[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 14.7.2006

COM(2006) 395 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

Az Euratom-Szerződés második címe III–X. fejezetének végrehajtása keretében 2004 és 2005 során elvégzett tevékenységek összefoglalása {SEC(2006) 942}

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 4

2. A bizottság szervezeti egységeinek átszervezése 4

3. Szakpolitikai és jogi fejlemények 5

3.1. A Bizottság jogalkotási javaslatainak helyzete 5

3.1.1. Nukleáris jogalkotási csomag 5

3.1.2. Szállítási irányelv 5

3.1.3. A biztosítéki rendelkezések alkalmazásáról szóló új rendelet 5

3.2. A jogszabályok végrehajtása. Jogsértések 6

3.2.1. Jogi fejlemények 6

3.2.2. A jogszabályok átültetése és jogsértések 6

4. Bővítés 7

5. Általános fejlemények az EU atomenergia-ágazatában 8

5.1. Leszerelés, hulladékok kezelése és szállítása 8

5.1.1. Leszerelés 8

5.1.2. Radioaktív hulladékok 8

5.1.3. Radioaktív anyagok szállítása 9

5.2. Nukleáris biztosítékok 9

5.2.1. A biztosítéki rendszer ellenőrzése 9

5.2.2. Kiegészítő jegyzőkönyvek 9

5.3. Sugárvédelem 10

5.3.1. Az Euratom-Szerződés 31. cikke alapján végzett tevékenységek 10

5.3.2. Az Euratom környezeti radioaktivitásra vonatkozó követelményeinek végrehajtása 10

5.3.3. Veszélyhelyzeti felkészültség 11

5.4. Nukleárisanyag-ellátás 12

6. Nemzetközi együttműködés 12

6.1. Harmadik országokkal kötött megállapodások 12

6.1.1. Japán 12

6.1.2. Ukrajna 13

6.1.3. Kazahsztán 13

6.1.4. Üzbegisztán 13

6.2. Nemzetközi egyezmények 13

6.2.1. A nukleáris biztonságról szóló egyezmény 13

6.2.2. Közös egyezmény 13

6.2.3. A nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló egyezmény (CPPNM) 14

6.2.4. A nukleáris balesetekről adandó gyors értesítésről szóló egyezmény és a nukleáris baleset vagy radiológiai veszélyhelyzet esetén történő segítségnyújtásról szóló egyezmény 14

6.3. A NAÜ-vel és más nemzetközi szervezetekkel folytatott együttműködés 14

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

Az Euratom-Szerződés második címe III–X. fejezetének végrehajtása keretében 2004 és 2005 során elvégzett tevékenységek összefoglalása

1. BEVEZETÉS

Ez a közlemény az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság (DG TREN) „H” igazgatósága (atomenergia) és „I” igazgatósága (nukleáris biztosítékok) által elvégzett tevékenységeket ismerteti, a Bizottság Euratom-Szerződéssel (a továbbiakban: Szerződés) kapcsolatos tevékenységei keretében. Az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság felelős a nukleáris biztonságra, a beruházásokra, a közös vállalkozásokra, a biztosítéki rendelkezésekre és a külkapcsolatokra vonatkozóan az Euratom-Szerződés második címének III–X. fejezetében meghatározott rendelkezések legnagyobb részének végrehajtásáért. A közlemény összegzi az Euratom Ellátási Ügynökség (ESA)[1] tevékenységeit is. A kutatás előmozdításával kapcsolatos tevékenységekről a Kutatási Főigazgatóság és a Közös Kutatóközpont tevékenységeiről szóló éves jelentésekben[2] található bővebb információ. A TACIS program előkészítése és végrehajtása a Külkapcsolati Főigazgatóság és a Támogatási és Együttműködési Főigazgatóság[3] feladata, a PHARE programot a Bővítési Főigazgatóság[4] igazgatja. Az Euratom-kölcsönöket a Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság[5] kezeli. Az újrahasznosító üzemekben található két helyszíni laboratórium (La Hague és Sellafield) tevékenységét a Közös Kutatóközpont felügyeli, és az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság finanszírozza.

2. A BIZOTTSÁG SZERVEZETI EGYSÉGEINEK ÁTSZERVEZÉSE

Az atomenergia-ágazattal foglalkozó bizottsági szervezeti egységek átszervezése a „H” és „I” igazgatóságok 2003-as létrehozása után tovább folytatódott. Az atomenergia-ágazatra vonatkozó jogi és műszaki kérdésekkel, valamint a külkapcsolatokkal és nemzetközi kereskedelemmel foglalkozó személyzet, illetve az ezekhez kapcsolódó hatáskörök mind Luxembourgba kerültek. Ennek eredményeként csak az Euratom kutatási programjával és a TACIS programmal foglalkozó szervezeti egységek találhatók most Brüsszelben. A „H” igazgatóság elsősorban a nemzetközi megállapodásokkal és egyezményekkel kapcsolatos tárgyalások lefolytatásával, a Szerződés és a származékos jogszabályok végrehajtásával, a nukleáristüzelőanyag-ciklus műszaki vonatkozásaival, a nukleáris anyagok nyilvántartásával és a jelentések fogadásával, valamint sugárvédelemmel foglalkozik. Az „I” igazgatóság a biztosítékokra vonatkozó vizsgálatokat készíti elő és hajtja végre, beleértve a logisztikai támogatást is. Az Euratom Ellátási Ügynökségnek (ESA) az a feladata, hogy a közösségi felhasználókat rendszeresen és egyenletesen ellássa nukleáris tüzelőanyaggal. 2004-ben az ügynökség is Luxembourgba költözött.

