[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 14.11.2008

COM(2008) 718 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszert létrehozó tanácsi rendeletre vonatkozó javaslatról

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszert létrehozó tanácsi rendeletre vonatkozó javaslatról

1. Bevezetés és háttér

Az európai halászati ellenőrzési politika a közös halászati politika lényegi elemét alkotja, mivel az utóbbi hitelessége nagyban múlik a végrehajtás hatékonyságán. Az ellenőrzési politikát az évek során folyamatosan megújították, különösen 1993-ban, amikor a jelenleg hatályos rendeletet elfogadták, majd 1998-ban, amikor a halászati erőkifejtést bevonták az ellenőrzés körébe, végül 2002-ben, a közös halászati politika megreformálásakor, amelynek köszönhetően lehetővé vált a felelősségi viszonyok tisztázása a Bizottság és a tagállamok között, valamint a tagállamok közötti együttműködés erősítése és a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal létrehozásának előkészítése.

Annak ellenére, hogy bizonyos előrelépés történt, általános az egyetértés azt illetően, hogy általában véve a közös halászati politikának még számos hiányossága van, így különösen az EU-flotta többletkapacitásából adódó túlhalászással és, konkrétan, az ellenőrzési politikával kapcsolatban.

E hiányosságok kezelésére a Bizottság számos kezdeményezést indított útjára, köztük a flotta-szerkezetátalakítási csomagot 2007 júliusában, és a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat felszámolására irányuló halászati ellenőrzési mechanizmus közelmúltban elfogadott reformját (a jogellenes halászatra vonatkozó rendelet). Ezenkívül a Bizottság vitát kezdeményezett arról is, miként kellene átdolgozni a 2012 utáni közös halászati politikát. Ugyanakkor középtávon a közös halászati politikához kapcsolódó ellenőrző rendszer megreformálása lényeges javulást hozna a Közösség halászati gazdálkodásának hatékonysága terén.

A 2002-ben létrehozott ellenőrző rendszer komoly hiányosságoktól szenved, ami általában véve kétségessé teszi hatékonyságát. Amint arra az Európai Bizottság[1] és az Európai Számvevőszék[2] egyaránt rámutatott, a jelenlegi ellenőrző rendszer rossz hatásfokú, költséges, bonyolult, és eredményei tekintetében nem felel meg az elvárásoknak. Az ellenőrzési politika gyengesége a közös halászati politika más részeinek végrehajtásában csapódik le, és aláássa az állománymegőrzés és a halászati erőkifejtés-gazdálkodás szabályozására irányuló kezdeményezések sikerét. Ezért az ellenőrzés hibái hozzájárulnak a közös halászati politika rossz teljesítményéhez, amely láthatóan képtelen alapvető célkitűzéseinek elérésére. Noha a közös halászati politikát már évek óta alkalmazzák, a források állapota a közösségi vizekben változatlanul aggasztó, miközben több állományt a fenntarthatósági szinten túlmenően aknáznak ki. Az ellenőrzési politika tartós csődjének komoly következményei lesznek a halászati erőforrások, a halászati ágazat és a halászattól függő régiók jövőjére nézve. A Bizottság ebben a helyzetben javasolja a közös halászati politika ellenőrző rendszerének alapvető megújítását, amely nemcsak a hiányosságok kezelésére, de az ellenőrzési stratégia korszerűsítésre is kiterjed.

Az ellenőrzésre vonatkozó új rendelet vonatkozni fog a közösségi vizeken és a tagállamokban folytatott valamennyi halászati és halászattal kapcsolatos tevékenységre, valamint a közösségi hajóknak a közösségi vizeken kívül folytatott halászati tevékenységére. A szóban forgó rendelet ki fogja egészíteni a jogellenes halászatra vonatkozó rendeletet, továbbá a közösségi halászhajók közösségi vizeken kívül folytatott halászati tevékenységeinek engedélyezéséről szóló rendeletet. Megkülönböztetésmentességet fog biztosítani a közösségi és a harmadik országbeli állampolgárok számára. Az ellenőrzési keretszabályozást az említett három rendelet fogja képezni.

E közlemény ismerteti a kialakult helyzetet és az előttünk álló feladatokat, bemutatja az új ellenőrzési stratégia fő elemeit, végül felvázolja a javasolt intézkedéseket.

