[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 6.1.2009

COM(2008) 901 végleges

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

a Kínai Népköztársaságból származó egyes vas vagy acél kötőelemek behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetéséről

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

A javaslat háttere |

A javaslat indokai és célkitűzései E javaslat tárgya a legutóbb a 2005. december 21-i 2117/2005/EK tanácsi rendelettel módosított, az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) alkalmazása a Kínai Népköztársaságból származó egyes vas vagy acél kötőelemek behozatalával kapcsolatos eljárásban |

Általános háttér Ez a javaslat az alaprendelet végrehajtásával összefüggésben készült, és az alaprendeletben kifejtett tartalmi és eljárásbeli követelményeknek megfelelően elvégzett vizsgálat eredménye. |

A javaslat által érintett területen meglévő rendelkezések Nem alkalmazható |

Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel Nem alkalmazható. |

Konzultáció az érdekelt felekkel és hatásvizsgálat |

Konzultáció az érdekelt felekkel |

Az eljárásban érintett érdekelt feleknek a vizsgálat során az alaprendelet rendelkezéseinek megfelelően lehetőségük volt arra, hogy érdekeiket védelmezzék. |

Szakvélemények összegyűjtése és felhasználása |

Nem volt szükség külső szakértők bevonására. |

Hatásvizsgálat E javaslat az alaprendelet végrehajtásának eredményeképpen jött létre. Az alaprendelet nem irányoz elő általános hatásvizsgálatot, hanem a vizsgálandó feltételek részletes jegyzékét tartalmazza. |

A javaslat jogi elemei |

A javasolt intézkedés összefoglalása A Bizottság az alaprendelet 5. cikke értelmében 2007. november 9-én dömpingellenes eljárást indított. A vizsgálat következtetései szerint a vizsgálati időszakban kárt okozó dömping állt fenn, és az intézkedések bevezetése nem volt ellentétes a közösségi érdekkel. Ezért javasolt, hogy a Tanács fogadja el a mellékelt rendeletjavaslatot. |

Jogalap A legutóbb a 2005. december 21-i 2117/2005/EK tanácsi rendelettel módosított, az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendelet. |

A szubszidiaritás elve A javaslat a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazható. |

Az arányosság elve A javaslat a következők miatt eleget tesz az arányosság elvének: |

Az intézkedés formáját a fent említett alaprendelet írja le, és nem hagy teret a nemzeti döntéshozatalnak. |

Nem szükséges annak feltüntetése, hogy a Közösségre, a nemzeti kormányokra, a regionális és helyi hatóságokra, gazdasági szereplőkre és a polgárokra eső pénzügyi és adminisztratív teher hogyan minimalizálható, illetve hogy milyen arányban áll a javaslat célkitűzésével |

Az eszközök kiválasztása |

Javasolt eszköz: rendelet. |

Más eszközök nem lennének alkalmasak a következő ok(ok) miatt: A fent említett alaprendelet nem rendelkezik más lehetőségről. |

Költségvetési vonzatok |

A javaslat nincs hatással a Közösség költségvetésére. |

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

a Kínai Népköztársaságból származó egyes vas vagy acél kötőelemek behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendeletre[1] (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 9. cikkére,

tekintettel a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően a Bizottság által benyújtott javaslatra,

mivel:

A. ELJÁRÁS

1. Az eljárás megindítása

1. Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 384/96/EK tanácsi rendelet[2] (a továbbiakban: alaprendelet) 5. cikke értelmében 2007. szeptember 26-án a Bizottsághoz panasz érkezett, amelyet az egyes vas vagy acél kötőelemek teljes közösségi termelésének jelentős részét – ebben az esetben több mint 25%-át – képviselő gyártók nevében az Európai Iparikötőelem-intézet (EIFI) (a továbbiakban: EIFI vagy panaszos) nyújtott be.

2. A panasz bizonyítékot tartalmazott a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína) származó egyes vas vagy acél kötőelemek dömpingjére és az ebből származó jelentős anyagi kárra vonatkozóan, ami elegendőnek minősült ahhoz, hogy eljárás megindítását indokolja.

3. Az eljárást a 2007. november 9-én, az eljárás megindításáról szóló értesítésnek[3] (a továbbiakban: eljárás megindításáról szóló értesítés) az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételével indították meg.

2. Ideiglenes intézkedések meghozatalának mellőzése

4. A vizsgálat egyes szempontjainak további ellenőrzése szükséges, ezért az a döntés született, hogy a Kínai Népköztársaságból származó egyes vas vagy acél kötőelemek behozatalára vonatkozó átmeneti intézkedések bevezetése nélkül folyik tovább a vizsgálat

5. 2008. augusztus 4-én valamennyi érdekelt fél rendelkezésére bocsátották a vizsgálat akkori szakaszának előzetes megállapításait tartalmazó tájékoztató dokumentumot (a továbbiakban: tájékoztató dokumentum), amelyben felkérték a feleket, hogy tegyék meg a megállapításokkal kapcsolatos észrevételeiket.

6. Az említett időpontot követően a vizsgálatot többek között a közösségi érdek szempontjainak, valamint a termékkörnek és a termék összehasonlíthatóságának részletes elemzésével folytatták, mivel ezt számos érdekelt fél megkérdőjelezte.

3. Az eljárásban érintett felek

7. A Bizottság hivatalosan tájékoztatta a panaszos közösségi gyártókat, a többi közösségi gyártót, az exportáló gyártókat, az importőröket, a felhasználókat és az általa ismert érintett szervezeteket, valamint a kínai kormány képviselőit az eljárás megindításáról. Az érdekelt feleknek lehetőséget biztosítottak arra, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítésben kitűzött határidőn belül írásban ismertessék álláspontjukat, és meghallgatást kérjenek.

8. Számos érdekelt fél írásban ismertette álláspontját, különösen az analóg ország kiválasztására, a kínai kötőelemek, illetve a közösségi gyártók által előállított és értékesített elemek között a típus és minőség tekintetében fennálló különbségekre, a panaszosok helyzetére, valamint a kárra és a közösségi érdekre vonatkozóan. Emellett minden olyan érdekelt fél meghallgatást nyert, aki azt kérte, és aki konkrét okokkal tudta indokolni, hogy miért szükséges a meghallgatása.

9. A termékkörrel kapcsolatban észrevételeket benyújtó valamennyi érdekelt fél (közösségi gyártók, közösségi importőrök és kínai exportáló gyártók) részt vett az alaprendelet 6. cikke (6) bekezdésének megfelelően a meghallgató tisztviselő vezetésével 2008. szeptember 18-án megrendezett kontradiktórikus tárgyaláson. (a továbbiakban: kontradiktórikus tárgyalás)

10. Tekintettel az ismert kínai exportáló gyártók, valamint az ismert közösségi gyártók és importőrök nagy számára, az alaprendelet 17. cikkével összhangban a dömping és a kár meghatározására mintavételt irányoztak elő az eljárás megindításáról szóló értesítésben.

4. Mintavétel

4.1. Mintavétel a kínai exportáló gyártók körében

11. Amint az a fentiekben említésre került, tekintettel a kínai exportáló gyártók nagy számára, az eljárás megindításáról szóló értesítésben az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban mintavételt javasoltak.

12. Annak érdekében, hogy a Bizottság dönthessen a mintavétel szükségességéről és kiválaszthassa a mintát, felkérték az exportáló gyártókat, hogy a vizsgálat megindításának időpontjától számított 15 napon belül jelentkezzenek, és nyújtsanak be alapvető adatokat kivitelükről és belföldi értékesítéseikről és valamennyi, az érintett termék gyártásába és/vagy értékesítésébe bevont kapcsolt vállalat nevéről és tevékenységeiről. A Bizottság a kínai hatóságokkal is konzultációt folytatott.

13. Összesen 120 kínai vállalat vagy vállalatcsoport jelentkezett és nyújtotta be a kért információkat az előírt határidőn belül. A rendelkezésre bocsátott adatok alapján azonban kiderült, hogy e vállatok vagy vállalatcsoportok közül néhányan nem maguk gyártották a kötőelemeket, és több vállalat jelentette, hogy a velük kapcsolatban álló vállalatok által gyártott kötőelemeket exportálja a Közösségbe. Azokat a vállalatokat vagy vállalatcsoportokat, amelyek a vizsgálati időszak folyamán az érintett terméket exportálták a Közösségbe, és amelyek kifejezték a mintavételben való részvételre irányuló szándékukat, együttműködő vállalatoknak tekintették, és figyelembe vették a minta kiválasztásánál. Az eljárás megindításáról szóló értesítést követően jelentkezett 120 vállalat vagy vállalatcsoport közül 110 ilyen vállalat van.

14. Azokat az exportáló gyártókat, amelyek nem jelentkeztek az előzetesen megadott időszakon belül, nem tekintették a vizsgálatban együttműködő félnek.

15. Az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdése szerint a Közösségbe irányuló legnagyobb exportvolumennel rendelkező exportőröket választották ki annak érdekében, hogy a rendelkezésre álló idő alatt megfelelően megvizsgálható legnagyobb reprezentatív exportvolument elérjék.

16. Ennek alapján kilenc kínai exportáló gyártóból vagy vállalatcsoportból álló mintát választottak ki. A kiválasztott vállalatok az együttműködő vállalatok által az érintett termékből lebonyolított, Kínából a Közösségbe irányuló export 61 %-át és az összes export 39 %-át képviselik.

17. Az alaprendelet 17. cikkének (2) bekezdésével összhangban az együttműködő exportáló gyártók és a kínai hatóságok lehetőséget kaptak arra, hogy megtegyék észrevételeiket a minta kiválasztásával kapcsolatban.

18. Számos kínai exportőr állította azt, hogy a mintavételnek ki kellett volna rájuk terjednie a vállalataikkal kapcsolatos bizonyos körülmények, például amiatt, hogy olyan különleges terméktípusokat gyártottak, amelyeket a mintába kiválasztott vállalatok állítólagosan nem állítottak elő. Az exportőrök által előállított vas vagy acél kötőelemek típusa azonban nem szerepelt a minta kiválasztásához használt kritériumok között. A fenti (15) preambulumbekezdésben említettek szerint az exportőröket a Közösségbe irányuló legnagyobb exportvolumen kritériuma alapján választották ki. Ez összhangban van az alaprendelet 17. cikke (1) bekezdésének követelményeivel.

19. A mintában szereplő valamennyi vállalatnak küldtek kitöltendő kérdőíveket, és a vállalatok a megadott határidőn belül visszaküldték ezeket.

20. A mintában nem szereplő öt vállalat küldött vissza kitöltött kérdőívet annak érdekében, hogy az alaprendelet 9. cikke (6) bekezdésének és 17. cikke (3) bekezdésének megfelelően egyéni vizsgálatot kérelmezzen. A kérelmek közül négyet fogadtak el. Mivel az ötödik vállalat nem maga állította elő az érintett terméket, kérelmét visszautasították.

21. A végleges közzététel után az egyik exportőr azzal érvelt, hogy az alaprendelet 9. cikke (5) bekezdésének alkalmazásában az egyénileg vizsgált vállalatokat a minta részének kell tekinteni. Egy másik exportőr azzal érvelt, hogy az alaprendelet 17. cikke (3) bekezdése értelmében kérelmezett és megadott egyéni vizsgálatok helyett a Bizottságnak az eredeti mintát kellett volna kibővítenie. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a minta még mindig kellően reprezentatívnak tekinthető. A mintában bennmaradó vállalatok az együttműködő vállalatok által az érintett termékből lebonyolított, a Közösségbe irányuló export 54 %-át képviselték még azt követően is, hogy a mintába bekerülő vállalatok közül négy nem működött együtt, miként a (62) preambulumbekezdésben is szerepel. Ráadásul a tárgyilagosság és az átláthatóság érdekében az tekinthető helyesnek, ha a mintavétel az eljárás kezdetén megtörténik, és az eljárás során végig ehhez a mintához ragaszkodnak, hacsak nincs ok azt feltételezni, hogy a minta már nem reprezentatív. Végül ugyanezen szempontok érdekében a mintavételt az alaprendelet 17. cikke (3) bekezdése értelmében kérelmezett és megítélt egyéni vizsgálattól független és megkülönböztetett lépésnek kell tekinteni.

4.2. Mintavétel a közösségi gyártók esetében

22. Amint az a fentiekben említésre került, tekintettel a közösségi gyártók nagy számára, az eljárás megindításáról szóló értesítésben az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban mintavételt javasoltak.

23. Annak érdekében, hogy a Bizottság dönthessen a mintavétel szükségességéről és kiválaszthassa a mintát, felkérték a közösségi gyártókat, hogy a vizsgálat megindításának időpontjától számított 15 napon belül jelentkezzenek, és nyújtsanak be alapvető adatokat gyártásukról és értékesítéseikről és valamennyi, az érintett termék gyártásába és/vagy értékesítésébe bevont kapcsolt vállalat nevéről és tevékenységeiről.

24. Azt a 46 közösségi gyártót, amely a Közösségben gyártotta az érintett terméket a vizsgálati időszak folyamán, és amely a fent említett határidőn belül kifejezte a mintavételben való részvételre irányuló szándékát, együttműködő vállalatnak tekintették, és figyelembe vették a minta kiválasztásánál.

25. Ezek a közösségi gyártók a 2006-ra vonatkozó becsült közösségi össztermelés több mint 30%-át tették ki. Úgy tekintik, hogy az alábbi (115) preambulumbekezdésben említettek szerint ezek a gyártók alkotják a közösségi gazdasági ágazatot.

