INDOKOLÁS

A JAVASLAT HÁTTERE

- A javaslat okai és céljai

A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) tudományos szakvéleménye megállapította, hogy a balti-tengeri lazacállományt alkotó 30 vadon élő folyami lazacállomány némelyike kívül esik a biztonságos biológiai határokon, és esetükben fennáll a genetikai kimerülés veszélye. A Nemzetközi Balti-tengeri Halászati Bizottság által 1997-ben kidolgozott, nem kötelező jellegű gazdálkodási terv 2010-ben lejárt, és új terv nélkül az állománnyal való jövőbeli gazdálkodásnak nem lesznek célkitűzései, és az nem lesz kiszámítható a halászok és az idegenforgalmi vállalkozások számára. A tagállamok, a balti-tengeri regionális tanácsadó testület és az érintettek így többször kérték az Európai Bizottságot, hogy tegyen javaslatot egy új gazdálkodási rendszerre.

A javaslat célja olyan többéves, a balti-tengeri lazachalászatra vonatkozó gazdálkodási terv kidolgozása, amely biztosítja, hogy a teljes balti állomány – beleértve valamennyi folyami lazacállományt is – védettségi helyzete kedvező legyen, és amely gondoskodik a fenntartható kiaknázásról. A kezdeményezés konkrét célkitűzése a következők biztosítása:

a) a balti-tengeri lazacállomány fenntartható kiaknázása a legnagyobb fenntartható hozam elvének megfelelően;

b) a balti-tengeri lazacállomány genetikai integritásának és genetikai sokféleségének védelme.

- Háttér-információk

- A balti-tengeri lazacállománnyal folytatott jelenlegi gazdálkodásnak részét képezi a teljes kifogható mennyiség (TAC) évenkénti meghatározása és olyan technikai védelmi intézkedések, mint a tilalmi időszakok kijelölése és a legkisebb kirakodási méret megállapítása. Az eresztőhálók tilalma, amely a balti-tengeri barna delfinek védelmét szolgálja, a lazacra vonatkozó halászati erőkifejtést is korlátozta a fő medencében. A lazac az élőhelyvédelmi irányelv[1] meghatározása szerint uniós érdekeltségű faj, nem tengeri élőhelyét pedig a víz-keretirányelv[2] védi. Emellett a Balti-tengeri Környezetvédelmi Bizottság (HELCOM)[3] is meghatározott egyes célkitűzéseket a HELCOM balti-tengeri cselekvési tervének[4] hatálya alá tartozó fajokra vonatkozóan.

- Összhangban a közös halászati politika halászati erőforrások védelmére vonatkozó átfogó törekvésével, és különös figyelemmel a többéves tervek kidolgozását előíró, a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet (alaprendelet) 5. és 6. cikkére, a terv fő elemei a következők:

- célkitűzések és célértékek (minden vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyóban elérni a potenciális kétéveslazac-termelés 75 %-át a rendelet hatálybalépésétől számított tíz éven belül),

- a halászat okozta állománypusztulás állandó, 0,1-es arányán alapuló TAC. A TAC csak a tengeri halászatra vonatkozik majd, de kiterjed a szabadidős horgászat területén szolgáltatásokat kínáló, nem halászati célú hajók parancsnokaira is,

- a tagállamok kötelezése arra, hogy a terv hatálybalépésétől számított legfeljebb 24 hónapon belül technikai védelmi intézkedéseket, például tiltott területeket és tilalmi időszakokat határozzanak meg és alkalmazzanak a vándorló ívó halak parti vizeikben történő védelme érdekében,

- a vadon élő állományok genetikai sokféleségének védelme érdekében a lazacok azon folyókba történő kihelyezésének fokozatos megszüntetése, amelyekben ember által épített akadályok vannak, és ahol nem lehetséges a vadon élő, önfenntartó lazacpopuláció helyreállása,

- pénzügyi segítség az Európai Halászati Alaptól ahhoz a tevékenységhez, amelynek keretében a vadon élő lazacállományt szolgáló védelmi intézkedésként a lazacot közvetlenül újratelepítik azokba a folyókba, amelyekben lehetséges egy vadon élő, önfenntartó lazacpopuláció fennmaradása.

- Meglévő uniós rendelkezések a javaslat által érintett területen

Az alaprendelet meghatározza a közös halászati politika általános keretét, és azonosítja azokat a helyzeteket, amelyekben a Tanácsnak többéves tervet kell elfogadnia.

- Megjegyzendő, hogy a közös halászati politika soron következő reformjának összefüggésében e javaslattervezet egyes rendelkezései a jövőben változhatnak.

A 2005. december 21-i 2187/2005/EK tanácsi rendelet technikai védelmi intézkedéseket határoz meg a Balti-tengerre vonatkozóan, azaz legkisebb kirakodási méretet és tilalmi időszakokat a lazachalászat tekintetében.

Az éves tanácsi rendelet, amely egyes halállományok és halállománycsoportok tekintetében meghatározza a Balti-tengeren alkalmazandó halászati lehetőségeket és a kapcsolódó feltételeket, megállapítja a lazacra vonatkozó TAC-szinteket (2011-re vonatkozóan például az egyes halállományok és halállománycsoportok tekintetében a Balti-tengeren alkalmazandó halászati lehetőségeknek a 2011. évre történő meghatározásáról szóló, 2010. november 29-i 1124/2010/EU tanácsi rendelet).

A halászatra vonatkozó uniós ellenőrző rendszer létrehozásáról szóló 1224/2009/EU tanácsi rendelet meghatározza a halászatra vonatkozó általános ellenőrzési követelményeket, ugyanakkor tartalmaz a többéves tervekre vonatkozó konkrét követelményeket is.

- Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel

A javaslat célkitűzései összhangban állnak az Európai Unió környezetvédelmi politikájával, különösen az élőhelyvédelmi irányelv, a víz-keretirányelv és a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv célkitűzéseivel.

KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELTEKKEL; HATÁSVIZSGÁLAT

A konzultáció módja, a legfontosabb célterületek és a válaszadók köre

Mivel a lazac széles körű érdeklődésre számot tartó faj nemcsak a kereskedelmi halászok, hanem a hobbihorgászok, idegenforgalmi vállalatok és a folyókhoz kapcsolódó érdekcsoportok körében is, a Bizottság a konzultációs folyamat során megpróbálta valamennyi érdekcsoportot megszólítani. Egy nyílt, valamennyi balti nyelvre lefordított konzultációs dokumentumot tettek közzé az interneten. A balti-tengeri tagállamok halászati és környezetvédelmi igazgatási szervei és a legfontosabb érdekeltek részt vettek egy konzultációs találkozón is 2009. április 28-án Brüsszelben. Létrejött egy hatásvizsgálatért felelős irányítócsoport, amely 6 főigazgatóság, nevesül a Környezetvédelmi Főigazgatóság, a Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Összetartozás Főigazgatósága, a Regionális Politikai Főigazgatóság, a Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság, a Kereskedelmi Főigazgatóság és a Főtitkárság képviselőit tömörítette.

Érintett tudományterületek/szakterületek

A javaslat alapja a környezetvédelmi paramétereket illetően az ICES tudományos szakvéleménye[5], a társadalmi és gazdasági értékeléseket illetően a Finn Vad- és Halkutató Intézet tudományos szakvéleménye[6], valamint a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) értékelései és szakvéleménye[7].

Az észrevételek és felhasználásuk rövid ismertetése

A tudományos szakvélemények és a konzultációk összefoglalója megtalálható az e javaslathoz csatolt hatásvizsgálati jelentésben.

A szakértői vélemények nyilvánosságának biztosítása

Valamennyi szakvélemény és a konzultációs eljárás kapcsán tett minden hozzászólás megtalálható a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság weboldalán: http://ec.europa.eu/fisheries/cfp/governance/consultations_en.htm.

- Hatásvizsgálat

Ha jól valósítják meg őket, a javasolt intézkedések a belvizekre vonatkozó környezetvédelmi jogi kötelezettségek végrehajtásával együttesen a következő célt érik el:

a) a balti-tengeri lazacállományra vonatkozóan

- minden vadon élő balti folyami lazacállomány helyreállása a biztonságos biológiai határokon belülre és a kedvező védettségi helyzet eléréséig, a gyenge folyami lazacállományokra nehezedő halászati terhelés korlátozásával,

- önfenntartó lazacpopuláció helyreállása a lazacállománnyal már egyáltalán nem vagy csak nagyon gyenge populációval rendelkező folyókban, ami a vadon élő lazac nagyobb mértékű össztermelését eredményezné,

- a vadon élő lazac genetikai sokféleségének védelme, mivel a tenyésztett lazac potenciálisan negatív hatású ivadéktelepítése jelentősen csökkenni fog;

b) a kereskedelmi halászati ágazatra vonatkozóan

- a halászati lehetőségek kiszámíthatósága az egyértelmű lehalászási szabályok eredményeképp,

- a vadon élő lazac növekvő termelése és minden vadon élő folyami állomány helyreállítása, ami hosszú távon növeli a halászati lehetőségeket;

c) a szabadidős horgászati ágazatra vonatkozóan

- a vadon élő lazac növekvő termelése és minden vadon élő folyami állomány helyreállítása, ami hosszú távon növeli a halászati lehetőségeket;

d) az idegenforgalmi ágazatra vonatkozóan

- növekedési potenciál a vadon élő lazacra irányuló halászat lehetőségeinek javulása miatt mind a tengeren, mind a folyókra vonatkozóan.

A JAVASLAT JOGI ELEMEI

- Jogalap

E javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés[8] 43. cikkének (2) bekezdése.

- A szubszidiaritás elve

Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 3. cikke (1) bekezdése d) pontjának megfelelően a javaslat az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik. Bár a balti-tengeri lazac anadrom faj, az EUMSZ 3. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében vett „tengeri biológiai erőforrásnak” minősítendő. E rendelkezés szellemével összhangban a tengeri fajok hatékony védelmét teljes migrációs ciklusuk során biztosítani kell. Ezért a szubszidiaritás elve nem alkalmazható.

- Arányosság

A javasolt intézkedések megfelelnek az arányosság elvének, mivel nem lépik túl a balti-tengeri lazacállomány közös halászati politika keretében való védelmében álló célkitűzés teljesítéséhez szükséges mértéket, és alkalmasak arra, hogy biztosítsák a lazachalászat hosszú távú fenntarthatóságát.

KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

Nincsenek új költségvetési vonzatok.

KIEGÉSZÍTő INFORMÁCIÓK

- Felülvizsgálatra/módosításra/megszüntetésre vonatkozó rendelkezés

A javaslat felülvizsgálatra és módosításra vonatkozó rendelkezést tartalmaz.

2011/0206 (COD)

Javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

a balti-tengeri lazacállományra és az ezen állomány halászatára vonatkozó többéves terv létrehozásáról

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2) bekezdésére,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[9],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[10],

a javaslat nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

rendes jogalkotási eljárás keretében,

mivel:

1. A Nemzetközi Balti-tengeri Halászati Bizottságban 1997-ben elfogadott, lazacra vonatkozó cselekvési terv 2010-ben lejárt. A Balti-tengeri Környezetvédelmi Bizottság (HELCOM) szerződő felei arra sürgették az EU-t, hogy dolgozzon ki egy hosszú távú tervet a balti-tengeri lazaccal folytatott gazdálkodásra vonatkozóan.

2. A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) és a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) nemrégiben kiadott tudományos szakvéleményei megállapítják, hogy egyes balti-tengeri lazacállományok kívül esnek a biztonságos biológiai határokon, és ajánlott egy többéves terv kidolgozása európai szinten.

3. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 3. cikke (1) bekezdése d) pontjának megfelelően az Európai Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a tengeri biológiai erőforrások megőrzését illetően. Mivel a lazac anadrom faj, a tengeren élő balti-tengeri lazacállományok védelme nem érhető el olyan intézkedések meghozatala nélkül, amelyek az ilyen állományokat folyami életük során védik. Annak érdekében tehát, hogy biztosított legyen a tengeri fajok teljes migrációs ciklusuk során való hatékony védelme, az ilyen intézkedésekre szintén kiterjed az Európai Unió kizárólagos hatásköre, és azokat bele kell foglalni a többéves tervbe.

4. A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló 92/43/EGK irányelv[11] az európai uniós érdekeltségű fajok közé sorolja a lazacot, és az ezen irányelv alapján hozott intézkedéseket úgy kell kidolgozni, hogy biztosítsák a lazacállományoknak a kedvező védettségi helyzettel összeegyeztethető kiaknázását. Ezért biztosítani kell, hogy a lazac védelmére e rendelet alapján hozott intézkedések összeegyeztethetők legyenek és összhangban álljanak az említett irányelv alapján hozott intézkedésekkel.

5. A vízpolitika terén az uniós fellépés kereteinek meghatározásáról szóló 2000/60/EK irányelv[12] célja annak a vízi környezetnek a védelme, megőrzése és javítása, ahol a lazac az életciklusának egy részét tölti. A balti-tengeri lazacállományra vonatkozó többéves tervnek hozzá kell járulnia a 2000/60/EK irányelv célkitűzéseinek megvalósításához. Az irányelvben már előírt intézkedéseket, mint amilyenek a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek, nem kell megismételni ebben a rendeletben, de biztosítani kell az e rendelet alapján és az említett irányelv alapján a lazac belvízi élőhelyeinek védelme és javítása érdekében hozott intézkedések összehangolását és következetességét.

6. A fenntartható fejlődéssel foglalkozó 2002. évi johannesburgi nemzetközi csúcstalálkozón jóváhagyott végrehajtási terv kijelenti, hogy minden kereskedelmi állományt vissza kell állítani egy olyan szintre, amely 2015-re képes a legnagyobb fenntartható hozam biztosítására. Az ICES úgy véli, hogy a balti folyami lazacállományokra vonatkozóan ez a szint a vadon élő lazacállománnyal rendelkező különböző folyók potenciális kétéveslazac-termelési kapacitásának 60 és 75 %-a közötti termelési szintnek felel meg. Az ilyen tudományos szakvéleménynek alapul kell szolgálnia a többéves terv célkitűzéseinek és célértékeinek meghatározásához.

7. A tudományos szakvélemények azt jelzik, hogy a balti-tengeri lazacállományok genetikai szennyeződése az őshonos populációk túlélési arányának és bőségének csökkenését, valamint a fertőzésekkel és a helyi környezeti feltételek megváltozásával szembeni genetikai ellenálló képességük romlását eredményezheti. A balti-tengeri lazacállományok genetikai integritásának és sokféleségének megőrzése tehát létfontosságú szerepet játszik az állományok védelmében, és célkitűzésként kell szerepelnie a többéves tervben.

8. A halászat okozta tengeri és folyami állománypusztulás arányát úgy kell meghatározni, hogy olyan méretű vadon élő lazacállomány maradjon fenn, amely biztosítja a legnagyobb fenntartható hozamot a megállapított célértékeknek és időtartamnak megfelelően. A halászat okozta tengeri állománypusztulás arányát a HTMGB szakvéleménye alapján kell megállapítani.

9. A terv hatékonyabb megvalósítása érdekében, és hogy célzottabban lehessen reagálni az egyes folyami lazacállományok sajátosságaira, az érintett tagállamokat – az EUMSZ 2. cikkének (1) bekezdésével összhangban – fel kell hatalmazni arra, hogy a folyóikra vonatkozóan meghatározzák a lazac halászat okozta állománypusztulásának arányát, a TAC-t és bizonyos technikai védelmi intézkedéseket.

10. Mikor intézkedéseket fogadnak el e rendelet keretében, a tagállamoknak teljes mértékben tiszteletben kell tartaniuk a nemzetközi kötelezettségeiket, különösen azokat, amelyek az Egyesült Nemzetek Szervezete 1982. december 10-i Tengerjogi Egyezményének[13] 66. cikkéből erednek, amely cikk többek között előírja, hogy az anadrom halfajok származási országának és a többi érintett országnak együtt kell működniük ezen állományok megőrzése és a velük folytatott gazdálkodás terén.

11. Rendelkezni kell arról, hogy a Bizottság a többéves tervben meghatározott célértékek és célkitűzések alapján időszakosan értékelje a tagállami intézkedések megfelelőségét és hatékonyságát.

12. A tudományos szakvélemények szerint az ivadéktelepítési eljárások jelentős hatást gyakorolhatnak a balti-tengeri lazacállomány genetikai sokféleségére, és fennáll a veszélye annak, hogy az, hogy minden évben nagy mennyiségű tenyésztett halat helyeznek ki a Balti-tengerbe, befolyásolja a vadon élő lazac genetikai integritását, ezért ezeket az eljárásokat fokozatosan meg kellene szüntetni. Ennélfogva e többéves tervben meg kell határozni e kihelyezések feltételeit.

13. A lazacállomány befogadására potenciálisan alkalmas folyók közvetlen újratelepítése bizonyos feltételekkel védelmi intézkedésnek tekinthető, mert pozitív hatással van a lazacok teljes számára és a halászatra, mivel helyre tudja állítani az önfenntartó lazacpopulációkat. Kifejezetten lehetővé kell tenni, hogy az e feltételeknek megfelelő közvetlen újratelepítés az Európai Halászati Alapról szóló 1198/2006/EK rendelet[14] 38. cikkének (2) bekezdésével összhangban jogosult legyen finanszírozásra.