3. SZAKPOLITIKAI ÉS JOGI FEJLEMÉNYEK

3.1. A Bizottság jogalkotási javaslatainak helyzete

3.1.1. Nukleáris jogalkotási csomag

A Bizottság aktívan részt vett a Tanácsban és a Parlamentben folytatott megbeszéléseken, amelyek során megvitatták a nukleáris létesítmények biztonságára és a kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok biztonságos kezelésére vonatkozó tanácsi irányelvekkel kapcsolatos, 2003-ban benyújtott bizottsági javaslatokat. Figyelembe véve a Parlament álláspontját és a Tanácsban folytatott megbeszéléseket, a Bizottság 2004. szeptember 8-án két módosított javaslatot fogadott el[6]. Annak ellenére, hogy a javaslatokról az Európai Parlament kedvező véleményt adott és a Tanácson belül a többség támogatta, az elfogadásukhoz szükséges minősített többséget nem sikerült elérni, és a két módosított javaslatról további vitára már nem került sor a Tanácsban sem 2004-ben, sem 2005-ben.

Ezzel szemben a Tanács 2004 júniusában kiadott következtetései alapján, az érintett problémák áttekintése céljából a Bizottság cselekvési tervet dolgozott ki a nukleáris biztonságról és a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezeléséről. Az e célból létrehozott, nukleáris biztonsággal foglalkozó munkacsoport jelenleg egy technikai jelentésen dolgozik (amely a tervek szertint 2006 végére készül el). A Bizottság szervezeti egységei részt vesznek ebben a folyamatban.

3.1.2. Szállítási irányelv

A Bizottság elfogadta a kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok szállításának felügyeletéről és ellenőrzéséről szóló tanácsi irányelv javaslatát,[7] amely a tervek szerint a már meglévő 92/3/Euratom irányelv helyébe fog lépni. A javasolt irányelv, amely az újrafeldolgozásra szánt kiégett fűtőelemekre is alkalmazandó, egyszerűsíti az eljárásokat, és egyben biztosítja az alapvető biztonsági előírásokról szóló irányelv és a nemzetközi egyezmények tiszteletben tartását. 2004 novemberében a Bizottság a javaslatot véleményezésre[8] átadta az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak[9]. A végleges javaslat elfogadására és Tanácsnak való átadására 2005 decemberében került sor.[10]

3.1.3. A biztosítéki rendelkezések alkalmazásáról szóló új rendelet

A biztosítéki rendelkezések alkalmazásáról szóló új rendeletről[11] folyó megbeszélések 2004 áprilisában befejeződtek. A Miniszterek Tanácsa 2004. április 30-án jóváhagyta a rendeletet. Közvetlenül ezután megindult a rendelet Bizottság általi végleges elfogadásához szükséges eljárás. A szöveg valamennyi hivatalos nyelvre történő lefordítása miatt a rendelet közzététele 2005. február 28-ig elhúzódott. A rendelet 2005. március 20-án lépett hatályba.

A Bizottság – ajánlás formájában – iránymutatásokat fogadott el az Euratom biztosítéki rendelkezéseinek alkalmazásáról szóló új rendelet alkalmazásáról[12], amelyek magyarázatokat, értelmezéseket és a tagállamokkal létrehozott megállapodások összefoglalását tartalmazza, és amely nem kötelező jellegű iránymutatást ad az atomerőművek üzemeltetői számára.

3.2. A jogszabályok végrehajtása. Jogsértések

3.2.1. Jogi fejlemények

Közvetlenül 2003 vége előtt két fontos jogszabályt véglegesítettek.

A nagy aktivitású zárt radioaktiv sugárforrások és a gazdátlan sugárforrások ellenőrzéséről szóló tanácsi irányelvet[13] nemzetközi szinten (G8, NAÜ) is fontos előrelépésnek ismerték el a gyógyászati és ipari sugárforrások rosszhiszermű felhasználása tekintetében. Egy 2005 márciusában rendezett munkaértekezlet foglalkozott a tagállamok által az irányelv átültetése során tapasztalt nehézségekkel. A jogszabály átültetésének határidejéig, 2005. december 31-ig 19 tagállam nyújtotta be az irányelv végrehajtására vonatkozó nemzeti intézkedéseinek tervezetétet a Szerződés 33. cikkében előírtak szerint. Ezek közül öt tagállam elfogadta és bejelentette a végleges intézkedéseket.

Az atomreaktorokból és normális üzemeltetésű újrahasznosító üzemekből a környezetbe jutó gáz és folyékony halmazállapotú radioaktív kibocsátásokra vonatkozó egységesített tájékoztatásról szóló bizottsági ajánlás[14] hozzájárult a jelenleg folyamatban lévő új adatbázis kialakításához.

