Az integrált uniós földgázpiacra irányuló célkitűzés eléréséhez a földgázirányelv javasolt módosításai szükségesek, és piaci integráció nemzeti szinten a széttagolt tagállami szabályok alapján nem is lenne megvalósítható ugyanilyen hatékony módon. A tények azt mutatják, hogy az egymástól elszigetelt tagállami megközelítések miatt a belső energiapiaci szabályok megvalósítása késedelmet szenvedett, az optimálistól elmaradó vagy ellentmondásos szabályozói intézkedések láttak napvilágot, az állami beavatkozások felesleges megismétlésére került sor, és a piaci hiányosságokat csak késve sikerült korrigálni. Ezenkívül a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló földgázvezetékek a legtöbb esetben olyan kapacitással rendelkeznek, amely több tagállamban képes befolyásolni a belső földgázpiacot és az energiaellátás biztonságát.

A jelen javaslat egy sor olyan, egymással összefüggő jogalkotási aktusra is épít, amelyeket az utóbbi két évtized során fogadtak el, illetve aktualizáltak. Az EU a belső energiapiac megteremtése érdekében 1996 és 2009 között három egymást követő jogalkotási csomagot is elfogadott, melyek átfogó célja a piacok integrálása, valamint a nemzeti gáz- és villamosenergia-piacok liberalizációja volt. Ebben az összefüggésben ez a javaslat biztosítaná, hogy ne legyen megkülönböztetés az EU-ba irányuló és onnan kiinduló földgázvezetékek üzemeltetői és más olyan piaci szereplők között, akikre a földgázirányelv teljes mértékben alkalmazandó, ilyenek például a különböző tagállamokat összekötő földgázvezetékek üzemeltetői vagy a tagállamokon belüli átviteli hálózatok működtetői.

A javasolt intézkedés jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 194. cikke, amely pontosan meghatározza, hogy milyen hatáskörökkel bír az EU az energiapolitika terén, és meg is szilárdítja azokat. Az EUMSZ 194. cikke szerint az Unió energiapolitikájának céljai a következők: az energiapiac működésének biztosítása, az energiaellátás biztonságának garantálása az Unión belül, az energiahatékonyság és az energiatakarékosság, valamint az új és megújuló energiaforrások kifejlesztésének előmozdítása; valamint az energiahálózatok összekapcsolásának előmozdítása.

A javaslat az Unión belüli vezetékekre jelenleg alkalmazandó szabályokat a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló vezetékekre is kiterjeszti. A szakpolitikai területen már meglévő rendelkezésekkel összhangban van. Ahol szükségesnek mutatkozott, további pontosításokra is sor került a harmadik országokkal kapcsolatban szükséges egyedi követelmények figyelembevétele érdekében.

A javasolt módosítások révén a földgázirányelv (a kapcsolódó jogi aktusokkal, például a földgázrendelettel, az üzemi és kereskedelmi szabályzatokkal és iránymutatásokkal, hacsak e jogi aktusok másként nem rendelkeznek) az EU joghatóságának határáig teljes egészében alkalmazandóvá válik a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló vezetékekre, ideértve a meglévő és a jövőbeli vezetékeket is. Idetartoznak a harmadik felek hozzáférésére, a díjszabályozásra, a tulajdonjogi szétválasztásra és az átláthatóságra vonatkozó rendelkezések is. A módosított földgázirányelv lehetővé fogja tenni továbbá, hogy a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló új vezetékekre is mentességet lehessen kérni a fenti szabályok alól a földgázirányelv 36. cikke alapján. A 36. cikk hatályán kívül eső, már meglévő vezetékek tekintetében a tagállamoknak lehetőségük lesz eltérést engedélyezni az irányelv főbb rendelkezéseinek alkalmazása alól, feltéve, hogy az eltérés nincs hátrányos hatással a versenyre, sem pedig a piac hatékony működésére és az ellátás biztonságára az Unión belül.