14. Mivel azonban a lazac kihelyezése jelenleg kötelező lehet bizonyos tagállamokban, valamint azért, hogy a tagállamoknak legyen idejük igazodni e követelményekhez, a lazacok ivadéktelepítésen és közvetlen újratelepítésen kívüli kihelyezését az e rendelet hatálybalépését követő hét éves átmeneti időszakban továbbra is meg kell engedni.

15. Az ebben a rendeletben foglalt intézkedéseknek való megfelelés biztosítása érdekében a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról szóló, 2009. november 20-i 1224/2009/EK tanácsi rendeletben[15] foglaltakon túl egyedi ellenőrzési intézkedéseket kell elfogadni.

16. A lazacra halászó part menti hajók jelentős részének hossza nem éri el a 10 métert. Ezért az 1224/2009/EK rendelet 14. cikke által előírt halászati napló használatát és a 17. cikke által megkövetelt előzetes értesítést ki kellene terjeszteni valamennyi hajóra.

17. Annak biztosítása érdekében, hogy a lazacok fogásait ne jelentsék megtévesztően tengeripisztráng-fogásként, elkerülve ezzel a megfelelő ellenőrzést, az előzetes értesítések 1224/2009/EK rendelet 17. cikkével összhangban történő benyújtásának kötelezettségét ki kell terjeszteni minden olyan hajóra is, amely tengeri pisztrángot tart a fedélzetén.

18. A lazacállományra vonatkozó pontosabb és tudományosabb adatok szolgáltatása érdekében engedélyezni kell az elektromos halászatot.

19. Az újabb tudományos szakvélemények szerint a lazac szabadidős tengeri horgászata jelentős hatást gyakorol a lazacállományokra, habár az erre vonatkozó adatok nem túl pontosak. Konkrétabban, lehetséges, hogy a szolgáltatásaikat nyereségért kínáló vállalkozások által működtetett hajókról végzett szabadidős horgászat a balti-tengeri lazac fogásainak fontos részéért felel. Ezért a többéves terv működése érdekében helyénvaló bevezetni bizonyos, az ilyen tevékenységek szabályozására irányuló konkrét gazdálkodási intézkedéseket.

20. Az e rendeletben meghatározott célértékek hatékony elérése érdekében, valamint abból a célból, hogy gyorsan lehessen reagálni az állomány állapotában bekövetkező változásokra, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy e rendelet bizonyos nem alapvető fontosságú elemei tekintetében a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el, a 6., 7., 11. és 25. cikkben meghatározottak szerint. A felhatalmazásnak tartalmaznia kell annak a lehetőségét, hogy a Bizottság módosítsa a halászat okozta tengeri állománypusztulás arányát, a vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyók listáját és az e rendelet mellékleteiben foglalt bizonyos technikai információkat, valamint hogy intézkedéseket fogadjon el a balti folyami állományokra vonatkozóan, amennyiben a (9) preambulumbekezdésben említett felhatalmazás alapján a tagállamok nem fogadnak el intézkedéseket vagy az intézkedéseket a Bizottság hatástalannak tartja.

21. A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során biztosítania kell a releváns dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, kellő időben történő és megfelelő átadását.

22. Az e rendelet 12. cikkében a lazac ivadéktelepítése tekintetében megállapított rendelkezések végrehajtására vonatkozó egységes feltételek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben[16] foglaltak szerint kell gyakorolni,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. FEJEZET TÁRGY, ALKALMAZÁSI KÖR ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Tárgy

Ez a rendelet a balti-tengeri lazacállomány védelmére és a vele folytatott gazdálkodásra vonatkozó többéves tervet (a továbbiakban: a terv) hoz létre.

2. cikk

Alkalmazási kör

1. A tervet a következőkre kell alkalmazni:

a) a balti-tengeri és a Balti-tengerhez kapcsolódó, a tagállamok (a továbbiakban: az érintett tagállamok) területén található folyókban zajló kereskedelmi halászat;

b) a Balti-tengeren folytatott szabadidős lazachorgászat, amennyiben azt szolgáltató hajókról végzik.

3. cikk

Fogalommeghatározások

1. E rendelet céljaira a 2371/2002/EK rendelet 3. cikkében, a 2000/60/EK rendelet 2. cikkében, valamint az 1224/2009/EK rendelet 4. cikkében foglalt fogalommeghatározások alkalmazandók.

2. Ezen túlmenően az alábbi fogalommeghatározásokat is alkalmazni kell:

23. „Balti-tenger”: az ICES 22–32 alkörzet;

24. „balti folyók”: a Balti-tengerhez kapcsolódó, a tagállamok területén található folyók;

25. „balti-tengeri lazacállomány”: minden, a Balti-tengerben és a balti folyókban található – akár vadon élő, akár tenyésztett – lazacállomány;

26. „vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyó”: az I. mellékletben felsorolt, önfenntartó vadon élő lazacpopulációkkal rendelkező folyó, ahová nem vagy csak korlátozott mértékben helyeznek ki tenyésztett lazacot;

27. „lazacállomány befogadására potenciálisan alkalmas folyó”: olyan folyó, ahol korábban volt(ak) vadon élő lazacpopuláció(k), és jelenleg nincs vagy alacsony szintű a természetes szaporodás, és megvan a lehetőség egy önfenntartó, vadon élő lazacpopuláció helyreállására;

28. „potenciális kétéveslazac-termelési kapacitás”: a kétéves lazacra vonatkozó termelési kapacitás, amelyet a vonatkozó folyóspecifikus paraméterek alapján számítanak ki az egyes folyókra;

29. „technikai védelmi intézkedések”: olyan intézkedések, amelyek a halászeszközök használatának és összetételének megszabásával és a halászterületekhez való hozzáférés korlátozásával szabályozzák a fogások faj- és méretösszetételét, valamint az ökoszisztémák elemeire a halászati tevékenységek által gyakorolt hatásokat;

30. „ivadéktelepítés”: a tenyésztett kétéves vagy fiatalabb lazac szándékos kihelyezése a vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyókba;

31. „közvetlen újratelepítés”: a tenyésztett kétéves vagy fiatalabb lazac kihelyezése lazacállomány befogadására potenciálisan alkalmas folyókba;

32. „szolgáltató hajó”: olyan vállalkozás által üzemeltetett hajó, amely szolgáltatásokat – így horgászfelszerelést, szállítást és/vagy útmutatást – kínál a Balti-tengeren szabadidős lazachorgászat céljából;

33. „teljes kifogható mennyiség” (TAC): a balti-tengeri lazacnak az állományból évente kifogható és kirakodható mennyisége.

