HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 389/2

A Bizottság közleménye

Vámügyi és FLEGT végrehajtási iránymutatás – nyilvános összefoglaló

2014/C 389/02

Tartalom

1. BEVEZETÉS

2. A FLEGT-FAANYAG BEHOZATALA – ALAPELVEK

3. A HATÓSÁGOK KÖZÖTTI EGYÜTTMŰKÖDÉSRE VONATKOZÓ AJÁNLÁSOK

3.1. Az ellenőrzésért felelős tisztviselők és szolgálatok számára nyújtott technikai segítség

3.2. A hatóságok közötti kommunikáció az ellenőrzések során

3.3. CITES- és FLEGT-faanyag

3.4. Kereskedelmi és nem kereskedelmi jellegű áruk

3.5. Ellenőrzések az egyszerűsített vámeljárásban

3.6. Az engedélyek kezelése osztott szállítmányok esetében

3.7. Exportáló partnerország

3.8. A FLEGT-engedélyek ellenőrzése

3.9. A lefoglalt faanyagról történő rendelkezés

I. MELLÉKLET – FOGALOMTÁR

II. MELLÉKLET – JOGI KERET

III. MELLÉKLET – TÁJÉKOZTATÁS

1. BEVEZETÉS

Az illegális fakitermelés problémája az egész világra kiterjed, és olyan jelenség, amely kedvezőtlenül hat a gazdaságra, a környezetre és a társadalomra. Az erdészeti jogszabályok végrehajtására, az erdészeti irányításra és az erdészeti termékek kereskedelmére (FLEGT) vonatkozó uniós cselekvési tervre (1) alapozva az Európai Unió elfogadta a FLEGT-jogszabályokat (2), amelyek létrehozzák az EU-ba irányuló faanyag-behozatal FLEGT engedélyezési rendszerét. E jogi keret létrehozza az EU–val önkéntes partnerségi megállapodást kötött országokból behozott egyes fatermékek kereskedelmének ellenőrző rendszerét. Az ezen országokból behozott fatermékekre ki kell terjednie a partnerországban kibocsátott FLEGT-engedélynek, amely igazolja a faanyag jogszerűségét (azaz azt, hogy a fatermék legálisan kitermelt hazai faanyagból vagy a partnerországba a kitermelési ország nemzeti jogszabályainak megfelelően behozott, harmadik országban legálisan kitermelt faanyagból készült). A FLEGT engedélyezési rendszer hatékonyságának biztosítása érdekében a tagállamok vámhatóságai mindaddig nem bocsáthatnak szabad forgalomba olyan fatermékeket, amelyek e rendszer hatálya alá tartoznak, amíg a FLEGT-engedély bemutatásra nem került, és a tagállam illetékes hatósága azt el nem fogadja.

Az iránymutatás fő célkitűzése, hogy támogatást nyújtson a vámhatóságoknak abban, hogy az Európai Közösségbe irányuló faanyag-behozatal FLEGT engedélyezési rendszerének létrehozásáról és annak végrehajtására vonatkozó részletes rendelkezések megállapításáról szóló FLEGT-jogszabályoknak (3) megfelelően hatékonyan végezhessék feladataikat. Közelebbről az iránymutatás közös megközelítést kíván biztosítani a végrehajtás harmonizációjához a következők által:

— megfelelő, ajánlott és amennyiben lehetséges, átfogó megközelítés kialakítása a FLEGT-jogszabályok vámhatóságok általi végrehajtása tekintetében,

— ajánlások megfogalmazása a vámhatóságok és az illetékes hatóságok közötti fokozott együttműködés vonatkozásában.

Ennek megfelelően a dokumentum szerkezete a következő:

1. Bevezető, amely ismerteti a dokumentumot

2. A FLEGT-faanyag behozatala – alapelvek, a behozatali eljárás leírása

3. A hatóságok közötti együttműködésre vonatkozó ajánlások, a nemzeti megállapodásokra vonatkozó javaslatokkal, konkrét kérdések elemzésével és példákkal

4. I., II. és III. melléklet, amelyek tartalmazzák a terminológiát és a hivatkozott jogi rendelkezéseket.

Ezen iránymutatás az első önkéntes partnerségi megállapodás működésbe lépését megelőzően kellő időben elkészült, hogy a vámhatóságok által végzendő ezen új feladat tekintetében már a kezdetektől fogva megadja a szükséges útmutatást. A gyakorlati tapasztalatok és a jogi keretben bekövetkező változások alapján a későbbiekben szükség lesz az iránymutatások felülvizsgálatára. Az iránymutatás a tagállami vámhatóságok és illetékes hatóságok szakértőinek együttműködésével készült, és nem tekintendő kötelezőnek.

2. A FLEGT-FAANYAG BEHOZATALA – ALAPELVEK

A FLEGT az EU és a partnerországok között létrejött kétoldalú kereskedelmi megállapodásokon (önkéntes partnerségi megállapodások) alapul. E megállapodások tartalmazzák azokat a szükséges eljárásokat, amelyek biztosítják, hogy a partnerországból az EU-ba behozott faanyagot legálisan termelték ki. Minden egyes faanyagszállítmánynak rendelkeznie kell a partnerország engedélyező hatósága által kibocsátott FLEGT-engedéllyel, amely igazolja a jogszerűséget. Az EU-ba történő behozatal csakis FLEGT-engedéllyel lehetséges, és az uniós vámhatóságok legfőbb feladata, hogy megbizonyosodjanak az érvényes FLEGT-engedély meglétéről. Ezt követően – az európai belső piacra kerülve – a FLEGT-faanyagról vélelmezhető, hogy az megfelel a fatermékekről szóló uniós rendeletnek (4).

A termékkör különböző, a partnerországgal kötött önkéntes partnerségi megállapodásban foglaltaktól függően. A FLEGT-rendelet I., II. és III. melléklete foglalja magában azon országok és termékek listáját, amelyek tekintetében behozatalkor FLEGT-engedély bemutatása szükséges. A nem kereskedelmi jellegű áruk, a CITES (5)-dokumentumok hatálya alá tartozó termékek és a partnerországon áthaladó faanyagszállítmányok mentesülnek a FLEGT-engedély bemutatása alól.

