[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 26.6.2009

COM(2009) 283 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

a Közösségen belül mozgó munkavállalók és önálló vállalkozók kiegészítő nyugdíjra való jogosultságának védelméről szóló, 1998. június 29-i 98/49/EK tanácsi irányelv Bulgária és Románia által történő végrehajtásáról (A 2008. szeptember 1-jei helyzet) {SEC(2009) 813}

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

a Közösségen belül mozgó munkavállalók és önálló vállalkozók kiegészítő nyugdíjra való jogosultságának védelméről szóló, 1998. június 29-i 98/49/EK tanácsi irányelv Bulgária és Románia által történő végrehajtásáról

(A 2008. szeptember 1-jei helyzet) (EGT-vonatkozású szöveg)

1. BEVEZETÉS

1998. június 29-én a Tanács elfogadta a Közösségen belül mozgó munkavállalók és önálló vállalkozók kiegészítő nyugdíjra való jogosultságának védelméről szóló 98/49/EK irányelvet. Az irányelvet a tizenöt tagállamnak 2001. július 25-ig, a tíz, azon a napon az Unióhoz csatlakozó államnak 2004. május 1-ig, Bulgáriának és Romániának pedig 2007. január 1-ig kellett hatályba léptetnie. Az említett irányelv hatálybalépéséről az irányelv 10. cikke (3) bekezdésének megfelelően a Bizottságnak jelentést kellett tennie[1]. E jelentés az irányelv Bulgáriában és Romániában történő hatálybalépéséről szól; e két állam 2007. január 1-jén csatlakozott az Európai Unióhoz.

A Bizottság kérdőívet küldött e két tagállam kormányának, hogy átfogó képet kapjon arról, hol tart az irányelv átültetésének folyamata Bulgáriában és Romániában. A kapott válaszok azt mutatják, hogy e két tagállam meghozta azokat az egyedi intézkedéseket, amelyek biztosítják a 98/49/EK irányelv nemzeti jogukba való átültetését. Bulgáriában ez a szociális biztonsági törvénykönyvet módosító 2006. július 11-i törvény keretében történt meg. Románia az önkéntes nyugdíjakról szóló 2006. május 22-i 204. törvény elfogadásával felelt meg az említett irányelv rendelkezéseinek.

2. ALKALMAZÁSI KÖR

Az irányelv értelmében kiegészítő nyugdíjrendszer a hazai jogszabályoknak és a joggyakorlatnak megfelelően létrehozott foglalkozási nyugdíjrendszer, vagy bármely egyéb kollektív vagy más hasonló rendszer, amelynek célja kiegészítő nyugdíj folyósítása munkavállalóknak vagy önálló vállalkozóknak függetlenül attól, hogy ezek a rendszerek kötelező vagy önkéntes jellegűek. Az irányelv kizárja alkalmazási köréből azokat a rendszereket, amelyek az 1408/71/EGK rendelet 1. cikke j) pontjának első albekezdése által meghatározott „jogszabályok” fogalom körébe tartoznak, vagy amelyek tekintetében egy adott tagállam e cikk értelmében nyilatkozatot tesz.

Bulgária és Románia kérdőívre adott válaszai rövid áttekintést nyújtanak a két tagállamban az irányelv hatálya alá tartozó kiegészítő nyugdíjrendszerekről. Ennek értelmében mind Bulgáriában, mind pedig Romániában a 98/49/EK irányelv átültetése értelmében vett kiegészítő nyugdíjrendszer csak az önkéntes kiegészítő nyugdíjrendszereket foglalja magában.

3. INTÉZKEDÉSEK A KÖZÖSSÉGEN BELÜL MOZGÓ MUNKAVÁLLALÓK NYUGDÍJRA VALÓ JOGOSULTSÁGÁNAK VÉDELMÉRE

3.1. Egyenlő bánásmód a nyugdíjjogosultság fenntartása tekintetében

Az irányelv 4. cikke előírja, hogy a kiegészítő nyugdíjrendszer azon tagjainak szerzett jogai, akik egy másik tagállamba mennek, legalább ugyanolyan mértékben maradjanak fenn, mint az olyan munkavállalóké, akik már nem dolgoznak, de az adott tagállam területén maradnak.

E cikk célja annak biztosítása, hogy egy másik tagállamba utazó munkavállalók ne kerüljenek hátrányosabb helyzetbe, mint azok, akik elhagyják munkahelyüket, de ugyanabban a tagállamban maradnak. Ezen elv kimondásával a már megszerzett jogosultságok fenntartása tekintetében a 4. cikk biztosítja a hazai és a határokon átnyúló esetekre vonatkozó minimális és egységes egyenlő bánásmód követelményét.

A másik államba költöző nyugdíjpénztári tag jogosultságainak fenntartását a bolgár szociális biztonsági törvénykönyv 248a. cikkének (1) és (2) bekezdése és a romániai 204/2006 számú törvény 51. cikke írja elő.

3.2. A határokon átnyúló kifizetések biztosítása

Az irányelv 5. cikkével összhangban a tagállamok biztosítják, hogy a kiegészítő nyugdíjrendszer tagjai és volt tagjai, valamint az ilyen rendszerek szerinti egyéb jogosultak számára a kiegészítő nyugdíjrendszer az e rendszerek alapján járó ellátásokat – az azokat egyébként terhelő adók és kezelési költségek nélkül – minden más tagállamban is kifizesse. Az ellátások Európa teljes területén biztosított kifizetése mind a munkavállalók szabad mozgása, mind a tőke szabad mozgása elvének alkalmazása érdekében alapvető követelmény.

