[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 7.5.2009

COM(2009) 213 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

A KÖZÖS HALÁSZATI POLITIKA KERETÉBEN A 2001 ÉS 2006 KÖZÖTTI IDŐSZAKBAN ALKALMAZANDÓ MEGFIGYELÉSI ÉS ELLENŐRZÉSI RENDSZEREK MEGVALÓSÍTÁSÁVAL KAPCSOLATBAN A TAGÁLLAMOKNÁL FELMERÜLŐ, A KÖZÖSSÁG ÁLTAL TÁRSFINANSZÍROZOTT KIADÁSOKRÓL

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

A KÖZÖS HALÁSZATI POLITIKA KERETÉBEN A 2001 ÉS 2006 KÖZÖTTI IDŐSZAKBAN ALKALMAZANDÓ MEGFIGYELÉSI ÉS ELLENŐRZÉSI RENDSZEREK MEGVALÓSÍTÁSÁVAL KAPCSOLATBAN A TAGÁLLAMOKNÁL FELMERÜLŐ, A KÖZÖSSÉG ÁLTAL TÁRSFINANSZÍROZOTT KIADÁSOKRÓL

1. A HALÁSZATI FELÜGYELET ÉS ELLENŐRZÉS KÖZÖSSÉGI TÁRSFINANSZÍROZÁSÁNAK OKAI

A halállományok megőrzését célzó, a közös halászati politika részét alkotó közösségi szabályok csak akkor lehetnek hatásosak, ha a kielégítő végrehajtásukért felelős tagállamok elegendő humánerőforrással és technikai eszközzel rendelkeznek. Ez a szükségszerűség indokolja, hogy a Közösség 1990 óta olyan pénzügyi támogatási rendszert alkalmaz, amely a tagállamokat a halászati felügyelet közösségi szabályainak végrehajtásáért tett erőfeszítéseikben segíti. A támogatási rendszer – a támogatott intézkedések hatékonyságára irányuló értékeléshez és a halászati felügyelet előtt álló új kihívásokhoz igazodva – több ízben módosult. A módosítás többek között a 431/2001/EK[1] és a 465/2004/EK[2] tanácsi határozattal történt, ezekben a jogi aktusokban határozták meg a támogatási rendszer formáját a 2001–2003-as, illetve a 2004–2006-os időszakra nézve.

2. A 431/2001/EK ÉS A 465/2004/EK TANÁCSI HATÁROZAT

2.1. A Közösség által társfinanszírozott kiadások típusai

A 431/2001/EK tanácsi határozat 2. cikkében meghatározott, közösségi támogatásra jogosult kiadások típusai a 465/2004/EK tanácsi határozat megfelelő 4. cikkébe – jóllehet a szöveg csekély módosításával – újra felvételre kerültek, a kiadások köre pedig kibővült.

Ennek megfelelően mindkét határozat támogatást irányoz elő a különböző tagállami hatóságok közötti, valamint a tagállami hatóságok és a Bizottság közötti, a felügyelettel és ellenőrzéssel kapcsolatos információcseréhez szükséges mechanizmusok és informatikai hálózatok megteremtéséhez.

A halászati felügyelet terén alkalmazott új technológiákkal kapcsolatos kiadások támogatásával az innovatív koncepciókat bátorítják. Míg a 431/2001/EK határozat a műholdas hajómegfigyelési rendszerre (VMS) és az elektronikus adatrögzítő berendezésekre fordított kiadásokat az „új technológiákra” vonatkozó cikkben foglalja össze, a 465/2004/EK határozat ezeket a kiadásokat önálló egységekként kezeli.

A felügyeleti szervek tisztviselőinek továbbképzésének és a más tagállamok hatóságaival való együttműködésnek a szorgalmazása céljából a támogatásra jogosult projektek közé sorolták a vonatkozó képzési és csereprogramokat is.

Tekintettel arra, hogy a Közösség részt vesz a regionális halászati szervezetek munkájában és érdekelt annak hatékonyságában, az új felügyeleti és megfigyelési ütemtervek regionális halászati szervezetek keretében történő végrehajtása során felmerülő tagállami költségek a 2001–2003-ra érvényes rendszer szerint a támogatható kiadások körébe esnek. A 2004–2006-os időszakot érintően a rendelkezés hatálya kibővült: a kísérleti felügyeleti és megfigyelői rendszerek általánosságban támogathatók, nem pedig csak akkor, ha regionális halászati szervezetekhez kötődnek.