A termékeknek a Közösség vámterületére történő behozatalakor az importőrnek vámáru-nyilatkozatot kell benyújtania, és a nyilatkozattevő különböző vámeljárások közül választhat, amelyeket a konkrét gazdasági igényekre szabnak. A FLEGT-jogszabályok szerint a behozatal a „szabad forgalomba bocsátásként” meghatározott vámeljárás, amely magában foglalja a vámok, adott esetben a jövedéki adó és az áruk hozzáadottérték-adójának megfizetését. A nyilatkozattevőnek meg kell felelnie továbbá az egyedi korlátozásoknak is, amelyek a vámeljárásra bejelentett árura vonatkozhatnak – ilyen például a faanyag vagy fatermékek FLEGT-engedélyének bemutatására vonatkozó követelmény. A vámhatóságok kiadják az árut, amint a vámot kivetették, és bizonyítottá vált, hogy az áruk behozatalára vonatkozó valamennyi egyéb követelmény teljesült. Az áruk státusa nem uniós árukról uniós árukra változik, és azokat minden más alkalmazandó jogszabály sérelme nélkül forgalomba lehet hozni a belső piacon.

A szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozatot nem kell feltétlenül abban a vámhivatalban benyújtani, ahol a faanyag az EU-ba érkezik. Rendelkezésre állnak olyan eljárások is, amelyek lehetővé teszik az áruk vámfelügyelet alatti tárolását, feldolgozását vagy szállítását. Amikor az árukat az Unión belül egy másik helyre vagy akár egy másik tagállamba szállítják, a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozat benyújtható a célállomás helye szerinti vámhatósághoz. A szabad forgalomba bocsátást megelőző vámkezelés vagy vámeljárások során nincs szükség FLEGT-engedélyre.

Amikor a FLEGT-faanyag szabad forgalomba bocsátás céljából a vám elé kerül, a vámhatóságnak biztosítania kell, hogy ugyanazon tagállam illetékes hatósága jóváhagyta (6) a FLEGT-engedélyt. Ellenkező esetben a vámhatóság nem bocsáthatja szabad forgalomba a faanyagot. A nemzeti eljárások meghatározhatják, hogy a gyakorlatban ez hogyan történjen, ugyanakkor a FLEGT-jogszabályok az alábbiakról rendelkeznek:

— Az uniós vámhatóságok a FLEGT-faanyagot a feladó ország és a harmonizált rendszer hat számjegyig terjedő kódja alapján azonosíthatják. Ezt a FLEGT rendelet I., II. és III. melléklete is tükrözni fogja, amelyet megfelelően aktualizálnak, majd ezt követően integrálnak a TARIC-ba (7).

— A vadon élő állatok és növények kereskedelméről szóló uniós rendelet (8) (CITES) A., B. és C. mellékleteiben foglalt termékek behozatalkor mentesülnek a FLEGT-alakiságok alól. További vonatkozó kivételek a nem kereskedelmi jellegű áruk és a partnerországon vámfelügyelet alatt áthaladó termékek. Az önkéntes partnerségi megállapodások tartalmazhatnak egy IB. mellékletet, amely felsorolja azokat a termékeket, amelyek nem hozhatók be a partnerországból, ezért nem kaphatnak FLEGT-engedélyt.

— A FLEGT-engedélyt ugyanazon tagállam illetékes hatóságának kell benyújtani, amely tagállamban a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozatot benyújtják. A FLEGT-engedély előzetesen is benyújtható, de legkésőbb abban az időpontban, amikor a vámáru-nyilatkozatot benyújtják. Egy későbbi szakaszban az illetékes hatóságot tájékoztatni kell az egyes FLEGT-engedélyeknek megfelelő vámáru-nyilatkozatokról.

— Az illetékes hatóság ellenőrzi az engedélyt, és tájékoztatja a vámhatóságot az annak jóváhagyására vonatkozó határozatáról.

— Az ellenőrzés céljából az Európai Bizottság biztosítja a vámhatóságok és az illetékes hatóságok számára a mintapéldányokat és az engedélyező hatóságokra vonatkozó egyéb részleteket.

— Az engedély és a szállítmány további ellenőrzésére lehetőség van; a vámhatóságoknak és az illetékes hatóságoknak szorosan együtt kell működniük, és megállapodásra kell jutniuk az egyes szolgálatok által végzett feladatok tekintetében.

— Az illetékes hatóságok az engedélyező hatóságtól további tájékoztatást kérhetnek az egyes önkéntes partnerségi megállapodásokban foglalt eljárást követve.

— A fatermékek jellegére tekintettel a behozatalkor a súly és a mennyiség akár 10 %-kal is eltérhet a FLEGT-engedélyben bejelentettektől.

— Az ellenőrzés végrehajtása során felmerült költségeket az importőr viseli, kivéve, ha a tagállam másként határoz.

— A FLEGT-engedélyre hivatkozni kell azon egységes vámokmány 44. rovatában, amelyben a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozatot tették. A FLEGT-engedélyek számára a C690 tanúsítvány-kódszámot kell kiválasztani, és a szállítmányra vonatkozó engedély számát be kell jelenteni.

— A FLEGT-engedélyek lehetnek papír- vagy elektronikus alapúak, és szükség esetén a hatóságok kérhetik annak fordítását, amelynek költségeit az importőr viseli. A papíralapú engedélyek esetében a FLEGT végrehajtási rendelet és az önkéntes partnerségi megállapodások előirányozzák az uniós vámhivataloknak szóló másolatot, amely a hatóságokkal vagy a hatóságok között folytatott kommunikáció elősegítését célzó kiegészítő eszköz, és amelynek benyújtása azonban nem kötelező.

