HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 198/26

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye Tárgy: Az EU Északi-sarkvidékre vonatkozó, a régió új globális érdekeinek kezelését célzó politikája – a civil társadalom álláspontja (saját kezdeményezésű vélemény)

2013/C 198/04

Előadó: Filip HAMRO-DROTZ

2012. július 11–12-i plenáris ülésén az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése értelmében saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

Az EU Északi-sarkvidékre vonatkozó, a régió új globális érdekeinek kezelését célzó politikája – a civil társadalom álláspontja.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2013. március 27-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. április 17–18-án tartott, 489. plenáris ülésén (az április 17-i ülésnapon) 163 szavazattal 1 ellenében, 6 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Összegzés

1.1 Az Északi-sarkvidék jelentős átalakuláson megy át. Az éghajlatváltozás a térségben különösen erősen hat a légkör melegedésére és a jégtakaró összehúzódására. Ezek pedig világszerte kihatnak az időjárási körülményekre és a környezeti változásokra. Egyúttal hatással van a világgazdaságra is, mivel új gazdasági lehetőségeket teremt egy természeti kincsekben gazdag térségben. A világ szeme az Északi-sarkvidéken van, melynek sérülékeny élővilága és lakossága megfelelő védelmet és figyelmet igényel. A változások a politikai erőviszonyokra is hatással lehetnek.

1.2 Az EGSZB határozottan arra kéri az EU-t, hogy alakítson ki céltudatos stratégiát a térségre vonatkozóan, és hitelesen kötelezze el magát a sarkvidéki országokkal folytatott együttműködés mellett. Az Északi-sarkvidéknek nagy jelentősége van az Unió számára, az Unió pedig sokat tehet a sarkvidéki együttműködés keretében. Az EGSZB a felelősségteljes és a hideg éghajlati körülmények ismeretére alapuló gazdasági tevékenységek előtérbe helyezését és az infrastruktúra fejlesztését kéri. Kéri továbbá az éghajlatváltozással kapcsolatos kutatási együttműködés folytatását és a térség érzékeny környezetének célzott védelmét.

1.3 Az Északi-sarkvidéki Tanács és az EU ebben betöltött szerepét meg kell erősíteni. A civil társadalmat széles körben be kell vonni a sarkvidéki együttműködésbe, melyet nyitottabbá kell tenni, céltudatosan javítva a kommunikációt.

1.4 Az EGSZB számára nagyon hasznos volt a Lappföldi Egyetem Sarkvidéki Központjával (1) közösen szervezett nyilvános meghallgatás, melyet Észak-Finnországban (Rovaniemiben) tartottak. Az EGSZB hozzá kíván járulni az északi-sarkvidéki együttműködéshez és az EU sarkvidéki politikájához, valamint szorosabbra kívánja fűzni a térség civil társadalmával fenntartott kapcsolatait.

2. A civil társadalom legfontosabb nézetei és ajánlásai

A véleményben ismertetjük az uniós szervezett civil társadalom nézeteit és ajánlásait az Északi-sarkvidékre vonatkozó uniós politikát illetően, főként az Európai Bizottság és az Európai Unió külügyi főképviselője által 2012. júniusban közzétett közös közlemény és az ehhez kapcsolódó közös vitaindító dokumentum (joint staff working document) alapján. (2)

2.1 Az Északi-sarkvidék stratégiai jelentősége számottevően nőtt, és a térséget világszerte egyre nagyobb érdeklődés övezi. Ezért fontos, hogy az EU mihamarabb meghatározza az Északi-sarkvidékre vonatkozó politikáját, hogy hiteles és konstruktív, befolyásos és kezdeményező szereplőként vehessen részt a térséggel kapcsolatos tevékenységekben és együttműködésben. Az EU-nak elkötelezettséget kell mutatnia az Északi-sarkvidék és a térségbeli együttműködés iránt. Kiemelt figyelmet kell fordítani az Unió sarkvidéki tagállamainak északi területeire és a sarkvidéki országokkal – elsősorban európai szomszédaival (köztük Grönlanddal) – folytatott együttműködés megerősítésére. Ehhez az EU-nak mindenre kiterjedő sarkvidéki stratégiát kell kialakítania. Az Északi-sarkvidékre vonatkozó uniós politika/stratégia hiteles megvalósításához szükség van a térség számára elkülönített uniós források egy helyre történő összpontosítására vagy hatékony koordinációjára, valamint arra, hogy az uniós költségvetésben külön tételt szenteljenek a térség számára.

2.2 Az EU Északi-sarkvidékre vonatkozó politikájának/stratégiájának és a térség országainak idevonatkozó stratégiáinak összhangban kell lenniük egymással; a térség irányítását az érintett országokkal és a főbb szereplőkkel való konstruktív együttműködésben kell kialakítani és megvalósítani. Az északi-sarkvidéki együttműködésnek és együttélésnek, ha csak lehet, nemzetközi megállapodásokon és a nemzetközi szervezetek (például ENSZ, IMO, FAO, ILO) keretén belül folytatott együttműködésen kell alapulnia. Az együttműködést elősegítené, ha a részt vevő államok a fent említettek közül ratifikálnák az Északi-sarkvidékre hatással bíró legfontosabb megállapodásokat.

2.3 Nem szabad hagyni, hogy az Észak-sarkvidéken megkezdődött versenyfutás konfliktushoz vezessen. Az EU-nak párbeszédet kellene kezdeményeznie egy olyan nemzetközi vitarendezési jogi mechanizmusról, melynek alkalmazása minden résztvevő fél számára kötelező volna. Ennek érdekében is – amint az EGSZB már 2010-ben javasolta az Európai Parlament támogatásával (3) – minél előbb meg kellene szervezni az északi-sarkvidéki csúcstalálkozót az Északi-sarkvidéki Tanács keretén belül, ahol a térség és az együttműködés iránt érdeklődő főbb szereplők közösen megvitathatnák a térség jövőjét érintő kérdéseket, és megpróbálhatnának közös nevezőre jutni a térségbeli együttműködés alapelveiről. Csúcstalálkozókra a későbbiekben is rendszeresen sort kellene keríteni, a sarkvidéki szereplők közötti sikeres együttműködéshez pedig hatékony eszközökre, például a modern technológián alapuló közös kommunikációs és nyomonkövetési hálózatra van szükség.

