[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 30.11.2006

COM(2006) 741 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

a 2003/96/EK tanácsi irányelv 19. cikke (1) bekezdésével összhangban (helyi tömegközlekedés, fegyveres erők, közigazgatás, betegszállító járművek)

1. BEVEZETÉS

Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003/96/EK tanácsi irányelv[1] (a továbbiakban: energiaadózási irányelv vagy irányelv) 19. cikke (1) bekezdésével összhangban, az irányelvben és különösen annak 5., 15. és 17. cikkében előírt rendelkezéseken kívül, a Tanács egyhangúlag, a Bizottság javaslatára eljárva bármely tagállam számára (amely kérelmezte) engedélyezheti további adómentességek vagy adókedvezmények bevezetését meghatározott politikai megfontolásokból.

A Bizottság megvizsgálja a kérelmet, majd vagy javaslatot terjeszt elő a Tanácsnak, vagy pedig tájékoztatja a Tanácsot azokról az indokokról, amiért nem javasolta ilyen intézkedés engedélyezését.

Az energiaadózási irányelvben 2006 végéig lejáró eltérések felülvizsgálatának tágabb keretében Belgium, Franciaország, Görögország és Olaszország engedélykérelmeket nyújtott be arra vonatkozóan, hogy az energiaadózási irányelv rendelkezéseitől 2007-től kezdve eltérhessenek. Ezek a tagállamok részleges vagy teljes adómentességet szándékoznak alkalmazni az üzemanyagokra az energiaadózási irányelv 5. cikkének harmadik francia bekezdésében előírt bizonyos felhasználások összefüggésében. A tervezett intézkedések nem felelnek meg az 5. cikkben megállapított egyik feltételnek, miszerint tiszteletben kell tartani az energiaadózási irányelv által „előírt minimális adómértékeket”. A fent említett kérelmeket az Adóügyi és Vámuniós Főigazgatóságon nyilvántartásba vették[2].

E közlemény célja a Tanács tájékoztatása azokról az indokokról, amiért a Bizottság nem javasolja a kért engedélyezéseket.

2. ÖSSZEFOGLALÓ A KÉRELMEKRőL

2.1. A belga kérelem

Belgium szeretne részleges adómentességet alkalmazni azon (50 mg/kg-ot nem meghaladó kéntartalmú) gázolajra, amelyet a helyi tömegközlekedési járművekben üzemanyagként használnak. Az intézkedés célja a helyi tömegközlekedés fejlődésének előmozdítása, és –tágabban – a környezetvédelmi célkitűzésre való törekvés. Az adócsökkentés összege pontosan 49,5787 euró 1000 liter gázolajra (ami az irányelv által előírt minimális adómérték alá csökkenti az adókulcsot).

A kérelem nem ír elő semmilyen megszüntetési időpontot.

2.2. A francia kérelem

Franciaország szeretné adómentessé tenni a taxikban használt benzint és gázolajat járművenként 5000 literes évi kvótáig. Továbbá, szeretné adómentessé tenni a taxikban használt cseppfolyósított szénhidrogént (PB-gáz) és cseppfolyósított földgázt (LNG) járművenként 9000 literes évi kvótáig. Franciaország szerint az intézkedés célja a tömegközlekedési szolgáltatásokhoz hasonló jellegzetességekkel rendelkező tevékenység támogatása.

Franciaország különösen kiemelte, hogy a taxik működése hozzájárul a környezetvédelmi politika és a területfejlesztés célkitűzéseihez. A tömegközlekedés nélküli vidéki térségekben a taxik a tömegközlekedési szolgáltatások helyettesítőiként szolgálnak, különösen az autóval nem rendelkező személyek számára. Továbbá, a tömegközlekedés minden formáját nélkülöző egyes településeken például biztosítják az iskolákba való közlekedést. A városi térségekben a taxik hozzájárulnak a forgalomban részt vevő személygépkocsik teljes számának csökkentéséhez.

