[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 25.9.2009

COM(2009) 504 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

A SZUBSZIDIARITÁSRÓL ÉS AZ ARÁNYOSSÁGRÓL (a jogalkotás minőségének javítása 2008. – 16. jelentés)

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

A SZUBSZIDIARITÁSRÓL ÉS AZ ARÁNYOSSÁGRÓL(a jogalkotás minőségének javítása 2008. – 16. jelentés)

1. BEVEZETÉS

Ez a 16. jelentés a szubszidiaritás és az arányosság elvei alkalmazásáról, amelyet a Bizottság az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt jegyzőkönyvvel összhangban nyújt be az Európai Tanácsnak és az Európai Parlamentnek[1]. A mostani jelentés – a 2007. évi jelentéshez hasonlóan – nem terjed ki a jobb szabályozás tágabb témakörére, mivel azt Az Európai Unión belüli jobb szabályozás harmadik stratégiai felülvizsgálata[2] tárgyalta.

2. A JOGI ÉS INTÉZMÉNYI KERET

2.1. A szubszidiaritás és az arányosság elve

A szubszidiaritás és az arányosság fogalmát az Európai Közösséget létrehozó szerződés (EK-Szerződés) 5. cikkének (2), illetve (3) bekezdése határozza meg. Az EK-Szerződés 30. jegyzőkönyve fejti ki részletesebben, hogy hogyan kell alkalmazni ezt a két elvet.

A szubszidiaritás az irányadó elv a tagállami és uniós hatáskörök határának meghatározása során – vagyis annak megállapításakor, hogy kinek kell eljárnia ? Amennyiben a Közösség kizárólagos hatáskörrel rendelkezik egy területen, akkor nem kétséges, hogy kinek kell eljárnia, és a szubszidiaritás nem alkalmazandó. Amennyiben a Közösség és a tagállamok megosztott hatáskörrel rendelkeznek, akkor ez az elv egyértelműen a tagállamok eljárási jogkörének vélelmezését támasztja alá. A Közösség csak akkor és annyiban jár el, amennyiben a célokat a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani (szükségesség vizsgálata), és ha a Közösség jobban megvalósíthatja azokat (hozzáadott érték vizsgálata vagy viszonyított hatékonyság).

A szubszidiaritás olyan dinamikus fogalom, amelynek az értékelése változik az idők során. Lehetővé teszi, hogy a Közösség fellépését hatásköreinek korlátain belül kiterjesszék, amennyiben ezt a körülmények kívánják, illetve ellenkezőleg, azt jelenti, hogy a Közösség fellépését korlátozni kell vagy meg kell szüntetni, amennyiben az a szubszidiaritás elve szerint már nem indokolt[3].

Az arányosság az irányadó elv annak meghatározása során, hogy az Uniónak hogyan kell gyakorolnia a hatásköreit a kizárólagos és a megosztott hatáskörök esetében ( milyen formát vagy jelleget kell öltenie az uniós fellépésnek? ). Az EK-Szerződés 5. cikke és a jegyzőkönyv egyaránt úgy rendelkezik, hogy az intézkedések nem léphetik túl a szerződés célkitűzéseinek eléréséhez szükséges mértéket. Minden döntésnél a legkevésbé korlátozó lehetőséget kell választani.

2.2. Alkalmazási módok, észrevételezési lehetőség és utólagos ellenőrzés

Mindegyik uniós intézménynek meg kell felelnie mindkét elvnek. A jegyzőkönyv és a szubszidiaritásról szóló 1993. évi intézményközi megállapodás[4] konkrét kötelezettségeket állapít meg, amelyek legfontosabb elemeit az alábbiakban foglaljuk össze.

A Bizottság köteles: a jogalkotásra irányuló javaslatok előterjesztését megelőzően széleskörű konzultációt folytatni; minden egyes jogalkotási javaslat esetében az indokolásban meghatározni azokat okokat, melyek miatt a javaslat megfelel a szubszidiaritásnak és az arányosságnak; továbbá figyelembe venni a Közösségre, a tagállami kormányokra, a helyi hatóságokra, a gazdasági szereplőkre és a polgárokra háruló terheket.

Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a szubszidiaritásra vonatkozó indokolást kell adnia, amennyiben az általuk elfogadott módosítás érinti a közösségi fellépés terjedelmét[5]. Amennyiben a konzultációs vagy az együttműködési eljárás alkalmazandó, a Tanácsnak az indokolásban tájékoztatnia kell a Parlamentet a szubszidiaritással és az arányossággal kapcsolatos álláspontjáról[6].