26. A közösségi gazdasági ágazat helyzetét néhány közösségi importőr és néhány exportáló gyártó is megkérdőjelezte. Egyes érdekelt felek az eljárás megindításáról szóló értesítés közzétételét követően rendelkezésre bocsátották azon közösségi gyártók jegyzékét, amelyekkel állítólagosan nem konzultáltak arról, hogy támogatják-e az eljárást, illetve részt kívánnak-e benne venni. Ezt követően valamennyi ilyen gyártónak kérdőívet küldtek. Emellett számos vállalat saját kezdeményezésére jelentkezett, anélkül, hogy kérdőíveket kaptak volna. Az ezektől a gyártóktól érkező válaszok egyike sem csökkentette azonban az előző preambulumbekezdésben említett panasztételi jog mértékét. Valójában e vállalatok közül sokan támogatták a panaszt.

27. Az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdése szerint a közösségi gazdasági ágazatot alkotó gyártók közül a legnagyobb termelési volumennel rendelkező gyártókat választották ki a mintába annak érdekében, hogy a Közösségben előállított hasonló termékből a legnagyobb reprezentatív termelési volument érjék el, amelyet a rendelkezésre álló időn belül még megfelelően meg lehet vizsgálni.

28. Ennek alapján hét gyártóból álló mintát választottak ki. A kiválasztott vállalatok a közösségi gazdasági ágazat termelésének mintegy 70%-át tették ki. Miután a mintában szereplő egyik gyártó nem volt hajlandó együttműködni, ez a százalékos arány körülbelül 65 %-ra csökkent.

29. Az alaprendelet 17. cikkének (2) bekezdésével összhangban az együttműködő közösségi gyártók lehetőséget kaptak arra, hogy megtegyék észrevételeiket a minta kiválasztásával kapcsolatban. Nem érkezett be olyan észrevétel, amely a minta megváltoztatását indokolta volna.

30. A mintában szereplő valamennyi vállalatnak küldtek kitöltendő kérdőíveket, és a vállalatok a megadott határidőn belül visszaküldték ezeket.

4.3. Mintavétel a közösségi importőrök esetében

31. Amint az a fentiekben említésre került, tekintettel a közösségi importőrök nagy számára, az eljárás megindításáról szóló értesítésben az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban mintavételt javasoltak.

32. Annak érdekében, hogy a Bizottság dönthessen a mintavétel szükségességéről és kiválaszthassa a mintát, felkérték a közösségi importőröket, hogy a vizsgálat megindításának időpontjától számított 15 napon belül jelentkezzenek, és nyújtsanak be alapvető adatokat importjukról és értékesítéseikről és valamennyi, az érintett termék gyártásába és/vagy értékesítésébe bevont kapcsolt vállalat nevéről és tevékenységeiről.

33. Összesen 45 közösségi vállalat vagy vállalatcsoport jelentkezett, amelyek a Közösségbe importált mennyiség közel 29 %-át tették ki, és nyújtotta be a kért információkat az előírt határidőn belül.

34. Az alaprendelet 17. cikkének (1) bekezdése szerint a legnagyobb értékesítési volumennel rendelkező közösségi importőröket választották ki annak érdekében, hogy elérjék a legnagyobb reprezentatív volument, amelyet még megfelelően meg lehet vizsgálni. Ezért a mennyiségi szempontból legnagyobb hét importőrt választották ki a mintához. A mintában szereplő valamennyi vállalatnak küldtek kitöltendő kérdőíveket, és a vállalatok a megadott határidőn belül visszaküldték ezeket.

5. Piacgazdasági elbánás és egyéni elbánás

35. Annak érdekében, hogy a kínai exportáló gyártók számára lehetővé tegyék a piacgazdasági elbánás vagy egyéni elbánás iránti kérelem benyújtását, a Bizottság nyomtatványokat küldött az ismert érintett kínai exportáló gyártóknak, az exportőrök ismert szövetségeinek és a kínai hatóságoknak. 106 exportáló gyártó igényelte a piacgazdasági elbánást az alaprendelet 2. cikkének (7) bekezdése szerint. A fent említett valamennyi vállalat egyéni elbánást is kérelmezett, amennyiben a vizsgálat azt állapítaná meg, hogy nem felelnek meg a piacgazdasági elbánás feltételeinek. Két másik vállalat csak egyéni elbánást kérelmezett. A mintához kiválasztott mind a kilenc vállalat kérelmezte a piacgazdasági elbánást és az egyéni elbánást is.

6. Kérdőívek és ellenőrző látogatások

36. Kérdőíveket küldtek a mintában szereplő kínai exportáló gyártóknak, valamint annak a négy kínai exportáló gyártónak, amelyek kérvényezték és megkapták az egyéni vizsgálatot, a mintában szereplő közösségi gyártóknak és importőröknek, valamint a közösségi felhasználóknak. A kitöltött kérdőíveket a mintában szereplő kilenc kínai exportáló gyártó mindegyike, az egyéni vizsgálatban részesülő négy exportáló gyártó, a fenti (20) preambulumbekezdésben említett, egyéni vizsgálatot kérelmező, de végül visszautasított, a mintában nem szereplő egy exportőr, a mintában szereplő hét közösségi gyártó, a mintában szereplő hét független importőr, három felhasználó, és az analóg országban, Indiában működő két gyártó küldte vissza.

37. A Bizottság felkutatott és ellenőrzött minden olyan információt, melyet a dömping, az abból eredő kár és a közösségi érdek meghatározása szempontjából szükségesnek tartott, és ellenőrző látogatásokat tett a következő vállalatok telephelyein:

38. Közösségi gyártók:

39. A. Agrati SpA, Milánó, (Olaszország)

40. Societa Bulloneria Europea SpA, Monfalcone és Reggio Emilia, (Olaszország)

41. Fontana Luigi SpA and LOBO SpA, Milánó, (Olaszország)

42. Finnveden Bulten, AB Göteborg, (Svédország)

43. Srubex Fabryca Lancut S.A, Lancut, (Lengyelország)

44. Growermetal SRL, Lecco, (Olaszország)

45. Invitea SpA, Milánó, (Olaszország)

46. Exportáló gyártók és kapcsolt vállalataik a Kínai Népköztársaságban

47. Changshu City Standard Parts Factory és Changshu British Shanghai International Fastener Co., Ltd., Changshu

48. Zhangjiagang City Jinli Standard Fastener Co. Ltd., Zhangjiagang, valamint

49. Ningbo Yonghong Fasteners Co., Ltd., Ningbo

50. Ningbo Jinding Fastening Piece Co., Ltd., Ningbo

51. Kunshan Chenghe Standard Component Co., Ltd., Kunshan

52. Pol Shin Fastener (ZheJiang) Co., Ltd., Jiashan

53. Biao Wu Tensile Fasteners Co., Ltd és Shanghai Prime Machinery Co., Ltd., Shanghai

54. Zhejiang Zhapu Industrial Co., Ltd, Jiaxing Washan Fasteners Co., Ltd és Zhejiang WB Auto Fasteners Co., Ltd, Jiaxing

55. Eastport Fastener Manufacturing Co., Ltd, Ningbo

56. CELO Suzhou Precision Fasteners Co., Ltd, Taicang

57. Golden Horse (Dong Guan) Metal Manufactory Co., Ltd, Dongguan City

58. Yantai Agrati Fasteners Co., Ltd, Yantai

59. Zhejiang Guanglong Hardware and Plastic Co., Ltd, és Zhejiang Guanglong Plating Machinery & Product Co., Ltd, Anji

60. Kapcsolatban álló közösségi vállalat

61. Celo S.A., Barcelona, Spanyolország

62. Kapcsolatban álló tajvani vállalat

63. Sunny Corp., Taipei

64. Független közösségi importőrök

65. Adolf Würth GmbH, Kunzelsau, Németország

66. Chaves Bilbao, S.A., Larrabetzu, Spanyolország

67. FM Bulloneria Viterie SpA, Reggio Emilia, Olaszország

68. F. Reyher Nchfg. GmbH &CO KG, Hamburg, Németország

69. Hexstone Ltd t/a Owlett Jaton, Stone, Egyesült Királyság

70. VIPA SpA, Reggio Emilia, Olaszország

71. Mivel a rendes értéket olyan kínai exportáló gyártók tekintetében is meg kellett állapítani, amelyek nem részesülhettek piacgazdasági elbánásban, a következő vállalatok üzemeiben tettek ellenőrző látogatást azzal a céllal, hogy az analóg országból (India) származó adatok alapján megállapítsák a rendes értéket:

72. Gyártók az analóg országban, Indiában:

73. Pooja Forge Ltd., Faridabad

74. Mohindra Fasteners Ltd, Újdelhi

7. Vizsgálati időszak

75. A dömpingre és kárra vonatkozó vizsgálat a 2006. október 1-jétől 2007. szeptember 30-ig terjedő időszakra vonatkozott (a továbbiakban: vizsgálati időszak). Az okozott kár értékelése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2003. január 1-jétől a vizsgálati időszak végéig tartó időszakra vonatkozó adatokra terjedt ki (a továbbiakban: a figyelembe vett időszak).

B. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK

1. Érintett termék

76. Az érintett terméket a Kínai Népköztársaságból származó egyes vas vagy acél kötőelemek, a rozsdamentes acélból készültek kivételével, pl. facsavarok, (az állványcsavarok kivételével), önfúró csavarok, más csavarok és fejescsavarok (anyával vagy alátéttel is, de a legfeljebb 6 mm lyukátmérővel, tömör szelvényű rúdból, profilanyagból vagy huzalból alakított csavarok kivételével, és a vasúti sín szerkezeti anyagának rögzítéséhez használt csavarok és fejescsavarok kivételével), valamint alátétek alkotják (a továbbiakban együttesen: kötőelemek vagy érintett termék).

77. Az érintett terméket rendszerint a 7318 12 90, a 7318 14 91, a 7318 14 99, a 7318 15 59, a 7318 15 69, a 7318 15 81, a 7318 15 89, az ex 7318 15 90, az ex 7318 21 00 és az ex 7318 22 00 KN-kóddal jelentik be.

78. A kötőelemeket arra használják, hogy mechanikusan összekössenek két vagy több építő-, gép- vagy más elemet, és használatuk számos ipari ágazatban és a fogyasztók körében is gyakori. Alapvető fizikai és technikai jellemzőik, valamint végfelhasználásuk alapján az eljárás céljából minden kötőelem egyetlen terméknek tekintendő. Ugyanazon nemzeti és nemzetközi szabványoknak megfelelően a kötőelemeknek ugyanazokkal az alapvető fizikai és technikai jellemzőkkel, azaz hosszúsággal, tűréssel, felületkezeléssel és bevonattal kell rendelkezniük

79. A vizsgálat alatt és különösen a kontradiktórikus tárgyaláson a Kínai Népköztársaság több importőre és exportáló gyártója azt állította, hogy egyes, alacsony biztonsági kategóriába tartozó csavarokat, alátéteket, illetve fejescsavarokat ki kellene venni a vizsgált termékek köréből, mivel a közösségi gazdasági ágazat nem gyártja ezeket, és nem is hasonlóak a közösségi gazdasági ágazat jellemző termékeihez. E tekintetben a vizsgálat rámutatott arra, hogy a közösségi gazdasági ágazat jelentős mennyiségben állít elő azonos vagy hasonló típusú kötőelemeket. Ezenkívül az alaprendelet nem írja elő, hogy az exportált termékek minden tekintetben megegyezzenek ahhoz, hogy a vizsgálat szempontjából egyetlen terméknek tekintsék őket. Ezeket az érveket ezért el kellett utasítani.

80. Különösen az egyik közösségi forgalmazó azt állította, hogy a facsavarokat ki kellene venni a vizsgálat köréből, mert azokat i. a közösségi gazdasági ágazat állítólagosan nem állítja elő nagy mennyiségben, és ii. a facsavarok gyártására specializálódott közösségi gyártók nem támogatták az eljárást. A vizsgálat azonban azt mutatta, hogy a közösségi gyártók, köztük néhány, az eljárást támogató gyártó is, jelentős mennyiségben állítanak elő facsavarokat. Továbbá emlékeztetni kell arra, hogy az alaprendeletben meghatározott minimális támogatási szint nem szükséges minden egyes terméktípus esetében, és hogy nem szolgálhat a vizsgálat termékkörének meghatározása alapjául. A fenti érveket ezért el kellett utasítani.

81. Egy másik közösségi forgalmazó úgy érvelt, hogy a barkácsolás piaci szegmensére szánt kötőelemek nem tartozhatnak a vizsgálat körébe, mert állítólag nem helyettesíthetők a közösségi gazdasági ágazat által gyártott kötőelemekkel, és külön ágazat termékei. A nyilvánosságra hozatalt követően ez a forgalmazó további meghallgatást kért és kapott, amelynek során megismételte azon érveit, miszerint a barkácsolási célokra szánt kötőelemeket egyértelműen meg lehet különböztetni a többi terméktől, és ezek a kötőelemek a közösségi gazdasági ágazat számára érdektelenek. Elsőként meg kell jegyezni, hogy a barkácsolási célokra szánt kötőelemek nem különböznek alapvetően a szakipari használatra szánt kötőelemektől; továbbá a barkácsolási célokra illetve a szakipari vagy ipari felhasználásra szánt kötőelemek bizonyos mértékig átfedő kategóriák. Ugyanez a forgalmazó leírta a barkácsolási célokra szánt kötőelemek néhány tipikus jellemzőjét, mint például a csomagolást, az ellenállást, a jelöléseket vagy a bevonatot, és azzal érvelt, hogy ezek alapján a barkácsolási piaci szegmensnek szánt kötőelemeket meg lehet különböztetni az egyéb szegmensekben használt kötőelemektől. A Bizottság azonban úgy ítélte meg, hogy ezek a jellemzők nem elegendőek ahhoz, hogy ezek alapján egyértelműen el lehessen különíteni a barkácsolási célokra szánt kötőelemeket a többi kötőelemtípustól. Végül a vizsgálat alatt és különösen a kontradiktórikus tárgyaláson a közösségi gazdasági ágazat képviselői példaként felsoroltak olyan közösségi vállalatokat, amelyek csavarokat és normál kötőelemeket állítanak elő, amelyek közé az úgynevezett barkácsolási célokra szánt kötőelemeket kell sorolni. Az is bizonyságot nyert, hogy a többi közösségi gyártó rendelkezik ezeknek a kötőelemeknek az előállításához szükséges műszaki kapacitással, és gyártanák is őket, ha a piaci feltételek lehetővé tennék. Ennek a forgalmazónak az érveit ezért el kellett utasítani.