3.2.2. A jogszabályok átültetése és jogsértések

A Bizottság mind a 2004., mind a 2005. évre vonatkozóan alaposan megvizsgálta a Szerződés és a származékos másodlagos joganyag végrehajtását.

A Szerződés 141–143. cikke alapján 13 új eljárás indult. Összesen 29 eljárásra került sor az egészségvédelemre és a biztonságra (a Szerződés II. címének 3. fejezete), a biztosítéki rendelkezésekre (II. cím, 7. fejezet), illetve a külkapcsolatokra (II. cím, 10. fejezet) vonatkozó rendelkezések megsértése miatt.

Egyes jogsértések a 7. fejezetben előírt különleges intézkedések tárgyát tépezik. A Bizottság a Szerződés 82. cikke alapján irányelvet fogadott el, amelyben arra kérte az érintett országot, hogy gondoskodjon a nukleáris anyagokkal való elszámolásról, és az erre vonatkozó iratokat tegye hozzáférhetővé az Euratom ellenőrei számára. Mivel a nemzeti hatóságok válasza nem volt kielégítő, a Bizottság a kérdésben a Bírósághoz fordult.

Egy másik esetben a Bizottság a Szerződés 83. cikke alapján határozatot fogadott el, amelyben (a 83. cikk (1) bekezdésének a) pontja alapján) szankciót léptetett életbe egy nukleáris létesítmény üzemeltetőjével szemben, mert az nem teljesítette kielégítő módon kötelezettségeit.

A többi esetről a melléklet tartalmaz részletes információkat (az eseteket a bizottsági személyzeti munkadokumentum sorolja fel).

4. BőVÍTÉS

2004-ben és 2005 első felében a Bizottság megkülönböztetett figyelemmel kísérte az Euratom biztosítéki rendelkezései végrehajtásának előkészítését az új tagállamokban. Az új tagállamok jelentéstételi kötelezettségének megkönnyítésére külön szoftver készült, amely már figyelembe veszi a biztosítéki rendelkezésekről szóló, fent említett új rendeletet. A megfelelő hardver- és szoftverelemek telepítése 2004 második felében kezdődött el. Az új tagállamokban várhatóan 2006 elejére befejeződik a rendszer teljes telepítése, és az üzemeltetők ekkor kezdhetik meg a napi szintű felhasználást.

A biztosítéki rendelkezéseknek az NAÜ-vell kötött kétoldalú megállapodások keretében történő végrehajtásáról a tagállamok, az Euratom és a NAÜ között létrejött megállapodás keretében való végrehajtására történő zavartalan átmenet biztosítása érdekében a Bizottság intenzív kapcsolatot tartott fenn a tagállami hatóságokkal és a nukleáris létesítmények üzemeltetőivel.

Nagy figyelmet igényeltek az új tagállamokban elvégzendő jövőbeni vizsgálatok is. Ezen államok nukleáris ipara többségében erőművekre és tároló létesítményekre korlátozódik. Ebben a kérdésben tényfeltáró program végrehajtására és műszaki célú kiküldetésekre került sor.

A következő bővítés előkészítése során az EU több alkalommal is kiemelte a magas fokú bulgáriai és romániai nukleáris biztonság fontosságát.

Bulgáriának biztosítania kell az Euratom-Szerződésben előírt kötelezettségek és eljárások tiszteletben tartását. 2003-ban jelentés készült a kozloduji atomerőmű nukleáris biztonságáról végzett szakértői vizsgálatról. Ez újra kiemelte, hogy Bulgáriának vállalnia kell a kozloduji atomerőmű 1–4. egységének miharabbi végleges bezárását. Ez a kötelezettség a Bulgáriával kötött csatlakozási okmányban is szerepel, amelyet 2005. április 25-én írtak alá Luxembourgban.

Romániával az energiával foglalkozó fejezetről folytatott tárgyalások 2004 végén lezárultak. Románia folytatta saját nukleáris védelmi keretszabályainak kialakítását. Mindemellett Romániának még javítania kell a CANDU technológiát[15] alkalmazó cernavodăi atomerőmű biztonságát, folytatnia kell a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezelésére vonatkozó nemzeti programok kialakítását, és erősítenie kell az atomenergia-szektort szabályozó hatóságok kapacitását.

Horvátország és Törökország tekintetében tovább folyt a vonatkozó jogszabályok átvilágítása.

5. ÁLTALÁNOS FEJLEMÉNYEK AZ EU ATOMENERGIA-ÁGAZATÁBAN

5.1. Leszerelés, hulladékok kezelése és szállítása

5.1.1. Leszerelés

A Bizottság tovább folytatta a csatlakozási szerződés Ignalinára és Bohunicére vonatkozó jegyzőkönyveinek végrehajtását. 2004-ben 138 millió eurót, míg 2005-ben további 139 millió eurót különítettek el e célra. E pénzügyi támogatás legnagyobb részét az érintett tagállamok az EBRD[16] által kezelt és a Bizottság képviselőjének elnökletével működő befizetői közgyűlések által felügyelt nemzetközi leszerelési támogatási alapokon keresztül kapták. A kedvezményezett kérésére a leszerelési támogatás Litvánia és a Bizottság által kétoldalúan kezelt részét mintegy a duplájára – a 2004-es 10 millió euróról 2005-ben 18 millió euróra – emelték. Ez utóbbi támogatás folyósítása a PHARE programban alkalmazott gyakorlat szerint történik, és a biztonsági kultúra fenntartására, illetve szociális problémák megoldására irányul.