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, valamint a Régiók Bizottsága konzultáció során, vagy saját kezdeményezésű véleményben fejti ki álláspontját. Az „Európai Ügyekkel Foglalkozó Bizottságok Konferenciája” (COSAC) szintén véleményt nyilváníthat a szubszidiaritás elvének alkalmazásáról[7].

2006 szeptembere óta a Bizottság új jogalkotásra irányuló javaslatait eljuttatja a nemzeti parlamenteknek, felkérve őket arra, hogy tegyék meg észrevételeiket. Noha ez az eszmecsere túllép a szubszidiaritással és az arányossággal kapcsolatos kérdéseken, számos nemzeti parlamentektől kapott észrevétel ezekre az elvekre vonatkozik.

Végül pedig a Bíróság és az Elsőfokú Bíróság megvizsgálhatja az intézmények jogi aktusainak jogszerűségét abban a tekintetben, hogy megfelelnek-e a szubszidiaritás elvének.

3. AZ ELVEK 2008. ÉVI BIZOTTSÁGI ALKALMAZÁSA

3.1. Hogyan kezeli a Bizottság az elveket

A jegyzőkönyv előírja a Bizottság számára annak megindokolását, hogy véleménye szerint a jogalkotási javaslat mely okokból kifolyólag felel meg a szubszidiaritás és az arányosság elvének. A Bizottság többféle módon tesz ennek eleget: valamennyi jelentős kezdeményezéshez hatásvizsgálatot készít, amelynek részét képezi a szubszidiaritás és a hatékonyság vizsgálata, továbbá a jogalkotási javaslatok indokolása és preambulumbekezdései is tárgyalják ezeket az elveket.

A bizottsági hatásvizsgálati rendszer egyik legfontosabb alkotóeleme a hatásvizsgálati testület által biztosított független minőségellenőrzés. Véleményeiben a testület ajánlást tesz a hatásvizsgálatok központi elemeinek javítására többek között a szubszidiaritás és az arányosság értékelése vonatkozásában. A hatásvizsgálati testület véleményei a Bizottság belső döntéshozatalának elemei, és hozzáférhetőek a többi intézmény, illetve a nagyközönség számára is azt követően, hogy a Bizottság elfogadta a megfelelő kezdeményezést.

A hatásvizsgálati testület 2008. évi jelentése azt mutatja, hogy megnövekedett a testület szubszidiaritásra és arányosságra vonatkozó ajánlásainak száma (2007-ben 29, 2008-ban 48 eset). A Bizottság a 2009 januárjában elfogadott, felülvizsgált hatásvizsgálati iránymutatásban továbbfejlesztette a szubszidiaritás és az arányosság vizsgálati módjára vonatkozó iránymutatását, építve a hatásvizsgálati testület munkájára, valamint a Régiók Bizottsága által, a saját szubszidiaritásra vonatkozó tevékenysége[8] céljából kidolgozott „értékelő táblázat” alapján. Az iránymutatás jelenleg a 30. jegyzőkönyvre épülő két konkrét kérdéskört[9] tartalmaz, amelyeknek elő kell segíteniük a hatásvizsgálati elemzés minőségének javulását. A kérdések például a figyelem előterébe helyezik azt, hogy megjelennek-e több államot érintő vonatkozások, ami azt jelezheti, hogy a tagállamok saját maguk nem képesek kielégítően megvalósítani a célkitűzéseket.

3.2. Példák az alapelvek bizottsági alkalmazásmódjára az intézmény hatásvizsgálataiban

Az Összehangolási Csomag[10]. E csomag két irányelv felülvizsgálatát tartalmazza: az egyik a várandós munkavállalók védelméről szól (14 hétről 18 hétre hosszabbítva az elvileg teljes díjazással járó szülési szabadságot), a másik pedig a segítő házastársakról és az önálló vállalkozó nőkről (saját kérésükre önálló vállalkozó társaikkal azonos szociális biztonsági rendelkezéseket alkalmazva a segítő házastársakra). A hatásvizsgálat kezdeti eredményei azt mutatták, hogy elsősorban az utóbbi javaslat tekintetében több tagállamban jelentős végrehajtási költségek merülhetnek fel. Ennélfogva a Bizottság – az egyes intézkedések és célkitűzések arányosítása érdekében – azt javasolta, hogy tegyék önkéntessé a tagállamok számára az intézkedések alkalmazását.

