ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

Ebben az összefüggésben az európai idegenforgalmi ágazat hatalmas növekedési potenciálja mellett a közigazgatási, a társadalmi-gazdasági és a regionális logisztikai struktúrához fűződő erős kapcsolatát kell hangsúlyozni – különös tekintettel a közlekedési ágazat fejlesztésére, azon belül is a turisztikai célpontok elérhetőségének javítására, a regionális repülőterek fejlesztésére, valamint a nagyobb fokú multimodalitást előmozdítani és a fenntartható közlekedést biztosítani képes tengeri összeköttetések megerősítésére. Kiemelt figyelmet kellene fordítani a szigetek, valamint a külső és legkülső régiók sajátos helyzetére, melyek teljes mértékben a légi és tengeri közlekedéstől függnek. Számos ilyen régió fő jövedelemforrása és legfontosabb gazdasági tevékenysége a szolgáltatási ágazat, amelynek középpontjában az idegenforgalom áll. Európa a versenyképesség terén is számos előnnyel bír, mivel a változatos tájkép mellett a kulturális, gasztronómiai, vallási, sport- stb. örökségen alapuló turizmusban rejlő hatalmas növekedési lehetőségek jellemzik. Növekedési potenciállal bír még a rendezvény- és konferenciaturizmus, illetve az üzleti utak fontos szektora is. Az örökség szempontjából a terület értéke a fejlődés stratégiai tényezőjévé válik. Ebben az értelemben Európa különösen gazdag, mivel számos területe vagy kiemelkedő turisztikai potenciállal rendelkezik, még ha jelenleg az idegenforgalmi fejlesztés korai szakaszában is van, vagy pedig jelentős turisztikai tevékenységet alakított ki. Kiemelt figyelmet kell fordítani azokra a területekre, amelyek az idegenforgalmi ágazatra szakosodtak, és amelyeknek bevett úti célként szerkezetátalakításra vagy felújításra van szükségük ahhoz, hogy minőségi és innovációs szempontból versenyképesek maradhassanak a feltörekvő országok részéről jelentkező egyre erőteljesebb globális versenyben. Az időseket és a fogyatékkal élőket célzó piaci szegmenset illetően kiigazításra van szükség, az egyes célpontokba való eljutást akadályozó tényezők felszámolása mellett.
52.

hangsúlyozza azt is, hogy biztosítani kell a helyi lakosság egyetértését az energiaszolgáltatás decentralizációjához, és különösképpen azt kell elfogadtatni, hogy a jelenlegi módszerekkel előállított megújuló energia költségei gyakran magasabbak, mint a hagyományos energiaforrásokéi, ezért nagyobb szerepet kellene adni a kis teljesítményű (100 kW-nál kevesebb) elosztott energiatermelésnek (fényelektromosság, szél). Emellett a helyi lakosságot az új energiaszállítási vezetékek elhelyezkedéséről és kiépítéséről is rendszeresen tájékoztatni kell. A környezetvédelemmel foglalkozó egyesületek és civil szervezetek tölthetik be e tekintetben a közvetítő szerepét a civil társadalom és a helyi és regionális önkormányzatok között egyrészt a célból, hogy ez utóbbiakat támogassák az energiával és az éghajlatváltozással összefüggő tervek és projektek megvalósításában, másrészt pedig, hogy tájékoztassák a lakosságot. Különösképpen az ellátás biztonságát érintő hosszú távú előnyöket kellene jobban elmagyarázni;
17.

javasolja, hogy Európa gazdasági fellendülésének felgyorsítása, a készségek fejlesztése, a foglalkoztatás növelése és az Európa 2020 stratégia azon fő célkitűzésének elérése érdekében, hogy az Európai Unió GDP-jének 3 %-át a kutatásba és fejlesztésbe fektessék be, (2) a szakképzést nyújtó intézményeknek több és jobb szakképzés nyújtására kellene berendezkedniük. Ösztönözni kell a nem tantermi, munkahelyi tapasztalaton alapuló tanulást is, elő kell mozdítani, hogy a kevésbé elméleti irányultságú tanulók is olyan képesítést szerezhessenek, amellyel el tudnak helyezkedni, és biztosítani kell a szakképesítések és az elsősorban elméleti tanulmányok elvégzését igazoló oklevelek közötti egyenértékűséget. A tantermi foglalkozásoknak nagymértékben építeniük kellene az egyes tanulók igényeire és tanulási módszereire, emellett célul tűzve ki a kreativitás, az innováció és a vállalkozói szellem fejlesztését is. A hatékony és vonzó szakképzés központi szerepet játszhat abban, hogy a korai iskolaelhagyók számára lehetőség nyíljon a tanuláshoz való visszatérésre, valamint segítheti az európai fiatalok körében tapasztalható magas munkanélküliségi arány problémájának kezelését is; (3)
46.