A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló irányelvvel kapcsolatos európai parlamenti felvetések nyomán 2004-ben a Bizottság jelentést adott közre a nukleáris atomerőművek leszerelésére szánt pénzügyi források felhasználásáról[17]. A Bizottság megállapította, hogy biztosítani kell a négy alapelv – az alapok megteremtése, rendelkezésre állása és felhasználása, valamint kezelésük átláthatósága – tiszteletben tartását. 2005-ben a Bizottság közreadott egy második jelentést is[18], amely az EU területén belül működő valamennyi kereskedelmi jellegű nukleáris létesítményre vonatkozik. A jelentés a tagállamokkal, az Európai Parlamenttel és ágazati szakértőkkel folytatott konzultáció, valamint egy országspecifikus kérdőív alapján készült. A Bizottság ajánlást fog kiadni, amelyben felkéri a tagállamokat, hogy a fent említett alapelvek alapján hozzák meg a szükséges intézkedéseket.

5.1.2. Radioaktív hulladékok

A hosszú felezési idejű radioaktív nuklidok mennyiségének és radiotoxicitásának csökkentését célzó technológiák elérhetősége, amelyek révén ezek az anyagok biztonságosabban és elfogadhatóbb módon kezelhetők és ártalmatlaníthatók, hozzájárulhat a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó nemzeti döntések erősítéséhez.

A Bizottság 2005. évi munkaprogramja tartalmazta egy olyan közös vállalkozás létrehozására vonatkozó javaslat kidolgozását, amely elsősorban a radioaktív hulladékok kezelésével kapcsolatos kutatási tevékenységekkel foglalkozna. Jelenleg folynak bizonyos kezdeti lépések annak érdekében, hogy a kezdeményezés széles konszenzusra találjon. A Bizottság szervezeti egységei tanulmányozzák egy olyan technológiai kezdeményezés elindításának lehetőségét, amelynek célja az ágazati partnerekkel való egyeztetés és a konszenzus kialakítása, és amelynek keretében meghatározhatók a radioaktív hulladékok hatékony kezelésének legígéretesebb technológiái. A kezdeményezés végső célja a radioaktív hulladékok élettartamának csökkentésére és föld alatti ártalmatlanítására irányuló lehetőségek demonstrálása. Az előkészítésre az Euratom hetedik kutatási keretprogramján belül kerül sor.

5.1.3. Radioaktív anyagok szállítása

A radioaktív anyagok szállításával foglalkozó állandó munkacsoport (SWG) 2004-ben elkészítette ötödik jelentését. A jelentés az ágazat működését javító és a biztonsági szintet emelő intézkedésekre tesz javaslatot. A jelentést az EU legutóbbi bővítése után kialakult helyzetnek megfelelően átdolgoztákmódosították.

5.2. Nukleáris biztosítékok

5.2.1. A biztosítéki rendszer ellenőrzése

2004. április 30-án a Bizottság közleményt[19] fogadott el a nukleáris biztosítékok újfajta, közvetlenül a Szerződés célkitűzéseit szem előtt tartó és a nemzetközi tendenciákat figyelembe vevő megközelítésének elveiről, amely nagy vonalakban leírja az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság által elvégzendő ellenőrzések végrehajtásának módját.

2004 októberétől kezdve a nukleáris biztosítékok kérdése rendszeres viták tárgyát képezi a Tanácsban. 2005-ben több tagállammal (Belgium, Egyesült Királyság, Finnország, Franciaország, Németország, Olaszország, Spanyolország, Svédország) kétoldalú konzultációkra került sor a biztosítékokkal kapcsolatos új politika bemutatása és megvitatása céljából. Az Egyesült Királyság elnöksége összeállított egy dokumentumot az Euratom biztosítéki rendelkezéseinek új keretéről, amelyet a COREPER tudomásul vett. Ez jelentős lépés a tagállamok és a Bizottság közötti megegyezés kialakításában a biztosítási rendszer működtetése tekintetében, amely egyben a Szerződésben előírtak szerint tiszteletben tartja az érintett felek szerepét. Ezzel párhuzamosan találkozókra került sor a nagy ágazati üzemeltetőkkel, hogy kiértékeljék az olyan új módszerek hatását, mint a nukleáris anyagok nyilvántartásának és ellenőrzési rendszerének auditálása az üzemeltetőnél, valamint a vizsgálatok gyakoriságának megváltozott rendje.

A NAÜ folyamatos tájékoztatást kapott a fejleményekről. Jelenleg is folyamatban van az Euratom és az Ügynökség közötti együttműködés keretének kialakítása.

