Bosznia-Hercegovina tekintetében az alkotmány biztosítja az ország nemzetalkotó népei közötti hatáskörmegosztás alapját. Az üldöztetés vagy embertelen bánásmód elleni védelem jogalapját megfelelően biztosítják az emberi jogokra vonatkozó és hátrányos megkülönböztetés elleni anyagi jogi és eljárásjogi szabályok, ideértve azt is, hogy az ország tagja valamennyi fontos nemzetközi emberi jogi szerződésnek. Nincs jele a saját állampolgárai visszaküldésével kapcsolatos incidenseknek. A személyek elleni, etnikai vagy vallási alapon, illetve politikai véleményük miatt történő, továbbá a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportokhoz – például az LMBTI – tartozó személyek, újságírók és gyermekek elleni megkülönböztetés vagy erőszak még mindig előfordul egyes esetekben. Bosznia-Hercegovina tagsága az emberi jogok európai egyezményében magában foglalja, hogy az ilyen emberi jogi jogsértésekkel kapcsolatos jogorvoslati rendszer hatékonyságát garantáló biztosítékként fennáll a lehetősége annak, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságához forduljanak jogorvoslatért. 2014-ben az Emberi Jogok Európai Bírósága 1196 kérelemből öt esetében talált jogsértést. 2014-ben a tagállamok megítélése szerint a bosznia-hercegovinai állampolgárok által benyújtott menedékjog iránti kérelmek 4,6 %-a (330) volt megalapozott. Legalább kilenc tagállam nyilvánította Bosznia-Hercegovinát biztonságos származási országnak. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a fent említett körülményekre annak meghatározásakor, hogy a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékébe felvett harmadik ország konkrét kérelmező esetében biztonságos származási országnak minősül-e, illetve a kérelmeknek a 2013/32/EU irányelvben a biztonságos származási országból származó kérelmezők tekintetében meghatározott eljárási lehetőségek alkalmazásával történő megvizsgálása során. Ennek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Bosznia-Hercegovina a 2013/32/EU irányelv értelmében biztonságos származási országnak minősül.

Albánia tekintetében az üldöztetés vagy embertelen bánásmód elleni védelem jogalapját megfelelően biztosítják az emberi jogokra vonatkozó és hátrányos megkülönböztetés elleni anyagi jogi és eljárásjogi szabályok, ideértve azt is, hogy az ország tagja valamennyi fontos nemzetközi emberi jogi szerződésnek. Nincs jele a saját állampolgárai visszaküldésével kapcsolatos incidenseknek. A vérbosszú, a kapcsolati erőszak, valamint az etnikai kisebbségekhez tartozó vagy kiszolgáltatott helyzetben lévő személyekkel – köztük a romákkal, balkáni egyiptomiakkal és az LMBTI személyekkel – szembeni megkülönböztetés és erőszak izolált esetei egyes esetekben még mindig előfordulnak. Albánia tagsága az emberi jogok európai egyezményében magában foglalja, hogy az ilyen emberi jogi jogsértésekkel kapcsolatos jogorvoslati rendszer hatékonyságát garantáló biztosítékként fennáll a lehetősége annak, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságához forduljanak jogorvoslatért. 2014-ben az Emberi Jogok Európai Bírósága 150 kérelemből négy esetében talált jogsértést. 2014-ben a tagállamok megítélése szerint az albán állampolgárok által benyújtott menedékjog iránti kérelmek 7,8 %-a (1040) volt megalapozott. Legalább nyolc tagállam nyilvánította Albániát biztonságos származási országnak. Albániát az Európai Tanács tagjelölt országnak nyilvánította. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a fent említett körülményekre annak meghatározásakor, hogy a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékébe felvett harmadik ország konkrét kérelmező esetében biztonságos származási országnak minősül-e, illetve a kérelmeknek a 2013/32/EU irányelvben a biztonságos származási országból származó kérelmezők tekintetében meghatározott eljárási lehetőségek alkalmazásával történő megvizsgálása során. Ennek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Albánia a 2013/32/EU irányelv értelmében biztonságos származási országnak minősül.

c) a visszaküldés tilalma elvének tiszteletben tartása a genfi egyezménnyel összhangban;

