INDOKOLÁS

1. A JAVASLAT HÁTTERE

A Bizottság 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslata[1] meghatározza a közös agrárpolitika (KAP) költségvetési keretét és fő irányvonalait. Ennek alapján a Bizottság a KAP jogi keretét a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan kijelölő rendeleteket, valamint az e politika alakulásával kapcsolatos lehetséges forgatókönyveket bemutató hatásvizsgálatot terjeszt elő.

A reformra irányuló jelenlegi javaslatok „A KAP jövője 2020-ig” című bizottsági közleményen[2] alapulnak, amely átfogó szakpolitikai alternatívákat vázolt fel a mezőgazdaságot és a vidéki térségeket érintő jövőbeli kihívások megválaszolására, valamint a KAP célkitűzéseinek, azaz 1) a fenntartható élelmiszer-termelésnek, 2) a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodásnak és az éghajlatváltozás elleni fellépésnek, valamint 3) a kiegyensúlyozott területi fejlődésnek az elérése érdekében. A közleményben szereplő reformjavaslatok mind az intézményközi vita[3], mind a hatásvizsgálat keretében az érdekelt felekkel folytatott konzultáció során széles körű támogatásra találtak.

A folyamat során világossá vált, hogy ösztönözni kell az erőforrás-hatékonyságot, hiszen ezáltal teremthető meg az uniós mezőgazdaság és vidékfejlesztés területén – az Európa 2020 stratégiával összhangban – az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés, miközben a KAP-ot továbbra is két olyan pillér köré célszerű szervezni, amelyek egymást kiegészítő eszközökkel ugyan, de ugyanazon célkitűzések megvalósítására irányulnak. Az első pillér tartalmazza az európai uniós mezőgazdasági termelőknek éves szinten alapvető jövedelemtámogatást biztosító közvetlen kifizetéseket és piaci intézkedéseket, valamint a konkrét piaci zavarok esetén nyújtandó támogatást, a második pillér pedig a vidékfejlesztést, amelynek esetében a tagállamok közös keretrendszer alapján többéves programokat dolgoznak ki és társfinanszíroznak.[4]

Az egymást követő reformok révén a KAP a termelők jövedelemtámogatásának biztosítása mellett fokozta a mezőgazdaság piacorientáltságát, a környezetvédelmi követelmények szorosabban beépültek a mezőgazdasági szakpolitikába, valamint megnőtt a vidékfejlesztési támogatások jelentősége, amelyek immár az EU vidéki térségeinek fejlesztésére irányuló integrált szakpolitikai eszközt jelentenek. E reformfolyamat hatására ugyanakkor a támogatások tagállamok közötti és tagállamokon belüli jobb elosztása, valamint a környezetvédelmi kihívások megoldását szolgáló intézkedések célirányosabbá tétele és az egyre erősödő piaci ingadozások jobb kezelése iránti igény is megmutatkozott.

Eddig a reformok főleg magát a mezőgazdaságot érintő kihívásokra, így például a nagymértékű termékfeleslegek levezetésére vagy az élelmiszer-biztonsági válságok kezelésére kerestek megoldásokat, és e megoldások később uniós és nemzetközi szinten is hasznos eszközül szolgáltak az EU számára. Napjaink legtöbb kihívása azonban olyan tényezőkre vezethető vissza, amelyek kívül esnek a mezőgazdaság területén, és ennélfogva átfogó politikai választ igényelnek.

A mezőgazdasági termelők jövedelmi helyzete továbbra is nehéz marad, mivel több kockázattal, a termelékenység csökkenésével, valamint a ráfordítási árak növekedése miatti árpréssel kell szembenézniük; ezért továbbra is fenn kell tartani a jövedelemtámogatást, valamint meg kell erősíteni a kockázatok és a válsághelyzetek kezelésére irányuló eszközöket. Az erős lábakon álló mezőgazdaság nélkülözhetetlen az uniós élelmiszeripar és a globális élelmezésbiztonság szempontjából.

A mezőgazdaság területén és a vidéki térségekben ezzel egyidejűleg fokozni kell az erőfeszítéseket az Európa 2020 menetrend részét képező ambiciózus éghajlatvédelmi és energiaügyi célkitűzések, valamint a biológiai sokféleségre vonatkozó stratégia megvalósítása érdekében. A mezőgazdasági termelőknek, akik az erdészeti gazdálkodókkal együtt a földek fő kezelői, támogatásra lesz szükségük a környezetvédelmi és éghajlat-politikai célkitűzések elérését leginkább elősegítő művelési rendszerek és eljárások alkalmazásában és fenntartásában, mivel a piaci árak nem tükrözik e közjavak biztosítását. Különösen fontos továbbá a vidéki térségekben rejlő különböző potenciálok lehető legjobb kihasználása, hiszen ez hozzájárul az inkluzív növekedéshez és kohézióhoz.

A jövőbeli KAP éppen ezért nem csupán az uniós gazdaság jóllehet lényeges, de kis részterületével foglalkozó politika lesz, hanem az élelmezésbiztonság, a környezetvédelem és a területi egyensúly szempontjából is stratégiai fontosságú politika. Ebben rejlik egy valóban közös politika uniós hozzáadott értéke: a korlátozott költségvetési forrásokat a lehető leghatékonyabban képes felhasználni úgy, hogy közben EU-szerte biztosítja a mezőgazdaság fenntarthatóságát, az éghajlatváltozás és egyéb fontos, határokon átnyúló problémák kezelését, valamint a tagállamok közötti szolidaritás erősítését, ugyanakkor a helyi igények figyelembevétele érdekében a végrehajtás során kellő rugalmasságot biztosít.

A többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatban meghatározott keret előirányozza a KAP kétpilléres szerkezetének fenntartását, miközben a költségvetési források névértékét mindkét pillér esetében a 2013. évi szinten tartja és egyértelműen a fő uniós prioritások terén elérendő eredmények teljesítését helyezi a középpontba. A javaslat szerint a közvetlen kifizetéseknek a fenntartható termelés elősegítésére kell irányulniuk, és ennek érdekében az e célra rendelkezésre álló költségvetési források 30 %-át az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös, kötelező intézkedésekre kell szánni. A kifizetések mértékét célszerű fokozatosan egymáshoz közelíteni és a jelentős kifizetésben részesülő kedvezményezettek esetében fokozatosan maximalizálni kell a kifizetéseket. A vidékfejlesztést más uniós, megosztott irányítású alapokkal együtt egy olyan közös stratégiai keretbe indokolt belefoglalni, amely eredményorientáltabb és amelyre egyértelműbb és megfelelőbb előzetes feltételek vonatkoznak. Végezetül a KAP finanszírozását a piaci intézkedések tekintetében a többéves pénzügyi keret mellett két másik eszközzel is kívánatos erősíteni: 1) egy válsághelyzetek kezelésére szolgáló vésztartalékkal és 2) az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap alkalmazási körének kibővítésével.

Mindezek alapján a 2014–2020-as időszakra vonatkozóan a KAP jogi keretének főbb elemeit a következő rendeletek tartalmazzák:

- a közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (a közvetlen kifizetésekről szóló rendelet);

- a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) irányuló javaslat (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet);

- az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (a vidékfejlesztésről szóló rendelet);

- a közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és nyomon követéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (horizontális rendelet);

- a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésével kapcsolatos egyes támogatások és visszatérítések megállapítására vonatkozó intézkedések meghatározásáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslat;

- a 73/2009/EK tanácsi rendeletnek a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetések 2013. évi alkalmazása tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat;

- az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek az egységes támogatási rendszer és a szőlőtermesztők támogatása tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat.

A vidékfejlesztésről szóló rendelet a Bizottság által 2011. október 6-án előterjesztett azon javaslatra épül, amely az összes alapnak egy közös stratégiai kereten belül történő működtetésére vonatkozó szabályokat határozza meg.[5] Egy további rendelet készül a leginkább rászoruló személyeknek szóló programról, amelyre vonatkozóan a pénzeszközök jelenleg a többéves pénzügyi keret egy másik fejezetében találhatóak.

Ezenkívül az Európai Unió Bírósága által felvetett kifogások figyelembevételével jelenleg zajlik a kedvezményezettekre vonatkozó információk közzétételével kapcsolatos új szabályok kidolgozása, hogy a kedvezményezetteknek a személyes adatok védelméhez fűződő joga a lehető leginkább összeegyeztethető legyen az átláthatóság elvével.

2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLAT

A jelenlegi politikai keret értékelésére, valamint a jövőbeli kihívások és igények vizsgálatára támaszkodva a hatásvizsgálat három lehetséges forgatókönyv hatásait értékeli és hasonlítja össze. Mindez egy szolgálatközi csoport által irányított, 2010 áprilisában kezdődött hosszú folyamat eredménye, amelynek során mélyreható mennyiségi és minőségi elemzésre került sor: többek között a 2020-ig terjedő időszak tekintetében a mezőgazdasági piacokra és bevételekre vonatkozó középtávú előrejelzések formájában referenciahelyzet került meghatározásra, valamint a különböző szakpolitikai lehetőségek által az ágazat gazdaságára gyakorolt hatásokat szemléltető modell került kidolgozásra.

A hatásvizsgálatban ismertetett három forgatókönyv a következő: 1) kiigazítás: ez a forgatókönyv megtartja a jelenlegi politikai keretet, ugyanakkor megoldást keres annak legnagyobb hiányosságaira, például a közvetlen kifizetések elosztásának a kérdésére; 2) integráció: ez a forgatókönyv fontos politikai változásokkal számol, így a közvetlen kifizetések célirányosabbá tételével és „kizöldítésével”, a vidékfejlesztési politikának a többi uniós szakpolitikával való jobb összehangolásával és stratégiai irányultságának erősítésével, valamint a termelők közötti együttműködés szélesebb körű alkalmazását lehetővé tevő jogalap-szélesítéssel; 3) hangsúlyváltás: ez a forgatókönyv kizárólag környezetvédelmi szempontok mentén történő szakpolitikai hangsúlyváltást jelent, amelynek keretében a közvetlen kifizetések fokozatosan megszűnnek, feltételezve, hogy a termelési kapacitás támogatás nélkül fenntartható, valamint hogy a vidéki területek társadalmi-gazdasági igényeit más szakpolitikák is ki tudják szolgálni.

Tekintettel a gazdasági válságra és a közfinanszírozásra nehezedő nyomásra, amelyre válaszul az EU kidolgozta az Európa 2020 stratégiát és a többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatot, a három forgatókönyv eltérő fontosságot tulajdonít a versenyképesebb és fenntarthatóbb mezőgazdasággal rendelkező dinamikus vidéki térségek megteremtését célzó jövőbeli KAP három politikai célkitűzésének. Az Európa 2020 stratégiával – különösen a forráshatékonyság tekintetében – való jobb összhang megteremtése érdekében egyre fontosabb lesz, hogy a kutatás, a tudásmegosztás, valamint (többek között a mezőgazdasági termelékenységgel és fenntarthatósággal kapcsolatos európai innovációs partnerség keretében) az együttműködés és az innováció ösztönzése révén növekedjen a mezőgazdasági termelékenység. Ugyan az uniós mezőgazdasági politikára már nem jellemző kereskedelemtorzító politikai környezet, az ágazatra azonban várhatóan további teher fog nehezedni a – különösen a dohai fejlesztési menetrend, illetve az EU-Mercosur szabadkereskedelmi megállapodás keretében – folytatódó liberalizáció következtében.

A hatásvizsgálat keretében folytatott konzultáció során előnyben részesített szempontok figyelembevételével három politikai forgatókönyv került kidolgozásra. Az érdekeltek 2010. november 23. és 2011. január 25. között nyújthatták be észrevételeiket, valamint 2011. január 12-én tanácsadó bizottság került összehívásra. A főbb következtetések összefoglalva a következők[6]:

- Az érintettek körében széles egyetértés uralkodik abban a tekintetben, hogy a jövő kihívásainak kezeléséhez, azaz az élelmezésbiztonságnak, a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodásnak és a kiegyensúlyozott területi fejlődésnek az elérése érdekében két pillér köré szerveződő, erős KAP-ra van szükség.

- A legtöbb megkérdezett úgy véli, hogy a KAP-nak piac- és árstabilizáló szerepet kellene betöltenie.

- Az érintettek véleménye megoszlik a támogatások irányultságát (különösen a közvetlen támogatások újraelosztását és a kifizetések maximalizálását) illetően.

- Egyetértés van a tekintetben, hogy az éghajlatváltozás elleni fokozott küzdelem és a nagyobb környezeti teljesítmény megvalósításában, amely az Unió társadalmának javát szolgálja, mindkét pillér fontos szerepet játszhat. Habár számos termelő úgy gondolja, hogy ez mára már megvalósult, a szélesebb közönség azon a véleményen van, hogy az első pillérhez tartozó kifizetések felhasználásának hatékonyságát növelni lehetne.