II. FEJEZET CÉLKITŰZÉSEK

4. cikk

Célkitűzések

A terv célja a következők biztosítása:

a) a balti-tengeri lazacállomány fenntartható kiaknázása a legnagyobb fenntartható hozam elvének megfelelően;

b) a balti-tengeri lazacállomány genetikai integritásának és genetikai sokféleségének védelme.

III. FEJEZET CÉLÉRTÉKEK

5. cikk

Célértékek a vadon élő folyami lazacállományokra vonatkozóan

34. Azon vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyók esetében, amelyek e rendelet hatálybalépéséig elérték a potenciális kétéveslazac-termelési kapacitás 50 %-át, a vadon élő kétéves lazacok termelésének a rendelet hatálybalépésétől számított öt éven belül el kell érnie az adott folyóra vonatkozó potenciális kétéveslazac-termelési kapacitás 75 %-át.

35. Azon vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyók esetében, amelyek e rendelet hatálybalépéséig nem érték el a potenciális kétéveslazac-termelési kapacitás 50 %-át, a vadon élő kétéves lazacok termelésének a rendelet hatálybalépésétől számított öt éven belül el kell érnie a folyóra vonatkozó potenciális kétéveslazac-termelési kapacitás 50 %-át és tíz éven belül a 75 %-át.

36. Tíz évvel e rendelet hatálybalépését követően a vadon élő kétéves lazacok termelését minden vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyó esetében a potenciális kétéveslazac-termelési kapacitás legalább 75 %-ának megfelelő szinten kell tartani.

37. Az érintett tagállamok minden vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyóra vonatkozóan egyéb, szigorúbb célértékeket határozhatnak meg.

IV. FEJEZETLEHALÁSZÁSI SZABÁLYOK

6. cikk

A folyókra vonatkozó TAC meghatározása

38. A vadon élő folyami lazacállományokra vonatkozó éves TAC nem haladhatja meg a halászat okozta állománypusztulás (2) bekezdésben említett arányának megfelelő szintet.

39. A vadon élő folyami lazacállományok halászat okozta állománypusztulásának arányát minden tagállam az 5. cikkben meghatározott célértékeknek és a HTMGB és az ICES szakvéleményeinek megfelelően határozza meg, és azt e szervek rendszeresen újraértékelik, ha több információ válik elérhetővé, vagy ha megváltoznak a folyó jellemzői. Ebből a célból a tagállamok figyelembe veszik az egyes folyók potenciális kétéveslazac-termelési kapacitását, amelyet a vonatkozó folyóspecifikus paraméterek alapján az ICES számít ki és értékel rendszeresen újra, ha több információ válik elérhetővé, vagy ha megváltoznak a folyó jellemzői.

40. Az érintett tagállamok legkésőbb egy évvel e rendelet hatálybalépését követően közzéteszik a halászat okozta állománypusztulás vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyókra vonatkozó arányát és a lazacra vonatkozó megfelelő TAC-t az 1224/2009/EK rendelet 114. cikkének megfelelően létrehozott hivatalos honlapjuk nyilvánosan hozzáférhető részén, majd évente felülvizsgálják ezeket az értékeket.

41. A Bizottság a 4. és az 5. cikkben meghatározott célkitűzések és célértékek alapján háromévente értékeli a tagállamok által e cikk értelmében meghozott intézkedések összeegyeztethetőségét és hatékonyságát.

42. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 26. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a halászat okozta állománypusztulás vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyókra vonatkozó arányának és/vagy a megfelelő TAC-nak a megállapítása és/vagy az érintett halászat betiltása céljából, amennyiben az érintett tagállamok e rendelet hatálybalépésének időpontját követően a megszabott határidőig nem tesznek közzé ilyen intézkedéseket az (1), a (2) és a (3) bekezdésnek megfelelően.

43. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 26. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a halászat okozta állománypusztulás vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyókra vonatkozó arányának és/vagy a megfelelő TAC-nak a megállapítása és/vagy az érintett halászat betiltása céljából, amennyiben a (4) bekezdésnek megfelelően elvégzett értékelés alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a tagállami intézkedések nem egyeztethetők össze a 4. és az 5. cikkben meghatározott célkitűzésekkel és célértékekkel, illetve hogy nem alkalmasak azok elérésére.

44. A Bizottság által elfogadott intézkedések a 4. és az 5. cikkben meghatározott célkitűzések és célértékek elérését hivatottak biztosítani. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus Bizottság általi elfogadásával a tagállami intézkedések hatályukat vesztik.

7. cikk

A tengerre vonatkozó TAC meghatározása

45. A tengeri lazacállományokra vonatkozó éves TAC nem haladhatja meg a halászat okozta állománypusztulás 0,1-es arányának megfelelő szintet.

46. Ha egyértelmű jelek utalnak arra, hogy az állomány állapota megváltozott és/vagy a halászat okozta állománypusztulás aktuális aránya nem megfelelő a 4. cikkben meghatározott célkitűzések teljesítéséhez, a Bizottság a 26. cikkel összhangban elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján módosíthatja a halászat okozta tengeri állománypusztulás (1) bekezdésben említett arányának értékét.

47. Fertőzések váratlan kitörése, kritikusan alacsony két éven túli túlélési arány vagy egyéb előre nem látható fejlemények esetén a Tanács olyan TAC-ról határoz, amely alacsonyabb, mint a halászat okozta állománypusztulásnak az (1) bekezdésben említett arányán alapuló TAC.