2004. május 1-je óta a Bizottság szervezeti egységei az új tagállamok nukleáris létesítményeit is ellenőrzik.

5.2.2. Kiegészítő jegyzőkönyvek

Az EU 15 tagállamára vonatkozó kiegészítő jegyzőkönyvek (AP) 2004. április 30-án léptek hatályba. Összehasonlítva a hagyományos biztosítéki megállapodással, a kiegészítő jegyzőkönyv kétféle új hatáskörrel ruházza fel a NAÜ-t. Egyrészt az országoknak bővített nyilatkozatot kell tenniük a NAÜ számára az atomenergia-ágazatban végzett tevékenységeikről, másrészt a NAÜ-nek jogában áll rövid előzetes értesítés mellett ellenőrzést tartani a nukleáristüzelőanyag-ciklushoz kapcsolódó létesítményekben (kiegészítő ellenőrzési jog).

A kiegészítő jegyzőkönyv értelmében a Bizottság valamennyi tagállam tekintetében maga ad jelentést a NAÜ-nek anukleáris anyagokról. Ezen túlmenően a nukleáris fegyverrel nem rendelkező 13 állam közül 10 (az ún. kísérőleveles országok) esetében a Bizottság készíti el a jelentéseket a kiegészítő jegyzőkönyvben előírt kiegészítő információkról. A Bizottság vállalta, hogy begyűjti ezektől az államoktól az adatokat és helyettük elküldi a jelentéseket a NAÜ-nek, de a szóban forgó államok továbbra is felelősek a bejelentett adatok helyességéért. Ausztria, Svédország és Finnország úgy döntött, hogy saját maguk küldik meg az említett információkat a NAÜ-nek, és a Bizottsághoz csak másolatot juttatnak el. Az atomfegyyverrel rendelkező két állam (Franciaország és az Egyesült Királyság) közvetlenül a NAÜ-nek küldi nyilatkozatait.

Annak ellenére, hogy a „kísérőleveles országok” sok esetben késve küldték meg a szükséges adatokat, a Bizottságnak eddig mindig sikerült betartania a jelentések elkészítésére megállapított határidőt.

2005 decemberében Szlovákia és Észtország lezárta a két országnak a háromoldalú megállapodáshoz (INFCIRC[20]/193) történő csatlakozására vonatkozó eljárásokat. A többi nyolc új tagállammal kétoldalú biztosítéki megállapodást és kiegészítő jegyzőkönyv van hatályban. Utóbbiak várhatóan 2006-ban, a nemzeti jogalkotási eljárások lezárulását követően csatlakoznak a közös megállapodáshoz.

A NAÜ 2004-ben egy alkalommal élt ellenőrzési hatáskörével (kiegészítő ellenőrzési jogával). Az ellenőrzésre 2004. december 21-én került sor Helsinkiben, Finnországban. Az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság részéről egy bizottsági felügyelő volt jelen. 2005 során, az INFCIRC/193 megállapodás alapján majd mindegyik tagállamban került sor kiegészítő ellenőrzésekre. A kiegészítő jegyzőkönyv ellenőrzési jogokra vonatkozó rendelkezései eléggé összetettek. A kiegészítő ellenőrzés alatt jelen lévő bizottsági tisztviselők azt az utasítást kapják, hogy biztosítsák a NAÜ, a tagállamok és a rövid előzetes értesítés mellett végzett ellenőrzésnek alávetett létesítmény üzemeltetője jogainak tiszteletben tartását.

5.3. Sugárvédelem

5.3.1. Az Euratom-Szerződés 31. cikke alapján végzett tevékenységek

2004 végén a Bizottság az alapvető biztonsági előírásokról szóló irányelv esetleges felülvizsgálata céljából konferenciát tartott az ICRP[21] 2005. évi új, a sugárvédelemről szóló ajánlástervezetéről. A tudományos szakértői csoport következtetései alapján a Bizottság állásfoglalást fogalmazott meg az ICRP ajánlásáról, és ezt megküldte az ICRP-nek.

A Szerződés 31. cikke alapján, az új tagállamok szakértőinek bevonásával új szakértői csoport jött létre. A csoport elkészítette az alapvető biztonsági előírásokról szóló irányelv felülvizsgálatának munkaprogramját.

5.3.2. Az Euratom környezeti radioaktivitásra vonatkozó követelményeinek végrehajtása

A Bizottság, a Szerződés 35. cikke[22] alapján 2004-ben öt ellenőrzést tartott, hármat az EU-15 országaiban (Sellafield újrahasznosító üzem, Trillo atomerőmű (E), Dounreay (UK)), és kettőt az új tagállamokban: Temelínben (CZ) és Pakson (HU). 2005-ben már hat ellenőrzésre került sor, alapvetően az új tagállamok területén: Ignalina (LT), Temelín (CZ), Szlovákia és Észtország. Ezenkívül Görögországban és a La Hague-i (F) újrahasznosító üzemben második alkalommal tartottak ellenőrzést.

