[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 29.9.2008

COM(2008) 582 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

HARMADIK JELENTÉS A POLGÁRI LÉGI KÖZLEKEDÉS VÉDELME TERÜLETÉN KÖZÖS SZABÁLYOK LÉTREHOZÁSÁRÓL SZÓLÓ 2320/2002/EK RENDELET VÉGREHAJTÁSÁRÓL

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

HARMADIK JELENTÉS A POLGÁRI LÉGI KÖZLEKEDÉS VÉDELME TERÜLETÉN KÖZÖS SZABÁLYOK LÉTREHOZÁSÁRÓL SZÓLÓ 2320/2002/EK RENDELET VÉGREHAJTÁSÁRÓL[1]

1. BEVEZETÉS

A terrorizmus az elért eredmények ellenére továbbra is veszélyt jelent társadalmunk számára. A polgári légi közlekedés különösen veszélyeztetett, és számos módon érheti támadás. Az Európai Unió polgárainak megfelelő védelme érdekében ezért továbbra is nélkülözhetetlen a Bizottság által a megfelelő jogszabályok hatályba léptetése és a Közösségben történő teljes körű alkalmazásának biztosítása érdekében kifejtett tevékenység. Nemigen lehet kétséges, hogy ez a tevékenység segített támadásokat megakadályozni az e jelentés által érintett időszakban. A veszély azonban még mindig valós, és az elővigyázatosságot fenn kell tartani.

Biztosítanunk kell polgáraink hatékony védelmét, ezzel egyidejűleg pedig létre kell hozni a belső légi közlekedési piac megfelelő működését szolgáló keretet. Ebben az összefüggésben a 2320/2002/EK rendelet egy hosszú út első mérföldkövének tekinthető. Az út megtervezése során ugyanakkor teljes körűen figyelembe kell venni a műszaki fejlődést, rendszeres felülvizsgálatokat kell végezni, és azt nemzetközi tárgyalások keretében világszerte népszerűsíteni kell. Teljes mértékben törekedni kell a repülőterek és légitársaságok személyzetének támogatására, az utazóközönséget érintő kényelmetlenségek minimalizálására és a folyamatok egyszerűsítésére, fenntartva ugyanakkor a magas szintű védelmet.

A Bizottságnak ez a harmadik jelentése a 2320/2002/EK rendelet végrehajtásáról, és a jelentés a 2007 januárja és decembere közötti időszakra vonatkozik. A jelentés két részre tagozódik. Az első rész elemzéseket tartalmaz a Bizottság 2007 során elkészített vizsgálati jelentéseiről, ideértve a nyomon követési intézkedéseket is, a második rész pedig a szabályokat megvalósító folyamatoknak az utasok és az ágazat szükségleteire nagyobb figyelmet fordító ésszerűsítése érdekében tett lépéseket sorolja fel.

A jelentés megerősíti, hogy a polgári légi közlekedés védelmére vonatkozó közös szabályok végrehajtása terén folytatódott a fejlődés, ráadásul mindez határozottan globális megközelítéssel történt – bár természetesen még mindig marad fejlesztenivaló. A jelentés ismerteti a Közösség proaktív hozzáállását is egy olyan rugalmas, gyakorlati és harmonizált rendszer kifejlesztéséhez, amellyel egy biztonságos repülőtéri környezet megvalósulása révén az utasok és a légiáru mozgását kívánják megkönnyíteni.

ELSŐ RÉSZ

BIZOTTSÁGI VIZSGÁLATOK

1. Áttekintés

A Bizottságnak figyelemmel kell kísérnie, hogy a tagállamok megfelelnek-e a légi közlekedés védelméről szóló jogszabályoknak, és ennek érdekében a Bizottság a következő intézkedéseket teszi:

- az illetékes nemzeti hatóságok vizsgálatai;

- repülőtéri vizsgálatok; és

- nyomon követési vizsgálatok, a helyreigazító intézkedések végrehajtásának ellenőrzése céljából.

2004 februárja és 2007 decembere között összesen 117 vizsgálatot végeztek, ebből 28-at az e jelentés által érintett 12 hónapos időszakban. 1–6 repülőtéri vizsgálatot hajtottak végre teljes egészében minden egyes tagállamban (Bulgária kivételével), és valamennyi tagállam illetékes hatóságait ellenőrizték legalább egyszer (Románia kivételével). Svájc is bekapcsolódott a közösségi programba, az EFTA Felügyeleti Hatóság pedig párhuzamos rendelkezések alapján 2005 decembere óta Norvégiát és Izlandot is vizsgálja. (Valamennyi vizsgálat részleteiről lásd az 1. mellékletet.)