Franciaország kifejtette továbbá, hogy a taxik működése hozzájárul az egészségügyi politikához is, mivel bizonyos területeken a betegszállító járművek helyettesítői gyanánt szolgálnak (egyes vidéki térségekben ez a tevékenység egy-egy taxi forgalmának 80 %-át is kiteheti).

A kérelem 2012. december 31-i megszüntetési időpontot ír elő.

2.3. A görög kérelem

Görögország szeretné jövedékiadó-mentessé tenni a nemzeti fegyveres erőket, az Elnökségi Minisztérium és a nemzeti rendőri erők hivatalos járműveiben használt üzemanyagokat. Az intézkedések a nemzeti védelem és biztonság célkitűzéseihez kapcsolódnak.

A kérelem nem ír elő megszüntetési időpontot.

2.4. Az olasz kérelem

Először, Olaszország szeretné jövedékiadó-mentessé tenni a nemzeti fegyveres erőket. Az intézkedés célkitűzése a közbiztonság és a közrend nemzeti és közösségi célkitűzéseinek eléréséhez való hozzájárulás, beleértve a határellenőrzést és a terrorizmus illetve az illegális kereskedelem elleni küzdelmet.

Másodszor, Olaszország szeretne a nemzeti mérték 40 %-ának megfelelő kedvezményes adókulcsot alkalmazni a helyi hatóságok felügyelete alatti szolgáltatásra engedélyezett taxikban üzemanyagként használt benzinre, dízelüzemanyagra, PB-gázra és földgázra. Az adózási ösztönzőt napokban és járművekben kifejezve nyújtják, és összege a település lakóinak számával csökken. Olaszország az intézkedést közszolgáltatási alapokon indokolja. A taxik a tömegközlekedés számára nehezen hozzáférhető területeken (történelmi városközpontok, távoli területek) a tömegközlekedést helyettesítik, és a városok zsúfoltságának csökkentéséhez is hozzájárulnak, mivel csökkentik a járművek szükségét.

Olaszország azt állítja, hogy a rendszernek az 5. cikkben előírt feltételekhez való igazítása az árak emelkedéséhez vezetne és a településekkel egyetértésben alkalmazott taxiárak kiigazítását tenné szükségessé.

Harmadszor, Olaszország szeretne a nemzeti mérték 40 %-ának megfelelő kedvezményes adókulcsot alkalmazni a személyek által nonprofit alapon működtetett betegszállító-járművek által használt benzinre, dízelüzemanyagra, PB-gázra és földgázra. Az intézkedést szociál- és egészségpolitikai okokkal indokolják.

Olaszország azt állítja, hogy a rendszernek az 5. cikkben előírt feltételekhez való igazítása a nonprofit szervezetek költségeinek emelkedéséhez vezetne.

Mindhárom kérés 2012. december 31-i megszüntetési időpontot ír elő.

3. A KÉRELMEK HÁTTERE

Az energiaadózási irányelv 5. cikke harmadik francia bekezdésének megfelelően a tagállamok eltérő adómértékeket alkalmazhatnak a következő felhasználásoknál: helyi tömegközlekedés (beleértve a taxit is), hulladékgyűjtés, fegyveres erők és közigazgatás, fogyatékossággal élő személyek, betegszállító járművek. Az e lehetőséghez kapcsolt legfőbb feltétel, hogy tiszteletben tartsák az irányelvben előírt minimális adómértékeket.

Ezt a választható rendelkezést az 1990-es években szerzett tapasztalatok alapján foglalták bele az energiaadózási irányelvbe a Tanács által a 92/81/EGK tanácsi irányelv[3] 8. cikke (4) bekezdésében biztosított néhány eltéréssel; a cél az volt, hogy a tagállamoknak bizonyos területeken rugalmasságot adjanak, miközben biztosítják, hogy a minimális adómértékek irányelv általi meghatározása alapjául szolgáló érdekeltségeket teljes mértékben figyelembe vegyék. Ez a szándék a tömegközlekedés tekintetében a lehető legnyilvánvalóbb A Bizottság a 92/81/EGK irányelv 8. cikke (4) bekezdésében biztosított eltérésekről szóló, 1996-ban közzétett jelentésében[4] arra a következtetésre jutott, hogy „az eltéréseket fenn kell tartani, amíg az energiatermékek adóztatásának közös közösségi keretrendszere részeként általános szabályt nem vezetnek be, de legkésőbb 1998. december 31-ig.”[5]

