E tanulmány előkészítését egy 2014-ben készített külső tanulmány is támogatta, ideértve egy online felmérést, amelyet az egyes érdekelt felekkel készített interjúk és öt regionális műhelytalálkozó követett. További fontos információforrás volt az Európai Fogyasztói Központok Hálózata által használt panaszokat tartalmazó adatbázis.

2014 májusában uniós szintű találkozóra került sor valamennyi tagállam hatóságainak részvételével, amelynek célja az volt, hogy megvizsgálják, miként érvényesül az irányelv minden egyes tagállamban. A Bizottság szolgálatai – amelyekhez közvetlenül a fogyasztóktól is érkeztek panaszok – továbbították a nemzeti hatóságoknak a Bizottság tudomására hozott aggályokat.

Az irányelv egységes szabályokat vezet be a nyelv, valamint a szerződéskötést megelőző és a szerződéskötéssel kapcsolatos tájékoztatásra vonatkozóan. EU-szerte ugyanazon forgalmazási szabályok érvényesek, csökkentve ezzel a vállalkozások jogi tanácsadással kapcsolatos költségeit, lehetővé téve a fogyasztók számára, hogy megalapozott döntéseket hozzanak. Az irányelv mellékletei tartalmazzák a szerződéskötést megelőző tájékoztatás nyújtására szolgáló egységes formanyomtatványokat és egy formanyomtatványt, amely megkönnyíti, hogy a fogyasztó 14 napon belül gyakorolhassa elállási jogát. Az irányelv előírja, hogy az információt tartós adathordozón biztosítsák, amelyet ingyenesen és változatlan formában tárolhatnak.

Az online felmérés szerint az elállási jog teljes körű harmonizálását mind a kereskedők, mind pedig a fogyasztók előrelépésnek tekintik. Azonban a problémákat tapasztaló fogyasztók nagy százaléka (38,5 %) továbbra is arról számolt be, hogy nem tudta gyakorolni az elálláshoz való jogát. Ez a szám azt jelzi, hogy e rendelkezés érvényesítése terén hiányosságok lehetnek.

A 2008. évi irányelv elfogadása óta az ECC-Net által nyilvántartásba vett panaszok száma EU-szerte csökkent, a 2008–2011 közötti átlagos 2150-ről 2012–2013 között átlagosan 1820-ra. Az Association of Timeshare Owners Committees (TATOC) az időben megosztott használati jog egyesült királyságbeli tulajdonosait érintő panaszok számának jelentős zuhanását észlelte, akik az ECC-Net adatai szerint az ágazatban a panaszok több mint felét képviselik.

Az átültetés átfogó ellenőrzésének eredményeként számos tagállam módosította jogszabályait; jelenleg két tagállammal folyik továbbra is párbeszéd.

A felmérés azt mutatja, hogy az időben megosztott használati jog hagyományos tulajdonosai által tapasztalt problémák aránya jelentősen csökkent a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv alkalmazása óta. Az ECC-Net adatok megerősítették ezt, ami azt mutatja, hogy a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv alkalmazása óta az ezen irányelvvel kapcsolatos panaszoknak csupán 16 %-át nyújtották be az időben megosztott használati jog hagyományos szolgáltatói ellen. Mindez arra utal, hogy – összességében – ami a fogyasztóvédelmet illeti, a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv pozitív hatást fejtett ki az időben megosztott használati jog hagyományos piacára.

A szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv megszüntette a korábbi irányelvben foglalt, az ingatlanokra vonatkozó merev hivatkozásokat, így kiterjed a körutazást végző hajókon, belvízi forgalomban közlekedő hajókon és lakókocsikban biztosított szálláshelyekre irányuló szerződésekre is.

Az elállási határidő alatt érvényesülő előlegfizetési tilalomra vonatkozó szabályt a korábbi 94/47/EK irányelvből vették át. A szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv egyértelművé teszi e tilalom feltételeit, biztosítva, hogy az ellentételezés valamennyi formája – nemcsak a kereskedő, hanem bármely harmadik fél számára – tilos. Ez a kibővített elállási időszakban is alkalmazandó, abban az esetben, ha a kereskedő nem bocsátott rendelkezésre a szerződésben minden előírt információt. A kutatás szerint a fogyasztók ezt a rendelkezést előnyösnek tekintik. A kereskedők azonban ezt a tilalmat vállalkozásukra károsnak tekintik, azzal érvelve, hogy több fogyasztó nem veszi komolyan a szálláshely időben megosztott használati jogára vonatkozó szerződéséből eredő kötelezettségeit.