A helyi szolgáltatások kedvezményes HÉA-kulcsa[11]. A Bizottság javasolta a munkaerő-igényes helyi szolgáltatások HÉA-kulcsainak csökkentését, hogy a tagállamok rugalmasabban állapíthassák meg az elhanyagolható belső piaci dimenzióval rendelkező szolgáltatások HÉA-kulcsait. Ez jó példa arra, hogy egy adott jogszabály alkalmazásának újragondolása miként vezethet az uniós beavatkozás csökkentéséhez.

A munkahelyen kívüli egyenlő bánásmódról szóló irányelv [12] . A személyek közötti egyenlő bánásmód elvének vallásra vagy meggyőződésre, fogyatékosságra, életkorra vagy szexuális irányultságra való tekintet nélkül történő megvalósítására irányuló javaslat több olyan biztosítékot is tartalmaz, amelyek egyértelművé teszik, hogy a tagállamok mely területeken rendelkeznek továbbra is hatáskörrel (pl.: az oktatás tartalma, az állam világi jellegű-e vagy sem, elismerik-e az azonos neműek közötti házasságot vagy sem). Azokra az aggodalmakra válaszul, hogy a fogyatékosságot kezelő intézkedések aránytalan költségeket okozhatnak a vállalkozásoknak, a Bizottság biztosította, hogy a javaslat az ésszerű intézkedések elvére épül. Ezt az elvet jól ismerik a vállalkozások, mivel a foglalkoztatás során alkalmazott egyenlő bánásmódról szóló irányelv[13] már meghonosította. A bizottsági javaslat meghatározza azokat a tényezőket, amelyeket figyelembe kell venni az „ésszerűség” vizsgálata során, az indokolás pedig megállapítja, hogy ez miképpen felel meg a szubszidiaritás és az arányosság elvének.

A Tanács ajánlása a büntetés-végrehajtási intézetekben felmerülő, kábítószerrel kapcsolatos kérdésekről. A Bizottság hozzákezdett egy olyan kezdeményezés kidolgozásához, amely azt ajánlja, hogy a tagállamok hozzanak intézkedéseket a büntetés-végrehajtási intézetekben felmerülő, kábítószerrel kapcsolatos kérdések kezelésére. Az említett kezdeményezés kiegészítette volna a kábítószer-függőségről szóló, már meglévő általános ajánlást. A hatásvizsgálat világossá tette, hogy a probléma korlátozott nagyságrendjét figyelembe véve felmerül az arányosság kérdése. Az arányossággal kapcsolatos kételyek jelentették az egyik okát annak, hogy a Bizottság elállt a kezdeményezéstől.

A hatásvizsgálati testület több más ügyben – például az alábbiakban – kérte a szubszidiaritás alaposabb elemzését: az autóbusszal közlekedő utasok jogairól szóló rendeletjavaslat[14], az épületek energiateljesítményéről szóló irányelvjavaslat[15], a közúti közlekedésbiztonságra vonatkozó szabályok határokon átnyúló végrehajtásának elősegítéséről szóló irányelvjavaslat[16], a tudományos célokra felhasznált állatok védelméről szóló irányelvjavaslat[17], a rászoruló személyek részére történő élelmiszerosztásról szóló rendeletjavaslat[18], az iskolagyümölcs-program létrehozásáról szóló rendeletjavaslat[19], a személygépkocsik üzemanyaggal való feltöltésekor a töltőállomásokon felszabaduló benzingőz II. fázisú visszanyeréséről szóló irányelvjavaslat[20]. A Bizottság hatásvizsgálati weboldalán részletesebb információk találhatók az említett ügyekről[21].