- A megkérdezettek azt szeretnék, ha a jövőben bekövetkező növekedés és fejlődés kiterjedne az EU egészére, beleértve a kedvezőtlen helyzetű térségeket is.

- Több válaszadó hangsúlyozta, hogy a KAP-ot össze kellene vonni más, így a környezetvédelmi, egészségügyi, kereskedelemi vagy fejlesztési szakpolitikákkal.

- A megkérdezettek szerint a KAP az innováció, a versenyképes vállalkozások fejlesztése, valamint a közjavak uniós polgárok számára való biztosítása révén illeszkedhet az Európa 2020 stratégiához.

Ennek megfelelően a hatásvizsgálat során összehasonlításra került a három lehetséges politikai forgatókönyv:

A hangsúlyváltással számoló forgatókönyv nyomán a termelés a leginkább költséghatékony területekre és a legjövedelmezőbb ágazatokba helyeződne át, és ezáltal felgyorsulna a mezőgazdasági ágazat strukturális kiigazítása. Bár a környezetvédelem finanszírozásában jelentős növekedés következne be, az ágazat ugyanakkor a piaci intervenciós intézkedések alkalmazásának korlátozása következtében nagyobb kockázatnak lenne kitéve. Ezenkívül jelentős társadalmi és környezeti költségek keletkeznének, mivel a kevésbé versenyképes területeken számottevő jövedelemcsökkenés és környezetkárosodás következne be, hiszen ebből a politikai alternatívából hiányzik a kölcsönös megfeleltetési követelményekhez kötött közvetlen kifizetések multiplikátor hatása.

A lehetőségek skálájának másik végén a kiigazításra irányuló forgatókönyv áll, amely a leginkább lehetővé tenné a szakpolitikai folytonosságot és egyben korlátozott, mindazonáltal érezhető javulást eredményezne mind a mezőgazdaság versenyképessége, mind a környezeti teljesítmény terén. Ugyanakkor komoly kétségek merülnek fel azt illetően, hogy a szóban forgó forgatókönyv képes-e megfelelően kezelni a mezőgazdaság hosszú távú fenntarthatósága szempontjából is meghatározó, az éghajlatváltozással és a környezetvédelemmel kapcsolatos jövőbeli nagy kihívásokat.

Az integrációra irányuló forgatókönyv a közvetlen kifizetések célirányosabbá tétele és „kizöldítése” révén úttörő megközelítést alkalmaz. Az értékelés tanúsága szerint van lehetőség környezetbarátabb mezőgazdaság kialakítására úgy, hogy az a termelők számára ésszerű költségekkel járjon, habár egyes adminisztratív terhek nem kerülhetők el. A vidékfejlesztés szintén új lendületet kaphat, feltéve, hogy a tagállamok és régiók hatékony módon tudnak élni az új lehetőségekkel, valamint a közös stratégiai keret és más uniós alapok nem hatnak az első pillérhez kapcsolódó szinergiákkal szemben, illetve nem gyengítik a vidékfejlesztésre jellemző sajátos erősségeket. Megfelelő egyensúly elérése mellett ez a forgatókönyv alkalmas a leginkább arra, hogy választ adjon a mezőgazdaság és a vidéki területek hosszú távú fenntarthatóságának kérdésére.

Mindezek alapján a hatásvizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy az integrációra irányuló forgatókönyv képes a legkiegyensúlyozottabb módon fokozatosan összhangba hozni a KAP-ot az Unió stratégiai célkitűzéseivel, és ez az egyensúly a jogalkotási javaslatok egyes elemeinek átültetésében is kifejezésre jut. Ki kell alakítani továbbá egy olyan értékelési keretet, amely szakpolitikai célkitűzésekhez kötött közös mutatók segítségével méri a KAP teljesítményét.

Az egyszerűsítés a teljes folyamat során fontos szempont volt, amelyet kívánatos többféle módon, például a kölcsönös megfeleltetés és a piaci eszközök ésszerűsítése vagy a mezőgazdasági kistermelők támogatási rendszerének kialakítása révén tovább fokozni. Ezenkívül a közvetlen kifizetések „kizöldítését” ajánlatos oly módon kialakítani, hogy az adminisztratív terhek, köztük az ellenőrzési költségek, a lehető legalacsonyabb szinten maradjanak.

3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI

A javaslat célszerűnek tartja a KAP jelenlegi kétpilléres szerkezetének megőrzését: az első pillérbe tartozó általános érvényű éves kötelező intézkedéseket a második pillér többéves programozási megközelítésmódjának keretében olyan nem kötelező intézkedéseknek célszerű kiegészíteniük, amelyek jobban illeszkednek a tagállami és regionális sajátosságokhoz. A közvetlen kifizetések rendszerének újratervezése ugyanakkor a második pillérhez kapcsolódó szinergiák jobb kihasználására irányul, a második pillér maga pedig – az egyéb uniós, megosztott irányítású alapokkal való jobb összehangolás érdekében – közös stratégiai keret részét képezi.

Ennek alapján megmarad a négy alapvető jogi eszközből álló jelenlegi szerkezet is, habár a finanszírozásról szóló rendelet hatálya bővül oly módon, hogy a közös rendelkezések bekerülnek a mostantól horizontális rendeletnek nevezett rendeletbe.

E javaslatok összhangban állnak a szubszidiaritás elvével. A KAP valóban közös politika: az EU és a tagállamok megosztott hatáskörébe tartozik, amelynek irányítása a fenntartható és sokrétű mezőgazdaság EU-szerte történő megőrzése céljából uniós szinten történik az éghajlatváltozás és egyéb, több tagállamot érintő fontos kérdések figyelembevételével és a tagállamok közötti szolidaritás erősítésével. Az élelmezésbiztonságot, a környezetet és a területi egyensúlyt érintő jövőbeli nagy kihívások tükrében a KAP továbbra is stratégiai jelentőségű szakpolitika marad, amely lehetővé teszi a politikai kihívások minél eredményesebb kezelését és a költségvetési források lehető leghatékonyabb felhasználását. A javaslat értelmében továbbá megmarad az eszközök eddigi kétpilléres szerkezete, hiszen ez nagyobb rugalmasságot biztosít a tagállamok számára a helyi sajátosságaikhoz jobban illeszkedő megoldások kialakításában és a második pillér társfinanszírozásában. Az új európai innovációs partnerség és a kockázatkezelési eszköztár szintén a második pillérbe tartozik. Ezzel egyidejűleg a szakpolitika jobban fog igazodni az Európa 2020 stratégiához (és többek között a többi uniós alapot is magában foglaló közös kerethez), valamint számos tekintetben javul és egyszerűsödik. Végezetül a hatásvizsgálat keretében elvégzett elemzés egyértelműen kimutatta, mekkora költségeket generálna az intézkedések elmaradása az okozott negatív gazdasági, környezeti és társadalmi következményeknél fogva.

A vidékfejlesztési rendelet a jelen időszakban bevezetett stratégiai megközelítésen alapul, amelynek kedvező hatása már most is megnyilvánul, nevezetesen abban, hogy a tagállamok az erősségek, a gyengeségek, a lehetőségek és a veszélyek vizsgálatán alapuló elemzés (SWOT-analízis) alapján stratégiákat és programokat dolgoznak ki annak érdekében, hogy a beavatkozás a lehető legnagyobb mértékben igazodjon a nemzeti és a regionális sajátosságokhoz. Az új megvalósítási mechanizmus célja a stratégiai megközelítés megerősítése – többek között egyértelműen meghatározott közös vidékfejlesztési prioritások (és a hozzájuk kapcsolódó közös célmutatók) uniós szinten történő kijelölése, valamint az ez idáig felhalmozott tapasztalatok fényében szükségessé váló kiigazítások megtétele révén.

A rendelet kitér a mezőgazdaság termelékenységével és fenntarthatóságával foglalkozó európai innovációs partnerségre is, amelynek célja az erőforrás-hatékonyság előmozdítása, a kapcsolatteremtés a kutatás és a gyakorlat között, valamint általánosságban az innováció ösztönzése. A partnerség innovatív projektek megvalósításáért felelős operatív csoportok keretében működik, munkáját a hozzá kapcsolódó hálózat segíti.

A Bizottság által 2011. október 6-án előterjesztett, a közös stratégiai keretben működő alapokra vonatkozó közös szabályokat megállapító javaslat értelmében a KAP második pillérének az első pillérrel és más uniós alapokkal – különösen az Európai Regionális Fejlesztési Alappal (ERFA), az Európai Szociális Alappal (ESZA), a Kohéziós Alappal és az Európai Tengerügyi és Halászati Alappal (ETHA) – összehangoltan és ezeket kiegészítve kell működnie. Az alapok kezelése uniós szinten közös stratégiai keretben, nemzeti szinten pedig az alapok működéséhez kapcsolódó közös célokat és szabályokat is magukban foglaló partnerségi szerződések alapján történik. A közös stratégiai keretbe tartozó alapok mindegyikére érvényes közös szabályok megállapítása a kedvezményezettek és a nemzeti hatóságok számára egyaránt megkönnyíti majd a projektek kezelését, és elő fogja mozdítani integrált projektek végrehajtását.

Ezzel összefüggésben a vidékfejlesztési politika hosszú távú stratégiai célkitűzései között a jövőben is szerepelni fog a mezőgazdaság versenyképességéhez, a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodáshoz, az éghajlatváltozás elleni fellépéshez és a vidéki térségek kiegyensúlyozott területfejlesztéséhez való hozzájárulás. Az Európa 2020 stratégiával összhangban a 2014–2020-as időszakban nyújtandó vidékfejlesztési támogatás ezen átfogó célkitűzései a következő hat, uniós szintű prioritásban jutnak részletesebben is kifejezésre:

- a tudásátadás és az innováció előmozdítása a mezőgazdaságban, az erdészetben és a vidéki térségekben;

- a versenyképesség fokozása a mezőgazdasági termelés valamennyi típusa esetében és a mezőgazdasági üzemek életképességének javítása;

- az élelmiszerlánc szervezésének és a kockázatkezelésnek a mezőgazdaság terén történő előmozdítása;

- a mezőgazdaságtól és az erdészettől függő ökoszisztémák állapotának helyreállítása, megőrzése és javítása;

- az erőforrás-hatékonyság előmozdítása, valamint az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és az éghajlatváltozáshoz alkalmazkodni képes gazdaság irányába történő elmozdulás támogatása a mezőgazdasági, az élelmiszer-ipari és az erdészeti ágazatban;

- a társadalmi befogadás előmozdítása, a szegénység csökkentése és a gazdasági fejlődés támogatása a vidéki térségekben.

A programozásnak e prioritásokra kell épülnie, ideértve a célmutatóknak az egyes prioritások vonatkozásában történő meghatározását is. A rendelet a programok kidolgozására, jóváhagyására és felülvizsgálatára vonatkozóan olyan szabályokat foglal magában, amelyek jórészt a meglévő szabályokat követik, ugyanakkor lehetőséget teremt magasabb támogatási intenzitású alprogramok végrehajtására is (például a fiatal mezőgazdasági termelők, a kistermelők, a hegyvidéki területek, a rövid ellátási láncok tekintetében).

Frissült az egyedi intézkedések jegyzéke, továbbá több egyedi intézkedés felülvizsgálatára és ezzel összefüggésben számos kiigazítás megtételére is sor került különböző, az alkalmazási körrel, a végrehajtással és a támogatások igénybevételével kapcsolatban ebben az időszakban felmerült problémák rendezése érdekében. Tekintve, hogy a legtöbb intézkedés egyszerre több célt vagy prioritást is szolgálhat, már nem tűnik szükségesnek a tengelyek mentén történő csoportosításuk; a prioritásokon alapuló programozás a várakozások szerint biztosítani fogja a programok kiegyensúlyozottságát. A rendelet az ökológiai termelésre vonatkozó egyedi intézkedést hoz létre és új meghatározást vezet be a sajátos természeti hátrányokkal rendelkező területek vonatkozásában. A rendelet javítani hivatott a közös környezetvédelmi fellépés támogatását szolgáló rendelkezést is.

A rendelet nagy mértékben megerősíti és kiterjeszti a jelenleg hatályban lévő együttműködési intézkedést, támogatást biztosítva ezáltal a potenciális kedvezményezettek széles körében számos különböző (gazdasági, környezetvédelmi és szociális) területen folytatott együttműködéshez. A javaslat szerint az együttműködési intézkedés ezentúl kifejezetten kiterjedne a kísérleti projektekre és a regionális és nemzeti határokon átnyúló együttműködésre is. A LEADER-kezdeményezés és a hálózatépítést középpontba helyező megközelítések szerepe továbbra is meghatározó lesz, különösen a vidéki térségek fejlesztése és az innováció terjesztése terén. A támogatás LEADER-en keresztüli, illetve a helyi fejlesztés céljaira egyéb megosztott irányítású uniós alapokból történő nyújtása következetes és összehangolt módon fog megvalósulni. A helyi, innovatív együttműködési projektek díjazásban részesülhetnek, amelynek célja az innovációt szolgáló transznacionális kezdeményezések támogatása.