82. Az egyik közösségi ütőhorgony-gyártó a Kínai Népköztársaságból importál csavarszegeket az ütőhorgonyok előállításához, és azt állította, hogy legjobb tudomása szerint a Közösségben nincs ilyen csavarszeg-gyártási kapacitás. Továbbá azt kérelmezte, hogy a csavarszegek ne tartozzanak a termékkörbe, mert azok nem használhatók normál csavarként. A vizsgálat azonban azt mutatta, hogy a csavarszegek ugyanazokkal az alapvető fizikai jellemzőkkel rendelkeznek, mint a többi kötőelem, és a közösségi gazdasági ágazat is gyártja őket. A kérdéses vállalat nem vitatta e megállapításokat. Ennek megfelelően nem indokolta semmi sem az említett termékeknek a termékkörből való kizárását.

83. Két közösségi gyártó úgy érvelt, hogy a fej nélküli kötőelemeket és a belsőmenetes kötőelemeket is be kell venni a vizsgálat körébe, mivel az érintett termékhez hasonló fizikai jellemzőkkel rendelkeznek, és ezeket is hátrányosan érinti a Kínai Népköztársaságból származó behozatal. E tekintetben ki kell emelni, hogy ezek a termékek nem szerepeltek az (1) preambulumbekezdésben említett panaszban, következésképpen a vizsgálati akta nem tartalmaz információkat ezekről a termékekről. Ezért ebben a szakaszban már nem lehet elfogadni a vizsgált termékkör ilyen értelmű módosítását.

2. Hasonló termék

84. Számos fél azt állította, hogy a Kínában a Közösségbe irányuló exportra gyártott kötőelemek nem összehasonlíthatóak a közösségi gazdasági ágazat által előállított kötőelemekkel; ez utóbbiakat a Kínában előállított kötőelemektől eltérő alkalmazásoknál használják, így nincsenek közvetlen versenyben velük. Különösen azt állították, hogy a Kínában gyártott kötőelemek többsége i.) olyan szabványos termék (főként 4,8–8,8 biztonsági kategória), amely a nyersanyagok, az ellenállás, a bevonat vagy a tanúsítással/biztonsággal kapcsolatos szempontok tekintetében nem rendelkezik különleges jellemzőkkel; ii.) azokat alacsony szintű alkalmazásokra szánták (nem ipari használat és általános kereskedelem), nem pedig csúcstechnológiai alkalmazásokra; valamint iii.) nem felelnek meg az olyan különleges végfelhasználók szigorú előírásainak, mint például az autóipar, a vegyipar vagy a repülőgépipar. Ezek az állítások számos írásbeli beadványban szerepeltek, és a kontradiktórikus tárgyaláson is elhangoztak. A kínai hatóságoktól érkezett írásbeli beadvány is tartalmazta ezeket az állításokat.

85. Néhány importőr és szövetségeik a kontradiktórikus tárgyaláson azt állították, hogy a Kínában gyártott kötőelemeket a közösségi gazdasági ágazat által előállítottakhoz viszonyítva folyamatosan alacsonyabb áron értékesítették, és hogy ez a tény azt mutatja, hogy a Kínában, illetve a Közösségben előállított kötőelemeket eltérő alkalmazásokhoz szánták. Állításuk alátámasztása érekében azt is megjegyezték, hogy a közösségi gazdasági ágazat növelni tudta értékesítéseinek volumenét és átlagos eladási egységárait annak ellenére, hogy a Kínából származó import ugyanabban az időszakban jelentősen nőtt.

86. Ebben a tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a kontradiktórikus tárgyaláson minden fél elismerte, hogy a kötőelem-ágazatban jelentős különbség van a normál ás az úgynevezett „speciális” kötőelemek között. A normál termékekről részletes leírást adnak az ipari szabványok, mint például a Német Szabványügyi Intézet (Deutsches Institut für Normung, DIN) szabványai. Ezek a szabványok biztosítják, hogy a különböző gyártók által különböző országokban előállított termékek lényegében felcserélhetők legyenek a felhasználó szempontjából. A speciális kötőelemek ellenben egy adott felhasználó terveinek és/vagy követelményeinek felelnek meg. Az is általánosan elismert tény, hogy a speciális kötőelemeket jellemzően fokozottabb igénybevételt jelentő felhasználási területeken – például az autóiparban, vegyiparban és egyéb iparágakban – alkalmazzák, és általában jelentősen drágább az előállításuk, és többe kerülnek, mint a normál kötőelemek.

87. Noha a vizsgálatban alkalmazott terméktípus besorolás (termékkód, TK) eredetileg nem különböztette meg a normál és a speciális kötőelemeket, a kontradiktórikus tárgyalás után az a döntés született, hogy ezt is be kell venni a dömping- és a kárkülönbözet kiszámításánál figyelembe vett termékjellemzők körébe. Mivel a vizsgált vállalatok által az érintett termékből realizált kivitel döntő többsége normál termék volt, ez azt jelenti, hogy a legtöbb esetben a Kínai Népköztársaságban, az analóg országban és a Közösségben előállított normál termékek összehasonlítására kerül sor.

88. A (48) preambulumbekezdésben említett, a kínai hatóságoktól érkezett beadványban szerepelt egy elemzésről készült jelentés, amely a Közösségben, illetve a Kínai Népköztársaságban előállított, adott (példaként a DIN 933) szabványnak megfelelő kötőelemek közötti állítólagos minőségi különbségek részleteit tartalmazza. Ez az elemzés a kialakításban, a keménységben és a vegyi összetételben tapasztalható eltérésekre is kitért. Azt állította, hogy noha mindkét vizsgált termék megfelelt a DIN szabványnak, a Közösségben előállított kötőelemek egységesebbek voltak, azaz valamennyi vizsgált paraméter tekintetében kisebb volt az eltérés, mint a Kínai Népköztársaságban előállított kötőelemek esetében. Ez alapján a kínai hatóságok azt a következtetést vonták le, hogy a közösségben előállított termék – jobb minőségére tekintettel – nem összehasonlítható a kínai termékkel. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a DIN és más, széles körben elfogadott szabványok célja azt biztosítani, hogy a termékek megfeleljenek a felhasználók bizonyos lényeges követelményeinek. Minden további eltérésnek olyan keretek között kell maradnia, hogy ne befolyásolja lényegesen a kötőelem minőségét és funkcióját. Ezért egy, a DIN 933 szabványnak megfelelő fejescsavarként értékesített kötőelem lényegében egy ugyanazon szabványnak megfelelő kötőelemként értesített kötőelemmel kell, hogy összehasonlítható legyen. Minden észlelhető minőségi különbség, amely a felhasználó szempontjából fennállhat, kezelhető a fizikai különbségek módosításával (lásd a (104) preambulumbekezdést), de nem jelenti azt, hogy a két termék ne lenne összehasonlítható.

89. Ugyanebben a beadványban olvasható az az érvelés, miszerint a közösségi gazdasági ágazat által előállított kötőelemek bevonata fejlettebb technológiákkal készül, amelyek nem állnak a kínai gyártók rendelkezésére, ezért ezeket a termékeket nem lehet hasonlónak tekinteni. A bevonattípusok közötti különbségeket azonban a vizsgálat során használt termékkódokban figyelembe vették, és nem következik belőlük, hogy az alaprendelet 1. cikke (4) bekezdésének értelmében a közösségi gazdasági ágazat által előállított kötőelemek és a Kínában gyártott kötőelemek nem hasonló termékek. Az említett cikk csak azt írja elő, hogy a hasonló termék a vizsgált termék jellemzőihez nagyon hasonló jellemzőkkel rendelkezzen. Ezt az érvet ezért nem lehetett elfogadni.

90. Összefoglalva tehát, a fizikai és technikai jellemzők terén fennálló állítólagos különbségekkel kapcsolatban a vizsgálat azt mutatta, hogy a piacon megtalálható sokféle terméktípus ellenére a Kínában a Közösségbe irányuló exportra gyártott számos terméktípust, valamint a közösségi gazdasági ágazat által előállított típusokat többnyire hasonló ipari szabványoknak megfelelően értékesítettek. Továbbá a vizsgálat céljából szinte kizárólag „normál” típusú kötőelemek árát hasonlították össze. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az ugyanazon szabvány szerint gyártott és besorolt kötőelemeknek elméletben meg kell felelniük a felhasznált nyersanyag mechanikai tulajdonságaira, a formájukra, az ellenállásukra stb. vonatkozó összes előírásnak. Elismerve azt, hogy a kötőelemek nem minden típusát lehet minden alkalmazáshoz használni, ami különösen a „különleges” kötőelemekre és a csúcstechnológiai alkalmazásokra igaz, megállapították, hogy ugyanazon szabványon belül a legtöbb egyéb alkalmazás esetében a kötőelemek minden fajtája felcserélhető. Továbbá az Európai Vas- és Acélipari Szövetség (Eurofer) a Kínai Népköztársaságban megfigyelt alacsony árak ellenére megerősítette, hogy a Kínában, illetve a Közösségben gyártott acél minősége között nincs jelentős különbség, ha az acél megfelel a szabványosított szintnek. Ennek következtében megállapítható, hogy a nyersanyag minőségi különbségei nem befolyásolják a Kínából exportált kötőelemek, valamint a Közösségben gyártott és értékesített kötőelemek közötti összehasonlíthatóságot.

91. A különböző árszintekkel kapcsolatban azt állapították meg, hogy a termékek közötti árkülönbségek önmagukban nem indokolják az a következtetést, hogy egyes terméktípusok különböző termékeknek tekintendők. A fenti érvet el kellett utasítani, mivel megállapították, hogy az ugyanazon szabványhoz tartozó kötőelemek valamennyi típusa hasonló alapvető jellemzőkkel és végfelhasználásokkal rendelkezik.

92. Több importőr és exportáló gyártó azt is állította, hogy az analóg országban, Indiában gyártott kötőelemek többnyire autóipari és hasonló alkalmazásokhoz szánt nagy értékű terméktípusok, és ezért nem hasonlóak a kínai gyártók által a Közösségbe exportált kötőelemekhez. A vizsgálat során azonban kiderült, hogy Indiában is gyártanak és értékesítenek különleges és normál termékeket. Ezek a kötőelemek a fentieknek megfelelően a Kínából exportált termékekével megegyező alapvető fizikai és technikai jellemzőkkel rendelkeznek.

93. Ezért azt a következtetést vonták le, hogy a Közösségben a közösségi gazdasági ágazat által előállított és értékesített kötőelemek, a Kínai Népköztársaság belföldi piacán előállított és értékesített kötőelemek, valamint az analóg országként szolgáló India belföldi piacán előállított és értékesített kötőelemek, és a Kínai Népköztársaságban előállított és a Közösségnek eladott kötőelemek az alaprendelet 1. cikke (4) bekezdésének értelmében hasonlóak.

C. DÖMPING

1. Piacgazdasági elbánás

94. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése b) pontjának megfelelően a Kínából származó behozatalra vonatkozó dömpingellenes vizsgálatokban a rendes értéket a 2. cikk (1)–(6) bekezdésében foglaltak szerint kell megállapítani azon gyártók esetében, amelyekről megállapították, hogy megfelelnek az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában foglalt feltételeknek.

95. Röviden és kizárólag tájékoztatás céljából az alábbiakban összefoglaljuk a piacgazdasági elbánásra vonatkozó követelményeket:

96. az üzleti döntések és költségek a piaci feltételek szerint kerültek kialakításra, jelentős állami beavatkozás nélkül;

97. a vállalkozás egyetlen, átlátható, alapvető könyvelést vezet, melyet a nemzetközi számviteli standardoknak megfelelően független könyvvizsgálatnak vetnek alá, és minden célra azt alkalmazzák;

98. a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből nem maradtak fenn jelentős torzulások;

99. a csődre és a tulajdonra vonatkozó jogszabályok jogbiztonságot és stabilitást biztosítanak; és

100. a valutaváltás piaci árfolyamon történik.

1.1. A mintában szereplő vállalatok

101. A (35) preambulumbekezésben említetteknek megfelelően 106 exportáló gyártó, köztük a mintában szereplő mind a kilenc vállalat kérelmezte a piacgazdasági elbánást.

102. A Bizottság a mintában szereplő kilenc vállalat, illetve csoport telephelyein ellenőrizte az ezen vállalatok, illetve csoportok piacgazdasági elbánás iránti kérelmében szereplő valamennyi információt.