8. cikk

A nemzeti kvóta szolgáltató hajók általi felhasználása

A szolgáltató hajókról a tengeren kifogott lazac beleszámít a nemzeti kvótába.

V. FEJEZETTECHNIKAI VÉDELMI INTÉZKEDÉSEK

9. cikk

Tagállami intézkedések a gyenge folyami lazacállományok védelme érdekében

48. Azon vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyókra vonatkozóan, amelyek e rendelet hatálybalépéséig nem érték el a potenciális kétéveslazac-termelési kapacitás 50 %-át, az érintett tagállamok az e rendelet hatálybalépésétől számított két éven belül nemzeti technikai védelmi intézkedéseket állapítanak meg.

49. Az (1) bekezdésben említett technikai védelmi intézkedések folyóspecifikus követelményeken alapulnak, hogy megfelelően hozzájáruljanak a 4. és az 5. cikkben meghatározott célkitűzések és célértékek teljesítéséhez. Az ilyen intézkedések alkalmazásának helyszínét a tengeri lazacvándorlási útvonalakkal kapcsolatosan rendelkezésre álló legpontosabb információk alapján kell meghatározni.

10. cikk

Intézkedések az egyéb folyami lazacállományok védelme érdekében

A tagállamok nemzeti technikai védelmi intézkedéseket állapíthatnak meg a balti folyóikra vonatkozóan az e rendelet 9. cikkének hatálya alá nem tartozó folyami lazacállományok tekintetében. Ezek az intézkedések hozzájárulnak a 4. és az 5. cikkben meghatározott célkitűzések és célértékek teljesítéséhez.

11. cikk

Bizottsági intézkedések

50. A Bizottság a 4. és az 5. cikkben meghatározott célkitűzések és célértékek alapján háromévente értékeli a tagállamok által a 9. és a 10. cikk értelmében meghozott intézkedések összeegyeztethetőségét és hatékonyságát, különösen, ha a vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyók több tagállamot szelnek át.

51. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 26. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a szükséges technikai védelmi intézkedések meghatározása céljából, amennyiben az érintett tagállamok e rendelet hatálybalépésének időpontját követően a megszabott határidőig nem fogadnak el ilyen intézkedéseket a 9. cikknek megfelelően.

52. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 26. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a szükséges technikai védelmi intézkedések meghatározása céljából, amennyiben az (1) bekezdésnek megfelelően elvégzett értékelés alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a tagállami intézkedések nem egyeztethetők össze a 4. és az 5. cikkben meghatározott célkitűzésekkel és célértékekkel, illetve hogy nem alkalmasak azok elérésére.

53. A Bizottság által elfogadott intézkedések a 4. és az 5. cikkben meghatározott célkitűzések és célértékek elérését hivatottak biztosítani. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus Bizottság általi elfogadásával a tagállami intézkedések hatályukat vesztik.

VI. FEJEZETKIHELYEZÉS

12. cikk

Ivadéktelepítés

54. Lazacivadékokat csak vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyóba lehet telepíteni. Az egyes folyókba kihelyezett kétéves lazacok száma nem haladhatja meg a folyó becsült potenciális kétéveslazac-termelési kapacitását.

55. Az ivadéktelepítést olyan módon kell elvégezni, amely védi a különböző folyami lazacállományok genetikai sokféleségét, figyelembe veszi az ivadéktelepítéssel érintett folyó és a közeli folyók meglévő halközösségeit, ezzel együtt maximalizálja az ivadéktelepítés hatását.

56. A Bizottság a 27. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálati eljárásnak megfelelően elfogadott végrehajtási aktusok útján megállapíthat részletes szabályokat e cikk alkalmazására vonatkozóan.

13. cikk

Közvetlen újratelepítés

A lazacállomány befogadására potenciálisan alkalmas folyók közvetlen újratelepítésére csak akkor kerülhet sor, ha:

a) a folyó szabad migrációs vízi útvonalakkal rendelkezik, vízminősége megfelelő, és a lazac szaporodásához és növekedéséhez megfelelő élőhelyet biztosít;

b) a közvetlen újratelepítés célja egy életképes, önfenntartó vadon élő lazacpopuláció létrehozása vagy megerősítése;

c) létezik kihelyezés előtti és utáni, értékelést is tartalmazó monitoringprogram;

d) alkalmas és megfelelő védelmi és gazdálkodási intézkedések vannak hatályban, hogy megkönnyítsék egy önfenntartó lazacpopuláció helyreállását a folyóban.

Az (1) bekezdésnek megfelelő közvetlen újratelepítés az Európai Halászati Alapról szóló 1198/2006/EK rendelet 38. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában védelmi intézkedésnek tekintendő.

14. cikk

Átmeneti időszak

A lazacoknak a 12. és a 13. cikkel összhangban történő kihelyezéstől eltérő kihelyezése e rendelet hatálybalépésétől számítva 7 éven át folytatódhat.

VII. FEJEZETELLENŐRZÉS ÉS VÉGREHAJTÁS

15. cikk

Kapcsolat az 1224/2009/EK rendelettel

E fejezet eltérő rendelkezéseinek hiányában az e fejezetben előírt ellenőrzési intézkedéseket az 1224/2009/EK rendeletben megállapítottakon felül kell alkalmazni.

16. cikk

Hajónaplók

Az 1224/2009/EK rendelet 14. cikkétől eltérve, a lazacra vonatkozó halászati engedéllyel rendelkező, bármilyen hosszúságú európai uniós halászhajók parancsnokainak hajónaplót kell vezetniük a műveleteikről az 1224/2009/EK rendelet 14. cikkében megállapított szabályoknak megfelelően.

17. cikk

Előzetes értesítések

Az 1224/2009/EK rendelet 17. cikke (1) bekezdésének bevezető mondatától eltérve, a fedélzeten lazacot és/vagy tengeri pisztrángot tartó, bármilyen hosszúságú európai uniós halászhajók parancsnokainak a halászati művelet befejezését követően azonnal értesíteniük kell a lobogójuk szerinti tagállam illetékes hatóságait az 1224/2009/EK rendelet 17. cikkének (1) bekezdésében felsorolt információkról.