Ezt a megközelítést tükrözte az 1997-es javaslat[6] is, amely 2003-ban az energiaadózási irányelv elfogadásához vezetett. A javaslat azt célozta, hogy a tagállamoknak bizonyos fokú rugalmasságot adjanak nemzeti politikai célkitűzéseik követésében, a közösségi érdek tiszteletben tartásának biztosítása mellett. A minimális adómértékek tiszteletben tartásának követelménye a belső piac igényei mellett az energiahatékonyságra és a környezetvédelemre irányuló ösztönzők fenntartásának szükségét is tükrözi, amely szükség érvényes a tömegközlekedésre is. Az energiaadózási irányelvről szóló tanácsi tárgyalások során a vonatkozó rendelkezés alkalmazási körét jobban kidolgozták, de megtartották annak alapelvét, vagyis a minimális adómértékek tiszteletben tartásának követelményét.

A 2006. júniusi 2003/96/EK tanácsi irányelv II. és III. mellékletében szereplő, 2006 végéig lejáró eltérések felülvizsgálata című közleményében[7] (a továbbiakban: a 2006-os közlemény) a Bizottság áttekintést adott az energiaadózási irányelvben foglalt sokrétű rugalmasságról, és megerősítette, hogy a fenti esetekben használt üzemanyagokra vonatkozó eltérések többé nem szükségesek, mivel az irányelv 5. cikke harmadik francia bekezdésében kifejezetten elő van írva egy megfelelő rendelkezés.

4. A BIZOTTSÁG ÉRTÉKELÉSE

A továbbiakban a Bizottság oly mértékben értékeli a kérelmeket, amennyire a kérelmező tagállamok által tervezett intézkedésekre nem terjed ki az energiaadózási irányelv 15. cikke (1) bekezdésének i. pontja (vö. továbbá az e közlemény végén megállapított szempontokkal).

A Bizottság úgy véli, hogy a tagállamok által a kért engedélyezés szükségességének igazolására felhozott aggályok többsége pontosan ugyanaz, mint amelyek az 5. cikk harmadik francia bekezdésének az energiaadózási irányelvbe történő belefoglalásához leginkább vezettek.

Hangsúlyozni kell, hogy az 5. cikk harmadik francia bekezdésének megfogalmazása egyes olyan felhasználásokat sorol fel, amelyekre a Tanács a múltban eltéréseket engedélyezett. Az alapul szolgáló aggályokat tehát az említett rendelkezés teljes mértékben tükrözi. Ugyanakkor az 5. cikk kifejezi ezen aggályok és a minimális adómértékek alapjául szolgálók összeegyeztetésének szükségességét, nevezetesen a belső piacon egy mozgástér létrehozásának összeegyeztetését a fokozott energiahatékonyság és a környezetvédelem ösztönzésének fenntartásával. Ezek a szempontok részét képezik a 19. cikk (3) bekezdésének harmadik francia bekezdésében világosan említett közösségi érdekeknek és politikáknak.

Továbbá, hangsúlyozni kell, hogy a 15. cikk (1) bekezdésének i. pontjával összhangban teljes adómentesség adható egyes alternatív üzemanyagok (PB-gáz és földgáz) számára, amennyiben hajtógázként használják őket. Ezekben az esetekben a közösségi jogalkotó jelenleg okot lát rá, hogy ne tartsanak fent ösztönzőt az energiahatékonyság javára.