A Bizottság aktualizálta és megküldte mind a tíz új tagállamnak a 35. cikk szerinti ellenőrzések alapszemléletéről és általános végrehajtási elveiről szóló dokumentumot. A tervezet tagállamokkal történő megvitatására 2004 decemberében került sor. Néhány új tagállam esetében a dokumentum egyedi kétoldalú jegyzőkönyvekbe épült be, a Bizottság ugyanakkor – a tagállamokban végzett tevékenységek összehangolása céljából – javasolta egy közlemény közzétételét a 35. cikk szerinti ellenőrzések végrehajtásáról. A közlemény elfogadására a tervek szerint 2006-ban kerül sor.

A Bizottság kérdőíveket küldött a tagállamoknak a 35. cikk végrehajtásával kapcsolatos nemzeti követelmények és vizsgálati tevékenységek adatainak összegyűjtésére. A válaszok elemzéséről és a jövőbeni végrehajtási intézkedésekre vonatkozó ajánlásokról jelenleg készül egy tanulmány.

A Szerződés 36. cikke alapján a tagállamok tájékoztatást adnak a környezeti radioaktivitás szintjéről. A tájékoztatás tartalmát, idejét és módját bizottsági ajánlás[23] határozza meg Ezen a téren az első jelentéstételi időszak (2002. június) óta semmiféle probléma nem merült fel.

A Bizottság 2004-ben kilenc, a tagállamok által a Szerződés 37. cikkével[24] összhangban benyújtott, a radioaktív hulladékok ártalmatlanítására vonatkozó tervet vizsgált meg. 2005-ben tizenhárom terv értékelése készült el. A Bizottság a beérkezett adatok alapján véleményeket adott ki. 2005. március 14-én a Bizottság egy, az Európai Parlamentnek címzett jelentést fogadott el a 37. cikk végrehajtásáról az 1994 júliusa és 2003 decembere közötti időszakra vonatkozóan.

5.3.3. Veszélyhelyzeti felkészültség

A sürgősségi információcserére szolgáló közösségi rendszer (ECURIE[25]) 24 órában üzemelt. Már jóval 2004 májusa előtt valamennyi tagjelölt ország részvételi megállapodást írt alá. Már 2004 májusa előtt valamennyi új tagállam bekapcsolódott az ECURIE-be, miután csatlakozásuk előtt létrehozták a kapcsolattartó pontokat és az illetékes hatóságokat (Málta kivételével, ahol ez júniusban történt meg), és a legtöbbjük jelenleg már teljesen működőképes berendezésekkel rendelkezik. Románia és Bulgária csatlakozott az ECURIE rendszerhez; Törökország és Horvátország szolgáltatási szinten kapcsolódott be a rendszerbe. Az ECURIE rendszer működési paramétereit rendszeresen tesztelik. Az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság részt vett a 2005 májusában Romániában tartott nemzetközi vészhelyzeti szimulációs gyakorlatokon, többek között a Convex-3 elnevezésű nagyszabású gyakorlaton is.

A Bizottság aktív szerepet vállalt a WHO és a FAO[26] Codex Alimentarius bizottságnak javaslatában, hogy iránymutatást kell kidolgozni a nemzetközi kereskedelem tárgyát képező élelmiszerek megengedett legnagyobb radioaktívnuklid-tartalmára vonatkozóan. A Bizottság egy alternatív javaslata konszenzusra talált a Tanácsban. A Bizottság álláspontját végül a Szerződés 31. cikke alapján létrehozott szakértői csoport is támogatta, így a Bizottság kedvező helyzetből vihette keresztül álláspontját a Codex Alimentarius bizottságában 2005 áprilisában. A Közösség „közös álláspontja” alapján a Codex bizottsága megbízta a Közösséget, hogy a NAÜ-vel (az eredeti javaslat szerzőjével) együttműködve dolgozza át az iránymutatás tervezetét. Az új tervezet, amelyet várhatóan 2006-ban fogadnak majd el, teljes egészében tükrözi a Közösség álláspontját az iránymutatás hatályáról (kizárólag vészhelyzetben) és a gyermektápszerek elkülönített szabályozásáról.

5.4. Nukleárisanyag-ellátás

Kanada továbbra is az EU legnagyobb természetesurán-beszállítója, míg az újradúsított és a magasan dúsított uránt (HEU) is figyelembe véve Oroszország számít a világ legnagyobb beszállítójának.

Az ellátás biztonsága mára komolyabb problémát jelent, mint pár évvel ezelőtt, amikor az árak alacsonyabbak voltak, és könnyebb volt beszállítót találni. A reaktorok nukleáristüzelőanyag-szükségletének közel felét az utóbbi években másodlagos forrásokból: régi készletekből, illetve a katonai célokra szánt magasan dúsított urán szegényítéséből biztosították. Az ESA szerint emelni kell az elsődleges termelés szintjét. Az urán árának 2003 óta tartó folyamatos emelkedése következtében a kitermelés és a bányászati tevékenység fokozódott, a világ urántermelése 2004-ben 14%-kal nőtt, és 2005-ben várhatóan még tovább emelkedik.