— Amennyiben gyanú merül fel az engedély érvénytelenségével kapcsolatban, a vámhatóságok felfüggeszthetik a szabad forgalomba bocsátást. Az illetékes hatóság ezt követően a hatályos nemzeti jogszabályok szerint lép fel, ha a FLEGT-jogszabályokban meghatározott rendelkezések megsértésére kerül sor (illetve ha az önkéntes partnerségi megállapodások alkalmazandó rendelkezéseit megsértik, ami szükségessé teheti a partnerország gyors tájékoztatását).

— A FLEGT-engedélyekről és a kézhez kapott kapcsolódó vámáru-nyilatkozatokról, valamint a nem megfelelő szállítmányokra vonatkozó adatokról nyilvántartást kell vezetni a jelentéstételi kötelezettségeknek való megfelelés érdekében. Az éves jelentések formáját az Európai Bizottság állapítja meg.

— Az illetékes hatóságok a kijelölt független ellenőr (9) számára – a vonatkozó nemzeti jogszabályok keretein belül – az engedélyező hatóságtól származó információk ellenőrzése és az uniós ellenőrzési eljárások felülvizsgálata céljából hozzáférést adnak a vonatkozó dokumentumokhoz és adatokhoz.

3. A HATÓSÁGOK KÖZÖTTI EGYÜTTMŰKÖDÉSRE VONATKOZÓ AJÁNLÁSOK

Azokban az esetekben, amikor az illetékes hatóságok nem azonosak a vámhatóságokkal, a közöttük zajló együttműködés és kommunikáció kulcsfontosságú eleme a FLEGT-jogszabályok szerinti ellenőrzések végrehajtási folyamatának.

A jogszabályok az együttműködés különféle módjait irányozzák elő: többek között az elfogadott engedélyekről való értesítést (10), a feladatok átruházását a vámhatóságokra (11), az ellenőrzési eljárások koordinációját (12), illetve az elektronikus úton történő adatcserét (13).

A megfelelő végrehajtás és a közös megközelítés biztosítása érdekében ajánlott, hogy a vámhatóságok és az illetékes hatóságok – továbbá az esetleg részt vevő, kapcsolódó területeken illetékességgel rendelkező hatóságok – közötti együttműködés alapját hivatalos nemzeti megállapodások képezzék.

A nemzeti megállapodások létrehozásához, valamint a műveleti eljárások kialakításához ideális esetben a következő lépéseket kell megtenni:

— A vámhatóságok és az illetékes hatóságok (14) közötti kapcsolatok kialakítása stratégiai, vezetői és operatív szakértői szinten.

— A megfelelő megközelítés és hivatalos formátum elérése annak biztosítása érdekében, hogy a megállapodás megfelelő módon jöjjön létre.

— A megállapodás elemeinek meghatározása (nemzeti feladatleírás), amelyre a későbbiekben a vámhatóságok és az illetékes hatóságok együttműködése alapul. Ennek a nemzeti feladatleírásnak az iránymutatás ajánlásain kell alapulnia, és figyelembe kell vennie a nemzeti jogszabályok vonatkozó rendelkezéseit és/vagy a nemzeti közigazgatás sajátosságait.

— A megállapodások végrehajtása keretében azon gyakorlati műveleti eljárások meghatározása, amelyeket az ellenőrzési folyamat során el kell végezni.

Ajánlott, hogy a nemzeti együttműködési megállapodások tartalmazzák az alábbi elemeket:

— Fokozott együttműködés, ideértve a hatékony és eredményes hosszú távú együttműködés feltételeit: — stratégiai, vezetői és operatív szinten, az elfogadott feladatleírásnak megfelelően történő rendszeres ülések; — a vámhatóságokra és az illetékes hatóságokra egyaránt vonatkozó közelgő szakpolitikai és jogalkotási javaslatokról történő korai tájékoztatás ezen hatóságok között; — gyorsreagálási együttműködési rendszer a kialakuló helyzetek, az új jogsértés-típusok, illetve a nagy kockázatú gazdasági szereplők kezelésére; — az ellenőrzésért felelős tisztviselők és szolgálatok számára nyújtott technikai segítségnyújtás módjai.

— A feladatok felosztása: a vámhatóságok és/vagy az illetékes hatóságok által elvégzendő ellenőrzésekkel kapcsolatban megállapított szerepek, feladatok és felelősségi körök rögzítése a nemzeti struktúrák és a helyi körülmények figyelembevételével. Legalább az alábbi feladatok tekintetében megállapodásra kell jutni: — az engedély további ellenőrzései; — a szállítmány további ellenőrzései; — adattárolás és -gyűjtés a nyilvántartási (15) és jelentéstételi (16) kötelezettségeknek megfelelően.

— A hatóságok közötti kommunikáció: — mindkét hatóság – a vámhatóság és az illetékes hatóság – kapcsolattartó pontjainak listája, ideértve a rendszeres frissítést biztosító, felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezést; — a vámhatóságok és az illetékes hatóságok közötti, az engedély elfogadásával, az ellenőrzési folyamattal és bármely további ellenőrzés eredményével kapcsolatos kommunikáció módjai és eljárásai; — a kockázatkezeléssel kapcsolatos hírszerzési adatok cseréjének feltételei, ideértve a kétirányú visszajelzéseket és a megbízható hírszerzői hálózatot; — egyértelmű rendelkezések arra vonatkozóan, mely információk (köztük a személyes adatok) cserélhetők a vámhatóságok és az illetékes hatóságok között, és milyen feltételekkel.

— Végrehajtás és jogalkalmazás: — a műveleti eljárások közös kidolgozása és megoszlása, a tisztviselőknek szóló egyértelmű utasítások, különösképpen az ellenőrzési és hitelesítési tevékenységek tekintetében; — az egyedi esetek közös értelmezése vagy az ezekre vonatkozó végrehajtási megállapodások – ezen egyedi esetek lehetnek olyan FLEGT-szállítmányok, amelyek egyúttal CITES-szállítmányok is, olyan szállítmányok, amelyeket egyszerűsített eljárásban hoznak be, több vámáru-nyilatkozatban szétosztott szállítmányok, az exportáló országtól eltérő országból származó szállítmányok, nem kereskedelmi jellegű árukból álló szállítmányok, illetve olyan szállítmányok, amelyek ellentmondásokat mutatnak az engedélyhez képest (a további magyarázatot lásd alább); — a gazdálkodókkal és a nyilatkozattevőkkel megosztott utasítások és információk; — a felelős tisztviselők kölcsönös képzése és közös tanfolyamok; — az importadatok időszakonkénti cseréje az eltérések felfedezése érdekében; — végrehajtási projektek vagy közös műveletek az elfogadott feladatleírásnak megfelelően; — a lefoglalt árukról történő rendelkezésre vonatkozó egyértelmű eljárás, ideértve a tárolásból adódó költségek kezelését; — a papíralapú engedélyek kezelésére és az engedély jogellenes újrafelhasználásának elkerülésére vonatkozó szabályok.