2.4 Az EGSZB egyetért azzal, hogy az Északi-sarkvidéki Tanács szerepét meg kell erősíteni, felhatalmazva arra, hogy nemzetközi fórumként működjön a térséget érintő legfontosabb kérdések megvitatására. Az Északi-sarkvidéki Tanácsban folytatott megfelelő együttműködés előfeltétele, hogy minden sarkvidéki állam egyenlő elbánásban részesüljön. Meg kell erősíteni az EU-nak a Tanácsban betöltött pozícióját, mert így jobban hozzá tud járulni annak munkájához, részvételével pedig növeli a Tanács befolyását. Az Unió sokat tehet a sarkvidéki együttműködés érdekében. Az Unió például úgy erősítheti meg pozícióját, ha megfigyelői státuszt szerez, az északi-sarkvidéki uniós tagok pedig az EU álláspontját is figyelembe veszik a Tanácsban. Az EU-nak az együttműködés bővítését a Barents Euro-Sarkvidéki Tanácsban (és a Barents Regionális Tanácsban) is szorgalmaznia kell, melyeknek nagy szerepük van a természeti erőforrásokban gazdag Barents-térség tizenhárom (norvégiai, svédországi, finnországi és oroszországi) részterülete közötti határokon átnyúló együttműködés szempontjából. Az Uniónak elő kell mozdítania az együttműködést a különféle térségi együttműködési fórumok, többek közt a 4. pontban említett Északi Minisztertanács és a Balti-tengeri Államok Tanácsa, illetve az Északi-Balti Nyolcak között, és fel kell használnia azok szaktudását.

2.5 Az EGSZB egyetért azzal, hogy további részletes és megbízható ismeretekre van szükség a világszerte és az egyedülálló környezeti adottságokkal és sebezhető élővilággal bíró Északi-sarkvidéken végbemenő környezeti változások kapcsán. A továbbiakban is nagy hangsúlyt kell fektetni az éghajlat-változási, ökológiai, környezeti és meteorológiai kérdésekkel kapcsolatos tudományos kutatómunkára és megfigyelésekre. Az Északi-sarkvidékre vonatkozó éghajlati hatásvizsgálat (ACIA), az éghajlatváltozás északi-sarkvidéki hóra, vízre, jégre és permafrosztra gyakorolt hatásainak felmérése (Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic – SWIPA), az „Ice to Sea” (Ice2Sea)-projekt, valamint az Északi-sarkvidék fenntarthatóságát célzó nemzetközi megfigyelő hálózatban (Sustaining Arctic Observing Networks, SAON) való részvétel katalizálhatják a sarkvidékkel kapcsolatos kutatási együttműködést. Az EU által létrehozott, már működő kutatási és nyomonkövetési hálózatokat hatékonyabbá kell tenni az ismeretek és a szaktudás elmélyítése érdekében.

2.5.1 A kutatási tevékenységek mostanáig főleg a világ különböző részein érzékelhető éghajlatváltozás enyhítésére és kezelésére koncentráltak, úgy tűnik azonban, hogy az éghajlatváltozás és következményei mára nagyrészt elérték azt a pontot (ún. „tipping-point”), amikor már alig lehet őket megelőzni (4). Ezért nagyobb hangsúlyt kellene fektetni a sarkvidéki környezet megőrzésével és a természeti erőforrások fenntartható kezelésével, valamint az éghajlatváltozás társadalmi-gazdasági hatásaihoz való alkalmazkodással kapcsolatos kutatásra. A kutatási tevékenységeket és eredményeket nyilvánosságra kellene hozni; a kutatásnak ki kell terjednie a kérdés minden szempontjára, és nyitva kell állnia minden uniós tagállam civil társadalma és kutatói előtt (lásd még a 2.9. pontot).

2.5.2 Az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos kutatásnak hangsúlyosabban kell szerepelnie az uniós kutatási programokban, és saját előirányzatokat kell biztosítani számára a 2014–2020-as uniós költségvetési keretben.

2.6 Az Északi-sarkvidéknek a helyi lakosság és egész Európa számára, valamint Európán kívül is nagy gazdasági jelentősége van. A vállalkozói tevékenységeket, köztük a feldolgozóipart és a vidéki területeken működő vállalkozásokat különféle eszközökkel, például az Arctic-Start-Up-hoz hasonló projektekkel, valamint oktatással ösztönözni kell a térségben. A beruházásokat is ösztönözni kell. A természeti kincsek hasznosításával és egyéb gazdasági tevékenységekkel kapcsolatban az Uniónak támogatnia kell a helyi viszonyokhoz igazított technológiát és az ehhez kapcsolódó (a hideg éghajlati körülményekkel kapcsolatos) ismeretek bővítését és alkalmazását. Ez többek között a mélytengeri fúrásra, bányászatra és tengergazdaságra, a hajók és gépek tervezésére és gyártására, valamint a kikötői, dokkolási és szállítási technológiára vonatkozik.

2.6.1 Az infrastruktúráknak, különösen a vasúti, közúti, légi és tengeri közlekedésnek, a tengeri útvonalak és az energiaszállítási hálózatok kialakításának is a kemény sarkvidéki környezeti körülményekhez igazított technológián és szaktudáson kell alapulnia. A jól működő infrastruktúra/logisztika megvalósításának (mind észak–déli, mind nyugat–keleti irányban) döntő jelentősége van a sarkvidéki térség fejlődése szempontjából.