1.1. A jelenlegi helyzet

A közös halászati politika ellenőrzési politikájának alkalmazása során olyan jelentős problémákra derült fény, amelyek vagy magának az ellenőrző rendszernek a hiányosságaival, vagy a halászati ágazat szerkezeti gondjaival és kihívásaival kapcsolatosak.

1.1.1. A Számvevőszék megállapításai és ajánlásai

A Számvevőszék nemrég elvégezte a közös halászati politika ellenőrzési, vizsgálati és szankciórendszerének értékelését[3]. Megállapításai szerint a jelenlegi helyzet jellemzője, hogy nincs megfelelő szabályozási keret, a teljes körű adatgyűjtéssel és a különböző adatok össze nem egyeztethetőségének feltárásával kapcsolatos eljárások pedig nem kielégítőek. Ezenkívül a nemzeti vizsgálati rendszerek nem alkalmasak arra, hogy feltárják és megakadályozzák a jogsértéseket, különbözőségeik nem teszik lehetővé sem a megfelelő vizsgálati szint megvalósítását, sem a vizsgálati tevékenységek optimalizálását. A jelenlegi körülmények között, valamint hatáskörének korlátozása következtében a Bizottság nincs abban a helyzetben, hogy szisztematikusan beazonosítsa a hibákat és rendellenességeket a tagállamok által továbbított adatokban, továbbá hogy felügyelje a nemzeti ellenőrző rendszereket, és határozott véleményt formáljon általános értelemben vett hatékonyságukról.

1.1.2. Elavult és következetlen ellenőrzési stratégiák

A közösségi ellenőrző rendszer elsősorban a kvótafelhasználásra, valamint a halászati folyamatot érintő technikai jellegű intézkedésekre korlátozódik, és figyelmen kívül hagyja a közös halászati politika olyan egyéb aspektusait, mint amilyen a szállítás vagy a piacok. Az ellenőrzés terén új, a jelenlegi rendszer hatáskörén kívül eső igények merültek fel, különösen ami a halászati erőkifejtést és a biológiai szempontból sérülékeny halászati övezeteket illeti. Ahhoz, hogy az elmúlt években az erőforrások fenntartható kiaknázása és a hosszú távú gazdálkodás érdekében tett komoly erőfeszítéseket siker koronázza, ki kell őket egészíteni egy átfogó és hatékony ellenőrző rendszerrel.

1.1.3. Többletkapacitás

Az ellenőrző rendszer korlátait tovább növeli a közösségi halászflották tartós többletkapacitása. A halászflották gazdaságtalan működésének egyik oka ebben a strukturális problémában rejlik, mely ösztönzi a közös halászati politika szabályai be nem tartására irányuló magatartást. A hajók egy része csak akkor tud gazdaságosan működni, ha túllépi a kvótát, és túlhalászást folytat. Ezzel létrejön egy ördögi kör: a halászhajók gazdasági túlélésük érdekében túlzott mértékben kiaknázzák az halállományokat, ami fokozza az arra irányuló gazdasági nyomást, hogy a következő években még inkább kiterjesszék a halászatot, miközben a legális fogási lehetőségek és a kvótakiosztások éppen a túlhalászás következtében szigorodnak. Amellett, hogy ennek komoly ökológiai hatásai vannak, a jogszerű halászatból származó hal ára alacsony lesz, ami rövid távon károkat okoz a legális tevékenységet folytató halászoknak, hosszú távon pedig csökkenti a piaci kínálatot.

1.2. A szabályok be nem tartásának okai

A közös halászati politika szabályainak be nem tartásával jellemezhető jelenlegi viselkedési kultúra több okát sikerült feltárni; ezek mind hozzájárultak az ellenőrző rendszer csődjéhez.

A flotta többletkapacitása mellett a szabályoknak való meg nem felelés oka az a tény, hogy a jogsértések feltárásának esélye a halászati ágazatban a nemzeti ellenőrző rendszerek súlyos hiányosságai miatt meglehetősen csekély. Ezenkívül az ellenőrzés és vizsgálatok gyakorisága és intenzitása jelentős eltéréseket mutat az egyes tagállamokban, így a halászok kénytelenek különböző eljárásokhoz és gyakorlatokhoz igazodni. Ez jogbizonytalanságot szül, és megkérdőjelezi a vizsgálati jelentések hitelességét, megnehezítve a jogsértések módszeres nyomon követését a bírósági és közigazgatási eljárások során. Ráadásul még ha fel is tárnak egy jogsértést, nincs biztosíték arra, hogy megfelelő büntetést szabnak ki, mivel az érvényben lévő szankcionálási rendszer nem megfelelő és nem kellő mértékben elrettentő erejű.