4. A NEMZETI PARLAMENTEK RÉSZVÉTELE

4.1. A Bizottságnak küldött vélemények

A Bizottság 2006 óta a nemzeti parlamentekhez továbbít minden új kezdeményezést, valamint bevezetett egy eljárást az általuk adott vélemények megválaszolására[22]. A Bizottsághoz beérkező vélemények száma évente nagyjából megkétszereződött; a 2006-os 53-ról 2007-re 117-re, 2008-ra pedig 200-ra emelkedett[23]. A fentiekből az derül ki, hogy a nemzeti parlamentek fokozatosan megteremtik a bizottsági kezdeményezések megválaszolásához szükséges kereteket. Noha ez az eszmecsere szélesebb körű a szubszidiaritásnál és az arányosságnál, a nemzeti parlamentek gyakran felvetik ezeket a kérdéseket. Például:

A határokon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről szóló javaslat[24]. A Bizottsághoz három vélemény érkezett. A francia Szenátus azt hangsúlyozta, hogy a szubszidiaritás és az arányosság tiszteletben tartása érdekében a javaslatnak el kell ismernie, hogy az egészségügyi szolgálatok megszervezése a tagállamok hatáskörébe tartozik. A holland Parlament mindkét háza leszögezte; nem egyértelmű, hogy miért van szükség európai szintű fellépésre. Mindkét ház kétségbe vonta, hogy tiszteletben tartják-e nemzeti szuverenitást az egészségügyi rendszer megszervezése és finanszírozása tekintetében, valamint kétségeiknek adtak hangot a jogi aktus (irányelv) megválasztása tekintetében. A német Bundesrat azt emelte ki, hogy a szociális támogatási szolgáltatásokat ki kell zárni a javaslat hatályából. A testület érvelése szerint az EK-Szerződés 95. cikke, mint jogalap nem használható fel arra, hogy megkerüljék a közösségi fellépés korlátait, amelyeket az egészségügy terén a 152. cikk határozott meg. A Bundesrat arra is rámutatott, hogy tovább kell erősíteni a javaslat 5. cikkét, amely megerősíti, hogy az egészségügyi rendszer megszervezése a tagállamok hatáskörébe tartozik. A Bizottság a nemzeti parlamentek véleményeire reagálva megállapította, hogy az EK-Szerződés 152. cikkének (5) bekezdésével összhangban továbbra is a tagállamok hatáskörébe tartozik az egészségügyi szolgáltatások és az orvosi ellátás szervezése és nyújtása, különös tekintettel a betegek jogosultságaira és az egészségügyi ellátás biztosításának mikéntjére. A Bizottság a német Bundesrat véleményére válaszul azt is kijelentette, hogy a javasolt irányelv a nyújtott egészségügyi ellátások normáira vonatkozik, viszont nem érinti a szociális támogatás visszatérítését, valamint az áldozatok jólétét.

Az európai zártkörű társaságról szóló javaslat[25]. A német Bundesrat kétségeinek adott hangot a szubszidiaritás tiszteletben tartásával kapcsolatosan, és abban a tekintetben, hogy a javasolt összehangolás eléri-e a kitűzött célokat. A holland Parlament mindkét háza a jogalap egyértelmű indoklását kérte. El kívánták kerülni, hogy olyan helyzet álljon elő, amikor az európai szabályok segítségével megkerülhetők a visszaéléseket tiltó nemzeti szabályok. Kétségbe vonták továbbá a kezdeményezés többletértékét, valamint a Bizottságnak az európai társaság tényleges alkalmazására vonatkozó előrejelzését. A német Bundesratnak adott válaszában a Bizottság rámutatott, hogy nem állna összhangban a javaslat céljával – vagyis azzal, hogy hozzájáruljanak a belső piac működésének kiegészítéséhez és javításához, illetve hozzáférhetőbbé tegyék azt a kkv-k számára –, ha az európai zártkörű társaság létrehozásának feltételeként határokon átnyúló helyzetre vonatkozó követelményt foglalnának bele a jogszabályba.

Az „európai kisvállalkozói intézkedéscsomagról” szóló közlemény[26]. A német Bundesratnak a szubszidiaritással kapcsolatosan voltak bizonyos aggályai, például az európai iskolák számára a vállalkozói szellem előmozdítása érdekében kidolgozott programok kérdésében. Másrészt az olasz Szenátus az európai kisvállalkozói intézkedéscsomag valamennyi elvét támogatta. A Bizottság válaszaiban mind a német Bundesratot, mind az olasz Szenátust felkérte, hogy tevékenyen vegyenek részt a nyomonkövetési folyamatban, mindenekelőtt osszák meg a tagállami és regionális kkv-politikákból és intézkedésekből származó, bevált gyakorlatokat, például a teljesítményértékelés vonatkozásában.

