[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 10.12.2008

COM(2008) 845 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A mobiltelevízió-hálózatok és -szolgáltatások jogi keretei: Engedélyezési rendszerekre vonatkozó bevált gyakorlat – az uniós modell

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A mobiltelevízió-hálózatok és -szolgáltatások jogi keretei:Engedélyezési rendszerekre vonatkozó bevált gyakorlat – az uniós modell

1. Háttér és cél

A Bizottság „ A mobiltelevíziók belső piacának megerősítése ” című, 2007. július 18-i közleményében[1] foglalt erőteljes politikai üzenetet követve ez a közlemény a tagállamok mobiltelevízió-hálózatokra és -szolgáltatásokra vonatkozó szabályozási megközelítéseivel kapcsolatos bevált gyakorlatokat mutatja be. Bár az engedélyek odaítélési eljárásairól a tagállamok és a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságok döntenek, a Bizottság kész támogatni a mobiltelevízió az Unióban és a világban történő elterjedését és iránymutatást adni az említett szolgáltatásokkal kapcsolatos engedélyezési eljárásokra vonatkozó szabályozási gyakorlat terén. Ez a Bizottság mobiltelevíziózásra vonatkozó európai uniós stratégiájának további lépését jelenti.

A mobiltelevízió az audiovizuális tartalom mobileszközökre történő átvitelének új szolgáltatási platformja, ami összekapcsolódik az interaktív, különösen a 3G szolgáltatásokkal.[2] 2007-es közleményében a Bizottság az innovatív szolgáltatások uniós elterjedésének elősegítése céljából kijelölte a mobiltelevíziózásra vonatkozó európai stratégia célja fő elemeit. Ezek közül az egyik kulcsfontosságú elem a szabályozási környezet. Az ágazati szereplők számára a befektetési döntések meghozatalához kiemelkedően fontos a jogbiztonság , különösen az olyan új, innovatív technológiák esetében, mint a mobiltelevízió; az első befektetőknek különösen biztosnak kell lenniük abban, hogy később nem szembesülnek váratlan korlátozásokkal. Az EU stratégiájának egyéb elemei magukban foglalják a DVB-H elismerését az európai földi mobiltelevíziózás szabványaként (az Európai Unió 2008. március 17-én a DVB-H-t is felvette a hivatalos szabványok jegyzékébe[3]), valamint pályázatok kiírását az UHF-sávban a mobiltelevíziós szolgáltatások nyújtása céljából odaítélendő frekvenciákról[4], különösen az analóg sugárzás megszüntetése következtében felszabaduló frekvenciasáv újrakiosztása alkalmával[5]. Másrészről azonban az ágazatnak továbbra is kezelnie kell az átjárhatósággal kapcsolatos aggályokat, valamint a Bizottság szolgálatai szorosan figyelemmel kísérik a fejleményeket és kiértékelik egy szakpolitikai kezdeményezés szükségességét.

Mivel a mobiltelevízió sikere nagyban függ a tartalom elérhetőségétől, az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv[6] az audiovizuális tartalommal kapcsolatos szabályokat Európa audiovizuális környezetéhez igazítja, és platformsemleges megközelítést biztosít a műsorsugárzás – beleértve a mobil műsorsugárzást – és a lekérhető audiovizuális médiaszolgáltatások között.

Amikor a Bizottság elindította mobiltelevíziós kezdeményezését, még csak néhány tagállam foglalkozott szabályozási kérdésekkel. A Bizottság szolgálatai által meghozott első intézkedések az EU meglévő szabályozási környezetének egyértelműsítését célozták, a Bizottság számára független tanácsadók által készített vizsgálat keretei között. Az így kapott információkat, amelyeket később az elektronikus kommunikációs keretrendszer[7] hatálya alatt létrehozott nemzeti szakértőkből álló bizottság ellenőrzött, rendszeresen aktualizálják és nyilvánosságra hozzák a Bizottság weboldalán[8]. Ez a tényfeltáró vizsgálat nagymértékű eltérésekre derített fényt a mobiltelevíziózás nemzeti jogszabályokban történő kezelésével kapcsolatban.

A szabályozási helyzet tisztázása után a Bizottság 2007-es közleményében felkérte a tagállamokat, hogy kedvező szabályozási környezetet alakítsanak ki a mobiltelevíziós szolgáltatások nyújtásához, és hogy működjenek együtt egymással az engedélyezési rendszerekkel kapcsolatos bevált gyakorlatok cseréjében. A Bizottság ezen túlmenően elkötelezte magát amellett, hogy az EU tagállamaiban alkalmazott bevált gyakorlatok azonosításával és a tagállamok általi elfogadás előmozdításával iránymutatást adjon az Unión belüli engedélyezési rendszerek koherens kereteinek meghatározásához. Ezt a Távközlési Tanács a mobiltelevíziózásról szóló 2007. novemberi következtetései is megerősítették, amelyek értelmében a Bizottságot felkérték, hogy lépjen túl az egyszerű információgyűjtésen, és „ mutassa fel az engedélyezési rendszerek Európa-szerte leginkább bevált gyakorlatait, és megfelelő iránymutatással mozdítsa elő ezeknek a tagállamok általi következetes átvételét ”[9].