A szabályoknak való meg nem felelés másik oka magában az ellenőrzési politika jogi keretében keresendő, valamint azon szerepek elosztásában, amelyeket a Bizottság és a tagállamok e téren játszanak. Az elmúlt néhány évben a jogi keret több ízben is módosult, s mára túlságosan bonyolulttá vált, illetve jelenleg több különböző rendeletben elszórva létezik. Ez a bonyolultság és következetlenség az egyértelműség és a jogbiztonság hiányához vezetett, megnehezítve a tagállamok és a halászati ágazat számára a koncepció elfogadását és a szabálykövetést.

A harmadik ok, hogy a jelenlegi ellenőrző rendszer ben a Bizottság csak korlátozott mértékű és rossz hatásfokú ellenőrzés i mechanizmusokat tud működtetni. A közös halászati politika a jogi keretet meghatározó Európai Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A tagállamok feladata annak biztosítása, hogy a halászok, a feldolgozóüzemek és az értékesítők tiszteletben tartsák e jogi keretet. Ezért elsősorban a tagállamok felelőssége a közös halászati politikával kapcsolatos szabályok hatékony ellenőrzésének, vizsgálatának és végrehajtásának biztosítása. A Bizottságnak mint a Szerződés őrének gondoskodnia kell arról, hogy a tagállamok betölthessék e felelősségből fakadó rendeltetésüket. Ennek érdekében a Bizottság felügyeli a közös halászati politika tagállamok általi végrehajtását. Ugyanakkor az eszközök, amelyek a Bizottság rendelkezésére állnak annak biztosítására, hogy a tagállamok teljesítsék kötelezettségeiket, lényegében csak a közösségi jogszabályok megsértése esetén alkalmazhatók. Ráadásul a kötelességmulasztással kapcsolatos eljárás hosszadalmas, nehézkes és csak kivételes esetben hatásos.

2. Környezeti és társadalmi-gazdasági kihívások

A jelenlegi ellenőrző rendszer csődjének árát meg kell fizetni. A közös halászati politikával kapcsolatos szabályok széleskörű be nem tartása és ismétlődő megsértése számos káros hatással jár mind a tengeri biodiverzitást és ökoszisztémákat érő súlyos környezeti károk, mind a közösségi halászati ágazatban, s vele együtt a feldolgozó és értékesítő szektorban jelentkező fontos gazdasági és szociális következmények formájában.

Tekintettel arra, hogy halakban gazdag állományok alapvetően csak ép környezetben létezhetnek, a jelenlegi gyakorlat megtartása nem szolgálná az állományok teljes újrapótlását. Ellenkezőleg, a közös halászati irányvonal változatlan formában való követése esetén tovább folytatódna a jogszabályokban engedélyezett határértékek és az állományok tűréshatára feletti mennyiségek halászata. Ez a jogszerű határokon túli halászatra irányuló fokozott gazdasági nyomás különösen nagy terhet róna az ökoszisztémára, hiszen a kifogható mennyiségeket (TAC) úgy állapítják meg, hogy azok ne jelentsenek fenyegetést az adott állomány létére. A jogellenes halászati tevékenységből fakadó további állománycsökkenések ellehetetleníthetik ezt a kapacitást, sőt kihatással lehetnek olyan más fajokra is, amelyek megmaradása a jogellenes halászat célfajához kötődik, még inkább károsítva ezzel az adott ökológiai rendszert.

Ha folytatódik a jelenlegi gyakorlat, a teljes fogásmennyiség és az egyes halak értéke még annál is alacsonyabb lesz, mint ha az adott állomány halászatát a fenntarthatósághoz szükséges határértékeken belül végeznék. A potenciális jövedelem kiesésén túl a költségek is növekednének, hiszen a kellő mértékű bevételt biztosító, megfelelő fogásmennyiség eléréséhez állandóan növekvő halászati erőkifejtésre lenne szükség. A csökkenő bérek és az alacsony tőkehozamok következtében számos halász hátat fordítana az ágazatnak, ami növelné a munkanélküliséget a partvidékeken, ahol gyakran kevesebb munkalehetőség van, mint másutt.

Mindezek miatt kifejezetten indokolt elvégezni a közös halászati politikával kapcsolatos ellenőrző rendszer mielőbbi és átfogó reformját.