Ratifikációja esetén a Lisszaboni Szerződés megerősítené a nemzeti parlamentek uniós jogalkotásban betöltött szerepét[27]. A Szerződés 1. és 2. jegyzőkönyve előírja, hogy megerősített rendszert kell létrehozni a nemzeti parlamentek számára annak érdekében, hogy kifejthessék álláspontjukat abban a vonatkozásban, hogy a jogalkotási javaslattervezetek megfelelnek-e a szubszidiaritás elvének. Valamennyi jogalkotási aktus tervezetéről tájékoztatnák a nemzeti parlamenteket, amelyeknek – indokolt sürgős esetek kivételével – nyolc hét állna rendelkezésükre álláspontjuk ismertetésére[28]. A parlamenteknek jogukban állna indokolással ellátott véleményt küldeni a Bizottságnak, amennyiben úgy vélik, hogy valamely jogalkotási aktus tervezete nem felel meg a szubszidiaritás elvének[29]. A válaszoló parlamentek számától függően a Szerződés két olyan mechanizmust – a „sárga lapot”, illetve a „narancssárga lapot” – hoz létre, amelyek az érintett javaslat felülvizsgálatát, és esetleg módosítását vagy visszavonását eredményezhetik. A Szerződés továbbá új rendelkezéseket tartalmaz az utólagos bírósági felülvizsgálat vonatkozásában: a nemzeti parlamentek[30], illetve a Régiók Bizottsága a szubszidiaritás feltételezett megsértése esetében keresetet nyújthatna be az Európai Bírósághoz.[31].

4.2. A COSAC által készített felmérések a szubszidiaritásról

Az Európai Ügyekkel Foglalkozó Bizottságok Konferenciája (COSAC) 2008-ban két új felmérést készített a szubszidiaritásról a Lisszaboni Szerződés alapján javasolt eljárások ösztönzése érdekében. E felmérések keretében 27 vélemény érkezett a Bizottsághoz.

A terrorizmus elleni küzdelemről szóló tanácsi kerethatározat [32] . Összesen 12 vélemény érkezett. Csak az Egyesült Királyság parlamentjének alsóháza adott kedvezőtlen véleményt a szubszidiaritás elvének való megfelelésről. A nemzeti parlamentek 5 háza kérte a Bizottságot, hogy tisztázzon egyes szubszidiaritáshoz kötődő kérdéseket; 5 másik ház pedig az Európa Tanács terrorizmus megelőzéséről szóló egyezményéhez fűződő kapcsolat egyértelműsítését kérte.

A munkahelyen kívüli egyenlő bánásmódról szóló irányelv [33] . 15 vélemény érkezett a javaslathoz, amelyek közül 14 kedvezően ítélte meg a szubszidiaritást. Az egyetlen kedvezőtlen vélemény a cseh Szenátustól származott.

5. A TANÁCS ÁLTALI ALKALMAZÁS

A talajvédelemről szóló keretirányelv[34]. A szubszidiaritásról és arányosságról szóló 2007. évi jelentésben felhívtuk a figyelmet az erről az irányelvről folytatott élénk vitára. Az elnökségnek a Bizottság által is támogatott erőfeszítései ellenére a Tanácsnak 2007 decemberében nem sikerült politikai megállapodásra jutnia az említett irányelvről. A szubszidiaritással és arányossággal kapcsolatos okok miatt a blokkoló kisebbség számára nem volt elfogadható az a végső kompromisszum, amely nagyfokú rugalmasságot biztosított a tagállamoknak, valamint csökkentette az irányelv végrehajtásának költségeit. 2008-ban technikai szinten folytatódtak a megbeszélések.

Az egyes meghatározott jogi formájú társaságok közzétételi és fordítási kötelezettségeiről szóló irányelv[35]. E javaslat egyik rendelkezése megszünteti azt a kötelezettséget, hogy a társaság okiratait papíralapú formátumban kell közzétenni, ehelyett az adatok központi elektronikus platform révén történő közzétételét írja elő. E rendelkezés célja a vállalatok költségeinek csökkentése. Több olyan tagállam, amelyek együttesen blokkoló kisebbséget alkotott, továbbra is lehetővé kívánta tenni a tagállamoknak, hogy fenntartsák a nemzeti vagy helyi sajtóban a vállalkozások költségére történő közzététel követelményét. Két tagállam a szubszidiaritás elve alapján érvelve rámutatott, hogy a nemzeti és a helyi újságokban való közzététel többletértékkel bír a helyi társadalmak számára, különösen ott, ahol alacsony az internetes lefedettség. Arra hivatkoztak továbbá, hogy ezt a finanszírozási forrást fenn kell tartani a nemzeti sajtó számára.