kiemeli, hogy ennek a változásnak az érdekében – kellő mértékű információ és átláthatóság révén – valamennyi társadalmi csoportot, valamint az egyes polgárokat is idejekorán be kell vonni és igénybe kell venni, annál is inkább, mivel a technológiai változásokon túl ez a változás jelenlegi életmódunk átalakításához is vezet;
78.

egyúttal továbbra is támogatni kell azokat a régiókat, amelyek már most jelentős mértékben hozzájárulnak az EU versenyképességéhez. Megemlítendő, hogy a gazdaságilag erős régiókban is léteznek strukturálisan gyengébb részterületek, amelyeknek szintén szükségük van támogatásra;
59.

megjegyzi, hogy az innováció fogalmát ki kell bővíteni és el kell mélyíteni. hangsúlyozva, hogy az iparnak ötvöznie kell a saját tapasztalatokon alapuló DUI (Doing, Using and Interacting) típusú innovációt az explicit és tudományos-technológiai tudáson alapuló STI (Science, Technology and Innovation) típusú innovációval;
17.

A Régiók Bizottsága hangsúlyozza, hogy a társadalom valamennyi szintje részéről közös erőfeszítésekre és közös felelősségvállalásra van szükség. A társadalmi szintek közötti hatékony és működő együttműködés iránti elkötelezettségnek ezért a stratégia egyik fontos vetületét kell képeznie. Az EU valamennyi politikai szintje között rendszeres párbeszédet kell folytatni az alapjogok biztosításáról. Ezt Thomas Hammarberg, az Európa Tanács emberi jogi biztosa is hangsúlyozta („Recommendation on systematic work for implementing human rights at the national level [Ajánlás szisztematikus munkára az emberi jogok nemzeti szintű megvalósítása érdekében] – CommDH(2009)3”).
28.

sürgősen szükségesnek tartja azonban azt is, hogy Horvátország időt szánjon most arra, hogy megfeleljen a 23. fejezet még nyitott teljesítménymutatóinak; ezek közé tartozik elsősorban a teljes körű együttműködés a volt Jugoszláviával foglalkozó nemzetközi büntetőtörvényszékkel, a következetes küzdelem a korrupció és a szervezett bűnözés ellen a legmagasabb állami szinten, az igazságszolgáltatás függetlensége és hatékonysága, valamint a kisebbségek tiszteletben tartása és védelme, a menekültek visszatérését is ideértve;
12.

helyesli, hogy számos európai programban (csak példaként utalunk a Média és a Kultúra programra, a kkv-kat támogató intézkedésekre, a strukturális alapokra vagy az új technológiákkal kapcsolatos fejlesztésekre) már most is szerepelnek a kisebbségi nyelveket anyagilag támogató fellépések. Ezek néha széles földrajzi hátterekre kiterjedő politikákat is figyelembe vesznek, mint a Duna-menti stratégia vagy az Alpok-egyezmény (amelynek keretében az Alpok térségével foglalkozó program is működött);
30.

kéri, hogy a helyi és regionális érdekelteket vonják be az európai innovációs partnerségek kialakításába, megvalósításába és irányításába; figyelmeztet azonban arra, hogy ez nem jelentheti a már most meglévő információk és szolgáltatók (például a vállalkozásindításhoz és -fenntartáshoz segítséget nyújtó szervezetek – Business Gateway, Interface, Knowledge Exchange stb.) gyakran zavarba ejtően nagy számának további növekedését; figyelmeztet arra, hogy a zavaró helyzet ahhoz vezethet, hogy az egyetemek, a vállalkozások és az önkéntes szektor egyre nehezebben tudnák eldönteni, milyen úton induljanak el; amiatt is aggódik, hogy a kiegészítő struktúrák megjelenésével csak egyre ádázabb verseny folyna a korlátozott és egyre apadó erőforrásokért;
12.

azonos véleményen van az Európai Bizottsággal abban is, hogy kiemelten kell kezelni „az emberi fejlődést célzó növekedés” célkitűzését, legalább két okból. Először is azért, mert ezáltal korrigálható a segélyezést a korábbi években meghatározó irány, amikor is a súlyt a fejlődés szociális dimenzióira helyezték, amelyek az inkluzív gazdasági fejlődés nélkül nehezen fenntarthatók. Másodszor pedig azért, mert a válság napjainkban kihat számos fejlődő ország növekedési, szegénységmérséklési és munkahely-teremtési képességére;
20.