2008 februárjában rendezték meg az érintett felekkel történő konzultációt az említett iránymutatások előkészítése érdekében. Ez magában foglalta a Bizottság által az ágazat számára szervezett munkaértekezletet, ahol az érdekelt feleket felkérték írásbeli észrevételeik megtételére. A felhívásra két jelentős ágazati szervezet[10] és számos vállalat válaszolt. Ezenkívül a kérdést számos ülésen felvetették és tárgyalták a tagállamok képviselőivel a hírközlési bizottságban és annak műsorszórási szakértői albizottságában (CBISS).

A mobiltelevízió a konvergencia egyik döntő eleme. Ez azt jelenti, hogy uniós szinten a mobiltelevíziózás esetében az átvitelre és a tartalomra két külön szabályrendszer vonatkozik: az elektronikus kommunikációs keretrendszer, amely magában foglalja a frekvenciapolitikát, valamint az új, audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv. E közlemény a nemzeti szintű engedélyezési modellekkel kapcsolatban csak a nemzeti szabályozási rendszerek elektronikus kommunikációra vonatkozó szempontjaival foglalkozik, és nem érinti a tartalomra vonatkozó engedélyeket. A közlemény összefoglalja a tényfeltáró vizsgálat főbb eredményeit, és bemutatja a mobiltelevíziós engedélyezési rendszerek fő elemeivel kapcsolatos bevált gyakorlatokat. Ez képezi majd a nemzeti hatóságok közötti további tárgyalások és a bevált gyakorlattal kapcsolatos tapasztalatcsere alapját.

2. MOBILTELEVÍZIÓS HÁLÓZATOK ÉS SZOLGÁLTATÁSOK ENGEDÉLYEZÉSE AZ UNIÓBAN: FőBB MODELLEK ÉS BEVÁLT GYAKORLAT

A mobiltelevíziós hálózatok engedélyezésével kapcsolatos szabályozási megközelítések tagállamonként jelentős eltéréseket mutatnak . Számos tagállamban a műsorszolgáltatásra vonatkozó általános rendszert kifejezetten vagy hallgatólagosan kiterjesztik a mobiltelevíziós műsorszolgáltatásra is. Más tagállamokban nincsenek konkrét szabályok, vagy erre az új platformra vonatkozó szabályozási keret még vita tárgyát képezi. Ezért egyelőre még kevés tapasztalat áll rendelkezése a kizárólag mobil átvitel használatával megvalósított műsorszórási szolgáltatásokról.

A fentiek értelmében kiemelkedően fontos elkerülni az olyan joghézagok vagy nagymértékű szabályozási bizonytalansággal járó helyzetek kialakulását nemzeti szinten, amelyek eltántorítanák a beruházásokat és a leendő mobiltelevíziós szolgáltatókat a belső piactól. A nemzeti rendszerek közötti különbségek önmagukban még nem akadályozzák a mobiltelevíziós szolgáltatások sikeres indítását, mivel a szabályozásnak ki kell térnie a nemzeti, sőt adott esetben a helyi sajátosságokra is. A mobiltelevízió azonban vezeték nélküli szolgáltatás , így a jövőben határokon átívelő dimenziót is kaphat. Ebből a szempontból a mobiltelevíziós szolgáltatásokra vonatkozó engedélyezési rendszereknek figyelembe kellene venniük a belső piac dimenzióját is. A cél, hogy kiegyenlített viszonyokat biztosítsanak az egyes szereplők számára, hogy azok hasonló feltételek mentén versenyezzenek egymással. A következetes uniós szabályozási megközelítésre az innovációt és a beruházást elősegítő szabályozási környezet kialakítása miatt van szükség.

A mobiltelevízióra vonatkozó szabályozást megköti a rendelkezésre álló frekvenciák szűkössége és az igény, hogy minden, a műsorszórási és távközlési ágazatból érkező összes szereplő piacra lépését elősegítsék. A mobiltelevíziós értéklánc több rétegből áll össze, a hálózat működtetésétől a szolgáltatási platform működtetésén és tartalomszolgáltatáson keresztül egészen az értékesítési láncig. Jelenleg a leggyakrabban alkalmazott megoldás az, hogy a platform üzemeltetője, illetve ritkábban a hálózat üzemeltetője számára jelölnek ki frekvenciát. Ebben az esetben a kijelölt szereplő [11]a platform üzemeltetőjeként is fellép, illetve ezt a tevékenységet alvállalkozónak szervezheti ki. A szabályozási modellek eköré az – engedéllyel rendelkező üzemeltető jogait és kötelezettségeit meghatározó – engedélyezési rendszer köré épülnek.