3. Új ellenőrzési stratégia: javaslat a közös halászati politikával kapcsolatos ellenőrzési politika megújítására

A javasolt reform általános célkitűzése a közösségi vizeken folytatott halászati tevékenységekre irányuló, átfogó, integrált és egységes ellenőrzési politika bevezetése a közös halászati politika hatékony végrehajtása érdekében. Általánosságban az új ellenőrzési stratégiának az egyszerűsítésre, a szabványosításra, a növekvő költséghatékonyságra és az adminisztratív terhek csökkentésére kell épülnie. E javaslat a Bizottság – „A szabályozási környezet egyszerűsítésére irányuló stratégia”[4] keretében végrehajtott – folyamatos jogszabály-egyszerűsítő programjának részét alkotja, mivel olyan ellenőrzési rendelkezéseket fog össze egyetlen jogi eszközben, amelyek jelenleg nagy számú bonyolult és átfedéseket tartalmazó jogi szövegben szétszórva léteznek. A rendelkezések ily módon való összefogása az ellenőrzési rendszer ésszerűsítését fogja szolgálni.

3.1. Új és közös ellenőrzési és vizsgálati stratégia

A javaslat egy általános, minden fogásra és az értékesítési lánc minden szintjére (a tengeren, a kikötőben és a szállítás során végzett tevékenységek) kiterjedő vizsgálati megközelítést tartalmaz, és össze kívánja hangolni a felügyeleti eljárásokat az új ellenőrző rendszer egységes végrehajtásának biztosítása érdekében. Az ebbe az irányba tett első fontos lépést egy módszeres kockázatelemzési koncepció és egy átfogó, a halászati ellenőrzés alapját képező, nyomon követést biztosító rendszer bevezetése jelenti. Az új koncepció a lehető legnagyobb mértékben hasznosítja a korszerű technológiákat. Az adatkezelést – amennyire csak lehetséges – automatizálni kell, el kell végezni az adatok átfogó és szisztematikus összevetését, beazonosítva azokat a területeket, amelyeken különösen nagy a szabálytalanságok veszélye. Ily módon az ellenőrzési erőforrásokat hatékonyan lehet a veszélyeztetett területekre összpontosítani. Ezenkívül a korszerű technológiák alkalmazása könnyíteni fog mind a halászok, mind a hatóságok adminisztratív terhein, különös tekintettel a kvóták kezelésére, egyúttal költség- és időhatékony módon csaknem valós idejű áttekintést ad a halászati tevékenységek helyzetéről. Ennek érdekében a javaslat bővíti a műholdas hajómegfigyelési rendszer (VMS), az automatikus hajóazonosítási rendszer (AIS), az elektronikus jelentéstételi rendszer (ERS), a hajójelző rendszer (VDS) és egyéb új technológiák alkalmazási körét.

A különleges halászati tevékenységek ellenőrzésével kapcsolatos új igények kielégítése érdekében a többéves tervekkel, a védett tengerszakaszokkal és a visszadobással kapcsolatos különleges ellenőrző intézkedések bevezetésére, valamint az azonnali hatályú halászati tilalomelrendelés tagállami felelősségi körbe tartozó állandó mechanizmusának létrehozására kerül sor. Mivel a halászati erőkifejtés korlátozása mint kiegészítő intézkedés egyre fontosabbá válik, a javaslat szerves részét alkotja a motorteljesítmény pl. minősítési rendszer révén történő felügyelete. Végül a szabadidős horgászatnak a halállományokra és a tengeri környezetre gyakorolt fokozódó hatása miatt a javaslat ellenőrző intézkedéseket tartalmaz erre a tevékenységre vonatkozóan is (pl. a fogások nyilvántartása).

A Bizottság által javasolt intézkedések:

A halászati ellenőrzés kiindulópontját jelentő szisztematikus kockázatelemzés;

Stratégiai tervezés, taktikai célkijelölés és mintavételi stratégia;

Korszerű technológiák és átfogó adathitelesítési rendszerek alkalmazása;

Szabványosított és összehangolt vizsgálati tevékenységek és eljárások a tengeren és a szárazföldön (beleértve a szállítást és az értékesítést);

Átfogó nyomonkövetési rendszer bevezetése;

Különleges ellenőrző intézkedések a többéves tervek, a védett tengerszakaszok, a visszadobás, valamint az azonnali hatályú halászati tilalmak tekintetében;

Intézkedések a szabadidős horgászat ellenőrzésére.