2. Az illetékes nemzeti hatóságok vizsgálatai

Minden egyes tagállam köteles elfogadni egy nemzeti légiközlekedés-védelmi programot, és köteles megnevezni egyetlen illetékes hatóságot, amely összehangolja és figyelemmel kíséri a program végrehajtását. E kötelezettségnek mind a 27 tagállam eleget tett. Az illetékes hatóságok feladatai a következők:

- minőség-ellenőrzési program kidolgozása és végrehajtása;

- a repülőterek és a légitársaságok védelmi programjainak figyelemmel kísérése; és

- légiközlekedés-védelmi képzési program kidolgozása és végrehajtása.[2]

A Bizottság 2007 folyamán 10 illetékes hatóságot vizsgált. A vizsgálatok kiterjedtek az igazoló okmányok vizsgálatára, illetve interjúkkal és – 2007-ben először – helyszíni ellenőrzésekkel egészültek ki egy nemzeti intézkedéseket végrehajtó repülőtéren.

A vizsgálatok megállapításai összhangban voltak a korábbi ellenőrzések megállapításaival, különösen az alábbi területeken:

- a megfelelő jogi keret létrehozása tekintetében a megfelelés szintje jó;

- a közös követelmények végrehajtásának hatékonysága tekintetében kevésbé kielégítő az előrelépés mértéke.

2.1. Jogi keret

Általánosságban a tagállamok nemzeti légiközlekedés-védelmi programjai pontosan tükrözik az európai jogszabályok követelményeit. A programoknak a közösségi jog változásait követő naprakésszé tételére azonban nem mindig került sor a kívánt gyorsasággal.

A legtöbb tagállam megfelelő nemzeti minőség-ellenőrzési programot hozott létre, melyek egyértelműen szabályozzák a nemzeti ellenőrök felvételét, képzését, kötelezettségeit és jogosultságait, a vizsgálati programok prioritásait és módszertanát. Időnként azonban a programok nem felelnek meg minden követelménynek, például nem rendelkeznek tesztprogramról, vagy nem tartalmazzák az ellenőrzési intézkedések gyakoriságát. Egyértelműen bővül a bevált gyakorlatok megosztása, és általánosságban fokozódik a nemzeti programok összehangolása.

A repülőtéri védelmi programok a legtöbb esetben naprakészek, és ezeket a tagállamok ellenőrzik. A légitársaság-védelmi programok kevésbé megfelelőek, és ezek esetében az ellenőrzés sem eléggé alapos, különösen az EU-n kívül lajstromozott légitársaságok esetében, és leginkább az ellenőrzési és vizsgálati eljárások tekintetében.

A nemzeti védelmi képzési programok általában megfelelnek a követelményeknek, itt a leggyakoribb hiba az, hogy hiányoznak a nem védelmi területen dolgozó személyzet általános tudatosságnövelő képzésére vonatkozó rendelkezések, és a védelmi szakemberek ismereteinek az új fejlesztések tekintetében történő naprakésszé tételét célzó ismétlődő képzést illetően nincsenek részletes leírások.

2.2 A jogi követelmények végrehajtása

Míg a nemzeti minőség-ellenőrzési program végrehajtása egyes államokban magas színvonalú, számos más államban sajnos továbbra sem kielégítő, és jelentős mértékben fordulnak elő komoly hiányosságok. A vizsgálati eljárás még a legfejlettebb programokkal rendelkező tagállamokban is rendszeresen hiányosságokat állapít meg.

Egyes esetekben a nem megfelelő adattárolás nehezítette meg a közösségi ellenőrök számára (és ezáltal a nemzeti hatóság számára) annak értékelését, hogy a végrehajtásra vonatkozó követelmények milyen mértékben teljesülnek. Mindazonáltal a következő általános következtetéseket lehet levonni:

- az illetékes hatóság nem mindig rendelkezik a vizsgálati intézkedések megfelelő tervezéséhez szükséges valamennyi információval (például nem mindig ismerik a védelmi lánc valamennyi szereplőjét);

- számos tagállam nem alkalmazza az összes rendelkezésre álló ellenőrzési technikát (például részletes védelmi ellenőrzések, szűkebb területre összpontosító vizsgálatok és tesztek), így nem készíthet teljes körű értékelést a végrehajtás valamennyi aspektusáról;

- a tagállamok jelentős része nem rendelkezik megfelelő méretű emberi erőforrással valamennyi repülőtérnek és a jogszabály valamennyi fejezete végrehajtásának kellő gyakorisággal történő ellenőrzésére, amely biztosítaná a hiányosságok gyors feltárását és kijavítását;

- ha hiányosságot tárnak fel, nem megfelelő módon kerül sor a gyors helyreállítás végrehajtatására.