üdvözli, hogy az Európai Bizottság az előterjesztett közleménnyel figyelembe veszi a helyi és regionális önkormányzatok és a civil társadalom innovációs hozzájárulását, valamint hogy fontos szereplőknek tekinti őket. Ennek egy megfelelően finanszírozott kutatási keretprogram formájában az uniós költségvetésben is tükröződnie kell. A kiadások hatékonyságának biztosítása érdekében – ideértve azt is, hogy kiemelten kezelik a kutatási kapacitás kiépítését Európa szegényebb részein – az uniós költségvetést ezenkívül a kutatást és az innovációt támogató európai finanszírozási formák közti szinergiák és komplementaritás előmozdítására is fel kellene használni. Égető szükség van továbbá a régióknak a keretprogramban és egyéb uniós kutatás- és innovációfinanszírozási programokban való részvételéről szóló információk pontosságával és rendelkezésre állásával kapcsolatos problémák megoldására, hogy a helyi és regionális önkormányzatok uniós szinten összemérhessék teljesítményüket, és hogy pontosan azonosítani lehessen a teljesítményben jelentkező strukturális hiányosságokat;
4.

megállapítja, hogy a kohéziós politika által az egyenlőtlenségek csökkentése terén elért eredmények ellenére – például az infrastruktúrafejlesztésben, a jövedelmekben, a közszolgáltatások színvonalában és elérhetőségében – továbbra is jelentős különbségek vannak az európai régiók között és az egyes régiókon belül, amelyeket különösen a gazdasági és pénzügyi válság, valamint az egyre súlyosabbá váló kihívások – azaz a globalizáció, a munkanélküliség (ezen belül is elsősorban a fiatalokat sújtó), a népesség elöregedése, az éghajlatváltozás, valamint az energiafüggőség – eltérő mértékben jelentkező hatása is felerősít;
12.

meghatározó és sajátos hozzáadott értékként emeli ki a következőket: • a jellemző módon egy konkrét célra elkülönített nemzeti finanszírozáshoz képest az ESZA-forrásokat a legnagyobb rugalmasság jellemzi a felhasználás területén. Ez a jellemző az ESZA egyik erőssége, melyet a következő programozási időszakban is meg kellene őrizni; • reformok alkalmazásának lehetősége az oktatás, a képzés és a foglalkoztatás hálózatrendszerében; • a képességek folyamatos újrapozícionálásának és mindenekelőtt a magas szintű képességek megszerzésének biztosítása a munkavállalók minden csoportja számára – a fogyatékkal élőket is ideértve –, amely megkönnyíti számukra a termelési rendszerben való aktív részvételt, alapvető módon hozzájárulva így a társadalmi befogadás erősítése mellett az európai régiók versenyképességének növeléséhez is; • az oktatás és a kutatás területén nyújtott ESZA-támogatás – amely a nemzeti költségvetési kiadások visszafogásának és csökkenésének jelenlegi időszakában még nagyobb jelentőséget nyer – fontos szerepet tölt be a munkavállalók képességeit és kezdeményezőkészségét igénylő, jelentős innovációs tevékenység biztosításában; • az Európai Szociális Alap felhasználásával kapcsolatos nemzeti tapasztalatok Európa 2020 stratégián belüli folyamatos összevetésének köszönhetően olyan, minőségi szempontból is jelentős hozzáadott érték keletkezik, amely lehetővé teszi a nemzeti és/vagy regionális és helyi rendszerek, illetve a különböző kísérletek összehasonlító elemzését;
42.