103. A piacgazdasági elbánás megadása céljából ellenőrzött kilenc vállalat közül négy esetében derült ki, hogy hamis vagy félrevezető információkat szolgáltattak. Az alaprendelet 18. cikkének megfelelően tájékoztatták erről a négy vállalatot, illetve csoportot, és lehetőséget biztosítottak számukra észrevételeik megtételére. Az említett négy vállalat közül azonban egyik sem bocsátott rendelkezésre olyan bizonyítékot vagy információt, amely megakadályozta volna az alaprendelet 18. cikkének e vállalatok esetében történő alkalmazását.. Az említett cikknek e négy vállalatra történő alkalmazása miatt a piacgazdasági elbánás kérdését nem vizsgálták meg.

104. A mintában szereplő fennmaradó öt vállalatnak, illetve csoportnak nem adták meg a piacgazdasági elbánást, mivel a legfőbb nyersanyag, az acél hengerhuzal költsége az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjában előírtakkal ellentétben nem tükrözte alapvetően a piaci értékeket. Megállapítást nyert, hogy az acél hengerhuzal, illetve egyes esetekben a húzott acélhuzal kínai piaci árai jelentősen alacsonyabbak a más piacokon, pl. Európában, Indiában, Észak-Amerikában és Japánban fizetendő áraknál[4]. Mivel Kínának vasérce nagy részét nemzetközi piaci árakon kell importálnia, egyértelmű, hogy nem rendelkezik semmilyen olyan természetes komparatív előnnyel, amely megmagyarázná az acél hengerhuzal kínai belföldi piacon érvényes rendkívül alacsony árát. Ugyanakkor különböző tanulmányok[5] sőt néhány nagy acél hengerhuzal gyártó[6] (amelyek a kötőelem gyártókat ellátják nyersanyaggal, bár többnyire kereskedőkön keresztül) éves jelentései is rámutatnak az erre az ágazatra jellemző jelentős állami beavatkozásra. Például a fent említett két gyártó auditált pénzügyi kimutatásai szerint 2006-ban és 2007-ben jelentős állami támogatásban részesült. Emellett a fenti gyártók egyike a különböző adókedvezményeknek és támogatásoknak köszönhetően a 2007-ben elért 2,8 milliárd kínai jüan (CNY) összegű haszon után csak kb. 4,5 % adót fizetett a 33%-os rendes vállalati jövedelemadó helyett. A fent említett jelentések közül a „Money for Metal” (Pénz a fémért) című dokumentum áttekintést ad a fő kínai acélgyártók számára az elmúlt évtizedben nyújtott állami támogatások különböző típusairól és összegeiről. Ugyanez a jelentés a kínai acélgyártóknak nyújtott, 393 milliárd kínai jüant meghaladó támogatásról számol be, és arra a következtetésre jut, hogy ez a kínai acélgyártásnak és acélkapacitásnak a nemzetközi versenytársaik rovására megvalósított mesterséges növekedéséhez vezetett.

105. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy kifejtsék a fenti megállapításokkal kapcsolatos észrevételeiket.

106. Számos exportáló gyártó azt állította, hogy a piacgazdasági elbánásnak a mintában részt vevő összes vállalat esetében az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában említett torzult nyersanyagköltségek alapján történő visszautasítása az említett cikk félreértelmezését jelenti, mivel azt a gyártók szerint az egyes vállalatokra kell alkalmazni és nem egy ágazatra általánosságban. Néhány vállalat továbbá azt állította, hogy az említett cikkben szereplő piaci értékek a Kínai Népköztársaságban érvényes piaci értékként értelmezendők, nem pedig nemzetközi piaci értékként.

107. Ezen érvekre válaszul meg kell jegyezni, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja többek között azt írja elő, hogy a főbb nyersanyagok költségeinek alapvetően tükrözniük kell a piaci értékeket. A kötőelemek fő nyersanyaga, az acél hengerhuzal az előállítási költségeknek kb. 50%-át teszi ki. A vizsgálat során rendelkezésre bocsátott és ellenőrzött, valamint az olyan független piaci forrásokból származó adatok, mint például a „Steel Bulletin Board”, vitathatatlanul bizonyítják, hogy az acél hengerhuzal Kína belföldi piacán érvényes árai számottevően alacsonyabbak más piacok árainál. Mivel Kína a nemzetközi piaci árakon importált vasérc tekintetében nem rendelkezik természetes komparatív előnnyel, úgy vélhető, hogy az acél hengerhuzal rendkívül alacsony árai, amelyek alapvetően nem tükrözik a piaci értéket, nem indokoltak. E következtetés az ágazat egészére, valamint a mintában részt vevő egyes vizsgált vállalatokra egyaránt igaz. Ezért a 2. cikk (7) bekezdésének c) pontjában szereplő kritérium nem teljesült.

108. A „piaci érték” értelmezésével kapcsolatban megjegyzendő, hogy azt nem torzított piaci árként kell érteni. E tekintetben a fent említetteknek megfelelően számos forrás és tanulmány rámutat a kínai acélipart érintő állami beavatkozásra. A fent említettek szerint továbbá a legnagyobb kínai acél hengerhuzal-gyártók közül néhányan különböző típusú támogatásokban részesültek 2006-ban és 2007-ban, ami auditált pénzügyi kimutatásaikkal bizonyítható. Figyelembe kell venni azt is, hogy az exportáló gyártóknak kell bizonyítaniuk, hogy piacgazdasági feltételek között működnek, valamint hogy fő nyersanyagaik költségei alapvetően tükrözik a piaci értékeket. Ezt ebben az esetben nem bizonyították.

109. Néhány exportáló gyártó továbbá úgy érvelt, hogy még ha van is különbség a kínai belföldi piacon, illetve más nemzetközi piacokon érvényes nyersanyagárak között, az a minőségbeli különbségekkel magyarázható. Egyértelmű azonban, hogy az esetlegesen fennálló minőségbeli különbségek nem tudnák megmagyarázni a kínai exportáló gyártók, illetve a közösségi és az indiai gyártók által használt, hasonló kategóriába tartozó acél árai közötti jelentős különbséget. Emellett az acél hengerhuzal kínai árai és a más piacokon érvényes árak közötti különbség az acél hengerhuzal ugyanazon típusára vonatkozó, közzétett források szerint jelentős; a Steel Bulletin Board által közzétett adatok szerint az acél hengerhuzal kínai belföldi árai a vizsgálati időszakban 300-350 EUR/tonna között voltak, míg Észak-Amerikában, Európában és Japánban az ugyanilyen minőségű acél hengerhuzal ára 400 és 500 EUR/tonna között mozgott. A vizsgálat során a mintában szereplő exportáló gyártók és a közösségi gyártók által rendelkezésre bocsátott és ellenőrzött adatok összhangban vannak a fent említett adatokkal. Ezért tartják fenn azt a véleményt, hogy az esetlegesen fennálló minőségbeli különbségekkel nem magyarázható a kínai belföldi piacon érvényes nyersanyagárak, és más nemzetközi piacokon felszámolt árak közötti óriási különbség.

110. Néhány exportáló gyártó továbbá úgy érvelt, hogy a nyersanyagárak torzulásait nem a piacgazdasági elbánás elutasításával, hanem a dömping kiszámítása során a rendes érték kiigazításával kellene kezelni. Ebben az esetben azonban, mivel az acél hengerhuzal a teljes költség nagy részét teszi ki, egyértelmű, hogy a 2. cikk (7) bekezdésének c) pontja nem teljesül, amely többek között előírja, hogy „ a fontosabb ráfordítások alapjában véve a piaci értékeket tükrözik ”. A torzult nyersanyagárak kezelése céljából a dömping kiszámításánál alkalmazott kiigazítás ezért értelmetlenné tenné a 2. cikk (7) bekezdésének c) pontját.

111. Az exportáló gyártók egyik csoportja megkérdőjelezte azt a következtetést, hogy a piacgazdasági elbánás megadását azért is vissza kell utasítani, mert úgy találták, hogy a kínai állam helyzetéből fakadóan (47,18%-os részesedéssel) a vállalattal kapcsolatos döntéseket jelentősen befolyásolni tudta, illetve meg tudta akadályozni. Erre nézve a csoport bizonyítékot is benyújtott. Különösen úgy érvelt, hogy az árakra, költségekre és nyersanyagokra vonatkozó döntéseket nem a részvényesek, hanem az igazgatótanács által kinevezett vezérigazgató és vezérigazgató helyettesek hozzák. Ezért az állította, hogy nem releváns az a tény, hogy bizonyos döntéseket a részvényesi közgyűlésen hoztak meg kétharmados többséggel, mivel e döntések közül egyik sem vonatkozott az árakkal, költségekkel és nyersanyagokkal kapcsolatos üzleti döntésekre.

112. A Bizottság úgy véli, hogy a tény, hogy a többségi részvényesek által kinevezett igazgatótanács a privatizációs eljárás során változatlan maradt, kétségbe vonja a tanács tagjainak az állammal szembeni függetlenségét. Említésre méltó az is, hogy az igazgatótanács összetétele a privatizációt követően nem tükrözte a csoporton belüli részesedési arányt. Ezért nem zárható ki, hogy az állam közvetetten befolyásolta az üzleti döntéseket, és a vállalat nem tudta bizonyítani ennek ellenkezőjét.

113. Ezért fenntartják azt az eredeti megállapítást, hogy a piacgazdasági elbánást ebből az okból sem adják meg e csoportnak.

114. Egy második exportáló gyártó, amely számára nem adták meg a piacgazdasági elbánást, vitatta a Bizottságnak a vállalat számviteli standardjaival és a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből fennmaradt jelentős torzulásokkal kapcsolatos következtetéseit, és úgy érvelt, hogy e megállapítások nem szolgálhatnak a piacgazdasági elbánás megtagadása alapjául. E megállapításokat részletesen elemezték. Továbbra is vitathatatlan, hogy a vállalat számviteli standardjai egy állóeszköz értékcsökkenése tekintetében nem feleltek meg a nemzetközi és a kínai számviteli standardoknak. A vállalatnak a vizsgálati időszakot megelőzően elvégzett privatizálása következtében a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből fennmaradt jelentős torzulásokra vonatkozóan a vállalat nem nyújtott be olyan új bizonyítékot, amely alapján a Bizottság megváltoztathatná a privatizációs eljárással kapcsolatos következtetéseit.

115. Ezért fenntartják azt az eredeti megállapítást, hogy a piacgazdasági elbánást ebből a további két okból sem adják meg e vállalatnak.

116. Egy harmadik exportáló gyártó úgy érvelt, hogy az a tény, hogy tőkéje nagy részét egy szakszervezet ellenőrzi, nem jelenti azt, hogy a piacgazdasági elbánás első követelményét nem tartották be. A vállalat azonban nem tudott bizonyítékot szolgáltatni arról, hogy a részvényesek hogyan tudták a vállalatot függetlenül és részvénytőkéjüknek megfelelően úgy ellenőrizni, mint a piacgazdasági környezetben. Ezért az állami beavatkozást nem lehet kizárni. Ugyanez a vállalat vitatta azt a megállapítást, hogy különösen kedvező feltételekkel kapott pénzügyi támogatást az államtól, mivel az államnak való tartozásait olyan kamatláb terheli, amely nem tér el nagy mértékben a piacon érvényes kamatlábaktól. Nem csak a megállapított kamatláb volt azonban a piaci szintek alatt, hanem az államnak járó részleteket sem az elfogadott ütemben fizették vissza. E vállalat azt kérte továbbá, hogy csak a kínai számviteli standardokat használják a piacgazdasági elbánás megadásának követelményeként.

117. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja azonban a fent említetteknek megfelelően azt írja elő, hogy a nemzetközi számviteli standardokat alkalmazzák a könyvelés során. A vizsgálat során továbbá kiderült, hogy e vállalat számviteli gyakorlata a kínai számviteli standardoknak sem felelt meg. A kérelmeket ezért el kellett utasítani.

1.2 Az egyéni vizsgálatban részesülő vállalatok

118. A fent említettek szerint a mintában nem szereplő négy exportáló gyártó az alaprendelet 17. cikke (3) bekezdése értelmében kérelmezte, és meg is kapta az egyéni vizsgálatot.

119. A gyártók egyik csoportja félrevezető információt nyújtott be, ezért esetükben az alaprendelet 18. cikkének (1) bekezdését alkalmazták. A fennmaradó három vállalat közül kettőnek a mintában szereplő vállalatokkal kapcsolatban fent már leírt okokból nem adták meg a piacgazdasági elbánást, tehát a vállalatok nem feleltek meg az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában említett, a piacgazdasági elbánás első követelményének, mivel fő nyersanyaguk, az acél hengerhuzal nem tükrözte alapvetően a nemzetközi piaci értékeket. A negyedik vállalat piacgazdasági elbánás iránti kérelmét is visszautasították, mert a vállalat nem teljesítette a piacgazdasági elbánás második és harmadik követelményét.

120. Az egyéni vizsgálatban részesülő vállalatok egyike megkérdőjelezte a Bizottság arra vonatkozó megállapítását, hogy a piacgazdasági elbánás annak első követelményének megszegése miatt nem adható meg számára, azt állítva, hogy az acél hengerhuzal nem képezi előállítási folyamatának fő nyersanyagát, és annak egy részét a kínai acélműveken kívüli forrásból szerezte be. E vállalat költségei azonban a vizsgálati időszak során a vállalatindítási költségek miatt nőttek, aminek következtében az acél hengerhuzalnak a teljes költségekhez viszonyított aránya kevésbé tűnik jelentősnek, mint normál körülmények között. A kínai acélművekből beszerzett acél tette ki a vállalat által a vizsgálati időszakban vásárolt acél hengerhuzal nagy részét. Emiatt a fenti kérelmeket elutasították.