Az EU-ban az atomenergia-ágazat területén az volt a legfontosabb fejlemény, hogy 2004 októberében a Bizottság jóváhagyta a két európai urándúsító társaság által létrehozott közös technológiai vállalkozást. Ez a közös vállalkozás lehetővé teszi majd egyikük számára, hogy a másik által kifejlesztett centrifuga-technológiához hozzájusson, és hogy egy új, centrifugatechnológiát alkalmazó dúsítóüzemet építsen, amely előreláthatólag 2007-ben kezdi meg a termelést.

6. NEMZETKÖZI EGYÜTTMűKÖDÉS

6.1. Harmadik országokkal kötött megállapodások

6.1.1. Japán

Miután a Bizottság 2004-ben lezárta a Japánnal folytatott tárgyalásokat, elfogadott és a Tanácsnak benyújtott egy ajánlást[27] az atomenergia békés célú felhasználása területén folytatandó együttműködésről, illetve a nukleáris kutatásról és fejlesztésről szóló két megállapodás jóváhagyása céljából. A japán fél értelmezésre vonatkozó kérését követően a Bizottság elküldte a Tanácsnak a tervezett módosításokat, amelyeket a Tanács elfogadott. A megállapodást 2006 februárjában írták alá.

6.1.2. Ukrajna

2004 szeptemberében a Tanács jóváhagyta a Bizottság által megkötött, az Euratom és Ukrajna miniszteri kabinetje között az atomenergia békés célú felhasználása területén folytatandó együttműködésről létrejött megállapodást[28]. A Bizottság ezt a megállapodást 2005. április 28-án írta alá.

A megállapodás kiterjed a nukleáris biztonságra, az ellenőrzött atommagfúzióra, a nukleáris célú kutatásra és fejlesztésre, a nemzetközi szállításra, beleértve a nukleáris anyagokkal való kereskedelmet és a nukleáristüzelőanyag-ciklushoz kapcsolódó szolgáltatások nyújtását is, valamint a nukleáris anyagok illegális forgalmának megelőzésére.

6.1.3. Kazahsztán

Az atomenergia békés célú felhasználásában folytatandó együttműködésről szóló kétoldalú megállapodásra vonatkozó tárgyalások 2004-ben folytatódtak. 2005 februárjában a Bizottság megküldte Kazahsztánnak a megállapodás módosított javaslatát.

6.1.4. Üzbegisztán

2004. augusztus 1-jén hatályba lépett az atomenergia békés célú felhasználásában folytatandó együttműködésről szóló kétoldalú megállapodás.

6.2. Nemzetközi egyezmények

6.2.1. A nukleáris biztonságról szóló egyezmény

A Bizottság módosította az Euratomnak a nukleáris biztonságról szóló 1994. évi egyezményhez való csatlakozásáról szóló, 1999. november 16-i 1999/819/Euratom határozatát[29] az ahhoz csatolt nyilatkozat tekintetében. A Bíróság egyik ítélete[30] nyomán a Bizottság új hatásköri nyilatkozatot küldött a NAÜ főtitkárságára.

A nukleáris biztonságról szóló egyezmény harmadik felülvizsgálati ülésén (2005. április) az Euratom másodszor vett részt szerződő félként, de először a kiterjesztett hatásköri nyilatkozat benyújtását követően. A Bizottság jelentést tett közzé az egyezmény minden lényeges vonatkozásáról.

6.2.2. Közös egyezmény

A NAÜ égisze alatt megkötött, a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló közös egyezmény 2001. június 18-án lépett hatályba. 2001 októberében a Bizottság javaslatot terjesztett elő a Tanácsnak az egyezményhez történő csatlakozásról. 2005 januárjában a Tanács elfogadta mind az Euratomnak az egyezményhez való csatlakozása jóváhagyásáról szóló határozatot[31], mind az egyezményhez kapcsolódó hatásköri nyilatkozatot.

2005. június 14-én a Bizottság elfogadta az Euratomnak a közös egyezményhez való csatlakozását jóváhagyó határozatot[32]. A csatlakozás 2006 januárjában lépett hatályba.

6.2.3. A nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló egyezmény (CPPNM)

2004-ben a NAÜ javasolta az egyezmény módosítását. A 2005 áprilisában tartott előkészítő ülést követően július 8-án, a módosítás ügyében összehívott konferencián elfogadták az egyezmény módosítását.

A Tanács 2005. június 28-i határozatában[33] felhatalmazta a Bizottságot, hogy a Közösség hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében folytassa le az egyezmény módosításával kapcsolatos tárgyalásokat. Az Euratom így teljes mértékben részt vett a módosítás ügyében összehívott konferencián.

6.2.4. A nukleáris balesetekről adandó gyors értesítésről szóló egyezmény és a nukleáris baleset vagy radiológiai veszélyhelyzet esetén történő segítségnyújtásról szóló egyezmény

A Bizottság elfogadott két javaslatot a NAÜ keretei között megkötött, a nukleáris balesetekről adandó gyors értesítésről, illetve a nukleáris baleset vagy radiológiai veszélyhelyzet esetén történő segítségnyújtásról szóló egyezmények jóváhagyásáról szóló tanácsi határozatra[34], amelyek lehetővé teszik a Közösség számára, hogy aktívabban vegyen részt az egyezmények alapján létrehozott rendszerekben, és amelyek erősítik az egyezmények és a közösségi szinten elfogadott hasonló rendelkezések közötti kapcsolatot. Az Euratomnak a két említett egyezményhez való csatlakozása folyamatban van.