A munkahelyen kívüli egyenlő bánásmódról szóló irányelv[36]. Németország a szubszidiaritás alapján ellenezte ezt a javaslatot. Írország hasonló kétségeit fogalmazta meg, a cseh Szenátus pedig azonos értelmű állásfoglalást fogadott el. E testületek úgy vélik, hogy a javaslat túllép azon, amit a jogalapja (az EK-Szerződés 13. cikke) lehetővé tesz, vagyis a tagállami intézkedések ösztönzésén, támogatásán vagy kiegészítésén. Más tagállamok (különösen Hollandia és Olaszország) szintén úgy gondolják, hogy a javaslat nincs összhangban az arányosság elvével, tekintetbe véve az azzal járó adminisztratív és pénzügyi költségeket. E javaslat tanácsi vitája a svéd elnökség időszakában folytatódik.

A várandós munkavállalók védelméről szóló irányelv[37]. Több tagállam (különösen Hollandia) szerint a javaslat nem felel meg az a szubszidiaritás elvének: e tagállamok azt szeretnék, ha saját gyakorlataik és nemzeti tapasztalataik szerint továbbra is jogukban állni dönteni a javaslat által szabályozott egyes kérdésekben.

Kedvezményes HÉA-kulcsok[38]. A tanácsi vita során egy tagállam vetette fel a szubszidiaritás kérdését. Ennek a tagállamnak nem voltak szubszidiaritással kapcsolatos aggodalmai a 2008-as bizottsági javaslat vonatkozásában; mindazonáltal a szubszidiaritásra hivatkozva ellenezte a francia elnökség által ajánlott kompromisszum egyik elemét (amely szerint minden olyan kérés – elsősorban költségvetési – hatását értékelni kellett volna, hogy egy tagállam kedvezményes kulcsot alkalmazzon). Ez az elem nem szerepelt a 2009. március 10-i Gazdasági és Pénzügyi Tanácson elért politikai megállapodásban.

6. AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLTALI ALKALMAZÁS

Az Európai Parlament 2008 folyamán két olyan állásfoglalást fogadott el, amely alaposabban foglalkozik a szubszidiaritással és az arányossággal. A Parlament októberben állásfoglalást fogadott el a Bizottság „ Hatékonyabb jogalkotás 2006 a szubszidiaritás és az arányosság elveinek alkalmazásáról ” elnevezésű jelentéséről[39]. Az állásfoglalás azt az új szerepet vizsgálta, amelyet a nemzeti parlamentek töltenek be a szubszidiaritás vizsgálatával kapcsolatosan. Az Európai Parlament támogatta a Bizottságnak azt a kezdeményezését, hogy új javaslatait megküldi a nemzeti parlamenteknek és kikéri azok véleményét, azonban úgy vélte, hogy e párbeszéd hatékonyságának javítása érdekében a szubszidiaritásra és az arányosságra vonatkozó közös megközelítést kell kidolgozni.

A szubszidiaritás kérdéseit előtérbe helyező második állásfoglalás a Parlament válasza a Bizottság „ A városi mobilitás új kultúrája felé” című zöld könyvére[40]. Bár a Parlament szerint a városi mobilitás a helyi hatóságok hatáskörébe tartozik, elismeri az Unió szerepét a kérdésre vonatkozó integrált európai megközelítése kidolgozásában. Noha az EU nem alkothat jogszabályokat a városi mobilitás terén, a Parlament amellett érvel, hogy az Unió „minden olyan politikai területen, melyen jogalkotási hatáskörrel rendelkezik (pl. költségvetési politika, környezetvédelmi politika, szociális és munkaerőpiaci politika, versenypolitika, iparpolitika, regionális és kohéziós politika, közlekedés- és közúti biztonsági politika, energiapolitika), vegye figyelembe a városi közlekedés különleges igényeit”.