2. Egyéni elbánás

2.1 A mintában szereplő vállalatok

121. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerint az említett cikk hatálya alá tartozó országok vonatkozásában, adott esetben, országos vámot állapítanak meg, kivéve azokat az eseteket, amikor a vállalatok bizonyítani tudják, hogy az alaprendelet 9. cikke (5) bekezdésének megfelelően az exportárakat és exportmennyiségeket, valamint az értékesítési feltételeket szabadon határozzák meg; az árfolyamok átszámítása piaci árfolyamon történik; és az állami beavatkozás nem olyan mértékű, amely lehetővé teszi az intézkedések kijátszását olyan esetben, ha az exportőrökre különböző vámtételeket alkalmaznak.

122. A mintában szereplő öt exportáló gyártó, amelyik piacgazdasági elbánásért folyamodott, egyben egyéni elbánást is kért, arra az esetre, ha a piacgazdasági elbánást nem kapná meg. A rendelkezésre álló információk alapján kezdetben azt állapították meg, hogy az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésével összhangban e vállalatok közül négy megfelelt az egyéni elbánás biztosításához szükséges valamennyi követelménynek.

123. A vizsgálat előzetes megállapításait tartalmazó tájékoztató dokumentumban arról tájékoztatták az érdekelt feleket, hogy kezdetben azért nem kívánták megadni az egyéni elbánást az ötödik vállalatnak, mert nem tudta bizonyítani, hogy külföldi részvényesei az alaprendeletben előírtaknak megfelelően szabadon hazatelepíthették a tőkét és a nyereséget. Az előzetes megállapítások közzétételét követően a vállalat azonban további magyarázatokat nyújtott be, amelyek a külföldi részvényes képviselőjével tartott meghallgatás során bebizonyosodtak. A Bizottság ezért elfogadja, hogy a tőke és a nyereség hazatelepítése nem volt korlátozva, ezért a vállalat egyéni elbánásban részesülhet.

124. Ezért a Bizottság úgy döntött, hogy a mintában szereplő kilenc kínai exportáló gyártó közül az alábbiak részesülnek egyéni elbánásban:

125. Ningbo Yonghong Fasteners Co., Ltd.

126. Ningbo Jinding Fastener Co., Ltd.

127. Biao Wu Tensile Fasteners Co., Ltd.

128. Kunshan Chenghe Standard Components Co., Ltd.

129. Changshu City Standard Parts Factory és Changshu British Shanghai International Fastener Co., Ltd.

2.2. Az egyéni vizsgálatban részesülő vállalatok

130. A piacgazdasági elbánásban nem részesülő három exportáló gyártó egyben egyéni elbánást is kért, arra az esetre, ha a piacgazdasági elbánást nem kapná meg. A rendelkezésre álló információk alapján megállapították, hogy az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésével összhangban e vállalatok megfelelnek az egyéni elbánás biztosításához szükséges valamennyi követelménynek.

131. Ezért a Bizottság úgy döntött, hogy az alábbi három kínai exportáló gyártó egyéni elbánásban részesül :

132. CELO Suzhou Precision Fasteners Co., Ltd

133. Golden Horse (Dong Guan) Metal Manufactory Co., Ltd

134. Yantai Agrati Fasteners Co., Ltd

3. A rendes érték meghatározása a piacgazdasági elbánásban nem részesülő kínai exportáló gyártók esetében

3.1 Analóg ország

135. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően azon exportáló gyártók esetében, amelyek nem részesültek piacgazdasági elbánásban, a rendes értéket az analóg országban alkalmazott árak vagy számtanilag képzett érték alapján kell meghatározni.

136. Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság jelezte, hogy a Kínai Népköztársaságra érvényes rendes érték meghatározásához megfelelő analóg országnak Indiát kívánja kijelölni, és felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg ezzel kapcsolatos észrevételeiket.

137. Több közösségi importőr és kínai exportáló gyártó azzal érvelve ellenezte India kiválasztását, hogy termékskálája nem hasonlítható össze a kínai exportáló gyártókéval. A felek többsége Tajvant javasolta analóg országként.

138. A Bizottság aktívan törekedett arra, hogy világszerte, beleértve Tajvant is együttműködést alakítson ki a kötőelemek ismert gyártóival. Egyik tajvani gyártó sem volt azonban hajlandó együttműködni. Más harmadik országbeli gyártók sem ajánlották fel az eljárásban való együttműködést. Ezzel szemben két indiai gyártó hajlandó volt együttműködni, és kitöltötte az analóg ország gyártóinak szánt kérdőívet. A kitöltött kérdőívekben benyújtott adatokat e két vállalat létesítményeiben ellenőrizték. Azonban csak az egyik vállalat bocsátott rendelkezésre olyan adatokat, amelyek elegendően részletesek voltak a rendes érték meghatározásához.

139. A végleges közzététel után számos importőr és exportőr megkérdőjelezte, hogy megfelelő volna az utóbbi indiai gyártó adatait felhasználni, mivel i) az említett gyártó által az indiai belföldi piacon előállított és értékesített mennyiség állítólag nem reprezentatív a Kínai Népköztársaságból a Közösségbe exportált mennyiséghez viszonyítva, és ii) az említett indiai gyártónak állítólag kereskedelmi kapcsolatai vannak a panaszt támogató egyik közösségi gyártóval. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy i) az indiai gyártó értékesítési volumenét kellően reprezentatívnak tekintették a megbízható rendes értékek megállapításához, és ii) önmagában attól, hogy az analóg ország gyártójának kapcsolatai vannak egy, a panaszt támogató közösségi gyártóval, az analóg ország még nem válik ésszerűtlen választássá. Azt is meg kell jegyezni, hogy ezek a kapcsolatok a vizsgálati időszak után jöttek létre. A fentiekre tekintettel és mivel más harmadik országok gyártói nem mutattak együttműködést, ésszerű volt Indiát választani analóg országként.

140. Az említett okokból és az indiai piacon fennálló versenyfeltételeket és nyitottságot, valamint azt a tényt figyelembe véve, hogy az együttműködő indiai gyártó a kínai exportáló gyártók által értékesített terméktípusokhoz hasonló terméktípusokat értékesített, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy India az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése értelmében megfelelő piaci berendezkedésű harmadik ország.

3.2 Rendes érték

141. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja alapján a piacgazdasági elbánásban nem részesülő exportáló gyártókra vonatkozó rendes értéket a lent leírtaknak megfelelően az analóg ország gyártójától kapott ellenőrzött információk alapján határozták meg.

142. A Bizottság megvizsgálta, hogy az India belföldi piacán reprezentatív mennyiségben értékesített egyes terméktípusok belföldi értékesítése a rendes kereskedelmi forgalom keretében történt értékesítésnek tekinthető-e az alaprendelet 2. cikke (4) bekezdésével összhangban. Ennek érdekében minden terméktípus esetében meghatározták a független fogyasztóknak a belföldi piacon a vizsgálati időszak alatt történt nyereséges értékesítések arányát.

143. Amennyiben egy bizonyos terméktípus a kiszámított gyártási költséggel megegyező vagy azt meghaladó nettó értékesítési áron eladott értékesítési mennyisége az adott típus teljes értékesítésének több mint 80%-át képviselte, és ha az említett típus súlyozott átlagára megegyezett a gyártási költséggel vagy meghaladta azt, a rendes értéket a tényleges belföldi ár alapján állapították meg. Ezt az árat az adott típusból a vizsgálati időszak során történt összes belföldi értékesítés súlyozott átlagáraként számították ki, függetlenül attól, hogy ezek az eladások nyereségesek voltak-e, vagy sem.

144. Olyan esetekben, amikor egy terméktípus nyereséges értékesítése akkora vagy kevesebb volt, mint a típus teljes értékesítési mennyiségének 80 %-a, vagy amikor a típus súlyozott átlagára nem érte el az előállítási költséget, a rendes érték a tényleges belföldi áron alapult, amelyet kizárólag e típus nyereséges értékesítésének súlyozott átlagaként számítottak ki.

145. A terméktípustól függően a rendes értéket az analóg ország egy gyártója belföldi piacra vonatkozó ellenőrzött adatai szerinti összes eladás súlyozott átlagának eladási ára alapján vagy a nyereséges értékesítések súlyozott átlagának eladási ára alapján határozták meg.

146. Az egyéni vizsgálatban részesülő vállalatok egyike és néhány importőr azt állította, hogy az érintett vállalatétól állítólag eltérő típusú kötőelemeket előállító egyetlen indiai gyártó által rendelkezésre bocsátott adatok alapján kiszámított rendes érték nem a legjobb alapja a megfelelő összehasonlításnak. Ezért a vállat azt javasolta, hogy a rendes értéket az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerint „bármilyen más elfogadható alapon”, ebben az esetben az exportőr saját, a nyersanyagköltségek állítólagos torzulása miatt kiigazított adatai alapján állapítsák meg.

147. A fenti kérelmet elutasították, mivel úgy vélik, hogy az indiai gyártó a (91) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően olyan típusú kötőelemeket is értékesített, amelyek összehasonlíthatók voltak a kínai exportáló gyártók által exportáltakkal. Emellett a lenti (103) preambulumbekezdésben említettek szerint elvégezték a rendes értéknek az árak összehasonlíthatóságát érintő megfelelő kiigazítását.

3.3 Exportárak

148. Minden olyan esetben, amikor az érintett terméket független közösségi fogyasztó részére exportálták, az exportárat az alaprendelet 2. cikke (8) bekezdésének megfelelően, azaz a ténylegesen megfizetett vagy megfizetendő exportárak alapján határozták meg.

149. Két exportáló gyártó a Közösségbe irányuló exportértékesítése egészét vagy egy részét a Közösségben található, vele kapcsolatban álló vállalatokon keresztül bonyolította, amelyek ezt követően a termékeket független közösségi vállalkozásoknak értékesítették tovább. Ezekben az esetekben az exportárat az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének megfelelően számtanilag képezték az importált termékek első, független vevő részére történő viszonteladási ára alapján, megfelelően kiigazítva azt a behozatal és a viszonteladás között felmerülő minden költség és a haszon figyelembevételével. A haszonkulcsot az együttműködő független importőröktől kapott információk alapján határozták meg.

3.4. Összehasonlítás

150. A rendes értéket és az exportárakat gyártelepi alapon hasonlították össze. A rendes érték és az exportár igazságos összehasonlításának biztosítása érdekében az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének megfelelően kiigazítások formájában kellő mértékben figyelembe vették az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségeket.

151. A Kínából exportált kötőelemek, illetve az indiai együttműködő gyártó által az indiai piacon eladott kötőelemek árainak összehasonlítása során különbséget tettek a normál és a különleges kötőelemtípusok között.

152. Emellett a helyszínen gyűjtött bizonyítékok alapján az indiai gyártó – amelynek adatait felhasználták a rendes érték meghatározásához – által alkalmazott minőségellenőrzési eljárások előrehaladottabbak voltak a főként normál típusú kötőelemeket gyártó és exportáló együttműködő kínai exportáló gyártók eljárásainál. Ezekben az esetekben az indiai rendes értéket az indiai gyártónál alkalmazott minőségellenőrzés költségei alapján igazították ki.

153. A fent említetteken kívül a szállítási és biztosítási, a kezelési és járulékos költségek, a csomagolás, a hitel- és banki költségek tekintetében minden olyan esetben elvégezték a megfelelő kiigazításokat, amikor azokat ésszerűnek, helyesnek és igazolt bizonyítékokkal alátámasztottnak ítélték.

4. Dömpingkülönbözetek

4.1. Az egyéni elbánásban részesülő, a mintában szereplő együttműködő exportáló gyártók esetében

154. Az egyéni elbánásban részesített, a mintában szereplő négy vállalat esetében a dömpingkülönbözetek meghatározásához az alaprendelet 2. cikke (11) bekezdésének megfelelően a teljes mértékben együttműködő indiai gyártóra vonatkozóan meghatározott rendes érték súlyozott átlagát vetették össze az egyes vállalatok Közösségbe irányuló exportja árának súlyozott átlagával.

155. A minta átlagát a mintában szereplő öt együttműködő vállalat dömpingkülönbözeteinek súlyozott átlagaként számították ki az alaprendelet 9. cikkének (6) bekezdésével összhangban függetlenül attól, hogy a vállalat részesült-e egyéni elbánásban.

156. A végleges dömpingkülönbözetek a vámfizetés előtti CIF közösségi határparitásos importár százalékában kifejezve a következők:

Vállalat | Dömpingkülönbözet |

Biao Wu Tensile Fasteners Co., Ltd. | 69,9% |

Kunshan Chenghe Standard Components Co., Ltd. | 93,2% |

Ningbo Jinding Fastener Co., Ltd. | 74,5% |

Ningbo Yonghong Fasteners Co., Ltd. | 105,3% |

Changshu City Standard Parts Factory és Changshu British Shanghai International Fastener Co., Ltd. | 63,1% |

A mintában nem szereplő együttműködő exportáló gyártók | 78,1% |

4.2. Az egyéni vizsgálatban részesülő együttműködő exportáló gyártók esetében

157. A dömpingkülönbözeteket a fenti (107) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően határozták meg.

158. A végleges dömpingkülönbözetek a vámfizetés előtti CIF közösségi határparitásos importár százalékában kifejezve a következők:

Vállalat | Dömpingkülönbözet |

CELO Suzhou Precision Fasteners Co., Ltd | 0,0% |

Golden Horse (Dong Guan) Metal Manufactory Co., Ltd | 26,5% |

Yantai Agrati Fasteners Co., Ltd | 0,0% |

4.3. Az összes többi exportáló gyártó esetében

159. A Kínai Népköztársaság összes többi exportőrére alkalmazandó, az egész országra vonatkozó dömpingkülönbözet kiszámításához a Bizottság először megállapította az együttműködés mértékét. Az együttműködés mértéke alacsonynak tekinthető, mivel az együttműködő gyártókra a Kínából származó teljes behozatal kb. 53 %-a esik. Ezért az együtt nem működő vállalkozásokra vonatkozó dömpingkülönbözetet az Eurostat adatok alapján kiszámított érték és az együttműködő gyártó által a legnagyobb dömpingkülönbözettel reprezentatív mennyiségben eladott terméktípusokra vonatkozó legmagasabb különbözetek átlagaként határozták meg.