Társfinanszírozza a Közösség továbbá az ellenőrző, felügyeleti és megfigyelési eszközök beszerzését és korszerűsítését. E kiadások körébe beletartoznak az apróbb javítások épp úgy, mint az új járőrhajók és repülőgépek építése.

Végül támogathatónak számítanak a közös halászati politika ellenőrzése során felmerülő kiadásokat értékelő rendszerrel kapcsolatos költségek is.

Tekintettel arra, hogy a tagállamok eltérően viszonyulnak a közös halászati politika szabályai elleni súlyos vétségek visszaszorításához, a 2004–2006-os időszakra vonatkozó rendszer a támogatható kiadások körébe sorolta az illegális halászat elleni harc szükségességének fokozottabb tudatosítását szolgáló szemináriumokat és médiaeszközöket is. Egy 2005 végi módosítást követően támogathatóvá váltak a Bizottság kezdeményezésére készített, halászati felügyelettel és ellenőrzéssel kapcsolatos tanulmányok tagállami költségei is[3].

2.2. A hozzájárulás mértéke

A 431/2001/EK tanácsi határozat 5–10. cikke és a 465/2004/EK tanácsi határozat 6. cikkének (2) bekezdése a 2001–2003-as, illetve a 2004–2006-os időszakra nézve a támogatható kiadások egyes típusaira vonatkozóan meghatározza a hozzájárulás maximális mértékét. Amint az az I. melléklet táblázatának bal oldali részéből kiderül, a 2004–2006-os időszakra vonatkozó rendszerben csak kisebb módosításokat eszközöltek az előző időszakra vonatkozó rendszerhez képest.

3. A BIZOTTSÁG ÉVES FINANSZÍROZÁSI HATÁROZATAI

3.1. A hozzájárulás mértéke

Amint azt az I. melléklet táblázatának jobb oldali része mutatja, a Bizottság által elfogadott, a 431/2001/EK és a 465/2004/EK tanácsi határozat rendelkezéseinek végrehajtására irányuló éves finanszírozási határozatokban általában a szóban forgó két határozat szerint engedélyezett legmagasabb mértéknek megfelelő hozzájárulási mértéket alkalmaznak.

Az egyetlen kivételt az informatikai kiadásokat érintő hozzájárulási mérték jelenti a 2002-es és 2003-as finanszírozási határozatban, itt ugyanis a megengedett 65 % helyett 50 % volt a hozzájárulás mértéke.

A műholdas megfigyelési rendszerrel (VMS) kapcsolatos rendelkezések hasonló módon kerültek végrehajtásra a 2001–2003-as és a 2004–2006-os időszakban. Mindkét időszakra nézve meghatározásra került a műholdas nyomkövető berendezésre vonatkozóan a támogatható kiadások felső határa, valamint egy időpontot, amely után a hozzájárulás mértéke 100 %-ról 50 %-ra csökkent.

3.2. Az összes kötelezettségvállalás

Mind a 431/2001/EK határozat (a 4. cikk (2) bekezdésében), mind a módosított 465/2004/EK tanácsi határozat (az 5. cikk (1) bekezdésében) 105 millió EUR-ban határozza meg a halászati felügyeletre fordítható közösségi hozzájárulás összegének felső határát. E rendelkezések végrehajtására a Bizottság éves finanszírozási határozatai révén került sor. A finanszírozási határozatokban minden tagállamra nézve és minden típus tekintetében meghatározták a támogatható kiadásokat, valamint a pénzügyi hozzájárulás mértékét, s ennek eredményeképpen a maximális hozzájárulás összege 2001–2003-as időszakban 100 890 377 EUR, a 2004–2006-os időszakban pedig 98 319 418 EUR volt[4].

3.3. Maximális hozzájárulások a támogatható kiadások típusai szerint

Ha a maximális hozzájárulás összegén belül összehasonlítjuk az egyes kiadástípusok részarányát a 2001–2003-as, illetve a 2004–2006-os időszakra nézve (lásd az I. ábrát), messzemenő hasonlóságot fedezhetünk fel. A hajó-és repülőgép-építés/korszerűsítés részaránya messze a legnagyobb (56 % és 62,2 %), ezt követi az új technológiák társfinanszírozása (20,6 % és 16,6 %), amelyet a szemléletesség kedvéért

2001-2003 [pic]

2004-2006 [pic]

I. ábra – A támogatható kiadásonkénti maximális hozzájárulások

összevontunk a műholdas megfigyelési rendszerre és egyéb elektronikus adatrögzítő berendezésekre vonatkozó közösségi hozzájárulásokkal. Harmadik helyen az informatikai hálózat kiépítése áll (16,7 % és 15,3 %), ennél kisebb arányú a felügyeletet végző tisztviselők továbbképzésének pénzügyi támogatása (6,1 % és 3,9 %).

