EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.6.22. 
SEC(2011) 780 végleges 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
amely a következ ő dokumentumot kíséri 
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE  
 
az ener giahatékon yságról, valamint a 2004/8/EK és a 2006/32/EK irán yelv módosításáról 
és azt követ ő hatályon kívül helyezésér ől 
 
{COM(2011) 370 végleges} 
{SEC(2011) 779 végleges}  
 
HU 1   HU Európa 2020-ig pusztán költséghatékony energiameg takarítási intézkedés ek alkalmazása útján 
20 %-kal csökkenthetné primeren ergia-fogyasztását. Az Eur ópai Unió gazdasága ezáltal 
versenyképesebbé válna, új munkahelyek  keletkeznének és új üzleti lehet őségek nyílnának. 
Az energiahatékonyság ma gában foglalja egyrészr ől az energiaforrások jobb felhasználását, 
másrészről az importtól való függ őség csökkentését. Az alacsonya bb energiafelhasználás 
eredményeképpen csökken a szén-dioxid és  más káros anyagok kibocsátása, mérsékl ődik az 
ökoszisztémára gyakorolt hatás és javul az emberek életmin ősége. A 20 %-os 
energiamegtakarítási célkit űzés megvalósítása ezenfelül hozzájárul az Uniónak a 2050-ig 
terjedő időszak tekintetében az alacsony szén-di oxid-kibocsátású gazdaság 2050-ig történ ő 
megvalósítását célzó ütemtervben felvázolt jöv őképének megvalósításához.1 
1. BEVEZETÉS ÉS SZAKPOLITIKAI HÁTTÉR  
Az Unió vezet ői elkötelezték magukat amellett a célkit űzés mellett, hogy 2020-ig  a kiinduló 
referenciaértékhez képest 20 %-kal csökkentik a primerenergia-fogyasztást .2 Ez 2020-ban 
368 millió tonna k őolajnak (Mtoe: millió tonna k őolaj-egyenérték) megfelel ő mennyiség ű 
primer energia (a nem energiacélú fe lhasználással csökkentett teljes bels ő energiafogyasztás) 
megtakarítását jelenti az erre az évre el őrejelzett 1842 Mtoe energi afogyasztáshoz képest.  
A 2006. évi energiahatékonysági cselekvési terv3 volt az első fontos lépés a 20 %-os 
célkitűzés elérése felé , de nem volt célja a teljes gazdas ági potenciál kiaknázása. A terv 
végrehajtása terén elért el őrehaladás ellenére új lendület re van szükség a fennmaradó 
potenciál kihasználásának felgyorsításához. Ezért 2011-ben új energiahatékonysági tervet 
fogadtak el.4 
Az energiahatékonysági tervben fogl alt intézkedések közül néhányat új jogalkotási 
javaslatok útján szükséges végrehajtani . Ilyen többek között az egyértelm ű szakpolitikai 
célkitűzések meghatározása, az energetikai szolgálta tások piacának fejlesztése, a közszféra 
szerepének meger ősítése, az energiafogyasztással kapcso latos fogyasztói tudatosság és az 
energiaellátás hatékonyságának fokozása. Az intézkedések szorosan kapcsolódnak két 
meglévő jogi aktus hatóköréhez : ezek az energetikai szolgáltatá si irányelv és a kapcsolt 
energiatermelésr ől szóló irányelv.5 Az irányelvek félid ős értékelése azonban  arra mutat, hogy 
azok a jelenlegi formájukban nem leszne k elégségesek a szakpolitikai célkit űzés eléréséhez, 
ezért azok felülvizsgálatára van szükség. E hatásvizsgálat célja elemzések biztosítása az 
irányelvek felülvizsgálatának el őkészítéséhez.  