2.6.2 Az Északi-sarkvidéken emellett a települések építése és az információtechnológia felhasználása a gyéren lakott területeken (távoktatás, távgyógyászat), valamint a turizmus is fontos és erőforrás-igényes fejlesztési terület.

2.6.3 A Szuezi-csatornán keresztül vezető déli útvonal költséghatékonyabb és bizonyos szempontból biztonságosabb alternatívájának számító északi-tengeri szállítási útvonal fejlesztése során az Uniónak kellően figyelembe kell vennie a környezeti szempontokat. Az EU-nak fel kell lépnie annak érdekében, hogy az új északi-sarkvidéki tengeri közlekedési útvonalakat a nemzetközi megállapodásoknak (UNCLOS) megfelelően használhassák a „békés áthaladó hajók”, akkor is, ha az útvonal több ország kizárólagos gazdasági övezetén vezet keresztül. Ennek mind az áru-, mind a személyforgalom fejlesztése szempontjából központi jelentősége van a térségben.

2.6.4 A fenti prioritásoknak nagyobb helyet kellene kapniuk az EU 2020-as növekedési stratégiájában és más programjaiban, például az „Innovatív Unióban” és a „Horizont 2020”-ban. Az EU regionális és kohéziós politikájának, valamint többek között az Interreg- és az ENPI-programoknak nagy jelentőségük van az Unió északi legkülső régióiban, és rendkívül fontos, hogy ezek a továbbiakban is hatékonyan szolgálják ezeket a régiókat és a velük szomszédos területeket, a gazdaság és a társadalmi tevékenységek támogatásával és a határokon átnyúló együttműködés előmozdításával.

2.6.5 Az Uniónak ezenkívül a sarkvidéki partnereivel létrehozott együttműködési programokat is kiemelten kell kezelnie. Az Északi Dimenzió közlekedési partnerségi projektjére kiemelt figyelmet és kellő erőforrásokat kell fordítani, mivel segítségével előmozdítható a természeti erőforrásokban gazdag Barents-térség és többek közt az európai piacok közötti szállítási útvonalak fejlesztése. Létfontosságú például az EU és a fontos jeges-tengeri kikötők, például Murmanszk és Narvik közötti szárazföldi összeköttetés mielőbbi kiépítése. Ezeket különösen sürgős projektekként kell kezelni (lásd a 2.6.1 és 2.6.3 pontokat is). Ha az erőforrásokat a térségbeli gazdasági tevékenységek előmozdítására összpontosítják, az kedvező hatást gyakorolhat a régióbeli foglalkoztatásra, a gazdasági növekedésre és a lakosság jólétére.

2.7 Alapvetően fontos, hogy az Északi-sarkvidéken biztosítva legyen a környezetvédelem és a gazdasági tevékenység közötti fenntartható egyensúly. Az Uniónak határozottan támogatnia kell a sarkvidéki országokat ennek az egyensúlynak az elérésében, mivel a térség élővilága különösen sérülékeny. Az Északi-sarkvidéken meg kell felelni az ottani körülmények által megkövetelt legszigorúbb, fenntartható fejlődésre vonatkozó nemzetközi normáknak. A vállalkozások társadalmi felelősségvállalása, akárcsak a multinacionális vállalatokra vonatkozó OECD-kódex kiemelt jelentőséggel bír. A vállalkozásoknak tevékenységük során felelősségteljesen és körültekintően kell eljárniuk, különösen a különleges természeti értéket hordozó vagy az őslakosok által szentként tisztelt helyeken. A felelősségteljes elővigyázatosság elvét a halászatban is tiszteletben kell tartani, továbbá gondoskodni kell a mélytengeri halállományok fenntartható kiaknázásáról az EU nyílt tengeri halászatra vonatkozó szabályai, a FAO idevonatkozó iránymutatásai, a JOIN(2012) 19 final jelű közös közlemény és a hozzá kapcsolódó SWD(2012) 182 final jelű közös munkadokumentum, és lehetőleg az Északkelet-atlanti Halászati Bizottság (NEAFC/CPANE) megállapodása alapján. (5) Az utóbbi fontos az Északi-sarkvidék életképességének és jólétének biztosítása szempontjából.

2.7.1 Az EU környezetihatás-vizsgálattal és tengerpolitikával kapcsolatos iránymutatásait és tapasztalatait a térségbeli együttműködés rendelkezésére kell bocsátani, ösztönözve azok felhasználását. A gazdasági tevékenységek környezeti hatásainak értékelése mellett mindig fel kell mérni azok gazdasági hatásait is.

2.7.2 Az EU-nak gondoskodnia kell arról, hogy az Északi-sarkvidéki Tanács nemrégiben elfogadott, az olajkatasztrófák megelőzéséről szóló megállapodást teljes körűen alkalmazzák, és hogy tárgyalások kezdődjenek a fúrásokkal kapcsolatos alapelvekről.

2.7.3 Emellett fontos az IMO sarkvidéki tengeri közlekedésre vonatkozó kódexéről (Polar Code) szóló tárgyalások sikeres lezárása is. Az északi-sarkvidéki tengeri útvonalak tekintetében az EU-nak a Galileo műholdrendszer szolgáltatásait is fel kell ajánlania a navigáció és a biztonság javítása érdekében, lehetőleg összekapcsolva azt más hasonló rendszerekkel.

2.8 Az EGSZB határozottan támogatja az EU által az északi-sarkvidéki számikkal és más őslakosokkal, valamint a térség érdekcsoportjaival kezdeményezett párbeszédet. Ezt eltökélten folytatni és erősíteni kell. Az őslakos népek kulturális örökségét és hagyományos megélhetési formáit (például rénszarvastartás) tiszteletben kell tartani. A térség lakosságának nagy része (kb. 90%-a) azonban nem az őslakos népességhez tartozik, ezért a párbeszédbe be kell vonni az egész népességet. Az EGSZB egyetért továbbá a 2012. júniusi közlemény azon megállapításával, hogy „az Északi-sarkvidék az európai polgárok jövőbeli generációinak életét jelentősen befolyásoló kihívásokat és lehetőségeket is nyújt”. Az Északi-sarkvidéken bekövetkező változások nemcsak a térségben és közvetlen környezetében, hanem a világ más tájain is kihatnak az emberek életkörülményeire (lásd: gazdasági potenciál, az egyre gyakoribb éghajlatváltozásból eredő szélsőséges időjárási jelenségek, a tengeráramlatok változása, a tengerszint emelkedése, aszály, heves esőzések és havazás stb.).