Míg az uniós jog általában az uniós tagállamok felségvizein és kizárólagos gazdasági övezeteiben alkalmazandó, a 2009/73/EK irányelv (a továbbiakban: földgázirányelv) nem határozza meg kifejezetten a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló földgázvezetékek jogi keretét. A jogi elemzést követően megállapítást nyert, hogy a „rendszerösszekötő” fogalmába tartozó, két vagy több tagállamot összekötő földgázvezetékekre vonatkozó szabályok az EU-ba belépő ilyen vezetékekre nem alkalmazandók. A gyakorlat mindazonáltal az, hogy a földgázirányelvben meghatározott szabályozási keret alapvető elveit a harmadik országok vonatkozásában is alkalmazzák, különösen az Európai Unióba belépő földgázvezetékekre vonatkozó nemzetközi megállapodások révén. A Bizottság úgy véli, hogy ezért a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló földgázvezetékekre alkalmazandó szabályozási keret kialakítása és pontos meghatározása érdekében jogalkotási intézkedésre van szükség.

A földgázpiac integrálása az energiaunió megteremtésére irányuló uniós projekt meghatározó eleme. A belső földgázpiac működése akkor tekinthető megfelelőnek, ha a földgáz szabadon áramolhat a tagállamok között, tisztességes áron, oda, ahol a legnagyobb szükség van rá. A működőképes földgázpiac előfeltétele annak, hogy javítani lehessen az Unióban a földgázellátás biztonságát. Mivel a földgázszállítás elsősorban vezetékeken keresztül történik, a földgázszállító hálózatok tagállamok közötti összekapcsolása és e hálózatokhoz való megkülönböztetésmentes hozzáférés alapvető fontosságú a piac hatékony működéséhez. Ez egyúttal előfeltétele annak is, hogy vészhelyzet esetén földgázt lehessen szállítani, mind a tagállamok, mind a szomszédos harmadik országok között. Az EU nagymértékben függ a harmadik országokból származó földgázimporttól, az EU-nak és a földgázfogyasztóknak pedig érdeke, hogy az ezekből az országokból kiinduló vezetékekkel kapcsolatban is nagyobb legyen az átláthatóság és a versenyképesség.

A jelenlegi javaslat pontosan meghatározza, hogy a földgázirányelv és következésképpen a földgázrendelet az EU joghatóságának határain belül mennyiben alkalmazandó a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló vezetékekre. Idetartoznak a harmadik felek hozzáférésére, a díjszabályozásra, a tulajdonjogi szétválasztásra és az átláthatóságra vonatkozó rendelkezések is. A módosított földgázirányelv lehetővé fogja tenni, hogy a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló új vezetékekre is mentességet lehessen kérni a földgázirányelv 36. cikke alapján. Ez azt is magában foglalja, hogy a tagállamoknak lehetőségük lesz a már működő vezetékek tekintetében eltérést engedélyezni. A több tagállamon áthaladó vezetékekre vonatkozó koherens jogi keret biztosítása érdekében meg kell állapítani, hogy melyik tagállamnak kell döntenie az ilyen eltérésről.

A javaslat növelheti ugyan az adminisztratív követelményeket, de csak korlátozott mértékben. Mivel a módosítások révén a földgázirányelv – az EU joghatóságán belül – teljes egészében alkalmazandó lesz a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló új vezetékekre, lehetővé fogja tenni azt is, hogy a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló új vezetékekre is mentességet lehessen kérni a gázirányelv 36. cikke alapján. Ezért a mentességi kérelmek száma növekedhet, ami mind a nemzeti szabályozó hatóságokkal, mind a Bizottság szemben új követelményeket támaszt a megnövekedett számú mentesítési határozatok meghozatalával kapcsolatos adminisztratív feladatok végzése terén. Ez azonban nem jelent újabb terhet, lévén egy olyan alapvető feladatról szó, amelyet már a harmadik energiacsomag is meghatározott (a földgázirányelv 36. cikke).

E kezdeményezés nem igényel részletes hatásvizsgálatot, mivel a javasolt változtatások a kialakult gyakorlatot tükrözik, miszerint a földgázirányelvben meghatározott szabályozási keret alapvető elveit a harmadik országok vonatkozásában is alkalmazzák. Ezt különösen az bizonyítja, hogy ezek az elvek a tagállamok és harmadik országok, illetve az EU és harmadik országok közötti számos nemzetközi megállapodás szerves részét képezik, és hogy azokat következetesen alkalmazzák a harmadik országokba irányuló és onnan kiinduló szárazföldi vezetékekre.

A jelenlegi javaslat tartalma arra korlátozódik, hogy egyértelműséget hozzon egy olyan területen, ahol eltér egymástól az alkalmazandó uniós jog (vagy annak hiánya) és az alkalmazott gyakorlat. A javaslat a meglévő gyakorlatra épül. Annak érdekében, hogy a jelenlegi jogi keretben a kifejezett szabályok hiánya miatt kialakult helyzetekre tekintettel lehessen lenni, a tagállamok a meglévő működési infrastruktúra tekintetében eltéréseket engedélyezhetnek. A fentiek alapján úgy tekintjük, hogy a földgázirányelv módosítása külön értékelési eljárás nélkül is elvégezhető.

