[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 30.4.2008

COM(2008) 227 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPA PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

a Közösség repülőterein alkalmazandó résidőkiosztás egységes szabályairól szóló, módosított 95/93/EK rendelet alkalmazásáról

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPA PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

a Közösség repülőterein alkalmazandó résidőkiosztás egységes szabályairól szóló, módosított 95/93/EK rendelet alkalmazásáról(EGT-vonatkozású szöveg)

Bevezetés

2004. április 21-én a Parlament és a Tanács elfogadta a Közösség repülőterein alkalmazandó résidőkiosztás egységes szabályairól szóló 95/93/EGK tanácsi rendelet módosításáról szóló 793/2004/EK rendeletet[1] (a továbbiakban: a rendelet). A módosítások célja az volt, hogy – a résidőkiosztás érvényben lévő rendszerének alapvető megváltoztatása nélkül – hatékonyabban használhassák ki a túlterhelt közösségi repülőterek szűkös kapacitását. A 793/2004/EK rendelet ezért a piacra jutás és a piacra újonnan belépők, a végrehajtás és a koordinátor függetlensége tekintetében új rendelkezéseket vezetett be.

A meglévő kapacitások jobb kihasználtságát segítette elő, hogy a tagállamokat kötelezték olyan szankciók bevezetésének biztosítására, amelyekkel megelőzhető a koordinált repülőtereken a résidőkkel való visszaélés. A résidőkiosztás folyamatát új, illetve módosított rendelkezések révén javították: újradefiniálták a résidő-sorozatok fogalmát, tovább erősítették a fel nem használt résidők elvesztésére vonatkozó szabályokat, a légifuvarozók számára lehetővé tették, hogy a menetrendek optimalizálása érdekében még a kiosztás előtt módosíthassák a résidőket, valamint a tagállamoknak nagyobb mozgásteret biztosítottak, hogy a szűkös kapacitások hatékonyabb kihasználása érdekében helyi szabályokat és útmutatásokat vezessenek be a túlterhelt repülőtereken.

A fent ismertetett új rendelkezések ellenére az érintettek és a tagállamok úgy ítélik, hogy a rendelkezések egy részét még mindig nem teljes mértékben hajtották végre.

Meglátásukat alátámasztja a résidőkről szóló rendelet alkalmazásáról készült bizottsági jelentés[2] is, amely következtetéseiben megállapítja: hatékonyabb végrehajtásra van szükség azokon a területeken, ahol az érintettek különös nehézségeket tapasztaltak.

Először is úgy tűnik, még mindig előfordul, hogy egyes tagállamok – annak ellenére, hogy kötelezték őket a koordinált repülőtereken működő koordinátorok funkcionális és anyagi függetlenségének biztosítására – nem megfelelően tesznek eleget ennek a kötelezettségnek, ami megakadályozhatja, hogy a koordinátor a rendelet értelmében semleges, megkülönböztetéstől mentes, átlátható módon járjon el.

A második nehézség az, hogy bizonyos tagállamokban még mindig jelentős problémákat okoz azon információk teljes körű átláthatóságának biztosítása, amelyekkel a koordinátorok és menetrend-egyeztetők a régóta egy bizonyos légifuvarozó által használt, a kért, a kiosztott és a még kiosztatlan résidőkről rendelkeznek. Ez a gyakorlat hátráltathatja a résidők hatékonyabb kihasználtságát és torzíthatja a versenyt, mivel az érdekelt felek különböző mértékben férnek hozzá a menetrendekre vonatkozó adatokhoz.

A harmadik probléma, hogy bár a helyi iránymutatások magukban rejtik a koordinált repülőtereken meglévő résidők hatékonyabb kihasználásának lehetőségét, biztosítani kellene azt is, hogy az iránymutatások megfeleljenek a közösségi jognak.

Negyedszer pedig meg kell említeni, hogy vannak olyan túlterhelt közösségi repülőterek, ahol a légifuvarozók anyagi vagy egyéb megfontolásokból cserélnek el résidőket. Kételyek merültek fel azzal kapcsolatban, vajon a résidők ilyen okból történő cseréje összeegyeztethető-e a rendelettel.