2.8.1 Az őslakosok mellett a civil társadalmat is széles körben és rendszeresen be kell vonni az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos tevékenységekbe. A különféle társadalmi szereplőket, például a munkaadókat, a munkavállalókat és a környezetvédőket be kell vonni a térséggel kapcsolatos többoldalú és uniós tevékenységekbe. A különféle civil társadalmi csoportokkal párbeszédet, kerekasztal-beszélgetéseket és meghallgatásokat kell szervezni.

2.8.2 Az EGSZB azt javasolja, hogy az Unió több szinten támogassa a civil társadalom részvételének hatékonyabbá tételét: — az Északi-sarkvidék egyes országai vonják be a főbb civil szereplőket a térséggel kapcsolatos tevékenységeikbe, — az Északi-sarkvidéki Tanácsban és a Barents Euro-Sarkvidéki Tanácsban növeljék a főbb civil partnerek tanácsadó szerepét a civil társadalmat érintő kérdésekben, — az EU építse bele jövőbeli északi-sarkvidéki politikájába/stratégiájába az EU legfontosabb civil szereplőivel folytatott konzultatív párbeszédet.

2.8.3 Az EGSZB szeretne részt venni ebben a tevékenységben, a párbeszédben a szervezett civil társadalom nézeteit és javaslatait képviselve. Emellett szorosabbra szeretné fűzni a kapcsolatait a térségbeli civil társadalommal az Unió határain innen és túl. Ennek célja a sarkvidéki országok civil társadalmának támogatása véleményének kifejezésében és a közös fellépésben. Biztosítani kell azt is, hogy a kistérségi és helyi szereplőknek lehetőségük legyen uniós szinten kifejteni a nézeteiket.

2.9 Az EGSZB egyetért azzal a nézettel, hogy sokkal nagyobb átláthatóságra és nyilvánosan hozzáférhető információkra van szükség az Északi-sarkvidékről és az ott folytatott együttműködésről. Az Uniónak ezért jól működő kommunikációs stratégiát kell szorgalmaznia a sarkvidéki együttműködésben. Az EGSZB ennek kapcsán maradéktalanul támogatja az Európai Bizottság által 2008-ban előterjesztett, (6) a Miniszterek Tanácsa által 2009-ben (7) és az Európai Parlament által később tudomásul vett (8) javaslatot egy európai északi-sarkvidéki információs központ létrehozásáról, melynek feladata főleg az északi-sarkvidéki együttműködéssel kapcsolatos kutatási és egyéb tevékenységek eredményeiről való tájékoztatás volna. Ez a kezdeményezés különösen az átláthatóság növelése szempontjából fontos. Üdvözlendő, hogy az Európai Bizottság megbízta a Lappföldi Egyetem Sarkvidéki Központját az információs központtal kapcsolatos előkészítő munkák elvégzésével. Az információs központ hálózati alapon működhetne, melyben részt vennének az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos kutatással és tájékoztatással foglalkozó uniós és harmadik országbeli intézetek. A civil társadalomnak is szerepet kell szánni ebben.

3. Indoklás

3.1 Az Északi-sarkvidék főbb jellemzői

Az Északi-sarkvidéket leggyakrabban az Északi-sark és az Északi-sarkkör (ész. 66° 33′ 44″) közötti területként határozzák meg, ami teljesen helytálló.

3.1.1 A térség legnagyobb részét a nagyrészt jég borította Jeges-tenger teszi ki – az Északi-sark a tenger közepén található. A Barents-tenger, a Kara-tenger, a Grönlandi-tenger, a Norvég-tenger, a Beaufort-tenger, a Laptyev-tenger és több más, saját névvel rendelkező tengeri terület mind a Jeges-tenger része. A Jeges-tengert kontinentális talapzatok veszik körül. Az Északi-sarkvidék nyolc országának – Kanada, Dánia (Grönlanddal), Finnország, Norvégia (és a Spitzbergák), Oroszország, Svédország és az Egyesült Államok (Alaszkával) – területe legalább részben az Északi-sarkkörtől északra fekszik, és kiterjedt sarkvidéki földterületei vannak. Izland az Északi-sarkkör közelében fekszik. Ezek közül legalább öt ország – Norvégia, Oroszország, Kanada, Dánia (Grönland) és az Egyesült Államok – a Jeges-tenger partján fekszik (ún. „arktiszi ötök”). Az uniós tagállamok közül három – Finnország, Svédország, Dánia – tartozik az északi-sarkvidéki országok közé. Norvégia és Izland az EGT-szerződés Unión kívüli partnerei, és Izland már kérte az Unióba való felvételét. Az Egyesült Államok, Oroszország és Kanada az EU stratégiai partnerei. Grönland Dániához tartozik, de 2009 óta széles körű önkormányzati jogokkal rendelkezik („Self-Rule”); nem része az EU-nak, de partnerségi megállapodása van az Unióval.