Ugyanakkor a bizottsági vizsgálat megállapításainak pozitív következtetései közé tartozik egyes tagállamokban a légi közlekedés védelme terén az alkalmazott erőforrások kibővítése és a nemzeti ellenőrök számának növekedése. Egyes jelek e tendencia folytatódására utalnak.

3. Repülőtéri vizsgálatok

3.1. A repülőterek és a vizsgálatot végző csoportok kiválasztása

2004 februárja és 2007 decembere között a Bizottság 83 repülőtéri vizsgálatot végzett (ideértve a nyomon követő vizsgálatokat is). A vizsgálati program alanyainak kiválasztása kockázatértékelésen alapul, de kiterjedt a 2320/2002/EK rendelet rendelkezéseinek hatálya alá tartozó legkisebb kereskedelmi repülőterek közül is néhányra, valamint a Közösség legnagyobb repülőtereinek nagy részére: az évi 20 millió utast majdnem elérő, illetve azt meghaladó forgalommal rendelkező 20 uniós repülőtér közül a Bizottság 17-et már vizsgált. Az előzetes értékeléseket követően 24 nyomon követő vizsgálatot indítottak a megtett helyreigazító intézkedések értékelésére.

Az uniós vizsgálatokat a 10 ellenőrből álló bizottsági csoport tagjai végzik, akiket nemzeti ellenőrök segítenek. Három kivételével valamennyi tagállam megjelölt legalább egy ellenőrt, aki részt vesz a bizottsági vizsgálatokban, a 1486/2003/EK bizottsági rendelet[3] 5. cikkével összhangban.

3.2 A megállapított hiányosságok áttekintése

Általánosságban megállapítható, hogy az európai repülőtereken magas a védelem szintje – különösen a világszerte tapasztalható követelményekhez és eljárásokhoz képest. A megfelelés szintje majdnem 40%-kal emelkedett a vizsgálatok kezdete óta, komoly hiányosságok pedig egyre kisebb számban fordulnak elő. A Bizottság által vizsgált repülőterek közül csak egy esetében volt a megfelelés hiánya olyan súlyosnak minősíthető, hogy az a polgári légiközlekedés-védelem általános szintjére jelentős veszélyt jelentett a Közösségben (1486/2003/EK rendelet, 15. cikk), és erről megfelelően értesítettek valamennyi tagállamot. Bár egyértelműen szükség van további erőfeszítésekre, nem szabad megfeledkezni arról, hogy ezek az értékelések a világ egyik legszigorúbb normarendszere alapján készültek.

A 2007. évi megállapítások a korábbi vizsgálatok tapasztalatait látszanak ismételni. A légiközlekedés-védelem leglényegesebb területeit – repülőtéri védelem, légijármű-védelem, az utasok és a kézipoggyász, továbbá a feladott poggyász átvizsgálása – illetően az eredmények határozott fejlődést mutatnak; mégis vannak olyan fontos területek, ahol a követelmények még nem teljesülnek. Elsősorban olyan területekről van itt szó, ahol kulcsszerepe van az emberi tényezőnek, ám további lényeges szempontok lehetnek a következők:

- a hatályos jogszabályok túlzottan előíró jellegű követelményei;

- az új követelményekhez való alkalmazkodáshoz szükséges bevezetési idő;

- nem megfelelő nemzeti szintű ellenőrzés; és

- a végrehajtáshoz szükséges hatáskör hiánya az illetékes nemzeti hatóságoknál.

A 2007. évi vizsgálatok keretében olyan területeken is uniós szintű ellenőrzéseket indítottak el, amelyekre a korábbi jelentések ritkán terjedtek ki – ellátás, takarítás, vállalati postai küldemények és vállalati anyagok, a felszerelésekre vonatkozó műszaki előírások. Habár ezeken a területeken még nem áll rendelkezésre a lényegi következtetések megállapításához elegendő mennyiségű adat, a Bizottság ellenőrei aggodalmukat fejezték ki a felszerelésekre vonatkozó követelmények ellenőrzését illetően. Ez egyes tagállamokban a rendelkezésre álló technikai szaktudás hiányára utalhat.

3.3 Nyomon követő vizsgálatok

2007-ben 8 nyomon követő vizsgálatot hajtottak végre az EU repülőterein. Ezekben az esetekben általánosságban azt állapították meg, hogy az előzetes vizsgálat során megállapított komoly hiányosságok legalább harmadát ésszerű időn belül kijavították; de egyetlen repülőtér sem volt képes valamennyi komoly hiányosságot orvosolni a nyomon követő vizsgálat elvégzése előtt. Egyes esetekben ennek az volt az oka, hogy a hiányosságot csak a földi létesítmények alapvető átalakításával lehetett kezelni, és a szükséges építési munkákat nem lehetett gyorsan befejezni.