2. MI A PROBLÉMA LÉNYEGE ? 
A 20 %-os energiamegtakarítá sra vonatkozó uniós célkit űzés a jelenlegi szakpolitikákkal nem 
teljesíthet ő, így nem realizálhatók a kapcsolódó el őnyök sem. Minden egyes ágazatban rejlik 
még további gazdasági potenciál (az energiaátalakítástól az energiafelhasználásig), azonban 
fennmaradtak olyan jelent ős kihívások, mint az elégtelen mérték ű politikai 
kötelezettségvállalás, az en ergiahatékonysági fejlesztések piacának fejletlensége, a 
lehetőségek ismeretének hiánya, valamint az ener giahatékonysági fejlesztések kihasználását 
célzó ösztönz ők elégtelensége mind a kereslet i, mind a kínálati oldalon.  
                                                 
1 COM(2011) 112. 
2 7224/1/07, REV 1.; a kiinduló referenciaérték a PRIMES 2007. 
3 COM(2006) 545. 
4 COM(2011) 109. 
5 A 2006/32/EK és a 2004/8/EK irányelv. 
 
HU 2   HU 3. AZ UNIÓRA DÖNT Ő SZEREP HÁRUL  
Az Európai Uniónak az energiahatékonyság  és energiatakarékosság terén történ ő fellépéshez 
való jogát az Európai Unió m űködéséről szóló szerz ődés 194. cikkének (1) be kezdése rögzíti. 
Noha a tagállamok felel ősségi köre továbbra is kiterjedt, az Unió éghajlatváltozással, az 
energiaellátás biztonságával, versenyképessé ggel és környezetvédelemmel kapcsolatos 
célkitűzéseinek teljesítésében az energiahatékonyság  és az energiatakarékosság által játszott 
fontos szerep miatt az Unió számára is jogot biztosítottak a fellépésre. E célkit űzések 
kezeléséhez összehangolt fellépésre, vala mint koherens energiahatékonysági és 
energiatakarékossági politikákra van szükség.  
4. FŐ SZAKPOLITIKAI CÉLKIT ŰZÉSEK  
Az energiahatékonysággal kapcsolatos általános uniós szakpolitikai célkit űzés az Unió 
primerenergia-fogyasztásának 20 %-os csökkent ése a 2020. évi várható értékekhez képest. 
Mivel az e célkit űzés irányában történ ő előrehaladás nem kielégít ő, e hatásvizsgálat célja a 
felzárkózás el ősegítése azáltal, hogy megvizsgálja a le hetséges intézkedéseket az összes 
olyan ágazatban, amely még rendelkez ik további gazdasági potenciállal . 
5. AZ ELEMZÉSBEN ALKALMAZOTT MEGKÖZELÍTÉS  
Az egyes szakpolitikai területek kiinduló refe renciaértékeinek meghatározásához a PRIMES 
általános egyensúlyi mo dellt alkalmazták. Az el őzetesen kiválasztott szakpolitikai lehet őségek 
gazdasági, társadalmi és környezeti hatásainak részletes elemzéséhez az E3ME modellt használták. Különféle tanulmányokat használtak fel forrásként az egyes energiahatékonysági 
lehetőségek modellezése során használt forrásadatok és feltevések összegy űjtéséhez. 
Amennyiben nem volt lehet őség modellezésre, alulról építkez ő értékelési módszereket és 
egyedi tanulmányokat alkalmaztak a lehet őségek lehetséges hatásainak megállapításához.  
A legjobb lehet őségek kiválasztása a meglév ő szakpolitikákkal elért el őrehaladáson, valamint 
a fennmaradó akadályok, az uniós hozzáadott érték, a lehetséges hatások, illetve az 
eredményesség, a hatékonyság és a koherencia értékelésén alapult. 
6. A
Z ELEMZETT LEHET ŐSÉGEK  
Az elemzés során három különböz ő szintű szakpolitikai lehet őséget vizsgáltak meg. Az els ő 
szint a nemzeti energiahatékonysági célel őirányzatok szükségességét és formáját elemezte. 
Az elemzés második szintje az egye di szakpolitikai intézkedések jellegét és hatását vizsgálta. 
Végül a harmadik szinten áttekintették az alternatív jogalkotási megközelítéseket.  