3.1.2 Az Északi-sarkvidék területe 14,5 millió km2, lakossága mintegy 4 millió fő, ennek többsége Oroszországban él. A népesség mintegy 10%-a az őslakos népek (számik, inuitok, nenecek, aleutok, atabaszkok, gwich'inek stb.) közé tartozik. A finn- és svédországi számi nép az EU területén élő egyetlen őslakos nép. Az Oroszország északnyugati részén fekvő Murmanszk az Északi-sarkvidék legészakibb kikötővárosa. (9) A térségben jól működő társadalmak élnek és megfelelő társadalomszervezés folyik, erre példa a finnországi lappföldi régió 2014–2020-as vidékfejlesztési programja. (10) A sarkvidéken emellett az éghajlatnak megfelelő mezőgazdaság és erdészet, prémesállat-tenyésztés és egyéb különféle gazdasági tevékenység is folyik. (11)

3.2 Az Északi-sarkvidék előtt álló főbb kihívások

3.2.1 Az Északi-sarkvidék mindig is stabil térség volt, és a sarkvidéki országok közötti együttélés a konstruktív együttműködésen és bizalmon alapszik. A térség fontos geopolitikai tényező, és az utóbbi évtizedekben jelentősen megnőtt az érdeklődés iránta mind a térségbeli országok részéről, Európában, mind pedig globális szinten. A térség különféle okokból jelentős átalakuláson megy át.

3.2.2 Az emberi tevékenység által okozott globális éghajlatváltozás, konkrétabban a légkör felmelegedése az Északi-sarkvidéken kivételesen erőteljes és gyors. Ez a jégtakaró és permafroszt olvadásához vezet, ami pedig kihat az üvegházhatás globális erősödésére (többek között a metánfelszabadulás miatt). Az üvegházhatás hozzájárul a világszerte egyre gyakoribb szélsőséges időjárási jelenségekhez, a széljárás és a tengeráramlatok változásához, a tengerszint emelkedéséhez, a tartós aszályok gyakoribbá válásához, a nagy esőzésekhez és havazásokhoz. A jégolvadás – különösen az Antarktiszon és Grönlandon – 1–2 méterrel is megemelheti a tengerszintet. 2012 szeptemberében a jégtakaró területe minden eddiginél kisebb volt (3,41 millió km2). A permafroszt különösen gyors ütemben olvad (1980 óta mintegy 70%-a olvadt el), a helyére vékony, évente elolvadó jégtakaró kerül. A Jeges-tenger 2008 nyarán 65%-ban jégmentes volt, és jelentős részei már az elkövetkező évtizedekben nagyrészt jégmentessé válhatnak. (12)

3.2.3 A térség még kiaknázatlan – tengeri és szárazföldi – természeti kincsekben igen gazdag. A légkör melegedése miatt elvékonyodott és összehúzódott jégtakaró és az új technológiák fejlődése és bevetése megtöbbszörözi az új mélytengeri szénhidrogén- (kőolaj, földgáz) és egyéb nyersanyaglelőhelyek felkutatásának lehetőségeit. Például a világ gázkészletének egynegyede és Oroszország földgázkészletének 80%-a az Északi-sarkvidéken található. A becslések szerint a térség a világ még feltáratlan olajkészleteinek 13%-át, feltáratlan gázkészleteinek 30%-át és folyékonygázkészleteinek 20%-át rejti.

3.2.4 A világ legnagyobb olaj- és földgázvállalatai közül sokan tevékenykednek az Északi-sarkvidéken, számtalan tengeri olajfúrótorony működik, és egyre északabbra is folyamatosan keresik és kutatják az újabb lelőhelyeket (Norvégia például 89 helyen keres a Barents-tengeren, és a közeljövőben kilenc új ponton kezdi meg a fúrást). A palaenergia növekvő jelentősége sem csökkenti ezen források vonzerejét.

3.2.5 Az Északi-sarkvidék különböző területein évtizedek óta jelentős érc- és ásványbányászat is folyik; a terület számottevő, még kiaknázatlan készleteket rejt. Például az EU vasérctermelésének 90%-a és a világ nikkeltermelésének mintegy 20%-a innen származik; főként a Barents-térségből. A sarkvidéken emellett kiterjedt erdők is találhatók, melyek fontos megújuló természeti erőforrásnak számítanak.

3.2.6 A világ tengeri halállományainak mintegy egynegyede az Északi-sarkvidéken található. A víz melegedése befolyásolja a halrajok vonulását, és így a halászatot is. A halászati tevékenység egyre északabbra, mindeddig érintetlen területekre tolódik.

3.2.7 A jégtakaró elvékonyodása és a légkör felmelegedése új – észak-nyugati és észak-keleti – tengeri szállítási útvonalak megnyitását/fejlesztését is egyre inkább lehetővé teszi Kelet-Ázsia felől/felé, melyek az Atlanti-óceán partján fekvő, illetve az ázsiai part menti országok számára mintegy 40%-kal rövidebbek a jelenlegi útvonalaknál. Ez lehetővé teszi az átmenő forgalom jelentős költségmegtakarítását és szén-dioxid-kibocsátásainak csökkenését is. A tengeri teherforgalom jelentős részét az uniós tagállamok flottái bonyolítják, és a világ tengeri teherforgalmának mintegy 90%-a jelenleg a hagyományos, déli útvonalon zajlik. 2012-ben a Barents-tenger és a Bering-szoros közti északkeleti útvonalon 46 hajó közlekedett. A teherforgalom növekszik, bár az útvonal használatát még jelentős bizonytalanság övezi, főként a navigációs szabályok, a költségek és a biztonság szempontjából, és a térség mostoha időjárási körülményei miatt.

3.2.8 A gazdasági lehetőségek igen jelentősek, és energia- és nyersanyagkészleteinek, valamint új tengeri útvonalainak köszönhetően az Északi-sarkvidék központi jelentőségű világgazdasági területté fejlődhet.

3.2.9 Az Északi-sarkvidék környezeti adottságai egyedülállóak, élővilága sérülékeny és sebezhető. A környezeti változások jobb kezelése, valamint a gazdasági tevékenységből eredő, emberek okozta környezeti katasztrófák (például olajszennyezés) elkerülése a térségbeli együttműködés kiemelt céljai.