3.2. Úton a szabálykövetési kultúra felé

A javasolt rendelet egyik sarokköve a halászati tevékenység teljes – a fogástól a feldolgozáson át az értékesítésig terjedő – skáláján elhelyezkedő érdekeltek viselkedésének befolyásolása lesz. A közös halászati politika előírásainak való megfelelés ideális esetben nem csupán nyomonkövetési és ellenőrző tevékenységek eredményeképpen valósul majd meg, hanem egy általánossá váló szabálykövető viselkedési kultúra révén, amelyet az ágazat valamennyi résztvevője ért és elfogadja azt a tényt, hogy az alkalmazandó szabályok tiszteletben tartása saját hosszú távú érdeke.

A Bizottság szorosabban össze kívánja fogni a közös halászati politikával kapcsolatos, jelenleg több különböző jogszabályban elszórva található ellenőrzési intézkedéseket, egyszerűsítve és ésszerűsítve ezzel a jogszabályi kereteket. Ez a javaslatban lefektetett elvek meghatározásával, illetve a technikaibb jellegű és részletesebb kérdések végrehajtási rendeletekben való rögzítésével fog megtörténni. Ezáltal jelentős mértékben javulni fog a jogi keret minősége, ami a közös halászati politika szabályainak egyértelműbbé és hitelesebbé válását eredményezi.

Ezenkívül, ha valóban komolyan gondoljuk az említett szabályok alkalmazásának részrehajlásmentes és hatékony biztosítását, létre kell hozni egy összehangolt és arányos szankcionálási mechanizmust. A legfőbb elvnek ebben az összefüggésben annak kell lennie, hogy a jogsértésből adódó bármely gazdasági előnyt meg kell szüntetni, és a lehetséges jogsértőket kellő mértékben el kell rettenteni a jogsértéstől. A javaslat mindenekelőtt meghatározza a súlyos jogsértések körét azokon a jogsértéseken kívül, amelyeket a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló közösségi rendszer létrehozásáról szóló tanácsi rendelet[5] már beazonosított. Ezt követően meghatározza a bírságok természetes és jogi személyek által fizetendő legalacsonyabb és legmagasabb összegét. A halászati engedélyek jogosultjai által elkövetett jogsértésekre vonatkozóan a javaslat létrehoz továbbá egy, a közúti közlekedési szabálysértésekre sok országban alkalmazott büntetőpont-rendszerhez hasonló pontrendszert. A közös halászati politika szabályainak ismételt megsértése esetén a rendszer alapján a halászati engedélyt felfüggesztik, vagy – különösen súlyos esetben és az arányossági elv figyelembe vételével – visszavonják.

Az ellenőrzési intézkedések és a jogsértési eljárások javítása érdekében kívánatos a tagállamok együttműködése mind operatív, mind adminisztratív szinten. A reform bővíti a tagállamok azon lehetőségét, hogy megvizsgálják egymás hajóit bárhol a közösségi vizeken. A Bizottság a lehetséges jogsértésekről szóló információk szisztematikus cseréjét javasolja akár kérelemre, akár önálló kezdeményezésként.

Ami a technikai kérdéseket illeti, a javaslat mind a tagállamok közötti, mind a Bizottság és a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal (CFCA) közötti adatátvitel és információcsere tekintetében korszerű megközelítést irányoz elő. A javaslat szerint a jövőben az egyes tagállamok nemzeti internetes oldalaikon tárolnak minden vonatkozó információt és ellenőrzési adatot. Az adatok természetétől függően ezeket az információkat az internetes oldalakon nyilvános vagy védett formában rögzítik: az utóbbi esetben csak a Bizottság, a CFCA és a többi tagország férhet hozzájuk. Ez – a meglévő titoktartási és személyi adatvédelmi kötelezettségek megtartása mellett – jelentősen meg fogja könnyíteni, és meg fogja gyorsítani az ellenőrző rendszerbe bevont tisztviselők adatokhoz való hozzáférését.

