Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA az európénznemű tagállamok gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról /* COM/2013/0379 final */





Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA az európénznemű tagállamok gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 136. cikkére, tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[1] és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére, tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3], tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira[4], tekintettel az Európai Tanács következtetéseire, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően, mivel: (1) Az eurócsoport különös felelősséggel rendelkezik az euróövezet gazdasági kormányzása terén. A gazdasági válság egyértelműen rávilágított az euróövezeten belüli szoros kölcsönhatásokra, és hangsúlyossá tette egyfelől az eurót hivatalos pénznemként használó országok közötti erős tovagyűrűző hatásokat figyelembe vevő koherens együttes politikai irányvonal, másfelől a gazdasági környezetben bekövetkező változásokra történő gyors válaszadást elősegítő hatékony politikai koordináció szükségességét. (2) Az eurót hivatalos pénznemként használó tagállamok a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés 2012. március 2-i aláírásával kötelezettséget vállaltak egy sor további, nagy horderejű politikai reformra és politikai koordinációra. Az úgynevezett második gazdasági kormányzási csomaghoz fűződő rendeletek[5] 2013-as hatályba lépése nyomán az euróövezeten belül még szorosabbá válik a költségvetési és gazdaságpolitikai koordináció. (3) Jelenleg is zajlik a gazdasági és monetáris unió további mélyítését célzó munka. A Bizottság 2012. november 28-án kiadta a valódi, szoros gazdasági és monetáris unió tervezetéről szóló közleményét[6]. A tervezet meghatározta a valódi gazdasági és monetáris unió értelmét és célkitűzéseit, csakúgy, mint az ezek elérését lehetővé tevő eszközöket és lépéseket. A tervezetet egyúttal európai vitaindítónak is szánták. A Bizottság 2012. szeptember 12-én bemutatta a bankunió kiépítésének ütemtervét[7]. Ezt a javaslatot az egységes felügyeleti mechanizmus létrehozásához szükséges két rendeletről szóló javaslat[8] kísérte. Az Európai Tanács elnöke 2012. december 5-én közzétett egy, a Bizottság elnökével, az eurócsoport elnökével és az Európai Központi Bank (EKB) elnökével szoros együttműködésben készített jelentést, amely magában foglalta a valódi gazdasági és monetáris unió megvalósításának konkrét, határidőket tartalmazó ütemtervét. A jelentés vázát az integrált pénzügy-, költségvetés- és gazdaságpolitikai keret területei, valamint a demokratikus legitimáció és az elszámoltathatóság alkotta. Az állam-, illetve kormányfők 2012. december 14-én döntést hoztak a gazdasági és monetáris unió kiteljesítésének ütemterve szerinti további munkáról, felismerve az euróövezet gazdaságai közötti kölcsönös függőséget és az euróövezet stabilitásából származó lehetséges előnyöket az euróövezet tagállamaira és az Európai Unió egészére nézve. (4) Az Európai Parlament kellő mértékben részt vett az európai szemeszterben, és „A valódi gazdasági és monetáris unió felé” című, 2012. november 20-i állásfoglalásában[9] kifejtette nézeteit a gazdasági és monetáris unió mélyítéséről. (5) Az euróövezetbeli válságkezelést határozott fellépés jellemezte. A tagállamok és az uniós intézmények elkötelezettsége az euróövezet integritásának megőrzése iránt egyáltalán nem vonható kétségbe. Mégis, az euróövezet irányításának hatékonyságát és az eurócsoport válságkezelő tevékenységét egyaránt javítani kell a hatékony, euróövezeti szintű koordináció teljes körű biztosítása érdekében. Az euróövezeten belüli koherens együttes politikai irányvonal kialakítása és a szükséges szakpolitikai intézkedések