A következő oldalakon találhatók a fenti szövegben aláhúzott elemek tekintetében tett további ajánlások és példák.

3.1. Az ellenőrzésért felelős tisztviselők és szolgálatok számára nyújtott technikai segítség

Amikor a vámhatóságot a szállítmány ellenőrzésével bízzák meg, javasolt, hogy a nemzeti megállapodások tartalmazzák a feltételeket, amelyek mellett az illetékes hatóságok a különböző szinteken technikai segítséget nyújtanak:

— Képzés és iránymutatás technikai szempontokból (pl. mérések és a fajok azonosítása)

— Technikai hozzájárulás az ellenőrzések műveleti eljárásainak kidolgozásához (utasítások, ellenőrzési lista, formanyomtatványok, megfelelési táblázatok stb.)

— Helyszíni technikai segítségnyújtás az ellenőrzések során

— Szükség esetén laboratóriumi szolgáltatások, illetve a megbízható szolgáltatásokra vonatkozó tájékoztatás

— A technikai segítségnyújtáshoz való csatlakozás biztosítása a partnerországból

Ajánlott beilleszteni az információk, képzések és erőforrások hatóságok közötti, a tagállamon belül vagy tagállamok között zajló cseréjét, rendelkezésre bocsátva a szakértelmet és a laboratóriumi szolgáltatásokat. Javasolt e folyamatba bevonni a partnerországokat, amelyek megoszthatják ismereteiket a saját termékeikről, szakértői ismereteket nyújthatnak, és laboratóriumi elemzésre famintákat biztosíthatnak.

3.2. A hatóságok közötti kommunikáció az ellenőrzések során

Szükséges, hogy a tagállamok gondoskodjanak az illetékes hatóságok és a vámhatóságok közötti megfelelő kommunikációs csatornákról. Biztosítani kell, hogy a vámhatóságok késedelem nélkül értesüljenek arról, hogy az illetékes hatóság jóváhagyta a FLEGT-engedélyt, valamint azt, hogy az ellenőrzési folyamattal kapcsolatos valamennyi egyéb információt is kicseréljék. Ajánlott, hogy nemzeti struktúrájuknak megfelelően a hatóságok kommunikációs eszközöket és eljárásokat vezessenek be, és legalább a következőket irányozzák elő:

— miután az illetékes hatóság jóváhagyta a FLEGT-engedélyt, az információnak a lehető leghamarabb a vámhatóságok rendelkezésére kell állnia;

— ezt az információt a nemzeti szinten megállapított feladatmegosztás szerint további elemek is kísérhetik, mint például az engedély vagy a szállítmány további ellenőrzése iránti kérelem, konkrét részletek, amelyeket a vámhatóságnak meg kell vizsgálnia, vagy a kockázati profilra vonatkozó információk;

— az elutasító határozatra vonatkozó információ szintén a vámhatóság rendelkezésére bocsátható, így a kommunikációs rendszer magában foglalhatja azokat az eseteket is, amelyekben az illetékes hatóság nem fogadta el a FLEGT-engedélyt;

— a vámellenőrzés során a vámhatóságnak esetleg szüksége van arra, hogy tájékoztassa az illetékes hatóságot vagy konzultációt folytasson vele, amennyiben felmerül a gyanú, hogy a FLEGT-engedély érvénytelen, vagy az nem felel meg a szállítmánynak;

— A FLEGT-faanyaghoz kapcsolódó vámáru-nyilatkozatok nyilvántartását, valamint a nem megfelelő szállítmányokra vonatkozó adatokat a jelentéstételi kötelezettségeknek való megfelelés érdekében meg kell osztani;

— a kommunikációs csatornáknak stabilnak és biztonságosnak kell lenniük;

— amennyiben a kommunikáció papíralapú engedélyekre alapul, ideértve a nyomtatott formájú másolat esetleges alkalmazását, egyértelmű eljárásokat kell alkalmazni az engedély jogellenes újrafelhasználásának elkerülése érdekében.

3.3. CITES- és FLEGT-faanyag

A FLEGT-rendelet és a meglévő önkéntes partnerségi megállapodások megállapítják, hogy a vadon élő állatok és növények kereskedelméről szóló uniós rendeletben (a rendelet A., B. és C. mellékletében) foglalt fatermékeket az EU határán nem vetik a FLEGT-engedélyes termékek számára előírt eljárás alá. Mindazonáltal a meglévő önkéntes partnerségi megállapodások a FLEGT jogszerűségigazolási rendszerét a CITES hatálya alá tarozó fajokra is alkalmazzák, ezért előfordulhat, hogy a gyakorlatban az egyes CITES faanyag-szállítmányokat egyaránt kíséri CITES behozatali engedély (A. és B. melléklet) vagy CITES behozatali bejelentés (C. melléklet) és egy FLEGT-engedély is.

Ajánlott, hogy az érintett illetékes hatóságot tájékoztassák, amennyiben a CITES-faanyag esetében FLEGT-engedélyt jelentenek be. A vámhatóságok jelenthetik az illetékes hatóságnak a partnerországból származó faanyagra vonatkozó CITES-követelmények tekintetében tapasztalt szabálytalanságokat is azzal a céllal, hogy elősegítsék a CITES-re vonatkozó rendelkezések felülvizsgálatát, a FLEGT-rendelet 4. cikkéknek (3) bekezdésében említettek szerint.