Az együttműködés javítása érdekében szükséges a CFCA mandátumának módosítása is. A CFCA 2007-ben kezdte meg munkáját, és eddig nem volt valódi önálló hatásköre a közös halászati politika szabályainak végrehajtását és ellenőrzését illetően. Ezért mandátuma a jövőben ki fog terjedni a nemzeti ellenőrző rendszerek ellenőrzéseire és vizsgálataira, és feladatkörébe fog tartozni a tagállamok közötti, az értékesítési lánc minden szintjén (beleértve a kiskereskedőket is) megvalósuló ellenőrzést és vizsgálatot érintő operatív együttműködés megszervezése. Továbbá a CFCA segítséget fog nyújtani a tagállamoknak ellenőrző rendszerük tökéletesítéséhez. E célból kockázatelemzéseket és ellenőrzésiadat-hitelesítést kell végeznie. Arra az esetre, ha a közös halászati politikát érintően komoly kockázatot állapítanának meg, és azt más módon nem lehet megfelelően kezelni, a CFCA jogosult lenne egy sürgősségi egység felállítására. A CFCA továbbá irányító szerepet fog játszani az EU integrált tengeri felügyeleti hálózatának kidolgozásában is oly módon, hogy hozzáférhetővé teszi adatait más uniós intézmények és szervek számára.

A Bizottság által javasolt fellépések:

A jogi keret egyszerűsítése és ésszerűsítése;

Visszatartó erejű és összehangolt szankciók bevezetése (többek között egy büntetőpont-rendszer létrehozása);

A tagállamok egymás közötti és a Bizottsággal való együttműködésének javítása;

A Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal (CFCA) mandátumának felülvizsgálata.

3.3. A közös halászati politika szabályainak hatékony alkalmazása

A reform további célja a tagállamok, a Bizottság és a CFCA szerepének és felelősségi körének egyértelmű meghatározása. Ez fontos az eljárások ésszerűsítése, az átfedések elkerülése, valamint annak biztosítása érdekében, hogy a Bizottság úgy láthassa el fő feladatát, vagyis a közös halászati politika szabályainak tagállamok általi végrehajtásának ellenőrzését, hogy közben ne kelljen mikroszintű irányítástechnikai döntésekkel bajlódnia. Továbbá bővíteni kell a Bizottság lehetőségeit a közösségi jog tagállamok általi betartásának biztosítása végett. E célból a Bizottságnak képesnek kell lennie hatékony és arányos módon beavatkozni olyan esetekben, amelyekben az egyes tagállamok részéről mutatkozó hiányosságok veszélyeztetik a közös halászati politika szabályainak egységes alkalmazását.

A bizottsági ellenőrök számára ugyanazt a hatáskört kell biztosítani, amellyel a nemzeti ellenőrök rendelkeznek. Szükséges, hogy az ellenőrök a tervezett vizsgálatok mellett saját kezdeményezésükre, előzetes bejelentés nélkül is végezhessenek ellenőrzéseket. Kívánatos, hogy a Bizottság elvégezhesse a tagállami ellenőrző rendszerek független ellenőrzését és vizsgálatát, különösen azokban az esetekben, amelyekben okkal feltételezhető, hogy szabálytalanság történt a közös halászati politika szabályainak alkalmazása során.

Mulasztás észlelése esetén a bizottsági vizsgálatot követően az érintett tagállam lehetőséget kap a hiba orvoslására és a szabálytalanság elhárítására. E célból a Bizottság az érintett tagállammal együttműködve speciális cselekvési tervet készíthet, amelyben meghatározhatja a probléma megoldásához szükséges intézkedéseket.

Amennyiben a jelek arra mutatnak, hogy a tagállam a halászati lehetőségek kimerülését és az abból eredő komoly veszély keletkezését követően nem teszi meg a szükséges intézkedéseket az erőforrások megőrzésére, a Bizottságnak lehetősége lesz saját kezdeményezésére és az érintett tagállammal való konzultációt követően beszüntetni a vonatkozó halászati tevékenységet.

Végül a reform során olyan hatékony intézkedések kerülnek bevezetésre, amelyek révén a Bizottság biztosíthatja, hogy a tagállamok elvégezzék a közös halászati politikából fakadó kötelezettségeiket. Elégtelen irányítás esetén a Bizottságnak lehetősége lesz olyan pénzügyi intézkedések meghozatalára, mint az Európai Halászati Alaptól érkező támogatásnak vagy a tagállamok ellenőrzési kiadásaihoz való közösségi hozzájárulásnak a felfüggesztése. Ezenkívül ha egy tagállam a kvótát meghaladó mértékben folytatott halászatot, a Bizottságnak jogosultnak kell lennie – visszatartó erejű büntetési tétel alkalmazása vagy a kvóták átruházásának vagy cseréjének elutasítása mellett – a túlhalászás mértékét levonni a következő évi kvótából. Az intézkedések sorát az a sürgősségi intézkedéscsomag zárja, amelyet az erőforrások fennmaradását veszélyeztető esetekben alkalmaznak, s amely magában foglalja például a halászati tevékenységek felfüggesztését vagy a halak és haltermékek kirakodásának vagy piaci értékesítésének tilalmát.