Mind a 2001–2003-as, mind a 2004–2006-os időszakra nézve a kiadásokat értékelő rendszerrel kapcsolatos hozzájárulás mértéke volt a legcsekélyebb (0,5% és 0,1%), hiszen még a tudatosságnövelő szemináriumoknak (1,7% a 2004–2006-os időszakban) és az új felügyeleti ütemtervek végrehajtásának támogatása (0,3% a 2004–2006-os időszakban) is nagyobb arányú volt.

3.3.1. A felügyeletet támogató berendezésekhez való közösségi hozzájárulás viszonylagos jelentősége

Amint az az I. ábráról leolvasható, a hajók és repülőgépek beszerzése és korszerűsítése a közösségi kötelezettségvállalásoknak több mint 50 %-át tette ki a 2001–2003-as és a 2004–2006-os időszakban egyaránt, miközben a részarány 56 %-ról 62 %-ra növekedett. Ez a túlsúly nyilvánvalóan elsősorban a tételek – erre a kiadástípusra jellemző – átlagos költségére vezethető vissza. A tengerjáró hajók építése több millió EUR-ba kerülhet, a többi kiadástípus meg sem közelíti ezt a mértéket. A közösségi hozzájárulásoknak e kiadások tekintetében való visszafogása érdekében a Bizottság a 2001–2003-as időszakra vonatkozó támogatási rendszerrel kapcsolatos javaslatának[5] indokolásában bejelentette, hogy az új berendezések beszerzésének politikájáról e berendezések „felújításának és kiegészítésének” szelektívebb politikájára fog áttérni. Ezt az elmozdulást a gyakorlatban a pénzügyi támogatásnyújtás fokozódó korlátozása követte a szóban forgó kiadástípus tekintetében. A 2001–2003-as időszakban a nemzeti felügyeleti programokban alkalmazott felügyelettámogató berendezésekre fordított kiadások tekintetében tett kötelezettségvállalások aránya csupán 74 % volt, és a 2004–2006-os időszakban tovább csökkent 48 %-ra. Ugyanakkor a Bizottság erőfeszítéseit e téren az hiúsította meg, hogy a tagállamok egyre magasabb összegeket igényeltek. Míg a 2001-re tervezett, felügyelet- és ellenőrzéstámogató berendezéseket érintő kiadások 40 millió EUR-ra rúgtak, a 2006-os felügyeleti és ellenőrzési programokban ez a tétel már 190 millió EUR fölött volt. Ezt a tendenciát az említett berendezésekre vonatkozó kiadásokhoz való maximális hozzájárulás arányának csökkentése sem tudta megfordítani (35 %-os helyett 25 %-os társfinanszírozás), noha azt a finanszírozási határozatokban 2004-től kezdve alkalmazták.

3.3.2. Nem vagy ritkán alkalmazott kiadási típusok

Az I. ábrából kiderül, hogy bizonyos kiadástípusokhoz nem vagy alig rendeltek támogatható kiadásokat. A 2001–2003-as időszakban érvényes volt ez az új felügyeleti és megfigyelési ütemtervek regionális halászati szervezetek keretében történő végrehajtása során felmerülő tagállami költségekre. Abból a tényből, hogy csak két tagállam pályázott sikeresen a vonatkozó hozzájárulásra, arra következtethetünk, hogy hasonló probléma lehet a kiadásokat értékelő rendszer felállításával kapcsolatban is.

A 2004–2006-os időszakban is csak két tagállam felügyeleti programja eredményezett kötelezettségvállalásokat e kiadási típusok terén. A 2004–2006-os rendszerben bevezetett új kiadási típusok közül a tagállamok csak az illegális halászatról szóló szemináriumok társfinanszírozását kérték, így csak ez vonhatott maga után kötelezettségvállalásokat[6].

4. A FINANSZÍRZOTT TÉTELEK FELÜLVIZSGÁLATA

A 2001 és 2006 közötti időszak finanszírozási határozatai révén a mai napig a közösségi társfinanszírozásra jogosult 900 projekt közül 472 esetében került sor költségtérítésre. A következő számok azon kiválasztott kiadási tételekre vonatkoznak, amelyek viszonylag egységesek, ezért nemcsak tagállamonként, hanem összevonva is vizsgálhatók. E számok kézzelfoghatóbbá teszik, hogy a közösségi támogatás eszközével eddig mit sikerült elérni.