160. Mindezek alapján az egész országra megállapított dömpingkülönbözet a vámfizetés előtti, közösségi határparitáson számított CIF-ár 115,4 %-a.

D. A KÁR

1. A közösségi termelés

161. A vizsgálat szerint a hasonló termék előállításával számos közösségi gyártó, a becslések szerint több mint 300 kis- és középvállalkozás, de néhány nagyobb vállalkozás is foglalkozik. A közösségi gyártók többsége nem jelentkezett a Bizottságnál az eljárás megindításáról szóló értesítés közzétételét követően. Azok a panaszos gyártók, akik nevében a panaszt benyújtották, együttműködtek a vizsgálatban, bár a mintában szereplő egyik vállalkozás nem bocsátott rendelkezésre a helyszíni vizsgálat során elég információt ahhoz, hogy együttműködő vállalatnak lehessen tekinteni. Ezért e vállalatot nem vették figyelembe a közösségi gazdasági ágazatra vonatkozó adatoknál. Számos más, a panaszt támogató vagy ellenző gyártó nyújtott be általános adatokat termelésük és eladásaik volumenéről. Mivel számos közösségi gyártó – többnyire kisvállalkozások – nem működött együtt a vizsgálat során, a vállalkozások adatai alapján nem lehetett pontosan megállapítani a közösségi termelés teljes volumenét.

162. Ennek következtében a közösségi termelést az Eurostat ipari termelésre vonatkozó adatai alapján becsülték meg. Ezen adatok alapján a közösségi össztermelés 2006-ban 1 431 602 tonna volt.

2. A közösségi gazdasági ágazat meghatározása

163. A panaszt támogató és a vizsgálatban teljesen együttműködő közösségi gyártók termelése az érintett termék közösségbeli termelésének 27,0 %-át képviseli. Ezért úgy tekinthető, hogy az alaprendelet 4. cikke (1) bekezdésének és 5. cikke (4) bekezdésének értelmében a közösségi gazdasági ágazatot e vállalatok alkotják.

164. Néhány közösségi importőr és exportáló gyártó azt állította, hogy számos együttműködő közösségi gyártó importált – a Közösségben található gyártó létesítményeiken túl – jelentős mennyiséget Kínából a Közösség piacán történő viszonteladásra, amit a vizsgálat megerősített.

165. Emellett azt állították, hogy az együttműködő közösségi gyártók közül hárman részben áthelyezték termelésüket, kínai termelőüzemeket hozva létre, és hogy ezért ezeket a vállalatokat ki kell zárni a jelenlegi számításokból. A vizsgálat során azonban kiderült, hogy e gyártók kínai leányvállalataikat elsősorban a kínai piac ellátására hozták létre, és e vállalatok érdekeltségi központja a Közösségben maradt.

166. Az együttműködő közösségi gyártók importjának volumene tekintetében a vizsgálat azt mutatta, hogy néhány vállalat saját közösségi gyártásának eladásaihoz képest a Kínából származó érintett termékből elég kis mennyiségben importált a Közösségbe. A saját termékeknek a kapcsolatban álló és független vállalatok által lebonyolított eladásai a fent említett felek által állított mennyiségeknél sokkal alacsonyabbak voltak.

167. A vizsgálat azt mutatta, hogy e vállalatok érdekeltségi központja továbbra is kétségtelenül a Közösségen belül van, és a Kínai Népköztársaságból származó importjuk ellenére a közösségi termelés részének tekintendők.

3. Közösségi fogyasztás

168. A 2006-os közösségi fogyasztást a tagállami hatóságok által az Eurostatnak jelentett teljes előállítási volumen alapján a behozatal hozzáadásával és a kivitel levonásával határozták meg.. Megállapították, hogy a kimutatható fogyasztás összhangban van a panaszban említett fogyasztással. Egyéb adatok hiányában azért a panaszban szereplő, 2004-2005-re vonatkozó adatokat is használták. A 2003 és a vizsgálati időszak közötti években az import- és az exportvolument az Eurostat adatai alapján határozták meg. 2003-ra vonatkozóan nem állt rendelkezésre adat, ezért a közösségi fogyasztás és a piaci részesedés nem volt megbecsülhető.

169. Ezen adatok alapján megállapították, hogy 2004 és a vizsgálati időszak között az érintett termék iránti kereslet a Közösségben 29 %-kal nőtt.

Forrás: Eurostat, Comext, panasz | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

Közösségi fogyasztás (tonna) | N/A | 1.761.838 | 1.744.473 | 2.104.425 | 2.272.981 |

2004-es index = 100 | N/A | 100 | 99 | 119 | 129 |

4. Az érintett országból a Közösségbe irányuló behozatal

4.1 Az érintett behozatal mennyisége és piaci részesedése

170. A Kínából származó import mennyiségét az Eurostat adatai alapján határozták meg. A mennyiség és a piaci részesedés tekintetében a Kínából származó behozatal a következőképpen alakult:

Forrás: Eurostat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

A Kínából származó behozatal mennyisége (tonna) | 216.085 | 295.227 | 387.783 | 485.435 | 601.887 |

Index | 100 | 137 | 179 | 225 | 279 |

A Kínai Népköztársaság piaci részesedése | N/A | 17% | 22% | 23% | 26% |

171. Míg az érintett termék fogyasztása 2004 és a vizsgálati időszak között 29%-kal növekedett, a Kínából származó behozatal ugyanezen időszak alatt folyamatosan, 103%-kal emelkedett. Következésképpen a figyelembe vett időszak alatt a Kínai Népköztársaság piaci részesedése 17 %-ról 26 %-ra nőtt.

4.2 Importárak és alákínálás

172. Az alábbi táblázat a Kínából származó termékek átlagos importárainak alakulását mutatja. Az árak a figyelembe vett időszak folyamán viszonylag állandóak voltak, 2005-ig enyhe növekedést, 2006-ban pedig enyhe csökkenést mutattak.

Forrás: Eurostat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

A Kínából származó termékek importárai, EUR/tonna | 938,70 | 968,11 | 992,56 | 931,30 | 958,28 |

Index | 100 | 103 | 106 | 99 | 102 |

173. Az érintett terméknek a vizsgálati időszak alatt a közösségi piacon érvényes eladási árára vonatkozóan a mintában szereplő közösségi gyártók árait összehasonlították a mintában szereplő kínai exportáló gyártók áraival. A közösségi gazdasági ágazat vonatkozó eladási árai a független vevők esetében alkalmazott árak voltak, melyeket szükség esetén kiigazítottak a gyártelepi árszintre, vagyis figyelmen kívül hagyták a Közösségen belüli szállítási költségeket és levonták az engedményeket és a visszatérítéseket. Ezeket az árakat összehasonlították a kínai exportáló gyártók kedvezménymentes értékesítési áraival, amelyeket szükség szerint a közösségi határparitáson számított CIF-importár szintjéhez igazítottak, a vámkezelési és a behozatal utáni költségek figyelembevételével megfelelően kiigazítva. Mivel a közösségi gazdasági ágazat az általa előállított termékeket forgalmazóknak és végfelhasználóknak adja el, míg a kínai termékeket kapcsolatban álló és független importőrökön és/vagy kereskedőkön keresztül értékesítik, szükség esetén megtörtént az importár kiigazítása annak biztosítása érdekében, hogy az összehasonlítás a kereskedelem azonos szintjén történjen.

174. A fent említettek szerint a közösségi importőrök és az exportáló gyártók szerint a kínai termékek főként alapminőségű normál kötőelemek, míg a közösségi gazdasági ágazat inkább a kötőelemek legdrágább piaci szegmensét látja el. Ezért azt állították, hogy az átlagárakon alapuló árösszehasonlítások félrevezetőek lennének. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az alákínálási különbözetet vállalati adatok alapján terméktípusonként állapították meg az összehasonlított termékek tulajdonságainak figyelembevételével. Ennek során a (102) és (103) preambulumbekezdésben leírt módszerhez hasonló módszert alkalmaztak, és különbséget tettek a kínai export nagy részét kitevő normál kötőelemek, valamint a speciális kötőelemek között.

175. Az összehasonlítás igazolja, hogy a vizsgálati időszak alatt az érintett termék behozatalát a közösségi gazdasági ágazat áraihoz képest alákínált áron értékesítették a Közösségben; az alákínálás mértéke a közösségi gazdasági ágazat árainak százalékában kifejezve átlagosan több mint 40 %.

5. A közösségi gazdasági ágazat helyzete

176. Az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdésével összhangban a Kínából származó dömpingelt behozatal közösségi gazdasági ágazatra gyakorolt hatásának vizsgálata valamennyi olyan gazdasági tényező és mutató értékelésére kiterjedt, amelyek 2003 és a vizsgálati időszak között a gazdasági ágazat helyzetét befolyásolták. A közösségi gazdasági ágazat helyzetének elemzését a mintában szereplő fent említett vállalatokra vonatkozóan végezték el a termelés, a termelési kapacitás, a kapacitáskihasználás, az értékesítés, a piaci részesedés, a foglalkoztatás és a termelékenység kivételével, ahol a számadatok a közösségi gazdasági ágazat egészére vonatkoznak, és az együttműködő közösségi gyártók által rendelkezésre bocsátott információkon alapulnak.

5.1 Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás

177. A közösségi gazdasági ágazat termelése, termelési kapacitása és kapacitáskihasználása a következőképpen alakult:

Teljes közösségi gazdasági ágazat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

A termelés volumene (tonna) | 379.354 | 407.185 | 371.884 | 387.057 | 403.040 |

Index | 100 | 107 | 98 | 102 | 106 |

Termelési kapacitás (tonna) | 712.567 | 726.171 | 731.200 | 742.901 | 768.689 |

Index | 100 | 102 | 102 | 104 | 108 |

Kapacitáskihasználás (%) | 53% | 56% | 51% | 52% | 52% |

178. A 2004 és a vizsgálati időszak közötti jelentős 29 %-os keresletnövekedés ellenére a közösségi gazdasági ágazat termelési volumene ingadozott a figyelembe vett időszak során, és a vizsgálati időszakban csak 6 %-kal volt nagyobb a 2003-as értéknél.

179. A termelési kapacitás csak kis mértékben nőtt a figyelembe vett időszak során, ami azt jelenti, hogy a kapacitáskihasználás a teljes időszak során az 52 %-tól 53 %-ig terjedő igen alacsony szinten maradt. Néhány közösségi importőr azt állította, hogy a termelési kapacitásra vonatkozó adatokat túlbecsülték például azáltal, hogy folyamatos termelést feltételeztek (24 órán és 365 napon keresztül), illetve alábecsülték a gépeknek az új terméktípus gyártásához szükséges átállításához felhasznált időt vagy beleszámolták a kapacitásba a régi gépeket is. A kapacitást azonban 3 műszakot tartalmazó 220 nappal számolták ki, kellő figyelmet fordítva a termelés fennakadására, amely az esetek többségében a hőkezelési soron fordult elő. A rendelkezésre álló kapacitás kiszámolásánál ellenőrizték a rendelkezésre álló hidegkovácsolásra alkalmas gépek számát, és figyelembe vették a gépeknek az új gyártási tételek előállításához való átállításához szükséges átlagos időt (ami 2 órától 12 óráig terjedhet).

180. A közösségi gazdasági ágazat termelési és kapacitásmutatóinak alakulása a következőképpen magyarázható:

181. A közösségi gazdasági ágazat fenntartotta, illetve megpróbálta javítani jelenlétét a jobb minőségű termékek (különleges termékek) piaci szegmensében, ahol az egységár magasabb, de a termelési mennyiség kisebb.

182. A közösségi gazdasági ágazatnak ezért korszerűsítenie kellett felszerelését, és ki kellett igazítania termelési szerkezetét annak érdekében, hogy előállítsa ezeket a speciálisabb terméktípusokat, ami megmagyarázza a teljes kapacitás enyhe növekedését, valamint a korábban a normál típusú kötőelemek előállítására fordított, kihasználatlan kapacitás jelentős arányát.

183. A független közösségi importőrök azt állították, hogy kis mértékben befolyásolta volna a kapacitáskihasználást, ha a közösségi gyártók a figyelembe vett időszak során a Kínából behozott mennyiségekkel megegyező mennyiségű terméket állítottak volna elő, és az akkor is 60 % alatt maradt volna. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a figyelembe vett időszak során a Kínából importált termékek mennyisége jelentős, mivel 2006-ban a teljes közösségi termelés 26,9 %-át teszik ki. Következésképpen a kapacitáskihasználásra gyakorolt kedvező hatás a véltnél jelentősebb lett volna, ha a Közösségben állították volna elő azokat a mennyiségeket, amelyekhez rendelkezésre állt a kapacitás.

184. A végleges közzététel után több független közösségi importőr azzal érvelt, hogy amennyiben végül elfogadnák az intézkedéseket, azok 200 000 tonnát meghaladó ellátási hiányhoz vezetnének a közösségi piacon. A vizsgálati időszakban tapasztalt szabad kapacitási szintek alapján azonban a Közösségben rendelkezésre álló tényleges termelési kapacitást 2,5 millió tonna felettire becsülik, azaz messze meghaladja a Közösség 2,27 millió tonnás fogyasztását. Ezért megállapították, hogy a Közösségben rendelkezésre álló, kihasználatlan termelési kapacitás jóval meghaladja az állítólagos 200 000 tonnás hiányt, tehát könnyedén ki tudná elégítené az érintett termék iránti keresletet.