Mindent összevéve, a Tanácsnak, az EK-Szerződés 93. cikkében szereplő eljárás szerint egyhangúlag eljárva, már volt lehetősége arra, hogy egyensúlyt teremtsen azon politikai szempontok között, amelyek a vizsgált területeken felhasznált üzemanyagok kedvezőbb adóztatása mellett szólnak. Az irányelvben e célokból meghatározott feltételek tükrözik az irányelv 19. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésben meghatározott érdekeket, és magukban foglalják a belső piac megfelelő működését, a tisztességes verseny biztosításának szükségességét és a Közösség egészségügyi, környezetvédelmi, energia- és közlekedési politikáit.

A szóban forgó kérelmeket e szempontok fényében kell értékelni.

4.1. Helyi tömegközlekedés (beleértve a taxit)

Amint a 2006-os közlemény hangsúlyozta, az energiaadózási irányelv átfogó keretrendszert tartalmaz a tömegközlekedés támogatására.

A helyi tömegközlekedés működésére vonatkozóan, mégpedig a taxikat is beleértve, az energiaadózási irányelv 5. cikkének harmadik francia bekezdése elismeri, hogy ezek a szállítóeszközök kívánatosabbak a személygépkocsiknál. Ebben az összefüggésben nem lehet különleges helyzetet tulajdonítani a taxiknak, mivel az 5. cikk hasonló módon kezeli őket, mint a helyi tömegközlekedést, és egyenrangúvá teszi őket e kategória más szállítóeszközeivel. Ennek eredményeképpen az érdekelt tagállamok által ebben az összefüggésben szóba hozott politikai célkitűzések nem specifikusak, összevetve azzal, amit az 5. cikk már tekintetbe vett. A fenti indokolás azt is magában foglalja, hogy a 19. cikk (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében említett szempontok, pontosabban a közösségi környezetvédelmi, energia- és közlekedési politikák ellentétesek lennének a kívánt engedélyezések nyújtásával. A tisztességes verseny kérdésénak vonatkozásában meg kell jegyezni, hogy a taxik által felhasznált üzemanyag adómentesítése legalább néhány esetben torzítaná a taxik és a más tömegközlekedési eszközök közötti kapcsolatot.

Amennyire a kérelmező tagállamok a taxik különleges helyi helyzetekben betöltött, nem tipikus funkcióit hozták szóba, nem is folyamodnak a kért engedélyezés megadásáért. Először, ellentmondás van a célzott helyzetek sajátossága és egyrészt a szóba hozott, kapcsolódó politikai megfontolások, másrészt a tervezett adókedvezmények általános jellege között. Továbbá, és általánosabban, a kérdéses helyzeteket megfelelőbben lehetne kezelni a közösségi joggal összeegyeztethető és a kérdéses üzemeltetők által nyújtott különleges szolgáltatásokat tükröző eszközökkel, mint a pusztán a fogyasztás következményeként keletkező adók alóli mentesítéssel. E körülmények között az említett aggályok nem indokolják a minimális adómértékek tiszteletben tartásának szükségétől való eltérést, azaz a közösségi környezetvédelmi és energiapolitikai célkitűzéseknek való megfelelés biztosítását.

4.2. Fegyveres erők és közigazgatás

Az energiaadózási irányelv 5. cikkéből következik, hogy míg a fegyveres erőkkel és a közigazgatással kapcsolatos nemzeti politikai megfontolások figyelembe vehetők, az energiahatékonysági és a környezetvédelemi érdekeknek a közéleti tevékenységekben ugyanakora minimális szerepet kellene játszaniuk, mint a magántevékenységeket. Ezért a helyi tömegközlekedés tekintetében (általánosságban) hozott érvek úgyanúgy alkalmazhatók ebben az összefüggésben is.