A halászati felügyeleti munkában részt vevő személyzet képzése terén 161 projekt társfinanszírozására került sor, köztük több, az alkalmazottak tagállamok közötti cseréjét is magában foglaló projekt támogatására is. Ezenkívül volt öt olyan projekt, amely kifejezetten a felügyelőszemélyzet cseréjére vonatkozott, és a tagállamok közötti együttműködés és összehangolás előmozdítását célozta. Megjegyzendő, hogy a 2004-ben csatlakozó hét parti állam közül négy részesült társfinanszírozásban a részben vagy egészben a felügyelők cseréjére vonatkozó projektek tekintetében. Az említett hét tagállam közül háromnak nem volt társfinanszírozott csereprogramja, kettőnek pedig még támogatott továbbképzési programja sem. Tekintettel a potenciális előnyökre, amelyeket elsősorban a tagállamok élvezhetnének, a csereprogramokban rejlő lehetőségek eddig nem kerültek optimális módon kihasználásra.

A 2001 és 2006 közötti időszakban társfinanszírozott összesen 5066 „kék doboz” első hallásra tetszetős adat. De ha közelebbről megvizsgáljuk, ez a szám korántsem kielégítő. A Bizottság 690/2004/EK finanszírozási határozata[7] például teljes egészében az elektronikus helymeghatározási eszközökkel foglalkozik, és a tagállamok konkrét igényei alapján készült. Mégis mindössze 1050 kék doboz társfinanszírozását eredményezte, pedig 4653 darab lett volna támogatható. Feltételezve, hogy a tagállamok kérelmei a kék doboz fedélzeti alkalmazására kötelezett hajók valódi számának felmérésén alapulnak, indokoltnak tűnik a jövőbeli finanszírozási határozatokban elsőbbséget biztosítani a műholdas megfigyelési rendszerre vonatkozó kiadásoknak.

Tekintettel arra, hogy a hajókra vonatkozó finanszírozási spektrum igen széles, a kiadásokat a hajóépítési összköltségek alapján kell osztályozni. Ez az érintett hajók osztályozásával összhangban történik. A legkisebb osztályba a legfeljebb 50 000 EUR értékű hajók tartoznak[8], többek között a merev törzsű felfújható csónakok, amelyeket általában kis távolságok megtételére használnak, és amelyek belvízi közlekedésre is alkalmasak. A Közösség 27 ebbe az osztályba tartozó hajó beszerzéséhez járult hozzá.

Az 50 ezer és 1 millió EUR közötti árkategóriába tartozik a járőrhajók többsége; Közösségi hozzájárulással 33 ilyen hajó épült meg. Az 1 millió EUR-nyi értéket jelentősen meghaladó hajók körébe a nyílt tengeren – olykor az európai vizektől távol eső területeken – végzett ellenőrzési feladattal megbízott járművek tartoznak. A Közösség 13 ilyen hajó építésének finanszírozásában vett részt.

5. AZ ÉVES FELÜGYELETI ÉS ELLENŐRZÉSI PROGRAMOK VÉGREHAJTÁSA

Miután felvázoltuk a közösségi kötelezettségvállalások szerkezetét és konkrét számokat adtunk meg a támogatott tételekkel kapcsolatban, átfogóbb képet kívánunk nyújtani arról, hogy milyen mértékben kerültek végrehajtásra a nemzeti felügyeleti programok.

Az eredeti és a visszavont kötelezettségvállalások aránya a 2001–2003-as időszakban összesen 25 %-os, a 2004–2006-os időszakban 14 %-os teljesítéselmaradást mutat. Mivel e számokon túl a még teljesítendő kötelezettségvállalások aránya az eredeti kötelezettségvállalásokhoz képest 33 %, illetve 53 %, csupán a 2001–2003-as időszakra vonatkozó teljesítéselmaradási adat elég megbízható ahhoz, hogy érdemes legyen behatóbban elemeznünk.