A mezőgazdasági piacokat középtávon várhatóan továbbra is jellemző erős ingadozások kezelésére új lehetőséget kínál a kölcsönös kockázatkezelési alapok támogatását és egy új jövedelemstabilizáló eszközt is magában foglaló kockázatkezelési eszköztár.

A jelenlegi tengelyrendszer eltörlése a tagállami programozást is egyszerűbbé fogja tenni.

Végezetül javasolt a folyó időszakban bevezetett közös monitoring- és értékelési keretre támaszkodni, amelyet a rendelet az ez idáig szerzett tapasztalatok alapján egyszerűbbé és megfelelőbbé tesz. A monitoring és az értékelés lehetővé tétele érdekében a szakpolitikai prioritásokhoz közös mutatójegyzék kapcsolódik.

4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

A többéves pénzügyi keretről szóló javaslat értelmében az uniós költségvetésből továbbra is jelentős rész szolgál a mezőgazdaság, e stratégiai jelentőségű közös politika finanszírozására. A javaslat szerint ezért a KAP-nak a 2014–2020 közötti időszakra rendelkezésre álló, az első pillérhez utalt (folyó árakon) 317,2 milliárd EUR, valamint a második pillérhez utalt 101,2 milliárd EUR előirányzatokat fő tevékenységeire kell összpontosítania.

Az első és a második pillérhez tartozó forrásokat további 17,1 milliárd EUR egészíti ki, amelyből a többéves pénzügyi keret egyéb jogcímei alatt 5,1 milliárd EUR a kutatásra és innovációra, 2,5 milliárd EUR az élelmiszer-biztonságra és 2,8 milliárd EUR a leginkább rászoruló személyek élelmiszer-támogatására irányul, továbbá a többéves pénzügyi kereten kívül 3,9 milliárd EUR található a mezőgazdasági ágazatot érintő válságokra képzett új tartalékban és legfeljebb 2,8 milliárd EUR az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapban, vagyis a 2014–2020 közötti időszakban összesen 435,6 milliárd EUR áll rendelkezésre.

A támogatások tagállamok közötti elosztását illetően a javaslat azt indítványozza, hogy minden olyan tagállam esetében, amelynek közvetlen kifizetései nem érik el az uniós átlag 90 %-át, a különbség egyharmada kerüljön kipótlásra. A közvetlen kifizetésekre vonatkozó rendeletben a nemzeti korlátok ennek alapján kerülnek meghatározásra.

A vidékfejlesztési támogatás elosztása a politikai célkitűzésekhez kötődő objektív kritériumok alapján, a jelenlegi elosztás figyelembevételével történik. Ahogy már jelenleg is, a kevésbé fejlett régióknak indokolt továbbra is magasabb társfinanszírozási rátával rendelkezniük, amely egyes intézkedésekre – tudásmegosztás, termelői csoportok, együttműködés, LEADER stb. – szintén alkalmazandó.

A javaslat a pillérek közötti átcsoportosítások tekintetében bizonyos fokú (a közvetlen kifizetések 5 %-áig terjedő) rugalmasságot vezet be: az első pillérből a másodikba való átcsoportosítás révén a tagállamok megerősíthetik vidékfejlesztési politikájukat, míg a második pillérből az elsőbe való átcsoportosítással azok a tagállamok élhetnek, amelyekben a közvetlen kifizetések szintje nem éri el az uniós átlag 90 %-át.

A KAP-reformra vonatkozó javaslatok pénzügyi hatását részletesen a javaslatokat kísérő pénzügyi kimutatás tartalmazza.

2011/0282 (COD)

Javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 42. és 43. cikkére,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára[7],

a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[8],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[9],

az európai adatvédelmi biztossal folytatott konzultációt[10] követően,

rendes jogalkotási eljárás keretében,

mivel:

1. „A KAP jövője 2020-ig: az élelmezési, a természetes erőforrásokat érintő és a területi kihívások kezelése” című, az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának szóló bizottsági közlemény[11] (a továbbiakban: a KAP jövőjét 2020-ig felvázoló közlemény) meghatározta a lehetséges kihívásokat, célkitűzéseket és irányvonalakat a 2013 utáni közös agrárpolitika (a továbbiakban: KAP) vonatkozásában. A közleményről folytatott vita fényében 2014. január 1-jével kezdődő hatállyal meg kell reformálni a KAP-ot. A reformnak ki kell terjednie a KAP valamennyi fő eszközére, beleértve az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK tanácsi rendeletet[12] is. A reform hatókörére tekintettel helyénvaló az 1698/2005/EK rendeletet hatályon kívül helyezni és helyébe új rendeletet léptetni.

2. A vidékfejlesztési politikának kapcsolódnia kell a KAP közvetlen kifizetéseihez és piaci intézkedéseihez, továbbá ki kell egészítenie azokat, és ezáltal hozzá kell járulnia a KAP tekintetében az Európai Unió működéséről szóló szerződésben (a továbbiakban: a Szerződés) meghatározott célkitűzések megvalósításához. A vidékfejlesztési politikának ezenkívül magában kell foglalnia az „Európa 2020: Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” (a továbbiakban: az Európa 2020 stratégia) című 2010. március 3-i bizottsági közleményben[13] foglalt főbb politikai célkitűzéseket is, és összhangban kell állnia a gazdasági és társadalmi kohézió politikájának a Szerződésben meghatározott általános célkitűzéseivel.

3. Mivel e rendelet célját – nevezetesen a vidékfejlesztést – annak a KAP más eszközeivel való kapcsolata, a vidéki térségek közötti különbségek mértéke és a kibővített Unióban a tagországok rendelkezésére álló pénzügyi források korlátozottsága miatt a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ennélfogva ez a cél uniós szinten, az uniós finanszírozás többéves garanciájával és a vidékfejlesztés prioritásaira összpontosítva jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat a szubszidiaritásnak az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkének (3) bekezdésében meghatározott elvével összhangban. E rendelet – az arányosságnak az említett szerződés 5. cikkének (4) bekezdésében megállapított elvével összhangban – nem haladja meg a szóban forgó cél eléréséhez szükséges mértéket.

4. A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el e rendelet egyes nem alapvető elemeinek kiegészítése vagy módosítása érdekében. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során – többek között szakértői szinten – megfelelő konzultációkat folytasson. A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során egyidejűleg, időben és megfelelő módon továbbítania kell a megfelelő dokumentumokat az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.

5. A vidéki térségek fenntartható fejlődésének biztosítása érdekében indokolt a figyelmet néhány kiemelt prioritásra összpontosítani, nevezetesen a következő területekre: tudásátadás és innováció a mezőgazdaságban, az erdészetben és a vidéki térségekben, a mezőgazdasági termelési típusok versenyképessége és a mezőgazdasági üzemek életképessége, az élelmiszerlánc szervezése és kockázatkezelés a mezőgazdaságban, a mezőgazdaságtól és az erdészettől függő ökoszisztémák állapotának helyreállítása, megőrzése és javítása, erőforrás-hatékonyság és az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság felé való elmozdulás a mezőgazdasági, az élelmiszer-ipari és az erdészeti ágazatban, továbbá a társadalmi befogadás előmozdítása, a szegénység csökkentése és a gazdasági fejlődés támogatása a vidéki térségekben. Ugyanakkor figyelembe kell venni a különböző jellemzőkkel vagy a potenciális kedvezményezettek különböző kategóriáival rendelkező vidéki térségekre hatást gyakorló helyzetek sokféleségét, valamint az innovációval, a környezettel és az éghajlatváltozás mérséklésével, illetve az ahhoz való alkalmazkodással kapcsolatos átfogó célkitűzéseket is. Az éghajlatváltozás mérséklésére irányuló fellépésnek kapcsolódnia kell a mezőgazdaságból és az erdészetből származó kibocsátásoknak a leginkább érintett tevékenységek – például az állattenyésztés és a műtrágyahasználat – terén történő csökkentéséhez, valamint – a földhasználat, a földhasználat megváltoztatása és az erdészeti ágazat tekintetében – a szén-dioxid-nyelők megőrzéséhez és a szénmegkötés fokozásához. A mezőgazdaságban, az erdészetben és a vidéki térségekben megvalósítandó tudásátadáshoz és innovációhoz kapcsolódó uniós vidékfejlesztési prioritást indokolt horizontálisan alkalmazni az egyéb uniós vidékfejlesztési prioritások tekintetében.

6. Az uniós vidékfejlesztési prioritásokat indokolt a fenntartható fejlődés, valamint a környezet védelmére és javítására vonatkozó cél elérésének a Szerződés 11. és 19. cikkével összhangban, az Unió által történő előmozdítása keretében, a „szennyező fizet” elvének figyelembevételével megvalósítani. Célszerű úgy rendelkezni, hogy a tagállamok – a Bizottság által elfogadott módszertant alkalmazva – nyújtsanak tájékoztatást az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó célkitűzések teljesítéséhez nyújtott támogatásról, azon törekvéssel összhangban, hogy az uniós költségvetés legalább 20 %-a e célra kerüljön felhasználásra.

7. Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (a továbbiakban: az EMVA) tevékenységeinek és azoknak a műveleteknek, amelyekhez az EMVA hozzájárul, összhangban kell állniuk és összeegyeztethetőnek kell lenniük a KAP más eszközei révén nyújtott támogatásokkal. Az uniós erőforrások optimális elosztásának és hatékony felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az azon szabály alóli kivételek meghatározására vonatkozóan, mely szabály szerint e rendelet alapján nem ítélhető oda támogatás a közös piacszervezések keretében támogatott műveletek számára.

8. A vidékfejlesztési programok haladéktalan megkezdésének és hatékony végrehajtásának biztosítása érdekében indokolt, hogy az EMVA-ból nyújtott támogatás szilárd adminisztratív keretfeltételek meglétéhez legyen kötve. Ezért a tagállamoknak meg kell vizsgálniuk, hogy teljesülnek-e bizonyos előfeltételek. Az egyes tagállamoknak vagy a területük egészére vonatkozó nemzeti vidékfejlesztési programot, vagy több regionális programot kell kidolgozniuk. Minden programban meg kell határozni az uniós vidékfejlesztési prioritásokkal kapcsolatos célkitűzések teljesítésére irányuló stratégiát és a kapcsolódó intézkedéseket. A programozásnak meg kell felelnie az uniós vidékfejlesztési prioritásoknak, ugyanakkor alkalmazkodnia kell a sajátos nemzeti körülményekhez is, és ki kell egészítenie az egyéb uniós szakpolitikákat, különös tekintettel a mezőgazdasági piacokkal kapcsolatos politikára, a kohéziós politikára és a közös halászati politikára. Azon tagállamok számára, amelyek regionális programok végrehajtása mellett döntenek, lehetőséget kell biztosítani egy olyan, önálló költségvetéssel nem rendelkező nemzeti keret létrehozására, amely megkönnyíti a régiók között a nemzeti szinten jelentkező kihívások kezelése céljából folytatandó koordinációt.

9. Indokolt lehetővé tenni a tagállamok számára, hogy vidékfejlesztési programjaikba olyan tematikus alprogramokat is beépítsenek, amelyek az adott tagállam számára különös jelentőséggel bíró területek sajátos szükségleteivel foglalkoznak. A tematikus alprogramoknak többek között a fiatal mezőgazdasági termelőket, a mezőgazdasági kisüzemeket, a hegyvidéki területeket és a rövid ellátási láncok kialakítását kell megcélozniuk. Ezenkívül tematikus alprogramok révén lehetőséget kell teremteni a vidéki térségek fejlődésére jelentős hatást gyakorló mezőgazdasági ágazatok szerkezetének átalakítására is. Az ilyen tematikus alprogramok keretében végrehajtott beavatkozások hatékonyságának fokozása érdekében indokolt engedélyezni a tagállamok számára, hogy bizonyos, az alprogramok hatálya alá tartozó műveletek esetében magasabb támogatási mértéket írjanak elő.

10. A vidékfejlesztési programoknak meg kell határozniuk az általuk lefedett terület szükségleteit, és fel kell vázolniuk egy következetes stratégiát, amelyen keresztül e szükségletek az uniós vidékfejlesztési prioritások figyelembevételével kielégíthetők. Ennek a stratégiának konkrét célkitűzések meghatározásán kell alapulnia. Meg kell állapítani az azonosított szükségletek, a meghatározott célkitűzések és az ezek teljesítéséhez kiválasztott intézkedések közötti kapcsolatokat. A vidékfejlesztési programoknak tartalmazniuk kell továbbá az e rendeletben foglalt követelményeknek való megfelelésük értékeléséhez szükséges valamennyi információt.

11. A vidékfejlesztési programokban a célkitűzéseket valamennyi tagállamra érvényes közös célmutatók alapján kell meghatározni. E feladat megkönnyítése érdekében célszerű meghatározni – az uniós vidékfejlesztési prioritásokkal összhangban – a szóban forgó mutatók által érintett területeket. Tekintettel a mezőgazdaság és az erdészet terén megvalósítandó tudásátadásra vonatkozó uniós vidékfejlesztési prioritás horizontális alkalmazására, az e prioritás keretében végrehajtott beavatkozásokat meghatározónak kell tekinteni a többi uniós prioritás tekintetében megállapított célmutatók szempontjából.