A határokon átnyúló kifizetéseket a bolgár szociális biztonsági törvénykönyvnek – a 256. és 257. cikkekre hivatkozó – 248b. cikke, valamint a 204/2006 számú román törvény 77. cikkének (5) bekezdése garantálja.

3.3. Kiküldött munkavállalók határokon átnyúló tagsága

A 6. cikk az 1408/71/EGK rendelet értelmében kiküldött munkavállalókat érinti. Kiküldött munkavállaló az a személy, akit munkáltatója átmenetileg egy másik tagállamba küld, mint ahol általában alkalmazásban áll. A kiküldetés maximális időtartama 12 hónap, amely különleges esetekben 24 hónapra hosszabbítható. A kiküldetés teljes időszaka alatt közvetlen kapcsolat áll fenn a vállalat és kiküldött munkavállalója között.

A 6. cikk lehetővé teszi a határokon átnyúló tagságot, amennyiben előírja, hogy a munkáltatók és a kiküldött munkavállalók a másik tagállamba történő kiküldetés alatt továbbra is fizethetnek járulékot a származási tagállamban létrehozott kiegészítő nyugdíjrendszerbe. Ha a járulékbefizetés folytatódik, a tagállamoknak meg kell bizonyosodniuk arról, hogy a kiküldött munkavállalók és a munkáltatók a másik tagállamban mentesülnek mindennemű járulékfizetési kötelezettség alól.

Bulgária és Románia helyesen ültette át az irányelv 6. cikkét nemzeti jogszabályaiba. E két tagállam a kiküldött munkavállalók határon átnyúló nyugdíjrendszeri tagságát a bolgár szociális biztonsági törvénykönyv 230. cikkének (8) és (9) bekezdésével, illetve a 204/2006 számú román törvény 77. cikke (2) bekezdésével biztosítja.

3.4. A rendszer tagjainak tájékoztatása

Az irányelv 7. cikkének megfelelően a tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a munkáltatók, az ügyintézők vagy a kiegészítő nyugdíjrendszer igazgatásáért felelős más személyek megfelelő tájékoztatást nyújtsanak a rendszer tagjainak a nyugdíjjogosultságokról és a rendszer alapján rendelkezésükre álló választási lehetőségekről, amikor azok másik tagállamba mennek. Ennek a tájékoztatásnak legalább azzal egyenértékűnek kell lennie, amelyet azoknak a tagoknak nyújtanak, akiknek járulékfizetése ugyan megszűnt, de nem hagyják el az adott tagállam területét.

A kiegészítő nyugdíjra jogosultak megfelelő tájékoztatását Bulgáriában a szociális biztonsági törvénykönyv 123h. cikkének (2) albekezdése, Romániában pedig a 204/2006 sz. törvény 103. cikke írja elő.

4. KÖVETKEZTETÉS

A 98/49/EK irányelv a közösségi vívmányok része, amelyet a tagállamoknak az Európai Unióhoz való csatlakozásuk előtt át kell ültetniük nemzeti jogszabályaikba. A Bulgária és Románia által az Európai Bizottságnak adott válaszok azt bizonyítják, hogy e két tagállam már csatlakozása előtt gondoskodott az említett irányelv átültetéséről. A szociális biztonsági törvénykönyvet módosító, Bulgária által 2006. július 11-én elfogadott törvény és a Románia által 2006. május 22-én elfogadott 204. sz. törvény biztosítja azoknak az akadályoknak az eltávolítását, amelyekbe a migráns munkavállalók a kiegészítő nyugdíjjogosultságuk megőrzése terén ütközhettek volna.

A munkavállalók szabad mozgáshoz való jogának gyakorlását egyéb tényezők is erősítették. A határokon átnyúló, euróban történő fizetésekről szóló, 2001. december 19-i 2560/2001/EK rendelet például hozzájárult a tranzakciók esetleges költségeinek csökkentéséhez. A határokon átnyúló tagság területén a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények tevékenységéről és felügyeletéről szóló, 2003. június 3-i 2003/41/EK irányelv (a továbbiakban: IORP-irányelv vagy nyugdíjalap-irányelv) elfogadása újabb EU-szintű jogi intézkedés volt. A foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények felügyeletének kölcsönös elismerése, amelyet az irányelv vezetett be, olyan alapfeltétel, amely lehetővé tette ezen intézmények határokon átnyúló tevékenységeit, és így megnyitotta a határokon átnyúló tagság lehetőségeit.

Másfelől a kiegészítő nyugdíjjogosultságok hordozhatóságáról szóló 2005. október 20-i irányelvjavaslat[2] olyan kiegészítő lépés, amely az utazó munkavállalók helyzetének javítására irányul a kiegészítő nyugdíjrendszerekben szerzett jogosultságaik szempontjából.

E javaslatról még nem alakult ki a Tanács és az Európai Parlament általi elfogadásához szükséges egyhangú vélemény.

[1] A Bizottság jelentése a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai gazdasági és Szociális bizottságnak és a Régiók Bizottságának a Közösségen belül mozgó munkavállalók és önálló vállalkozók kiegészítő nyugdíjra való jogosultságának védelméről szóló, 1998. június 29-i 98/49/EK Tanácsi irányelv végrehajtásáról. COM(2006) 22 végleges, 2006.1.26.

[2] Javaslat: Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a kiegészítő nyugdíjjogosultságok hordozhatóságának javításáról, COM(2005) 507 végleges, 2005.10. és Módosított javaslat: Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a munkavállalók mobilitásának a kiegészítő nyugdíjjogosultságok megszerzésének és megtartásának javításával történő növelésére vonatkozó minimumkövetelményekről, COM(2007) 603 végleges, 2007.10.9.