A résidőkkel való visszaélések elkerülése és a rendelet betartásának biztosítása érdekében végezetül szükség lenne a repülési tervek és a résidők hatékonyabb egymáshoz igazítására, ugyanis a jelek arra utalnak, hogy – bár a rendelet biztosítja ennek lehetőségét – a résidőket ritkán vetik össze módszeresen a repülési tervekkel.

Közleményünk célja, hogy a fenti kérdésekben megfogalmazza a Bizottság álláspontját. Azokon a tapasztalatokon alapul, illetve azokat a tapasztalatokat gondolja tovább, amelyeket a módosított rendelet alkalmazásával kapcsolatban a Bizottság, a tagállamok és az érintettek a rendelet 2004. április 21-i hatályba lépése óta felhalmoztak.

1. A KOORDINÁTOR FÜGGETLENSÉGE

A rendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja előírja, hogy a „menetrend-egyeztetett vagy koordinált repülőtérért felelős tagállam biztosítja, hogy a koordinált repülőtéren a koordinátor független legyen, oly módon, hogy a koordinátort funkcionálisan elkülöníti valamennyi érdekelt féltől. A koordinátorok tevékenységét finanszírozó rendszernek biztosítania kell a koordinátorok független jogállását.”

A rendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja továbbá úgy rendelkezik, hogy a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy „a koordinátor e rendeletnek megfelelően semlegesen, megkülönböztetésmentesen és átláthatóan tevékenykedjen”.

A Bizottság úgy véli, hogy a koordinátor függetlensége alapvetően fontos ahhoz, hogy feladatait a rendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontjában lefektetett követelmények értelmében megfelelően láthassa el.

A Bizottság meglátása szerint a funkcionális elkülönítés többek között azt is jelenti, hogy a koordinátor a repülőtér irányító testületétől, illetve az adott repülőtéren működő szolgáltatóktól és légifuvarozóktól függetlenül járhat el, tőlük utasításokat nem kap, és jelentéstételi kötelezettsége sincs feléjük.

A Bizottság továbbá úgy véli, hogy a koordinátor tevékenységének finanszírozását olyan rendszer felállításával kell megoldani, hogy a koordinátor anyagilag független legyen a tevékenysége által közvetlenül érintett vagy abban érdekelt valamennyi féltől. Kívánatos lenne tehát, hogy a koordinátor külön elszámolást vezessen és külön költségvetésből gazdálkodjon, és tevékenysége ne a repülőteret irányító testülettől, valamelyik szolgáltatótól vagy légifuvarozótól függjön.

2. ÚJ BELÉPőK

A rendelet 10. cikkének (6) bekezdése előírja, hogy a koordinátor által a rendelet 10. cikkének (1) bekezdése szerint létrehozott résidőalapba helyezett résidőket el kell osztani a kérelmező légifuvarozók között. E résidők 50%-át először a 2. cikk b) pontjában meghatározott új belépők számára osztják ki, kivéve, ha az új belépők kérelmei nem érik el az 50%-ot. A koordinátor köteles méltányosan elbírálni az új belépők és az egyéb fuvarozók kérelmeit, összhangban az egyes menetrendi napok koordinációs időszakaival.

Felmerült a kérdés, hogy a koordinátornak a 10. cikk (6) bekezdése szerinti kötelezettsége, miszerint az alapba kerülő résidőket pontosan 50-50%-os arányban ossza ki, vajon csak az alapból történő előzetes – tehát az adott nyári, illetve téli menetrendi időszak megkezdése előtt mintegy négy hónappal sorra kerülő – kiosztásra vonatkozik, vagy alkalmazni kell a teljes menetrendi időszakra is. Érvek hangzottak el amellett, hogy a rendelet 10. cikkének (6) bekezdése csak az alapban található résidők előzetes kiosztására vonatkozik; ezt követően a koordinátorok saját belátásuk szerint törekedhetnek a résidők összességében kiegyensúlyozott kiosztására.