A 25 %-os teljesítéselmaradási arány és a 33 %-os teljesítendő kötelezettségvállalási arány azt jelenti, hogy az eredeti kötelezettségvállalások maradék 42 %-a teljesült. A visszavont kötelezettségvállalások és a kifizetett hozzájárulások aránya tehát nagyjából 1 : 2[9]. Ennek alapján várható, hogy a 2001–2003-as időszakot érintő valamennyi program lezárultáig a teljesítéselmaradás aránya legalább 33 %-ra emelkedik az újabb kötelezettségvállalás-visszavonások miatt; Ha abból indulunk ki, hogy a még teljesítendő kötelezettségvállalások visszavonásának valószínűsége csak nő az eredeti kötelezettségvállalástól számított idő múlásával, a 33 %-os érték meglehetősen óvatos becslésnek tűnhet. A jelentett teljesítéselmaradások aránya, de különösen a teljesítéselmaradások becsült végső aránya egyértelműen elfogadhatatlanul magas.

5.1. A teljesítéselmaradási arány és a maximális hozzájárulás viszonya

A II. melléklet táblázat a háttérben álló adatok mellett megadja a 2001–2003-as időszakra vonatkozó rendszerben érintett tagállamok teljesítéselmaradás szerinti rangsorát. A *-gal jelölt tagállamokat nem kell figyelembe venni, mert teljesítendő kötelezettségvállalási arányuk jóval magasabb a tényleges összaránynál (ezért esetükben a teljesítéselmaradásra vonatkozó érték félrevezetően alacsony). A fennmaradó tíz tagállamot azonban bátran bevonhatjuk az elemzésbe.

Amint az a táblázatból kiolvasható, az 1–10. sorszámú tagállamok teljesítéselmaradási aránya a maximális hozzájárulás negyedétől annak csaknem 100 %-áig terjed. E számok összehasonlítása a táblázat közepén megadott rangsorral (a tagállamoknak nyújtott maximális hozzájárulás) egyértelművé teszi, hogy nincs alapvető pozitív korreláció a teljesítéselmaradási arányok és a maximális hozzájárulás értékei között. Belgium esetében például a maximális hozzájárulásra vonatkozó érték a második legkisebb, a teljesítéselmaradási arány mégis a második legnagyobb. Ezzel szemben Spanyolországnál a második legnagyobb közösségi hozzájárulási érték mellett a teljesítéselmaradási arány jelentősen kisebb az 51 %-os átlagértéknél. Finnország és Görögország példája azt mutatja, hogy a fordított korreláció mellett sem szól meggyőző bizonyíték. Ez azt jelenti, hogy az egy adott tagállamnak nyújtott maximális hozzájárulás mértéke nem befolyásolja a programnak e tagállam általi végrehajtását.

5.2. A maximális hozzájárulás és a visszavont kötelezettségvállalások viszonya

Más következtetésre jutunk, ha a visszavont kötelezettségvállalásoknak nem relatív, hanem – a táblázat jobb szélén feltüntetett – abszolút értékét vesszük figyelembe. E rangsornak a tagállamonkénti maximális hozzájárulás alapján felállított rangsorral való összehasonlítása révén szoros összefüggést állapíthatunk meg. Az öt legmagasabb maximális hozzájárulási értéket mutató ország (nem számítva a *-gal jelölteket) megegyezik azzal az öt országgal, amelyeknél a visszavont kötelezettségvállalások összege a legnagyobb. Noha ez az összefüggés a kötelezettségvállalások elosztási struktúrájára vezethető vissza (a hét legnagyobb összeggel támogatott ország 87 %-kal részesedik a maximális hozzájárulási összegből), nem volna ennyire szembetűnő, ha a támogatási rendszer legfőbb kedvezményezettjei fokoznák erőfeszítéseiket teljesítéselmaradási arányuk csökkentése érdekében. Kívánatos lenne a jövőre nézve, ha valamennyi olyan tagállam, amelynek esetében átlag feletti a maximális hozzájárulás értéke, átlag alatti teljesítéselmaradási arányt mutatna fel.

5.3. A felügyeleti és ellenőrzési programok nem kielégítő végrehajtásának okai

Annak okai, hogy az éves felügyeleti programok jelentős részét nem hajtják végre, igen változatosak. Tekintettel arra, hogy a tagállamok gyakran nem tesznek jelentést az okokról, lehetetlen reprezentatív listát összeállítani. Jellemzően azonban kétféle magyarázata van annak, ha elmarad egy projekt.

5.3.1. A tagállam túlbecsülte költségvetési kapacitásait

Először is azok a tagállamok, amelyek a Bizottság által nem támogathatónak ítélt felügyeleti és ellenőrzési programjuk kiadásainak jelentős részét már betervezték, olyan gyakorisággal mondják le a projekteket, amely elsőre arra enged következtetni, hogy a felügyeleti programok hatóköre vélhetően túl nagy volt. Éppen ezért kívánatosabb volna szerényebb és reálisabb éves felügyeleti programokat kidolgozni.