egyetért azzal, hogy fel kell tárni annak lehetőségeit, hogy miként garantálható ezeknek a strukturális alapoknak a jobb és hatékonyabb felhasználása az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek elérésére, és támogatja, hogy az Európai Szociális Alap céljai közé a foglalkoztathatóság és a munkahelyek számának növelése mellé kerüljön be a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem is, oly módon, hogy egy integrált foglalkoztatáspolitika elsődlegessége mint a szegénység elleni eredményes küzdelem alapeleme az ESZA keretében feltétlenül megmaradjon. Különösen fontos, hogy létrehozzanak társadalmi innovációkat és terjesszék azokat azért, hogy új megoldásokat lehessen keresni a problémákra és a kihívásokra, és hogy a bevált gyakorlatokat össze lehessen gyűjteni és referenciaként lehessen alkalmazni az országos, a regionális és a helyi kormányzatoknál. Megjegyzi, hogy a 75 %-os foglalkoztatási célkitűzés elérése önmagában nem elegendő a szegénység és a társadalmi kirekesztés visszaszorításához, valamint hogy nagyobb hangsúlyt kellene helyezni a szegénységben élő munkavállalók problémájának megoldására, továbbá az európai munkahelyek színvonalának emelésére és fenntarthatóságának fokozására, ideértve a megfelelő jövedelmek biztosítását célzó intézkedéseket – köztük a szociális juttatásokat – is;
4.

A legtöbb közlekedési baleset városi és vidéki közutakon történik, csak 5% következik be autópályán. A közúthálózat jelentős részének kezelése a legtöbb tagállamban a regionális és helyi önkormányzatok felelősségi köréhez tartozik. A helyi és regionális önkormányzatok emellett gyakran a közlekedési szabályok helyi vagy regionális rendőrség általi betartatásáért is felelősek. Ezenfelül számos esetben ők gondoskodnak a tömegközlekedés megszervezéséről, a helyi közlekedésszabályozásról, a megelőzési kampányokról, valamint balesetek esetén az elsősegélynyújtásról is.
56.

hangsúlyozza, hogy a helyi és regionális önkormányzatok kettős szerepet játszanak az egységes piac vonatkozásában: hatásköreik, illetékességük és politikáik révén először is fontos szerepet töltenek be az egységes piac megvalósításában. Emellett pedig az uniós polgárokhoz legközelebbi szinten tevékenykednek azáltal, hogy az illetékességi területükön élő lakosságnak különböző szolgáltatásokat nyújtanak. Képesek tehát feltérképezni, mi nem világos az egységes piaccal kapcsolatban, és tolmácsolni tudják a polgárok várakozásait. Nem szabad tehát úgy tekinteni a helyi és regionális önkormányzatokra, mint akik pusztán csak „lefelé”, a polgárok felé közvetítik az egységes piacot (azaz megvalósítják azt). „Felfelé”, azaz a felsőbb szintek felé is közvetíteniük kell a polgárok várakozásait, hogy ennek segítségével meg lehessen határozni az egységes piac súlypontját, és el lehessen nyerni a polgárok bizalmát. Ezt az egységes piac újraindítására irányuló globális stratégia meghatározása során, illetve az Európai Bizottság által közzétett 50 javaslat mindegyikének későbbi vizsgálatakor is szem előtt kell tartani;
12.

emlékeztet arra, hogy a mobilitás azoknál a fiataloknál ütközik nagyobb akadályba, akik nem folytatnak egyetemi tanulmányokat, akik társadalmilag hátrányos csoportokból származnak, illetve akik lakóhelyük földrajzi helyzete miatt nem rendelkeznek azonos mobilitási lehetőségekkel. Emlékeztet arra, hogy az Uniónak garantálnia kell, hogy ezek a mobilitást támogató programok egyenlő feltételek mellett, valamennyi fiatal számára hozzáférhetőek legyenek, ezért javasolja az egyedi földrajzi jellegzetességgel bíró régiók támogatását, például a legkülső régiókét vagy a szigetekét, amelyek számára a kontinenstől való távolságuk és földrajzi elszigeteltségük miatt a mobilitási politikák végrehajtása komoly nehézségekbe ütközik. E tekintetben konkrét kezdeményező intézkedéseket kell hozni, hogy ezek a fiatalok is teljes mértékben élvezhessék az európai mobilitási programok előnyeit. Ez elsősorban a különböző célcsoportokhoz igazított kommunikációs intézkedésekre vonatkozik, de a megfelelő pénzügyi támogatásokra is, hogy a pénzügyi eszközök ne jelentsenek továbbra is korlátot a mobilitás előtt;
19.