A 2013/32/EU irányelv lehetővé teszi a tagállamok számára a konkrét eljárási szabályok – különösen a gyorsított eljárások és a határon folytatandó eljárások – alkalmazását, amennyiben a kérelmező olyan ország állampolgára (vagy hontalan személy esetében a korábbi szokásos tartózkodási helye szerinti olyan harmadik országról van szó), amely a nemzeti jog alapján biztonságos országnak minősül, és ezen felül ez az ország a kérelmező szempontjából az ő konkrét körülményeit figyelembe véve biztonságosnak tekinthető. Csak néhány tagállam fogadott el olyan nemzeti jegyzéket, amely a biztonságos származási országokat tartalmazza. Ezek a nemzeti jegyzékek továbbá némi eltérést is mutatnak, ami az egyes harmadik országok biztonságának különböző megítéléséből adódnak, illetve abból, hogy a harmadik országbeli állampolgárok különböző módon áramlanak a tagállamokba.

A biztonságos származási országok uniós jegyzékének létrehozására, és különösképpen az Európai Tanács által tagjelölt országnak nyilvánított harmadik országoknak e jegyzékbe való felvételére irányuló javaslat összhangban van az uniós bővítési politikával. Amikor az Európai Tanács Albániát, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságot, Montenegrót, Szerbiát és Törökországot tagjelölt országnak nyilvánította, az értékelés szerint teljesítették az Európai Tanács 1993. június 21–22-i koppenhágai ülésén meghatározott feltételeket, amelyek a demokráciát szavatoló intézményi stabilitásra, a jogállamiság elvére, az emberi jogokra, valamint a kisebbségek tiszteletben tartására és védelmére vonatkoznak, és ezek az országok továbbra is meg kell felelniük e követelményeknek annak érdekében, hogy taggá váljanak. A politikai és gazdasági kritériumok teljesítése terén tett előrelépéseket és az uniós vívmányokhoz való igazodást évente értékelik az Európai Bizottságnak az elért eredményekről szóló éves jelentéseiben. Albániának, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságnak, Montenegrónak, Szerbiának és Törökországnak a biztonságos származási országok uniós jegyzékébe való felvételére irányuló javaslat nem érinti az Európai Bizottság által ezen harmadik országok mindegyike tekintetében benyújtandó, az elért eredményekről szóló éves jelentéseket.

A javaslat első lépésnek tekintendő a biztonságos származási országok uniós szintű átfogó közös jegyzékének létrehozására irányuló célkitűzés megvalósítása felé. Tehát azt követően, hogy az Európai Parlament és a Tanács elfogadja a közös uniós jegyzéket, a Bizottság olyan további harmadik országok felvételét is javasolhatja a jegyzékbe, amelyek megfelelnek a biztonságossá nyilvánítás feltételeinek. Prioritást kapnak az olyan harmadik országok, amelyekből jelentős számú személy kérelmez nemzetközi védelmet az EU-ban; ilyen például Banglades, Pakisztán és Szenegál.

Törökország tekintetében az üldöztetés vagy embertelen bánásmód elleni védelem jogalapját megfelelően biztosítják az emberi jogokra vonatkozó és hátrányos megkülönböztetés elleni anyagi jogi és eljárásjogi szabályok, ideértve azt is, hogy az ország tagja valamennyi fontos nemzetközi emberi jogi szerződésnek. Nincs jele a saját állampolgárai visszaküldésével kapcsolatos incidenseknek. A kiszolgáltatott helyzetben lévő személyekkel – köztük kisebbségekkel, ideértve az etnikai kurdokat, az újságírókkal és az LMBTI személyekkel – szembeni megkülönböztetés és erőszak még mindig előfordul. Törökország tagsága az emberi jogok európai egyezményében magában foglalja, hogy az ilyen emberi jogi jogsértésekkel kapcsolatos jogorvoslati rendszer hatékonyságát garantáló biztosítékként fennáll a lehetősége annak, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságához forduljanak jogorvoslatért. 2014-ben az Emberi Jogok Európai Bírósága 2899 kérelemből 94 esetében talált jogsértést. 2014-ben a tagállamok megítélése szerint a török állampolgárok által benyújtott menedékjog iránti kérelmek 23,1 %-a (310) volt megalapozott. Egy tagállam nyilvánította Törökországot biztonságos származási országnak. Törökországot az Európai Tanács tagjelölt országnak nyilvánította és megkezdődtek a tárgyalások. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a fent említett körülményekre annak meghatározásakor, hogy a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékébe felvett harmadik ország konkrét kérelmező esetében biztonságos származási országnak minősül-e, illetve a kérelmeknek a 2013/32/EU irányelvben a biztonságos származási országból származó kérelmezők tekintetében meghatározott eljárási lehetőségek alkalmazásával történő megvizsgálása során. Ennek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Törökország a 2013/32/EU irányelv értelmében biztonságos származási országnak minősül.