A Bizottság által javasolt fellépések:

A Bizottság és a bizottsági ellenőrök hatáskörének újrameghatározása és kibővítése;

Cselekvési terv kidolgozása a mulasztást elkövető tagállamok számára annak érdekében, hogy eredményesebben hajthassák végre a közös halászati politikát;

A Bizottság lehetőségeinek bővítése a halászat beszüntetése terén;

Esetleges pénzügyi intézkedések a tagállamok ellen elégtelen irányítás esetén;

A Bizottság mozgásterének növelése a kvóták levonása, valamint

a kvótaátruházások és -cserék elutasítása terén elégtelen irányítás esetén;

Sürgősségi intézkedéscsomag.

4. Konzultáció az érdekeltekkel

A javaslat kidolgozása során széleskörű és sokrétű egyeztetésre került sor a tagállamokkal és az érdekeltekkel annak érdekében, hogy megismerjük a reform szükségességéről alkotott véleményüket. A kérdésről egyeztetést folytattunk a tagállamok halászati főigazgatóinak 2008. január 15-i ülésén, valamint a halászatért felelős miniszterek 2008. február 18-i nem hivatalos ülésén. A tagállamok széleskörűen támogatták a Bizottság jelenlegi helyzetről és az alapvető változtatások szükségességéről szóló elemzését. A regionális tanácsadó testületek és a halászati és akvakultúraágazati tanácsadó bizottság (ACFA) képviselőivel 2008. április 10-én egynapos egyeztető munkaértekezletet tartottunk. Ezenkívül számos találkozóra került sor a tagállamok halászati ellenőrzési szakembereivel 2008 februárjában, áprilisában és májusában.

Továbbá 2008 februárjától májusáig nyilvános internetes konzultációt rendeztünk a nyilvánosság bevonása érdekében, amelyben valamennyi érdekelt fél véleményt nyilváníthatott, illetve megismerkedhetett a reform piaci szereplőkre és hatóságokra gyakorolt hatásaival. Huszonöt hozzászólás érkezett a legkülönfélébb érdekeltektől: az ágazatbeli szervezetektől kezdve a halászokon, termelőkön, halászati ellenőrzési technológiák képviselőin át a nem kormányzati szervezetekig és egyénekig. E bizottsági kezdeményezést és annak fő célkitűzéseit a résztvevők széles köre támogatta, és értékes innovatív javaslatokkal gazdagította. Valamennyi résztvevő egyetértett abban, hogy az ellenőrző rendszer reformjára szükség van, és megerősítette, hogy a Bizottság által az egyeztetési dokumentumban megfogalmazott célok a reformmal kapcsolatos kérdés általános vizsgálatának sarokpontjait képezik.

5. A REFORM VÁRHATÓ HATÁSA ÉS AZ IDőKERET

A javasolt reform a közös halászati politika valóban átfogó és integrált ellenőrző rendszerét fogja létrehozni, mely a teljes értékesítési lánc („a hálótól a tányérig”) összes ellenőrzési kérdését felöleli. Nem csupán a nemzeti ellenőrzési eljárások szabványosítása, az ellenőrzési kapacitás növekedése és a halászati erőforrások kezelése terén jelent majd előrelépést, de meg fog történni a közösségi flották szükséges strukturális átalakítása is, hogy jobban összhangban legyenek a hosszú távú jogszerű halászati lehetőségekkel. Mindez elősegíti majd az Európai Unión belüli egyenlő versenyfeltételek kialakítását, amelyre mind a tagállamok körében, mind a halászati ágazatban nagy igény mutatkozik. Mivel az új ellenőrző rendszer hozzájárul annak biztosításához, hogy a jövőben kizárólag jogszerű halászatot lehessen folytatni, a használatban lévő kvóták hiánya együtt fog járni a flották piaci erők általi összevonásával mindaddig, amíg a megmaradt hajók már a jogszerű halászati lehetőségekkel élve is képesek gazdaságosan működni. Ezzel megszakadna a fent ismertetett ördögi kör, amelyben a halászhajók gazdasági túlélésük érdekében kénytelenek túlhalászást folytatni. Hosszú távon a halászflották átalakítása az ellenőrzési és felügyeleti költségek csökkenését is eredményezi, hiszen kisebb lesz a jogsértések valószínűsége, amikor a halászflotta már képes jogszerű fogások révén elegendő nagyságú gazdasági jövedelmet termelni.