Amennyiben a FLEGT-engedély a vámhatóságok vagy az illetékes hatóságok rendelkezésére áll, a FLEGT-engedélyben szereplő szabálytalanságok a CITES-nek való megfelelés teljesítése érdekében eszközölt további ellenőrzéseket tesznek szükségessé.

3.4. Kereskedelmi és nem kereskedelmi jellegű áruk

A nem kereskedelmi jellegű áruk a behozatal során mentesülnek a FLEGT-ellenőrzés alól. A kereskedelmi és nem kereskedelmi jellegű áruk közötti különbségtétel jelentősége nő a személyek és áruk valamennyi szinten növekvő mobilitásával összefüggésben. A turisták, a szolgáltatást nyújtó szakemberek, a lakóhelyet változtató személyek vagy a postai vagy futárszolgáltatáson keresztüli közvetlen értékesítést magában foglaló távkereskedelem révén termékeket vásárló fogyasztók esetében előfordulhat, hogy a vámhatóságoknak önkéntes partnerségi megállapodásokban részes országokból származó fatermékeket kell kezelniük.

A FLEGT-rendelet hivatkozik a nem kereskedelmi jellegű áruknak a 2454/93/EGK rendeletben (17) foglalt meghatározására. Ennek megfelelően a FLEGT összefüggésében a nem kereskedelmi jellegű áruk azon fatermékek, amelyek megfelelnek az alábbi feltételeknek:

— szabad forgalomba bocsátásuk eseti jelleggel történik

— és: — jellegük és mennyiségük azt jelzi, hogy az árut a címzett vagy az árut szállító személy magán-, személyes vagy családi használatára, — vagy nyilvánvalóan ajándéknak szánta.

Ajánlott, hogy a vámhatóságok tájékoztassák a tagállam illetékes hatóságait a faanyag-szállítmányok kereskedelmi vagy nem kereskedelmi jellegének megállapításához alkalmazott kritériumokról, valamint eszközeik és kompetenciájuk korlátain belül tájékoztassák a gazdálkodókat és az egyéb érintett feleket.

Emellett az önkéntes partnerségi megállapodások a 4415 vámtarifaszám alá tartozó csomagolóanyagokra is kiterjedhetnek. Mindazonáltal abban az esetben, ha a csomagolóanyagot kizárólag más áru megtámasztására, védelmére vagy szállítására használják, behozatalkor nem tartozik a FLEGT-ellenőrzések hatálya alá. Ez az értelmezés nem a nem kereskedelmi jellegű áruk meghatározásából, hanem a vonatkozó önkéntes partnerségi megállapodások rendelkezéseiből következik. Ezenfelül az önkéntes partnerségi megállapodások hivatkoznak a harmonizált áruleíró és kódrendszerről szóló nemzetközi egyezmény vámtarifaszámaira, mely hivatkozásokat a harmonizált rendszer csomagolóanyagokról szóló 5a) és b) általános értelmező szabályaival (18) együtt kell értelmezni.

3.5. Ellenőrzések az egyszerűsített vámeljárásban

A vámhatóságok engedélyt adhatnak az egyszerűsített eljárásra azon gazdálkodók számára, amelyek azt kérelmezik, és amelyek megfelelnek bizonyos feltételeknek és követelményeknek. A gazdálkodó így igénybe veheti az egyszerűsített formai követelményeket, amelyek az általa tett vámáru-nyilatkozatokhoz és a vámkezeléshez kapcsolódnak, amennyiben az EU-ból/-ba importál vagy exportál. Az egyszerűsített eljárásnak a FLEGT-faanyag behozatala esetében való alkalmazása nem csorbíthatja a FLEGT-jogszabályok érvényesítésének hatékonyságát. Az egyszerűsített eljárásnak a faanyagpiaci szereplő számára való engedélyezése során a következő ajánlásokat kell figyelembe venni:

— Amikor a vámhatóságok olyan egyszerűsített eljárás iránti kérelmet kapnak kézhez, amely FLEGT-faanyagra terjedhet ki, az illetékes hatóság véleményt nyilváníthat az engedély megadása előtt.

— Az engedélyezés során elő kell írni azokat a feltételeket, amelyek biztosítják, hogy a FLEGT-rendelkezéseket teljes mértékben betartják, és elvégzik a szükséges ellenőrzéseket, ideértve az alábbi szempontokra vonatkozó egyértelmű feltételeket: — Mielőtt a FLEGT-rendelet hatáskörébe eső FLEGT-faanyag szabad forgalomba bocsátható, az illetékes hatóságnak jóvá kell hagynia a FLEGT-engedélyt. — A vámhatóságoknak lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a faanyag forgalomba bocsátása előtt ellenőrzést végezzenek. — A FLEGT-jogszabályok megsértésének minősül, ha a FLEGT-faanyagot az előtt bocsátják szabad forgalomba, mielőtt az illetékes hatóság jóváhagyta volna a FLEGT-engedélyt. Ez esetet jelenteni kell az illetékes hatóságnak, amely a nemzeti jogszabályoknak megfelelően lép fel. Az egyszerűsített eljárás engedélyezését felül kell vizsgálni annak ellenőrzése érdekében, hogy még mindig teljesülnek-e az engedély fenntartáshoz szükséges feltételek.

— A meglévő engedélyeket felül kell vizsgálni, és adott esetben összhangba kell hozni a fenti ajánlásokkal.

3.6. Az engedélyek kezelése osztott szállítmányok esetében

A „szállítmánynak” a FLEGT végrehajtási rendeletben szereplő meghatározása szerint egyetlen FLEGT-engedélyt nem lehet egynél több uniós vámhivatalnál bejelenteni. Ezenfelül a helyes vámkezelés érdekében ajánlott, hogy egyetlen FLEGT-engedélyhez egy vámáru-nyilatkozat tartozzon.