kéri azokat az uniós tagállamokat, amelyek még nem rendelkeznek területi tisztviselőik és más alkalmazottaik európai és nemzetközi mobilitását lehetővé tevő, valamint a más tagállamokból érkező területi tisztviselők fogadását is szabályozó, a szociális partnerekkel egyeztetve kialakított jogi rendelkezésekkel, hogy pótolják e hiányosságot. Az ilyen jogszabályok bevezetése hasznos a mobilitásban részt vevő alkalmazottak jogainak és kötelességeinek megfelelő meghatározásához. A keretrendelkezéseknek abban is lényeges a szerepük, hogy meghatározzák a mobilitás kritériumait, ezen belül is a szükséges szakmai és nyelvi kompetenciákat, az időszakos kiküldetés időtartamát, a fogadó területi önkormányzatnak a küldő önkormányzattal való összehasonlíthatóságát, valamint a kiküldetésnek az érintett önkormányzatokra vonatkozó többletértékét;
28.

úgy véli, hogy az európai uniós stratégia fő feladatát az „összeköt és véd” szófordulattal lehetne jellemezni: összeköti a makrorégió területeit, hogy ezáltal elősegítse a fenntartható fejlődést, miközben védi az érzékeny tengeri, tengerparti és belső területi környezetet. A két balti-tengeri és dunai európai makrostratégia az adriai- és jón-tengeri makrorégióra irányuló európai uniós stratégiával, valamint a többi jövőbeli uniós stratégiával (1) együtt összeköttetéseket és szinergiákat tud teremteni – az infrastruktúra terén is, ahogyan az az Általános Ügyek Tanácsa 2011. április 13-i ülése következtetéseinek 18. pontjában szerepel. Ideális tengelyt kellene képezniük Európa északi és déli része között, amelyen belül az adriai- és jón-tengeri makrorégió javítaná és megkönnyítené Európa délkeleti hozzáférését a világ felé, kiterjedve a Földközi-tenger középső és keleti térségére is, a balti-tengeri–adriai folyosónak az Európai Bizottság 2011. június 29-i, COM (2011) 500 jelű közleményében előirányzott meghosszabbítása és az intermodális hálózatokhoz történő kapcsolódása révén. Tekintettel az adriai- és jón-tengeri, illetve a dunai stratégia közötti esetleges jelentős területi átfedésekre az Európai Bizottságnak megfelelő összehangolási mechanizmusokat kellene kialakítania;
75.

felhívja a figyelmet arra, hogy a helyi és regionális önkormányzatok nagy mozgástérrel rendelkeznek ahhoz, hogy az újrahasznosítást az Európai Unió jelenlegi célkitűzésein túlmenően is előmozdítsák. Számos fejlett város és régió már most is jócskán meghaladja az újrahasznosítással és a hulladéklerakás helyettesítő megoldásaival kapcsolatos minimális európai célokat, és a hulladéklerakók vagy a hulladékégetés esetében jelenleg a zéró hulladék célját, a háztartási hulladékok esetében pedig magas újrahasznosítási szint elérését tűzik ki maguk elé. Ennek keretében a Régiók Bizottsága arra ösztönzi az Európai Uniót és a tagállamokat, hogy továbbra is támogassák az újrahasznosítás előmozdítására szánt és a jól teljesítő városok és régiók által használt eszközök bevezetését, különösen az ezen a területen legkevésbé fejlett régiókban;
20.

emlékeztet arra, hogy több példa is van olyan többszintű kormányzásra épülő megállapodásokra, amelyek a közös területi fejlesztési célok integrált és összehangolt intézkedések révén történő elérésére törekednek. Ezek között jelentős eltérések vannak, amelyek nemcsak különböző célokat tükröznek, hanem az érintett országok közötti tényleges különbségeket, valamint társadalmi-gazdasági, kulturális, intézményi és környezeti sokszínűségüket is. Példaként említhetjük többek között a következő országokban már megkötött megállapodásokat: Ausztria (területi foglalkoztatási paktumok), Spanyolország (Katalónia területi paktumai a vidék jellegének megőrzése érdekében), Belgium (Flandria Akcióban Paktum 2020, ill. 2. „Zöld” Marshall Terv Vallóniáért), Egyesült Királyság (Nottingham és környéke partnerség), Franciaország (területi paktumok a társadalmi befogadásért, állam–régióközi tervezési szerződések), Németország (BMBF innovációs kezdeményezés a vállalkozói régiókért). Az RB ismételten hangsúlyozza aziránti elkötelezettségét, hogy a kölcsönös tanulási folyamatok ösztönzése érdekében a lehető legszélesebb körben terjessze ezeket a tapasztalatokat; (6) ezenkívül utal a szomszédsági kapcsolatok megerősítését és további kiépítését célzó közös tevékenységekre is két vagy több szomszédos állam közösségei, illetve helyi és regionális önkormányzatai között, melyek alapját a két- vagy többoldalú együttműködési megállapodások képezik az érdekelt felek között;
30.