Első szintű szakpolitikai lehet őségek  
A.: Nemzeti célel őirányzatok/célkit űzések  
A1.: A jelenlegi megközelítés megtartása  
A2.: Az energetikai szolgáltatási iránye lv indikatív végfelhasználási célel őirányzatainak kiterjesztése 
2020-ig  
A3.: Átfogó indikatív célel őirányzat minden egyes tagállam számára 2020-ig  
A4.: Kötelez ő erejű célelőirányzat minden egyes tagállam számára 2020-ig  
Második szint ű szakpolitikai lehet őségek  
B.: Energiamegtakarítási kötelezettség  
 
HU 3   HU B1.: A jelenlegi megközelítés megtartása  
B2.: A jelenlegi energetikai szolgáltatási irányel v hatályon kívül helyezése annak helyettesítése 
nélkül  
B3.: Minden tagállam kötelezése energiamegtakarítási kötelezettségek el őírására oly módon, hogy e 
kötelezettségek kialakítását a tagállamok határozhatják meg  
B4.: Mint a B3., de a legfontosabb tervezési jellemz ők harmonizálásával  
C.: Új intézkedések a végfelhasználási szakaszban rejl ő potenciál kiaknázására  
C1.: A jelenlegi megközelítés megtartása  
C2.: Energiamegtakarítási intézkedések a középületek felújítása kapcsán  
C2a.: 3 %-os kötelez ő célérték bevezetése a középületek költségoptimalizált szintre történ ő 
felújítása vonatkozásában 
C2b.: 3 %-os kötelez ő célérték bevezetése a középületek  zéró közeli energiaszintre történ ő 
felújítása vonatkozásáben 
C2c.: A középületek felújításához kapcsolódó nemzeti finanszírozási és m űszaki segítségnyújtási 
infrastruktúra kialakítása 
C3.: Az energiahatékonyság kötelez ő kritériummá tétele a közbeszerzések során  
C4.: Az energiahatékonyság közbeszerzésen kereszt üli ösztönzését célzó önkéntes intézkedések  
C5.: Az energetikai vállalatok intelligens fogyasztás méréssel és számlázással kapcsolatos 
kötelezettségeinek fokozása  
C6.: A fogyasztásméréssel és számlázáss al kapcsolatos önkéntes intézkedések  
C7.: Az energiaauditok és energiagazdálkodási rendszerek kötelez ő előírása az ipar számára  
C8.: Az energiaauditok és energiagazdá lkodási rendszerek iparban történ ő használatát ösztönz ő 
önkéntes rendszerek  
C9.: A tagállamok kötelezése az energetikai szolgáltató vállalatok (ESCO-k) el őmozdítására  
C10.: Az ESCO-k el őmozdítását célzó önkéntes intézkedések  
D.: Intézkedések az energiaátalakítási és -elosztási szakaszban rejl ő potenciál kiaknázására  
D1.: A jelenlegi megközelítés megtartása  
D2.: A jelenlegi rendelkezések hatályon kívül helyezése  
D3.: Kötelez ő kapcsolt energiatermelési és távf űtési/távhűtési előírások az új villamosenergia-
fogyasztó és nagy h őszükséglet ű ipari létesítmények tekintetében  
D4.: A nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelés útján el őállított energia kötelez ő csatlakoztatása az 
elektromos hálózatra és annak els őbbségi hozzáférés biztosítása  
D5.: A kapcsolt energiatermelés és a távf űtés/távhűtés ösztönzését célzó önkéntes intézkedések  
D6.: A hatékonyságra vonatkozó minimumkövet elmények az energiatermelés tekintetében  
D7.: Energiahatékonysági kötelezettségek el őírása az energiahálózat szabályozói számára  
D8.: Az energiaátalakítás, -átvitel és -eloszt ás hatékonyságát célzó önkéntes intézkedések  
E.: Tagállami jelentéstétel  