Szerbia tekintetében az alkotmány rendelkezik a kisebbségi csoportok autonómiájáról az oktatás, a nyelvhasználat, a tájékoztatás és a kultúra terén. Az üldöztetés vagy embertelen bánásmód elleni védelem jogalapját megfelelően biztosítják az emberi jogokra vonatkozó és hátrányos megkülönböztetés elleni anyagi jogi és eljárásjogi szabályok, ideértve azt is, hogy az ország tagja valamennyi fontos nemzetközi emberi jogi szerződésnek. Nincs jele a saját állampolgárai visszaküldésével kapcsolatos incidenseknek. A kiszolgáltatott helyzetben lévő személyekkel – köztük az etnikai kissebségekkel, ideértve az etnikai albánokat, a vallási kisebbségekkel, ideértve a muzulmánokat, a romákkal, valamint az LMBTI személyekkel – szembeni megkülönböztetés és erőszak még mindig előfordul. Szerbia tagsága az emberi jogok európai egyezményében magában foglalja, hogy az ilyen emberi jogi jogsértésekkel kapcsolatos jogorvoslati rendszer hatékonyságát garantáló biztosítékként fennáll a lehetősége annak, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságához forduljanak jogorvoslatért. 2014-ben az Emberi Jogok Európai Bírósága 11 490 kérelemből 16 esetében talált jogsértést. 2014-ben a tagállamok megítélése szerint a szerb állampolgárok által benyújtott menedékjog iránti kérelmek 1,8 %-a (400) volt megalapozott. Legalább kilenc tagállam nyilvánította Szerbiát biztonságos származási országnak. Szerbiát az Európai Tanács tagjelölt országnak nyilvánította. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a fent említett körülményekre annak meghatározásakor, hogy a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékébe felvett harmadik ország konkrét kérelmező esetében biztonságos származási országnak minősül-e, illetve a kérelmeknek a 2013/32/EU irányelvben a biztonságos származási országból származó kérelmezők tekintetében meghatározott eljárási lehetőségek alkalmazásával történő megvizsgálása során. Ennek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Szerbia a 2013/32/EU irányelv értelmében biztonságos származási országnak minősül.

Montenegró tekintetében az üldöztetés vagy embertelen bánásmód elleni védelem jogalapját megfelelően biztosítják az emberi jogokra vonatkozó és hátrányos megkülönböztetés elleni anyagi jogi és eljárásjogi szabályok, ideértve azt is, hogy az ország tagja valamennyi fontos nemzetközi emberi jogi szerződésnek. Nincs jele a saját állampolgárai visszaküldésével kapcsolatos incidenseknek. A kiszolgáltatott helyzetben lévő személyekkel – köztük a fogyatékossággal élő személyekkel, az újságírókkal, a romákkal és az LMBTI személyekkel – szembeni megkülönböztetés és erőszak egyes esetekben még mindig előfordul. Montenegró tagsága az emberi jogok európai egyezményében magában foglalja, hogy az ilyen emberi jogi jogsértésekkel kapcsolatos jogorvoslati rendszer hatékonyságát garantáló biztosítékként fennáll a lehetősége annak, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságához forduljanak jogorvoslatért. 2014-ben az Emberi Jogok Európai Bírósága 447 kérelemből egy esetében talált jogsértést. 2014-ben a tagállamok megítélése szerint a montenegrói állampolgárok által benyújtott menedékjog iránti kérelmek 3,0 %-a (40) volt megalapozott. Legalább kilenc tagállam nyilvánította Montenegrót biztonságos származási országnak. Montenegrót az Európai Tanács tagjelölt országnak nyilvánította. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a fent említett körülményekre annak meghatározásakor, hogy a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékébe felvett harmadik ország konkrét kérelmező esetében biztonságos származási országnak minősül-e, illetve a kérelmeknek a 2013/32/EU irányelvben a biztonságos származási országból származó kérelmezők tekintetében meghatározott eljárási lehetőségek alkalmazásával történő megvizsgálása során. Ennek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Montenegró a 2013/32/EU irányelv értelmében biztonságos származási országnak minősül.