A legmegoldhatatlanabb nehézségek közé tartozik, úgy tűnik, a személyzet átvizsgálása (emberi tényezők, a kézi fémérzékelők nem megfelelő használata) és a légijármű-védelem.

3.4 A tagállamok saját értékelései

A 1217/2003/EK bizottsági rendelet[4] 6. cikke alapján a tagállamok kötelesek minden évben február végéig éves jelentést benyújtani a Bizottságnak, amely az előző év januárjától decemberig tartó időszakra vonatkozóan a megfelelés tekintetében nemzeti szinten végrehajtott ellenőrzés eredményeit tartalmazza. Általánosságban ezekben a jelentésekben a megfelelés magasabb szintűnek mutatkozik, mint amilyet a bizottsági vizsgálatok megállapítanak. Ez arra utal, hogy a követelményeket nem kellően összehangolt módon hajtatják végre.

4. A 2007. végi helyzet

4.1 Függőben lévő ügyek

A 2004–2007-ig terjedő teljes vizsgálati időszakra vonatkozóan 43 vizsgálati ügy maradt függőben 2007 végéig, ami azt jelenti, hogy a Bizottság által jelentett hiányosságok kijavítását még mindig nem erősítették meg – habár a kijavítási tervet már a legtöbb esetben benyújtották. A le nem zárt ügyek közül 16 az illetékes hatóságokkal kapcsolatos, 27 pedig a repülőtéri vizsgálatokkal, ez utóbbiak közül 20 eset 2007. évi.

4.2 Jogsértési eljárások

2007 folyamán a Bizottság jogsértési eljárásokat indított a Szerződés 226. cikke alapján Luxemburg ellen egy vizsgálat során megállapított hiányosságok megfelelő helyreigazításának elmulasztása miatt, valamint a Szlovák Köztársaság ellen, mivel ez utóbbi elmulasztott cselekvési tervet benyújtani egy repülőtéri nyomon követő vizsgálatot követően, és mivel elmulasztott megfelelő erőforrásokat fordítani a légi közlekedés védelmére.[5]

MÁSODIK RÉSZ

A FOLYAMAT ÉSSZERŰSÍTÉSE

5. Áttekintés

A bizottsági vizsgálatok eredményei számos nehézséget tártak fel a rendeletek végrehajtásával összefüggésben. A tagállamok és az ágazat éves jelentéseiből és további tájékoztatásaiból hasonló problémákra derült fény. Úgy tűnik, a fő problémák a következők:

- az egyértelműség hiánya vagy túlzott terhet jelentő követelmények a jelenleg hatályos jogszabályokban;

- a tagállami követelmények közötti eltérések, amelyek szerte a Közösségben az egységesség hiányához vezetnek;

- az átláthatóság és a megfelelő felülvizsgálat hiánya;

- a üzemeltetési követelmények láthatólag elégtelen mértékű figyelembevétele;

- a műszaki követelmények egységesítésének hiánya;

- a közösségi követelmények és a harmadik országok , különösen az Egyesült Államok követelményei közötti különbségek; és

- párhuzamos követelmények miatt a tagállamok erőforrásainak túlzott mértékű igénybe vétele, különösen a különböző vizsgálati rendszerek tekintetében (ICAO és TSA az EU-n kívül).

2007-ben komoly erőfeszítéseket tettek az említett problémák kezelése érdekében, és ezek kifejezett célja volt, hogy megkönnyítsék az utasok mozgását a közösségi repülőtereken, valamint hogy enyhítsenek az ágazat terhein, anélkül, hogy csökkentenék a védelmi követelmények szintjét.

6. Szabályozási fejlemények

6.1 A 2007. évi program

2007-ben nagy volumenű jogszabályi fejlesztési programra került sor:

- a 2320/2002/EK rendeletet felváltó keretrendelet[6] elfogadásának második olvasata és egyeztetési szakasza;

- a 622/2003/EK bizottsági rendeletet[7] felváltó tervezett új végrehajtási rendelet további kidolgozása;

- a 1217/2003/EK (nemzeti minőség-ellenőrzés) és a 1486/2003/EK (a tagállamok bizottsági vizsgálata) rendeletet felváltó új szövegek további kidolgozása;

- új jogi szabályozás a légi közlekedés védelme területén a jogszabályok végrehajtásával kapcsolatos európai parlamenti ellenőrzési hatáskör kibővítésére;

- megállapodás a veszélyes tárgyak képét kivetítő rendszerre vonatkozó műszaki követelményekről; és

- a folyékony robbanószerek jelentette veszéllyel foglalkozó jogszabályok felülvizsgálata és módosítása (kézipoggyász mérete, megállapodások harmadik országokkal).