Annak elkerülése érdekében, hogy az egyetlen FLEGT-engedély hatálya alá tartozó árukat több vámáru-nyilatkozattal vagy egynél több uniós vámhivatalnál jelentsék be, a FLEGT-engedély kibocsátását azon fatermékek – a kibocsátás időpontjában ésszerűen megbecsülhető – mennyiségéhez kell kötni, amelyeket ugyanabban az időpontban küldtek, és egyetlen vámhivatalban ugyanabban az időpontban mutattak be szabad forgalomba bocsátás céljából. Ajánlott, hogy a vámhatóságok és az illetékes hatóságok e kérdésben eszközeik és kompetenciájuk korlátain belül tájékoztassák a gazdálkodókat és az egyéb érintett feleket.

Abban az esetben, ha egyetlen FLEGT-engedély hatálya alá eső szállítmányt elosztanak, a vámhatóságnak értesítenie kell az illetékes hatóságot a vámhatóságnak bemutatott áruk és a FLEGT-engedély közötti ellentmondásokról. A vámhatóság nem adhatja ki az árukat mindaddig, amíg az illetékes hatóság nem erősíti meg, hogy a bejelentett árukkal kapcsolatban benyújtották az érvényes FLEGT-engedélyt (lehetőség szerint egy javított másolatot). Ezekben az esetekben a hatóságok között szoros együttműködésre és egyértelmű eljárásokra van szükség.

3.7. Exportáló partnerország

A FLEGT-jogszabályok meghatározása szerint a „kivitel” a fatermékek távozása vagy kiszállítása a partnerországok földrajzi területének bármely részéről az Unióba; ezért az exportáló partnerországot a vámáru-nyilatkozatban feladó országként azonosítják (egységes vámokmány 15. rovata).

A kivitel meghatározása magában foglalja azt is, hogy a partnerország területén áthaladó termékeknek ebből az országból FLEGT-engedélyre lenne szükségük az EU-ban történő szabad forgalomba bocsátáshoz. A gyakorlatban azonban nem megvalósítható, hogy az áthaladó szállítmány jogszerűségét megfelelően biztosítsák. Az önkéntes partnerségi megállapodások tehát a partnerországok területén áthaladó fatermékeket mentesítik az engedélyezési rendszer alól. Ezzel összefüggésben az önkéntes partnerségi megállapodások az áthaladó fatermékeket egy másik harmadik országból származó olyan fatermékekként határozzák meg, amelyek a partnerországon vámfelügyelet alatt haladnak át, és területét ugyanolyan módon hagyják el, miközben a származási országuk változatlan marad.

A FLEGT-rendelet ugyan nem rendelkezik a partnerországokon áthaladó fatermékek mentességéről, az önkéntes partnerségi megállapodások céljából és szerkezetéből következik, hogy az árutovábbítás fent említett esetei mentesülnek az EU-ban történő szabad forgalomba bocsátáshoz szükséges FLEGT-engedély bemutatása alól. A partnerországon történő áthaladást az uniós vámhatóságok előtt érvényes igazoló okmányokkal kell bizonyítani. Az Európai Bizottság biztosítja a vámhatóságok és az illetékes hatóságok számára a mintapéldányokat és a partnerországok azon vámokmányaira vonatkozó egyéb részleteket, amelyek megerősítik, hogy az áruk területükön vámfelügyelet alatt haladtak át. Javasolt, hogy a tagállami vámhatóságok egyértelmű eljárásokat alakítsanak ki ezen mentesség kezelésére, valamint eszközeik és kompetenciájuk korlátain belül tájékoztassák a gazdálkodókat és az egyéb érintett feleket.

3.8. A FLEGT-engedélyek ellenőrzése

A FLEGT-engedély érvényességének meghatározása az illetékes hatóság feladata; a vámhatóságokat ugyanakkor kijelölhetik arra vagy megbízhatják azzal, hogy a nemzeti megállapodások és eljárások alapján elvégezzék az ellenőrzési feladatokat. Az engedély érvényességét három fő szempont alapján állapítják meg:

— a hitelessége, ami azt jelenti, hogy az engedélyező hatóság állította ki és érvényesítette;

— az érvényességi ideje, ami azt jelenti, hogy az érvényességének lejárta előtt nyújtották be az illetékes hatósághoz;

— a szállítmánnyal való megfelelése, ami azt jelenti, hogy az engedélyen szereplő részletek megfelelnek a többi kísérő okmánynak és magának a szállítmánynak is. Ez az a terület, ahol a vámhatóságok jobb támogatást tudnak nyújtani az ellenőrzési folyamat tekintetében.

Ajánlott, hogy a hatóságok egyértelmű eljárásokat és kritériumokat állapítsanak meg az engedély és a szállítmány közötti megfelelés ellenőrzése tekintetében, meghatározva, hogy a FLEGT-engedély mely elemei hasonlóak a vámáru-nyilatkozatban vagy más vonatkozó okmányban szereplő adatokhoz. Ajánlott továbbá, hogy a gazdálkodókat és más érdekelt feleket tájékoztassák ezen kritériumokról a célok elérésének elősegítése érdekében.

3.9. A lefoglalt faanyagról történő rendelkezés

A FLEGT-jogszabályok szerint a vámhatóságok felfüggeszthetik a fatermékek kibocsátását vagy lefoglalhatják azokat, amennyiben okuk van úgy vélni, hogy az engedély érvénytelen. Amennyiben az illetékes hatóságok megállapítják, hogy erről van szó, akkor a hatályos nemzeti jogszabályok alapján lépnek fel.

Szabálytalanság esetén a hatóságoknak követniük kell az alkalmazandó jogszabályokat és eljárásokat, ideértve a vámjogszabályokat is, mivel az áruk helyzete nem közösségi. Ajánlott azonban, hogy az alkalmazandó jogszabályokban vagy a létező eljárásokban nem részletezett kérdések tekintetében a nemzeti megállapodások tartalmazzanak egyértelmű rendelkezéseket a jogsértés utáni nyomonkövetési intézkedésekre vonatkozóan, különös tekintettel az árukról történő rendelkezésekre.

(1) A Bizottság közleménye a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek az EU erdészeti cselekvési tervéről.