A Bizottság felhívja a figyelmet, hogy a rendelet – sem a 10. cikk (6) bekezdésében, sem másutt – nem korlátozza e cikk hatályát a résidőknek az egyes menetrendi időszakokat megelőző, előzetes kiosztására. A Bizottság ezért azon a véleményen van, hogy a rendelet 10. cikkének (6) bekezdését mindvégig, a menetrendi időszakok alatt folyamatosan alkalmazni kell.

3. A MENETRENDDEL KAPCSOLATOS ADATOK ÁTLÁTHATÓSÁGA

A rendelet 4. cikkének (7) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „valamennyi menetrend-egyeztető és koordinátor köteles együttműködni a menetrendekben található ellentmondások kiszűrése érdekében”.

A 4. cikk (8) bekezdése előírja továbbá, hogy „[a] koordinátor kérésre, ésszerű időn belül térítésmentesen az érintett felek, különösen a koordinációs bizottság tagjai vagy megfigyelői rendelkezésére bocsátja felülvizsgálat céljából akár írásos formában, akár pedig egyéb, könnyen elérhető formában a következő tájékoztatásokat:

a) a légitársaság által kiosztott történeti résidők, időrendben, a repülőteret használó valamennyi légifuvarozó részére;

b) a légifuvarozók által megkért résidők (eredeti kérelem) légifuvarozók szerint és időrendben, a repülőtér valamennyi légifuvarozója részére;

c) minden kiadott résidő és a még nem teljesített kérelmek is, légifuvarozók szerint és időrendben felsorolva, valamennyi légifuvarozó részére;

d) a még rendelkezésre álló résidők;

e) a kiosztás során alkalmazott kritériumokra vonatkozó teljes és részletes információk”.

A Bizottság úgy véli, hogy az információk átláthatósága alapvetően fontos ahhoz, hogy a rendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontjában lefektetett követelményeknek megfelelően biztosítani lehessen a résidőkiosztás eljárásának objektivitását. A Bizottság ezért felkéri a tagállamokat, biztosítsák, hogy a koordinátorok teljes mértékben megfeleljenek a 4. cikk (8) bekezdésében előírt követelményeknek.

Mivel a légifuvarozóknak a koordinált repülőtereket igénybe vevő járatok indulási és érkezési pontján is szükségük van résidőkre, és mivel a repülőterek és a légtér kapacitásának hatékony kihasználását csak úgy lehet biztosítani, ha a menetrendeket egyeztetik, a 4. cikk (8) bekezdésében említett, menetrenddel kapcsolatos adatok értéke nagymértékben függ a menetrend-egyeztetőknek és koordinátoroknak a 4. cikk (7) bekezdése szerinti együttműködésétől.

A Bizottság emlékeztet rá, hogy az európai koordinátorok közösen kifejlesztettek egy olyan összevont adatbázist, amely az általuk kiosztott valamennyi résidőre vonatkozó adatokat tartalmazza. Az adatszolgáltatásban csaknem valamennyi koordinátor és menetrend-egyeztető részt vesz, az így összegyűjtött online adatokhoz pedig minden légifuvarozó ingyenesen hozzáférhet. Az adatbázis használhatóságát nagymértékben meghatározza, mennyire pontosak, teljes körűek és frissek a benne tárolt adatok. A különböző szereplők közötti hatékony együttműködés megkönnyítése – és ezáltal a 4. cikk (7) és (8) bekezdésében rögzített kötelezettségek teljesítése – csak úgy valósulhat meg, ha a menetrenddel kapcsolatos adatokat a koordinátorok és menetrend-egyeztetők az előírásoknak megfelelően eljuttatják az adatbázisba.

A Bizottság ezért felkéri a tagállamokat, hassanak oda, hogy a menetrenddel kapcsolatos adatokat valamennyi koordinátor és menetrend-egyeztető továbbítsa a közös adatbázisba.