6.2 Az új szabályozási keret és a végrehajtási jogszabály: jobb szabályozás

A Bizottság 2005. szeptemberi javaslata alapján a Tanács, a Parlament és a Bizottság 2007-ben egyeztetési eljárás keretében megbeszéléseket folytatott egy új keretrendeletről. Végül 2008 elején megállapodás született. A Bizottság ennek elfogadására számítva a 2320/2002/EK rendelet 9. cikke alapján létrehozott repülésvédelmi bizottság keretében a tagállamokkal együttműködve folytatta az új végrehajtási jogszabály előkészítését, és a legtöbb fejezethez előzetes tervezeteket készített. Ezeket külön azzal a céllal dolgozták ki, hogy egyértelművé tegyék a hatályos rendelkezéseket, és töröljék azokat a követelményeket, amelyeket már nem ítéltek szükségesnek vagy megfelelőnek, megkönnyítve ezzel a végrehajtást.

A repülésvédelmi bizottság nyolcszor ült össze 2007 januárja és decembere között, és számos munkacsoporttól kapott támogatást. Ezenkívül nyolc ülést tartott az érdekelt felek légiközlekedés-védelemmel foglalkozó tanácsadó csoportja (SAGAS), amelynek keretében az ágazat képviselői eszmecserét folytathattak a Bizottsággal és a tagállamokkal. Az új keretrendeletbe bekerült egy záradék, amely hivatalossá teszi az érdekelt felek testületét, és amely kötelezettségvállalást is tartalmaz arra vonatkozóan, hogy a védelem finanszírozásának ügye további mérlegelés tárgyát fogja képezni.

6.3 Minőség-ellenőrzés – fokozottabb harmonizáció

Az egyaránt a 2320/2002/EK rendeletet végrehajtó 1217/2003/EK és 1486/2003/EK rendelet felülvizsgálatára irányuló tevékenység munkacsoporti üléseken folytatódott 2007 folyamán, melyek célja az volt, hogy növeljék a végrehajtás közösségi szintű összehangoltságának mértékét, és hogy a jogszabályokban a bevált gyakorlat érvényesülhessen. Ez várhatóan megkönnyíti az egyszeri védelmi ellenőrzés jövőbeni kidolgozását mind a Közösségben, mind azon kívül.

6.4 Parlamenti ellenőrzés és a nyilvánosság tájékoztatása – fokozottabb átláthatóság

Az Európai Bíróság által a C-345/06 sz. (Heinrich-) ügyben[8] folytatott eljárással egyidejűleg a Bizottság és a bizottság a hatályos jogszabályokat vizsgálja felül annak megállapítása érdekében, hogy mely elemeket lehetne védelmi kockázat nélkül nyilvánossá tenni. E célból megvitattak egy rendelettervezetet, és megvizsgálják, hogy a jövőben hogyan lehet az átláthatóság és a veszélyekkel szembeni védelem között az egyensúlyt a lehető legjobban biztosítani. Ez azt jelenti majd, hogy az utasok a repülés megkezdése előtt a lehető legtöbb információhoz juthatnak hozzá.

6.5 Műszaki követelmények – növekvő egységesítés

2007-ben megállapodás született egy, a veszélyes tárgyak képét kivetítő rendszer (TIP) követelményeire vonatkozó új rendeletről, amelyet a Hivatalos Lapban csak 2008 januárjában[9] tettek közzé. (A TIP olyan rendszer, amely az utastéri csomagokat átvizsgáló személyzet teljesítményét hivatott javítani és figyelemmel kísérni.)

6.6 Folyadékok és a felülvizsgálati eljárás – rendszeres felülvizsgálat és együttműködés a harmadik országokkal

A 1546/2006/EK rendeletet[10] – amely intézkedéseket vezetett be a folyékony robbanószerek jelentette veszélyek kezelésére – hat hónapos időközönként felülvizsgálják, különösen abból a célból, hogy az új technológiák elérhetővé válásával könnyítsenek a követelményeken. Ezzel kapcsolatosan a kézipoggyászok méretére vonatkozó javasolt korlátozást először elhalasztották, majd a Bizottság részéről végrehajtott teszteket követően az ECAC műszaki munkacsoportja által levont következtetések fényében megszüntették.