végrehajtásának biztosítása szintén fokozott koordinációt igényel. E célok elérése megerősíti majd a polgárok bizalmát és a piaci bizalmat, ezáltal pedig hozzájárul az euróövezet gazdasági fellendüléséhez és pénzügyi stabilitásához. (6) A mádosik gazdasági kormányzási csomag végrehajtása megerősíti a költségvetési felügyeletet az euróövezetben. A csomag értelmében a megfelelő átfogó költségvetési irányvonal biztosítása érdekében az eurócsoport szerepet kap az egyes tagállamok költségvetés-tervezeteinek, valamint az egész euróövezet költségvetési kilátásainak megvitatásában. Ezek a tárgyalások az euróövezeti tagállamok előzetes költségvetés-tervezeteiről szóló bizottsági véleményen, és az egész euróövezet előzetes költségvetés-tervezetére vonatkozó bizottsági értékeléseken, illetve ezek kölcsönhatásán alapulnak. Az euróövezet egészére kiterjedő költségvetési konszolidáció szempontjából a GDP-arányos államadósság folyamatosan csökkenő pályára állítása jelent kihívást. Ez differenciált, növekedést ösztönző költségvetési politikák követése, és ezzel párhuzamosan az euróövezet növekedési potenciáljának javítása által valósulhat meg. A Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága strukturális értelemben meghatározott költségvetési kiigazítást ír elő, amely rövid és középtávon egyaránt figyelembe veszi az országok fenntarthatósági kockázatai közötti különbségeket, és lehetővé teszi, hogy a kiigazítási pályán automatikus stabilizátorok lépjenek működésbe. A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága előírja a középtávú költségvetési célok irányába történő fokozatos kiigazítást, évi 0,5 % referenciaértékű strukturális javulás mellett. Ez a konjunkturális körülmények és az adósság fenntarthatósági kockázatainak függvényében országspecifikus jelleggel módosítható. A költségvetési politika hitelességét középtávon erősítené, ha az állami kiadások és bevételek összetétele jobban tükrözné a különböző kiadási tételek és bevételi források növekedésre gyakorolt hatását. Ezen túlmenően a gazdaság növekedési potenciálját azáltal lehetne javítani, hogy további strukturális reformokat vezetnek be, és minden rendelkezésre álló költségvetési tartalékot az euróövezetbeli befektetések ösztönzésére fordítanak a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott keretek között. (8) Az Európai Unió pénzügyi piacaira és a piaci hangulatra vonatkozó legtöbb kockázati mutató javult 2012-höz képest, mivel az önbeteljesítő és ártalmas bizalmi spirálok vesztettek intenzitásukból. A piac töredezettsége azonban továbbra is jelentős mértékű. A bankfinanszírozás javított feltételei még nem éreztetik hatásukat a reálgazdaságba áramló hitel kihasználásában, a bankok hitelnyújtási tevékenysége és a magánszféra finanszírozási költségei tekintetében pedig továbbra is lényeges különbségek vannak a tagállamok között. A jelenlegi helyzet első számú kihívása a szabályos tőkeáttétel-csökkentés megkönnyítése mind a bankszektor, mind a nem pénzügyi magánszektor számára, és ezzel egyidejűleg a termelési célú új hitelek reálgazdaságba, és különösen a kkv-kbe történő áramlásának fenntartása. (9) A bankok mérlegének további javítása és szükség esetén a sajáttőke-pufferek további megerősítése hozzájárulna a hitelcsatornák helyreállításához. Ebben az összefüggésben az egységes felügyeleti mechanizmus és az Európai Bankhatóság (EBH) által végzett eszközminőségi felülvizsgálatoknak és stresszteszteknek köszönhetően a bankok mérlege átláthatóvá válik, könnyebb lesz meghatározni a fennmaradt sebezhető pontokat, és következésképpen megerősödik az ágazat egésze iránti bizalom. A pénzügyi piaci töredezettség fokozódásának és a pénzügyi zavarok kialakulásának kockázata jól szemlélteti, mennyire fontos, hogy az euróövezet gyors előrelépést érjen el a bankunió megteremtése terén, miközben