4. HELYI IRÁNYMUTATÁSOK

A rendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében „[a] koordinátor figyelembe veszi a légiközlekedési ágazat által az egész világra vagy a Közösségre kiterjedően létrehozott további szabályokat és iránymutatásokat is, valamint azon helyi iránymutatásokat, amelyeket a koordinációs bizottság javasol és a tagállam vagy bármely más, a kérdéses repülőtérért felelős illetékes szerv jóváhagy, feltéve, hogy e szabályok és iránymutatások nem sértik a koordinátor független jogállását, megfelelnek a közösségi jognak és céljuk a repülőtéri kapacitás hatékony kihasználása. E szabályokról a szóban forgó tagállam tájékoztatja a Bizottságot.”

Az 5. cikk (1) és (3) bekezdése azt is előírja, hogy a helyi iránymutatásokat a koordinációs bizottság javasolja bármelyik tagja kérésére, az 5. cikk (3) bekezdése szerinti eljárási szabályzatának megfelelően.

A rendelet 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja kifejezetten úgy rendelkezik, hogy a helyi iránymutatások figyelembe vehetik az esetleges környezeti szempontokat is, köztük a zajártalom kérdését. Az ilyen megfontolásokon alapuló üzemeltetési korlátozásoknak azonban a közösségi joggal összeegyeztethetőnek kell lenniük.

A Bizottság véleménye szerint a korlátozásoknak meg kell felelniük különösen a közösségi légifuvarozók Közösségen belüli légi útvonalakhoz jutásáról szóló 2408/92/EGK rendelet[3] 9. cikke (2) bekezdésének, amely többek között előírja, hogy a korlátozások nem tartalmazhatnak a légifuvarozók állampolgárságán vagy kilétén alapuló hátrányos megkülönböztetést, valamint nem torzíthatják indokolatlanul a légifuvarozók közti versenyt.

A zajcsökkentő célú üzemeltetési korlátozásoknak emellett meg kell felelniük a Közösség repülőterein a zajvédelemmel összefüggő üzemeltetési korlátozások bevezetésére vonatkozó szabályok és eljárások megállapításáról szóló 2002/30/EK irányelvnek[4] is.

5. A RÉSIDőK ELCSERÉLÉSE

A rendelet 8a. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint a résidők „egy az egyben elcserélhetők a légifuvarozók között”.

Amennyiben a túlterhelt repülőtereken szűkös mértékben rendelkezésre álló résidőknek nincs átlátható piaca, az egyes résidőket régóta használó légifuvarozók gyakorta nincsenek tisztában – illetve nem szembesülnek – az általuk lefoglalt résidő teljes alternatív költségével. Emiatt a légifuvarozók abban az esetben is ragaszkodhatnak bizonyos résidőkhöz, ha ezek piaci értéke messzemenően meghaladja az adott résidők megtartásából és használatából származó értéket.

Az így kialakult helyzet következtében az új belépők és a szolgáltatásaikat bővíteni szándékozó régóta működő légifuvarozók számára rendelkezésre álló résidők száma alacsonyabb, mint lehetne. A fentiek ismeretében úgy tűnik, a rendelet alkalmazása még nem vezetett következetesen a résidők leghatékonyabb kihasználásához.

A Bizottság ennek ellenére elismeri, hogy egyes túlterhelt közösségi repülőtereken előfordul a résidők anyagi vagy más megfontolásokból történő elcserélése – ismertebb nevén a résidőkkel folytatott másodlagos kereskedelem. Ennek voltak előnyei: különösen az, hogy lehetővé tette bizonyos útvonalakon további szolgáltatások létrehozását.

A jelenleg hatályos rendelet szövege nem tér ki a résidők anyagi vagy más megfontolásból történő – a résidők között a különböző napszakok és más tényezők miatt meglévő értékkülönbségekből adódó – cseréjére. Mivel a rendelkezések nem tiltják egyértelműen és kifejezetten az ilyen jellegű cseréket, a Bizottságnak nem áll szándékában a Szerződés megszegése miatt eljárást indítani azon tagállamok ellen, ahol a résidők cseréje átlátható módon, az alkalmazandó jogszabályokban a résidőkiosztásra előírt valamennyi egyéb adminisztratív követelmény betartásával folyik.

Amennyiben nyilvánvalóvá válik, hogy a meglévő jogszabályokat versenyjogi vagy egyéb okokból felül kell vizsgálni, a Bizottság előterjeszti a megfelelő javaslatot.