A harmadik országból érkező transzferutasok számára a folyadékokra vonatkozó korlátozások folytán okozott problémák kezelésére is tettek lépéseket a 915/2007/EK[11] és 1477/2007/EK[12] rendeletben, amelyek a harmadik országok repülőterein meghozott védelmi intézkedések közösségi elismeréséről rendelkeztek.

Ezen túlmenően a Bizottság a tagállamokkal megkezdte egy menetrend – várhatóan egy szakaszosan felépülő kétéves folyamat – kidolgozását, amelynek célja a folyadékokra vonatkozó korlátozások könnyítése, új átvizsgálási technológiák kialakítása, a vonatkozó követelmények azonosítása és azok alkalmazása révén.

7. A felszerelés tesztelése, tanulmányok

7.1 Tesztelés – új megoldások keresése

A 65/2006/EK rendelet[13] alapján az új felszerelés vagy eljárás tesztelését elvégezni kívánó tagállamok ezt korlátozott időszak során megtehetik miután értesítették a Bizottságot és a bizottságot, valamint az ő hozzájárulásukat megkapták. Ezt az eljárást csak akkor kell alkalmazni, ha a teszteléssel érintett felszerelés vagy eljárás olyan felszerelést vagy eljárást vált fel , amelyről európai jogszabályok rendelkeznek. (A tagállamok természetesen bármikor tesztelhetnek felszereléseket vagy módszereket a rendeletek hatálya alá tartozó felszereléseken és módszereken túl .)

2007 folyamán számos teszt volt folyamatban, beleértve a (milliméteres hullámú és backscatter ) testszkennerek és kutyák alkalmazását. A tesztelési időszak végén a Bizottság dönt arról, hogy az új módszer bekerüljön-e az uniós jogszabályokba. Nagyon valószínű, hogy a testszkennerrel ez hamarosan megtörténik, és hogy ez várhatóan jelentősen megkönnyíti majd az utasforgalom áramlását az átvizsgáló pontokon, valamint megemeli a normák szintjét.

7.2 Tanulmányok – a probléma azonosítása, válaszlehetőségek felvetése

E tesztek mellett a Bizottság támogatásával számos tanulmányt is végeztek 2007 folyamán, amelyek elsősorban keresőkutyák alkalmazásával, a védelmi személyzet teljesítményével érintő tényezőkkel és az utasok nyilvántartásával („ registered passenger ”) kapcsolatos felvetésekkel foglalkoztak. A jelentéseket az érdekelt felek jelenleg tanulmányozzák, és ezek képezhetik a jövőbeni végrehajtási jogszabályok alapjait.

A Bizottság törekedett különösen arra, hogy az ágazat és az ECAC műszaki csoportja által a folyadékok vizsgálata kapcsán végzett kutatások tekintetében teljes körűen tájékozott maradjon, és így olyan jogszabályt alkothasson, amely lehetővé teszi ezen új technológia alkalmazását, amint az eléri a repülőtéri alkalmazáshoz megfelelő fejlettségi szintet.

Ezenkívül a Bizottság folytatta munkáját azzal az adatbázissal kapcsolatosan, amely lehetővé teszi a fő ágazati szereplők – meghatalmazott ügynökök, ismert szállítók – védelmi státuszának gyors ellenőrzését, megkönnyítve ezzel a légi szállítási ágazat munkáját.

8. A harmadik országokkal kapcsolatos előrelépés

8.1 Az egyszeri védelmi ellenőrzés kidolgozása a harmadik országok tekintetében

A 2320/2002/EK rendelet 10. cikke értelmében a Bizottságnak meg kell fontolnia egy átfogó, egyszeri védelmi ellenőrzési mechanizmus kidolgozását. Eszerint azt a közösségi elvet, hogy minden tagállam elismeri a másikban alkalmazott védelmi intézkedéseket – így például hogy nem kell ismételten átvizsgálni az utasokat, ha azok egy második uniós repülőtéren átszállnak egy következő légi járatra – ki lehetne terjeszteni egyes harmadik országokra is. Az intézkedések e kölcsönös elismeréséről csak akkor lehet megállapodni, ha a harmadik ország bizonyítani tudja, hogy az uniós rendeletekkel egyenértékű megközelítést alkalmaz a légi közlekedés védelme tekintetében. Elsőbbséget élveznek azok a többszintű megállapodások, amelyek tényleges előnyöket biztosítanának az ágazat és az utasok számára – ilyenek a nagy forgalmat lebonyolító országokkal, például az Egyesült Államokkal kötendő megállapodások.