5.2 Készletek

185. Az alábbi számadatok a közösségi gazdasági ágazat árukészleteinek az egyes időszakok végén rendelkezésre álló mennyiségét mutatják.

A mintában szereplő közösségi gazdasági ágazat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

A késztermékek készleteinek mennyisége | 78.722 | 82.275 | 77.293 | 72.360 | 74.859 |

Index | 100 | 105 | 98 | 92 | 95 |

186. A figyelembe vett időszak során a készletek a 7 %-os termelésnövekedés ellenére 5 %-kal csökkentek. Ez főként a normál termékeknek a közösségi gazdasági ágazat termékpalettáján betöltött csökkenő részesedésére vezethető vissza. Figyelembe véve azonban, hogy a Közösségben a hasonló termékek előállítása főként rendelés alapján történik, jelen termék esetében a raktárkészlet szintje nem jelentős mutató.

5.3 Értékesítés, piaci részesedés, növekedés és átlagos egységárak a Közösségben

187. Az alábbi adatok a közösségi gazdasági ágazat független közösségi vevőknek történő értékesítéseit szemléltetik.

Teljes közösségi gazdasági ágazat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

A közösségi gazdasági ágazat értékesítései a Közösségben (1000 EUR) | 722.974 | 739.563 | 754.101 | 816.532 | 874.380 |

Index | 100 | 102 | 104 | 113 | 121 |

A közösségi gazdasági ágazat értékesítései a Közösségben (tonna) | 338.417 | 383.625 | 351.296 | 378.650 | 377.966 |

Index | 100 | 113 | 104 | 112 | 112 |

A közösségi gazdasági ágazat eladási egységárai a Közösségben (EUR/tonna) | 2.136 | 1.928 | 2.147 | 2.156 | 2.313 |

Index | 100 | 90 | 100 | 101 | 108 |

A közösségi gazdasági ágazat piaci részesedése (tonna) | N/A | 22% | 20% | 18% | 17% |

Index | N/A | 100 | 92 | 83 | 76 |

188. A közösségi ágazati gazdaság értékesítési volumene a figyelembe vett időszak során 12 %-kal növekedett, értékét tekintve pedig 21 %-os emelkedést mutatott a fogyasztóspecifikus termékek növekvő részesedése következtében.

189. Ugyanakkor megállapították, hogy a közösségi piacon a független vevőknek történő értékesítések átlagos eladási árai a figyelembe vett időszak során nőttek. Erre az áremelkedésre a nyersanyagárak jelentős növekedését, valamint azt a tény figyelembe véve kell tekinteni, hogy a közösségi gazdasági ágazat erőfeszítéseit a piac magasabb szegmensére (speciális termékek) összpontosította, amelyet a dömpingelt behozatal kevésbé befolyásolt. A fogyasztók speciális igényeit kielégítő, kiváló minőségű termékek átlagos eladási egységára általában magasabb, mint a normál termékeké. Ezért az eladási árak növekedése mind a nyersanyagárak növekedését, mind pedig a közösségi gazdasági ágazat által gyártott termékskála változásait tükrözi.

190. A 2003 és 2004 közötti növekedés után a közösségi gyártók értékesítési volumene 1%-kal csökkent. A közösségi fogyasztás ugyanakkor 29 %-os növekedést mutatott, ami azt jelenti, hogy a közösségi gazdasági ágazat nem tudta kihasználni a növekvő közösségi fogyasztást, és ennek következtében a közösségi gazdasági ágazat piaci részesedése kevesebb mint három év alatt 24 %-kal visszaesett. A közösségi gyártók piaci részesedésének a teljes figyelembe vett időszakra (azaz 2003-at beleértve) vonatkozóan kiszámított csökkenése valószínűleg még magasabb lenne.

191. Megállapították, hogy a közösségi gazdasági ágazat nem tudta kihasználni a közösségi fogyasztásból adódó piaci fellendülést, mert a Kínából származó dömpingelt behozatal megfosztotta a közösségi gyártókat attól a lehetőségtől, hogy nagyobb mértékben folytassák a normál termékek előállítását.

5.4 Nyereségesség és pénzáramlás

A mintában szereplő közösségi gazdasági ágazat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

A hasonló termék értékesítésének nyereségessége a Közösségben | 2.1% | 4.7% | 3.4% | 2.9% | 4.4% |

A hasonló termék értékesítéséből származó pénzáramlás a Közösségben (1000 EUR) | 60,772 | 69,501 | 80,874 | 73,372 | 65,200 |

Index | 100 | 114 | 133 | 121 | 107 |

192. A hasonló terméknek a közösségi gazdasági ágazat általi értékesítéséből származó haszon mértéke a figyelembe vett időszak során változott, de csak mérsékelten pozitív szinteket ért el.

193. A nyereségesség 2003-ban érte el a legalacsonyabb szintet (2,1%), de azóta javult, ami részben a közösségi gazdasági ágazatnak az előállítási költségek csökkentésére és a termelékenység növelésére irányuló erőfeszítéseiből adódik, valamint abból, hogy erőfeszítéseiket a normál termékeknél magasabb bevételt eredményező jó minőségű termékek előállítására összpontosították, amelyeket kevésbé érint a Kínából származó dömpingelt behozatal.

194. Meg kell jegyezni, hogy a figyelembe vett időszak során az összességében pozitív nyereségesség egybeesett a piac bővülésével a gazdasági ciklus 2004-től 2008 elejéig tartó növekedési szakaszában, és valószínűleg jelentősen hanyatlani fog, ha ezek a tendenciák megfordulnak. A kötőelemek, mint széles körben elterjedt ipari termékek valóban érzékenyen reagálnak az általános gazdasági helyzet, és különösen az ipari termelés változásaira.

195. A hasonló termék közösségi értékesítéséből származó pénzáramlás 2005-ig 33 %-kal nőtt, de a vizsgálati időszakban majdnem eredeti szintjére tért vissza.

5.5 Beruházások, a beruházások megtérülése és tőkebevonási képesség

196. A kötőelemek gyártása viszonylag tőkeintenzív. A közösségi gazdasági ágazat szerint a gyártás optimalizálására van szükség ahhoz, hogy meg tudjanak felelni az egyre több kihívást tartogató piaci környezetben. A rugalmasság elérése érdekében a közösségi gazdasági ágazat viszonylag magas szinten tartotta beruházásait, amelyek a figyelembe vett időszak során enyhén csökkentek, de jelentős szinten maradtak. A beruházásokat főként új gépek vásárlására fordították a gyártás optimalizálása érdekében.

A mintában szereplő közösségi gazdasági ágazat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

Összberuházás a figyelembe vett időszakban (1000 EUR) | 35,294 | 23,965 | 31,373 | 30,634 | 31,442 |

Index | 100 | 68 | 89 | 87 | 89 |

197. A figyelembe vett időszakban a befektetéseknek a nettó eladások százalékaként kifejezett megtérülése 2003 és a vizsgálati időszak között 7 százalékponttal növekedett. Ez azzal a ténnyel volt magyarázható, hogy a közösségi gazdasági ágazat nagyszabású beruházások nélkül próbálta maximalizálni meglévő termelési kapacitásainak kihasználását. A vizsgálat során kiderült, hogy a mintában szereplő valamennyi gyártó fejlesztette belső gépi berendezéseit annak érdekében, hogy gyártási létesítményeit új fogyasztói bázisához (fogyasztóspecifikus termékek) igazítsa.

A mintában szereplő közösségi gazdasági ágazat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

Beruházások megtérülése | 6% | 16% | 12% | 12% | 13% |

198. Nem találtak arra vonatkozó bizonyítékot, hogy a figyelembe vett időszakban csökkent vagy nőtt-e a tőkebevonási képesség.

5.6 Foglalkoztatás és termelékenység

199. A foglalkoztatás, a termelékenység és bérköltség a közösségi gazdasági ágazatban a következőképpen alakult:

Teljes közösségi gazdasági ágazat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

Alkalmazottak száma | 5.600 | 6.353 | 6.359 | 6.272 | 6.257 |

Index | 100 | 113 | 114 | 112 | 112 |

Termelékenység (tonna/alkalmazott) | 68 | 64 | 58 | 62 | 64 |

Index | 100 | 95 | 86 | 91 | 95 |

200. A közösségi gazdasági ágazat 2003 és a vizsgálati időszak között növelte alkalmazottainak számát. Ez egyrészt a termelési volumen fenntartására irányuló erőfeszítéseknek, másrészt az olyan diverzifikáltabb összetett termékek gyártásának volt köszönhető, amelyek az eszközök és a gépek állandó rugalmasságát igénylik. A közösségi gazdasági ágazat stratégiai folyamatának eredményei a termelékenység terén is megmutatkoztak, amely a figyelembe vett időszak során állandó maradt, bár a termelésnek igazodnia kellett a több humánerőforrást igénylő új fogyasztói bázishoz (fogyasztóspecifikus termékek).

5.7 Bérek

201. A bérek átlagos szintje a figyelembe vett időszak során enyhén nőtt.

A mintában szereplő közösségi gazdasági ágazat | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

Alkalmazottankénti bérköltségek a figyelembe vett időszakban | 30.478 | 32.042 | 32.089 | 34.232 | 35.662 |

Index | 100 | 105 | 105 | 112 | 117 |

5.8 A tényleges dömpingkülönbözet mértéke és korábbi dömping okozta károk helyreállítása

202. A fenti preambulumbekezdésben leírtak szerint a megállapított dömpingkülönbözetek egyértelműen a meghaladják a de minimis értéket. Továbbá a dömpingelt behozatal mennyiségének és árának figyelembevételével a tényleges dömpingkülönbözet hatásai nem tekinthetők elhanyagolhatónak.

203. A Közösség az előző dömping hatásait nem heverte ki, mivel e vizsgálatot megelőzően nem végeztek vizsgálatot.

5.9 A kárra vonatkozó következtetés

204. 2003 és a vizsgálati időszak között az érintett terméknek a Kínából származó dömpingelt behozatala majdnem 180 %-kal nőtt, és a vizsgálati időszakban 26 %-os piaci részesedést ért el. Ezenkívül a vizsgálati időszakban az érintett termék dömpingelt behozatala jelentősen alákínált a közösségi gazdasági ágazat eladási árainak. Az áralákínálás súlyozott átlaga 40% fölött volt.

205. Ugyanekkor, miközben a közösségi fogyasztás 29 %-kal nőtt, a közösségi gazdasági ágazat eladásainak mennyisége csak 1 %-kal csökkent. A közösségi gazdasági ágazat piaci részesedése 24 %-kal esett vissza, és a nyersanyag globális áremelkedését nem tudta teljes mértékben fogyasztóira áthárítani, aminek eredményeképpen a nyereségesség folyamatosan alacsony szinten maradt.

206. A gyártás ennek következtében nem nőtt a közösségi fogyasztással azonos mértékben, és a kapacitáskihasználás a figyelembe vett időszakban rendkívül alacsony, kb. 50 % maradt. Ez a nyereségességre is negatív hatással volt, mivel megakadályozta az ágazatot, hogy teljes mértékben kihasználja a méretgazdaságosságot.

207. A dömpingelt behozatalnak a közösségi gazdasági ágazatra gyakorolt hatását a figyelembe vett időszak során a közösségi piac terjeszkedése és a kedvező gazdasági ciklus valamelyest csökkentette. Ez a helyzet azonban megfordulhat, ha a ciklus lezárul.

208. Annak ellenére, hogy a figyelembe vett időszak során a közösségi gazdasági ágazat jelentős erőfeszítéseket tett a termelés mennyiségének a rugalmas gyártás általi fenntartására, valamint folyamatos erőfeszítéseket tett a termelékenység és a versenyképesség növelésére, nyereségessége, a pénzáramlás és befektetéseinek megtérülése nem tükrözte az érintett termék iránti közösségi kereslet folyamatos növekedését. Ez a tendencia komoly kihatással lehet a közösségi gazdasági ágazat azon képességére, hogy fenntartsa a kiváló minőségű termékek gyártását.

209. A tájékoztató dokumentum közzétételét követően a kínai exportáló gyártók és a közösségi importőrök azt állították, hogy mivel néhány mutató, például az értékesítések volumene, az árak és a nyereségesség a figyelembe vett időszak során pozitív tendenciát mutatott, a Bizottságnak azt a következtetést kellene levonnia, hogy a közösségi gazdasági ágazat nem szenvedett jelentős kárt.

210. A közösségi gazdasági ágazat másfelől azt állította, hogy a nyereségesség jelenlegi alacsony szintje egyre jobban befolyásolja azon képességét, hogy olyan szinten tartsa és olyan mértékben fejlessze a gyártó berendezést, hogy jelenléte továbbra is meghatározó lehessen a felső piaci szegmensben. A normál termékek magas termelési volumenének csökkenése ezért szintén befolyásolja a közösségi gazdasági ágazat azon kapacitását, hogy folytassa a kiváló minőségű termékek gyártását.

211. A vizsgálat azóta megerősítette, hogy jelentős kárt okozott, hogy a kínai import néhány fontos piaci szegmensből jelentős mértékben kiszorította a közösségi termékeket, ami kedvezőtlen hatással volt a kapacitáskihasználásra és a nyereségességre, még ha e hatást enyhítette is az, hogy az ágazat az alacsonyabb termelési volument ellensúlyozni tudta a magasabb bevételt eredményező piaci szegmensekre és termékekre való összpontosítással.