(2) A Tanács 2005. december 20-i 2173/2005/EK rendelete az Európai Közösségbe irányuló faanyag-behozatal FLEGT engedélyezési rendszerének létrehozásáról (HL L 347., 2005.12.30., 1. o.) és a Bizottság 2008. október 17-i 1024/2008/EK rendelete az Európai Közösségbe irányuló faanyag-behozatal FLEGT engedélyezési rendszerének létrehozásáról szóló 2173/2005/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes rendelkezések megállapításáról (HL L 277., 2008.10.18., 23 o.).

(3) A Tanács 2005. december 20-i 2173/2005/EK rendelete az Európai Közösségbe irányuló faanyag-behozatal FLEGT engedélyezési rendszerének létrehozásáról (HL L 347., 2005.12.30., 1. o.) és a Bizottság 2008. október 17-i 1024/2008/EK rendelete az Európai Közösségbe irányuló faanyag-behozatal FLEGT engedélyezési rendszerének létrehozásáról szóló 2173/2005/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes rendelkezések megállapításáról (HL L 277., 2008.10.18., 23 o.).

(4) Az Európai Parlament és a Tanács 2010. október 20-i 995/2010/EU rendelete a fát és fatermékeket piaci forgalomba bocsátó piaci szereplők kötelezettségeinek meghatározásáról (HL L 295., 2010.11.12., 23. o.).

(5) Egyezmény a veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről.

(6) A FLEGT-jogszabályok az „elfogadni” kifejezést használják; e dokumentumban azonban ehelyett a „jóváhagyni” kifejezést használjuk, amely jobban meghatározza az illetékes hatóságoknak a FLEGT-engedélyek ellenőrzésekor végzett szerepét.

(7) A vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. szeptember 7-i 2658/87/EGK tanácsi rendeleten (HL L 256., 1987.9.7., 1. o.) alapuló online integrált közösségi tarifarendszer.

(8) A Tanács 1996. december 9-i 338/97/EK rendelete a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről (HL L 61., 1997.3.3., 1. o.).

(9) A FLEGT rendelet 5. cikkének (3) bekezdése szerinti harmadik fél általi monitoring.

(10) A FLEGT végrehajtási rendelet – 1024/2008/EK rendelet – 6. cikkének (2) bekezdése.

(11) A FLEGT végrehajtási rendelet – 1024/2008/EK rendelet – 12. cikke.

(12) A FLEGT végrehajtási rendelet – 1024/2008/EK rendelet – 13. cikke.

(13) A FLEGT végrehajtási rendelet – 1024/2008/EK rendelet – 14. cikkének (2) bekezdése.

(14) Az illetékes hatóságok jegyzéke: http://ec.europa.eu/environment/forests/pdf/LIST%20of%20CAs.pdf

(15) A FLEGT-rendelet – 2173/2005/EK rendelet – 5. cikkének (1) bekezdése.

(16) A FLEGT-rendelet – 2173/2005/EK rendelet – 8. cikkének (1) bekezdése.

(17) A Bizottság 1993. július 2-i 2454/93/EGK rendelete a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról (HL L 253., 1993.10.11., 1. o.).

(18) Lásd még a Kombinált Nómenklatúra csomagolóanyagokról szóló 5a) és b) általános értelmező szabályait a 2658/87/EGK tanácsi rendeletben (HL L 256., 1987.9.7., 1. o.), amely a harmonizált rendszer azonos értelmező szabályait ülteti át.