12. Szükség van egyes, a programozással és a vidékfejlesztési programok felülvizsgálatával kapcsolatos szabályok megállapítására. A programok stratégiáját, illetve a kapcsolódó uniós pénzügyi hozzájárulásokat nem érintő felülvizsgálatokra vonatkozóan egyszerűbb eljárást kell megállapítani.

13. Annak érdekében, hogy biztosítható legyen a jogbiztonság és az egyértelműség a program módosítása esetén követendő eljárás tekintetében, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el azon kritériumok meghatározása tekintetében, amelyek alapján a program számszerűsített célkitűzéseinek javasolt módosításai nagy jelentőségűnek minősülnek, és mint ilyenek szükségessé teszik, hogy a program az e rendelet 91. cikkének megfelelően elfogadott végrehajtási aktus útján módosításra kerüljön.

14. A mezőgazdaság és az erdészet fejlődése és specializálódása, valamint a vidéki térségekben működő mikro-, kis- és középvállalkozások (a továbbiakban: kkv-k) előtt álló sajátos kihívások szükségessé teszik a megfelelő szintű műszaki és gazdasági képzést, valamint a tudás- és információszerzésre, illetve -cserére való képesség fokozását, többek között a legjobb mezőgazdasági és erdészeti termelési gyakorlatok terjesztése útján. Indokolt, hogy a tudásátadással és a tájékoztatással kapcsolatos tevékenységek igazodjanak a vidéki szereplők igényeihez, és ne csupán hagyományos szakképzési tanfolyamok keretében valósuljanak meg. Ezért helyénvaló támogatást nyújtani workshopok szervezéséhez, személyre szabott tanácsadáshoz, demonstrációs tevékenységekhez, tájékoztatási tevékenységekhez, valamint a mezőgazdasági üzemekben megvalósítandó, rövid időtartamra szóló csere- és látogatási programokhoz is. Az így megszerzett tudásnak és információknak köszönhetően a mezőgazdasági termelők, az erdőtulajdonosok, az élelmiszeriparban dolgozók és a vidéki kkv-k bizonyára fokozni tudják majd versenyképességüket és erőforrás-hatékonyságukat, és képesek lesznek környezeti teljesítményük javítására és ezáltal a vidéki gazdaság fenntarthatóságának előmozdítására is. Annak biztosítására, hogy a tudásátadásra és a tájékoztatásra irányuló tevékenységek ténylegesen elérjék ezeket az eredményeket, elő kell írni, hogy a tudásátadást célzó szolgáltatásokat nyújtók rendelkezzenek a megfelelő képességekkel.

15. Annak érdekében, hogy a tudásátadási szolgáltatásokat nyújtó szervezetek képesek legyenek a vidékfejlesztési politika céljainak megfelelő minőségű és jellegű szolgáltatásokat nyújtani, valamint hogy biztosítható legyen az alapok célzottabb felhasználása és az, hogy a mezőgazdasági üzemekben megvalósítandó csereprogramok és üzemlátogatások világosan elkülöníthetők legyenek a más uniós programok keretében végrehajtott hasonló tevékenységektől, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a tudásátadási szolgáltatásokat nyújtó szervezetekre vonatkozó minimális képesítési követelményekre, a támogatható költségekre, valamint a mezőgazdasági üzemekben végrehajtandó csereprogramok és látogatások időtartamára és tartalmára vonatkozóan.

16. A gazdálkodási tanácsadási szolgáltatások segítik a mezőgazdasági termelőket, az erdőtulajdonosokat és a vidéki térségekben működő kkv-kat abban, hogy javítsák gazdaságuk vagy vállalkozásuk fenntartható irányítását és általános teljesítményét. Ezért célszerű ösztönözni mind az ilyen tanácsadási szolgáltatások létrehozását, mind pedig azoknak a mezőgazdasági termelők, erdőtulajdonosok és kkv-k általi igénybevételét. A tanácsadás minőségének és hatékonyságának fokozása érdekében indokolt rendelkezni a tanácsadók minimális képesítéséről és rendszeres képzéséről. A […]-i HR/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben[14] előírt mezőgazdasági tanácsadási szolgáltatásoknak segíteniük kell a mezőgazdasági termelőket mezőgazdasági üzemük teljesítményének értékelésében és azoknak a szükséges javításoknak az azonosításában, amelyeket a jogszabályban foglalt gazdálkodási követelmények, a jó mezőgazdasági és környezeti állapot, a […]-i DP/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben[15] meghatározott, az éghajlatra és a környezetre kedvező hatást gyakorló mezőgazdasági gyakorlatok, továbbá az éghajlatváltozás hatásainak enyhítésével és az azokhoz való alkalmazkodással, a biológiai sokféleséggel, a vizek állapotának védelmével, az állatbetegségekre vonatkozó bejelentésekkel és az innovációval kapcsolatos, legalább a(z) HR/2012/EU rendelet I. mellékletében foglalt előírásoknak megfelelő követelmények és tevékenységek tekintetében végre kell hajtani. A tanácsadásnak adott esetben a munkahelyi biztonsági előírásokra is ki kell terjednie. Kiterjedhet továbbá a mezőgazdasági üzem vagy a vállalkozás gazdasági, mezőgazdasági vagy környezeti teljesítményéhez kapcsolódó kérdésekre is. Célszerű üzemvezetési és helyettesítési szolgáltatások nyújtása révén segíteni a mezőgazdasági termelőket mezőgazdasági üzemük vezetésének javításában és egyszerűsítésében.

17. Annak biztosítására, hogy a tanácsadási szolgáltatásokat nyújtó szervezetek és hatóságok képesek legyenek a vidékfejlesztési politika céljainak megfelelő minőségű és jellegű tanácsadási tevékenységet folytatni, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a tanácsadó szervezetekre és hatóságokra vonatkozó minimális képesítési követelmények részletesebb meghatározására vonatkozóan.

18. A mezőgazdasági termékekre és az élelmiszerekre vonatkozó uniós és nemzeti minőségrendszerek garanciát nyújtanak a fogyasztók számára a termék, illetve a mezőgazdasági termelőknek az ilyen rendszerekben való részvétele eredményeként alkalmazott termelési folyamat minősége és jellemzői tekintetében, növelik az érintett termékek értékét, és javítják azok értékesítésének lehetőségeit. Ezért bátorítani kell a mezőgazdasági termelőket az ilyen rendszerekben való részvételre. Tekintve, hogy a rendszerekbe való belépés ideje és a részvétel első néhány éve az az időszak, amely alatt a részvételből kifolyólag a mezőgazdasági termelőkre háruló többletköltségek és -kötelezettségek nem kerülnek teljes mértékben ellentételezésre a piacon, indokolt úgy rendelkezni, hogy támogatás csak az új résztvevőknek és legfeljebb öt éven át legyen nyújtható. Tekintettel a gyapotnak mint mezőgazdasági terméknek a sajátos jellemzőire, a támogatást a gyapotra vonatkozó minőségrendszerekre is ki kell terjeszteni. Az EMVA keretében rendelkezésre bocsátott költségvetési források hatékony és eredményes felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el azokra az uniós minőségrendszerekre vonatkozóan, amelyekre ezen intézkedés hatálya kiterjedhet.

19. A mezőgazdasági üzemek és a vidéki vállalkozások gazdasági és környezeti teljesítményének javítása, a mezőgazdasági termékek értékesítésével és feldolgozásával foglalkozó ágazat hatékonyságának fokozása, a mezőgazdaság fejlesztéséhez szükséges infrastruktúra biztosítása és a környezeti célok eléréséhez szükséges nem jövedelemtermelő beruházások ösztönzése érdekében támogatást kell nyújtani azokhoz a tárgyi beruházásokhoz, amelyek hozzájárulnak e célkitűzések megvalósításához. A 2007–2013-as programozási időszakban egy sor különféle intézkedés végrehajtására került sor különböző beavatkozási területeken. Az egyszerűsítés érdekében, továbbá abból a célból, hogy lehetővé váljék a kedvezményezettek számára nagyobb hozzáadott értéket képviselő integrált projektek kidolgozása és megvalósítása, indokolt, hogy a tárgyi beruházások valamennyi típusa egyetlen intézkedés hatálya alá tartozzon. A tagállamoknak – az erősségek, a gyengeségek, a lehetőségek és a veszélyek vizsgálatán alapuló elemzés (SWOT-analízis) alapján – küszöbértéket kell meghatározniuk a mezőgazdasági üzemek életképességének biztosításához kapcsolódó beruházási támogatásokkal támogatható mezőgazdasági üzemek tekintetében, ezáltal törekedve a támogatás célzottabb elosztására.

20. A mezőgazdasági ágazat más ágazatoknál nagyobb mértékben van kitéve a termelési potenciáljában természeti katasztrófák által okozott károknak. Annak érdekében, hogy a mezőgazdasági üzemek életképessége és versenyképessége ilyen katasztrófák bekövetkezése esetén is biztosítható legyen, támogatást kell nyújtani a mezőgazdasági termelőknek a károsult mezőgazdasági potenciál helyreállításához. A tagállamoknak ugyanakkor gondoskodniuk kell arról, hogy ne fordulhasson elő túlzott mértékű kártalanítás az uniós programok (különösen a kockázatkezelési intézkedés), a nemzeti és a magán kártalanítási rendszerek kombinálása következtében. Az EMVA keretében biztosított költségvetési források hatékony és eredményes felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az ezen intézkedés keretében támogatható költségek meghatározására vonatkozóan.

21. A vidéki térségek fejlődése és versenyképessége szempontjából alapvető jelentősége van új gazdasági tevékenységek – új mezőgazdasági üzemek, új vállalkozások vagy nem mezőgazdasági tevékenységekre irányuló új beruházások formájában történő – beindításának és fejlesztésének. Szükség van olyan, a mezőgazdasági üzemek és a vállalkozások fejlesztésére irányuló intézkedésre, amely megkönnyíti a fiatal mezőgazdasági termelők gazdálkodói tevékenységének elindítását, majd az indulást követően gazdaságuk szerkezeti kiigazítását, a mezőgazdasági termelők tevékenységi körének nem mezőgazdasági tevékenységekkel történő bővítését, valamint a nem mezőgazdasági kkv-k vidéki térségekben való letelepedését és fejlesztését. A gazdaságilag potenciálisan életképes mezőgazdasági kisüzemek fejlődését is ösztönözni kell. Az ezen intézkedés keretében támogatott új gazdasági tevékenységek megvalósíthatóságának biztosítása érdekében indokolt, hogy a támogatás nyújtásának feltételeként üzleti tervet kelljen benyújtani. Indokolt úgy rendelkezni, hogy vállalkozásindításhoz támogatás csak a vállalkozás élettartamának kezdeti időszakában legyen nyújtható, és ez a támogatás ne válhasson működési támogatássá. Ezért amennyiben a tagállamok úgy döntenek, hogy részletekben nyújtják a támogatást, a részletek kifizetését egy legfeljebb ötéves időszak alatt kell teljesíteniük. Ezenkívül a mezőgazdasági ágazatban végrehajtandó szerkezetátalakítás előmozdítása érdekében indokolt éves kifizetések formájában támogatást nyújtani azoknak a(z) DP/2012/EU rendelet V. címe által létrehozott mezőgazdasági kistermelői támogatási rendszerben részt vevő mezőgazdasági termelőknek, akik vállalják, hogy mezőgazdasági üzemük egészét és a kapcsolódó kifizetési jogosultságokat az említett rendszerben részt nem vevő mezőgazdasági termelőre ruházzák át.

22. A kkv-k alkotják az uniós vidéki gazdaság gerincét. A mezőgazdasági üzemek és a nem mezőgazdasági vállalkozások fejlesztésének a foglalkoztatás előmozdítására és minőségi munkahelyek vidéki térségekben való teremtésére, a már meglévő munkahelyek megőrzésére, a foglalkoztatás terén jelentkező szezonális ingadozások mérséklésére, a mezőgazdaságon és a mezőgazdasági és élelmiszer-feldolgozó iparágakon kívüli nem mezőgazdasági ágazatok fejlesztésére kell irányulnia, miközben erősítenie kell az üzleti integrációt és a helyi ágazatközi kapcsolatokat. Ösztönözni kell a mezőgazdaság, a vidéki térségekben folytatott fenntartható és felelősségteljes idegenforgalmi tevékenységek előmozdításán alapuló vidéki turizmus, valamint a természeti és a kulturális örökség területét egyidejűleg felölelő projekteket, továbbá a megújuló energiaforrások terén végrehajtandó beruházásokat.