212. A fentiekre való tekintettel megállapítást nyert, hogy az alaprendelet 3. cikke értelmében a közösségi gazdasági ágazatot jelentős kár érte.

E. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS

1. Előzetes megjegyzés

213. Az alaprendelet 3. cikke (6) és (7) bekezdésének megfelelően a Bizottság megvizsgálta, hogy volt-e okozati összefüggés a Kínából származó dömpingelt behozatal és a közösségi gazdasági ágazatot ért jelentős kár között. A dömpingelt behozatalon kívüli olyan ismert tényezőket is megvizsgáltak, amelyek ugyanabban az időben károsíthatták a közösségi gazdasági ágazatot, mégpedig azért, hogy a más tényezők által okozott lehetséges kárt ne a dömpingelt behozatalnak tudják be.

2. A Kínából származó behozatal hatása

214. 2004 és a vizsgálati időszak között a kimutatható közösségi fogyasztás 29 %-kal nőtt (mennyiségét tekintve), míg a közösségi gyártók eladásai csak 17 %-kal emelkedtek. A közösségi gyártók piaci részesedése ezért ugyanebben ez időszakban több mint 6,8 százalékponttal csökkent.

215. A független közösségi importőrök azt állították, hogy ha az értékesítéseket nem mennyiségben, hanem értékben fejeznék ki, a helyzet lényegesen különbözne, mivel a Közösségben előállított kötőelemek eladási egységárai lényegesen magasabban a kínai termékek árainál, és a figyelembe vett időszak során nőttek. Az alacsony árú behozataloknak a közösségi piacra gyakorolt hatása elemzésekor azonban a korábbi gyakorlattal összhangban megfelelőnek vélték a behozatal tendenciáinak és a piaci részesedésnek főként a mennyiségek és nem az érték alapján történő értékelését. Az eladási értékeket emellett befolyásolják a termékösszetétel változásai, ahogy ez a közösségi gazdasági ágazatnak a nagyobb értékű termékek gyártására való átállásakor is történt. Végül meg kell jegyezni, hogy az eladások alakulása csak egy a kártényezők közül, és önmagában nem döntő jelentőségű.

216. A Kínából érkező dömpingelt behozatal volumenének több mint 170 %-os, számottevő növekedése 2003 és a vizsgálati időszak között, valamint a közösségi piaci részesedésének jelentős növekedése (17%-ról 26%-ra) 2004 és a vizsgálati időszak között egybeesett a közösségi gyártók piaci részesedésének folyamatos csökkenésével.

217. A figyelembe vett időszak során a dömpingelt behozatalok árai a világszerte növekedő nyersanyagárak ellenére viszonylag állandóak és alacsonyak maradtak. A kínai exportőrökkel ellentétben a közösségi gyártók által alkalmazott eladási árak követték a nyersanyagköltségek növekvő tendenciáját.

218. A Kínából származó normál termékek behozatalának növekvő mennyiségére a közösségi gazdasági ágazat a speciális termékek (fogyasztóspecifikus) gyártásának fejlesztésével válaszolt, így fenn tudta tartani termelési volumenét és, és meg tudta akadályozni a nyereségesség további hanyatlását. A felső piaci szegmensbe tartozó termékek azonban nem tudják teljes mértékben ellensúlyozni a normál termékek nagy mennyiségben történő előállítása okozta veszteséget.

219. A dömpingelt behozatal árai ezenfelül erősen alákínáltak a közösségi gazdasági ágazat árainak, és ezzel erősen leszorították azokat, éppen akkor, amikor a nyersanyagköltségek jelentősen növekedtek. A vizsgálat kimutatta, hogy a Kínából származó jelentős mennyiségű dömpingelt termékbehozatal által gyakorolt erős árleszorító hatás miatt a közösségi gazdasági ágazat költségeinek növekedését nem tudta teljes mértékben áthárítani a vevőkre. Ez a nem megfelelő nyereségességi szintet, valamint a befektetések megtérülése és a pénzáramlás visszaesését vonta maga után.

220. Számos exportőr, importőr és ezek szövetségei azt állították, hogy a kínai export nincs versenyben a közösségi gazdasági ágazat termékeivel, mivel e kettő eltérő, egymást kiegészítő termékkategóriákat érint. Míg a kínai export a vizsgálati időszakban látszólag csak néhány piaci szegmensre, például normál csavarokra és fejescsavarokra összpontosult, figyelembe kell venni, hogy mégis jelentős piaci átfedés van a közösségi gazdasági ágazat, illetve a kínai exportőrök által gyártott és értékesített termékek között, és hogy a helyzet dinamikusan fejlődik. A közösségi gazdasági ágazat a behozatalok miatt piaci részesedésének jelentős százalékát már elvesztette néhány piaci szegmensben, de a jelenleg erős termékeinek piacát is elveszítheti, ha folytatódik a jelenlegi tendencia.

221. Emellett az Eurostat adatai azt mutatták, hogy az egyes KN-kódok alá besorolt, a Közösségben jelentős mennyiségben gyártott termékek versenyeznek a Kínából származó behozatalokkal. Néhány importőr azt állította, hogy ugyan minden KN-kód alá besorolt terméket gyártanak a Közösségben, az egyes KN-kódokon belül néhány terméktípus és mennyiség esetében azonban ez a helyzet nem áll fenn. Nem szolgáltattak azonban az állítást alátámasztó adatokat. Emellett a 4.5.1. szakaszban leírtak szerint a közösségi gyártók jelenleg termelési kapacitásuknak kb. felét használják, és műszakilag képesek a kötőelemek bármely típusának előállítására, ha a piaci feltételek ezt indokolják.

222. A Bizottság ezért azt a következtetést vonta le, hogy a 2003 óta jelentősen megnövekedett mennyiségű és piaci részesedésű, dömpingelt áron folytatott, dömpingelt behozatal által gyakorolt nyomás jelentősen hozzájárult a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz.

3. Egyéb tényezők hatása

3.1 Más harmadik országokból származó behozatal

223. A fent említettek szerint a figyelembe vett időszak során Kína volt a hasonló termék közösségi piacra irányuló behozatalának legjelentősebb exportőre. Az érintett termék Kínából származó behozatalának részesedése a világ többi részéből származó behozatalokhoz viszonyítva a figyelembe vett időszak során 20 %-kal növekedett, és a vizsgálati időszak végére elérte a 61 %-ot.

Forrás: Comext | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

Teljes behozatal a világ többi részéből (kivéve Kínából), tonna | 321.059 | 337.402 | 306.525 | 359.860 | 391.590 |

Index | 100 | 105 | 95 | 112 | 122 |

Teljes behozatal a világ többi részéből (kivéve Kínából), 1000 EUR | 725.264 | 799.161 | 825.250 | 929.873 | 1.052.993 |

Index | 100 | 110 | 114 | 128 | 145 |

Egységár (EUR/tonna) | 2.258 | 2.368 | 2.692 | 2.583 | 2.689 |

Index | 100 | 105 | 119 | 114 | 119 |

A Kínából származó behozatalnak a világ többi részéről származó teljes behozatalban való részesedése | 40,23% | 46,67% | 55,85% | 57,43% | 60,58% |

224. Emellett a vizsgálat során megállapították – ahogy az alábbi ábra (forrás: Comext) alapján látható – hogy a világ többi részéről származó behozatal átlagos eladási egységárai (euróban) nem követték ugyanazt a tendenciát, mint a Kínából származó behozatal, mivel az előbbiek a figyelembe vett időszak során 19 %-kal nőttek, míg a Kínából származó behozatal ezzel szemben 2 %-os emelkedést mutatott. A világ többi részéből származó behozatal euróban kifejezett átlagos eladási egységára tonnánként 180 %-kal volt magasabb a Kínából származó behozatal tonnánkénti átlagos eladási egységáránál.

[pic] |

225. Ennek megfelelően a Bizottság úgy véli, hogy más harmadik országokból származó behozatalok nem járulhattak hozzá a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz. A fő exportáló országokra, azaz Tajvanra, Japánra és az Amerikai Egyesült Államokra vonatkozó információkat tartalmazó alábbi táblázat ugyanazokat a tendenciákat mutatja, mint a világ többi része.

Forrás: Comext | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

Tajvan (tonna) | 171.770 | 180.176 | 160.765 | 169.777 | 186.901 |

Japán (tonna) | 22.392 | 17.289 | 21.735 | 52.056 | 56.852 |

USA (tonna) | 6.537 | 6.132 | 6.059 | 7.254 | 7.459 |

Index (összesítve) | 100 | 101 | 94 | 114 | 125 |

Összesített egységár: (EUR/tonna) | 2.238 | 2.297 | 2.626 | 2.456 | 2.510 |

3.2 A közösségi gazdasági ágazat exportteljesítménye

226. A Bizottság azt is megvizsgálta, hogy a közösségi gazdasági ágazat Közösségen kívüli országokba irányuló exportja hozzájárult-e a figyelembe vett időszakban elszenvedett kárhoz. A Közösségen kívüli országokba irányuló export 2006-ban a hasonló termék közösségi gazdasági ágazat általi termelésének csak körülbelül 11 %-át tette ki. Ez az export 2003 és a vizsgálati időszak között körülbelül 81 %-kal nőtt. Emellett az exportok árai a közösségi piacon érvényes eladási áraknál folyamatosan lényegesen magasabbak voltak. Ezért megállapítható, hogy a harmadik országokba irányuló export nem járult hozzá a Közösség gazdasági ágazata által elszenvedett kárhoz.

2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Vizsgálati időszak |

A világ többi részébe irányuló közösségi export a figyelembe vett időszakban (tonna) | 114.211 | 135.656 | 149.463 | 171.240 | 197.722 |

Index | 100 | 119 | 131 | 150 | 173 |

A világ többi részébe irányuló közösségi export a figyelembe vett időszakban (1000 EUR) | 513.286 | 611.366 | 683.624 | 825.528 | 927.644 |

Index | 100 | 119 | 133 | 161 | 181 |

Egységár (EUR/tonna) | 4.494 | 4.,506 | 4.573 | 4.820 | 4.691 |

3.3 A nyersanyagárak növekedése

227. A fenti bizonyítékok ugyan azt mutatják, hogy az acélárak a vizsgálati időszak során valamelyest növekedtek a Közösségben, úgy tűnik azonban, hogy nem ez az emelkedés volt a közösségi gazdasági ágazat helyzetének romlását okozó döntő tényező. Ez a romlás inkább a fenti (x) preambulumbekezdésben említett piaci részesedés elveszítésére volt visszavezethető. A vizsgálat megállapította, hogy a figyelembe vett időszak során az átlagos eladási egységárak emelkedésének oka főként az volt, hogy a közösségi gazdasági ágazat termékösszetételében megnőtt a speciális termékek aránya, mivel e típusok előállítása költségesebb.

228. A közösségi gazdasági ágazat azonban nem tudta értékesítési árait megfelelő mértékben emelni ahhoz, hogy ezzel ellensúlyozza a felső piaci szegmensbe tartozó termékek előállítása okozta költségnövekedést. Az árak rugalmatlansága annak tudható be, hogy ezzel egyidejűleg megindult a Kínából származó dömpingelt behozatal, a közösségi árakat jelentősen alákínáló árakon. Ilyen körülmények között megállapítható, hogy a közösségi gazdasági ágazatot a dömpingelt behozatal erős árnyomásnak tette ki, és ezért nem volt lehetőség arra, hogy a költségnövekedést teljes mértékben ellensúlyozzák az eladási árak növelésével.

229. Végezetül megjegyzendő, hogy a nyersanyagárak emelkedésének a piac minden szereplőjére hatnia kellett volna, a kínai exportáló gyártókat is beleértve, és ezért nem tekinthető különösen a közösségi gazdasági ágazatot károsító tényezőnek, különösen mivel a Kínából származó érintett termék eladási árai a nyersanyagárak növekedése ellenére stabilak maradtak.

230. A fentiek alapján a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy a nyersanyagárak emelkedése önmagában nem szünteti meg azt az okozati összefüggést, amely a Kínából származó dömpingelt behozatal és a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kár között áll fenn.

4. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés

231. A kár ebben az esetben főként a növekvő piacon elérhető potenciális értékesítési mennyiség és piaci részesedés elveszítésében nyilvánul meg. Az ebből következő árleszorítás és az alacsony kapacitáskihasználás miatt bekövetkező méretgazdaságossági veszteség a figyelembe vett időszakban fennálló általánosan kedvező gazdasági helyzet ellenére a nyereségesség elégtelen szintjéhez vezetett.

232. A vizsgálat azt mutatta, hogy a legtöbb kármutató helyzetének romlása egybeesett a Kínából származó importmennyiségek hirtelen emelkedésével és Kína piaci részesedésének nagy mértékű növekedésével, valamint azzal, hogy e behozatal jelentősen alákínált a közösségi áraknak. Azt is megállapították továbbá, hogy a más harmadik országokból származó behozatalok nem járulhattak hozzá a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz, mivel az átlagos importárak lényegesen magasabbak a kínai importáraknál, valamint a Kínán kívüli országokból származó behozatal piaci részesedése a kínai behozatalokhoz viszonyítva csökkent a Közösségben.

233. A közösségi gazdasági ágazat Közösségen kívüli országokba irányuló exportjának kedvező alakulása azt jelenti, hogy e fejlődés potenciális hatása nem tudja megcáfolni a Kínából származó dömpingelt behozatal és a közösségi gazdasági ágazatot ért jelentős kár közötti okozati összefüggést