4.3. Betegszállító járművek

A múltban két tagállamnak nyújtottak eltérést, mely lehetővé tette számukra a betegszállító járművekben használt üzemanyagok adómentesítését. Ez, valamint a fogyatékkal élő személyekkel kapcsolatos eltérés, szociális és egészségügyi politikai alapokon nyugodott. Jelenleg a betegszállító járművek működtetését ugyanezen okokból az irányelv 5. cikkének harmadik francia bekezdése kifejezetten tartalmazza, a fogyatékkal élő személyek általi használat mellett. A már említett okokból, ezen intézkedés előírja a minimális adómértékek tiszteletben tartását. Bármely olyan igényt, amelyet nem ellentételeztek a minimális adómértékek csökkentésével, a közösségi joggal összeegyeztethető, megfelelő közvetlen támogatási eszközökkel lehet teljesíteni.

A 19. cikk (1) bekezdésének harmadik francia bekezdése és a közösségi környezetvédelmi, energia- és közlekedési politikák tekintetében fent megállapított megfontolások itt is alkalmazandók.

5. Következtetés

A fentiek alapján a Bizottság úgy véli, hogy a kérelmek egyike sem tartalmaz olyan különleges politikai megfontolásokat, amelyek eltérnének azoktól, melyek az 5. cikk harmadik francia bekezdésének az energiaadózási irányelvbe való foglalásához vezettek. Továbbá, ez a konkrét intézkedés is rámutat, hogy a közösségi környezetvédelmi, energia- és közlekedési politikák – amint azt a 19. cikk (1) bekezdésének harmadik francia bekezdése említi – ellentétesek az olyan engedélyek nyújtásával, mint amilyeneket az e közleményben érintett négy tagállam kért.

Az említett tagállamoknak elegendő idejük volt arra, hogy igazodjanak a közösségi jogalkotó által felállított egyensúlyhoz. A nagyon különleges szociális és/vagy helyi szükségekre az adómentesítéstől eltérő eszközök (és amelyek nem ütköznek az energiaadózási irányelv minimális követelményeivel) sokkal megfelelőbb jogorvoslatnak tűnnek[8].

A Bizottság ezért arra a következtetésre jut, hogy a 19. cikkben megállapított feltételek nem teljesülnek. Következésképpen, a Bizottság nem javasolja a négy kérelmező tagállam által kért engedélyezéseket .

Amilyen mértékben a jelenlegi kérelmek a 15. cikk (1) bekezdésének i. pontjában kiváltságot kapott alternatív üzemanyagokra utalnak, meg kell jegyezni, hogy e rendelkezés szerint a tagállamok a Bizottság és a Tanács beavatkozása nélkül is nyújthatnak adómentesítéseket vagy adókedvezményeket . Következésképpen, és a 19. cikk megfogalmazásával illetve értelmével összhangban, ilyen adómentesítések és adókedvezmények nem tartoznak e rendelkezés alkalmazási körébe. Ebből következően kívül esnek a fent megállapított következtetésen.

[1] A Tanács 2003. október 27-i 2003/96/EK irányelve az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről (HL L 283., 2003.10.31., 51. o.). A legutóbb a 2004/74/EK és a 2004/75/EK irányelvvel (HL L 157., 2004.4.30., 87. o., ill. 100. o.) módosított irányelv.

[2] 2006. október 13-án (Belgium), 2006. október 16-án (Franciaország), 2006. október 13-án (Görögország) és 2006. október 17-én (Olaszország)

[3] A Tanács 1992. október 19-i 92/81/EGK irányelve az ásványolajok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról (HL L 316., 1992.10.31., 19. o.); Az irányelvet, valamint az ásványolajok jövedékiadó-mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19-i 92/82/EGK tanácsi irányelvet a 2003/96/EK tanácsi irányelv 2003. december 31-ével hatályon kívül helyezte.

[4] COM(96) 549., 1996. november 14.

[5] A jelentés 5.5. szakasza

[6] COM (97) 30., 1997. március 12. Vö. továbbá a tervezet 5. cikkével.

[7] A 2003/96/EK tanácsi irányelv II. és III. mellékletében előírt, 2006 végéig hatályos eltérések felülvizsgálata (COM(2006) 342., 2006. június 30.)

[8] Más közösségi rendelkezések, különösen a Szerződés állami támogatásra vonatkozó szabályainak sérelme nélkül.