23. Az EMVA keretében biztosított költségvetési források hatékony és eredményes felhasználásának biztosítása, valamint a kedvezményezettek jogainak védelme és a kedvezményezettek közötti hátrányos megkülönböztetés elkerülése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a következőkre vonatkozóan: azok a feltételek, amelyek alapján a jogi személyek fiatal mezőgazdasági termelőnek minősíthetők, a szakmai készségek megszerzésére biztosított türelmi idő, az üzleti tervek minimális tartalma, valamint azon kritériumok, amelyeket a tagállamok a mezőgazdasági kisüzemek körének, illetve a fiatal mezőgazdasági termelők számára vagy a mezőgazdasági kisüzemek fejlesztéséhez nyújtott támogatás keretében támogatható műveletek meghatározására alkalmazandó alsó és felső küszöbértékeknek a megállapítására használhatnak.

24. A vidéki térségekben rendelkezésre álló helyi infrastruktúra és alapvető helyi szolgáltatások fejlesztése (ideértve a szabadidős tevékenységeket és a kultúrát is), a falvak megújítása, valamint a falvak és a vidéki tájak kulturális és természeti örökségének helyreállítása és korszerűsítése alapvető elemét képezi bármely, a vidéki térségek növekedési potenciáljának kiaknázására és fenntarthatóságának előmozdítására irányuló erőfeszítésnek. Következésképpen indokolt támogatást biztosítani azokhoz a műveletekhez, amelyek e cél megvalósítását szolgálják, ideértve az információs és kommunikációs technológiákhoz való hozzáférést és a gyors, illetve nagyon gyors szélessávú internetkapcsolat kiépítését is. E célkitűzésekkel összhangban ösztönözni kell a társadalmi befogadáshoz és a vidéki térségekben tapasztalható társadalmi és gazdasági hanyatlás és elnéptelenedés folyamatának megfordításához vezető szolgáltatás- és infrastruktúrafejlesztést. Az erre irányuló támogatás hatékonyságának maximalizálása érdekében a támogatott műveleteket a települési önkormányzatok és az általuk biztosított alapvető szolgáltatások fejlesztésére vonatkozóan egy vagy több vidéki település által kidolgozott terveknek megfelelően kell végrehajtani, amennyiben léteznek ilyen tervek. Az uniós éghajlatpolitikai célkitűzésekkel való összhang biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a megújuló energiához kapcsolódó infrastruktúra támogatható típusainak meghatározására vonatkozóan.

25. Az erdészet a vidékfejlesztés szerves része, és a fenntartható és éghajlatbarát földhasználat támogatásának ki kell terjednie az erdőterületek fejlesztésére és a fenntartható erdőgazdálkodásra. A 2007–2013-as programozási időszakban az erdészeti beruházások és az erdőgazdálkodás terén nyújtott különféle támogatások számos különböző intézkedés hatálya alá tartoztak. Az egyszerűsítés érdekében, továbbá abból a célból, hogy lehetővé váljék a kedvezményezettek számára nagyobb hozzáadott értéket képviselő integrált projektek kidolgozása és megvalósítása, indokolt, hogy az erdészeti beruházásokhoz és az erdőgazdálkodáshoz biztosított támogatások valamennyi típusa egyetlen intézkedés hatálya alá tartozzon. Ennek az intézkedésnek ki kell terjednie az erdészeti erőforrásoknak a földterületek erdősítése és az extenzív mezőgazdaságot az erdészeti rendszerekkel ötvöző agrár-erdészeti rendszerek létrehozása révén történő gyarapítására és javítására, a tűz vagy más természeti katasztrófák által károsított erdők helyreállítására és a kapcsolódó megelőző intézkedésekre, az új erdészeti technológiák és az erdei termékek feldolgozása és értékesítése terén az erdőtulajdonosok gazdasági és környezeti teljesítményének javítása céljából megvalósítandó beruházásokra, továbbá azokra a nem jövedelemtermelő beruházásokra, amelyek javítják az ökoszisztémák ellenállóképességét és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra való képességet, valamint az erdei ökoszisztémák környezeti értékét. Gondoskodni kell arról, hogy a támogatás ne vezessen a verseny torzulásához, és piacsemleges legyen. Ebből következően korlátozásokat kell alkalmazni a kedvezményezettek mérete és jogállása tekintetében. A tagállamok által közepesen vagy fokozottan tűzveszélyesnek minősített területeken tűzmegelőzési intézkedésekre van szükség. A megelőzési intézkedéseknek az erdővédelmi terv részét kell képezniük. A károsult erdészeti potenciál helyreállítására irányuló intézkedés esetén a természeti katasztrófa bekövetkeztét hivatalosan el kell ismertetni valamely tudományos közszervezettel. Az erdészeti intézkedést az Unió és a tagállamok nemzetközi szinten vállalt kötelezettségeinek figyelembevételével kell elfogadni, és azt a tagállamok nemzeti vagy szubnacionális erdészeti terveire vagy azokkal egyenértékű eszközeire kell alapozni, amelyeknek figyelembe kell venniük az európai erdők védelmével foglalkozó miniszteri konferenciákon vállalt kötelezettségeket. Az említett intézkedésnek hozzá kell járulnia az uniós erdészeti stratégia[16] végrehajtásához. Annak biztosítására, hogy a mezőgazdasági földterületek erdősítésére a környezetvédelmi politika céljainak megfelelően kerüljön sor, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el bizonyos környezetvédelmi minimumkövetelmények meghatározására vonatkozóan.

26. Az EMVA keretében biztosított költségvetési források hatékony és eredményes felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el azon feltételekre vonatkozóan, amelyek alapján a tagállamok megállapítják valamely természeti katasztrófa bekövetkeztét, illetve kártevőfertőzés vagy betegség kitörését, továbbá az EMVA keretében támogatható megelőző intézkedések típusainak meghatározására vonatkozóan.

27. A termelői csoportokban való részvétel révén a mezőgazdasági termelők közösen tudnak szembenézni azokkal a kihívásokkal, amelyek a termékeik értékesítésével összefüggésben – a helyi piacokon történő értékesítést is ideértve – a fokozódó versenyből és az értékesítési lánc következő szintjén elhelyezkedő (downstream) piacok egyre nagyobb mértékű konszolidációjából fakadnak. Következésképpen célszerű támogatni a termelői csoportok létrehozását. A korlátozott pénzügyi források legmegfelelőbb felhasználásának biztosítása érdekében indokolt úgy rendelkezni, hogy csak kkv-nek minősülő termelői csoportok részesüljenek támogatásban. Annak biztosítására, hogy a termelői csoport életképes szervezetté váljon, a tagállam általi elismerését üzleti terv benyújtásához kell kötni. Annak érdekében, hogy ne kerülhessen sor működési támogatás nyújtására, valamint hogy fennmaradjon a támogatás ösztönző szerepe, indokolt öt évre korlátozni e támogatás maximális időtartamát.

28. Az agrár-környezetvédelmi és az éghajlattal kapcsolatos kifizetéseknek a jövőben is kiemelkedő szerepet kell betölteniük a vidéki térségek fenntartható fejlődésének támogatásában és a társadalom környezeti szolgáltatások iránti növekvő igényének kielégítésében. Tovább kell ösztönözniük a mezőgazdasági termelőket és egyéb gazdálkodókat arra, hogy – az éghajlatváltozás mérsékléséhez, illetve az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz hozzájáruló és a környezet, a táj és annak jellemzői, a természeti erőforrások, a talaj és a genetikai sokféleség védelmével és javításával összeegyeztethető mezőgazdasági gyakorlatok bevezetése vagy további alkalmazása révén – a társadalom egészét szolgálják. Ebben az összefüggésben a mezőgazdasági genetikai erőforrások megőrzésére és a jelentős természeti értéket képviselő gazdálkodási rendszerek további szükségleteire külön figyelmet kell fordítani. A kifizetéseknek hozzá kell járulniuk a vállalt kötelezettségek nyomán felmerülő többletköltségek és elmaradó bevételek ellentételezéséhez, ugyanakkor indokolt, hogy – a „szennyező fizet” elvének megfelelően – csak azokra a kötelezettségvállalásokra terjedjenek ki, amelyek túlmutatnak a vonatkozó kötelező előírásokon és követelményeken. Számos helyzetben a mezőgazdasági termelők csoportja által közösen vállalt kötelezettségek eredményeként létrejövő szinergiák megtöbbszörözik a környezet és az éghajlat tekintetében elérhető hasznot. A közös fellépés ugyanakkor további tranzakciós költségekkel is jár, amelyeket indokolt megfelelően ellentételezni. Annak biztosítására, hogy a mezőgazdasági termelők és más gazdálkodók képesek legyenek megfelelően végrehajtani az általuk vállalt kötelezettségeket, a tagállamoknak törekedniük kell arra, hogy az említett termelőket és gazdálkodókat az ehhez szükséges képességek és ismeretek birtokába juttassák. A tagállamoknak fenn kell tartaniuk a 2007–2013-as programozási időszakban tett erőfeszítések szintjét, és az EMVA-ból az egyes vidékfejlesztési programokhoz nyújtott teljes hozzájárulás legalább 25 %-át az éghajlatváltozás mérséklésével és az ahhoz való alkalmazkodással, valamint a földgazdálkodással kapcsolatos tevékenységekre kell fordítaniuk az agrár-környezetvédelmi, az éghajlathoz, az ökológiai termeléshez, valamint a hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területekhez kapcsolódó intézkedések keretében.

29. Annak biztosítására, hogy az agrár-környezetvédelmi és az éghajlattal kapcsolatos kötelezettségvállalások meghatározása az Unió átfogó környezetvédelmi célkitűzéseivel összhangban történjék, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a kötelezettségvállalások időtartamának a kezdeti időszakot követően, éves alapon történő meghosszabbítására, valamint az állattenyésztés extenzívvé tételével vagy az eltérő módon folytatott állattartással, a műtrágya, a növényvédő szerek és egyéb inputanyagok használatának korlátozásával, a tenyésztésből való kivonás veszélyével fenyegetett helyi fajták tenyésztésével, illetve a növényi genetikai erőforrások fenntartásával kapcsolatos kötelezettségvállalásokra alkalmazandó feltételek megállapítására, továbbá a mezőgazdasági genetikai erőforrások megőrzésével kapcsolatos támogatható műveletekre vonatkozóan.

30. Az ökológiai termelésre történő áttéréshez vagy az ökológiai termelés fenntartásához biztosított kifizetéseknek ösztönözniük kell a mezőgazdasági termelőket az ilyen rendszerekben való részvételre, válaszolva ezáltal a társadalomnak a környezetbarát gazdálkodási gyakorlatok és magas szintű állatjóléti előírások alkalmazása iránti, egyre növekvő igényére. Az intézkedésnek köszönhetően a biológiai sokféleség terén jelentkező előnyök közötti szinergia megerősítése érdekében célszerű ösztönzést nyújtani a mezőgazdasági termelőknek, hogy kollektív szerződéseket kössenek, illetve együttműködjenek nagyobb, egymással szomszédos területek vonatkozásában. Annak elkerülésére, hogy a mezőgazdasági termelők nagy számban visszatérjenek a hagyományos termelésre, az ökológiai termelésre való áttérés mellett az annak fenntartására irányuló intézkedéseket is támogatni kell. A kifizetéseknek hozzá kell járulniuk a vállalt kötelezettségek következtében felmerülő többletköltségek és elmaradó bevételek ellentételezéséhez, ugyanakkor indokolt, hogy csak azokra a kötelezettségvállalásokra terjedjenek ki, amelyek túlmutatnak a vonatkozó kötelező előírásokon és követelményeken.

31. A Natura 2000 területek hatékony kezeléséhez való hozzájárulás céljából indokolt továbbra is támogatást nyújtani a mezőgazdasági termelők és az erdőtulajdonosok részére annak érdekében, hogy az érintett területeken ellensúlyozni tudják a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[17] és a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv[18] végrehajtásából eredő speciális hátrányokat; ezzel egyidejűleg támogatást kell biztosítani a mezőgazdasági termelőknek, hogy ellensúlyozni tudják a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[19] végrehajtása nyomán a vízgyűjtő területeken jelentkező hátrányokat. A támogatást indokolt olyan, a vidékfejlesztési programban ismertetett konkrét követelményekhez kapcsolni, amelyek túlmutatnak a vonatkozó kötelező előírásokon és követelményeken. Ezenkívül a tagállamoknak vidékfejlesztési programjaik kialakításakor figyelembe kell venniük a Natura 2000 területek sajátos szükségleteit.

32. A hegyvidéki területek, illetve más, hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területek mezőgazdasági termelői számára biztosított kifizetéseknek a mezőgazdasági földterületek használatban tartására való ösztönzés révén hozzá kell járulniuk a vidéki táj megőrzéséhez, valamint a fenntartható gazdálkodási rendszerek fenntartásához és előmozdításához. Az e célt szolgáló támogatás hatékonyságának biztosítása érdekében indokolt, hogy a kifizetések ellentételezzék a mezőgazdasági termelők számára azokat az elmaradt bevételeket és többletköltségeket, amelyek az érintett területen jelentkező hátránynak tudhatók be.