Koszovó* tekintetében az üldöztetés vagy embertelen bánásmód elleni védelem jogalapját megfelelően biztosítják az emberi jogokra vonatkozó és hátrányos megkülönböztetés elleni anyagi jogi és eljárásjogi szabályok, ideértve azt is, hogy az ország tagja valamennyi fontos nemzetközi emberi jogi szerződésnek. Koszovó* szuverén államként való elismerésére vonatkozó nemzetközi konszenzus hiánya miatt Koszovó* nem csatlakozott a vonatkozó nemzetközi emberi jogi eszközökhöz, mint például az emberi jogok európai egyezménye. Nincs jele a saját állampolgárai visszaküldésével kapcsolatos incidenseknek. A kiszolgáltatott helyzetben lévő személyekkel – köztük a nőkkel, az LMBTI személyekkel és az etnikai kissebségekhez tartózó személyekkel, mint például az etnikai szerbekkel – szembeni megkülönböztetés és erőszak egyes esetekben még mindig előfordul. 2014-ben a tagállamok megítélése szerint az koszovói* állampolgárok által benyújtott menedékjog iránti kérelmek 6,3%-a (830) volt megalapozott. Legalább hat tagállam nyilvánította Koszovót* biztonságos származási országnak. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a fent említett körülményekre annak meghatározásakor, hogy a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékébe felvett harmadik ország konkrét kérelmező esetében biztonságos származási országnak minősül-e, illetve a kérelmeknek a 2013/32/EU irányelvben a biztonságos származási országból származó kérelmezők tekintetében meghatározott eljárási lehetőségek alkalmazásával történő megvizsgálása során. Ennek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Koszovó* a 2013/32/EU irányelv értelmében biztonságos származási országnak minősül.

Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság tekintetében az üldöztetés vagy embertelen bánásmód elleni védelem jogalapját megfelelően biztosítják az emberi jogokra vonatkozó és hátrányos megkülönböztetés elleni anyagi jogi és eljárásjogi szabályok, ideértve azt is, hogy az ország tagja valamennyi fontos nemzetközi emberi jogi szerződésnek. Nincs jele a saját állampolgárai visszaküldésével kapcsolatos incidenseknek. A kiszolgáltatott helyzetben lévő személyekkel – köztük a gyermekekkel, fogyatékossággal élő személyekkel, a romákkal és az LMBTI személyekkel – szembeni megkülönböztetés és erőszak izolált esetei még mindig előfordulnak. Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság tagsága az emberi jogok európai egyezményében magában foglalja, hogy az ilyen emberi jogi jogsértésekkel kapcsolatos jogorvoslati rendszer hatékonyságát garantáló biztosítékként fennáll a lehetősége annak, hogy az Emberi Jogok Európai Bíróságához forduljanak jogorvoslatért. 2014-ben az Emberi Jogok Európai Bírósága 502 kérelemből hat esetében talált jogsértést. 2014-ben a tagállamok megítélése szerint a Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság állampolgárai által benyújtott menedékjog iránti kérelmek 0,9 %-a (70) volt megalapozott. Legalább hét tagállam nyilvánította Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságot biztonságos származási országnak. Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságot az Európai Tanács tagjelölt országnak nyilvánította. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a fent említett körülményekre annak meghatározásakor, hogy a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékébe felvett harmadik ország konkrét kérelmező esetében biztonságos származási országnak minősül-e, illetve a kérelmeknek a 2013/32/EU irányelvben a biztonságos származási országból származó kérelmezők tekintetében meghatározott eljárási lehetőségek alkalmazásával történő megvizsgálása során. Ennek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság a 2013/32/EU irányelv értelmében biztonságos származási országnak minősül.

Különösen emlékeztetni kell arra, hogy a 2013/32/EU irányelvvel összhangban az a körülmény, hogy egy harmadik ország szerepel a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékében, nem jelent teljes garanciát ezen ország állampolgárainak biztonságára nézve, és nem zárhatja ki annak szükségét, hogy az e személyek által benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelmek tekintetében megfelelő egyedi vizsgálatokat folytassanak. Emlékeztetni kell ara is, hogy amennyiben egy kérelmező alátámasztja, hogy érvényes okok alapján az az ország az ő adott körülményei között nem tekinthető biztonságosnak, az ország biztonságossá nyilvánítását a továbbiakban az ő esete vonatkozásában nem lehet relevánsnak tekinteni.