E1.: A jelenlegi megközelítés megtartása  
E2.: Könnyített formátumú jelentéstétel el őírása 
E3.: A megtakarításokkal kapcsolatos részletes számítások benyújtásának és az intézkedések 
értékelésének el őírása a teljes gazdaságra kiterjed ően 
E4.: Csak a nemzeti reformprogramok keretében történ ő jelentéstétel  
E5.: A jelentéstétel más vonatkozó eszközökkel történ ő kombinációja  
Harmadik szint ű szakpolitikai lehet őségek  
1.: A két jelenlegi irányelv (az energetikai szolgáltatási irányelv és a kapcsolt energiatermelésr ől 
szóló irányelv) megtartása a jelenlegi formájukban  
 
HU 4   HU 2.: A két jelenlegi irányelv hatályon kívü l helyezése azok helyettesítése nélkül  
3.: Két külön felülvizsgált irányelvre és azok hatókörének kiterjesztésére vonatkozó javaslat  
4.: A két irányelv egyesítése és hatókörük kiterjesztése  
5.: Jogi aktusként irányelv hel yett inkább rendelet használata  
7. KÖVETKEZTETÉSEK : A PREFERÁLT ÚJ SZAKPOLITIKAI KERET  
7.1. A preferált megközelítés 
Az elemzés arra az eredményre jutott, hogy jelen pillanatban nem szükséges kötelez ő erejű 
nemzeti célel őirányzatokat javasolni . Noha az ilyen célel őirányzatok rámutathatnának az 
energiahatékonyság fontosságára és magasabb sz intre helyezhetnék azt a politikai napirenden, 
tényleges változás csak az egyedi intézkedésekt ől várható. Ezért csak a tagállamok által 
meghatározott indikatív  célelőirányzatok  ajánlhatók (A3. lehet őség). Az el őrehaladást 
azonban nyomon kell követni és értékelni kell. Ha  egy 2013. évi értékelés arra mutat, hogy ez 
a megközelítés veszélyezteti az átfogó eu rópai 20 %-os energiahatékonysági célkit űzés 
elérését, el kell mozdulni a kötelez ő erejű nemzeti célel őirányzatok felé.  
A kötelez ő célelőirányzatra vonatkozó követelmény kiváltására – ugyanakkor azonos 
eredmények biztosítása érdekében – a következ ő intézkedések javasolhatók.  
Az energiamegtakarításra vonatkozó kötelezettség (B4. lehet őség) kulcsfontosságú az 
energiahatékonysági intézkedés ek kihasználásának biztosít ásához és az energetikai 
szolgáltatási piac fejl ődésének támogatásához. Ennélfogva az energiamegtakarítási 
kötelezettségek tekintetében 1,5 %-os éves teljes energiamegtaka rítást célzó nemzeti 
rendszerek bevezetése  javasolt. Célszer ű, ha a tagállamok a kötelez ettséget az energetikai 
közszolgáltatóikra (az energiaszolgáltatókra va gy -elosztókra) róják, mivel ezek a szerepl ők 
rendelkeznek információval ügyfeleik energiaf ogyasztásával kapcsolatban. A kötelezettségi 
rendszerek bizonyos kulcsfontosságú jellemz őit (pl. az ambíció szintje és a számítási 
módszerek) uniós szinten harmonizálni ke ll, mindamellett a tagállamoknak lehet őséget kell 
biztosítani ezeknek a saját nemzeti körülményeikhez történ ő igazítására. Ez a követelmény 
pénzügyi értékkel ruházza fel az energiamegta karítást, és a közszol gáltatók nyereségét nem 
pusztán a szállított energia mennyiségét ől teszi függ ővé, hanem az energiahatékonysággal is 
összekapcsolja. Ezáltal jelent ős mértékű megtakarítás várható (108–118 Mtoe primerenergia-
megtakarítás 2020-ban), míg az egyé nenkénti költség elhanyagolható  és egyenletesen oszlik 
meg a végs ő energiafogyasztók között. 