3.2.10 A fent említett változások kihatnak a sarkvidéken és a környező területeken élő őslakos és egyéb népesség életkörülményeire. A változó időjárási és környezeti feltételek, a világosan kirajzolódó gazdasági lehetőségek és a növekvő hatalmi és biztonságpolitikai érdekek pedig az Európában és a világon máshol élők életére is hatással vannak.

3.2.11 Az Északi-sarkvidéket fenyegető veszélyek és az előtte álló lehetőségek közötti stratégiai egyensúlyra való törekvés globális sorskérdésnek tekinthető.

4. Az Északi-sarkvidék főbb politikai szereplői

4.1 Mind a nyolc északi-sarkvidéki államnak van saját térségi stratégiája. (13) Mind nagyrészt hasonló prioritásokra koncentrál: a térség politikai és gazdasági jelentőségére az adott ország szempontjából, az ország térségben betöltött egyedi szerepére, a természeti körülményekre és az élővilágra, valamint arra, hogy együttműködésben ki kell dolgozni a térség fenntartható irányítását. Minden stratégia fő kiindulási pontját az Északi-sarkvidéken az energia, a nyersanyagok és az útvonalak fejlesztésében és kiaknázásában rejlő lehetőségek képezik. Az egyes országok kétoldalú kapcsolatokat is kialakítottak a térség közös érdekeinek védelmére és előmozdítására. A NATO Parlamenti Közgyűlése pedig 2012. októberben saját állásfoglalást tett közzé az Északi-sarkvidékre vonatkozóan. (14)

4.2 Északon négy térségi együttműködési fórum működik: Az Északi-sarkvidéki Tanács (15) a térség legfontosabb együttműködési szerve. 8 tagja van (az északi-sarkvidéki államok és Dánia részeként a Feröer-szigetek és Grönland), hat állandó résztvevője (az őslakosok különféle együttműködési fórumai), (16) valamint számos megfigyelője (Hollandia, Spanyolország, Nagy-Britannia, Lengyelország, Franciaország, Németország, továbbá 18 kormányközi és civil szervezet). Az EU, Olaszország, Kína, India, Dél-Korea és Szingapúr állandó megfigyelői státust kért. Kína az utóbbi években jelentősen fokozta az Északi-sarkvidékkel és a térség országaival kapcsolatos tevékenységét. A tagországok többek között aláírták a tenger megmentésére irányuló („Search and Rescue”) megállapodást. A Tanácsnak igyekeznek nagyobb szerepet, több hatáskört és nemzetközi együttműködési szervként nagyobb befolyást adni.

4.3 A Barents Euro-Sarkvidéki Tanács (17) az európai sarkvidéki és attól délebbre fekvő területekkel foglalkozik. Előmozdítja az együttműködést a természeti kincsekben gazdag Barents-térségben, melynek többek között hatékonyabb szállítási útvonalakra van szüksége például az európai piacok felé. A tanácsnak hét tagja van: Finnország, Norvégia, Svédország, Dánia, Izland, Oroszország és az Európai Bizottság. A tanács keretében működik a pragmatikus együttműködésre törekvő Barents Regionális Tanács (BRC), (18) melyben a térség 13 részterülete képviselteti magát.

4.4 Az Északi Minisztertanács (19) (és az Északi Tanács) saját térségi stratégiával rendelkezik. Az öt északi ország hagyományosan szoros és széles körű együttműködést folytat, és nagy tapasztalattal és szaktudással rendelkezik az északi körülményekkel kapcsolatban. Grönland rendes tagként vesz részt az együttműködésben.

4.5 Balti-tengeri Államok Tanácsa (Council of Baltic Sea States, CBSS) (20) a nyolc balti állam közti együttműködés szerve. Az EU-nak is van saját Balti-tengeri térségre vonatkozó makroregionális stratégiája (EUSBSR).

4.6 Az EU, valamint Izland, Norvégia és Oroszország közös politikája, az Északi Dimenzió (21) nagy földrajzi területet fed le, melynek részét képezik Európa sarkvidéki és szubarktikus területei, keleten Északnyugat-Oroszországtól nyugaton Izlandig és Grönlandig. Az együttműködés négy tematikus partnerséget (NDEP, NDPHS, NDPTL és NDPC), valamint egy kifejezetten a térségbeli együttműködésre vonatkozó elemet (az ún. „Arctic Window”) foglal magában. Az északi-sarkvidéki együttműködés szempontjából a közlekedési és logisztikai partnerség (NDPTL) fontos. Ennek keretében például most készül a térség szállítási hálózatára vonatkozó javaslat. A sarkvidéken az Északi Dimenzió környezetvédelmi partnerségének (NDEP) is nagy szerepe van, mivel ennek keretében sikerül például megtisztítani a Kola-félszigetet a radioaktív hulladéktól. Az Északi Dimenzió harmadik külügyminiszteri találkozóját 2013 februárjában tartották Brüsszelben. (22) Az Északi Dimenzió Gazdasági Tanácsa (23) elsősorban a térség beruházási feltételeinek javítására, valamint versenyképességének előmozdítására törekszik. Az Egyesült Államok és Kanada megfigyelőként részt vesz az Északi Dimenzió ülésein.

4.7 Az Északi-sarkvidék országainak parlamenti képviselői az előbb említett valamennyi együttműködési fórumban részt vesznek, emellett rendszeres együttműködést folytatnak a CPAR (a Sarkvidéki Térség Parlamenti Képviselőinek Konferenciája) keretében.

4.8 A térség őslakos népeinek hat együttműködési fóruma rendszeres együttműködést tart fenn.

4.9 A Nemzetközi Északi-sarkvidéki Alapítvány (International Polar Foundation – IPF) nemzetközi együttműködést tart fenn a térséggel kapcsolatos kérdések iránt érdeklődő szereplők között. 2012 szeptemberében például megszervezte az „Arctic Future Symposium 2012” c. rendezvényt, melynek a Régiók Bizottsága adott otthont.

5. A térségbeli együttműködésre vonatkozó iránymutatások

5.1 Az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos kérdésekben folytatott együttműködést igyekeznek minél inkább nemzetközi megállapodásokra alapozni és nemzetközi fórumok keretében megvalósítani.