2015/0211 (COD)

Javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról szóló 2013/32/EU irányelv alkalmazása céljából a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékének létrehozásáról, valamint a 2013/32/EU irányelv módosításáról

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, és különösen annak 78. cikke (2) bekezdésének d) pontjára,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére,

rendes jogalkotási eljárás keretében,

mivel:

(1)A 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv lehetővé teszi a tagállamok számára a konkrét eljárási szabályok – különösen a gyorsított eljárások és a határon folytatandó eljárások – alkalmazását jól meghatározott körülmények esetén, amikor a nemzetközi védelem iránti kérelem valószínűleg megalapozatlan, ideértve azt az esetet is, amikor a kérelmező olyan ország állampolgára, amely a nemzeti jog alapján biztonságos országnak minősül, és ezen felül ez az ország a kérelmező szempontjából az ő konkrét körülményeit figyelembe véve biztonságosnak tekinthető. Ugyanezen szabályok alkalmazhatók a hontalan személyekre a korábbi szokásos tartózkodási helyük szerinti harmadik ország vonatkozásában.

(2)A 2013/32/EU irányelv közös feltételeket határoz meg a harmadik országoknak tagállami szinten történő, biztonságos származási országgá való nyilvánítására vonatkozóan. Azonban csak néhány tagállam jogrendszerében határozták meg, mely származási országok minősülnek biztonságosnak, ami azt jelenti, hogy jelenleg nem minden tagállam tudja alkalmazni a 2013/32/EU irányelvben meghatározott vonatkozó eljárási lehetőségeket. Ezen felül a tagállamok által elfogadott, a biztonságos származási országok nemzeti jegyzékei között meglévő olyan különbségek miatt, amelyek az egyes harmadik országok biztonságának különböző megítéléséből adódnak, illetve abból, hogy a harmadik országbeli állampolgárok különböző módon áramlanak a tagállamokba, a 2013/32/EU irányelvben meghatározott, a biztonságos származási ország fogalmát nem minden esetben alkalmazzák a tagállamok egyformán ugyanazon harmadik ország vonatkozásában.

(3)Annak fényében, hogy 2014 óta rendkívüli módon megnövekedett az Unióban benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelmek száma, és ezáltal a tagállamok menekültügyi rendszereire minden korábbinál nagyobb nyomás nehezedik, az Unió elismeri, hogy a valószínűleg megalapozatlan kérelmek gyors feldolgozását támogató elengedhetetlen eszközként meg kell erősíteni a 2013/32/EU irányelvnek a biztonságos származási országokra vonatkozó rendelkezéseit. Az Európai Tanács a 2015. június 25–26-i következtetéseiben a menedékjog iránti kérelmek kezelése felgyorsításának szükségességével kapcsolatban különösen a Bizottságnak az európai migrációs stratégiáról szóló bizottsági közleményben meghatározott azon szándékára hivatkozott, hogy megerősítse ezeket a rendelkezéseket, ideértve a biztonságos származási országok közös uniós jegyzéke létrehozásának lehetőségét. A Bel- és Igazságügyi Tanács a biztonságos származási országokra vonatkozó 2015. június 25–26-i következtetéseiben üdvözölte a Bizottság azon szándékát, hogy megerősítse a 2013/32/EU irányelvnek a biztonságos származási országokra vonatkozó rendelkezéseit, ideértve a biztonságos származási országok közös uniós jegyzéke létrehozásának lehetőségét.

(4)A biztonságos származási országok közös uniós jegyzékének létrehozását a 2013/32/EU irányelvben meghatározott közös feltételekre kell alapozni, mivel valamennyi tagállamot segíti a biztonságos származási ország elvéhez kapcsolódó eljárások alkalmazásában, növelve ezáltal a menekültügyi rendszerek általános hatékonyságát a nemzetközi védelem iránti kérelmek tekintetében, amelyek valószínűleg megalapozatlanok. A közös uniós jegyzék létrehozása a biztonságos származási országok tagállami jegyzékei között meglévő egyes olyan különbségekre is megoldást nyújt, amelyek eredményeként az ugyanazon harmadik országból származó nemzetközi védelmet kérelmezőkre nem mindig ugyanazon eljárások vonatkoznak a tagállamokban. A tagállamok fenntartják a jogot arra, hogy olyan jogszabályokat alkalmazzanak vagy vezessenek be, amelyek lehetővé teszik az uniós közös jegyzékben szereplő harmadik országoktól eltérő harmadik országok biztonságos származási országként történő kijelölését, ugyanakkor az ilyen közös jegyzék létrehozása biztosítja, hogy az elvet valamennyi tagország egységesen alkalmazza azokra a kérelmezőkre, akik a jegyzékben szereplő országokból származnak. Mindez megfelelően elősegíti majd az eljárások alkalmazásának közelítését, és ezáltal visszatartja a nemzetközi védelmet kérelmezők másodlagos migrációs mozgását is. Ebben az összefüggésben meg kell fontolni a harmonizáció terén lehetséges jövőbeni további lépéseket, amelyek a biztonságos származási országok nemzeti listái szükségességének megszűnéséhez vezethetnek, a rendelet hatályba lépését követő három évet követően, a Bizottság által készített jelentés alapján.