A közkiadások nagy volumene miatt a közszféra fontos szerepet játszhat  a piac 
hatékonyabb termékek, épületek és  szolgáltatások irányába történ ő elmozdulásának 
ösztönzésében, ennek érdekébe n két intézkedés javasolhat ó. Egyrészt a közintézmények 
tulajdonában lév ő épületek 3 %-át kellene évente költségoptimális szintre felújítani (C2a. 
lehetőség). Ezáltal nem különösebben nagy mérték ű (körülbelül 9 Mtoe) energiamegtakarítás 
lenne elérhet ő, mégis megfontolandó, mert ezek az épületek nagyon szem el őtt vannak. Ennek 
a lehetőségnek az el őnyei még pénzügyi szempontból is felülmúlják a költségeket: a 2010 és 
2020 közötti id őszakban évente 1,6 milliárd EUR-s kiegészít ő energetikai beruházás 
eredményeképpen 1,92 milliárd EUR takarítható meg az energiaszámlákon. Másrészt a rendelkezésre álló energiacímkék és ta núsítványok alapján jó energiahatékonyságú 
termékekbe és épületekbe ber uházó közintézmények (C3. lehet őség) húzóer őt fejtenek ki a 
piacon. Ez 2020-ban mintegy 9–18 Mtoe közvetlen hatást gyakorolna az energiamegtakarítás 
terén. Noha az intézkedés nagymérték ű induló beruházást tenne szükségessé, összességében 
csökkentené a közintézmények költségeit. 
 
HU 5   HU A háztartások és vállalkozások energiaszámlák útján történ ő rendszeres tájékoztatása a 
tényleges energiafogyasztásukról  (C5. lehet őség), valamint a nagyvállalkozások 
energiaaudit által az elérhet ő megtakarítási lehet őségekről történő felvilágosítása (C7. 
lehetőség) szintén fontos a hatékonyságot  gyakran akadályozó információhiány 
megelőzésében. Az elemzés szerint a végs ő fogyasztókra és vállalkozásokra nehezed ő teher 
mindkét esetben viszonylag csekély lenne az általuk nyert el őnyökhöz képest. A két 
lehetőséggel jelent ős – a C5. lehet őség esetében akár mintegy 90 Mtoe, a C7. lehet őség 
esetében pedig akár 30 Mtoe – megtakarítás érhet ő el. A megtakarítás mértéke azonban a 
fogyasztók egyéni reakciójától, valamint az ezen intézkedések és a fogyasztókat a számukra 
biztosított információk hasznosítására ösztönz ő egyéb nemzeti intézkedések közötti 
összhangtól függne. 
Az ESCO-k olyan fontos szerepl ők, amelyek átvehetik az energiahatékonysági 
intézkedésekhez szükséges kezdeti beruházások terhének egy részét. A tranzakciós költségek 
mindamellett még a bejáratott ESCO-piacokon is túl magasak ahhoz, hogy a potenciális 
vásárlók egyszer űen értékelhessék a szolgáltatásra vonatk ozó ajánlatokat. Ezért javasolható, 
hogy a tagállamok hozzanak létre piacfigyel ő struktúrákat, amelyeknek rendelkezésére 
bocsátják az energetikai szolgáltatási ajánlatok és standard szerz ődések jegyzékét (C9. 
lehetőség). Ehhez a tagállamok igénybe vehetnék  az energiahatékonyság i politikák nyomon 
követésére már létrehozott s zerveket, ezér t ez a lehet őség nem róna rájuk jelent ős 
adminisztratív terhet. 
A hatékonyabb energiatermelés, -átvitel és -elosztás támogatása érdekében javasolható 
néhány szabályozási intézkedés megvalósítása. Ezek magukban f oglalnak annak biztosítására 
irányuló intézked éseket is, hogy el őször az energiatermelésb ől és ipari folyamatokból 
származó többleth őt és az egyéb hulladékból származó en ergiaforrásokat használják fel az 
épületek és üzleti vállalkozások f űtésszükségletének kielégítésé re, és hogy hatékonyabban 
használják fel a primerenergia-hordozó tüzel őanyagokat. Ezt olyan követelmények el őírásával 
lehetne elérni, melyek szerint az új generációs nagy kapacitású és nagy h őigényű ipari 
létesítményeket h ővisszanyer ő (CHP) egységekkel kell felszerelni és biztosítani kell, hogy 
azok távf űtési/távhűtési hálózatokon keresztül kapcsolódjanak a fogyasztókhoz (D3. 
lehetőség). Másrészt az adminisztratív teher csökkentése és az esélyegyenl őség megteremtése 
érdekében létfontosságú egyértelm ű kapcsolódási szabályok meghatározása és a nagy 
hatásfokú kapcsolt energiatermelésb ől származó energia számára els őbbségi hozzáférés 
biztosítása az elektromos  hálózathoz (D4. lehet őség). Ez a kapcsolt energiatermelésb ől 
származó energiának a megújulóene rgia-technológiá kkal azonos lehet őségeket biztosítana.  
Ezen túlmen ően az energiahálózatok szabályozói számára el ő kell írni olyan díjszabások és 
hálózati szabályzatok megtervezését, amelyek lehet ővé teszik, hogy energiahatékony 
megoldásokat és technológiákat kí náljanak a fogyasztóknak (D7. lehet őség). Mivel ez nem 
jelentene új feladatot a szabályozók számára, mindössze feladataik között  tenné egyértelm űvé 
az energiahatékonyság prioritásként történ ő kezelését, nem járna az adminisztratív terhek 
jelentős növekedésével. Javasolható tovább á, hogy a Bizottság kövesse nyomon a 
villamosenergia- és h őtermelés energiahatékonysága terén elért el őrehaladást, és ha az nem 
elégséges, részletes elemzést követ ően további intézkedéseket  javasoljon (D6a. lehet őség). 
Az adminisztratív teher korlát ok között tartása és egyben az el őrehaladás megfelel ő nyomon 
követésének biztos ítása érdekében könnyített formátumú jelentéstétel  (E2. lehet őség) 
javasolható. Ez a módszer csökkentené az adminisztratív terhet azáltal, hogy mell őzné a 
legköltségesebb feladatokat, azaz az e gyes szakpolitikai intézkedések el őzetes és utólagos 
értékelését. A becslések szerint a költségek ezáltal jelenlegi szintjük mintegy felére csökkennének. 
 
HU 6   HU A harmadik szint ű szakpolitikai lehet őségek elemzése során azt a következtetést vonták le, 
hogy előnyös lenne az energetikai szolgáltatási ir ányelv és a kapcsolt energiatermelésr ől szóló 
irányelv hatókörének kiterjesztése. A ké t irányelv egyetlen jogi aktussá történ ő egyesítése 
egyszerűbbé és koherensebbé te nné a jogi keretet. 
Az összes javasolt lehet őség kapcsolódik egymáshoz és kölcsönösen er ősíti egymás 
hatását . Csak kombinálva, csomagként alkalmazv a biztosíthatják társadalmi szempontból 
elfogadható költség mellett a szükség es energiafogyasztás-csökkentést. 
7.2. Átfogó hatás 
A javasolt intézkedéskombi náción belül megfigyelhet ők bizonyos átfedések és 
kölcsönhatások. Az átfogó csom ag modellezése során kapott eredmények szerint a 2007. évi 
PRIMES kiinduló referencia értékek alapján végzett el őrejelzéshez képest a primerenergia-
szükséglet 19,7–20,9 %-kal lesz kevesebb 2020-ba n, míg a végfelhasználói kereslet 15,6–
19,5 %-kal esik vissza. A kere slet legnagyobb mértékben a köz lekedési ágazatban és a 
háztartásokban csökkenhet. A fejlettebb berendezések és h űtő-fűtő rendszerek miatt az 
szolgáltatási ágazatban is jelent ős lehet a csökkenés. A termelés hatékonysága is javulni fog, 
és néhány, a végfelhasználói energiakereslet cs ökkentését célzó intézk edés alacsonyabb szint ű 
villamosenergia-fogyasztást, ezáltal pedig alacsonyabb szint ű termelést eredményez.  