A Bizottság számos fórumon aktív szerepet vállalt annak érdekében, hogy előkészítse a terepet a fokozottabb védelmi együttműködés előtt, különösen az Egyesült Államokkal és az ICAO-val folytatott kétoldalú megbeszélések révén. E tárgyalások már az eddigiekben is számos tényleges javulást eredményeztek az utasok és a tagállamok számára a párhuzamosságok és a területen kívüli igények csökkentésével (például az Egyesült Államok a Közösséget egységes egészként elismerve megszüntette az utolsó indulási pont tekintetében a csomagátvilágításra vonatkozó előírásait, ugyanakkor a szilárd közösségi rendszer elismeréseként az Egyesült Államok közlekedésvédelemért felelős ügynöksége, a Transport Security Agency és az ICAO valószínűleg csökkenti az általuk az EU-ban végzett vizsgálatok számát).

Ezekre a biztató jelekre, valamint a harmadik országoknak a folyadékokkal kapcsolatos jelenlegi megszorításokból eredő aggályai jelentette további ösztönző erőre figyelemmel a nem uniós államokkal kötendő szorosabb együttműködési megállapodások kiemelt kérdésként szerepelnek a Bizottság feladatai között.

8.2 Folyékony robbanóanyagok – átszálló utasok

A folyékony robbanószerek terroristák által történő esetleges alkalmazását érintő aggodalmak jelentős problémákat okoztak a közösségi repülőtereken átszálló, harmadik országokból érkező utasoknak – valamint a valamely harmadik ország repülőterén átszálló közösségi utasoknak is. A Bizottság ezért úttörő szerepet vállalt mind a jelenlegi veszély kezelését célzó nemzetközi jogszabályok kidolgozásában, mind pedig azon rövid és hosszú távú megoldások kidolgozásában, amelyek a megfelelő védelmi szint fenntartása mellett megkönnyítik az utasforgalmat a repülőtereken. Ennek eredményeképpen fogadták el azt a rendeletet, amely lehetővé teszi, hogy a szingapúri Changi repülőtéren vásárolt vámmentes italok mentesüljenek a további ellenőrzések alól az EU repülőterein történő átszálláskor. Számos más állammal folynak megbeszélések hasonló szabályozásokról, de mivel összességében csalódást kelt a fogadtatás, egyértelmű, hogy további megoldásokat kell kidolgozni.

9. A jövő feladatai

A Bizottság egyértelmű munkaprogrammal rendelkezik 2008-ra:

- az új végrehajtási jogszabályok véglegesítése;

- a folyékony robbanóanyagok jelentette veszély újfajta kezelési módjainak megtalálása;

- a légiközlekedés-védelem finanszírozásával kapcsolatosan a legmegfelelőbb megközelítés megtalálása;

- a vizsgálati program folytatása (ideértve a megfigyelőként való részvételt egyes, az Egyesült Államokban folyó vizsgálatokban);

- új műszaki normák bevezetése;

- a tagállamok támogatása a nemzeti minőség-ellenőrzési programok fejlesztésében és harmonizálásában;

- a tanulmányok eredményeinek elemzése; és

- harmadik országokkal létrejövő megállapodások megkötésének előmozdítása.

Míg a védelmi megfontolásoknak mindig elsődleges szerepet kell biztosítani, az érdekelt csoportok aktív bevonása, az új javaslatok szigorú értékelése és a meglévő jogszabályok rendszeres felülvizsgálata biztosítja majd, hogy ez a program úgy alakuljon, hogy teljes mértékben figyelemmel legyen a gyakorlati megfontolásokra, és felhasználja a tapasztalatokból eredő tanulságokat.

KÖVETKEZTETÉS

2002 óta lényeges előrelépés történt. A jövőbeni program erre a haladásra fog építeni, fokozza a Közösségen belülre és kívülre irányuló légi járatok védelmét, megóvja az európai érdekeket, és fenntartja a légi közlekedési rendszer iránti közbizalmat. Ez a program az átfogó légiközlekedés-védelmi rendszer kidolgozásában újabb, jelentős szakaszt nyit, és teljes mértékben figyelembe veszi az utasok és az ágazat szükségleteit. Európa sok tekintetben világelső a légiközlekedés-védelmi követelmények kidolgozása terén. Ennek továbbra is így kell maradnia.

MELLÉKLET Bizottsági vizsgálatok (2007. december 31.)