5.3.2. A kiadások nem támogathatók

A másik magyarázat a kiadások támogathatatlanságában rejlik. Jellegzetes példák azok a projektek, amelyeket egy adott felügyeleti programba illesztettek, de már a felügyeleti program éve előtt megkezdődtek, ilyen esetben ugyanis a Bizottság mindig elutasítja a vonatkozó költségtérítési kérelmet.

Ha a tagállamok pontosabban betartanák a halászati felügyelet közösségi támogatására alkalmazandó szabályokat, ezzel csökkenthetnék az ilyen problémák előfordulásának gyakoriságát. Hasonlóképpen, a tagállamoknak bármiféle bizonytalanság esetén bátrabban kellene kapcsolatba lépniük az illetékes bizottság munkatársaival egyes szabályok értelmezése ügyében, ahelyett hogy utóbb hamisnak bizonyuló feltételezésekből kiindulva dolgoznának, ami azután a közösségi hozzájárulás elutasításához vezet.

Meg kell említeni ebben az összefüggésben, hogy gyakori oka a költségtérítés elhalasztásának, hogy a minden egyes költségtérítési kérelmekhez csatolandó kísérő dokumentumokra vonatkozó előírásokat eleinte nem veszik figyelembe[10]. Felgyorsítaná a kifizetéseket, ha a tagállamok ügyelnének a szabályok teljes betartására.

6. A 2001 ÉS 2006 KÖZÖTTI FELÜGYELETI ÉS ELLENŐRZÉSI PROGRAMOK HATÁSA

A 2/2006/EK tanácsi határozattal módosított 465/2004/EK tanácsi határozat 16. cikkének b) pontja értelmében értékelési jelentést kell benyújtani többek között a pénzügyi hozzájárulásnak a halászati ellenőrzési programokra gyakorolt hatásáról a 2001–2005 közötti teljes időszakra nézve. Ennek e kötelezettségnek azonban csak néhány tagállam jelentése felel meg kielégítő módon[11].

A jelentéstétel egyenlőtlensége miatt nem egyszerű dolog átfogó értékelést adni a szóban forgó hatásról. Több tagállam értékelési jelentésében ugyanakkor megfigyelhetőek bizonyos irányok, amelyekből általánosabb érvényű tendenciákra is lehet következtetni.

6.1. Kiadás- vagy megtakarításösztönző hatás?

Mindenekelőtt látható, hogy a közösségi támogatás jelentős mértékben befolyásolja a tagállamok költekezési készségét. Két tagállam kifejezetten kijelentette, hogy a közösségi társfinanszírozás az amúgy is felmerülő kiadások mérséklése helyett olyan projektek végrehajtására késztette őket, amelyeket egyébként nem végeztek volna el[12]. Egyes esetekben az uniós támogatás, ha nem eredményezte is az egyébként finanszírozhatatlan projektek megvalósítását, mindazonáltal elősegítette a jobb minőségű megoldás melletti döntést[13] vagy a projekt hamarabbi végrehajtását[14].

6.2. Kapcsolat és együttműködés a tagállamok között

Számos jelentés közös vonása továbbá, hogy kiemelik a tagállamok közötti kapcsolat és együttműködés erősödését[15]. A halászati felügyelőket érintő csereprogramok, valamint a halászati felügyelőközpontoknak a tagállamok közötti információcserét megkönnyítő szoftvereire vonatkozó projektek csupán két idevágó példa a sok közül.

6.3. Kvantitatív hatások

Sok tagállam az említett kvalitatív hatások mellett aláhúzta a közösségi támogatás kvantitatív hatásait is. Ez különösképpen a felügyeleti és ellenőrző berendezések terén megvalósuló beruházásokra vonatkozik (pl. hajók, repülőgépek), valamint a továbbképzésekre, amelyeken jelentős számú új munkatársat készítettek fel a halászati felügyelet terén végzendő munkára.

6.4. A felügyeleti és ellenőrzési programok számszerűsített hatása

Bár a tagállamok többsége a közösségi támogatás hatásáról szóló jelentésében nem említ konkrét számokat, négy tagállam – összhangban a 465/2004/EK tanácsi határozat 16. cikke b) pontja iii. alpontjának előírásával – számszerű mutatókat ismertet.