A 20 %-os energiamegtakarítási célkit űzés 2020-i történ ő elérését célzó intézkedések 
elősegítik az üvegházhatásúgáz-kibocsátások csökkentésével kapcsolatos célok 
megvalósítását is, különösen a kibocsátásker eskedelmi rendszer alkalmazási körén kívüli 
ágazatokban. A 2050-ig terjed ő időszak tekintetében az alacs ony szén-dioxid-kibocsátású 
gazdaságra vonatkozó ütemterv szerint az energiahatékonysággal és a megújuló 
energiaforrásokból származó energi ával kapcsolatos 20 %-os célkit űzések elérése az 
üvegházhatásúgáz-kibocsátás 25 %-os csökkentését teszi lehet ővé. Ebben az összefüggésben 
a Bizottság ígéretet tett arra, hogy figye lemmel kíséri az energiahatékonyság 20%-os 
javítására irányuló célkit űzés megvalósítása során a ki bocsátáskereskedelmi rendszer 
keretében végrehajtott új  intézkedések hatásait6. 
A 20 %-os hatékonyságnövelés átfogó modelle zése során bemutatásra kerültek a 
kibocsátáskereskedelmi rendszerre gyakorol t hatások – ezek (az alkalmazott modellt ől 
függően) lényegesen különböznek egymástól. Miközben mindkét modell az üvegházhatást 
okozó gázok kibocsátásának további csökkenését vetíti el őre, az ETS kibocsátási egységek 
árára gyakorolt hatások tekintetében különböz ő eredményre vezetnek: az E3ME modell az 
ETS kibocsátási egységek árának nullára csökkenését vetíti el őre 2020-ra, míg a PRIMES-
forgatókönyv alapján sokkal kisebb hatás várh ató (16,5 EUR/t-ról 2 020-ra 14,2 EUR/t-ra 
csökkenés). Ez a PRIMES szerinti, az ETS ki bocsátási egységek árára 2020-ig gyakorolt 
kisebb hatás többek között azzal magyarázható, hogy – teljes kör ű piaci előrejelzés és 2050-ig 
a kibocsátási egységek átvi telének korlátlan rugalmasságának feltételezése mellett – a 
modellezett intézkedések között nagyobb arányban vannak a kibocsátáskereskedelmi 
rendszerbe nem tartozó ágazatokban megvalósu ló, üvegházhatásúgáz-kibocsátást csökkent ő 
intézkedések. Helyénvaló a javasolt intézkedések kibocsátáskereskedelmi rendszerre gyakorolt hatásának felügyelete. 
A teljes energiarendszerrel összefügg ő többletköltségek a re ferencia-forgatókönyvhöz
7 képest 
2,6–4,7 %-ra tehet ők. Az energiahatékonyság ja vulása – az energiahatékonysági 
                                                 
6 COM(2011) 112. 
7 PRIMES-modell 20% referencia-forgatókönyv 
 
HU 7   HU intézkedések8 állandó költségeivel kapcsolatos finans zírozási szükséglet miatt – rövid távon 
jellemzően 141 EUR/MWh-ról 146 EUR/MWh-ra növelh eti a villamosenergia-árakat. Hosszú 
távon azonban ez a növekedés megtérül, mivel az alacsonyabb kereslet révén stabilizálódnak 
a villamosenergia-árak.  
Ezért meger ősíthető, hogy a javasolt szakpolitikai intézkedésekb ől álló csomag lehet ővé 
teszi a 20 %-os célkit űzés elérését, ezenfelül tová bbi, 2020 után is érezhet ő előnyöket is 
biztosít . Az átfogó 20 %-os célkit űzésnek a javasolt intézkedéscsomag útján történ ő 
megvalósítása arányaiban kevés többletköltséggel jár. A fent bemutatott lehet őségek átfogó 
gazdasági, társadalmi és környezeti hatásai határozottan kedvez ő módon járulnak hozzá az 
uniós szakpolitikai célok eléréséhez, és mega lapozhatják az Európa 2020 stratégia sikerét. 
                                                 
8 Ibid 7