a bankszanálás tekintetében tartózkodik mindennemű ad hoc megközelítés alkalmazásától. (10) A versenyképesség növelése, a jelenleg is zajló kiigazítási folyamat megerősítése és az erőforrások megfelelő újraelosztásának biztosítása érdekében tehát az egész euróövezetben a termék- és munkaerőpiacok jobb működését célzó strukturális reformokra van szükség. Ezen túlmenően a strukturális reformok elengedhetetlen szerepet játszanak az egyensúly-helyreállítás és a tőkeáttétel-csökkentés folyamatában. A hiánnyal küzdő országokban a versenyképesség javulása növelni fogja a pozitív nettó exportot, ami elősegíti, hogy a növekedési mintát a termelékenyebb, kevésbé munkaerő-igényes, kereskedelemképes szektorok irányába mozdítsák el, ugyanakkor támogassák a gazdasági fellendülést és csökkentsék az adósságrátákat. Ezzel egyidejűleg a folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező országokban a verseny javítását célzó reformok hozzájárulhatnak az erőforrások újraelosztásához és segíthetik a nem kereskedelemképes szektorokban megvalósuló beruházások élénkítését. Ez megnövelné a hazai kereslet súlyát a növekedés összetevői között, ezáltal szimmetrikusabbá téve az euróövezeten belüli kiigazításokat. A válság ugyanakkor igen aszimmetrikus hatást gyakorolt az euróövezeti tagállamok foglalkoztatási helyzetére, leginkább azokat az országokat sújtva, amelyekben a folyó fizetési mérleg hiányának jelentős csökkenése következtében a hazai kereslet a legsúlyosabb mértékben zsugorodott. Amennyiben a ciklikus munkanélküliség hatékony és gyors elnyelése nem valósul meg, hiszterézishatás alakulhat ki, így a munkanélküliség megmerevedik és egyre kevésbé fog igazodni a bérdinamikához. A munkaerőpiaci strukturális reformok ezért továbbra is kiemelt jelentőséggel bírnak az euróövezet társadalmi kohézióját és jovőbeni növekedési potenciálját fenyegető kockázatok enyhítése tekintetében. A gazdaági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés 2012. március 2-i aláírásával az euróövezetbeli tagállamok kötelezettséget vállaltak a fő gazdasági reformokra vonatkozó nemzeti terveik előzetes összehangolására. Az eurócsoportnak nyomon kellene követnie az eddig elfogadott intézkedések hatásait abból a célból, hogy szükség esetén ösztönözze a további fellépést, valamint hogy az országspecifikus ajánlásokkal összhangban növelje a reformok horderejét. AJÁNLJA, hogy az euróövezeti tagállamok – a tagállamok gazdaságpolitikájának koordinálására, de különösen az eurócsoporton belüli gazdaságpolitikai koordinációra vonatkozó tanácsi hatáskör sérelme nélkül – a 2013–2014 közötti időszakban egyenként vagy csoportosan hozzanak intézkedéseket a következőkről: 1. Hozzanak közös intézkedéseket az eurócsoporton belül az euróövezet koherens politikai irányvonalának biztosítása, valamint az euróövezet megfelelő működéséhez szükséges politikai döntések meghozatala érdekében. Tegyék lehetővé, hogy az eurócsoport központi szerepet játsszon az euróövezetbeli tagállamokra vonatkozó megerősített felügyeleti keretben, a stabil és erős euróövezet szempontjából elengedhetetlen nemzeti és euróövezeti szintű reformok koordinálása és nyomon követése, valamint a szakpolitikák koherenciájának biztosítása érdekében. 2. Biztosítsák, hogy az eurócsoport nyomon követi és koordinálja az euróövezetbeli tagállamok költségvetési politikáit, valamint az euróövezet egészére vonatkozó vélelmezett egységes költségvetési irányvonalat a növekedést ösztönző és differenciált költségvetési politika biztosítása érdekében. Ebből a célból az eurócsoportnak meg kellene vitatnia az euróövezet egyes tagállamainak előzetes költségvetés-tervezetéről szóló bizottsági véleményeket, és az euróövezet egészének költségvetési helyzetét, illetve kilátásait, az előzetes költségvetés-tervezetekre és ezek kölcsönhatására vonatkozó