I. MELLÉKLET FOGALOMTÁR Áruk kiadása A 2913/1992/EGK rendelet 4. cikkének (20) bekezdése A vámhatóságok azon intézkedése, amellyel az árut az adott vámeljárás által előírt célra rendelkezésre bocsátják. Behozatal A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (11) bekezdése Fatermékek szabad forgalomba bocsátása a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/1992/EGK tanácsi rendelet (HL L 302., 1992.10.19., 1. o.) 79. cikke értelmében. CITES A veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény, amelyet az Unióban a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló 338/97/EK rendelettel (HL L 61., 1997.3.3.) – az úgynevezett vadon élő fajok kereskedelméről szóló rendelettel – hajtanak végre. Egyszerűsített eljárás A 2913/1992/EGK rendelet 76. cikkének (1) bekezdése A 2454/1993/EGK rendelet 253. cikkének (1)–(3) bekezdése Az alábbiakban meghatározott helyi vámkezelési eljárás és egyszerűsített nyilatkozattételi eljárás: Egyszerűsített nyilatkozattételi eljárás: a vámhatóságok bármely személy számára engedélyezhetik, hogy az árut olyan egyszerűsített vámáru-nyilatkozat alapján helyezze vámeljárás alá, amely nem tartalmazza a vámáru-nyilatkozatban szokásosan megadandó adatok egy meghatározott részét, és/vagy amelyhez nem csatolja a vámáru-nyilatkozathoz szokásosan csatolandó okmányok egy meghatározott részét. Helyi vámkezelési eljárás: olyan eljárás, amely lehetővé teszi, hogy az áru vámeljárás alá vonására az érintett személy helyiségében vagy területén vagy a vámhatóságok által megjelölt vagy jóváhagyott más helyen kerüljön sor. Ez a 2454/1993/EGK rendelet 253. cikkében leírt eljárás az e célból engedélyt kapó gazdálkodók számára lehetővé teszi, hogy az áruk megérkezését ne jelentsék be a vámhivatalnak. Engedélyező hatóság(ok) A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (7) bekezdése A partnerország által a FLEGT-engedélyek kiadására és érvényesítésére kijelölt hatóság(ok). Faanyagpiaci szereplő A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (6) bekezdése A 952/2013/EU rendelet 5. cikkének (5) bekezdése Az a természetes vagy jogi személy, aki a fatermékekkel kapcsolatos erdészeti tevékenységben, feldolgozásban vagy kereskedelemben vesz részt; aki üzleti tevékenysége keretében részt vesz a vámjogszabályok hatálya alá tartozó tevékenységekben. Fatermékek A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (9) bekezdése A 2173/2005/EK rendelet II. és III. mellékletében meghatározott azon termékek, amelyek esetében a FLEGT engedélyezési rendszert alkalmazni kell, és amelyek a Közösségbe történő behozatalkor nem minősülnek a 2454/93/EK rendelet 1. cikke 6. pontjában meghatározottak szerinti „nem kereskedelmi jellegű áru”-nak. Feladó ország A 2454/93/EGK rendelet 37. melléklete Az 1917/2000/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja A feladó ország meghatározása kapcsolódik a feladási ország meghatározásához. Mindkettő az az ország, amelynek területén a szállítmányt eredetileg feladták az importáló tagállam részére, amelynek nevét azon egységes vámokmány 15. rovatában kell feltüntetni, amelyben a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozatot tették. FLEGT-engedély A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdése Szabványos formátumú, hamisíthatatlan, ellenőrzésre alkalmas dokumentum, amelyet a szállítmány alapján állítottak ki, és amely bizonyítja, hogy a szállítmány megfelel a FLEGT engedélyezési rendszer követelményeinek, és amelyet a partnerország engedélyező hatósága megfelelő módon adott ki és érvényesített. Az engedélyek kiadására, nyilvántartására és az azokkal kapcsolatos tájékoztatásra szolgáló rendszerek – adott esetben – lehetnek papír- vagy elektronikus alapúak. A FLEGT-rendelet biztosítja a lehetőséget az engedélyek piaci szereplő alapján történő kiállítására, azonban az iránymutatás közzétételekor a (megerősített, aláírt vagy tárgyalás alatt álló) önkéntes partnerségi megállapodások mindegyike csak a szállítmány alapján kiállított engedélyeket veszi tekintetbe. FLEGT – erdészeti jogszabályok végrehajtása, erdészeti irányítás és erdészeti termékek kereskedelme A 2173/2005/EK rendelet A FLEGT engedélyezési rendszer magában foglalja egy önkéntes partnerségi megállapodás hatálya alá tartozó legálisan kitermelt faanyag vagy fatermék számára a partnerországból történő behozatalra adott engedélyt és annak az EU-ban történő végrehajtását. FLEGT-szállítmány – FLEGT-faanyag Lásd a „szállítmány” és a „fatermékek” meghatározását. Gazdálkodó A 952/2013/EU rendelet 5. cikkének (5) bekezdése Az a természetes vagy jogi személy, aki üzleti tevékenysége keretében részt vesz a vámjogszabályok hatálya alá tartozó tevékenységekben. Amennyiben üzleti tevékenysége a fatermékekkel kapcsolatos erdészeti tevékenység, feldolgozás vagy kereskedelem, akkor faanyagpiaci szereplőként hivatkoznak rá (lásd a „faanyag-gazdálkodó” bejegyzést). Illetékes hatóság(ok) A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (8) bekezdése A tagállamok által a FLEGT-engedélyek kézhezvételére, elfogadására és ellenőrzésére kijelölt hatóság(ok). A vámhatóságok kijelölhetők illetékes hatóságként, vagy felhatalmazhatók egyes illetékes hatósági feladatok elvégzésére. Az illetékes hatóságok jegyzéke: http://ec.europa.eu/environment/forests/pdf/LIST%20of%20CAs.pdf Jogszerűen előállított fatermékek A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (10) bekezdése Legálisan kitermelt hazai faanyagból vagy valamely partnerországból – a partnerország által meghatározott és a vonatkozó partnerségi megállapodásban megállapított nemzeti jogszabályokkal összhangban – jogszerűen behozott faanyagból készült fatermékek. Kivitel A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (13) bekezdése Fatermékek távozása vagy kiszállítása a partnerországok földrajzi területének bármely részéről az Unióba. Nemzeti megállapodások Egy tagállamban a vámhatóságok és az illetékes hatóságok közötti hivatalos megállapodások összessége, ideértve az egyetértési megállapodásokat, gyakorlati intézkedéseket eljárásokat, cselekvési terveket stb. Önkéntes partnerségi megállapodás A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (3) bekezdése Az EU és a partnerország által kötött jogilag kötelező kereskedelmi szerződés, amellyel az EU és a partnerország vállalják, hogy együttműködnek a FLEGT cselekvési terv támogatása és a FLEGT engedélyezési rendszer végrehajtása terén. Partnerország A 2173/2005/EK rendelet 2. cikkének (2) bekezdése Az önkéntes partnerségi megállapodást kötő bármely állam. Szabad forgalomba bocsátás A 2913/1992/EGK rendelet 79. cikke Az a vámeljárás, amellyel a nem közösségi áru elnyeri a közösségi áru vámjogi helyzetét, és amely lehetővé teszi annak forgalomba bocsátását az egységes piacon. Ez maga után vonja a kereskedelempolitikai intézkedések alkalmazását, az áru behozatalával kapcsolatban megállapított egyéb vámalakiságok elvégzését és a jogszabály alapján fizetendő vámok megállapítását. Szállítmány Az 1024/2008/EK rendelet 2. cikkének (1) bekezdése A 2173/2005/EK rendelet II. és III. mellékletében felsorolt, FLEGT-engedéllyel rendelkező fatermékmennyiség, amelyet egy partnerországból adott fel egy feladó vagy szállító, és szabad forgalomba bocsátását kérték a vámhivataltól. Származási ország A 2913/1992/EGK rendelet 22–27. cikke A származási országot a Közösségi Vámkódex II. címe (22–27. cikk) határozza meg, és amelynek nevét azon egységes vámokmány 34. rovatában kell feltüntetni, amelyben a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozatot tették. Vámellenőrzések A 2913/1992/EGK rendelet 4. cikkének (14) bekezdése A vámhatóságok által végrehajtott egyedi intézkedések, amelyeket abból a célból végeznek, hogy biztosítsák az uniós piacra belépő árukra vonatkozó vámjogszabályok és egyéb jogszabályok – köztük a FLEGT-jogszabályok – helyes alkalmazását. Vámterület A 2913/1992/EGK rendelet 3. cikke A vámterület a Közösségi Vámkódexnek a 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 269., 2013.10.10., 1. o.) 286. cikkének (4) bekezdése által módosított 3. cikkében felsorolt területeket foglalja magában.