33. Az uniós alapok hatékony felhasználásának, valamint a mezőgazdasági termelők között az Unió egész területén érvényesülő egyenlő bánásmódnak a biztosítása érdekében a hegyvidéki területeket és a hátrányos természeti adottságokkal vagy egyéb sajátos hátrányokkal rendelkező területeket objektív kritériumoknak megfelelően kell meghatározni. A hátrányos természeti adottságokkal rendelkező területek esetében a meghatározásnak szilárd tudományos bizonyítékokkal alátámasztott biofizikai kritériumokon kell alapulnia. Átmeneti intézkedéseket kell elfogadni annak érdekében, hogy könnyebben megvalósítható legyen a kifizetések fokozatos megszüntetése azokon a területeken, amelyek az említett kritériumok alkalmazásának eredményeként többé már nem minősülnek hátrányos természeti adottságokkal rendelkező területnek.

34. A vonatkozó kötelező előírásokon túlmutató állattenyésztési előírások alkalmazását vállaló mezőgazdasági termelőknek biztosított támogatás révén továbbra is ösztönözni kell a mezőgazdasági termelőket arra, hogy az állatjólét magas szintjét biztosító szabályoknak megfelelően gazdálkodjanak. Annak biztosítására, hogy az állatjóléti kötelezettségvállalások összhangban legyenek az e területre vonatkozó átfogó uniós politikával, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el azon területek meghatározására vonatkozóan, amelyeken az ilyen kötelezettségvállalásoknak a termelési módszerek tekintetében magasabb szintű előírásokat kell magukban foglalniuk.

35. További kifizetésekkel kell támogatni azokat az erdőtulajdonosokat, akik – a biológiai sokféleség fokozására, a nagy értékű erdei ökoszisztémák megőrzésére és azoknak az éghajlatváltozás hatásainak enyhítésével és az azokhoz való alkalmazkodással kapcsolatos potenciáljának növelésére, valamint az erdők által a talajerózió, a vízi erőforrások fenntartása és a természeti veszélyek tekintetében képviselt védelmi érték megerősítésére irányuló kötelezettségvállalások révén – környezetvédelmi vagy éghajlatbarát erdővédelmi szolgáltatásokat nyújtanak. Ezzel összefüggésben különös figyelmet kell fordítani az erdők genetikai erőforrásainak megőrzésére és fejlesztésére. A kifizetések olyan erdő-környezetvédelmi kötelezettségvállalásokra ítélhetők oda, amelyek túlmutatnak a nemzeti jogszabályokban meghatározott vonatkozó kötelező előírásokon. Az EMVA keretében biztosított költségvetési források hatékony és eredményes felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az ezen intézkedés keretében támogatható művelettípusokra vonatkozóan.

36. A 2007–2013-as programozási időszakban a vidékfejlesztési politika az együttműködésnek csupán egy típusához biztosított explicit módon támogatást: az új termékeknek, folyamatoknak és technológiáknak a mezőgazdasági és élelmiszer-ipari ágazatban, valamint az erdészeti ágazatban történő kifejlesztésére irányuló együttműködéshez. Az együttműködés e típusának támogatására továbbra is szükség van, de a támogatást hozzá kell igazítani a tudásalapú gazdaság által támasztott követelményekhez. Ebben az összefüggésben lehetővé kell tenni, hogy az egyetlen gazdasági szereplő által végrehajtott projektek is finanszírozhatók legyenek ezen intézkedés keretében, azzal a feltétellel, hogy az adott gazdasági szereplő az így elért eredményeket közzéteszi, megvalósítva ezáltal az új gyakorlatok, folyamatok vagy termékek terjesztésének célját. Ezenkívül egyértelművé vált, hogy az együttműködés-típusok szélesebb skálájának és a kedvezményezettek kisebb és nagyobb gazdasági szereplőket egyaránt magában foglaló, szélesebb körének támogatása hozzájárulhat a vidékfejlesztési politika célkitűzéseinek teljesítéséhez azáltal, hogy segítséget nyújt a vidéki térségek gazdasági szereplőinek a szétaprózódottságból eredő gazdasági, környezeti és egyéb hátrányok leküzdéséhez. Következésképpen indokolt kiszélesíteni az intézkedés alkalmazási körét. A kis gazdasági szereplők számára a közös munkafolyamatok szervezéséhez és az eszközök és erőforrások megosztásához nyújtott támogatás révén lehetővé kell tenni e gazdasági szereplők számára, hogy kis méretük ellenére gazdaságilag életképesek legyenek. Az ellátási lánc szereplői közötti horizontális és vertikális együttműködéshez, valamint a helyi kontextusban megvalósítandó promóciós tevékenységekhez nyújtott támogatásnak elő kell mozdítania a rövid ellátási láncok, a helyi piacok és a helyi élelmiszerláncok gazdaságilag ésszerű fejlődését. A környezetvédelmi projektekre és gyakorlatokra vonatkozó kollektív megközelítések támogatása révén nagyobb és állandóbb környezeti és éghajlati előnyök biztosíthatók azokhoz az előnyökhöz képest, amelyeket az egyes gazdasági szereplők önmagukban, más szereplőkkel nem együttműködve érhetnek el (például nagyobb kiterjedésű, egybefüggő földterületeken alkalmazott gyakorlatok révén). Indokolt úgy rendelkezni, hogy ezeken a különböző területeken a támogatás nyújtása különböző formákban történjék. A klaszterek és a hálózatok különösen nagy jelentőséggel bírnak a szakértelem megosztása, valamint az új és specializált szakértelem, szolgáltatások és termékek létrehozása szempontjából. A kísérleti projektek fontos eszközként szolgálnak a technológiák, a technikák és a gyakorlatok kereskedelmi alkalmazhatóságának különböző környezetekben történő tesztelésében és – szükség esetén – e technológiák, technikák és gyakorlatok kiigazításában. Az operatív csoportok meghatározó elemei a mezőgazdaság termelékenységével és fenntarthatóságával foglalkozó európai innovációs partnerségnek (a továbbiakban: EIP). További fontos eszközt jelentenek a LEADER helyi fejlesztési keretén kívül, a vidéki és a városi térségek köz- és magánszektorbeli szereplői által közösen megvalósított helyi fejlesztési stratégiák. A LEADER-megközelítés keretében létrejövő partnerségektől és stratégiáktól eltérően ezeket a partnerségeket és stratégiákat egyetlen ágazatra és/vagy viszonylag specifikus fejlesztési célokra – ideértve a fent említetteket is – lehetne korlátozni. Indokolt továbbá, hogy szakmaközi szervezetek is támogathatók legyenek ezen intézkedés keretében. A támogatás időtartamát célszerű hét évre korlátozni; ezen rendelkezés alól – kellően indokolt esetekben – kivételt képezhetnek a környezetvédelemmel, illetve az éghajlatváltozással kapcsolatos kollektív fellépések.

37. A mezőgazdasági termelők napjainkban az éghajlatváltozás és az egyre nagyobb mértékű áringadozás következtében növekvő gazdasági és környezeti kockázatoknak vannak kitéve. Ebben az összefüggésben a hatékony kockázatkezelés megnövekedett jelentőséggel bír a mezőgazdasági termelők szempontjából. Ezért szükség van olyan kockázatkezelési intézkedés bevezetésére, amely segít a mezőgazdasági termelőknek abban, hogy szembe tudjanak nézni az őket leggyakrabban fenyegető kockázatokkal. Következésképpen ennek az intézkedésnek támogatást kell biztosítania a mezőgazdasági termelők számára az általuk fizetett termény-, állat- és növénybiztosítási díjak fedezéséhez, valamint kölcsönös kockázatkezelési alapok létrehozásához és az ilyen alapokból a mezőgazdasági termelőknek az állat- vagy növénybetegségek kitörése, illetve környezeti események bekövetkezte miatt elszenvedett veszteségekért fizetett kártérítésekhez. Az intézkedésnek ezenkívül magában kell foglalnia egy jövedelemstabilizáló eszközként működő kölcsönös kockázatkezelési alapot is, amelynek célja támogatás nyújtása azoknak a mezőgazdasági termelőknek, akiknek jövedelme jelentős mértékben visszaesett. Annak biztosítására, hogy a mezőgazdasági termelők Unió-szerte egyenlő bánásmódban részesüljenek, hogy ne torzuljon a verseny, valamint hogy az Unió által vállalt nemzetközi kötelezettségek teljesüljenek, konkrét feltételeket kell meghatározni a támogatás ezen intézkedések alapján történő odaítélésére vonatkozóan. Az EMVA keretében biztosított költségvetési források hatékony és eredményes felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a kölcsönös kockázatkezelési alapok számára piaci feltételekkel nyújtott kölcsönök minimális és maximális futamidejének meghatározására vonatkozóan.

38. A helyi fejlesztés tekintetében alkalmazott LEADER-megközelítés éveken át hasznosnak bizonyult a vidéki térségek fejlődésének előmozdítása terén azáltal, hogy alulról felfelé építkező megközelítést alkalmazva teljes mértékben figyelembe vette a helyi kezdeményezésen alapuló vidékfejlesztés iránti multiszektorális igényeket. A LEADER-t ezért ezután is fenn kell tartani és kötelezően bele kell foglalni valamennyi vidékfejlesztési programba.

39. Annak biztosítására, hogy a helyi fejlesztési stratégiák alkalmazására azon a területi szinten kerüljön sor, amely lehetővé teszi, hogy e stratégiák az uniós vidékfejlesztési prioritásokhoz és innovációhoz ténylegesen hozzájáruló eredmények eléréséhez vezessenek, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az egyes stratégiák által lefedendő területre vonatkozó népességi kritériumok meghatározására és a támogatandó előkészítési és szervezési költségek körének pontos megállapítására vonatkozóan.

40. Az EMVA-ból a LEADER keretében végrehajtott helyi fejlesztéshez nyújtott támogatást célszerű kiterjeszteni a helyi fejlesztési stratégiák kidolgozásának és megvalósításának, valamint a helyi akciócsoportok működésének valamennyi elemére, továbbá az alulról felfelé építkező és a közösség által irányított helyi fejlesztést végrehajtó területek és csoportok közötti együttműködésre is. Annak érdekében, hogy a partnerek a LEADER-t még nem alkalmazó vidéki térségekben is kipróbálhassák a helyi fejlesztési stratégiát, és felkészülhessenek annak megtervezésére és működtetésére, célszerű finanszírozást nyújtani egy „LEADER kezdőcsomag” biztosításához. Az EMVA keretében biztosított költségvetési források hatékony és eredményes felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a helyi akciócsoportok támogatható szervezési költségeinek részletes meghatározására vonatkozóan.

41. A beruházások közös elemét képezik számos, e rendelet hatálya alá tartozó vidékfejlesztési intézkedésnek, és nagyon különböző jellegű műveletekhez kapcsolódhatnak. Annak érdekében, hogy biztosítható legyen az egyértelműség e műveletek végrehajtása tekintetében, meg kell határozni bizonyos közös, valamennyi beruházásra érvényes szabályokat. E közös szabályoknak meg kell határozniuk a beruházási kiadásnak tekinthető kiadástípusokat, és biztosítaniuk kell, hogy csak olyan beruházások részesüljenek támogatásban, amelyek új értéket teremtenek a mezőgazdaságban. Annak érdekében, hogy figyelembe lehessen venni az egyes konkrét beruházástípusokhoz – például a használt berendezések vásárlásához vagy az egyszerű pótló beruházásokhoz – kapcsolódó sajátosságokat, gondoskodva egyszersmind az EMVA-ból származó források hatékony felhasználásáról is, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el azon feltételek meghatározására vonatkozóan, amelyek teljesülése esetén bizonyos beruházástípusok támogatható kiadásnak tekinthetők. A beruházási projektek megvalósításának előmozdítása érdekében lehetővé kell tenni a tagállamok számára az előlegfizetést. Az EMVA keretében nyújtott támogatás hatékonyságának, méltányosságának és fenntartható hatásának biztosítása érdekében szabályokat kell megállapítani annak biztosítására, hogy a műveletekhez kapcsolódó beruházások fenntarthatóak legyenek, és az EMVA-ból származó támogatás ne szolgálhasson a verseny torzítására.

42. Egyes, e rendelet hatálya alá tartozó területalapú intézkedések esetében a kedvezményezetteknek legalább ötéves időtartamra szóló kötelezettségeket kell vállalniuk. Ez alatt az időtartam alatt változások következhetnek be akár a gazdaság, akár a kedvezményezett helyzetében. Ezért indokolt szabályokat megállapítani az ilyen esetekben követendő eljárásra vonatkozóan. A területalapú intézkedések hatékony végrehajtásának biztosítása és az Unió pénzügyi érdekeinek védelme érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a gazdaság részleges átruházása esetében alkalmazandó feltételek megállapítására vonatkozóan, valamint olyan további helyzetek meghatározása tekintetében, amikor nem kell visszafizetni a támogatást.

