EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2022.12.14. COM(2022) 516 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK a 2009/29/EK irányelvvel és az (EU) 2018/410 irányelvvel módosított 2003/87/EK irányelv 10. cikkének (5) bekezdése és 21. cikkének (2) bekezdése alapján az európai szén-dioxid-piac 2021. évi működéséről



{SWD(2022) 407 final}



Rövidítések jegyzéke AVR akkreditációról és hitelesítésről szóló rendelet CEF DI az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz hitelfinanszírozási eszköze CEMS folytonos kibocsátásmérő rendszerek CO2-egyenérték szén-dioxid-egyenérték CORSIA a nemzetközi légi közlekedés kibocsátáskompenzációs és -csökkentési rendszere EGT Európai Gazdasági Térség EEX Európai Energiatőzsde EFTA Európai Szabadkereskedelmi Társulás EBB Európai Beruházási Bank ESMA Európai Értékpapírpiaci Hatóság EU Európai Unió EU ETS uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer EU-27 az Európai Unió tagállamai EUTL európai uniós ügyleti jegyzőkönyv ICAO Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet InnovFin EDP InnovFin energetikai demonstrációs projektek IPCC Éghajlatváltozási Kormányközi Testület MRR a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet MSR piaci stabilizációs tartalék N2O dinitrogén-oxid NER új belépők részére fenntartott tartalék PFC-k perfluor-szénhidrogének TNAC forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes száma UK Egyesült Királyság



Tartalomjegyzék Rövidítések jegyzéke 1. Bevezetés 2. A kibocsátáskereskedelmi rendszer hatálya 3. Szén-dioxid-piaci keret 3.1. Kibocsátási összkvóta 3.2. A kibocsátási egységek árverés útján történő értékesítése 3.3. Ingyenes kiosztás 3.3.1. A teljes árverésre vonatkozó szabálytól való eltérés a villamosenergia- és a hőtermelés esetében 3.4. Árverésből származó bevétel 3.4.1. A NER 300 program 3.4.2. Innovációs Alap 3.4.3. Modernizációs Alap 3.4.4. A közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzációja 3.5. Kibocsátáscsökkentés az EU ETS-ben 3.6. A kereslet és a kínálat egyensúlyba hozása

4. Légi közlekedés 5. Piacfelügyelet 5.1. Az ESMA-jelentés megállapításai 5.1.1. Az ESMA szakpolitikai ajánlásai 6. A kibocsátások nyomon követése, jelentése és hitelesítése 6.1. A kibocsátás nyomon követése 6.2. Akkreditáció és hitelesítés 6.3. Illetékes hatóságok 6.4. Megfelelés és jogérvényesítés 7. Kapcsolat az EU ETS és a svájci ETS között 8. EU ETS az energiahatékonysági irányelv összefüggésében 9. Következtetések és kilátások



1.Bevezetés Az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer (EU ETS) az uniós éghajlat-politika sarokköve. „A szennyező fizet” elvvel összhangban szén-dioxid-árat számít fel az Európán belüli villamosenergia- és hőtermelésből, energiaigényes ipari tevékenységből és légi közlekedésből származó kibocsátás után. Az EU ETS a piaci erőviszonyokra támaszkodva ösztönöz a kibocsátás csökkentésére azokon a területeken, ahol ez a legkevesebbe kerül. Egyidejűleg bevételt termel, amely éghajlat-politikai fellépésre és energetikai átalakításra fordítható. 2005-ös elindulása óta az EU ETS elősegítette a villamosenergia- és hőtermelésből és az ipari termelésből származó kibocsátás 34,6 %-os csökkentését. A 2013 és 2021 közötti időszakban árverésből több mint 100 milliárd EUR bevételt termelt, amelyet a tagállamok kaptak meg. Mindazonáltal a kibocsátás további csökkentésére van szükség az európai klímarendeletben foglalt ambiciózusabb éghajlat-politikai törekvések megvalósításához. Az EU elkívánja az évszázad közepére el kívánja érni az éghajlatsemlegességet, ezért elkötelezte magát amellett, hogy 2030-ig az 1990-es szinthez képest legalább 55 %-kal csökkenti a kibocsátást. Az EU ETS elengedhetetlen ennek elérésében. Az Európai Bizottság 2021 júliusában az európai zöld megállapodás végrehajtása érdekében szakpolitikai reformokból álló csomagot terjesztett elő, amely az EU ETS felülvizsgálatát is magában foglalta. A Bizottság javaslatot tett arra, hogy a rendszer hatálya alá tartozó ágazatok érjenek el 61 %-os kibocsátáscsökkenést 2005-höz képest. E célból a javaslat szűkíti a kibocsátási összkvótát, és nagyobb mértékű éves csökkentését írja elő. Emellett megreformálja a kibocsátási egységek ipar számára történő ingyenes kiosztását, és kivezeti a légi közlekedés számára történő ingyenes kiosztást. A Bizottság egyúttal az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer tengeri szállításból származó kibocsátásokra történő kiterjesztésére, valamint a közúti közlekedésből és az épületekből származó kibocsátás csökkentését célzó új rendszer létrehozására is javaslatot tett. A javaslat összességében véve arra irányul, hogy több forrást biztosítson a zöld átálláshoz, ennek érdekében pedig arra kötelezi a tagállamokat, hogy az árverésből származó összes bevételt az éghajlat- és energiaügyi projektekre, továbbá bővíti az Innovációs és a Modernizációs Alap forrásait. Azóta az Európai Parlament és a Tanács mérlegelte a Bizottság javaslatát. 2022 közepére mindkettő állást foglalt az EU ETS felülvizsgálatáról, és több módosítást terjesztett elő. Ennek folyományaként 2022 júliusában intézményközi tárgyalások indultak a Parlament, a Tanács és a Bizottság között. Eközben az EU ETS továbbra is a hatályos jogszabály szerint működik. 2021-ben a rendszer a negyedik szakaszába lépett (2021–2030). Ezzel több változás lépett hatályba a rendszer keretében. A kibocsátási összkvóta évente nagyobb mértékben, 2,2 %-kal csökken. Az ipar számára ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek mennyiségét kiigazították, hogy tükrözze a technológiai fejlődést és a termelésben bekövetkezett változásokat. Az Innovációs Alap keretében kiírt első pályázati felhívások lezajlottak, és elfogadták az első folyósítási határozatokat a Modernizációs Alap keretében megvalósuló beruházásokra vonatkozóan. A rendszer hatályát az Egyesült Királyság EU-ból való kilépésére tekintettel 2021-ben kiigazították.

2021-ben az EU ETS hatálya alá tartozó létesítmények működése még nem áll teljesen helyre a Covid19-világjárvány hatásai nyomán. A helyreállítás lendülete miatt 2020-ban némileg nőtt a kibocsátás, a világjárvány előtti szintet azonban nem érte el. Ez az EU ETS-en belüli kibocsátási egységek iránti kereslet növekedésében és a magasabb szén-dioxid-árban is megnyilvánult 2021-ben. A szén-dioxid-árak emelkedésének hatására egyes érdekelt felek felvetették, hogy nem folyik-e túlzott spekuláció az EU ETS-ben. Voltak, akik azt is felvetették, hogy a magasabb árak nem befolyásolták-e az energiaárakat. A Bizottság az emelkedő energiaárak kezeléséről szóló közleményében foglalkozott ezekkel az aggályokkal. Arra a következtetésre jutott, hogy a magasabb gázárak kilencszer akkora hatást gyakoroltak az energiaárakra, mint a magasabb szén-dioxid-árak. A Bizottság az Európai Értékpapírpiaci Hatóságot (ESMA) is felkérte, hogy elemezze a szén-dioxid-piacon tanúsított magatartást. 2022-ben közzétett zárójelentésében az ESMA elvetette a túlzott spekulációval kapcsolatos felvetéseket. Az ESMA megállapította, hogy az uniós szén-dioxid-piac jól működik, és a szén-dioxid-árjelzés összhangban van a piaci fundamentumokkal. Ez a jelentés számba veszi az EU ETS 2021. évi és 2022. első félévi működését. Naprakész áttekintést nyújt a rendszer hatályáról és infrastruktúrájáról, valamint bepillantást ad a rendszer keretének fő elemeibe. A jelentés az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 10. cikkének (5) bekezdésével és 21. cikkének (2) bekezdésével összhangban készült. Nagyrészt az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékből, az európai uniós ügyleti jegyzőkönyvből (EUTL) és a tagállamok által az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 21. cikke szerint benyújtott jelentésekből származó adatokon alapul. 2.A kibocsátáskereskedelmi rendszer hatálya Az EU ETS hatálya a 4. szakasz (2021–2030) indulása óta 27 uniós tagállamra és Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) országaira, így Izlandra, Liechtensteinre és Norvégiára (a továbbiakban együttesen: EU ETS-országok), valamint észak-írországi erőművekre terjed ki. 2020. január 1-jétől az EU ETS kapcsolódik a svájci ETS-hez. Az EU ETS összesen 8 757 villamosenergia- és hőtermelő erőmű és gyártóüzem, valamint az Európai Gazdasági Térség (EGT) repülőterei között, továbbá az EGT-ből Svájcba és az Egyesült Királyságba közlekedő 371 légijármű-üzemeltető kibocsátását szabályozza. Mindez az uniós összkibocsátás mintegy 36 %-át teszi ki. Az EU ETS hatálya alá tartozó létesítmények többségének (70,5 %) kibocsátása a korábbi évekhez hasonlóan nem éri el az évi 50 000 tonna szén-dioxid-egyenértéket (CO2-egyenérték). Közülük 4 725 (a teljes szám 54 %-a) minősül alacsony kibocsátású létesítménynek. Az összes létesítmény 22 %-ának kibocsátása van évi 50 000 és 500 000 tonna CO2-egyenérték között, 7,5 %-uk pedig a legmagasabb, évi 500 000 CO2-egyenértéket meghaladó kibocsátási szinten helyezkedik el. Az ETS-országok arról számoltak be, hogy 2021-ben 199 létesítmény zárt be többnyire a tevékenységek teljes beszüntetése miatt, illetve csökkentette a kapacitását, amely már nem éri el küszöbértéket ahhoz, hogy a rendszer hatálya alá tartozzon. Az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 1. függelékében található 1.1. ábra kibocsátási kategória szerinti bontásban mutatja be a létesítményeket a 2021. évre vonatkozóan. Egyes ágazatokban csak bizonyos méret és termelési szint feletti létesítmények tartoznak EU ETS hatálya alá. Az országok kizárhatnak alacsony kibocsátású létesítményeket a rendszerből, ha alternatív intézkedéseket hoznak a kibocsátás csökkentése érdekében. 2021 óta lehetőség van kizárni azokat a létesítményeket kizárni az EU ETS-ből, amelyek kibocsátása nem éri el a 2 500 tonna CO2-egyenértéket, valamint olyan tartalék-, illetve készenléti egységeket, amelyek évente legfeljebb 300 órát üzemelnek. 2021-ben 14 ország döntött úgy, hogy kizár a rendszerből egyes létesítményeket, amelyek kibocsátása összesen 4,9 millió tonna CO2-egyenérték volt. Ez az EU ETS hatálya alá tartozó létesítmények kibocsátásának 0,37 %-át tette ki. Hat tagállam 2021-ben is lehetővé tette, hogy helyhez kötött létesítmények egyszerűsített nyomonkövetési tervet alkalmazzanak alacsony kockázatú esetekben. A légi közlekedés esetében csak Belgium alkalmazta ezt a rendelkezést alacsony kibocsátású létesítményekre. A villamosenergia-termelésből, az ipari termelésből és a légi közlekedésből származó CO2-kibocsátáson túlmenően a dinitrogén-oxid (N2O) a salétromsav-, adipinsav-, glioxilsav- és glioxálgyártásból származó kibocsátása, valamint a perfluor-szénhidrogének (PFC-k) alumíniumgyártásból származó kibocsátása is az EU ETS hatálya alá tartozik. 2021-ben 22 ország számolt be az ETS-hatálya alá tartozó, CO2-től eltérő kibocsátással járó tevékenységekre vonatkozó engedélyekről. Csak Norvégia jelentett szén-dioxid-leválasztási és -tárolási tevékenységeket. A kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 1. függelékének 1.1. táblázata tartalmazza azoknak az országoknak a felsorolását, amelyek az EU ETS hatálya alá tartozó tevékenységekből származó, CO2-től eltérő kibocsátásról számoltak be 2021-ben. A légi közlekedésben a szabályozott üzemeltetők többsége (71 %, azaz 262 üzemeltető) kereskedelmi üzemeltető volt 2021-ben. Összesen 160 üzemeltető (43 %) minősült kis kibocsátónak. 3.Szén-dioxid-piaci keret 3.1.Kibocsátási összkvóta Az EU ETS-en belüli összkvóta meghatározza a szabályozott szervezetek által kibocsátható legnagyobb abszolút mennyiséget. Az adott kereskedési szakasz során kiadott kibocsátási egységek számának felel meg. Az összkvóta évente csökken, hogy az EU teljesítse átfogó kibocsátáscsökkentési célját. Külön összkvóták vonatkoznak a helyhez kötött létesítményekből és a légijármű-üzemeltetőktől származó kibocsátásra. 2021-ben a helyhez kötött létesítményekből származó kibocsátásra vonatkozó összkvótája 1 571 583 007 kibocsátási egység volt. A légi közlekedés esetében 28 306 545 kibocsátási egységet adtak ki 2021-ben. 2021-től mindkét összkvóta évi 2,2 %-kal csökken. A helyhez kötött létesítményekből származó kibocsátásra vonatkozó összkvóta esetében ez 43 003 515 kibocsátási egységnek felel meg. Az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 12. cikkének (3) bekezdésével összhangban a helyhez kötött létesítmények 2021. január 1-től légi közlekedési kibocsátási egységeket is igénybe vehetnek. Az 1. táblázat az EU ETS szerinti összkvóta éves értékeit mutatja 2013-tól. Ezeknek az adatoknak az összehasonlítása esetén megjegyzendő, hogy EU ETS hatálya 2021-től nem terjed ki az Egyesült Királyságban található létesítményekre. Az Egyesült Királyság Európai Unióból történő kilépéséről szóló megállapodás Írországról/Észak-Írországról szóló jegyzőkönyvével és az EU–Egyesült Királyság kereskedelmi és együttműködési megállapodással összhangban az észak-írországi villamosenergia-termelők továbbra is az EU ETS hatálya alá tartoznak, és az ezzel járó jogaik és kötelezettségeik is megmaradnak. Az EU ETS hatálya emellett változatlanul kiterjed az Egyesült Királyságba tartó légi járatokból származó kibocsátásra. A kibocsátási összkvóták ennek megfelelően módosultak.

