1.Bevezetés

A Bizottság Juncker elnök által előterjesztett tíz prioritása közé tartozik az egységes európai digitális piac kialakítása előtt álló akadályok felszámolása. Az állami szektor, amely az összes munkahely több mint egynegyedét biztosítja, és a közbeszerzéseken keresztül az EU GDP-jének mintegy ötödéhez járul hozzá, kulcsfontosságú szerepet játszik a digitális egységes piacon, szabályozóként, szolgáltatóként és munkáltatóként is.

A tagállamok az időmegtakarítás, a költségek csökkentése, az átláthatóság növelése, valamint az adatok és a közszolgáltatások minőségének javítása érdekében digitalizálják közigazgatási rendszereiket. A közszolgáltatások digitalizációja azonban még nem valósult meg az Európai Unióban, a digitális gazdaság és társadalom fejlettségét mérő mutatóból is ez derült ki 2016-ban az elektronikus kormányzat vonatkozásában. Ami a határokon átnyúló szolgáltatásokat illeti az EU-ban, a helyzet még ennél is nagyobb kihívást jelent, mivel továbbra is akadályok nehezítik a határokon átnyúló szolgáltatásokhoz való hozzáférést.

A közszolgáltatások további javítására még mindig számos lehetőség kínálkozik a végponttól végpontig terjedő integráció és automatizálás, a megbízható információforrások jobb kihasználása és a nyilvános adatok nyílt közzététele révén, ugyanakkor biztosítva a polgárok és a vállalkozások információinak az adatvédelmi szabályokkal összhangban való kezelését a bizalom erősítése érdekében. A nemzeti közszolgáltatásokat össze kell kapcsolni és a nemzeti határokon átnyúlva, uniós szinten össze kell kötni őket a hasonló szolgáltatásokkal, hozzájárulva ezáltal a digitális egységes piac kialakításához. Ennek érdekében minden szinten összehangolt megközelítést kell alkalmazni, így például a jogalkotás, a közszolgáltatási szervek üzleti folyamatainak megszervezése, az információk kezelése és a közszolgáltatások végrehajtására szolgáló informatikai rendszerek kialakítása során is. Máskülönben fokozódni fog a digitális széttöredezettség, ami veszélyeztetné az EU-szerte történő összekapcsolt közszolgáltatás-nyújtást.

Az interoperabilitás kulcsfontosságú tényező a digitális transzformáció lehetőségének megteremtésében. Lehetővé teszi a közigazgatási szervek számára, hogy az összes fél számára érthető módon, elektronikus úton cseréljék ki az érdemi információkat egymás között, illetve a polgárokkal és a vállalkozásokkal folytatott eljárásaik során. Az interoperabilitás a digitális közszolgáltatások EU-ban való nyújtását befolyásoló valamennyi szempontot érinti, így például a következőket:

jogi kérdések, például annak biztosítása, hogy a jogszabályok ne állítsanak indokolatlan akadályokat az adatok különböző szakpolitikai területeken történő újrafelhasználása elé;

szervezési szempontok, például hivatalos megállapodások előírása a szervezetek közötti együttműködésre vonatkozó feltételek tekintetében;

adatokkal kapcsolatos/szemantikai aggályok, például a kicserélt adatokra vonatkozó egységes leírások használatának biztosítása;

technikai kihívások, például a szükséges információs rendszerkörnyezetek kialakítása a bitek és bájtok folyamatos áramlásának biztosítása érdekében.

A Bizottság már 1999-ben megállapította, hogy lehetővé kell tenni az interoperabilitást a közigazgatási szervek között, és azóta számos olyan programot támogatott, amelyek elősegítik az EU-ban az interoperabilitási megoldások kifejlesztését, előmozdítását és használatát. 2010-ben a Bizottság elfogadta „Az európai közszolgáltatások interoperabilitása felé” című közleményt, melynek mellékletében megfogalmazta az európai interoperabilitási stratégiát és meghatározta az európai interoperabilitási keretet. Azóta az európai interoperabilitási keret az egész Unióban és azon kívül is hivatkozási alapként szolgál és a nemzeti interoperabilitási keretek és stratégiák többségének is alapját képezi. E sikerre építve eljött az ideje a jelenlegi európai interoperabilitási keret naprakésszé tételének és kiterjesztésének, hogy megjelenjenek benne az uniós politikákból és programokból eredő, illetve a közigazgatási szervektől származó új és átdolgozott interoperabilitási követelmények, valamint a technológiai fejlesztések és tendenciák.

Ebben az összefüggésben meg kell jegyezni, hogy az európai digitális egységes piaci stratégiáról szóló, 2015. május 6-i közlemény a „tagállamok közösségei, szolgálatai és hatóságai közötti hatékonyabb kapcsolat” előfeltételének nevezi az interoperabilitást, és felszólít a meglévő európai interoperabilitási keret felülvizsgálatára és kiterjesztésére.

2.Az interoperabilitás jelenlegi helyzete és a következő lépések

Az európai közigazgatások közötti átjárhatósági megoldásokról szóló program (ISA) (2010–2015) és annak folytatása, az ISA²-program (2016–2020) a jelenlegi európai interoperabilitási stratégia és az európai interoperabilitási keret végrehajtására szolgáló két legfontosabb eszköz. A végrehajtás számos olyan intézkedést foglalt magában, amelynek célja az európai közigazgatások közötti digitális együttműködés javítása.

A nemzeti interoperabilitási keretek megfigyelőközpontja (NIFO), amelyet a Bizottság az ISA-program végrehajtásának keretében az előrehaladás mérésére és az interoperabilitás Unión belüli helyzetének figyelemmel kísérésére hozott létre, 2014-ben megállapította, hogy a nemzeti interoperabilitási kereteknek az európai interoperabilitási kerethez való hozzáigazítása átlagosan 72 %-os arányt ért el. Ugyanakkor a nemzeti interoperabilitási keretek konkrét nemzeti projektek révén való végrehajtása 2015-ben 45 %-os szinten állt, ami azt mutatja, hogy a jelenlegi ajánlások gyakorlati végrehajtása továbbra is nehézségekbe ütközik.

A közigazgatási szerveknek konkrétabb iránymutatásra van szükségük arra vonatkozóan, hogy miként lehet javítani interoperabilitási tevékenységeik irányítását, kapcsolatokat létesíteni az egyes szervezetek között, egyszerűsíteni a végponttól végpontig tartó digitális szolgáltatásokat támogató folyamatokat, valamint biztosítani, hogy a meglévő és az új jogszabályok ne veszélyeztessék az interoperabilitásra irányuló erőfeszítéseket. Ilyen iránymutatást kínálnak az európai interoperabilitási keret részét képező, aktualizált interoperabilitási ajánlások, melyek e közlemény 2. mellékletében szerepelnek.

Ezek az ajánlások a következőkben segíthetik a közigazgatási szerveket:

az interoperabilitási tevékenységek nemzeti irányításának javítása;

közös működési modellek alkalmazása a jobb digitális közszolgáltatások kifejlesztése, valamint a többi uniós tagállam polgárai és vállalkozásai részéről felmerülő igények figyelembevétele érdekében;

adataik közös szemantikai és szintaktikai formátumban való kezelése annak érdekében, hogy egyszerűbbé váljon a portálokon való közzététel, valamint az adatok összesítése, megosztása és újrafelhasználása.