Spanyolország közli az éves ellenőrzések számát. A hajóval végzett ellenőrzések száma a 2001. évi 320-ról 2006-ban 2612-re emelkedett, így megnövekedett a feltárt vétségek száma is, mégpedig 129-ről (2001) 959-re (2006).

Olaszország hatóságai ugyanerre az időszakra vonatkozóan azt jelentették, hogy 71 %-kal növekedett az ellenőrzések teljes száma (beleértve a nem tengeren végzetteket is). Itt is kedvező hatásokat figyelhetünk meg: a feltárt súlyos és adminisztratív vétségek aránya 58 %-kal, illetve 26 %-kal növekedett.

Portugália jelentése összeveti a 2006-ban megfigyelt és ellenőrzött hajók számát a megfelelő 2001-es adatokkal. A növekedés – 1432-ről 33 975-re, illetve 1929-ről 6750-re – szembeötlő.

Az Észtország által közölt mutató az adatrögzítési és nyilvántartási vétségek alakulását jelzi a 2004 és 2007 közötti időszakra vonatkozóan. A feltárt vétségeknek többnyire kis száma miatt azonban ebből az adatból nem vonhatók le statisztikailag megalapozott következtetések.

A jelentésekben megadott számok több okból sem alkalmasak arra, hogy alapul szolgáljanak a beruházások más tagállamokra gyakorolt hatásának megbecsülésére irányuló extrapolációs számításokhoz. Mindazonáltal némileg alátámasztják azt a feltételezést, hogy a közösségi támogatásnak mérhető hatása van a tagállamok felügyeleti és ellenőrzési kapacitására, illetve hogy a támogatás közvetlenül befolyásolja a felügyeleti hatóságok teljesítőképességét.

7. ZÁRÓ AJÁNLÁSOK

A jelentés, bár a közösségi támogatásnak kedvező hatást tulajdonít a halászati felügyelet szempontjából, mégis további jobbításra szoruló területeket is beazonosít. A következő gyakorlati intézkedésekre volna szükség:

A Bizottságnak:

- a hajók és repülőgépek építésére és korszerűsítésére vonatkozó egyre több projektet ezután is meg kell vizsgálnia abból a szempontból, hogy valóban szükség van-e rájuk;

- a jövőbeli finanszírozási határozatokban elsőbbséget kell biztosítania az olyan támogatásoknak, amelyek az automatizálásra és adatkezelésre, az elektronikus hajónaplóra és a VMS-re, valamint a – különösen az illegális halászattal kapcsolatos – továbbképzésekre és csereprogramokra irányulnak;

- egyetértési megállapodásokat kell kötnie olyan tagállamokkal, amelyek eddig még nem írtak alá ilyen megállapodást[16]; E megállapodások, melyek célja a nemzeti felügyeleti programok szükséges jobbításainak beazonosítása a halászati felügyeletre és előrzésre vonatkozó közösségi támogatás összefüggésében, hátteret biztosítanak a stratégiai kockázatelemzéshez és az említett jobbításokhoz referenciaértékeket állapítanak meg a felügyeletre vonatkozó valamennyi témában, a nemzeti jogi keretektől az felügyeleti eszközökön és eljárásokon át a VMS alkalmazásáig stb. Kitérnek az adminisztratív ellenőrzés, a nemzeti szervezeti felépítés és a vétségek nyomon követése terén esedékes jobbításokra is.

A tagállamoknak:

- mértéket kell tartaniuk az éves felügyeleti és ellenőrzési program tervezésekor annak érdekében, hogy valamennyi projekt megvalósítható legyen;

- (az EU–10-eknek) bátran be kell ruházniuk a felügyeletet és ellenőrzést végző munkatársak továbbképzésébe és a rájuk vonatkozó csereprogramokba;

- jobban kell tudatosítaniuk hatóságaikban az azon kiadástípusokra vonatkozó támogatás lehetőségét, amelyeket eddig csak kevéssé alkalmaztak a tagállami felügyeleti programokban. Mindenekelőtt lépéseket kell tenniük egy, a kiadásokat értékelő rendszer létrehozására, mert ez segítené őket a szelektívebb éves felügyeleti program fent meghatározott céljainak elérésében;

- gondoskodniuk kell arról, hogy a teljesítéselmaradás mértéke tovább csökkenjen. E tekintetben azok a tagállamok, amelyek esetében átlag feletti a maximális hozzájárulás értéke, különös felelősséget hordoznak, kívánatos volna tehát, ha átlag alatti teljesítéselmaradási arányt mutatnának fel.