18. cikk

Különleges tevékenységi engedélyek

57. A szolgáltató hajóknak lazachalászatra vonatkozó, e rendelet II. mellékletének megfelelően kiállított különleges tevékenységi engedéllyel kell rendelkezniük.

58. Az érintett tagállamok felveszik a különleges tevékenységi engedélyeket a halászati engedélyek listájára, amelyet az 1224/2009/EK rendelet 116. cikke (1) bekezdése d) pontjának megfelelően létrehozott elektronikus adatbázis tartalmaz. A különleges tevékenységi engedélyeket érintő adatokat továbbá beviszik az 1224/2009/EK rendelet 109. cikkében említett számítógépes ellenőrző rendszerbe.

19. cikk

Fogási nyilatkozat

59. A szolgáltató hajó parancsnoka a III. mellékletnek megfelelően fogási nyilatkozatot tölt ki, és azt minden hónap utolsó napjáig benyújtja a szolgáltató hajó lobogója szerinti tagállam illetékes hatóságához.

60. Az érintett tagállamok minden hónap 15. napjáig rögzítik az előző hónapra vonatkozó fogási nyilatkozatokban szereplő adatokat az 1224/2009/EK rendelet 116. cikke (1) bekezdésének f) pontjával összhangban létrehozott elektronikus adatbázisukban és az 1224/2009/EK rendelet 109. cikkében említett számítógépes ellenőrző rendszerükben. Az elektronikus adatokat és a fogási nyilatkozatokat 3 évig őrzik meg.

20. cikk

Kirakodási vizsgálatok

Az érintett tagállamok kirakodási vizsgálatok útján ellenőrzik a fogási nyilatkozatokban szereplő adatok pontosságát. Az ilyen kirakodási vizsgálatok a kirakodások teljes számának legalább 10 %-át érintik.

21. cikk

Nemzeti ellenőrzési cselekvési programok

Az 1224/2009/EK rendelet 46. cikkében előírt nemzeti ellenőrzési cselekvési programok magukban foglalják legalább a következőket is:

a) az e rendelet V. fejezetének megfelelően bevezetett technikai védelmi intézkedések alkalmazása;

b) a kvótafelhasználásra, a tevékenységi engedélyre és a fogási nyilatkozatra vonatkozó szabályok szolgáltató hajók általi betartása;

c) az ivadéktelepítésre és a közvetlen újratelepítésre vonatkozó szabályok nyomon követése.

VIII. FEJEZETADATGYŰJTÉS

22. cikk

Adatgyűjtés céljából a szmoltifikáció előtt minden vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyó valamennyi növendéklazac-csoportja tanulmányozható elektromos halászattal.

IX. FEJEZET NYOMON KÖVETÉS

23. cikk

A tagállamok jelentéstételi kötelezettségei

61. Az érintett tagállamok az e rendelet hatálybalépése utáni harmadik évben és azután minden harmadik évben jelentést tesznek a Bizottságnak az V. fejezetnek megfelelően elfogadott technikai védelmi intézkedésekről és az 5. cikkben meghatározott célkitűzések általuk történő teljesítéséről.

62. Az érintett tagállamok az e rendelet hatálybalépése utáni hatodik évben és azután minden hatodik évben jelentést tesznek a Bizottságnak e rendelet végrehajtásáról és az 5. cikkben meghatározott célkitűzések teljesítéséről. A tagállami jelentés különösen a következő információkat tartalmazza:

a) a nemzeti halászat alakulása, ideértve a fogások megoszlását a nyílt tenger, a parti vizek és a folyók, valamint a kereskedelmi halászok, szolgáltató hajókat működtető vállalkozások és az egyéb hobbihorgászok között;

b) minden vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyóra vonatkozóan az egyéves- és kétéveslazac-termelés, valamint a potenciális kétéveslazac-termelési kapacitás rendelkezésre álló legpontosabb becslése;

c) a rendelkezésre álló genetikai információk minden vadon élő folyami lazacállományra vonatkozóan;

d) lazacivadék-telepítési és lazac-újratelepítési tevékenység;

e) az 1224/2009/EK rendelet 46. cikkében említett nemzeti ellenőrzési cselekvési program végrehajtása.

24. cikk

A terv értékelése

A Bizottság az azt követő évben, hogy megkapja a tagállami jelentéseket, a tagállamok e rendelet 23. cikkében említett jelentései, valamint tudományos szakvélemények alapján értékeli a gazdálkodási intézkedések balti-tengeri lazacállományra és annak halászatára gyakorolt hatását.

X. FEJEZETA MELLÉKLETEK MÓDOSÍTÁSA

25. cikk A mellékletek módosítása

63. A Bizottság a 26. cikkel összhangban elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján módosíthatja a vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyók I. mellékletben szereplő felsorolását, hogy az mindig naprakészen tükrözze a legújabb tudományos adatokat.

64. A Bizottság a 26. cikkel összhangban elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján módosíthatja a II. és III. mellékletet a hatékony ellenőrzés biztosítása érdekében.

XI. FEJEZET ELJÁRÁSI RENDELKEZÉSEK

26. cikk

A felhatalmazás gyakorlása

65. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlásának feltételeit e cikk határozza meg.

66. A Bizottság határozatlan időre szóló felhatalmazást kap a 6., a 7., a 11. és a 25. cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.

67. Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 6., a 7., a 11. és a 25. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.

68. A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.

69. A 6., a 7., a 11., illetve a 25. cikk alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az értesítést követő két hónapos időtartam leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, vagy ha az Európai Parlament és a Tanács az időtartam leteltét megelőzően egyaránt arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem emel kifogást. Ezen időtartam az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére 2 hónappal meghosszabbodik.