megerősíti, hogy az európai polgárok sokszínű környezetének és minőségi életterének biztosítása során lényeges szerepet töltenek be a helyi és regionális önkormányzatok, és ez a jövőben is így lesz. Ezért elsősorban arról kell gondoskodni, hogy a régiók és települések fel is használják a különböző környezetvédelmi eszközöket, és lehetőleg átfogóan részt tudjanak venni azok alakításában vagy tökéletesítésében;
53.

kéri, hogy az energia-infrastruktúra korszerűsítését célzó projektek finanszírozásával és támogatásával kapcsolatos prioritások a következő kritériumokon alapuljanak: a helyi eredetű és megújuló energiák termelésének és elosztásának fejlesztése, a villamos áram és a földgáz egységes piacának kiteljesítése, valamint a fogyasztók támogatása hatékonyabb piaci részvételük érdekében. Ez utóbbit nemcsak fogyasztásuk hatékonyabbá tétele révén lehet elérni, hanem azáltal is, hogy lehetővé tesszük számukra, hogy helyi, sőt egyéni termelőkké válhassanak, és eladhassák esetleges többlettermelésüket. A 20-20-20 célkitűzések eléréséhez ezenkívül a hatékonyság növelésébe is be kellene ruházni, mégpedig a meglévő hálózatok lecserélése vagy korszerűsítése révén, hogy csökkenteni lehessen az átalakítási és átviteli veszteségeket.
2.

megjegyzi, hogy a helyi és regionális önkormányzatok a közlekedési politikán belül fontos szakpolitikai hatáskörökkel rendelkeznek. Nemcsak az olyan feladatokért felelősek, mint az úthálózat karbantartása, a parkolási politika, az elérhetőség és a tömegközlekedés, hanem a környezetvédelmi és levegőminőségi normákat is ők felügyelik. Ezért a többszintű kormányzás módszere révén őket is be kell vonni;
25.

megjegyzi, hogy a munkaerő-piaci mobilitás mindössze 15 %-a tudható be az EU-n belüli határokon átnyúló mobilitásnak, valamint hogy a harmadik országokból érkező munkaképes korú migránsok aránya kétszerese a más tagállamokból érkezőkének. Úgy véli, hogy az Európai Bizottságnak az a javaslata, hogy mérjék fel a harmadik országok állampolgárainak készségeit, üdvözlendő, és kiemeli, hogy hangsúlyt kell helyezni a társadalmi és gazdasági integrációra, és be kell vonni a nemzeti, regionális és helyi szintű kormányzatokat. A felmérés elvégzésekor azonban nagy körültekintéssel kell eljárni, és az adatvédelmi szempontokat is figyelembe kell venni;
10.

úgy véli, hogy a fenntartható gazdasági fejlesztésbe be kell vonni a vállalati szektort is úgy, hogy olyan politikákat és stratégiákat ösztönzünk, melyek segítségével a vállalatok kereskedelmi tevékenységeibe beépülnek a társadalmi és környezeti kérdések is, és a vállalatok felelősséget vállalnak tevékenységeik következményeiért és hatásaiért;
5.

megjegyzi, hogy a közterületek fenntartásáért a helyi és regionális önkormányzatok felelősek. Ennek értelmében az önkormányzatok felelősek a fenntartható vízgazdálkodással összefüggő szakpolitikai területekért, amelyekbe beletartozik a területrendezés, az infrastruktúra, a mobilitási politika, az engedélyezés, a mezőgazdasági és kultúrtájkezelés, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás, az árvízvédelem és az idegenforgalom. A helyi és regionális önkormányzatok felelősek a fenti szakpolitikai területek között megvalósuló szinergiákért is, és így szükségképpen integrált módon kezelik a kérdést, tekintetbe véve a területrendezés összefüggését, amely a régiók megfelelő gazdasági és társadalmi fejlődését is magában foglalja. Több európai országban számos helyi és regionális önkormányzat a vízellátást és szennyvízelvezetést biztosító közszolgáltatásért is felel. Ezért létfontosságú a helyi és regionális önkormányzatok szoros bevonása a jövőbeli európai vízügyi politikába;