Tagállam | Az ellenőrzések száma 2004 – 2006. december (a nyomon követő ellenőrzésekkel együtt) | Az ellenőrzések száma, 2007. január – 2007. december (a nyomon követő ellenőrzésekkel együtt) | Az összes ellenőrzés száma, 2004– 2007 (a nyomon követő ellenőrzésekkel együtt) |

Ausztria | 5 | 1 | 6 |

Belgium | 3 | 1 | 4 |

Bulgária | 1 | 1 |

Ciprus | 3 | 1 | 4 |

Cseh Köztársaság | 2 | 1 | 3 |

Dánia | 4 | 1 | 5 |

Egyesült Királyság | 4 | 3 | 7 |

Észtország | 2 | 1 | 3 |

Finnország | 4 | 4 |

Franciaország | 6 | 1 | 7 |

Görögország | 6 | 2 | 8 |

Hollandia | 3 | 1 | 4 |

Írország | 4 | 1 | 5 |

Lengyelország | 4 | 1 | 5 |

Lettország | 3 | 3 |

Litvánia | 3 | 3 |

Luxemburg | 2 | 2 | 4 |

Magyarország | 2 | 2 |

Málta | 2 | 2 |

Németország | 6 | 2 | 8 |

Olaszország | 5 | 2 | 7 |

Portugália | 3 | 3 |

Románia | 1 | 1 |

Spanyolország | 4 | 2 | 6 |

Svédország | 3 | 2 | 5 |

Szlovákia | 2 | 1 | 3 |

Szlovénia | 3 | 0 | 3 |

Svájc[14] | 1 | 1 |

ÖSSZESEN | 89 | 28 | 117 |

Az EFTA Felügyeleti Hatóság vizsgálatai (2007. 12. 31.)

EGT-tagállam/ EFTA-állam | Az ellenőrzések száma, 2005 – 2006. december (a nyomon követő ellenőrzésekkel együtt) | Az ellenőrzések száma, 2007. január – 2007. december (a nyomon követő ellenőrzésekkel együtt) | Az összes ellenőrzés száma, 2004– 2007 (a nyomon követő ellenőrzésekkel együtt) |

Izland | 2 | 2 | 4 |

Norvégia | 9 | 10 | 19 |

ÖSSZESEN | 11 | 12 | 23 |

[1] HL L 355., 2002.12.30., 1. o.

[2] A 2320/2002 rendelet 5. cikke szerinti követelmények.

[3] A Bizottság 1486/2003/EK rendelete a polgári légiközlekedés-védelem területén történő bizottsági vizsgálatok lefolytatására vonatkozó eljárások megállapításáról, HL L 213., 2003.8.23., 3. o.

[4] A Bizottság 1217/2003/EK rendelete a nemzeti polgári repülésbiztonság minőségellenőrzési programjaira vonatkozó közös előírások megállapításáról, HL L 169., 2003.7.8., 44. o.

[5] A Luxemburggal kapcsolatos ügy azóta megoldódott. A szlovák ügy a cselekvési terv tekintetében megoldódott.

[6] Azóta elfogadásra került mint a 2008. március 11-i 300/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, HL L 97., 2008.4.9., 72. o.

[7] A Bizottság 622/2003/EK rendelete az egységes légiközlekedés-védelmi követelményrendszer végrehajtásához szükséges intézkedések meghatározásáról, HL L 89., 2003.4.5., 9. o.

[8] HL C 281., 2006.11.18., 19. o.

[9] A Bizottság 23/2008/EK rendelete (2008. január 11.) az egységes légiközlekedés-védelmi követelményrendszer végrehajtásához szükséges intézkedések meghatározásáról szóló 622/2003/EK bizottsági rendelet módosításáról, HL L 9., 2008.1.12., 12. o.

[10] A Bizottság 1546/2006/EK rendelete (2006. október 4.) az egységes légiközlekedés-védelmi követelményrendszer végrehajtásához szükséges intézkedések meghatározásáról szóló 622/2003/EK rendelet módosításáról, HL L 286., 2006.10.17., 6. o.

[11] A Bizottság 915/2007/EK rendelete (2007. július 31.) az egységes légiközlekedés-védelmi követelményrendszer végrehajtásához szükséges intézkedések meghatározásáról szóló 622/2003/EK rendelet módosításáról, HL L 200., 2007.8.1., 3. o.

[12] A Bizottság 1477/2007/EK rendelete (2007. december 13.) az egységes légiközlekedés-védelmi követelményrendszer végrehajtásához szükséges intézkedések meghatározásáról szóló 622/2003/EK rendelet módosításáról, HL L 329., 2007.12.13., 22. o.

[13] A Bizottság 65/2006/EK rendelete (2006. január 13.) az egységes légiközlekedés-védelmi követelményrendszer végrehajtásához szükséges intézkedések meghatározásáról szóló 622/2003/EK rendelet módosításáról, HL L 11., 2006.1.17., 4. o.

[14] A Bizottság egy, az Európai Unió és Svájc között létrejött kétoldalú megállapodás értelmében folytathat vizsgálatokat Svájcban.