Tárgyév Éves összkvóta (helyhez kötött létesítmények) Forgalomba kerülő légi közlekedési kibocsátási egységek éves mennyisége 2013 2 084 301 856 32 455 296 2014 2 046 037 610 41 866 834 2015 2 007 773 364 50 669 024 2016 1 969 509 118 38 879 316 2017 1 931 244 873 38 711 651 2018 1 892 980 627 38 909 585 2019 1 854 716 381 38 830 950 2020 1 816 452 135 42 803 537 2021 1 571 583 007 28 306 545 Az 1. ábra az EU ETS összes szakasza során az összkvótában bekövetkezett változásokat szemlélteti a 2030-ig előirányzott csökkentéssel együtt.







3.2.A kibocsátási egységek árverés útján történő értékesítése Az árverés útján történő értékesítés az EU ETS 4. szakaszában is a kibocsátási egységek kiosztásának elsődleges módszere: az összkvóta 57 %-át teszi ki. Az árverésekről szóló rendelet szabályokat ír elő az árverések nyílt, átlátható, harmonizált és megkülönböztetésmentes módon történő lebonyolításának biztosítása érdekében. Meghatározza a kibocsátási egységek árverés útján történő értékesítésének ütemezését, lebonyolítását és egyéb vonatkozásait. 2021-ben folytatódtak az árverések a European Energy Exchange AG (EEX) szervezésében: ·amely közös aukciós platformként szolgál a közös közbeszerzési eljárásban részt vevő 25 tagállam számára, ·Lengyelország számára, amely kilépett a közös közbeszerzési eljárásból, de még nem jelölte ki saját aukciós platformját, ·Izland, Liechtenstein és Norvégia számára, miután az EGT-megállapodás 2019-ben módosításával lehetővé vált, hogy ezek az országok részt vegyenek a közös aukciós platformra vonatkozó közös közbeszerzési megállapodásban, ·az Egyesült Királyság számára a kibocsátási egységek észak-írországi villamosenergia-termelőknek árverés útján történő értékesítése céljából. Az EEX emellett saját aukciós platformként Németország árveréseit is bonyolította. Az EEX-et 2021-től ismét közös aukciós platformként jelölték ki anélkül, hogy jelentősen módosult volna az árveréseken való részvétel. 2021-ben összesen 230, 2022 első félévében pedig 109 árverést tartottak. A 2. táblázat áttekintést nyújt a 3. szakasz óta az EEX révén árverés útján értékesített kibocsátási egységek éves mennyiségéről. Tárgyév Általános célú kibocsátási egységek Légi közlekedési kibocsátási egységek 2013 808 146 500 0 2014 528 399 500 9 278 000 2015 632 725 500 16 390 500 2016 715 289 500 5 997 500 2017 951 195 500 4 730 500 2018 915 750 000 5 601 500 2019 588 540 000 5 502 500 2020 778 505 000 7 505 000 2021 582 952 500 3 785 500 2021-ben nem töröltek árverést. 2022 elején viszont két árverést töröltek. Február 1-jén a közös aukciós platform árverését műszaki probléma miatt törölték. Az árverésekről szóló rendelet 9. cikke szerint a kibocsátási egységek érintett mennyiségét az azt követő négy árverés során osztották szét. Március 2-án a Lengyelország számára lebonyolított árverést azért törölték, mert a teljes ajánlati mennyiség elmaradt az árverésre bocsátott kibocsátási egységek mennyiségétől. Az árverést az árverésekről szóló rendelet 7. cikkének (5) bekezdése szerint törölték, és a kibocsátási egységek mennyiségét ismételten az azt követő négy árverés során osztották szét. A 2. ábra áttekintést nyújt az uniós szén-dioxid-piacon 2013-tól 2022. szeptemberig alkalmazott aukciós elszámolóárakról.

Az aukciós platformok rendszeresen közzéteszik az egyes árverések részletes eredményét a weboldalukon. Az árverések teljesítményére, többek közt a részvételre, a fedezettségre és az árakra vonatkozó további tájékoztatás az ETS-országok árverési jelentéseiben található. 3.3.Ingyenes kiosztás Noha az árverés útján történő értékesítés a kibocsátási egységek kiosztásának

elsődleges módszere az EU ETS-ben, jelentős mennyiségű kibocsátási egységet osztanak ki ingyenesen a kibocsátásáthelyezés kockázatának kezelésére. Ez átmeneti intézkedés. Külön kibocsátásáthelyezési jegyzék készült azokról az ágazatokról, ahol nagyobb a kibocsátásáthelyezés kockázata, és fennáll az ingyenes kiosztásra való jogosultság. A 4. szakaszra vonatkozó jegyzéken 63 ágazat és alágazat szerepel, amely az EU ETS hatálya alá tartozó ipari kibocsátás 94 %-át lefedi. A meghatározott ágazatoknak történő ingyenes kiosztás teljesítmény-referenciaértékeken alapul. A referenciaértékek a leghatékonyabb létesítmények 10 %-ának termékegységenkénti átlagos kibocsátásintenzitását tükrözik. A referenciaértékek fokozatosan csökkennek, hogy jobban ösztönözzenek a dekarbonizálásra és az innováció előmozdítására. 2021-ben a Bizottság naprakésszé tette az ETS-referenciaértékeket. A 4. szakasz első kiosztási időszakában, 2021 és 2025 között alkalmazandók. Az 54 referenciaértékből összesen 31 a maximális 24 %-kal csökkent. A többi referenciaérték csökkenésének mértéke 3–24 % között alakult. Ez a fejlemény az elmúlt évek során a legtöbb ipari ágazatban a termékegységenkénti kibocsátásintenzitás tekintetében elért előrehaladást tükrözi. A Bizottság a határozatot kísérő tájékoztatót tett közzé, amelyben részletesen ismerteti a referenciaértékek naprakésszé tételét alátámasztó adatfeldolgozást és elemzést. A 4. szakasztól kezdődően az ingyenes kiosztási mennyiséget felülvizsgált szabályok alapján kell kiigazítani, amikor változások történnek az ipari termelésben. A kiigazításokra vonatkozó küszöbértéket a termelés növekedésének vagy csökkenésének 15 %-ában állapították meg. Az üzemeltetőknek éves jelentéseket kell benyújtaniuk a termelési adatokról az illetékes nemzeti hatóságoknak. E jelentések alapján igazítható ki az ingyenes kiosztási mennyiség. A Covid19-világjárvány gazdasági hatásaira tekintettel ez a szigor azt eredményezte, hogy gyakoribbá váltak az ingyenes kiosztási mennyiség éves kiigazításai. 2021-ben mintegy 3 700 kérelmet nyújtottak be, vagyis a 3. szakasz éves átlagához viszonyítva háromszor annyit. A 2021 és 2025 közötti időszakra vonatkozó kezdeti ingyenes kiosztási mennyiséget 2 791 millió kibocsátási egységben állapították meg 7 430 létesítmény számára. 2022 közepére a Bizottság öt határozatot fogadott el az ingyenes kiosztási mennyiség kiigazításáról. Ennek eredményeképpen 77,5 millió kibocsátási egységgel csökkent a mennyiség. Ezzel egyidejűleg azonban a Bizottság két olyan határozatot is elfogadott, amellyel helyesbítette és 3,3 millió kibocsátási egységgel növelte a kezdeti ingyenes kiosztási mennyiséget. Erre a létesítmények által közölt adatokban talált hibák miatt és bírósági határozatok végrehajtása érdekében volt szükség. Az ingyenes kiosztás mértékének kiigazításait az új belépők részére fenntartott tartalékból (NER) hajtják végre. E kiigazítások a létesítmények nyitása vagy bezárása miatt a kiosztásban bekövetkezett változásokat is tartalmazzák. A NER kezdeti mennyisége a 4. szakasz indulásakor 331,3 millió kibocsátási egység volt. Ez magában foglalta a 3. szakaszban ki nem osztott kibocsátási egységeket és a piaci stabilizációs tartalékból származó 200 millió kibocsátási egységet. A 3. táblázat összefoglalja az ingyenes kiosztás éves mértékét a 4. szakasz első időszakában (2021–2025). A kezdeti és a kiigazított mértéket egyaránt tartalmazza. Tárgyév 2021 2022 2023 2024 2025 Összesen Kezdeti ingyenes kiosztás (EU-27, valamint Izland, Liechtenstein és Norvégia) 559,6 558,9 558,2 557,5 556,8 2 791,1 Tényleges ingyenes kiosztás 545,0 544,1 543,3 542,6 541,9 2 716,8 Kiigazított és helyesbített ingyenes kiosztás –14,6 –14,8 –14,9 –14,9 –14,9 –74,2 3.3.1.A teljes árverésre vonatkozó szabálytól való eltérés a villamosenergia- és a hőtermelés esetében Az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 10c. cikke eltér a kibocsátási egységek árverésének általános szabályától. A jogosult tagállamok kibocsátási egységeket oszthatnak ki a villamosenergia- és hőtermelési ágazatban a korszerűsítési és diverzifikálási célú beruházások támogatása érdekében. A 10c. cikk alapján kiosztott kibocsátási egységeket levonják a kibocsátási egységek azon mennyiségéből, amelyet a tagállam egyébként árverésre bocsátana. A 10c. cikk szerinti eltérés végrehajtásához létrehozott nemzeti rendszereknek azonban engedélyt kell kapniuk az állami támogatási szabályok alapján, és eleget kell tenniük az állami támogatási iránymutatásban foglalt követelményeknek. Az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 10c. cikke szerinti átmeneti ingyenes kiosztás a 4. szakaszban is változatlanul rendelkezésre áll, ám az átláthatóságra és a kiválasztási eljárásra vonatkozó szigorúbb rendelkezések mellett. A jogosult tagállamok másik megoldásként dönthettek úgy, hogy a 10c. cikk szerinti kibocsátási egységek egészét vagy egy részét árverés útján értékesítik vagy beruházások finanszírozására használják fel a Modernizációs Alap keretében. A 4. szakaszban már csupán Bulgária, Románia és Magyarország alkalmazza a 10c. cikket, de e tagállamokban még folyamatban van az e rendelkezés végrehajtására szolgáló nemzeti keretek kidolgozása. Ezeket a Bizottságnak az állami támogatási szabályok alapján kell engedélyeznie. Időközben Bulgária az árverésekről szóló rendelet 14f. cikkével összhangban kérelmezte a 10c. cikk szerinti kibocsátási egységei 2021-re és 2022-re tartalékolt részének árverés útján történő értékesítését. A 10c. cikk szerinti eltérés alkalmazására jogosult egyéb tagállamok 2020-ban úgy döntöttek, hogy e kibocsátási egységeket árverés útján értékesítik vagy áthelyezik a Modernizációs Alapba. A kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 2. függelékének 2.5. táblázata kedvezményezett tagállamonként mutatja a Modernizációs Alapban lévő kibocsátási egységek teljes számát a 4. szakaszra vonatkozóan.

3.4.Árverésből származó bevétel A kibocsátási egységek árverés útján történő értékesítéséből a tagállamok jelentős bevételhez jutnak, amelyet aztán éghajlat-politikai fellépésre, energetikai átalakításra és technológiai innovációra fordítanak. A magasabb szén-dioxid-árból nagyobb bevétel származik. A 4. szakaszban a kibocsátási egységek egy részét az Innovációs Alap és a Modernizációs Alap feltöltése céljából bocsátják árverésre. Az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv előírja, hogy a tagállamok az árverésből befolyt bevételük legalább 50 %-át, a légi közlekedés esetében pedig az egészét éghajlat- és energiaügyi célokra fordítsák. A tagállamok évente beszámolnak arról, mire fordítják az árverésből származó bevételüket. Az árverésből származó összbevétel a 2020 óta eltelt 18 hónapban (2021. január és 2022. június között) 51,7 milliárd EUR volt. Csak 2021-ben több mint 31 milliárd EUR bevételt termeltek az árverések. A bevétel tehát 2020 óta közel a kétszeresére nőtt. A 2021. évi bevételből 25 milliárd EUR-t közvetlenül a tagállamok kaptak meg. A tagállamok arról számoltak be, hogy az árverésből származó bevétel átlagosan 76 %-át (19,4 milliárd EUR) fordították éghajlati és energetikai vonatkozású projektekre 2021-ben. Ez összhangban van a 3. szakasz 75 %-os átlagával. A bevétel nagy részét megújuló energiával (30 %) és közlekedéssel (20 %) kapcsolatos projektekre fordították. Ezenkívül a tagállamok energiahatékonysági, belföldi és nemzetközi projekteket, valamint kutatást és fejlesztést is finanszíroztak. A jelentések szerint a bevétel mintegy 25 %-ából egyéb kibocsátáscsökkentési intézkedéseket finanszíroztak. Ebbe a körbe a tagállamok által az energiaválság hatásainak tompítása érdekében végrehajtott intézkedések, például adókedvezmények és szociális támogatások tartoznak. Az e kiadásokról szóló tagállami beszámolók részletes elemzése megtalálható az uniós éghajlat-politikai fellépésről szóló 2022. évi eredményjelentésben. 3.4.1.A NER 300 program Az EU ETS által finanszírozott NER 300 program a 3. szakaszra létrehozott nagy léptékű program volt, amely innovatív, alacsony szén-dioxid-kibocsátást célzó energetikai demonstrációs projekteknek nyújtott finanszírozást. A program a szén-dioxid környezetvédelmi szempontból biztonságos leválasztásának és tárolásának, valamint a megújuló energiaforrásokhoz kapcsolódó innovatív technológiáknak az üzleti léptékű demonstrálására irányult. A program az új belépők részére fenntartott tartalékból származó 300 millió kibocsátási egység árverés útján történő értékesítéséből gyűjtött forrásokat. A forrásokat kétfordulós – 2012 decemberében és 2014 júliusában lefolytatott – pályázati eljárások keretében kiválasztott projekteknek ítélték oda. A projektek végrehajtása még folyamatban van. A NER 300 programból 20 tagállamban 2,1 milliárd EUR értékben ítéltek oda támogatásokat 38 megújuló energiához, illetve egy szén-dioxid-leválasztáshoz és -tároláshoz kapcsolódó projekt részére. 2022. szeptember 30-ig tizenegy projekt indult el. Három projekt tekinthető befejezettnek: az olaszországi BEST bioenergetikai projekt, a svédországi Windpark Blaiken szárazföldi szélenergia-projekt és a németországi Verbiostraw bioenergetikai projekt. A program keretében továbbra is figyelemmel kísérik a többi projekt alakulását. Ezek a következők: az ausztriai Windpark Handalm szárazföldi szélenergia-projekt, a németországi Veja Mate és Nordsee One tengeri szélenergia-projekt, az olaszországi Puglia Active Network intelligens energiahálózati projekt, a franciaországi Vertimed és a portugál Windfloat úszó tengeri szélenergia-projekt, a görögországi Minos koncentráltnapenergia-projekt, valamint az észtországi TORR bioenergetikai projekt. A (magánszektor- vagy közszférabeli) társfinanszírozás megszerzésével kapcsolatos nehézségek, valamint a kihívásokkal teli gazdasági és szakpolitikai helyzet miatt 28 projekt nem tudott elegendő kiegészítő pénzügyi támogatást szerezni, így törölni kellett őket a programból. Ennek következtében több mint 1,6 milliárd EUR felszabadult. A NER 300 programból el nem költött források átcsoportosítása folyamatban van. A pályázati felhívások első fordulójában el nem költött forrásokat (jelenleg 724,8 millió EUR) újra befektetik az Európai Beruházási Bank által kezelt meglévő pénzügyi eszközökbe. Az InnovFin energetikai demonstrációs projektek (InnovFin EDP) keretében a projekteket 2022 végéig kell jóváhagyni. Az InnovFin energetikai pénzügyi tanácsadási támogatás és az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz hitelfinanszírozási eszköze (CEF DI) keretében is 2023 végéig kell jóváhagyni a projekteket. A kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 2. függelékének 2.4. táblázata részletesebben ismerteti a 2020 júniusa óta az InnovFin EDP és CEF DI keretében támogatott projekteket. A bevezetett támogatásötvözési mechanizmus már hatékonynak bizonyul. Az InnovFin energetikai pénzügyi tanácsadási támogatás keretében például már tíz projekt lezárult, és több végrehajtása folyamatban van. Ezek főként megújuló energiával (óceán, koncentrált napenergia és hidrogén), valamint szén-dioxid-leválasztással és -hasznosítással kapcsolatos projektek. A NER 300 programból fennmaradó, el nem költött források átkerülnek az Innovációs Alapba. Ilyenek a pályázati felhívások második fordulójában el nem költött, illetve a tagállamok által projektek meghiúsulása miatt visszatérített források. Eddig 770,2 millió EUR-t csoportosítottak át az Innovációs Alapba. 3.4.2.Innovációs Alap Az EU ETS keretében működő Innovációs Alap innovatív, alacsony szén-dioxid-kibocsátású technológiák és ipari megoldások kereskedelmi demonstrációjának finanszírozására irányul Európa energiaigényes iparágainak dekarbonizálása, továbbá a megújuló energia, az energiatárolás, valamint a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás fejlesztése érdekében. A 2020 és 2030 közötti időszakra az Alap a becslések szerint mintegy 33,8 milliárd EUR-t gyűjt össze 450 millió kibocsátási egység árverésre bocsátásából. Így ez a világ egyik legnagyobb támogatási programja, amelyet teljes egészében az EU ETS finanszíroz. 2020 óta a Bizottság az Európai Éghajlat-politikai, Környezetvédelmi és Infrastrukturális Végrehajtó Ügynökséggel (CINEA) együttműködésben négy pályázati felhívást ír ki az Innovációs Alap keretében. E pályázati felhívások közül kettő 2021-ben lezárult. A nagy léptékű projektekre kiírt első pályázati felhívás keretében hét pályázat részesült támogatásban hat tagállamban. Összesen 1 145 millió EUR támogatást ítéltek oda projekteknek különböző ETS-ágazatokban, nevezetesen a vegyiparban, az acéliparban, a cementiparban, a finomítási ágazatban, valamint a villamosenergia- és hőtermelés terén. A kis léptékű pályázatokra vonatkozó első felhívás keretében harminc projekt részesült támogatásban, 109 millió EUR összértékben. Tizenegy tagállamban, valamint Izlandon és Norvégiában járulnak majd hozzá a dekarbonizációs fellépéshez. A projektek célja, hogy mindösszesen 77,4 millió tonna CO2-egyenértékkel csökkentsék a kibocsátást a működésük első tíz évében. E csökkenésre 2023-tól, az első projektek indulásától lehet számítani. 2022 júliusában előzetesen kiválasztottak tizenhét projektet támogatási megállapodás előkészítésére a nagy léptékű projektekre vonatkozó második pályázati felhívás keretében. Összesen 1,8 milliárd EUR-ból finanszírozzák az innovációt a cementiparban, a hidrogénágazatban, a vegyiparban, a feldolgozóiparban és más ágazatokban, ezzel előmozdítva a dekarbonizációs fellépést kilenc ETS-országban. A 2022. augusztus 31-én lezárult a kis léptékű projektekre vonatkozó második pályázati felhívás, amelynek keretében 66 pályázat érkezett, elbírálásuk pedig még folyamatban van. Ezzel egyidejűleg az első két pályázati felhívásból huszonöt meghiúsult (nagy és kis léptékű) projektet választottak ki projektfejlesztési támogatásra az Innovációs Alap keretében. E támogatás teljes össze 6,1 millió EUR, és az Európai Beruházási Bank nyújtja. 2022. november 3-án kiírták a nagy léptékű projektekre vonatkozó harmadik pályázati felhívást példátlan, 3 milliárd EUR keretösszeggel. Kifejezetten az uniós REPowerEU tervhez kapcsolódó projektterületekre – hidrogén és villamosítás, tiszta technológiájú gyártás és közepes méretű kísérleti projektek – összpontosít.

A Bizottság külön, részletesebben beszámol az innovációs alap végrehajtásáról. Az első eredményjelentést 2022. augusztus 26-án fogadta el. 3.4.3.Modernizációs Alap Az EU ETS keretében működő Modernizációs Alap a rendszer egyik szolidaritási mechanizmusa, amely dekarbonizációs beruházásokat támogat tíz alacsonyabb jövedelmű tagállamban. A 2021 és 2030 közötti időszakban előreláthatólag mintegy 48,2 milliárd EUR-t gyűjt össze 643 millió kibocsátási egység árverésre bocsátásából. E források legalább 70 %-át kell olyan kiemelt beruházások támogatására fordítani, amelyek segítségével a kedvezményezett tagállamok előmozdíthatják a klímasemlegességre való átállást. Az Alap 2021 januárjában indul el, és a legtöbb kedvezményezett tagállam azóta megkezdte a végrehajtását belföldön. Összesen 3,3 milliárd EUR-t bocsátottak Csehország, Észtország, Horvátország, Lengyelország, Litvánia, Magyarország, Románia és Szlovákia rendelkezésére az Alapból. E forrásokból 71 beruházást, köztük különböző ágazatokat érintő energiahatékonysági fejlesztéseket (Litvánia, Lengyelország), fotovoltaikus létesítményeket (Csehország, Románia), energiatárolást (Magyarország) és villamosenergia-hálózatok korszerűsítését (Szlovákia) finanszírozzák. Már elérhetők a Modernizációs Alap végrehajtásáról szóló első jelentések. Idetartozik a beruházási bizottság éves jelentése és a tagállamok nemzeti jelentései. 3.4.4.A közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzációja A tagállamok állami támogatást nyújthatnak, hogy ellentételezzék egyes energiaigényes iparágak közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségeit, konkrétan a villamosenergia-árakat, amelyek amiatt magasak, hogy a villamosenergia-termelők a kibocsátási egységek megvásárlásának a költségeit áthárítják a fogyasztókra. A közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek ellentételezésének a tagállamok között harmonizált végrehajtása és a belső piaci versenytorzulások minimalizálása érdekében a Bizottság elfogadta az EU ETS-hez kapcsolódó állami támogatásokról szóló iránymutatást. Ez az iránymutatás először a 2013 és 2020 között felmerült közvetett költségekre vonatkozott. Az iránymutatást 2020-ban felülvizsgálták, hogy hatályát kiterjesszék a 2021 és 2030 közötti időszakra. 2021-ben a tagállamok a létesítményeknél 2020-ban felmerült közvetett költségekre fizettek ki ellentételezést. Ezek még az előző állami támogatási iránymutatás hatálya alá tartoznak. A 2021-ben felmerült közvetett költségek kompenzációjára vonatkozó adatok még nem állnak rendelkezésre. A legtöbb tagállam, amely úgy döntött, hogy 2021-ben és azt követően megkezdi vagy folytatja közvetett költségek ellentételezését, már bejelentette programját a Bizottságnak, és engedélyt kapott az állami támogatásra a felülvizsgált iránymutatás alapján. A következő évi jelentés lesz az első, amely a közvetett költségekre az új iránymutatás alapján kifizetett ellentételezést dokumentálja. A szén-dioxid-árakkal egyidejűleg a közvetett költségek is emelkedtek. Ennek következtében több tagállam döntött a közvetett költségek ellentételezése mellett. 2021-ben Csehország és Olaszország először fizetett ki ellentételezést, így az ellentételezési programmal rendelkező tagállamok teljes száma tizennégyre emelkedett. A közvetett költségek ellentételezésére irányuló programmal rendelkező tagállamok kötelesek minden év vége előtt három hónappal a kedvezményezett ágazat vagy alágazat szerinti bontásban közzétenni a nyújtott ellentételezés teljes összegét. A 4. táblázat összefoglalja a 2020-ban felmerült közvetett költségekre 2021-ben kifizetett ellentételezésről a tagállamok által közzétett adatok összefoglalását. Az ellentételezési összegeket az árverésből származó 2020. évi bevétellel is összehasonlítja. Tagállam A 2020-ban felmerült közvetett költségekre kifizetett ellentételezés

(millió EUR) Kedvezményezettek száma Árverésből származó bevétel 2020-ban

(millió EUR) A közvetett költségek kompenzálására fordított árverési bevételek részaránya BE (FL) 137,1 108 353,0 44,5 % BE (WL) 20,0 34 CZ 41,5 30 718,1 5,8 % DE 833,0 893 2 641,8 31,5 % EL 68,3 50 501,2 13,6 % ES 179,0 210 1 222,3 14,6 % FI 106,3 59 218,2 48,7 % FR 391,0 325 714,7 54,7 % IT 90,0 187 1 274,6 7,1 % LT 1,0 1 86,3 1,2 % LU 15,9 3 16,8 94,9 % NL 172,2 92 437,3 39,4 % PL 183,3 70 3 155,4 5,8 % RO 131,8 43 801,3 16,4 % SK 11,0 10 241,9 4,6 % A tizennégy tagállam által a közvetett költségekre 2021-ben kifizetett ellentételezés teljes összege mintegy 2,38 milliárd EUR-t tett ki. Ez közel 1 milliárd EUR-val több, mint 2020-ban. Ennek legfőbb oka, hogy emelkedett az ellentételezések kiszámításához használt szén-dioxid-ár. A 2021-re vonatkozóan alkalmazott szén-dioxid-ár 25,20 EUR volt, szemben a 2019. évi 16,15 EUR-val. A legtöbb program nem rendelkezik rögzített keretösszeggel, hanem a felmerült közvetett szén-dioxid-kibocsátási költség és az állami támogatási iránymutatásban foglalt korlátok által meghatározott legnagyobb összeg erejéig nyújt ellentételezést. A rögzített kifizetési plafonnal nem rendelkező tagállamok – például Litvánia és Szlovákia – általában kevesebb ellentételezést fizetnek ki. A közvetett költségek ellentételezése relatív értelemben is nőtt. A 2020-ban felmerült közvetett költségek ellentételezésének teljes összege a tizennégy tagállam árverésből befolyt 2020. évi bevételének 19,2 %-át tette ki. 2021-ben az árverésből származó bevételük átlagosan 27,3 %-át fordították közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek ellentételezésére. Azok a tagállamok, amelyek bármely évben az árverésből származó bevételük több mint 25 %-át fordítják a közvetett költségek ellentételezésére, jelentést is kötelesek közzétenni, amelyben kifejtik a küszöbérték túllépésének okát. 2021-ben a következő hat tagállam fordította az árverésből származó bevétele több mint 25 %-át a közvetett költségek ellentételezésére: Luxemburg, Finnország, Franciaország, Belgium, Hollandia és Németország. Ennek a fő oka az volt, hogy a szén-dioxid-árak (és ezáltal a felmerül közvetett költségek) viszonylag nagyobb mértékben emelkedtek, mint az árverésből származó bevétel, miközben a piaci stabilizációs tartalék tovább csökkenti az árverésre bocsátható mennyiséget. A tizennégy tagállam némelyikében az energiaigényes iparágakból származó kibocsátás aránya is nőtt az árverési részarányuk számításának alapjául szolgáló múltbeli kibocsátáshoz képest. 3.5.Kibocsátáscsökkentés az EU ETS-ben A helyhez kötött létesítményekből származó kibocsátás 2021-ben 1 335 millió tonna CO2-egyenértéket tett ki. Ez 6,6 %-kal volt magasabb, mint 2020-ban, de még mindig 5,6 %-kal alacsonyabb, mint 2019-ben. A helyhez kötött létesítményekből származó kibocsátás csökkenésének hajtóereje eddig túlnyomórészt a villamosenergia-ágazat (villamosenergia- és hőtermelés, ideértve az ipari hőtermelés egy részét is) volt. 2021-ben viszont 8,4 %-kal nőtt a kibocsátás a villamosenergia-ágazatban. Ennek fő oka, hogy a Covid19-világjárvány utáni gazdasági helyreállítással összefüggésben megnőtt a villamos energia iránti kereslet, és a fosszilis tüzelőanyagok árának emelkedése miatt fokozódott a szénfelhasználás. Mindazonáltal a villamosenergia-ágazat 2021. évi kibocsátása összességében véve még mindig 8,1 %-kal elmaradt a 2019. évi mértéktől, miközben a villamos energia iránti kereslet szintje hasonló volt e két évben. Az ipari létesítményekből származó kibocsátás is nőtt 2021-ben, 2020-hoz képest 4,6 %-kal lett magasabb. Jelentős növekedés volt megfigyelhető a legtöbb ágazatban, így a vas- és acéliparban, valamint a vegyiparban is. Ezt a világjárvány utáni gazdasági helyreállítás váltotta ki, amely 5,3 %-os növekedést eredményezett az EU-27 GDP-jében 2020 és 2021 között. Mindazonáltal az ipari kibocsátás 2021-ben 2,6 %-kal alacsonyabb volt, mint 2019-ben, annak ellenére, hogy az ipari termelés teljes mértéke mindkét évben nagyon hasonló volt. Az 5. táblázat a helyhez kötött létesítményekből származó, ETS hatálya alá tartozó kibocsátás alakulását dokumentálja 2013 óta.





Tárgyév 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 Helyhez kötött létesítményekből származó hitelesített kibocsátás 1 908 1 814 1 803 1 751 1 755 1 683 1 530 1 356 1 335 Változás előző évhez mérten – –4,9 % –0,6 % –2,9 % 0,2 % –4,1 % –9,1 % –11,4 % 6,6 % Villamosenergia- és hőtermelésből származó hitelesített kibocsátás 1 191 1 100 1 091 1 046 1 036 964 822 696 707 Változás előző évhez mérten – –7,7 % –0,8 % –4,1 % –1,0 % –7,0 % –14,7 % –15,3 % 8,4 % Ipari termelésből származó hitelesített kibocsátás 717 714 712 705 719 719 708 659 631 Változás előző évhez mérten – –0,4 % –0,3 % –1,0 % 2,0 % 0,1 % –1,6 % –6,9 % 4,6 % A 3. ábra az ETS hatálya alá tartozó kibocsátás 2021. évi alakulását mutatja az EU ETS 3. szakaszához viszonyítva, tüzelőanyag-típus szerinti bontásban. Az EU ETS-ben a feketekőszén, a lignit (és a szubbitumenes szén), valamint a földgáz tartozott a fő energiaforrások közé 2021-ben. Az előző években a földgáz részaránya fokozatosan nőtt, felváltva a feketekőszenet és – kisebb mértékben – a lignitet. 2021-ben viszont a feketekőszénből származó kibocsátás részaránya 3,4 %-kal nőtt 2020-hoz képest. Ezzel egyidejűleg a lignit és a földgáz részaránya egyaránt csökkent. Ez a fosszilis tüzelőanyagok árának emelkedésével függ össze. A jelentések alapján összesen 2 153 létesítmény használt fel biomasszát 2021-ben. Ez az EU ETS hatálya alá tartozó összes adatszolgáltató létesítmény 24,6 %-át teszi ki, és növekedést mutat a 2020. évi 22,5 %-hoz képest. A kibocsátás tüzelőanyag-típusonként eltér, azonban 15,8 %-kal magasabb lett volna az a kibocsátás, amelynek tekintetében kibocsátási egységeket kellett leadni, ha a nulla besorolású biomasszából származó kibocsátás fosszilis kibocsátásnak minősült volna. 2023. január 1-jétől a megújulóenergia-irányelv szerinti új fenntarthatósági és kibocsátásmegtakarítási kritériumok alkalmazandók a nulla besorolású biomasszából származó kibocsátásra az EU ETS-ben. Szigorúbb kritériumok vannak köztük a bioüzemanyagok és a folyékony bio-energiahordozókra, valamint új kritériumok a szilárd és gáznemű biomasszára vonatkozóan. A vonatkozó fenntarthatósági kritériumoknak megfelelő vagy e kritériumok hatálya alá nem tartozó, biomasszából előállított tüzelőanyagok tekinthetők nulla besorolásúnak. Ez azt jelenti, hogy CO2-kibocsátásuk nem minősül fosszilis CO2-kibocsátásnak. Az üzemeltetőknek e nulla besorolású kibocsátás után nem kell az ETS szerinti kibocsátási egységeket leadniuk. Ezért a 3. ábrán a nulla besorolású biomasszából származó kibocsátás a fosszilis tüzelőanyagokból származó kibocsátáson felül látható. A 4. ábra a nulla besorolású biomasszából származó kibocsátás A., B. és C. kategóriájú létesítmények közötti megoszlását mutatja az EU ETS-en belül. A megoszlás nem foglalja magában az elnyelési szakaszt és a kibocsátások nettó értékét. A nulla besorolású biomasszából származó kibocsátás egyértelműen nőtt, a 2020. évi 142 millió tonnáról 172 millió tonnára emelkedett 2021-ben. A nem nulla besorolású biomasszából származó kibocsátás változatlanul minimális, mintegy 1,5 millió tonna CO2-egyenérték, épp meghaladja a helyhez kötött létesítményekből származó, az ETS hatálya alá tartozó összkibocsátás 0,1 %-át. Ez a részarány szinte ugyanaz, mint 2020-ban, azonban a nulla besorolású biomasszára vonatkozó követelmények szigorodása miatt a növekedésére lehet számítani, különösen 2023 után. 2023. január 1-jéig a nemzeti hatóságok engedélyezhetik a létesítményeknek, hogy a II. megújulóenergia-irányelv szerinti fenntarthatósági és kibocsátásmegtakarítási kritériumok teljesítésének igazolása nélkül minősítsék nulla besorolásúvá a biomasszából származó kibocsátásukat. 3.6.A kereslet és a kínálat egyensúlyba hozása 2013-ban, a 3. szakasz kezdetén az EU ETS-t a kibocsátási egységek kínálata és kereslete között kialakult jelentős strukturális egyensúlyhiány jellemezte. A szén-dioxid-piac többlete 2,1 milliárd kibocsátási egység volt. A Bizottság rövid és hosszú távú intézkedéseket ennek az egyensúlyhiánynak az orvoslása érdekében. A Bizottság rövid távú intézkedésként 900 millió kibocsátási egység árverését halasztotta el 2014–2016-ról 2019–2020-ra. Hosszú távú megoldásként létrehozta a piaci stabilizációs tartalékot (MSR) 2015-ben. Az MSR a forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes számának (TNAC) előre meghatározott küszöbértékei alapján kiigazítja az árverésre bocsátható mennyiségeket. Ez előmozdítja az egyensúly és a reziliencia megteremtését az uniós szén-dioxid-piacon. Az MSR 2019-ben kezdte meg működését, és azóta minden évben kibocsátási egységek forgalomból történő kivonásával csökkenti a tagállamok által árverésre bocsátható mennyiséget. A tartalékba került az a 900 millió kibocsátási egység, amelynek árverését eredetileg elhalasztották. A kibocsátás 2020-hoz képest 2021-ben nőtt, noha a világjárvány előtt, 2019. évi szint alatt maradt. Ennek eredményeképpen 1 449 millió kibocsátási egységnyi többlet keletkezett, amely kevesebb volt, mint 2020-ban, de némileg több, mint 2019-ben. Az 1. ábra a kibocsátási egységek EU ETS-en belüli többletének alakulását szemlélteti 2013-tól.

A Bizottság 2017. május közepétől rendszeresen közzéteszi a forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes számát az előző évre vonatkozóan. A Bizottság 2022 májusában hatodik alkalommal tette közzé a forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes számát, amely összesen 1 449 214 182 kibocsátási egység volt. Az előre meghatározott küszöbértéket meghaladó többlet miatt ismét kibocsátási egységek kerültek az MSR-be, így csökkent a 2022-ben és 2023-ban árverésre bocsátható mennyiség. Ezzel az MSR közel 350 millió kibocsátási egységgel csökkentette a 2022. szeptember és 2023. augusztus között árverésre bocsátható mennyiséget. Az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 3. függelékében található 3.1. táblázat ismerteti az egyes ETS-országok MSR-hez való hozzájárulását 2022-ben. Az európai zöld megállapodás végrehajtására irányuló tágabb kezdeményezés részeként a Bizottság 2021-ben elvégezte az MSR első felülvizsgálatát. A felülvizsgálat szerint az MSR jól működik, és teljesíti a célját. Még a Covid19-világjárvány alatt is elősegítette a többlet csökkentését és megbízható szén-dioxid-árjelzés biztosítását. 2019 óta több mint 1,4 milliárd kibocsátási egység került a tartalékba. A 2013 és 2020 közötti időszakban ki nem osztott 887 millió kibocsátási egység mellett minden évben a kibocsátási egységek előző évi többletének 24 %-át helyezték a tartalékba. Az első felülvizsgálat során a Bizottság javaslatot tett arra, hogy az MSR továbbra is kezelje az uniós szén-dioxid-piacon kialakult egyensúlyhiányt, és reagáljon a keresleti sokkhatásokra (például a Covid19-világjárvány által okozott sokkra). Ennek érdekében a Bizottság a 24 %-os beviteli arány fenntartását és a tartalék működési paramétereinek kiigazítását javasolta. 4.Légi közlekedés Az EU ETS 2012 óta szabályozza a légi közlekedési ágazatból származó kibocsátást. Jogilag a rendszer hatálya az összes induló járatra és mentesség hiányában az Európai Gazdasági Térségbe (EGT) érkező összes járatra kiterjed. 2013-ban viszont az EU az ETS szerinti kötelezettségeket ideiglenesen az EGT területén belüli járatokra korlátozta, hogy támogassa a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetet (ICAO) a légi közlekedésből származó kibocsátás csökkentését célzó, piaci alapú globális intézkedés kidolgozásában. Az erre vonatkozó határozatot később kétszer meghosszabbította, így hatálya 2023-ig tart. 2020. január 1-jétől a Svájcba induló járatokból származó kibocsátás is az EU ETS hatálya alá tartozik. A svájci ETS hatálya egyúttal kiterjed az EGT területén lévő repülőterekre induló légi járatra. Ez mindkét repülési irányban egyenlő versenyfeltételeket biztosít. 2021. január 1-jétől változatlanul az EU ETS hatálya alá tartoznak az Egyesült Királyságba induló légi járatok, az egyesült királysági ETS pedig kiterjed az EGT területén lévő repülőterekre induló légi járatokra. Ezzel az Egyesült Királyság EU-ból való kilépése ellenére fenntartható a légi közlekedésből származó kibocsátás szén-dioxid-árazási lefedettsége. 2021-ben 28,3 millió légi közlekedési kibocsátási egységet adtak ki az EU ETS naprakésszé tett hatályával összhangban. Az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek száma némileg meghaladta a 24 milliót. Emellett az EGT nemzeti tisztviselői által kezelt légijármű-üzemeltetők mintegy 0,5 millió svájci légi közlekedési kibocsátási egységet kaptak ingyenesen a svájci ETS keretében. Összehasonlításképpen megközelítőleg 3,8 millió légi közlekedési kibocsátási egységet bocsátottak árverésre 2021-ben. A légi közlekedési összkvóta 2021-től évi 2,2 %-kal csökken. A légi közlekedésből származó kibocsátás 2019-ben volt eddig a legmagasabb, 2020-ban viszont jelentősen visszaesett a Covid19-világjárvány és a hozzá kapcsolódó utazási korlátozások miatt. A légijármű-üzemeltetőktől származó kibocsátás 2021-ben 27,9 millió tonna CO2-egyenértéket tett ki (beleérte a svájci ETS hatálya alá tartozó mintegy 0,3 millió tonnát is). Ez mintegy 30 %-kal több, mint 2020-ban, de még mindig 50 %-kal kevesebb, mint a világjárvány előtt, 2019-ben. Itt fontos megjegyezni, hogy ez az összehasonlítás a 2020. és a 2019. évi kibocsátás kiigazított értékei alapján készült EU ETS légi közlekedés tekintetében 2021-ben megváltozott hatályát. Ez a kiigazítás kizárta az Egyesült Királyságból érkező járatokat. A 6. táblázat a légi közlekedési ágazatban ingyenesen kiosztott és árverésre bocsátott kibocsátási egységek mennyiségét, valamint a légijármű-üzemeltetőktől származó, hitelesített kibocsátás mennyiségét mutatja be.



Tárgyév 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 Hitelesített kibocsátás (millió tonna CO2-egyenérték) 53,5 54,8 57,1 61,5 64,4 67,5 68,2 25,2 27,9 Változás előző évhez mérten – 2,5 % 4,1 % 7,7 % 4,8 % 4,8 % 1 % –63 % 30 % Ingyenes kiosztás (EU-27 Izlanddal, Liechtensteinnel és Norvégiával, valamint az Egyesült Királysággal és Svájccal együtt), 32,4 32,4 32,1 32,0 33,1 31,3 31,3 32,5 24,0 Ingyenes kiosztás az új belépők és gyorsan növekvő üzemeltetők számára létrehozott különleges tartalékból 0 0 0 0 1,1 1,1 1,0 0,8 0,3 Az árverésre bocsátott kibocsátási egységek mennyisége 0 9,3 16,4 6,0 4,7 5,6 5,5 9,2 3,8 Az ICAO Közgyűlése 2016 októberében állásfoglalást fogadott el a nemzetközi légi közlekedés kibocsátáskompenzációs és -csökkentési rendszeréről (CORSIA). Fő célja a nemzetközi légi közlekedésből származó, bizonyos alapértéket meghaladó CO2-kibocsátás ellentételezése. A rendszer hivatalosan 2021-ben indult el, és kifejezetten önkéntes alapon működik 2026-ig. Még nem egyértelmű, hogy azután minden kötelezett ország alkalmazza-e, néhányan (például Kína) ugyanis fenntartásokat fogalmazott meg a rendszerrel kapcsolatosan. A CORSIA-ról szóló állásfoglalásra tekintettel hosszabbították meg a légi közlekedésre vonatkozó EU ETS hatályának Európán belülre való korlátozását 2023 végéig. A CORSIA keretében a részt vevő államoknak arra kell kötelezniük a területükön székhellyel rendelkező légitársaságokat, hogy nemzetközi jóváírások beszerzésével és törlésével ellentételezzék az eredetileg a 2019. és 2020. évi szint átlagaként meghatározott alapértéket meghaladó kibocsátásukat. 2021 októberében az ICAO Közgyűlése úgy határozott, hogy a 2024 és 2035 közötti időszakra a 2019. évi kibocsátás 85 %-ára módosítja a rendszer alapértékét. Az európai zöld megállapodás végrehajtását célzó szakpolitikai csomag részeként a Bizottság a légi közlekedésre vonatkozó EU ETS reformjára tett javaslatot,. A javaslat célja, hogy a CORSIA úgy kerüljön be az uniós jogba, hogy összhangban legyen az EU egész gazdaságra kiterjedő, 2030-ra vonatkozó éghajlat-politikai célkitűzésével, és idővel lehetővé tegye az éghajlat-politikai fellépés fokozását. Ennek érdekében a Bizottság javaslatot tett az EU ETS EGT-n belüli járatokra vonatkozó keretének és árjelzésének fenntartására, valamint a CORSIA rendszernek az EGT-n kívüli járatokra értelemszerűen történő alkalmazására. A globális légi közlekedés éghajlatra gyakorolt általános hatása jóval nagyobb, mint csupán az EU ETS által jelenleg szabályozott CO2-összetevő. A légi közlekedés teljes hatása a CO2-kibocsátás 2–4-szeresére tehető a CO2-től eltérő hatások figyelembevétele esetén. E kibocsátás kezelése azért lényeges, mert az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) az éghajlatváltozás mérsékléséről szóló hatodik értékelő jelentésében kiemelte a nemzetközi légi közlekedést (és a hajózást) azon ágazatok közül, amelyek éghajlat-politikai céljai elmaradnak a Párizsi Megállapodás értelmében a globális hőmérséklet-emelkedés megfékezéséhez szükséges szinttől. 5.Piacfelügyelet Az uniós szén-dioxid-piacot piacfelügyeleti szabályokból álló szilárd keret szabályozza. Az azonnali kibocsátási egységek és a kibocsátáskereskedelmi derivatívák egyaránt a pénzügyi eszköznek minősülnek a pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv (MiFID-irányelv) értelmében. Ezt a minősítést a másodlagos jog, ezen belül az árverésekről szóló rendelet is tükrözi, amely az elsődleges piacot (a kibocsátási egységek árverésre bocsátását) szabályozza. Az uniós szén-dioxid-piacon folytatott kereskedés összességében véve ugyanazon szabályozási rendszer hatálya alá tartozik, mint az uniós pénzügyi piacok.

Az uniós szén-dioxid-piac felügyelete megoszlik mind a 27 tagállam pénzügyi hatóságai között, a koordinációjáról pedig az európai szabályozó szerv, az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (ESMA) gondoskodik. Kiterjedt jelentéstételi és átláthatósági követelmények révén ellenőrzik a piaci szereplők magatartását. Emellett a piaci visszaélésekről szóló rendelet arra kötelezi a piaci szereplőket, hogy haladéktalanul jelentsék a gyanús megbízásokat és ügyleteket. A nemzeti hatóságok egyúttal jogosultak korrekciós intézkedésekkel vagy szankciókkal reagálni piaci visszaélés észlelése esetén. A pénzügyi felügyeleti szabályok az uniós szén-dioxid-piac integritását és átláthatóságát védik. A kialakított keret jól működik. Mindazonáltal a szén-dioxid árának 2021. évi emelkedésére tekintettel egyes érdekeltek azt állították, hogy túlzott mértékű árspekuláció tapasztalható. Ezen aggályok vizsgálata érdekében a Bizottság azzal bízta meg az ESMA-t, hogy elemezze a kereskedési magatartást az uniós szén-dioxid-piacon. Az előzetes értékelést követően az ESMA 2022 márciusában közzétette a kibocsátáskereskedelmi egységekről és a hozzájuk kapcsolódó derivatívákról szóló zárójelentést. Ez az uniós szén-dioxid-piacról készült egyik legátfogóbb értékelés annak 2005-ös indulása óta, közvetlenül a pénzügyi piaci felügyeletektől gyűjtött adatok felhasználásával. Szakpolitikai ajánlásokat is javasol a piac működésének javítása érdekében. A jelentés mindenekelőtt arra a következtetésre jutott, hogy a szén-dioxid-piac jól működik, és a megfigyelt ármozgások összhangban vannak a piaci fundamentumokkal. Ezt a következtetést ettől függetlenül az Európai Központi Bank is megerősítette, amely 2022 áprilisában tette közzé elemzését. 5.1.Az ESMA-jelentés megállapításai A szén-dioxid-ár 2021 folyamán és 2022 első félévében is emelkedett. Az ESMA-jelentés megerősíti, hogy ez az áralakulás és a vele járó volatilitás összhangban van a piaci fundamentumokkal. Míg a kibocsátási egységek árát ugyan számos tényező befolyásolhatja, az ESMA egyetért a legtöbb elemzővel a 2021–2022. évi áremelkedés mögött meghúzódó fő tényezőket illetően. Kiemelendő, hogy nőtt a kibocsátási egységek iránti kereslet, először a Covid19-világjárvány utáni gazdasági helyreállítás eredményeként, majd az emelkedő gázárak hatására a földgázról más fosszilis tüzelőanyagokra való áttérés következtében. Ezenfelül a piac már számít az európai zöld megállapodás végrehajtása céljából javasolt jogalkotási csomagban foglalt szakpolitikai reformok elfogadására, amelynek egyik hatása az lesz, hogy a jövőben szűkül a kibocsátási egységek kínálata. Az uniós szén-dioxid-piac szintén rövid távon reagált olyan hirtelen sokkhatásokra, mint a Covid19-világjárvány és a vele járó gazdasági hatások, valamint az ukrajnai háború és a hozzá kapcsolódó energiaválság. Az ESMA-jelentés pénzügyi felügyeleti szempontból nem talált jelentősebb anomáliát a piac működésében. Az elsődleges piac és a származtatott ügyletek másodlagos piaca is általában véve rendeltetésszerűen működik. A kereskedés nagyrészt származtatott ügyletek formájában zajlik a másodlagos piacokon (a mennyiség 90 %-a). Ezek az ügyletek lehetővé teszik, hogy megfelelésre kötelezett szervezetek és egyéb nem pénzügyi (kereskedelmi) szervezetek fedezzék az árkockázatukat. A jelentés arra sem talált bizonyítékot, hogy pénzügyi szervezetek túlzott mértékű árspekulációt folytatnának a megfelelésre kötelezett szervezetek kárára. Mind az elsődleges, mind a másodlagos piacon változatlanul az üzemeltetők alkotják a szereplők meghatározó kategóriáját. Ugyan jelen vannak befektetési alapok és egyéb, spekulatív magatartással általában összefüggésbe hozható pénzügyi szervezetek, részesedésük csak csekély mértékben nőtt 2018 óta, és összességében véve még mindig alacsony (8 % alatti). Az illetékes nemzeti hatóságok sem számoltak be piaci visszaélésekről vagy bennfentes kereskedelemről. Az ESMA-jelentés megerősíti, hogy a pénzügyi szektor fontos szerepet tölt be a szén-dioxid-piac működésében, mivel likviditást és szolgáltatásokat nyújt a megfelelésre kötelezett szervezeteknek a kibocsátási egységek beszerzéséhez. Az ETS hatálya alá tartozó üzemeltetők nagyrészt származtatott ügyletek, különösen tőzsdei határidős ügyletek lebonyolításával teljesítik megfelelési kötelezettségeiket. Ez utóbbiakkal jogot szereznek arra, hogy a jövőben előre meghatározott áron jussanak kibocsátási egységekhez. Ezekben az ügyletekben a partnereik túlnyomórészt pénzügyi szervezetek (befektetési vállalkozások és bankok). A piaci részvételük révén tehát az ETS hatálya alá tartozó üzemeltetők az árkockázatok kezelése szempontjából több lehetőséghez, hosszabb távú befektetéseikhez pedig szabad kiegészítő tőkéhez juthatnak. A pénzügyi szervezeteknek is fontos szerepük van a kibocsátási egységeknek a másodlagos piacokon kereskedő egyéb piaci szereplőhöz, különösen az ETS hatálya alá tartozó, kis és közepes méretű üzemeltetőkhöz való eljuttatásában. Összességében véve az ESMA megállapította, hogy a másodlagos piacokon való részvétel az árverésekhez képest nagyobb. Az ESMA emellett megerősítette, hogy a legnagyobb szereplők nemcsak árveréseken vettek részt, de jelen voltak a másodlagos piacokon is, ahol más szereplőknek adtak el kibocsátási egységeket. Az ETS hatálya alá tartozó üzemeltetők közül sokak számára kényelmesebb és költséghatékonyabb lehet a megfeleléshez szükséges kibocsátási egységeket közvetítőkön, többek között pénzügyi szervezeteken keresztül beszerezni. 5.1.1.Az ESMA szakpolitikai ajánlásai Az ESMA-jelentés több szakpolitikai ajánlást is megfogalmaz az uniós szén-dioxid-piac hatékonyabb ellenőrzése és átláthatóbbá tétele érdekében. A Bizottság jelenleg körültekintően mérlegeli ezeket az ajánlásokat, valamint a végrehajtásukhoz esetlegesen szükséges célzott intézkedéseket és kiigazításokat. Ezenkívül a jelentés ajánlások megfogalmazása nélkül felvetett két kérdést a szakpolitikai döntéshozók számára: a pozíciós limit és a központi piacfigyelés bevezetését. További intézkedésként az ESMA részletesebb értékelést javasol a káros hatások elkerülése érdekében. A Bizottság továbbra is szigorúan figyelemmel kíséri a szén-dioxid-piacon működését, értékeli az ESMA ajánlásait, és szorosan együttműködik a nemzeti hatóságokkal a piac integritásának biztosítása érdekében. 6.A kibocsátások nyomon követése, jelentése és hitelesítése A 4. szakaszban (2021–2030) is az EU ETS nyomonkövetési, jelentési, hitelesítési és akkreditációs előírásainak kialakult kerete vonatkozik. Ezeket az előírásokat harmonizálták a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelettel, valamint az akkreditációról és hitelesítésről szóló rendelettel. Az országok az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 21. cikkével összhangban minden évben beszámolnak az EU ETS végrehajtásáról. Ezek az adatok betekintést nyújtanak a rendszer hatékony működésének alapjául szolgáló nyomonkövetési, jelentési, hitelesítési és akkreditációs keretbe. 6.1.A kibocsátás nyomon követése Az EU ETS-ben a kibocsátás nyomon követésére szolgáló rendszer elemekből épül fel. Ezzel nagy fokú rugalmasságot biztosít az üzemeltetők számára, egyidejűleg biztosítva a költséghatékonyságot és a kibocsátási adatok megbízhatóságát. Az üzemeltetők többféle nyomonkövetési módszert (számításon alapuló vagy mérésen alapuló, valamint – rendkívüli esetben – kivételes módszert) is alkalmazhatnak, beleértve a létesítmények egyes részei tekintetében a módszerek kombinálását is. A légijármű-üzemeltetők esetében csak számításon alapuló módszerek engedélyezettek, és a járatok szempontjából központi paramétert az üzemanyag-fogyasztás jelenti.

A nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet a létesítmények és a légijármű-üzemeltetők számára is előírja, hogy az illetékes nemzeti hatóság által jóváhagyott nyomonkövetési tervvel kell rendelkezzenek. Ezzel elkerülhető a nyomonkövetési módszerek önkényes kiválasztása és az adatok időbeli eltérése. 2021-ben a legtöbb létesítmény a számításon alapuló módszert alkalmazta a kibocsátása kiszámításához. Huszonkét ország mindössze 154 létesítménye (1,8 %) jelentette, hogy a kibocsátást folyamatosan mérő rendszert (CEMS) használ, tehát majdnem annyi létesítmény, mint 2020-ban. Leggyakrabban Németországban és Csehországban alkalmaznak CEMS-t. Harminc létesítményben a mért kibocsátás biogén CO2-t is tartalmazott. A CEMS-t használó létesítmények mintegy fele alkalmazza a módszer a kibocsátásának több mint 95 %-a tekintetében, a másik fele pedig a CEMS-t és a számításon alapuló módszert kombinálja. Csupán tizenegy ország számolt be a kivételes módszer használatáról: 31 létesítményben alkalmazták megközelítőleg 2,5 millió tonna CO2-egyenérték tekintetében (2020-hoz képest néggyel több létesítményben, de 0,4 millió tonna CO2-egyenértékkel kevesebb kibocsátást illetően). A kivételes módszer alkalmazásával jelentett teljes kibocsátás 52 %-áért egyetlen hollandiai létesítmény felel. A legtöbb létesítmény 2021-ben megfelelt a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet szerinti legkisebb meghatározási szint alapértelmezett értékeinek. A jelentések szerint a C. kategóriájú létesítmények közül csak 98 (a 2020. évi 80-hoz képest) tért el legalább egy paraméter esetében attól a követelménytől, hogy a jelentős forrásanyagokra a legmagasabb meghatározási szinteket alkalmazzák. Ezek a létesítmények tizennyolc országban találhatók, és az összes C. kategóriájú létesítmény 13,6 %-át teszik ki. Ilyen eltérések csak akkor megengedettek, ha az üzemeltető bizonyítja, hogy a legmagasabb meghatározási szint műszakilag nem teljesíthető, vagy észszerűtlen költségekhez vezet. Amennyiben e feltételek már nem állnak fenn, az üzemeltetőknek értelemszerűen fejleszteniük kell a nyomonkövetési rendszert. 2021-ben huszonhárom országban 405 B. kategóriájú létesítmény kapott engedélyt, hogy bizonyos módon eltérjen a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet alapértelmezett előírásaitól. Ez az összes B. kategóriájú létesítmény 21 %-a, tehát a részarány ugyanaz volt, mint 2020-ban. 6.2.Akkreditáció és hitelesítés A kibocsátás EU ETS keretében végzett nyomon követésének hitelesítőit nemzeti akkreditáló testületnek kell akkreditálnia ahhoz, hogy az akkreditációról és hitelesítésről szóló rendelet szerinti hitelesítést végezhessenek. Ezzel biztosítható, hogy a hitelesítők az összes EU ETS-országban kölcsönös elismerés alapján működjenek, teljes mértékben kiaknázva a belső piac adta lehetőségeket és gondoskodva a szolgáltatás kielégítő rendelkezésre állásáról. 2021-ben a helyhez kötött létesítmények esetében 106, a légi közlekedés esetében pedig 23 akkreditált hitelesítő volt. Ezenkívül huszonhat ország számolt be arról, hogy a területén legalább egy külföldi hitelesítő tevékenykedett 2021-ben, hat ország pedig csak külföldi hitelesítőket jelentett. Ez azt mutatja, hogy a hitelesítők országok közötti kölcsönös elismerése továbbra is sikeresen működik. Megállapítást nyert, hogy a hitelesítők nagymértékben megfelelnek az akkreditációról és hitelesítésről szóló rendeletnek. Csak Norvégia számolt be két felfüggesztésről, és mindössze Franciaország jelentette hitelesítő akkreditációjának visszavonását. Ehhez képest 2020-ban nem történt felfüggesztés, és egy visszavonás volt. Hat ország csökkentette hét hitelesítő akkreditációjának hatályát. 2020-ban csak Németország tett így, két hitelesítő esetében. 2021-ben hat ország számolt be arról, hogy panaszokat kapott hitelesítőkkel kapcsolatosan (eggyel több, mint 2020-ban). A panaszok teljes száma (28) azonban mindössze a panaszok 2020. évi számának 57 %-át tette ki. A legtöbb panasz (93 %) a jelentés időpontjában már megoldódott (szemben a 2020. évi 86 %-kal). Ezenkívül egy ország számolt be arról, hogy időközben a korábbi évekből származó tizenegy panasz is rendeződött. 2021-ben nyolc ország jelentette, hogy 64 hiányosságot tárt fel a hitelesítők szerepkörét illetően a nemzeti akkreditáló testületek és az illetékes hatóságok közötti információcsere során (növekedés a 2020. évi héthez képest). Ezek 72 %-a a jelentés időpontjában már megoldódott. Ezenkívül három ország számolt be arról, hogy időközben a korábbi évekből származó huszonnégy hiányosságot is sikerült orvosolni. Az akkreditációval és hitelesítéssel kapcsolatos szempontok áttekintését az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 4. függelékében található 4.1. táblázat tartalmazza. 6.3.Illetékes hatóságok Az EU ETS végrehajtása tekintetében illetékes nemzeti hatóságok szervezeti felépítése országonként különbözik. Néhány országban több helyi hatóság működik közre, míg máshol inkább központosított a végrehajtás. Az országok költség- és időtakarékossági szempontok alapján választották ezeket a megközelítéseket. A jelentések alapján összesen 69 központi, 147 regionális, 644 helyi és 27 egyéb illetékes hatóság vett részt 2021-ben az EU ETS végrehajtásában. Az országok arról számoltak be, hogy különböző eszközökkel gondoskodnak a hatóságok közötti koordinációról, például tizenegy országban központi illetékes hatóság látja el a nyomonkövetési, jelentési és hitelesítési feladatokat, tíz országban koordinációs szerepet tölt be, öt országban pedig kötelező erejű utasításokat és iránymutatásokat ad, míg nyolc országban közös képzéseket szerveznek az illetékes hatóságoknak, tizenegy országban pedig rendszeresen szerveznek munkacsoportokat vagy találkozókat a hatóságok között. 2021-ben tizennégy ország nem élt ilyen eszközökkel. Ezekben az országokban inkább központosított a szervezeti felépítés, így kevesebb koordinációs eszközre van szükség. Az EU ETS országok közötti koordinációról részletesebb áttekintést nyújt az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 4. függelékében található 4.2. táblázat. 2021-ben tizenöt ország nem számított fel közigazgatási díjat a létesítményüzemeltetőknek az engedélyezés és a nyomonkövetési tervek jóváhagyása után (növekedés a 2020. évi tizenhárom országhoz képest). Tizennyolc országban a légijármű-üzemeltetőknek sem kellett díjat fizetniük (2020-ban tizenhat ilyen ország volt). A díjak országonként és szolgáltatástípusonként jelentősen eltérőek voltak: az engedéllyel és a nyomonkövetési terv jóváhagyásával kapcsolatos díj a létesítmények esetében 5 és 7 729,20 EUR között, míg a légijármű-üzemeltetők esetében 2,13 és 3 100 EUR között alakult. Tizenhárom ország számolt be arról, hogy közigazgatási díjat számít fel a nyomonkövetési módszertani tervek vagy jelentős módosítások jóváhagyásáért, szintén eltérő összegben. Az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 4. függelékében található 4.3. táblázat részletes áttekintést nyújt az EU ETS-országokban felszámított közigazgatási díjakról. 6.4.Megfelelés és jogérvényesítés Az EU ETS-nek való megfelelést éves ciklusokban ellenőrzik. Az üzemeltetőknek az üzemeltetés mindegyik évére vonatkozóan éves kibocsátási jelentést kell benyújtaniuk a következő év március 31-ig. A jelentés hitelesítése után az üzemeltetőknek ugyanazon év április 30-ig le kell adniuk a megállapodás szerinti számú kibocsátási egységet. Az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 100 EUR bírságot ró ki a kibocsátott CO2 minden olyan tonnájára, amelyre vonatkozóan nem adtak le kellő időben kibocsátási egységet. Ezt az esedékes kibocsátási egységek leadásának költségén felül kell megfizetni. Egyéb szankciók is kivethetők az EU ETS végrehajtásával összefüggő jogsértésekre az érintett ország által meghatározott nemzeti rendelkezések alapján.

A 2021. évi megfelelési ciklusban az EU ETS-nek való megfelelés kifejezetten nagy mértékű maradt. Időben eleget tettek jogi kötelezettségeiknek azon üzemeltetők, amelyek a legtöbb évben a helyhez kötött létesítményekből és a légi közlekedésből származó kibocsátások több mint 99 %-áért felelősek. Az elektronikus jelentéstétel szélesebb körű elterjedésével javult a megfelelési rendszer hatékonysága. 2021-ben tizenegy ország használt automatizált informatikai rendszert és elektronikus sablonokat a nyomonkövetési tervekhez, a kibocsátási jelentésekhez, a hitelesítési jelentésekhez, illetve a fejlesztési jelentésekhez. Nyolc ország a nyomonkövetési módszertani tervekhez, a tevékenységi szintről szóló éves jelentésekhez és a kiosztási adatok cseréjéhez kapcsolódó munkafolyamatot is automatizált informatikai rendszerekkel kezelte. A Covid19-világjárvány és a hozzá kapcsolódó, személyes érintkezésre vonatkozó korlátozások miatt tizennyolc ország engedélyezte, hogy a hitelesítők virtuális helyszíni szemléket végezzenek. Az illetékes hatóságok 460 létesítmény és 64 légijármű-üzemeltető esetében hagyott jóvá virtuális helyszíni szemlét. Az illetékes hatóságok különféle megfelelőségi ellenőrzéseknek vetik alá az éves kibocsátási jelentéseket. 2021-ben minden illetékes hatóság ellenőrizte a helyhez kötött létesítményektől kapott jelentések hiánytalanságát, és a többségük a légijármű-üzemeltetők jelentéseivel is így tett. Kivételt képeztek Magyarország és Lettország illetékes hatóságai (három, illetve két légijármű-üzemeltetővel), valamint Liechtenstein, Észak-Írország és Szlovénia, mivel nem kezelnek légijármű-üzemeltetőket. Az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 4. függelékében található 4.4. táblázat részletes áttekintést nyújt az EU ETS-országokban végzett megfelelőségi ellenőrzésekről. Az illetékes hatóságok tizenkét országban késztettek óvatos becslést 55 létesítmény esetében (az összes létesítmény megközelítőleg 0,6 %-a), ami csökkenést jelent a 2020. évi 58-hoz képest. E becslések a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet 70. cikke szerint készülnek, ha az éves kibocsátási jelentéseket nem érkeznek be időben, kedvezőtlen hitelesítő szakvélemény született, vagy a kibocsátási jelentés nem felelt meg a nyomon követésről és jelentésről szóló rendeletnek. Tizennégy létesítmény összkibocsátásáról készült óvatos becslés. Tizenhét létesítmény esetében az óvatos becslés csak a kibocsátás egy részére terjedt ki, huszonnégy létesítménynek pedig a becslés szerint nem volt kibocsátása. Az óvatos becslések összesen 0,8 millió tonna kibocsátást tartalmaztak (csökkenés a 2020. évi 3,3 millió tonnához képest) az ötvenöt létesítmény által jelentett 5 millió tonnából (csökkenés a 2020. évi 18 millió tonnához képest). Az óvatos becslésekre jellemzően azért volt szükség, mivel a kibocsátási jelentések nem voltak teljes mértékben összhangban a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet előírásaival, vagy a határidő után érkeztek be. Hat ország (kettővel kevesebben, mint 2020-ban) jelentett a légi közlekedésre vonatkozó óvatos becsléseket huszonnyolc légijármű-üzemeltető (öttel több, mint 2020-ban) és 0,09 millió tonna kibocsátás (2020-ban 0,14 millió tonna) tekintetében. Az illetékes hatóságok ellenőrzései továbbra is fontosak a hitelesítők munkájának kiegészítése szempontjából. Tizenhat ország számolt be arról, hogy a kibocsátási jelentések ellenőrzése mellett helyszíni ellenőrzéseket is végzett létesítményekben. Egyetlen ország sem jelentett helyszíni ellenőrzést a légi közlekedés terén, míg 2020-ban még tizenhárom ország tett így. Ez a csökkenés – különösen a légi közlekedés esetében – a Covid19-világjárvány hatásának tudható be. Az illetékes hatóságoknak 2021 első félévében nem volt lehetőségük felkeresni a légijármű-üzemeltetők létesítményeit. Az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 4. függelékében található 4.5. táblázat áttekintést nyújt az EU ETS-országokban kezelt megfelelési intézkedésekről. 2021-ben nyolc ország huszonkilenc létesítményüzemeltetője kapott többletkibocsátási bírságot. A légi közlekedés terén négy ország számolt be többletkibocsátási bírságról kilenc légijármű-üzemeltető esetében. Tizenegy ország 41 esetben jelentett a többletkibocsátástól eltérő jogsértést, szabott ki bírságot, illetve adott ki hivatalos figyelmeztetést vagy hivatalos felszólítást. Harminc (kiszabott vagy például folyamatban lévő jogi eljárás miatt kiszabandó) bírságot jelentettek összesen 17,9 millió EUR értékben. Ez magában foglalja a légi közlekedést is, ahol öt jogsértés történt négy tagállamban, aminek következtében három bírságot szabtak ki 36 000 EUR összértékben. Az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 4. függelékében található 4.6. táblázat áttekintést nyújt az EU ETS-országokban kezelt többletkibocsátási bírságokról. A 2021 tekintetében jelentett leggyakoribb jogsértések közé a kibocsátási engedély nélküli üzemeltetés, a jóváhagyott nyomonkövetési tervvel és a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelettel összhangban történő nyomon követés elmulasztása, valamint a kibocsátási jelentés kellő időben történő benyújtásának elmulasztása tartozott. Az ETS 4. szakaszában további jogsértések és hozzájuk kapcsolódó bírságok állapíthatók meg a következők szerint: létesítménymegszűnés bejelentésének elmulasztása vagy az ingyenes kiosztási eljárásokhoz szükséges dokumentumok – például a nyomonkövetési módszertani terv – benyújtásának elmulasztása, a nyomonkövetési követelmények e terv szerinti teljesítésének vagy a tevékenységi szintről szóló éves jelentés benyújtásának elmulasztása. 7.Kapcsolat az EU ETS és a svájci ETS között 2020-tól kapcsolat áll fenn az EU ETS és a svájci ETS között. Következésképpen az egyik rendszerben kiadott kibocsátási egységek a két rendszer bármelyikében keletkező kibocsátás tekintetében leadhatók. A nagyobb piachoz való hozzáférés révén az üzemeltetők költséghatékonysági előnyökhöz és több kibocsátáscsökkentési lehetőséghez juthatnak. Az összekapcsolási megállapodás meghatározza a két rendszer kapcsolódási feltételeit és követelményeit. Emellett létrehozza az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 25. cikkében foglalt összekapcsolási feltételek teljesülésének biztosításához szükséges mechanizmust. Az EU számára kulcsfontosságú követelmény volt a légi közlekedés bevonása az összekapcsolási megállapodásba. A megállapodás 6. cikke alapján Svájc az EU ETS-ével megegyező megközelítést alkalmazza a lefedettségre, az összkvótára és a kiosztásra vonatkozó szabályok tekintetében. A svájci belföldi és a Svájcból az EGT területén lévő repülőterekre induló légi járatok a svájci ETS, míg a Svájcba induló járatok az EU ETS hatálya alá tartoznak. Ez a megoldás mindkét rendszer környezeti integritását megóvja. Az EU és Svájc között mindkét irányban járatokat üzemeltető légijármű-üzemeltetőkre mindkét rendszerben megfelelési kötelezettségek vonatkoznak. Az ezzel járó adminisztratív teher korlátozása érdekében az összekapcsolási megállapodás egyablakos ügyintézési megoldást vezetett be. Ennek értelmében az üzemeltetőknek egyetlen illetékes hatóságnál kell intézniük a kiosztással, a számlával és a megfelelőséggel kapcsolatos ügyeket. A 7. és a 8. táblázat összehasonlítja a két rendszer 2021. évi fő számadatait, így az árverésre bocsátott kibocsátási egységeket, az ingyenes kiosztást és a hitelesített kibocsátást a helyhez kötött létesítményre és a légijármű-üzemeltetőkre vonatkozóan egyaránt. Azt mutatják, hogy a két rendszer összeegyeztethetősége nem méretbeli kérdés, hanem minőségi követelményeken, egyenlő versenyfeltételeken és a piaci integritás megóvására irányuló intézkedéseken múlik. Rendszer EU ETS Svájci ETS Árverésre bocsátott kibocsátási egységek 582 952 500 175 000,

2020-ból maradt mennyiség Általános célú kibocsátási egységek ingyenes kiosztása 544 947 793 4 436 126 Helyhez kötött létesítményekből származó hitelesített kibocsátás 1 335 460 461 4 904 027





Rendszer EU ETS Svájci ETS Árverésre bocsátott légi közlekedési kibocsátási egységek 3 785 500 160 850 Légi közlekedési kibocsátási egységek ingyenes kiosztása Uniós légi közlekedési kibocsátási

egységek az EU ETS számára Svájci légi közlekedési kibocsátási

egységek a svájci ETS számára Svájci légi közlekedési kibocsátási

egységek a svájci ETS számára Uniós légi közlekedési kibocsátási

egységek az EU ETS számára 24 060 563 380 246 496 960 397 327 Légijármű-üzemeltetőktől származó hitelesített kibocsátás EU ETS Svájci ETS Svájci ETS EU ETS 27 699 555 274 931 328 191 434 349 A megállapodás működőképessé tétele és a hatékonyságnövekedés előmozdítása érdekében közvetlen kapcsolat jött létre a két rendszer kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékei között. Ez a kapcsolat lehetővé teszi, hogy a szabályozott szervezetek áthelyezzék a kibocsátási egységeket a két rendszer számlái között. Az áthelyezések tervezetten, általában havonta kétszer mennek végbe. A 9. és a 10. táblázat az összekapcsolás által az EU ETS-ben és a svájci ETS-ben gyakorolt 2021. évi hatásait ismerteti. A táblázatokból kiderül, milyen mértékben vették igénybe a mindkét rendszerben részt vevő szabályozott szervezetek a másik rendszerben kiadott kibocsátási egységeket a megfeleléshez.



Helyhez kötött

létesítmények Ingyenes kiosztás

és árverés útján történő értékesítés Hitelesített kibocsátások Leadott egységek Az EU ETS kibocsátási egységei A svájci ETS kibocsátási egységei Általános Légi közlekedés Általános Légi közlekedés 1 128 900 293 1 335 460 461 1 332 192 792 1 323 252 959 8 480 001 396 422 63 410 Teljes összeg %-a 99,3 % 0,6 % 0,03 % 0,005 % Légijármű-

üzemeltetők Ingyenes kiosztás (a svájci ETS-szel együtt) és árverés útján történő értékesítés Hitelesített kibocsátás

(a svájci ETS keretében is) Leadott egységek Az EU ETS kibocsátási egységei A svájci ETS kibocsátási egységei Általános Légi közlekedés Általános Légi közlekedés 28 223 342 27 944 486 28 007 345 7 677 636 19 901 550 487 427 672 Teljes összeg %-a 27,4 % 71,1 % 0,002 % 1,5 % Helyhez kötött

létesítmények Ingyenes kiosztás

és árverés útján történő értékesítés Hitelesített kibocsátások Leadott egységek Az EU ETS kibocsátási egységei A svájci ETS kibocsátási egységei Általános Légi közlekedés Általános Légi közlekedés 4 611 126 4 904 027 4 858 105 398 715 0 4 433 068 26 322 Teljes összeg %-a 8,2 % – 91,3 % 0,5 % Légijármű-

üzemeltetők (Svájc által kezelt) Ingyenes kiosztás (az EU ETS-szel együtt) és árverés útján történő értékesítés Hitelesített kibocsátás

(az EU ETS keretében is) Leadott egységek Az EU ETS kibocsátási egységei A svájci ETS kibocsátási egységei Általános Légi közlekedés Általános Légi közlekedés 1 055 137 762 540 762 540 302 279 336 0 482 902 Teljes összeg %-a 0,04 % 36,6 % – 63,3 % Összességében véve az EU ETS-ben részt vevő szabályozott szervezetek (helyhez kötött létesítmények és légijármű-üzemeltetők egyaránt) a svájci ETS keretében kiadott 887 991 kibocsátási egységet vettek igénybe a megfeleléshez 2021-ben. Ez közel 246 000 kibocsátási egységgel több, mint 2020-ban, ami több mint 38 %-os növekedést jelent a kapcsolat által nyújtott rugalmassági mechanizmus igénybevételében. Ez annak ellenére alakult így, hogy az uniós légijármű-üzemeltetők relatív értelemben kevesebbet vettek igénybe a svájci ETS keretében kiadott légi közlekedési kibocsátási egységekből (2021-ben 1,5 %-ot, szemben a 2020. évi 2,3 %-kal). A helyhez kötött uniós létesítmények a szabályozási rendelkezésekkel összhangban először 2021-ben vehetik igénybe a svájci ETS légi közlekedési kibocsátási egységeket a megfeleléshez. Az EU ETS és a svájci ETS közötti kapcsolat ismertségének és elfogadottságának növekedését jól mutatja, hogy a helyhez kötött létesítmények egyre nagyobb mértékben használják fel a svájci általános célú kibocsátási egységeket: az általuk igénybe vett egységek száma nulláról 396 422-re nőtt. A svájci ETS keretében kiadott általános célú kibocsátási egységek aránya relatív értelemben nem érte el az EU ETS-ben 2021-ben leadott összes egység 0,03 %-át. Azonban beszédesebb, hogy ez az abban az évben ingyenesen kiosztott és árverésre bocsátott összes svájci általános célú kibocsátási egység 8,6 %-át tette ki. A svájci ETS-ben a helyhez kötött létesítmények az EU ETS általános célú kibocsátási egységeinek hasonló hányadát használták fel a megfeleléshez 2021-ben (8,2 %). Ez jelentős növekedés a 2020. évi 0,19 %-hoz képest. Ez szintén az összekapcsolt szén-dioxid-piacok által kínált rugalmassági mechanizmus növekvő ismertségének tudható be. A svájci ETS-ben a helyhez kötött létesítmények légi közlekedési kibocsátási egységek is felhasználhattak a megfeleléshez 2021-ben. Azonban csak a nemzeti rendszerben kiadott légi közlekedési kibocsátási egységeket vették igénybe. A 11. táblázat összefoglalja a 2020 óta az EU ETS és a svájci ETS között a közvetlen kapcsolaton keresztül áthelyezett (általános és légi közlekedési) kibocsátási egységek összesített mennyiségét. A mérleg 3 269 kibocsátási egység kiáramlását mutatja az EU ETS-ből a svájci rendszerbe. Mindazonáltal megjegyzendő, hogy a számadatok ugyanazon kibocsátási egységek visszahelyezését is tartalmazhatják. Tárgyév 2020 2021 Összesen Kibocsátási egységek áthelyezése az EU ETS és a svájci ETS között Az EU ETS-ből a svájci rendszerbe 475 679 1 051 360 1 527 039 A svájci rendszerből az EU ETS-be 0 1 523 770 1 523 770 Mérleg 3 269 8.EU ETS az energiahatékonysági irányelv összefüggésében Az EU ETS az uniós energiapolitika – ezen belül az energiahatékonysági irányelv – tágabb keretei között működik. Az irányelv energiamegtakarítás elérésére irányul azáltal, hogy célkitűzéseket és kötelezettségeket ír elő tagállamok és a vállalkozások számára. Ezáltal az EU ETS szén-dioxid-árjelzése és az e célból végrehajtott szakpolitikai intézkedések és fellépések kölcsönösen kihathatnak egymásra. Az energiahatékonysági irányelv 7. cikke előírja a tagállamok számára, hogy indikatív nemzeti célkitűzéseikkel összhangban vezessenek be szakpolitikai intézkedéseket az energiamegtakarítás elérése érdekében. A tagállamok többsége beszámolt a 7. cikk szerinti energiamegtakarítási célkitűzések elérése érdekében a 2021 és 2030 közötti kötelezettségi időszakra tervezett intézkedéseiről. Az európai zöld megállapodás végrehajtását célzó szakpolitikai csomag részeként az energiahatékonysági irányelv átdolgozásával a Bizottság javaslatot tett az átfogó energiahatékonysági célkitűzések és az éves energiamegtakarítási kötelezettség növelésére. A javaslatról folytatott tárgyalások jelenleg is zajlanak. Ezenkívül az energiahatékonysági irányelv 8. cikke támogatja költséghatékony energiahatékonysági intézkedések meghozatalát a nagyvállalatoknál, köztük az EU ETS hatálya alá tartozó egyes létesítményekben is. Kötelesek négyévente energetikai auditot végezni, vagy tanúsított energia- vagy környezetgazdálkodási rendszert használni. Ezek az eszközök az energiaveszteség meghatározásában, az energiamegtakarítási potenciál megbecsülésében és az energiafogyasztás csökkentését célzó költséghatékony intézkedések meghozatalában segítenek.