43. Egyes, e rendelet hatálya alá tartozó intézkedések esetében a támogatásnyújtásnak feltétele, hogy a kedvezményezettek a kötelező előírásokban, illetve követelményekben meghatározott alapkövetelményeken túlmutató kötelezettségeket vállaljanak. Tekintettel a jogszabályokban a kötelezettségvállalások időtartama alatt esetlegesen végrehajtott, az alapkövetelmények módosulását eredményező változtatásokra, rendelkezni kell az érintett szerződések felülvizsgálatáról annak érdekében, hogy továbbra is biztosított legyen e feltétel tiszteletben tartása.

44. Annak biztosítására, hogy a vidékfejlesztési célokra szánt pénzügyi források a lehető legjobb módon kerüljenek felhasználásra, és a vidékfejlesztési programok keretébe tartozó intézkedések célkitűzései összhangban álljanak az uniós vidékfejlesztési prioritásokkal, továbbá hogy a támogatást igénylők egyenlő bánásmódban részesüljenek, a tagállamoknak meg kell állapítaniuk a projektek kiválasztására alkalmazandó kiválasztási kritériumokat. Indokolt, hogy e szabály alól csak azok az intézkedések képezzenek kivételt, amelyek esetében a támogatás agrár-környezetvédelmi vagy állatjóléti szolgáltatások nyújtásáért teljesített kifizetésekben testesül meg. A kiválasztási kritériumok alkalmazásakor a kisebb támogatások vonatkozásában figyelembe kell venni az arányosság elvét.

45. Indokolt, hogy az EMVA technikai segítségnyújtás útján támogassa a vidékfejlesztési programok végrehajtásával összefüggő tevékenységeket, beleértve az azokhoz az uniós minőségrendszerekhez kapcsolódó jelképek és rövidítések védelmével kapcsolatos költségeket is, amely minőségrendszerek esetében a részvétel e rendelet alapján támogatható, továbbá a hátrányos természeti adottságokkal rendelkező területek határainak kijelölésével kapcsolatban felmerülő tagállami költségeket is. Az EMVA keretében biztosított költségvetési források hatékony felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el azokra az ellenőrzési tevékenységekre vonatkozóan, amelyek a technikai segítségnyújtás keretében finanszírozhatók.

46. A programvégrehajtás különböző szakaszaiban érintett nemzeti hálózatok, szervezetek és közigazgatási szervek között az európai vidékfejlesztési hálózat keretében folyó hálózatépítés nagyon hasznos eszköznek bizonyult a vidékfejlesztési programok minőségének javítása terén azáltal, hogy nagyobb mértékben bevonta az érdekelteket a vidékfejlesztés irányításába és a szélesebb közvéleménynek a vidékfejlesztés előnyeiről való tájékoztatásába. Következésképpen célszerű finanszírozni a hálózatépítést az uniós szintű technikai segítségnyújtás részeként.

47. A mezőgazdaság termelékenységével és fenntarthatóságával foglalkozó EIP céljainak megvalósításához való hozzájárulás érdekében indokolt létrehozni egy európai innovációs partnerségi hálózatot azoknak az operatív csoportoknak, tanácsadási szolgáltatásoknak és kutatóknak a hálózatba szervezése céljából, amelyek, illetve akik részt vesznek a mezőgazdasági innovációt célzó tevékenységek végrehajtásában. Ehhez az uniós szintű technikai segítségnyújtás keretében finanszírozást kell biztosítani.

48. A 2007–2013-as programozási időszak alatt az európai vidékfejlesztési hálózattal összefüggésben működésbe lépett egy szakértői értékelő hálózat. Az értékeléshez kapcsolódó sajátos igények figyelembevétele céljából a 2014–2020-as programozási időszakra létre kell hozni az európai vidékfejlesztési értékelő hálózatot annak érdekében, hogy az értékelési tevékenységekben részt vevő összes szereplő összefogásával előmozdítható legyen az e területre vonatkozó szakmai tapasztalatcsere. Indokolt ehhez is finanszírozást biztosítani az uniós szintű technikai segítségnyújtás keretében.

49. Indokolt előírni, hogy a tagállamok az egyes vidékfejlesztési programokon belül a technikai segítségnyújtásra szánt teljes összeg meghatározott részét különítsék el olyan nemzeti vidéki hálózat létrehozására és működtetésére, amely a vidékfejlesztésben érintett szervezeteket és közigazgatási szerveket – beleértve a partnerséget is – tömöríti abból a célból, hogy fokozza a program végrehajtása iránti elkötelezettségüket, és javítsa a vidékfejlesztési programok minőségét. A nemzeti vidéki hálózatoknak cselekvési tervet kell kidolgozniuk és végrehajtaniuk.

50. Az EMVA-nak kifejezésre kell juttatnia az Unió azon felismerését, miszerint a helyi fejlesztéshez kapcsolódó megközelítések és a transznacionális dimenzió erősíthetik egymást, különösen innovatív szellemben történő alkalmazásuk esetén. Ezt oly módon lenne célszerű megvalósítani, hogy az EMVA díjakkal jutalmaz néhány olyan projektet, amely jól példázza ezeket a jellegzetességeket. A díjakat a vidékfejlesztési politika keretében rendelkezésre álló egyéb finanszírozási források kiegészítéseként kell odaítélni, elismerésben részesítve bármely megfelelő főprojektet, függetlenül attól, hogy az adott projekt részesült-e támogatásban valamely vidékfejlesztési program alapján vagy sem.

51. A vidékfejlesztési programoknak olyan innovatív fellépéseket kell magukban foglalniuk, amelyek a mezőgazdaság termelékenységével és fenntarthatóságával foglalkozó EIP támogatásával előmozdítják a forráshatékony, termelékeny és alacsony kibocsátású mezőgazdasági ágazat megteremtését. Az EIP-nek törekednie kell arra, hogy gyorsabban és szélesebb körben megvalósuljon az innovatív megoldások gyakorlatba történő átültetése. Az EIP a várakozások szerint – az innovációhoz kapcsolódó eszközök kihasználtságának és hatékonyságának fokozása, valamint az ilyen eszközök közötti szinergiák erősítése révén – hozzáadott értéket fog teremteni. Az EIP-nek ezenkívül pótolnia kell bizonyos hiányosságokat is azáltal, hogy szorosabb kapcsolatot teremt a kutatás és a gyakorlati gazdálkodás között.

52. A mezőgazdaság termelékenységével és fenntarthatóságával foglalkozó EIP összefüggésében az innovatív projektek végrehajtását mezőgazdasági termelőkből, kutatókból, tanácsadókból, vállalkozásokból és a mezőgazdasági ágazaton belüli innováció által érintett egyéb szereplőkből álló operatív csoportokra kell bízni. Annak biztosítására, hogy az ilyen projektek eredményei az ágazat egészének hasznára váljanak, az eredményeket széles körben ismertetni kell.

53. A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretnek, valamint az ugyanerre az időszakra vonatkozó, a költségvetési kérdésekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló intézményközi megállapodásnak[20] megfelelően rendelkezni kell az e rendelet alapján a 2014. január 1-jétől 2020. december 31-ig terjedő időszakban nyújtható uniós vidékfejlesztési támogatás teljes összegének, a támogatási összeg éves bontásának és a kevésbé fejlett régiókban összpontosítani kívánt minimális összegnek a meghatározásáról. A rendelkezésre álló előirányzatokat a programozás céljaira átalányalapon kell indexálni.

54. Az EMVA-pénzeszközök kezelésének megkönnyítése érdekében célszerű egységes, a tagállami közkiadásokhoz viszonyított mértéket állapítani meg az EMVA-ból a vidékfejlesztési programozáshoz nyújtott hozzájárulásra vonatkozóan. Egyes művelettípusok sajátos jelentőségének vagy jellegének figyelembevétele érdekében e művelettípusok tekintetében egyedi hozzájárulási mértékeket kell megállapítani. A fejlettségi szintből, a távoli fekvésből és az elszigeteltségből fakadó sajátos nehézségek enyhítése érdekében indokolt az EMVA-ból biztosított hozzájárulás mértékét megfelelő szinten megállapítani a kevésbé fejlett régiók, a Szerződésben említett legkülső régiók és a kisebb égei-tengeri szigetek esetében.

55. Az egyes nagy mezőgazdasági üzemek számára a KAP első pillére keretében teljesített közvetlen kifizetésekre vonatkozó felső határérték alkalmazásának eredményeként a tagállamokban felszabaduló pénzeszközöket az egyes tagállamokban olyan, innovációhoz kapcsolódó projektek finanszírozására kell fenntartani, amelyek célja, hogy a KAP célkitűzéseinek keretében segítsék a mezőgazdasági üzemeket – beleértve a nagyüzemeket is – versenyképességük növelésében. E projekteket a mezőgazdasági üzemének méretétől függetlenül bármely mezőgazdasági termelő, EIP operatív csoportok vagy helyi akciócsoportok, valamint a mezőgazdasági ágazatban tevékenykedő partnercsoportok kezdeményezhetik.

56. A tagállamoknak minden szükséges lépést meg kell tenniük és megfelelő rendelkezéseket kell életbe léptetniük vidékfejlesztési intézkedéseik igazolhatóságának és ellenőrizhetőségének biztosítása érdekében. E célból az irányító hatóságnak és a kifizető ügynökségnek előzetes értékelést kell végeznie és vállalnia kell, hogy a program végrehajtásának teljes időtartama alatt értékeléseket végez az intézkedésekre vonatkozóan. Az e feltételnek meg nem felelő intézkedéseket ki kell igazítani.

57. A Bizottságnak és a tagállamoknak minden szükséges lépést meg kell tenniük a vidékfejlesztési programok hatékony irányításának biztosítására. Ezzel összefüggésben a Bizottságnak megfelelő ellenőrzéseket kell végrehajtania, a tagállamoknak pedig irányítási rendszerük megbízhatóságát garantáló intézkedéseket kell hozniuk.

58. Indokolt, hogy egyetlen irányító hatóság legyen felelős minden egyes vidékfejlesztési program irányításáért és végrehajtásáért. A hatóság feladatait célszerű meghatározni e rendeletben. Lehetővé kell tenni, hogy az irányító hatóság – az irányítás hatékonyságáért és megfelelőségéért való felelősségének fenntartása mellett – átruházza feladatai egy részét. Amennyiben valamely vidékfejlesztési program tematikus alprogramokat foglal magában, indokolt engedélyezni az irányító hatóság számára, hogy egy adott alprogram teljes körű irányítására és végrehajtására – a szóban forgó alprogram tekintetében a programban rögzített pénzügyi juttatásokra vonatkozóan – egy másik szervet jelöljön ki, biztosítva ugyanakkor az érintett alprogramok esetében a hatékony és eredményes pénzgazdálkodást.

59. A program végrehajtásának és a programban meghatározott célkitűzések megvalósítása terén elért haladásnak a rendszeres nyomon követése céljából indokolt valamennyi vidékfejlesztési programot figyelemmel kísérni. Az EMVA keretében végrehajtott fellépések hatékonyságának és hatásának igazolása és javítása függ a program előkészítése és végrehajtása során, valamint annak lezárultakor végzett megfelelő értékeléstől is. Következésképpen indokolt, hogy a Bizottság és a tagállamok közösen hozzanak létre egy monitoring- és értékelési rendszert abból a célból, hogy bemutassák az elért haladást és értékeljék a vidékfejlesztési politika végrehajtásának hatását és hatékonyságát.

60. Annak biztosítására, hogy az információk uniós szinten összesíthetők legyenek, a rendszernek magában kell foglalnia egy közös mutatókészletet. A vidékfejlesztési programok végrehajtására vonatkozó alapvető információkat elektronikus formában kell rögzíteni és tárolni, megkönnyítve ezáltal az adatok összesítését. Ezért indokolt megkövetelni a kedvezményezettektől a monitoringhoz és az értékeléshez minimálisan szükséges információk benyújtását.

61. A program nyomon követéséért az irányító hatóságnak és az e célra létrehozott monitoringbizottságnak közösen kell felelnie. Indokolt a monitoringbizottság feladatává tenni, hogy nyomon kövesse a program végrehajtásának a hatékonyságát. E célból meg kell határozni a bizottság felelősségi körét.

62. A program monitoringjának részeként a végrehajtásról évente jelentést kell készíteni, és azt el kell juttatni a Bizottsághoz.

63. A vidékfejlesztési programok minőségének javítása és eredményeinek bemutatása érdekében valamennyi programot értékelni kell.

64. A Szerződés 107., 108. és 109. cikkét alkalmazni kell a vidékfejlesztési intézkedésekhez e rendelet alapján nyújtott támogatásokra. Mindazonáltal indokolt úgy rendelkezni, hogy a mezőgazdasági ágazat sajátosságára tekintettel ki kell zárni a Szerződés 107. 108. és 109. cikkének alkalmazásából azokat a Szerződés 42. cikkének a hatálya alá tartozó műveletekkel kapcsolatos vidékfejlesztési intézkedéseket, amelyek végrehajtására e rendelet alapján és annak megfelelően kerül sor, valamint azokat a tagállami kifizetéseket, amelyek célja az, hogy kiegészítő nemzeti finanszírozás biztosítsanak uniós támogatásban részesített és a Szerződés 42. cikkének hatálya alá tartozó vidékfejlesztési műveletek végrehajtásához.