(3)Ezen irányelv célja, hogy felszámolja a belső földgázpiac teljes kiépítését még mindig akadályozó azon tényezőket, amelyek a harmadik országokba irányuló, illetve onnan kiinduló földgázvezetékekre vonatkozó uniós piaci szabályok alkalmazásának elmulasztásával függnek össze. Az ezzel az irányelvvel bevezetett módosítások biztosítani fogják, hogy a két vagy több tagállamot összekötő földgázszállító-vezetékekre vonatkozó szabályok a harmadik országokba irányuló, illetve onnan kiinduló vezetékekre is alkalmazandók legyenek az Unión belül. Ez összhangot fog teremteni az Unión belüli jogi keretrendszerrel, és egyben biztosíték lesz arra nézve, hogy az Unió belső energiapiacán zajló verseny ne torzuljon. Az irányelv módosítása egyúttal az átláthatóságot is fokozza és jogbiztonságot teremt a piaci szereplőkre vonatkozó jogi szabályozás tekintetében, különösen ami a földgáz-infrastruktúrába beruházó szereplőket és a földgázszállító hálózat használóit illeti.

1.A 2. cikk 17. pontja helyébe a következő szöveg lép:

„(17) »rendszerösszekötő«: minden olyan szállítóvezeték, amely tagállamok közötti vagy – az Unió joghatóságának határáig – tagállamok és harmadik országok közötti határt keresztez vagy ilyen határokon ível át;”

2.A 9. cikk a következőképpen módosul:

a) a (8) bekezdés első albekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

„(8) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem alkalmazzák az (1) bekezdést:

a) amennyiben 2009. szeptember 3-án a szállítási rendszer egy vertikálisan integrált vállalkozás része volt;

b) az Unió joghatóságának határa és az uniós hálózat első rendszerösszekötési pontja között a harmadik országokba irányuló, illetve onnan kiinduló infrastruktúrát illetően, amennyiben [PO: date of adoption of this proposal]-án/-én a szállítási rendszer egy vertikálisan integrált vállalkozás része volt.”;

b) a (9) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„(9) Amennyiben olyan szabályok vannak életben, amelyek a IV. fejezet rendelkezéseinél nagyobb tényleges függetlenséget biztosítanak a szállításirendszer-üzemeltető számára, a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem alkalmazzák az (1) bekezdést:

a) amennyiben 2009. szeptember 3-án a szállítási rendszer egy vertikálisan integrált vállalkozás része volt;

b) az Unió joghatóságának határa és az uniós hálózat első rendszerösszekötési pontja között a harmadik országokba irányuló, illetve onnan kiinduló infrastruktúrát illetően, amennyiben [PO: date of adoption of this proposal]-án/-én a szállítási rendszer egy vertikálisan integrált vállalkozás része volt.”.

3.A 14. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

„(1) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem alkalmazzák a 9. cikk (1) bekezdését, és a szállítási rendszer tulajdonosának javaslatára független rendszerüzemeltetőt jelölnek ki:

a) amennyiben 2009. szeptember 3-án a szállítási rendszer egy vertikálisan integrált vállalkozás része volt;

b) az Unió joghatóságának határa és az uniós hálózat első rendszerösszekötési pontja között a harmadik országokba irányuló, illetve onnan kiinduló infrastruktúrát illetően, amennyiben [PO: date of adoption of this proposal]-án/-én a szállítási rendszer egy vertikálisan integrált vállalkozás része volt.

Az ilyen kijelölést a Bizottságnak jóvá kell hagynia.”.

4.A 34. cikk (4) bekezdése a következő harmadik mondattal egészül ki:

„Ha a szóban forgó hálózat vonatkozásában legalább egy tagállam és legalább egy harmadik ország illetékes, az érintett tagállamok konzultálnak egymással és az érintett harmadik országokkal annak biztosítása érdekében, hogy a szóban forgó hálózat tekintetében az ezen irányelvben foglalt rendelkezéseket az Unió joghatóságának határáig következetesen alkalmazzák.”

5.A 36. cikk a következőképpen módosul:

a) a (3) bekezdés a következő második mondattal egészül ki: