Ez a közlemény a költségvetési rendelet 32. cikkének (5) bekezdésével összhangban mélyreható elemzést nyújt az uniós költségvetés végrehajtásával összefüggő hibák kiváltó okairól és a meghozott intézkedésekről. A közlemény foglalkozik továbbá az Európai Parlament és a Tanács azon kérésével, hogy „a Bizottság nyújtson be jelentést a folyamatosan magas hibaszintekről és a jelenség kiváltó okairól”. A közlemény a Bizottság rendelkezésére álló, elsősorban a 2007–2013-as programozási időszak kifizetéseire vonatkozó információkon alapul.

Az intézkedések e területre való összpontosítása érdekében mélyrehatóan elemzik a hibák tényleges kiváltó okait. A Bizottság és a Számvevőszék általánosságban ugyanarra a következtetésre jutott a folyamatosan magas hibaszintek jellegére és kiváltó okaira vonatkozóan: hiányosságok az irányítási és kontrollrendszerekben, mégpedig a tagállamokban, harmadik országokban és nemzetközi szervezetekben/ügynökségekben. Ezt a helyzetet sokszor tovább rontja az az összetett jogi keret, amelynek alapján az uniós szakpolitikák végrehajtásra kerülnek, amint ezt az is szemlélteti, hogy a hibaarány jelentősen alacsonyabb az egyszerűsített költségelszámolási opciókon alapuló programok , illetve a jogosultságalapú programok esetében, mint a teljes körű utólagos költségtérítésen alapuló programok esetében.

A Bizottság szervezeti egységei gazdálkodási és elszámoltathatósági célokból benyújtják a felelősségi körükre vonatkozó hibaszintek legjobb becsléseit, és ennek során figyelembe vesznek minden releváns információt – beleértve a statisztikailag reprezentatív minták kontroll- és ellenőrzési eredményeit –, valamint szakmai megítélést alkalmaznak. Ezen értékelés alapján a Bizottság a folyamat következő két pontjában készít becsléseket az uniós költségvetés végrehajtása során felmerülő hibaszintekről: először a kifizetés/jelentéstétel időpontjában fennálló, kockázatnak kitett összegeket, majd a záráskor fennálló, kockázatnak kitett összegeket becsüli meg, vagyis amikor a jogtalanul kifizetett összegeket érintő valamennyi korrekciós intézkedést végrehajtották. A Bizottság ezenfelül évente közzéteszi az uniós költségvetés védelméről szóló közleményt , amely részletesebben bemutatja a megelőző és korrekciós intézkedéseket. Ez a két jelentés most már az integrált pénzügyi beszámolási csomag részét képezi, így átfogó képet nyújt az előző évi uniós költségvetés végrehajtásáról.

Amennyiben a Bizottság alapos elemzést követően megállapítja, hogy támaszkodhat e nemzeti külső ellenőrök ellenőrzési munkájára, úgy az egységes ellenőrzési koncepciót alkalmazza. Ez a koncepció egy olyan belsőkontroll- és ellenőrzési rendszerre utal, amely azon az elképzelésen alapul, hogy a kontrollok és ellenőrzések minden egyes szintje az előző szintre épül. Az egységes ellenőrzés célja, hogy megelőzze a kontroll- és ellenőrzési munka megkettőződését, csökkentse a kontroll- és ellenőrzési tevékenységek teljes költségét tagállami és bizottsági szinten egyaránt, valamint az is, hogy korlátozza az ellenőrzöttekre háruló adminisztratív terhet. A Bizottság az uniós költségvetés végrehajtásáért végső soron felelős intézményként az egységes ellenőrzési piramis tetején van.

A programok aszerint is csoportosíthatók, hogy milyen módon határozzák meg a kiadásokat:

Ez a közlemény először az uniós költségvetés végrehajtásának a kiadások jogszerűségét és szabályszerűségét célzó hátterét mutatja be általánosan (a Bizottság felügyeletére kiterjedően is). Ezt követően a többéves pénzügyi keret különböző fejezeteit elemzi a folyamatosan magas hibaszintek megléte és azok kiváltó okai, valamint a felelős bizottsági szolgálatok által hozott korrekciós intézkedések tekintetében.

A Bizottság ezenfelül összehangolja a tagállami szakértőkből álló belsőkontroll-hálózatot, lehetővé téve az általános közszektorbeli irányítási rendszerek javítását célzó bevált gyakorlatok azonosítását és megosztását. A csalások megelőzése és feltárása területén az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) és a Bizottság megosztott irányításért felelős szolgálatai műhelytalálkozók, szemináriumok, képzések és a gyakorlati iránymutatásokat tartalmazó dokumentáció kidolgozása révén működnek együtt a tagállamokkal. Míg az ágazati rendeletek megkövetelik a tagállamoktól, hogy hatékony és arányos csalásellenes intézkedéseket vezessenek be, a Bizottság sikeresen mozdítja elő ezen intézkedéseknek a csalás elleni átfogó nemzeti stratégiákba való beágyazását.

A költségvetési rendelet 32. cikke (5) bekezdése szerint: „Amennyiben a végrehajtás során a hibaszint folyamatosan magas, a Bizottságnak azonosítania kell a kontrollrendszerek gyenge pontjait és elemeznie kell a lehetséges korrekciós intézkedések költségét és hasznosságát, majd megfelelő lépéseket kell tennie vagy javasolnia, úgymint az alkalmazandó rendelkezések egyszerűsítése, a kontrollrendszer javítása, és a program vagy a végrehajtási rendszerek átalakítása.” E követelményre tekintettel az Európai Parlament és a Tanács a 2014. évi mentesítési eljárás keretében felszólította a Bizottságot, hogy nyújtson be jelentést „a folyamatosan magas hibaszintekről és a jelenség kiváltó okairól”. Ez a jelentés a fenti felkérésre válaszul született.

A Számvevőszék statisztikai minták alapján megbecsüli a hibaszintet, és ennek során a legvalószínűbb hibaarányt alkalmazza a többéves pénzügyi keret minden egyes fejezetére és a költségvetésből teljesített kiadások egészére vonatkozóan. A számítás során csak számszerűsített hibákat vesz figyelembe. A legvalószínűbb hibaarány százalék az alapsokaságban előforduló hibák valószínűsíthető százalékának statisztikai becslése. Hibának minősül például az alkalmazandó szabályok, előírások, valamint szerződéses és támogatási feltételek számszerűsíthető megsértése. A Számvevőszék megbecsüli továbbá az alsó hibahatárt (LEL) és a felső hibahatárt (UEL) is (lásd az 1. ábrát) .

Ezen átfogó kereten belül minden egyes bizottsági szolgálat a neki legjobban megfelelő megközelítést követi, hogy irányítási célokból reális becslést nyújtson a felelőssége alá tartozó szakpolitikai területekre vonatkozó hibaszintekről. A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság (DG AGRI), valamint a kohézióval foglalkozó főigazgatóságok ezzel összefüggésben a validált hibaarányokra utalnak, mivel az arány kiszámítása nagymértékben a tagállami hatóságok által szolgáltatott validált vagy kiigazított adatokon alapul, és e hatóságok vagy irányítási ellenőrzéseket, vagy utólagos kontrollokat és ellenőrzéseket végeznek statisztikailag reprezentatív minták alapján. A DG AGRI és a kohézióval foglalkozó főigazgatóságok meghatározzák, hogy milyen mértékben tudnak a nemzeti adatokra támaszkodni, és különösen saját, utólagos vizsgálatokkal/ellenőrzésekkel foglalkozó egységeik munkájából is következtetéseket vonnak le. A Kutatás, illetve a Külkapcsolatok „családba” tartozó főigazgatóságok hibaelemzésüket az észlelt és/vagy fennmaradó hibaarányok kombinációjára összpontosítják, a saját ellenőreik és/vagy szerződéses ellenőrök által végzett utólagos ellenőrzések alapján (további részletek az „A többéves pénzügyi keret különböző fejezeteit érintő helyzet” című III. szakaszban).

Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által koordinált csalásellenes politikákat illetően megerősítették a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretet a csaláskockázat-értékelés, valamint a csalás megelőzése és észlelése tekintetében. A megosztott irányítás vonatkozásában az ágazati rendeletek megkövetelik a tagállamoktól, hogy az azonosított kockázatokat figyelembe véve hatékony és arányos csalásellenes intézkedéseket vezessenek be, tegyék meg a csalások és szabálytalanságok hatékony megelőzéséhez, észleléséhez és szankcionálásához szükséges lépéseket, valamint térítsék vissza az uniós költségvetésbe a szabálytalanul kifizetett összegeket.

A Bizottság továbbá elősegíti a belső kontrollal foglalkozó tagállami szakértők hálózatát. Ez az államháztartási belsőkontroll-hálózat lehetővé teszi a közszektorbeli irányítási rendszerek javítását célzó bevált gyakorlatok azonosítását és megosztását. A hálózat lefedi a tagállami belsőkontroll-rendszerek egészét, és a 2017 júniusára tervezett következő konferenciáján részben foglalkoznak majd az uniós források kezelésére vonatkozó irányítási intézkedésekkel. A további előrehaladás érdekében Krisztalina Georgieva, a Bizottság alelnöke 2015-ben elindította az eredményközpontú uniós költségvetésre irányuló kezdeményezést, hogy az uniós költségvetés a lehető leghatékonyabban hozzá tudjon járulni az európai növekedés, foglalkoztatás és stabilitás támogatásához, valamint hogy további egyszerűsítési intézkedések és a kontrollok javítása révén csökkentsék a hibaszinteket. A fő célkitűzés annak biztosítása, hogy a jó teljesítményt nyújtó uniós költségvetés megfeleljen a szabályoknak és hozzájáruljon a kívánt eredményekhez. Az ellenőrzések és kontrollok költségeit vissza kell fogni, egyszersmind az uniós költségvetés felhasználása során előforduló hibákat is csökkenteni kell és fokozni kell az uniós költségvetés védelmét.

Habár a Bizottság és a Számvevőszék által alkalmazott módszerek egyértelműen jelzik, hogy az átfogó becsült hibaszint csökken (a Bizottság minimumhibaszintje 2013-ra 2,8 %, 2014-re 2,6 %, 2015-re pedig 2,3 %; a Számvevőszék alsó hibahatára 2013-ra 3,5 %, 2014-re 3,3 %, 2015-re pedig 2,7 %), azt is mutatják, hogy a hibaszint még mindig a 2 %-os lényegességi küszöb felett van. A Számvevőszék ezért negatív megbízhatósági nyilatkozatot bocsátott ki. Habár úgy tűnik, hogy ez mást sugall, a valóságban jelentősen javult a Bizottság jogi követelményeknek való megfelelése. A hibaszintek néhány szakpolitikai terület (különösen a kohézió) vonatkozásában a 2000–2006-os programozási időszakban és azt megelőzően mért kétszámjegyű arányokról mostanra jelentősen alacsonyabb szintre (a legtöbb szakpolitikai területen 5 % alá, néhány területen pedig 2 % közeli szintre, illetve akár 2 % alá) csökkentek. Az Európai Parlament, a Tanács és a Számvevőszék folyamatos vizsgálatának eredményeképpen tovább professzionalizálódott az uniós források teljes ellenőrzési lánca, a Bizottságtól a tagállami hatóságokon és harmadik országokon át egészen a nemzetközi szervezetekig.

A Bizottságnak a hibaszintek 2013-ra és 2014-re vonatkozó becslése pénzeszközalapú volt (teljesített kifizetések, az előfinanszírozást is beleértve). Egy konzervatívabb megközelítés érdekében a hibaszintek 2015-re vonatkozó becslését pénzeszközalapúról eredményszemléletűre változtatták (vagyis teljesített kiadások, amelyek nem tartalmazzák a kifizetett előfinanszírozást, de tartalmazzák az elszámolt előfinanszírozást). Lásd a 2015. évi éves gazdálkodási és teljesítményjelentést (49. o.).

A Bizottság félidős értékelésről szóló közleménye is tartalmazott a következő többéves pénzügyi keretre vonatkozó néhány mutatót: olyan kérdéseket, mint például a többéves pénzügyi keret időtartama, valamint a kiadási és a finanszírozási oldal következetes reformja.

Hasonló hiányosságokat tártak fel a közvetlen és a közvetett irányítás vonatkozásában is (lásd a 2. táblázatot).

A Bizottság és a Számvevőszék elemzése megegyezik abban, hogy a megosztott irányítás területén jelentős számú hiba megelőzhető, illetve észlelhető és korrigálható lett volna, ha a tagállami irányító hatóságok első szintű kontrollokat végeztek volna. Amint azt a Számvevőszék korábbi éves jelentései mutatják, a Számvevőszék által feltárt szabálytalanságok majdnem felének esetében a nemzeti hatóságok elegendő információval rendelkeztek (például a végső kedvezményezettektől, a külső ellenőröktől vagy saját kontrolljaikból származóan) ahhoz, hogy a kiadások Bizottságnak való bejelentése előtt megelőzzék, illetve észleljék és korrigálják a hibákat. Ezenfelül a Számvevőszéknek jelentett hibák némelyikét maguk a nemzeti hatóságok okozták. Ha minden rendelkezésre álló információt felhasználtak volna, a hibaszintek sokkal jobban megközelítették volna a 2 %-os lényegességi küszöböt, vagy akár az alá is csökkentek volna.

A Bizottság megjegyzi, hogy a becsült hibaszintek csökkenése ellenére a hibaszintek még mindig a 2 %-os lényegességi küszöb felett maradnak. A kontrollok és ellenőrzések jelenlegi szintjének emelése azonban nem tekinthető követendő útnak. Amint azt az 1. táblázat mutatja, a kontrollok költségei és az adminisztratív teher már így is magas. Ezenfelül elterjedt nézet a kedvezményezettek között, hogy a kontrollok száma nagy megterhelést jelent számukra. A folyamatosan magas hibaszinteket ezért nem a kontrollok számának emelésével, hanem a kontrollok színvonalának javításával kell csökkenteni. A meglévő tagállami rendszerekben végzett fő kontrollok megerősítése valójában lehetővé tenné a hibaszintek csökkentését anélkül, hogy növelni kellene az erőforrásokat.

NEAR

A becsült jövőbeli korrekciók az alkalmazandó szabályozási és szerződéses rendelkezések megsértésével teljesített kiadásoknak a főigazgatóság által konzervatívan megbecsült összegei. Ezeket az összegeket a kifizetés engedélyezését követően végrehajtott kontrollokon keresztül fogják azonosítani és korrigálni, vagyis nem csak a jelentéstételkor végrehajtott korrekciókat foglalja magában, hanem azokat is, amelyeket a későbbi években hajtanak majd végre. A főigazgatóságok becslései a korábbi évek pénzügyi korrekcióinak és beszedéseinek átlagos összegén alapul, amelyet szükség esetén kiigazítanak, különösen azért, hogy semlegesítsék i. azokat az elemeket, amelyek az új jogi keret értelmében már nem érvényesek, valamint ii. az egyszeri eseményeket.

„»kontroll«”: minden, [...] a csalás és a szabálytalanságok megelőzéséről, feltárásáról és korrekciójáról, valamint azok nyomon követéséről megalapozott bizonyosságot adó intézkedés, és az alapul szolgáló ügyletek jogszerűségéhez és szabályszerűségéhez kapcsolódó kockázat megfelelő kezelése, figyelembe véve a programok többéves jellegét, valamint az érintett kifizetések jellegét. A kontroll több ellenőrzésből is állhat, valamint az első mondatban említett célkitűzések megvalósításához szükséges szakpolitikák és eljárások végrehajtását is magában foglalhatja; ...”

A Bizottság saját maga is ellenőrizte a hetedik keretprogramot, és a 2008-tól 2015-ig lefolytatott 336 ellenőrzés alapján a 2015-re vonatkozóan észlelt átfogó hibaarány 4,47 % és 5 % között mozog. Ez összhangban áll a Számvevőszék átfogó 2 %–6,7 % közötti tartományával a Versenyképesség fejezet elemzése tekintetében, a legvalószínűbb hibaarány pedig 4,4 % (lásd az 5. ábrát). Megjegyzendő azonban, hogy az általános számadatok elfedhetik a hetedik keretprogram egyes alrészei közötti eltéréseket. Például az Európai Kutatási Tanács és a Marie Curie-programok keretében nyújtott támogatások olyan egyszerűsített támogathatósági kritériumokat, egységköltségeket és átalányfinanszírozásokat tartalmaznak, amelyek csökkentik az el nem számolható kiadások kockázatát és 2 % alatti hibaszinteket eredményeznek, így például:

A kutatási programok esetében a hibák egyetlen lényeges oka a támogathatósági kritériumok be nem tartása (el nem számolható kiadások). Ez a hibatípus mindenféle kiadás esetében felmerül. Az átfogó hibaszint szempontjából a legjelentősebbek a következők:

A hetedik keretprogram fennmaradó hibaaránya sokkal jobban megközelíti a lényegességi küszöböt (a DG RTD esetében 2,88 %, a DG CNECT esetében pedig 2,58 %). Megjegyzendő, hogy a hatodik keretprogram végső fennmaradó hibaaránya – valamennyi kontroll és beszedés végrehajtását követően – nagyon közel volt a lényegességi küszöbhöz, illetve akár az alá is csökkent, ami kiemeli a többéves perspektíva jelentőségét.

A meglévő egyszerűsítések megtartásával párhuzamosan több fejlemény is történt a Horizont 2020 vonatkozásában:

A DG REGIO az alábbiak révén szigorú felügyeleti szerepet tölt be annak biztosításával, hogy a tagállamok kezeljék az irányítási és kontrollrendszereikben feltárt hiányosságokat:

Az irányítási és kontrollrendszerek hiányosságait illető fő aggályt továbbra is az irányító hatóságok és közreműködő szervezeteik által végzett irányítási ellenőrzések jelentik. A főbb problémák különösen a következők: az irányítási ellenőrzések formális jellegűek, a közbeszerzési eljárások ellenőrzése elégtelen, az irányító hatóságok, illetve közreműködő szervezeteik szervezeti felépítése nem megfelelő, valamint a feladatok delegálása esetén hiányos a képzés és a felügyelet. Megjegyzendő azonban, hogy jelentős különbség figyelhető meg az irányító hatóságok által végzett irányítási ellenőrzések és az ellenőrző hatóságok által lefolytatott kontrollok színvonala között. Az ellenőrző hatóságokat az esetek 95 %-ában megbízhatónak tekintik, és munkájuk az egységes ellenőrzési koncepcióval kapcsolatban kulcsfontosságú.

A hibák abból is adódnak, hogy a végrehajtási programokra alkalmazandó nemzeti vagy regionális szabályok esetlegesen szigorúbb követelményeket támasztanak annál, amit a nemzeti jogszabályok a nemzeti szinten finanszírozott hasonló kiadásokra előírnak, vagy ami az uniós szabályoknak való megfeleléshez szükséges lenne (túlszabályozás).

ellenőrzési munka (be nem fejezett munka miatt nem megbízható hibaarány, korlátozott számú operatív program esetében nem megfelelően észlelt vagy számszerűsített közbeszerzési szabálytalanságok).

a)Egyszerűsítés

Az uniós források végrehajtásának egyszerűsítése az „eredményközpontú uniós költségvetés” kezdeményezés egyik fő pillére. A 2014–2020-as programozási időszak jogszabályai széles körű lehetőségeket biztosítanak az egyszerűsítésre és az adminisztratív terhek csökkentésére. E lehetőségek magukban foglalják az összes esb-alapra vonatkozó közös szabályrendszert, az egyszerűsített költségelszámolási opciók alkalmazásának kiterjesztését, a dokumentumok kedvezményezettek általi megőrzése időszakának lerövidítését, valamint az e-kohézió irányába való elmozdulást.

Az Európai Parlament által 2014. január 15-én megszavazott és a Tanács által 2014. február 11-én elfogadott közbeszerzési irányelvek csomagja segíteni fogja a valamennyi szereplőre vonatkozó szabályok további egyszerűsítését.

A korábbi időszakokhoz képest egyszerűsödtek az esb-alapok 2014–2020-as időszakra vonatkozó közös szabályai. E szabályok széles körű egyszerűsítési lehetőségeket kínálnak, így például az egyszerűsített költségelszámolási opciókat, valamint a bevételtermelő projektek és pénzügyi eszközök figyelembevételének egyszerűsített módjait. Az e-kohézió irányába való elmozdulás valószínűleg ugyancsak egyszerűsíteni fogja a kedvezményezettek életét.

A DG REGIO jelenleg folytatja annak értékelését, hogy az új rendelkezések milyen mértékben járultak hozzá a kedvezményezettek adminisztratív terheinek csökkentéséhez és az egyszerűsítéshez. Több tanulmány készült az egyszerűsítési intézkedések elterjedésének értékeléséhez való hozzájárulásként. Ezenfelül létrehozták a kedvezményezettek érdekében történő egyszerűsítés nyomon követésével foglalkozó magas szintű munkacsoportot, amelynek célja, hogy elemezze az egyszerűsítési lehetőségek végrehajtását a tagállamokban és a régiókban, valamint ajánlásokat tegyen az egyszerűsítési intézkedések elterjedésének javítására a 2014–2020-as és a 2020-at követő időszakra is. A magas szintű munkacsoport 2015. október 20-a óta több ülést is tartott, amelyen különböző témákat vitattak meg részletesen, így az e-kormányzást, az egyszerűsített költségelszámolási opciókat, a kkv-k uniós finanszírozáshoz való hozzáférését, a pénzügyi eszközöket és az ellenőrzést. A munkacsoport már elfogadta első következtetéseit és ajánlásait az e-kormányzásról és az egyszerűsített költségelszámolási opciókról.

Ezen első ajánlások alapján a Bizottság nemrégiben javaslatot tett az esb-alapokat irányító szabályok – mégpedig a közös rendelkezésekről szóló rendelet – további és ambiciózusabb egyszerűsítésére, különösen arra, hogy jelentősen kiterjesszék az egyszerűsített költségelszámolási opciók alkalmazási körét, és alkalmazásukat kötelezővé tegyék a 100 000 EUR alatti műveletek esetében. Ezenfelül a költségvetési rendeletben javasolt új lehetőség igénybevételével megengednék, hogy a finanszírozás ne a műveletek költségein, hanem a végrehajtás előrehaladásához kapcsolódó feltételek teljesítésén alapuljon. A Bizottság továbbá javasolta, hogy kevesebb követelmény vonatkozzon a közös cselekvési tervek alkalmazására, vezessenek be egyszerűsítési intézkedéseket a jövedelemtermelő műveletekre és a nagyprojektekre, tovább pontosítva ezáltal a pénzügyi eszközökre vonatkozó szabályokat, valamint számos egyéb módosítást terjesztett elő. E javaslatok a Bizottság által 2016 szeptemberében elfogadott „Omnibus” rendeletben szerepelnek (lásd a 3.1. szakaszt).

2015. évi éves jelentésében a Számvevőszék ajánlást tett arra vonatkozóan, hogy készítsenek célzott elemzést a 2014–2020-as programozási időszak tagállami elszámolhatósági szabályairól. A Bizottság azon programok tekintetében irányoz elő ilyen elemzést, amelyek hibaszintje szisztematikusan magas volt, így ezek a programok a szabályok egyszerűsítésének potenciális hatókörébe tartozhatnak.

b)Az irányítási és kontrollrendszerek megerősítése

A Bizottság szolgálatai a 2007–2013-as programozási időszakban célzott intézkedéseket vezettek be a tagállamok igazgatási kapacitásainak javítása érdekében. Ez a munka a 2014–2020-as programozási időszakban is folytatódik. A DG REGIO az egyes programokra vonatkozóan meghatározott egyedi intézkedéseken felül horizontális kezdeményezéseket is végrehajt az azonosított fő kockázatok és hiányosságok enyhítése érdekében. A már végrehajtott és folyamatban lévő intézkedések magukban foglalják többek között az alábbiakat:

Általános igazgatásikapacitás-kezdeményezés. A 2015-ben folytatott tevékenység elsősorban a következőket érintette:

A technikai segítségnyújtás és információcsere (TAIEX) REGIO PEER 2 PEER eszközének programjait irányító hatóságok közötti szakmai tapasztalatcsere. 2016 novemberéig 109 cserét hagytak jóvá, ebből 70-et meg is valósítottak 1 142 fő részvételével, akik pozitív visszajelzést adtak.

Stratégiai képzési program irányító, igazoló és ellenőrző hatóságok, valamint közreműködő szervezetek részére a 2014–2020-as időszak rendeleteinek végrehajtásáról. A négy különböző képzési modulon eddig valamennyi tagállamból mintegy 540 programszakértő és referens vett részt.

Az ERFA és a Kohéziós Alap hatékony irányítására és végrehajtására szolgáló kompetenciakeret, amelynek célja, hogy támogassa az alapok irányításának további professzionalizálását.

Hatékony és arányos csalásellenes/korrupcióellenes intézkedések végrehajtásáról szóló célzott műhelytalálkozók az OLAF-fal együttműködésben a 15 leginkább érintett tagállamban, hogy növeljék a tudatosságot a kockázatokat illetően és javítsák annak elfogadottságát, hogy a megelőző intézkedések lehetségesek. A DG REGIO ellenőrzési igazgatósága a DG EMPL-lel szoros együttműködésben tevékenyen előmozdította az Arachne – a Bizottság által kifejlesztett megelőző kockázatértékelő eszköz – illetékes nemzeti hatóságok általi alkalmazását.

Kísérleti integritási megállapodások a Transparency Internationallel. Jelenleg 11 tagállamban folyik 17 kísérleti integritási megállapodás bevezetése; a megállapodások 2016-tól kezdődően négyéves időszakra szólnak.

A közbeszerzés területén a DG REGIO a közbeszerzési kapacitások megerősítésére irányuló célzott cselekvési terveket dolgozott ki a Belső Piaci, Ipar-, Vállalkozás- és Kkv-politikai Főigazgatósággal, a Versenypolitikai Főigazgatósággal, valamint az esb-alapokkal foglalkozó egyéb főigazgatóságokkal szoros együttműködésben; e cselekvési tervek végrehajtása 2015-ben folytatódott. A Bizottság által támogatott cselekvési tervek magukban foglalják az alábbiakat:

Az esb-alapok által finanszírozott projektekben előforduló leggyakoribb hibák elkerüléséről szóló közbeszerzési iránymutatást 2015 októberében tették közzé valamennyi uniós nyelven. Az iránymutatást az új közbeszerzési irányelvekkel fogják naprakésszé tenni, amelyek átültetési határideje 2016. április 18.

A közbeszerzésre vonatkozó, előzetes feltételrendszert tartalmazó cselekvési tervek nyomon követése azon tagállamokra összpontosítva, amelyek még mindig nem fejezték be a cselekvési terveik végrehajtását, többek között az előzetes feltételrendszert nem teljesítő tagállamokhoz igazított támogatás nyújtása.

Olyan, közbeszerzési helyzetfelmérő tanulmányt terjesztettek széles körben, amely a közbeszerzéssel kapcsolatos, az Unió szerte előforduló több mint 50 bevált gyakorlatot, valamint 28 országprofilt tartalmaz konkrét ajánlásokkal.

A közbeszerzésre vonatkozó átláthatóság és nyílt hozzáférésű adatok előmozdítása, többek között a fent említett kísérleti integritási megállapodásokra irányuló kezdeményezésen keresztül.