(5)A 2013/32/EU irányelvnek a biztonságos származási országok fogalmának alkalmazásához kötődő rendelkezéseit alkalmazni kell a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékében szereplő harmadik országokra. Mindez különösen azt jelenti, hogy a 2013/32/EU irányelvvel összhangban az a körülmény, hogy egy harmadik ország szerepel a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékében, nem jelent teljes garanciát ezen ország állampolgárainak biztonságára nézve, és nem zárja ki annak szükségességét, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmek tekintetében megfelelő egyedi vizsgálatokat folytassanak. Ezen felül emlékeztetni kell arra, hogy amennyiben egy kérelmező alátámasztja, hogy súlyos okok alapján az az ország az ő adott körülményei között nem tekinthető biztonságosnak, az ország biztonságossá nyilvánítását a továbbiakban az ő esete vonatkozásában nem lehet relevánsnak tekinteni.

(6)A Bizottság rendszeresen felülvizsgálja a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékében szereplő harmadik országokban fennálló helyzetet. A jegyzékben szereplő harmadik országban hirtelen rosszabbra forduló helyzet esetében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a harmadik országnak a jegyzékben való szereplésének egy éves időtartamra szóló felfüggesztéséről, amennyiben úgy ítéli meg, hogy a megalapozott értékelés alapján e harmadik ország már nem felel meg a 2013/32/EU irányelvben a biztonságossá nyilvánításra vonatkozóan meghatározott feltételeknek. E megalapozott értékelés céljából a Bizottságnak figyelembe kell vennie a rendelkezésére álló valamennyi információforrást, különösképpen az Európai Tanács által tagjelölt országnak nyilvánított harmadik országokra vonatkozó, az elért eredményekről szóló éves bizottsági jelentéseket, az Európai Külügyi Szolgálat (a továbbiakban: EKSZ) rendszeres jelentéseit és a tagállamok, az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal (a továbbiakban: EASO), az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosa (a továbbiakban: UNHCR), az Európa Tanács és más érintett nemzetközi szervezetek által adott információkat. A Bizottság a harmadik országnak a közös uniós jegyzékben való szereplésének felfüggesztést legfeljebb egy évvel meghosszabbíthatja, amennyiben e harmadik országnak a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékéből való törlése érdekében javaslatot tett a rendelet módosítására. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.

(7)A 2015. július 20-i Bel- és Igazságügyi Tanácsnak – amelynek során a tagállamok egyetértettek abban, hogy a Nyugat-Balkán biztonságának valamennyi tagállam általi értékelését prioritásként kell kezelni – a biztonságos származási országokról szóló következtetéseit követően 2015. szeptember 2-án az EASO egy szakértői szintű ülést szervezett a tagállamokkal, ahol széles körű egyetértés volt a tekintetben, hogy Albániát, Bosznia-Hercegovinát, Koszovót*, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságot, Montenegrót, Szerbiát és Törökországot a 2013/32/EU irányelv értelmében biztonságos származási országnak kell tekinteni.

(8)A 2013/32/EU irányelvvel összhangban egy ország akkor tekinthető biztonságos származási országnak, ha a jogi helyzete és a demokratikus rendszerben való jogalkalmazás helyzete, valamint az általános politikai körülmények alapján kimutatható, hogy általában és következetesen nem tapasztalható a 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 9. cikkében meghatározott üldöztetés; nem alkalmaznak kínzást, sem kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmódot vagy büntetést, és nem fenyeget általános erőszak sem nemzetközi, sem belső fegyveres konfliktushelyzetekben.