7. A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA ÁLTALI ALKALMAZÁS

A Régiók Bizottságának szubszidiaritásfigyelő hálózata 2008-ban megkezdte működésének második évét. A hálózat egy interaktív weboldal segítségével működik[41], és elsősorban az európai régiókat és városokat képviselő kormányzati és parlamenti intézmények felé irányul. A nemzeti parlamenteket szintén felkérték a részvételre. Az egyéb uniós és nemzeti intézmények megfigyelői minőségben követhetik a hálózat tevékenységét. Amikor a Régiók Bizottsága véleményt nyilvánít egy új politikáról vagy jogalkotási javaslatról, a hálózat regisztrált résztvevői szabványos elektronikus formanyomtatvány felhasználásával észrevételeket tehetnek a szubszidiaritás elvének való megfelelésről. Emellett a bizottság előadói szélesebb körű konzultációt is kezdeményezhetnek a hálózaton belül, ha tevékenységükhöz a szubszidiaritásra és arányosságra vonatkozó további észrevételeket igényelnek. 2008-ban három konzultációt tartottak[42].

A Régiók Bizottsága fel kívánja használni konzultatív hálózatait és platformjait – köztük a szubszidiaritásfigyelő hálózatot – annak érdekében, hogy adatokat szolgáltasson az Európai Bizottságnak kezdeményezései esetleges helyi és regionális szintű hatásairól. Ennek révén lehetővé válik majd, hogy a helyi és a regionális hatóságok korai szakaszban bekapcsolódjanak az (előzetes) jogalkotási eljárásba, és hozzájáruljanak az uniós jogalkotási és szakpolitikai javaslatok területi hatásainak megfelelőbb értékeléséhez.

8. A BÍRÓSÁG ÁLTALI ALKALMAZÁS

Noha nem született említésre méltó új ítélet, folyamatban van egy olyan előzetes döntés iránti kérelem, amelynek eredményeként a Bíróság esetleg állást foglal a szubszidiaritásról. A High Court of Justice (Anglia és Wales) 2008. február 13-án a „barangolási rendeletre” vonatkozó előzetes döntés iránti kérelemmel fordult az Európai Közösségek Bíróságához[43]. A jogalapra vonatkozó kérdés mellett a High Court azt a kérdést terjesztette az Európai Közösségek Bírósága elé, hogy érvénytelen-e a rendelet „azon az alapon, hogy a felső határ alkalmazása a kiskereskedelmi barangolási díjakra sérti az arányosság és/vagy a szubszidiaritás elvét.” Ítélet 2010-ig várható.

9. KÖVETKEZTETÉSEK

A fenti elemzés alapján három általános érvényű következtetés kínálkozik. Először is, miközben a Tanácsban gyakran eltérő álláspontok kerülnek felszínre a szubszidiaritás és az arányosság elvének alkalmazása során, addig az Európai Parlamentben ez kevésbé fordul elő, mivel ott a jelek szerint szélesebb körű egyetértés alakult ki az uniós fellépés szükségességéről és hozzáadott értékéről. Másodsorban gyorsan növekszik, évente csaknem megkétszereződik a nemzeti parlamentektől a Bizottsághoz beérkező vélemények száma. Amennyiben ratifikálják a Lisszaboni Szerződést és működőképessé válnak a sárga, illetve narancssárga lapok, ez a folyamat várhatóan folytatódni fog, és bizonyára még tartalmasabbá teszi a szubszidiaritásról és az arányosságról folytatott vitát. Harmadrészt a Bizottságon belül – a szakpolitikai kezdeményezések előkészítése során – a hatásvizsgálat vált a szubszidiaritás és az arányosság vizsgálatának legfontosabb eszközévé. Ebben a vonatkozásban kulcsfontosságú szerepet tölt be a hatásvizsgálati testület, továbbá a felülvizsgált hatásvizsgálati iránymutatásnak további előrehaladást kell eredményeznie a tárgyalt területen.