5.2 Az Északi-sarkvidéket érintő legfontosabb nemzetközi megállapodás az ENSZ Tengerjogi Egyezménye (UNCLOS, 1982), (24) amely a független államok közötti tengeri területekkel foglalkozik, és melynek keretében létrehozták a kontinentális talapzatok határaival foglalkozó ENSZ-bizottságot (CLCS).

5.3 A Jeges-tenger partján fekvő államok ennek alapján igyekeztek megállapodni a felségvizeik és (az alapvonaltól számított 200 tengeri mérföldig tartó) kizárólagos gazdasági övezeteik határairól. A területi vitákat igyekeznek ugyan kerülni, de még néhány földrajzi jellegű vitatott kérdésről nem sikerült megegyezni. Fennáll a veszélye, hogy a viták eszkalálódnak. A parti államok 2008-ban a grönlandi Ilulissatban közös állásfoglalást fogalmaztak meg, melyben hangsúlyozták, hogy az összes részt vevő ország teljes szuverenitással szabályozhatja a saját kizárólagos gazdasági övezetében folytatott tevékenységet.

5.4 A Jeges-tenger potenciális útvonalainak – az északnyugati (Kanada kizárólagos gazdasági övezetén keresztül) és az északkeleti útvonalnak (Oroszország kizárólagos gazdasági övezetén keresztül) – fejlesztése, valamint az ezek használatához kapcsolódó létesítmények, feltételek és biztonság kapcsán a különféle együttműködési fórumok széles körű kutatásokat végeznek és vitákat folytatnak, azzal a céllal, hogy a felek között minél messzebbmenő egyetértés alakuljon ki a használat alapelveiről és irányításáról. Már léteznek erre vonatkozó nemzetközi egyezmények, ilyen például az UNCLOS és a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (International Maritime Organisation, IMO) (25) békés áthaladásról szóló megállapodása. Emellett előkészületben van többek között az IMO sarkvidéki kódexe (Polar Code).

5.5 Az éghajlatváltozással és a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos kérdések különösen hangsúlyosak az Északi-sarkvidéken. A nemzetközi kapcsolatokban továbbra is az ENSZ éghajlat-változási keretegyezménye (UNFCCC) (26) jelenti a fő viszonyítási alapot. Ennek az Északi-sarkvidéken is kiemelkedő jelentősége volna. Az ENSZ Környezetvédelmi Programja (UNEP) (27) is északi-sarkvidéki nyomonkövetési programot indított.

5.6 A környezetvédő szervezetek aktívan részt vesznek a fent említett tevékenységekben. A Greenpeace azt javasolta, hogy az Északi-sarkvidéken csak akkor tegyék lehetővé – bizonyos feltételek mellett – gazdasági tevékenység folytatását, ha már megállapodás született a térség védelmének alapelveiről.

6. Az uniós fellépés és a fejlesztés alatt álló északi-sarkvidéki politika

6.1 Az EU-nak számottevő és egyre növekvő geo-, környezet- és gazdaságpolitikai érdekei fűződnek az Északi-sarkvidékhez. Az EU többek között sarkvidéki tagállamai miatt részese a térségbeli együttműködésnek.

6.2 Az EU sarkvidéki politikája még kialakulóban van. 2008-ban nagy lendületet vett, főként az Európai Parlament kezdeményezésére. (28) Az Európai Bizottság két közleményt tett közzé a témában (2008-ban és 2012-ben)(lásd a 2. és a 7. lábjegyzetet). A Miniszterek Tanácsa két állásfoglalást tett közzé (2008-ban és 2009-ben). (29) A Tanács a 2013. január 31-i ülésén megvitatta az aktuális helyzetet.

6.3 A 2008-as és 2012. júniusi közlemény szerint az Unió sarkvidéki politikájában integrált megközelítésre törekszik. A politikának három fő célja van: — a sarkvidék természetének védelme a helyi lakossággal együttműködésben, — a természeti kincsek fenntartható felhasználásának előmozdítása, — a nemzetközi együttműködés előmozdítása a nemzetközi megállapodások jelentőségét hangsúlyozva. A politika ma három központi területre épül: tudásra, felelősségre, elkötelezettségre.

6.4 Az EU sarkvidéki országokkal fenntartott kétoldalú kapcsolatai keretében a térségi együttműködés kérdéseivel is foglalkoznak. Az EU Grönlanddal egyedi megállapodást kötött. A többoldalú Északi Dimenziónak szintén fontos szerepe van az Északi-sarkvidéken.

6.5 Az EU több meglévő programja az Északi-sarkvidéken is alkalmazható. 2007 és 2013 között az Unió mintegy 1,4 milliárd euró értékben ruházott be a fenntartható fejlődés előmozdításába az Északi-sarkvidéken és a környező térségben. A kutatási együttműködés kiemelt szerepet kapott: a 2002-ben indult hatodik kutatási keretmegállapodás a sarkvidéket érintő projekteket is tartalmazott. Az EU az utóbbi években több mint 200 millió eurót áldozott a térséggel kapcsolatos kutatásokra, emellett sok közös projektben is részt vesz főként a hetedik kutatási keretprogramja (30) keretében. A különféle (uniós és azon kívüli) kutatóintézetek jól működő együttműködési hálózatba tömörülnek. A 2008 és 2012 közötti legfontosabb kutatási projektekről, valamint a területi együttműködésre vonatkozó 2007 és 2013 közötti finanszírozási programokról nyilvántartás létezik. (31) A Északi-sarkvidéken számos projekt valósul meg többek közt az EU regionális politikája, az Interreg, az európai területi együttműködés, a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás (RAG) és az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI) keretében. Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz és a transzeurópai közlekedési hálózat (TEN-T) nem terjed ki az Északi-sarkvidékre. Az Európai Bizottság nemrégiben határozott arról, hogy megvizsgálja a sarkvidéki kutatási tevékenységgel kapcsolatos információk uniós szintű szervezésének lehetőségeit. Egy uniós északi-sarkvidéki tájékoztató központ létrehozását fontolgatja.