- gondoskodniuk kell arról, hogy a programok végrehajtásáért felelős munkatársak tisztában legyenek a kiadások támogathatóságának szabályaival, csökkentve ezzel annak kockázatát, hogy a Bizottság támogatásra jogosulatlannak ítélje a kérelem tárgyát képező kiadásokat.

- gondoskodniuk kell a Bizottsággal kötött egyetértési megállapodások végrehajtásáról;

- pontosan be kell tartaniuk az éves értékelési jelentéssel kapcsolatos formanyomtatványra és határidőkre vonatkozó előírásokat.

Annex I – Maximum contribution rates per Council Decision & actual contribution rates per Commission Financing Decision

TYPES OF ELIGIBLE EXPENDITURE & MAXIMUM CONTRIBUTION RATES (in %) | ACTUAL CONTRIBUTION RATES (in %) |

Council Decision 2001/431/EC | Council Decision 2004/465/EC | Financing Decisions: |

65% | 50% |

NEW TECHNOLOGIES: | 50%; 50%/100% for VMS, electr. logbook | 50% |

50%;>50% for VMS/logbook | >50% |

VMS/REPORT. DEVICES: | for VMS: 50%/100% |

lump sum |

TRAINING: | 50% |

50% | 50% |

NEW INSPECTION SCHEDULES: | n/a | 50% | n/a |

50% | 50% |

EQUIPMENT: | 35% | 25%;50% for new MS |

35% | 25%; 50% for new MS |

EXPENDITURE ASSESSMENT: | 50% | n/a | 50% |

50% | 50% |

SEMINARS: | 75% |

>50% |

STUDIES: | n/a |

100% |

Annex II – Ranking of the Member States regarding non-execution rate, maximum contribution & de-commitment (for the period 2001-03)

Annex III[17] – Overview of the Execution of Community Funds per Member State for the Periods 2001-03 and 2004-06 respectively

[1] HL L 154., 2001.6.9., 22. o.

[2] HL L 157., 2004.4.30., 114. o.; A 2/2006/EK tanácsi határozattal (HL L 2., 2006.1.5., 4. o.) módosított határozat.

[3] A Tanács 2006. december 21-i 2/2005/EK rendelete.

[4] Ez a lefelé való eltérés a 105 millió EUR maximálisan engedélyezhetQ[pic] össz Ez a lefelé való eltérés a 105 millió EUR maximálisan engedélyezhető összegtől a társfinanszírozás kiadáskorlátozó jellegéből, valamint egyes projektek – a különböző tagállamoknak szánt és a különböző kiadástípusokra vonatkozó hozzájárulások közötti egyensúly megtartása miatti – elutasításából adódik.

[5] COM (2000) 684 végleges, 2000.10.27.

[6] Tekintettel arra, hogy a halászati felügyelettel kapcsolatos tanulmányokra vonatkozó támogatható kiadásokat a Bizottság kezdeményezésére csak 2005 végén vették fel a 2004–2006-os rendszerbe (a 2/2006/EK módosító határozat révén), egyelőre korainak tűnik annak megítélése, hogy milyen mértékben éltek a tagállamok ezzel a lehetőséggel.

[7] HL L 314., 2004.10.13., 11. o.

[8] Az ebben a szakaszban feltüntetett valamennyi érték HÉA nélkül értendő.

[9] Ezek a számítások közösségi pénzügyi támogatások végrehajtásának nyomon követését szolgáló belső bizottsági táblázatok adatain alapulnak, melyek legutóbb 2008. december 12-én kerültek frissítésre.

[10] A 391/2007/EK bizottsági rendelet VI. melléklete meghatározza, mit kell tartalmaznia a költségtérítési kérelemnek (HL L 90., 30. o.).

[11] Ez annak ellenére így van, hogy a Bizottság 2008 elején több levelében is emlékeztetett arra, hogy az értékelő jelentés kritériumainak teljesülniük kell.

[12] Németország és Málta jelentése.

[13] Svédország jelentése.

[14] Belgium, Svédország és Málta jelentése.

[15] Dánia, Észtország, Franciaország, Litvánia és Svédország jelentése.

[16] A Bizottság eddig a következő országokkal írt alá egyetértési megállapodást: Svédország, Lengyelország és Görögország.

[17] All tables in this Annex are based upon Commission-internal follow-up tables of the execution of Community funds and have last been updated on 12/12/2008.