6.3. A NAÜ-vel és más nemzetközi szervezetekkel folytatott együttműködés

A NAÜ felelős az atomsorompó-szerződés keretei között működő nemzetközi biztosítékokért. A Bizottság gondoskodik a „közösségi nyilvántartási és ellenőrzési rendszer” működtetéséről a NAÜ számára. Ennek megfelelően, a háromoldalú biztosítéki megállapodások alapján a Bizottság ellenőrzési tevékenysége során megfigyelőként jelen lehetnek a NAÜ ellenőrei. Amennyiben a NAÜ szükségesnek ítéli, a Bizottság által elvégzett tevékenységeken túlmenően maga is tarthat ellenőrzéseket. A Bizottság saját eszközeivel támogatta a NAÜt feladatai teljesítésében.

A NAÜ-vel a nukleáris anyagok nyilvántartása és a kiegészítő jegyzőkönyvek területén folytatott együttműködés sikeres volt. Az új tagállamoknak a közösségi biztosítéki megállapodáshoz való csatlakozására vonatkozó formaságokról folyó egyeztetések[35] lezárultak.

Több nemzetközi szervezet és bizottság (mint például a NAÜ, az OECD/NEA, vagy az ICRP) munkájában megerősödött a Közösség részvétele. Különösen fontos volt ebben a tekintetben a radioaktív hulladékok geológiai ártalmatlanítására vonatkozó biztonsági követelményekkel kapcsolatos munka. Sajnos azonban a közösségi szintű biztonsági előírások meghatározása és elfogadása még nem történt meg.

[1] Az éves jelentés kérésre beszerezhető, vagy elolvasható a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/euratom/index_en.html

[2] A Kutatási Főigazgatóság (RTD) honlapja: http://europa.eu.int/comm/research. A Közös Kutatóközpont (KKK) honlapja: http://www.jrc.cec.eu.int/

[3] DG RELEX, illetve DG AIDCO:

[4] DG ELARG

[5] DG ECFIN

[6] COM(2004) 526, 2004. szeptember 8.

[7] COM(2004) 716, 2004. november 12.

[8] COM(2004) 716 végleges – 2004/0249 (CNS)

[9] EGSZB

[10] COM(2005) 673 végleges, 2005. december 21.

[11] 302/2005/Euratom rendelet.

[12] C(2005) 5127, 2005. december 15.

[13] HL L 346., 2003.12.31., 57. o.

[14] HL L 2., 2004.1.6., 36–46. o.

[15] „CANada Deuterium Uranium”: nyomás alatt tartott nehézvizes reaktor (PWHR). Kanadai fejlesztésű erőmű, amelyben nehézvizet (deutérium-oxidot) használnak moderátorként és hűtőközegként, és természetes uránt tüzelőanyagként.

[16] Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank

[17] Jelentés a nukleáris atomerőművek leszerelésére szánt pénzügyi források felhasználásáról, COM(2004) 719 végleges.

[18] Jelentést 2006-ban fogadja el a Bizottság.

[19] C(2004) 1669., 2004. április 30.

[20] Information Circular

[21] Nemzetközi Sugárvédelmi Bizottság (International Commission on Radiological Protection)

[22] Ez a cikk feljogosítja a Bizottságot, hogy ellenőrizze azon létesítmények működését, amelyek a levegő, a víz és a talaj radioaktivitásának szintjét mérik.

[23] Az Euratom-Szerződés 36. cikkének a népesség egészét érő sugárterhelés meghatározása érdekében a környezeti radioaktivitás szintjének figyelemmel kísérésére vonatkozó alkalmazásáról szóló, 2000. június 8-i bizottsági ajánlás (2000/473/Euratom).

[24] A Szerződés ezen cikke előírja a Bizottság számára, hogy (szakértőkkel folytatott konzultációt követően) véleményt adjon a tagállamok által megküldött, a radioaktív hulladékok ártalmatlanításáról szóló terveikre vonatkozó adatokról, amennyiben az ilyen tervek végrehajtása esetleg más tagállamok radioaktív szennyeződését eredményezheti.

[25] Radiológiai veszélyhelyzet esetén alkalmazandó közösségi információcsere-rendszer.

[26] Egészségügyi Világszervezet (WHO) és Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezet (FAO)

[27] SEC(2004) 524 végleges, 2004. november26.

[28] COM(2003) 129 végleges

[29] 2004/491/Euratom határozat

[30] Bizottság kontra Tanács, C-29/99. ügy, EBHT 2002 I-11221. o. A Bíróság részben megsemmisítette az Európai Atomenergia-közösség által a nukleáris biztonságról szóló egyezményhez való csatlakozásakor készített nyilatkozatát.

[31] 2005/84/Euratom (HL L 30., 2005.2.3., 10. o.)

[32] C(2005) 1729

[33] COM (2005) 199.

[34] COM(2004) 560, 2004. augusztus 16.

[35] INFCIRC 193