Ezen túlmenően az új ellenőrző rendszer lényegesen könnyíteni fog mind az ágazat, mind a hatóságok adminisztratív terhein azáltal, hogy egyszerűsíti az ágazati és hatósági jelentéstételi kötelezettségeket. Az elektronikus rendszerekre történő széleskörű átállással egyszerűsödni és javulni fog a jövőben a tagállamok által végzett adatkezelés is.

A fogásmennyiségeknek a megengedett fogásmennyiség felső határára való csökkenése jelentős környezeti előnyökkel fog járni, hiszen mérséklődni fog a halállományokra nehezedő nyomás. A halállományok helyreállása és a halpopuláció növekedése következtében nagyobb lesz a halak életkor szerinti megoszlása a populáción, illetve a kifogott mennyiségen belül. Minthogy a Bizottság gyorsabban és megfelelőbb módon lesz képes a hiányosságokra reagálni, különösen ami a halászati kvóták túllépését illeti, a környezetet kisebb valószínűséggel fogja megterhelni a felelőtlen halászati magatartás. Mellékhatásként a reform megbízhatóbb és időszerűbb tudományos adatok közlését teszi lehetővé, ami alaposabb tudományos megfontolásokat eredményez, javítva és meggyorsítva ezzel az állományok kezelésére vonatkozó döntéshozatalt. Mivel ez középtávon a biomassza növekedéséhez, s ezáltal több és jobb fogási lehetőségekhez vezet, az új és átfogó ellenőrző rendszer eredményeként minden bizonnyal javulást könyvelhetünk el mind környezeti, mind gazdasági téren. A reform előnyei nyilvánvalóan megmutatkoznak majd a foglalkoztatás növekedésében is, különösen a feldolgozási ágazatban, de a halászathoz kapcsolódó egyéb területeken is. Mindez hozzájárul ahhoz, hogy helyreálljon az érdekeltek és a nyilvánosság bizalma a közös halászati politika iránt.

6. Következtetés

A folyamatos túlhalászás és a közös halászati politika szabályainak be nem tartása az elmúlt évtizedekben drámai helyzetet idézett elő: a halállományok kimerültek, az ágazat pedig gyenge gazdasági teljesítményt mutatott. A szabályok be nem tartásából fakadó jelenlegi gondokat, a halállományokban okozott károkat, valamint a gazdasági és szociális stabilitás hiányát a tagállamok és a halászati ágazat maga egyaránt felismerték, ezért a jelenlegi rendszer megújítását széles körűen támogatják. Noha a reform némi szerkezeti változtatást igényel alkalmazása első éveiben, hosszú távon hatásosabb és hatékonyabb halászati struktúrák kialakulásához vezet. Az ellenőrző rendszer egyértelműbb és következetesebb mivolta, valamint az érintett felek szerepeinek tisztázása és szabványosítása nagyobb átláthatóságot biztosít, ami a közös halászati politika sikeréhez nélkülözhetetlen szélesebb körű támogatáshoz és bizalomhoz vezet a halászati ágazaton belül és a fogyasztók körében. Ha a nyilvánosságnak nagyobb bizalma van a közös halászati politika mint olyan iránt, ez megint csak pozitív hatással lesz a fogyasztók bizalmára, hiszen biztosabbak lehetnek abban, hogy „fenntartható terméket” vásárolnak.

Összefoglalóan tehát minden szinten jelentős előnyök várhatóak mind a környezet, mind pedig – egy átfogó és következetes ellenőrzési és vizsgálati rendszer révén – valamennyi érdekelt szempontjából. Az említett rendszer egyenlő versenyfeltételeket biztosítana a Közösség egészében. A Bizottság ezért felhívja a Tanácsot és az Európai Parlamentet az e közleményben vázolt reformjavaslat jóváhagyására. Ezenkívül felhívja az európai intézményeket és az érdekelteket, hogy csatlakozzanak a közös munkához az ismertetett kihívással való szembenézés érdekében.[pic][pic][pic]

[1] COM(2007) 167.

[2] 7/2007. sz. külön jelentés.

[3] 7/2007. sz. külön jelentés.

[4] COM(2005) 535.

[5] COM(2007) 602.