65. Ezenkívül az Unió által támogatható vidékfejlesztési intézkedésekkel való összhang biztosítása céljából és az eljárások egyszerűsítése érdekében célszerű engedélyezni olyan, a tagállamok által a programozás részeként, az e rendelet rendelkezéseinek megfelelő bejelentési eljárás keretében teljesített kifizetéseket, amelyek célja kiegészítő nemzeti finanszírozás biztosítása uniós támogatásban részesített és a Szerződés 42. cikkének hatálya alá tartozó vidékfejlesztési műveletekhez. A kifizetések megfelelő nyomon követésének biztosítása érdekében a Bizottságnak azokat a Szerződés 107. cikkének alkalmazása céljára meghatározott kritériumok analógia útján történő alkalmazásával kell értékelnie. Annak biztosítására, hogy a Bizottság által nem engedélyezett kiegészítő nemzeti finanszírozást ne lehessen végrehajtani, indokolt úgy rendelkezni, hogy az érintett tagállam addig ne léptethesse hatályba az általa javasolt kiegészítő vidékfejlesztési finanszírozást, amíg annak jóváhagyása meg nem történt. Azokat a tagállami kifizetéseket, amelyek célja kiegészítő nemzeti finanszírozás biztosítása uniós támogatásban részesített és a Szerződés 42. cikkének hatályán kívül eső vidékfejlesztési műveletekhez, a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdésével összhangban be kell jelenteni a Bizottságnak, kivéve, ha azok valamely, a 994/98/EK tanácsi rendelet[21] alapján elfogadott rendelet hatálya alá tartoznak, és a szóban forgó kifizetések csak azt követően teljesíthetők, hogy azt a Bizottság a megfelelő eljárás lefolytatásának eredményeként véglegesen jóváhagyta.

66. A hatékony és biztonságos adatcsere biztosítása céljából elektronikus információs rendszert kell létrehozni.

67. Alkalmazni kell az egyéneknek a személyes adatok feldolgozása tekintetében történő védelmére és az ilyen adatok szabad áramlására vonatkozó uniós jogszabályokat, különösen a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet[22], valamint a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet[23].

68. A Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni annak érdekében, hogy biztosítható legyen e rendelet egységes feltételek mellett történő végrehajtása a következők tekintetében: a vidékfejlesztési programok benyújtása, a programoknak és azok módosításainak a jóváhagyása, a programok jóváhagyására vonatkozó eljárások és határidők, a programmódosítások jóváhagyására vonatkozó eljárások és határidők – ideértve a hatálybalépésükkel és a benyújtásuk gyakoriságával kapcsolatos rendelkezéseket is –, a vidékfejlesztési intézkedések végrehajtására vonatkozó egyedi feltételek, az e rendelet által létrehozott hálózatok szerkezete és működése, a monitoring- és értékelési rendszer elfogadása, valamint az információs rendszer működésére alkalmazandó szabályok. Ezeket a hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[24] megfelelően kell gyakorolni.

69. Az e rendeletben előírt új támogatási rendszer az 1698/2005/EK rendelet által létrehozott támogatási rendszer helyébe lép. Ezért az 1698/2005/EK rendeletet 2014. január 1-jétől hatályon kívül kell helyezni.

70. Az 1698/2005/EK rendelet által létrehozott rendszerről az e rendelet által létrehozott rendszerre történő zökkenőmentes áttérés elősegítése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el átmeneti rendelkezések megállapítására vonatkozóan,

ELFOGADTÁK EZT A RENDELETET:

TARTALOMJEGYZÉK

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról 11

I. CÍM Célkitűzések és stratégia 32

I. fejezet Hatály és fogalommeghatározások 32

II. fejezet Feladatok, célkitűzések, prioritások és összhang 35

II. CÍM Programozás 38

I. fejezet A programozás tartalma 38

II. fejezet A vidékfejlesztési programok kidolgozása, jóváhagyása és módosítása 42

III. CÍM Vidékfejlesztési támogatás 45

I. fejezet Intézkedések 45

1. szakasz 45

Egyedi intézkedések 45

2. szakasz 72

Leader 72

II. fejezet Több intézkedésre vonatkozó közös rendelkezések 74

III. fejezet Technikai segítségnyújtás és hálózatépítés 77

IV. fejezet A vidéki térségekben megvalósuló innovatív helyi együttműködésre odaítélt díj 82

IV. CÍM A mezőgazdaság termelékenységével és fenntarthatóságával foglalkozó EIP 84

V. CÍM Pénzügyi rendelkezések 86

VI. CÍM Irányítás, ellenőrzés és nyilvánosság 91

VII. CÍM Nyomon követés és értékelés 94

I. fejezet Általános rendelkezések 94

1. szakasz A monitoring- és értékelési rendszer létrehozása, célkitűzéseinek meghatározása 94

2. szakasz Technikai rendelkezések 95

II. fejezet Nyomon követés 96

III. fejezet Értékelés 97

VIII. CÍM Versenyjogi rendelkezések 99

IX. CÍM A Bizottság hatásköre, közös rendelkezések, átmenteti és záró rendelkezések 100

I. fejezet A Bizottság hatásköre 100

II. fejezet 101

Közös rendelkezések 101

III. fejezet 101

Átmeneti és záró rendelkezések 101

I. MELLÉKLET Összegek és támogatási mértékek 103

II. MELLÉKLET A hátrányos természeti adottságokkal rendelkező területek meghatározására vonatkozó biofizikai kritériumok 108

III. MELLÉKLET A 8. cikkben említett tematikus alprogramok szempontjából különös jelentőséggel bíró intézkedések és műveletek indikatív jegyzéke 110

IV. MELLÉKLET A vidékfejlesztéshez kapcsolódó előfeltételek 112

V. MELLÉKLET Az egy vagy több uniós vidékfejlesztési prioritás szempontjából jelentős intézkedések indikatív jegyzéke 120

I. CÍM Célkitűzések és stratégia

I. fejezet Hatály és fogalommeghatározások

1. cikk

Hatály

71. E rendelet:

a) megállapítja a(z) HR/2012/EU rendelet által létrehozott Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (a továbbiakban: az EMVA) által finanszírozott uniós vidékfejlesztési támogatásokra vonatkozó általános szabályokat;

b) meghatározza azokat a célkitűzéseket, amelyekhez a vidékfejlesztési politikának hozzá kell járulnia, valamint a kapcsolódó uniós vidékfejlesztési prioritásokat;

c) kijelöli a vidékfejlesztési politika stratégiai keretét;

d) meghatározza a vidékfejlesztési politikai intézkedéseket;

e) a tagállamok és a Bizottság között megosztott feladatkörök alapján megállapítja a programozásra, a hálózatépítésre, az irányításra, a monitoringra és az értékelésre vonatkozó szabályokat;

f) megállapítja az EMVA és a többi uniós eszköz közötti koordinációt biztosító szabályokat.

72. Ez a rendelet kiegészíti a(z) [CSF/2012]/EU rendelet második részének rendelkezéseit.

2. cikk

Fogalommeghatározások

73. E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:

a) „programozás”: a szervezést, a döntéshozatalt és a pénzügyi források elosztását magában foglaló, több szakaszban megvalósuló folyamat, amelynek célja az Unió és a tagállamok többéves időtartamra tervezett együttes fellépésének végrehajtása az uniós vidékfejlesztési prioritások megvalósítása érdekében;

b) „régió”: az 1059/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben[25] meghatározott statisztikai célú területi egységek nómenklatúrája szerinti 1. és 2. szintnek (NUTS 1. és 2. szint) megfelelő területi egység;

c) „intézkedés”: egy vagy több uniós vidékfejlesztési prioritás végrehajtásához hozzájáruló műveletek sorozata;

d) „művelet”: az érintett vidékfejlesztési program vonatkozásában meghatározott kritériumok szerint kiválasztott és egy vagy több kedvezményezett által végrehajtott projekt, projektcsoport, szerződés, megállapodás vagy egyéb fellépés, amely lehetővé teszi egy vagy több uniós vidékfejlesztési prioritás megvalósítását;

e) „kedvezményezett”: olyan természetes vagy jogi személy, illetve más, akár a köz-, akár a magánszektorban működő szerv, amely műveletek végrehajtásáért felelős, illetve támogatásban részesül;

f) „monitoring- és értékelési rendszer”: a programok kiinduló helyzetére, pénzügyi végrehajtására, teljesítményére, eredményeire és hatásaira vonatkozó korlátozott számú közös mutatót meghatározó, a Bizottság és a tagállamok által kialakított általános megközelítés;

g) „helyi fejlesztési stratégia”: a helyi célkitűzések teljesítése és a helyi szükségletek kielégítése céljából megfelelő szinten, partnerség keretében végrehajtott műveletek összefüggő sorozata, amely hozzájárul az uniós vidékfejlesztési prioritások megvalósításához;

h) „támogatási mérték”: az adott művelet végrehajtásához közpénzből biztosított teljes hozzájárulás mértéke;

i) „közkiadás”: a műveletek finanszírozásához közpénzből nyújtott, az állam, a regionális és helyi hatóságok vagy az Unió költségvetéséből származó bármely hozzájárulás és valamennyi hasonló kiadás. Közpénzből nyújtott hozzájárulásnak kell tekinteni bármely olyan, a műveletek finanszírozásához nyújtott hozzájárulást, amely a 2004/18/EK irányelv[26] szerinti közjogi intézmény, illetve egy vagy több területi vagy települési önkormányzat vagy közjogi intézmény által létrehozott társulás költségvetéséből származik;

j) „kevésbé fejlett régiók”: azok a régiók, amelyekben az egy főre jutó bruttó hazai termék (GDP) nem éri el az EU–27 GDP-átlagának 75 %-át;

k) „mikro-, kis- és középvállalkozások (a továbbiakban: kkv-k)”: a 2003/361/EK bizottsági ajánlás[27] szerinti mikro-, kis- és középvállalkozások;

l) „tranzakciós költségek”: valamely kötelezettségvállaláshoz kapcsolódó, de nem közvetlenül annak teljesítésével összefüggésben felmerülő költség;

m) „hasznosított mezőgazdasági terület (a továbbiakban: HMT)”: a 2009. november 30-i 1200/2009/EK bizottsági rendelet[28] szerinti hasznosított mezőgazdasági terület;

n) „gazdasági veszteségek”: a mezőgazdasági termelő által az érintett piaci kínálat csökkentése érdekében hozott kivételes intézkedések következtében a mezőgazdasági termelő által viselt többletköltségek vagy bármely jelentős termeléskiesés;

o) „kedvezőtlen éghajlati jelenség”: természeti katasztrófához hasonlítható időjárási körülmények, például fagy, viharok és jégeső, jég, heves esőzés vagy súlyos szárazság;

p) „állatbetegségek”: a Nemzetközi Állatjárványügyi Hivatal állatbetegségeket felsoroló jegyzékében vagy a 90/424/EGK tanácsi határozat[29] mellékletében említett betegségek;

q) „környezeti esemény”: egyedi eseményhez kapcsolódó és behatárolt földrajzi kiterjedésű, egyszeri előfordulású szennyezés vagy környezetminőség-romlás. E fogalom nem foglalja magában az olyan, nem egyedi eseményhez kapcsolódó, általános környezeti kockázatokat, mint az éghajlatváltozás vagy a légköri szennyezés;

r) „természeti katasztrófa”: a természetben előforduló, biotikus vagy abiotikus jellegű esemény, amely súlyos zavarokat idéz elő a mezőgazdasági termelési rendszerek és az erdőszerkezetek vonatkozásában, és komoly gazdasági károkat okozhat a mezőgazdasági és az erdészeti ágazatban;

s) „katasztrófaesemény”: emberi tevékenység által okozott, előre nem látott, biotikus vagy abiotikus jellegű esemény, amely súlyos zavarokat idéz elő a mezőgazdasági termelési rendszerek és az erdőszerkezetek vonatkozásában, és komoly gazdasági károkat okozhat a mezőgazdasági és az erdészeti ágazatban;

t) „rövid ellátási lánc”: az együttműködés, a helyi gazdasági fejlesztés, valamint a termelők és a fogyasztók közötti szoros földrajzi és társadalmi kapcsolatok iránt elkötelezett, korlátozott számú gazdasági szereplő által alkotott ellátási lánc;

u) „fiatal mezőgazdasági termelő”: olyan mezőgazdasági termelő, aki a kérelem benyújtásának időpontjában 40 évesnél fiatalabb, megfelelő szakképzettséggel és szakmai alkalmassággal rendelkezik, és első alkalommal kezd gazdálkodni valamely mezőgazdasági üzemben az üzem vezetőjeként;