6. A RÉSIDőK ÉS A REPÜLÉSI TERVEK EGYEZTETÉSE

A rendelet 14. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „[a]z illetékes légiforgalmi szolgáltatási hatóságok elutasíthatják egy légifuvarozó repülési tervét, ha a légifuvarozó anélkül kíván leszállni vagy felszállni egy koordinált repülőtéren azon időszakban, amikor az koordináltnak minősül, hogy rendelkezne a koordinátor által kiosztott résidővel”.

A tapasztalatok azt mutatják, hogy a repülési terveket ritkán vetik össze módszeresen és következetesen a résidőkkel – különösen azokkal, amelyeket a légiforgalom-irányítási hatóságok és a koordinátorok osztottak ki általános célú járatok számára.

„Az európai repülőterek kapacitására, hatékonyságára és biztonságára irányuló cselekvési tervben”[5] foglaltaknak megfelelően a Bizottság – a légtérnek az egységes európai égbolt keretében történő szervezéséről és használatáról szóló 551/2004/EK rendelet[6] 9. cikke értelmében – 2008-ban várhatólag elfogadja a légiforgalmiáramlás-szervezés végrehajtási szabályait. A végrehajtási szabályok rendelkeznek majd olyan mechanizmusról, amely célja a résidők és a repülési tervek nagyobb mértékű egyeztetése.

Egyre nagyobb jelentősége van a résidők iránti kérelmek és a repülési tervek hatékony összeegyeztetésének különösen az általános és üzleti célú járatok esetében, amelyek jellegükből adódóan gyakran a kiosztott résidőn kívül, illetve anélkül működtetnek nem menetrendszerű szolgáltatásokat, hogy a résidőalapból előzetesen résidőt szereztek volna. Előfordulhat tehát, hogy az ilyen ad hoc járatok akadályozzák a koordinált repülőterek megfelelő működését. Ezeken a repülőtereken a résidők többnyire tükrözik a repülési terveket, a légifuvarozóktól pedig elvárják, hogy tartsák magukat a részükre kiosztott résidőkhöz.

Következtetés

A Bizottság reméli, hogy e közlemény eredményeképpen javulni fog a koordinált közösségi repülőtereken rendelkezésre álló szűkös kapacitások kihasználtsága.

Továbbra is nyomon követi a rendelet működését, és különös figyelmet fordít a rendelet megfelelő tagállami végrehajtására.

A nyomon követés során leszűrt tapasztalatok fényében a Bizottság fontolóra fogja venni, szükséges-e módosító javaslatot előterjesztenie a rendelethez.

Intézményünk a jövőben is elő fogja segíteni az érintettek és a tagállamok bevonását a résidők kiosztásának további alakításába. Ennek érdekében az elkövetkező hónapok folyamán létrehozzák a repülőterek közösségi megfigyelőközpontját, amely fórumot biztosít valamennyi jogosult fél számára, hogy ténylegesen kifejthesse álláspontját a résidők kiosztásával kapcsolatban.

[1] Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 21-i 793/2004/EK rendelete a Közösség repülőterein alkalmazandó résidőkiosztás egységes szabályairól szóló, 1993. január 18-i 95/93/EGK tanácsi rendelet módosításáról (HL L 14., 1993.1.22.).

[2] COM(2007) 704, 2007.11.15.

[3] A Tanács 1992 július 23-i 2408/92/EGK rendelete a közösségi légifuvarozók Közösségen belüli légi útvonalakhoz jutásáról (HL L 240., 1992.8.24.).

[4] Az Európai Parlament és a Tanács 2002. március 26-i 2002/30/EK irányelve a Közösség repülőterein a zajvédelemmel összefüggő üzemeltetési korlátozások bevezetésére vonatkozó szabályok és eljárások megállapításáról (HL L 85., 2002.8.23, 40. o.).

[5] COM(2006) 819, 2004.1.24.

[6] Az Európai Parlament és a Tanács 2004. március 10-i 551/2004/EK rendelete a légtérnek az egységes európai égbolt keretében történő szervezéséről és használatáról (HL L 96., 2004.3.31., 20. o.).