27. cikk

A felhatalmazás visszavonása

Ha valamely érintett tagállam a megszabott határidőig nem állapította meg vagy tette közzé a 6. vagy a 11. cikkben meghatározott intézkedéseket, vagy ha ezeket az intézkedéseket a 6. cikk (4) bekezdésének vagy a 11. cikk (1) bekezdésének megfelelően elvégzett értékelés alapján a Bizottság nem megfelelőnek és/vagy hatástalannak találja, a Bizottság visszavonja az érintett tagállamnak a 6., illetve a 11. cikk szerinti felhatalmazását. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba.

28. cikk

A bizottság eljárása

70. A Bizottságot a 2371/2002/EK rendelet 30. cikke által létrehozott Halászati és Akvakultúraágazati Bizottság segíti. E bizottság a 182/2011/EU rendelet szerinti bizottság.

71. Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.

XII. FEJEZETZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

29. cikk

Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Ezt a rendeletet XXX-tól/-től kell alkalmazni.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.

az Európai Parlament részéről a Tanács részéről

az elnök az elnök

I. MELLÉKLET

Vadon élő lazacállománnyal rendelkező folyók a Balti-tenger térségében

Finnország

- Simojoki

Finnország/Svédország

- Tornionjoki/Torneälven

Svédország

- Kalixälven, Råneälven, Piteälven, Åbyälven, Byskeälven, Rickleån, Sävarån, Ume/Vindelälven, Öreälven, Lögdeälven, Emån, Mörrumsån, Ljungan

Észtország

- Pärnu, Kunda, Keila, Vasalemma

Lettország

- Salaca, Vitrupe, Peterupe, Irbe, Uzava, Saka

Lettország/Litvánia

- Barta/Bartuva

Litvánia

- Nemunas vízgyűjtő medencéje (Zeimena)

II. MELLÉKLET

A KÜLÖNLEGES TEVÉKENYSÉGI ENGEDÉLYEKBEN FELTÜNTETENDŐ MINIMUMINFORMÁCIÓK

1. A HAJÓ ADATAI

A hajó neve[17]

Lobogó szerinti állam

A hajó lajstromozási kikötője (név és nemzeti kód)

Külső jelölés

Nemzetközi rádióhívójel (IRCS[18])

2. AZ ENGEDÉLY JOGOSULTJA, A HAJÓ TULAJDONOSA ÉS PARANCSNOKA[19]

A természetes vagy jogi személy neve és címe

3. A HAJÓ JELLEMZŐI

Motorteljesítmény (kW)[20]

Űrtartalom (BT-ben kifejezve):

Teljes hossz

4. HALÁSZATI FELTÉTELEK

1. Kiállítás kelte:

2. Érvényesség időtartama:

3. Engedélyezési feltételek, ideértve adott esetben a fajt, az övezetet és a halászeszközt:

III. MELLÉKLET

FOGÁSI NYILATKOZATOK

Minden érintett tagállam fogási nyilatkozatként kitöltendő hivatalos formanyomtatványt bocsát ki a szolgáltató hajók számára. Ez a formanyomtatvány legalább az alábbi információkat tartalmazza:

a) az e rendelet 18. cikkével összhangban kiadott különleges tevékenységi engedély hivatkozási száma;

b) az e rendelet 18. cikkével összhangban kiadott különleges tevékenységi engedéllyel rendelkező természetes vagy jogi személy neve;

c) a szolgáltató hajó parancsnokának neve és aláírása;

d) a kikötőből való távozás és a kikötőbe való érkezés dátuma és időpontja, valamint a halászati út időtartama;

e) a kirakodás helye és ideje halászati utanként;

f) az alkalmazott eszközök halászati műveletenként;

g) kirakodott halmennyiség fajonként és halászati utanként;

h) visszadobott halmennyiség fajonként és halászati utanként;

i) a fogások területe halászati utanként, ICES statisztikai négyszögekben kifejezve.

[1] HL L 206., 1992.7.22., 7. o. A legutóbb a 2006/105/EK irányelvvel (HL L 363., 2006.12.20., 368. o.) módosított irányelv.

[2] HL L 327., 2000.12.22., 1. o. A 2455/2001/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (HL L 331., 2001.12.15., 1. o.) módosított irányelv.

[3] Egyezmény a Balti-tenger térsége tengeri környezetének védelméről, 1992 (hatályba lépett 2000. január 17-én).

[4] 2007. november 15-én Krakkóban (Lengyelország) fogadta el a HELCOM rendkívüli miniszteri találkozója.

[5] ICES különleges szakvélemény, 2008. 8.3.3.3: Az ICES szakvéleményének kikérése a balti-tengeri lazaccal folytatott gazdálkodásra vonatkozóan.

[6] Finn Vad- és Halkutató Intézet, 2008. A balti-tengeri lazacra vonatkozó cselekvési terv kidolgozását támogató adatelemzés, SI2.491891, FISH/2007/03 – 6. tétel.

[7] Beszámoló a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság 31. plenáris üléséről: (PLEN-09-02), 2009. július 13–17., Koppenhága.

[8] HL C, 2008.5.9., 1. o.

[9] HL C […]., […]., […] o.

[10] HL C […]., […]., […] o.

[11] HL L 206., 1992.7.22., 7. o. A legutóbb a 2006/105/EK irányelvvel (HL L 363., 2006.12.20., 368. o.) módosított irányelv.

[12] HL L 327., 2000.12.22., 1. o. A 2455/2001/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (HL L 331., 2001.12.15., 1. o.) módosított irányelv.

[13] HL L 179., 1998.6.23., 1–2. o.

[14] HL L 223., 2006.8.15., 1–44. o.

[15] HL L 343., 2009.12.22., 1–50. o.

[16] HL L 55., 2011.2.28, 13. o.

[17] Névvel rendelkező hajók számára.

[18] Azon hajók esetében, amelyeknek rendelkezniük kell IRCS-sel.

[19] Adja meg minden érintett személyre vonatkozóan.

[20] A 2930/86/EGK rendelettel összhangban.