átfogó bizottsági értékelés alapján. A koordináció hozzájárulna annak biztosításához, hogy a költségvetési konszolidáció üteme a strukturális értelemben meghatározott, a kiigazítási pályán automatikus stabilizátorok működésbe lépését lehetővé tevő költségvetési kiigazítást végző euróövezetbeli tagállamok költségvetési és gazdasági helyzetének megfelelően differenciált legyen, valamint hogy a költségvetési politika hitelességének középtávon történő javítása céljából a költségvetési konszolidációt a kiadások és bevételek átfogó, hatékony és növekedést ösztönző összetétele, továbbá a gazdaság növekedési potenciálját fokozó megfelelő strukturális reformok által támogassák. 3. Az eurócsoport keretében értékeljék az euróövezetbeli tagországok tekintetében a hitelkamatlábak, különösen a kkv-knek nyújtott hitelek kamatlábai, közötti eltérések okait, valamit mérjék fel az euróövezetbeli pénzügyi piacok töredezettségének következményeit, és tegyenek javaslatokat ennek megszüntetésére. 4. Az elmúlt években megvalósult feltőkésítésekre és szerkezeti átalakításokra építve ösztönözzék a bankok mérlegeinek további javítását, mivel ezáltal megszüntethető az egységes piac töredezettsége és javítható a reálgazdaságba, különösen a kkv-khez irányuló hiteláramlás. Ebből a célból: a) biztosítsák, hogy az egységes felügyeleti mechanizmus által az EBH-val együttműködve végzendő mérlegértékelésekre és stressztesztekre az elfogadott időkeretnek megfelelően kerül sor; b) biztosítsanak egyenlő versenyfeltételeket a bankok feltőkésítése során alkalmazott tehermegosztási követelmények tekintetében; c) a mérlegértékeléseket és stresszteszteket megelőzően hozzanak létre hiteles költségvetési védőhálót a bankok lehetséges feltőkésítése érdekében; d) számolják fel a bankokat az eszközök és források nemzeti határokon belüli kiegyensúlyozására ösztönző felügyeleti tényezőket; valamit e) gyorsítsák fel a szükséges lépéseket a bankunió létrehozása irányába, amelynek alkotóelemei az egységes felügyeleti mechanizmus, az egységes szanálási mechanizmus, a belső feltőkésítési kapacitás, a közös bankszanálási alap és a pénzintézetek közvetlen feltőkésítésének lehetőségét biztosító közös költségvetési védőháló. 5. Előzetesen koordinálják azon tagállamok fő gazdasági reformtervezeteit, amelyeknek pénzneme az euró. Kövessék nyomon a strukturális reformok végrehajtását, főként a munkaerő- és termékpiacokon, és mérjék fel ezek euróövezetre gyakorolt hatását, figyelembe véve az egyes euróövezetbeli tagállamoknak szóló tanácsi ajánlásokat. Ösztönözzék a további kiigazításokat az euróövezetben, és a kiigazítások kiegyensúlyozott és strukturált megvalósítását azáltal biztosítsák, hogy szigorúan követik a költségvetési hiánnyal vagy többlettel rendelkező tagállamokra jellemző megtakarítási és beruházási magatartások torzulásait kezelő reformokat. Tegyék meg a szükséges lépéseket a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás hatékony végrehajtása érdekében, nevezetesen elemezzék a túlzott hiánnyal rendelkező tagállamok által elért előrelépéseket a reformvállalások terén, valamint azon tagállamok teljesítményét a reformok végrehajtása terén, amelyekben az egyensúlyhiány határozott fellépést tesz szükségessé annak érdekében, hogy mérséklődjenek a más euróövezeti országokba tovagyűrűző negatív hatások. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök [1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. [2] HL L 306., 2011.11.23., 25. o. [3] COM(2013) 379 final. [4] P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053. [5] COM(2011) 821 végleges és COM(2011) 819 végleges. [6] COM(2012) 777 final. [7] COM(2012) 510 final. [8] COM(2012) 511 final és COM(2012) 512 final. [9] „A valódi gazdasági és monetáris unió felé” című, 2012. november 20-i állásfoglalás, lásd: P7_TA(2012)0430.