A 94/47/EK irányelv felülvizsgálata idején egyértelművé vált, hogy a hosszú távra szóló üdülési termékek szabályozásának hiánya jelentős problémákat okozott a fogyasztók és vállalkozások számára egyaránt, ahogyan azt az ECC-Net-hez, a fogyasztói szervezetekhez, a hatóságokhoz és az Európai Bizottsághoz benyújtott panaszok száma is jelezte. Az ingatlanok időben megosztott használati jogáról szóló 2008/122/EK irányelv hatálya kiterjed az ilyen termékekkel kapcsolatos szerződésekre is. Hosszú távra szóló üdülési termék lehet például egy üdülési klubban való tagság, amely lehetővé teszi a fogyasztó számára, hogy világszerte diszkontrátával foglaljon szállást. Az új irányelv pontosítja, hogy az ilyen szerződések esetében a fizetést egyenlő értékű éves részletekben kell teljesíteni. Ezen felül tisztázza, hogy az ilyen szerződéseket a fogyasztó a következő részlet megfizetésére vonatkozó fizetési felszólítás kézhezvételétől számítva szankció nélkül felbonthatja.

Összehasonlító adatok (a felmérés eredményei, az ECC-Net által nyilvántartásba vett panaszok)

A fogyasztók körében végzett felmérés kiemeli, hogy élesen megnövekedett a fogyasztók által a hosszú távra szóló üdülési termékekkel kapcsolatban tapasztalt problémák száma, az irányelv előtti 11,9 %-ról az irányelv hatályba lépése utáni 57,2 %-ra. Hasonlóképpen az EC-Net adatai azt mutatják, hogy az ingatlanok időben megosztott használati jogáról szóló irányelvhez köthető összes panasz 57,6 %-át üdülési klubok ellen nyújtották be.

Mindez azt mutatja, hogy a hosszú távra szóló üdülési termékek kereskedőinek fokozottabban eleget kell tenniük a követelményeknek és fokozottabb végrehajtási tevékenységek központjába lehetne helyezni az e kereskedelemmel kapcsolatos kérdéseket.

4.3. Csere

A szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelvet megelőzően a szálláshely időben megosztott használati jogának cseréjére vonatkozó szerződések gyakran váltak panasz tárgyává; ide tartoztak azok a helyzetek, amelyekben a szakemberek a fogyasztókban azt a félrevezető képet alakították ki, hogy az időben megosztott használatú ingatlanok szinte korlátlan választékát kínálják az ilyen cserékhez. Az ilyen szerződések nem tartoztak a korábbi 94/47/EK irányelv hatálya alá. Ma a fogyasztóknak joguk van a szerződéskötést megelőző részletes tájékoztatáshoz, 14 napon belül gyakorolhatják az elállási jogot és a csereszerződésekre is alkalmazandó a kereskedőnek történő előlegfizetés tilalma.

Összehasonlító adatok (a felmérés eredményei, az ECC-Net által nyilvántartásba vett panaszok)

A felmérés rámutat arra, hogy az üdülési csererendszerekhez köthető problémák aránya a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv alkalmazása óta jelentősen csökkent: 31 %-ról 5,7 %-ra. Az ECC-Net adatai szerint a cserére irányuló szerződésekkel kapcsolatos problémák jelenleg minimálisak (a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv hatálya alá tartozó szerződésekhez kapcsolódó valamennyi panasznak csupán a 0,6 %-át teszik ki). Az Association of Timeshare Owners Committees (TATOC) adataiból hasonló eredmény született.

Ezért ami az üdülési csererendszereket illeti, az irányelv szemlátomást nagyon pozitív hatást gyakorolt.

4.4 Viszontértékesítés

A viszontértékesítési szerződéseket kifejezetten bevonták a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló 2008. évi irányelv hatálya alá. Erre annak érdekében került sor, hogy további fogyasztóvédelmet biztosítsanak azon szerződések esetében, amelyek alapján a kereskedő segítséget nyújt a megosztott használati jog tulajdonosa számára a szálláshely időben megosztott használati joga vagy a hosszú távra szóló üdülési termék viszontértékelése során. A viszontértékesítéskor a fogyasztó gyakran különböző okok miatt (pl. egészségi állapot, kor, nehéz anyagi helyzet) kiszolgáltatott helyzetben van. Több panasz vonatkozott erre a kérdésre, különösen azokban az esetekben, amikor a viszontértékesítési ügynök számára letétet fizettek, a viszontértékesítésre azonban nem került sor. Az általános rendelkezések mellett ezért a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv most rendelkezik arról, hogy az időben megosztott használati jog vagy a hosszú távra szóló üdülési termék adásvétele tényleges megtörténtét megelőzően tilos az előlegfizetés.