6.6 Az EU az Északi Dimenzió partnere és a Barents Euro-Sarkvidéki Tanács tagja. Ad hoc megfigyelő az Északi-sarkvidéki Tanácsban, de már kérelmezte az állandó megfigyelői státust. Az Unió évek óta teljes körűen részt vesz a Tanács különféle munkacsoportjainak tevékenységeiben.

6.7 Az Európai Parlament képviselői részt vesznek a Sarkvidéki Térség Parlamenti Képviselőinek Konferenciáján (CPAR, lásd a 3.3.7. pontot), valamint a négy térségi tanácsban és az Északi Dimenzió parlamenti együttműködésében. Az Európai Parlament két állásfoglalást tett közzé az Északi-sarkvidékkel kapcsolatban (2008-ban és 2011-ben) (lásd a 9. lábjegyzetet és a P6_TA(2008)0474. sz. dokumentumot).

6.8 Az EU rendszeres párbeszédet kezdett a térségben működő, az őslakosokat képviselő és egyéb civil társadalmi szervezetekkel, és részt vesz a Nemzetközi Északi-sarkvidéki Alapítvány (IPF) tevékenységében.

6.9 Az EGSZB megfogalmazott a sarkvidéki együttműködés szempontjából jelentős véleményeket, például az Északi Dimenzió, a regionális és tengerpolitika, a fenntartható fejlődés és a szomszédsági kapcsolatok tárgyában. Emellett intézményi kapcsolatok fűzik Norvégia, Izland és Oroszország civil társadalmaihoz (EGT-KB, EU–Izland kvb, az Orosz Föderáció Közkamarája), valamint két Északi Dimenzióval kapcsolatos civil társadalmi fórumot (2002 és 2006), az Északi Dimenzió miniszteri tanácsülése kapcsán pedig konzultatív fórumot szervezett (2013).

Kelt Brüsszelben, 2013. április 17-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Henri MALOSSE

(1) A Lappföldi Egyetem az EU legészakibb egyeteme. www.ulapland.fi, www.arcticcentre.org.

(2) Az Európai Bizottság és az Európai Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének közös közleménye – Az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos európai uniós politika kialakítása terén 2008 óta elért haladás és a következő lépések, Brüsszel, 2012. június 26., JOIN(2012) 19 final.

(3) Az Európai Parlament 2011. január 20-i állásfoglalása az Északi-sarkvidékre vonatkozó fenntartható uniós politikáról, P7_TA(2011)0024, 52. pont.

(4) Norsk Polarinstitutt, www.npolar.no, and Matthews, J..A.:The Encyclopedia of Environmental Change (A környezetváltozás enciklopédiája), Sage, London 2013.

(5) Lásd az EGSZB HL C 133., 2013.5.09., 41. o..

(6) Az Európai Bizottság közleménye: „Az Európai Unió és az Északi-sarkvidék”, COM(2008) 763 final, 2008. november 20.

(7) A Tanács következtetései az északi-sarkvidékkel kapcsolatos kérdésekről, a Külügyi Tanács 2985. ülése, 2009. december 8.

(8) Az Európai Parlament 2011. január 20-i állásfoglalása az Északi-sarkvidékre vonatkozó fenntartható uniós politikáról.

(9) Az Északi-sarkvidékről és közigazgatásáról aktuális áttekintést nyújt az Arctic Governance: balancing challenges and development c. dokumentum: az Európai Parlament Uniós Külső Politikák Főigazgatósága Tematikus Főosztályának regionális jelentése. Fernando Garcés de los Fayos, DG EXPO/B/polDep/Note/2012_136, 2012. június.

(10) www.lapinliitto.fi.

(11) Példa: http://www.arcticbusinessforum.com.

(12) Arctic Impact Assessment [Északi-sarkvidéki hatásvizsgálat], ACIA.

(13) Norvégia: The High North: visions and strategies, 2011; Oroszország: The Russian Federation’s main state policy in the Arctic until 2020 and beyond 2008; Kanada: Canada’s Northern Strategy: Our North, Our Heritage, Our Future, 2009; Svédország: Sveriges strategi för den arktiska regionen, 2012; Egyesült Államok: US: Arctic Region Policy, 2009; Finnország: Finnország sarkvidéki stratégiája, 2010 (2013-ban vizsgálják felül); Dánia, Grönland és a Feröer-szigetek: Kingdom of Denmark Strategy for the Arctic 2011-2020, 2011. Izland: http://www.utanrikisraduneyti.is/

(14) A NATO Parlamenti Közgyűlésének 396. sz. állásfoglalása.

(15) Lásd: www.arctic-council.org.

(16) Az Északi-sarkvidéki Tanács Őslakos Népek Titkársága (IPS), www.arcticpeoples.org.

(17) Lásd: www.beac.st.

(18) Lásd: www.beac.st.

(19) Lásd: www.norden.org.

(20) Lásd: www.cbss.org.

(21) Lásd: http://eeas.europa.eu/north_dim/index_en.htm.

(22) www.consilium.europa.eu, 6597/13.

(23) http://www.northerndimension.info/component/content/article/10-innerpage/9-ndbc.

(24) www.UN.org.

(25) www.imo.org.

(26) www.UN.org.

(27) www.unep.org.

(28) A 2008. október 9-i P6 TA(2008)0474. sz. állásfoglalás.

(29) A Tanács következtetései az Északi-sarkvidékkel kapcsolatos kérdésekről, a Külügyi Tanács 2985. ülése, 2009. december 9.

(30) The 7th Framework Programme for Research.

(31) Lásd az SWD(2012) 182. sz. dokumentum I. mellékletét, valamint az európai területi együttműködés kapcsán a II. mellékletet.