1. melléklet: A nemzeti parlamentektől kapott vélemények száma

A nemzeti parlamentek háza | Kapott vélemények száma |

1 | PT - Assembleia da República | 65 |

2 | DE - Bundesrat | 18 |

3 | SE - Riksdag | 16 |

4 | FR - Sénat | 13 |

5 | UK - House of Lords | 12 |

6 | DK - Folketing | 11 |

7 | CZ - Senát | 11 |

8 | IT - Senato della Repubblica | 8 |

9 | IE - Dáil Éireann and Seanad Éireann | 7 |

10 | IT - Camera dei deputati | 6 |

11 | NL - Staten Generaal | 5 |

12 | PL - Sejm | 5 |

13 | AT - Bundesrat | 4 |

14 | EL - Vouli ton Ellinon | 3 |

15 | DE - Bundestag | 2 |

16 | EE - Riigikogu | 2 |

17 | LU - Chambre des Députés | 2 |

18 | BE – Sénat/Senaat | 2 |

19 | CY - Vouli ton Antiprosopon | 2 |

20 | LV - Saeima | 2 |

21 | UK - House of Commons | 1 |

22 | CZ - Poslanecká sněmovna | 1 |

23 | BE - Chambre des Répresentants/ Kamer van volksvertegenwoordigers | 1 |

24 | BG - Narodno sabranie | 1 |

Összesen: | 200 |

[1] A szubszidiaritás és az arányosság elveinek alkalmazásáról szóló (30. sz.) jegyzőkönyv (1997)

[2] COM(2009)15, 2009.1.28.

[3] A jegyzőkönyv 3. cikke

[4] 1993.11.17-én fogadták el. HL C 329., 1993.12.6., 132. o.

[5] A szubszidiaritásról szóló 1993. évi intézményközi megállapodás 2. szakaszának 3. pontja.

[6] A jegyzőkönyv 12. cikke

[7] A nemzeti parlamenteknek az Európai Unióban betöltött szerepéről szóló jegyzőkönyv 6. pontja, Amszterdami Szerződés

[8] http://subsidiarity.cor.europa.eu/Help/tabid/283/Default.aspx

[9] COM(2009)92, 2009.1.15. Lásd az 5.2. szakaszt a szubszidiaritás tekintetében, illetve a 72. szakaszt az arányosság vonatkozásában

[10] COM(2008) 636., valamint COM(2008) 637., 2008.10.3.

[11] COM(2008)428., 2008.7.7.

[12] COM(2008)426., 2008.7.2.

[13] 2000/78/EK, 2000.11.27.

[14] COM(2008)817., 2008.12.4.

[15] COM(2008)780., 2008.11.13.

[16] COM(2008)151., 2008.3.19.

[17] COM(2008)543., 2008.11.5.

[18] COM(2008)563., 2008.9.17.

[19] COM(2008)442., 2008.7.8.

[20] COM(2008)812., 2008.12.4.

[21] http://ec.europa.eu/governance/impact/index_en.htm

[22] „Polgárközpontú program – Eredményeket Európának”, COM(2006) 211., 2006.5.10.

[23] Az 1. melléklet áttekintést ad a Bizottsághoz beérkezett vélemények származási helyéről

[24] COM(2008)414., 2008.7.2.

[25] COM(2008)396., 2008.6.25.

[26] COM(2008)394., 2008.6.25.

[27] 1. és 2. sz. jegyzőkönyv

[28] A nemzeti parlamenteknek az Európai Unióban betöltött szerepéről szóló jegyzőkönyv 4. cikke.

[29] Ez az alábbiakat érinti: a Bizottság azon javaslata; a tagállamok egy csoportjának azon kezdeményezései (vö.: büntetőügyi együttműködés); az Európai Parlament azon kezdeményezései; a Bíróság azon kérelmei; az Európai Központi Bank azon ajánlásai; illetve az Európai Beruházási Bank azon kérelmei, amelyek jogalkotási aktus elfogadására irányulnak.

[30] A tagállam által bejelentett keresett útján, a tagállam jogrendjével összhangban a nemzeti parlament vagy annak egyik háza nevében

[31] A szubszidiaritás és az arányosság elveinek alkalmazásáról szóló jegyzőkönyv 8. cikke.

[32] COM(2007)650., 2007.11.6.

[33] COM(2008)426., 2008.7.2.

[34] COM(2006)232., 2006.9.22.

[35] COM(2008)194., 2008.4.17.

[36] COM(2008)426., 2008.7.2.

[37] COM(2008)637., 2008.10.3.

[38] COM(2008)428., 2008.7.7.

[39] 2008/2045(INI), 2008.10.21.

[40] 2008/2041(INI), 2008.7.9.

[41] http://subsidiarity.cor.europa.eu

[42] i. a bevándorlásról és a foglalkoztatásról COM (2007) 248., COM (2007) 249., CIM (2007) 637,. valamint COM (2007) 638; ii. a határokon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről COM (2008) 414; iii. a területi kohézióról szóló zöld könyvről COM (2008) 616.

[43] A 717/2007/EK rendeletre vonatkozó C-58/08. sz., Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd kontra Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform ügy