Összehasonlító adatok (a felmérés eredményei, az ECC-Net által nyilvántartásba vett panaszok)

Az ECC_Net adatai szerint a viszontértékesítéshez köthető panaszok aránya az irányelv hatályba lépése előtt és után egyaránt stabil és viszonylag alacsony maradt (10 % körül).

A felmérés szerint az időben megosztott használati jogukat vagy üdülési terméküket értékesíteni próbáló fogyasztók 93,5 %-a volt sikertelen . A fogyasztóvédelmi hatóságok és a fogyasztók a csalások különböző példáit jelentették az interjúkészítés időszakában és a műhelytalálkozók során . E példák közé tartozik, amikor a viszontértékesítő vállalkozások kihasználták a kiszolgáltatott helyzetű tulajdonosokat, meggyőzve őket arról, hogy olyan megoldásokba egyezzenek bele, amelyek a termék értékesítése helyett további kifizetéseket foglaltak magukban.

A nemzeti végrehajtó hatóságoknak biztosítaniuk kell a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló 2008. évi irányelvnek az összes további vonatkozó uniós fogyasztóvédelmi jogszabállyal (különösen a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelvvel és a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvvel) együttesen történő megfelelő végrehajtását. E jogszabályok megfelelő alkalmazása elengedhetetlen a viszontértékesítő vállalkozások által elkövetett csalások leküzdéséhez.

5.Az irányelv hatálya alá nem tartozó üdülési szolgáltatási termékek, és csalárd gyakorlatok

Az e jelentést alátámasztó kutatás kiemeli a fogyasztókat az olyan új termékhez kapcsolódóan érő károkat, mint például a rövid távra szóló kedvezményes üdülési klubok (1 évnél rövidebb idejű tagság), valamint szabadidős kreditrendszerek, amelyek esetében gyakran úgy tűnik, hogy az irányelv kijátszása érdekében hozzák őket létre. Más olyan kereskedelmi gyakorlatok is megjelentek, amelyek megtéveszthetik a fogyasztókat és korlátozhatják őket jogaik gyakorlásában (pl. egy második szerződés, amely az előlegfizetési tilalom megkerülésére irányulóan előlegfizetést ír elő; olyan ajánlatok, amelyeket megtévesztő módon „nem megosztott használati jogként” hirdetnek). Úgy tűnik, hogy az irányelv követelményeinek megkerülésére irányuló tevékenységekre kerül sor. A figyelmet most arra kell összpontosítani, hogy e tevékenységeket hatékonyan kezeljék és leállítsák. Az 1994. évi irányelv felülvizsgálatát kísérő bizottsági hatásvizsgálat egyértelműen megállapította, hogy az irányelv önmagában nem képes leállítani azon vállalkozások tevékenységeit, amelyek megpróbálják megkerülni a követelményeket vagy csalárd módon lépnek fel. Az online felmérés megerősíti, hogy az ingatlanok időben megosztott használati jogának ágazata is ezen az állásponton van. A jobb érvényesítés és az érintett hatóságok – köztük a bűnüldöző hatóságok – közötti együttműködés elengedhetetlen az ilyen csalárd vállalatok és csaló kereskedők felszámolásához.

6.Más vonatkozó uniós jogszabályokkal való kölcsönhatások

A szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló irányelv ágazatspecifikus és kiegészíti a többi, fogyasztóvédelemről szóló horizontális uniós irányelvet, különösen a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelvet – amely az ágazatban zajló megtévesztő és kereskedelmi gyakorlatok leküzdése szempontjából releváns – és a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet, amely a szerződési feltételek esetleges visszaélésszerű jellegének értékelése tekintetében releváns. Az ingatlanok időben megosztott használati jogáról szóló 2008/122/EK irányelv hatálya alá tartozó szerződések azonban nem tartoznak a fogyasztói jogokról szóló 2011/83/EU irányelv hatálya alá. Fontos kiemelni, hogy az ECC-Net által nyilvántartásba vett valamennyi, az időben megosztott használati joghoz vagy ahhoz kapcsolódó termékhez kapcsolódó panasznak csupán 22,7 %-a volt köthető közvetlenül vagy az 1994. évi, vagy pedig a 2008. évi irányelv által szabályozott kérdésekhez: a panaszok nagy része a más fogyasztóvédelmi jogszabály helyes alkalmazásával kapcsolatos kérdéseket érintette.