Az európai mobiltelevíziózási piacon jelenleg három fő szabályozási modell határozható meg.

Az egyik modell a meglévő digitális földfelszíni televíziózás (DTT) szabályait alkalmazza kifejezett vagy hallgatólagos módon az új szolgáltatásokra vonatkozóan (pl. Olaszország, Egyesült Királyság). Bár ez a modell az egyszerűség és gyors alkalmazhatóság előnyével kecsegtet, a nemzeti jogszabályoknak specifikusan a mobiltelevíziózásra vonatkozó rendszert kellene alkotniuk ; a DDT szabályainak egyszerű kiterjesztése a kezdeti időszak elteltével elégtelen lehet, illetve hiányosságokat eredményezhet.

A második modell a „ tiszta nagykereskedelmi modell ”. Mivel a szabályozás a hálózatkezelésben, frekvenciák megszerzésében, engedélyeztetésben és adott esetben tartalom-aggregációban kulcsfontosságú szerepet játszó nagykereskedőkre koncentrál, ez a finnországi példához hasonló patthelyzetet eredményezhet abban az esetben, ha a tartalomszolgáltatókat nem ösztönzik tartalmak elérhetővé tételére. A hálózat üzemeltetőjének tisztességes, ésszerű és megkülönböztetéstől mentes feltételeket kell biztosítania a hálózatot használó mobiltelevíziós szolgáltatók számára. Ezen túlmenően a „tiszta nagykereskedelmi modell” olyan megvalósítása, ahol egy üzemeltetőnek ítélik oda a frekvenciasávot, aggályokat vet fel a versenyről szóló irányelv[12] alapján, különösen ha a frekvencia odaítélésére nem tisztességes és nyílt, megkülönböztetéstől mentes eljárás[13] során kerül sor.

A harmadik, „ integrált megközelítés ” modellben a mobiltelevíziós értéklánc minden szereplőjének, beleértve a tartalomszolgáltatókat is, szolgáltatási szerződést kell kötnie még az engedély megszerzése előtt (pl. Ausztria)[14]. Ennek a szabályozási modellnek az előnye, hogy megelőzi a patthelyzetek kialakulását az értékláncban . A piaci szereplők közötti vertikális integráció két módon valósul meg: először is a program-aggregátorokkal és/vagy műsorsugárzókkal kötött megállapodás megléte a hálózat/platform üzemeltetőjére vonatkozó kiválasztási kritériumok egyike a megvalósítható üzleti modell érdekében; másodszor, a tartalomszolgáltatóknak szabályos digitális televíziózási engedélyre van szükségük, amelyet a multiplex üzemeltetőjével kötött szerződések bemutatása után kapnak meg.

Amennyiben a szabályokat koherens módon állapítják meg, az itt leírt modellel biztosítható, hogy az értéklánc minden szereplője koordináltan időzítse kereskedelmi tevékenysége megindítását. Ez az oka annak, hogy az „integrált megközelítés” tűnik a legmegfelelőbb megoldásnak a mobiltelevíziós szolgáltatás sikeres elindításához.

Gyakorlati iránymutatás: Az új, nemzeti jog szerinti mobiltelevíziós engedélyezési eljárásoknak törekedniük kell az értéklánc különböző szereplőinek bevonására, az közösségi és nemzeti versenyszabályok betartása mellett.

3. A szabályozásra vonatkozó bevált gyakorlat azonosítása a szabályozási rendszer különböző szintjein

A mobiltelevíziózás szempontjából legmegfelelőbb bevált szabályozási gyakorlat azonosításához fontos meghatározni a szabályozási rendszer megvizsgálandó elemeit. E célból a következő szempontcsoportokat határoztuk meg:

1. Általános keret

2. Engedélyezési rendszerek

3. Közbeszerzési eljárások

4. Specifikus szempontok.

Az itt leírt fogalmi kereteket 2008 februárjában tárgyalták meg a tagállamokkal és az ágazat képviselőivel. Ezeket az elemeket aztán uniós szabályozás céljának szemszögéből értékelték ki. A 2007-es közleményben foglaltak szerint a fő szabályozási cél egy laza szabályozási rendszer kialakítása, amely indokolatlan akadályok és késedelem nélkül teszi lehetővé a mobiltelevíziós szolgáltatások indítását. A piaci szereplők számára nem szabad szükségtelen kötelezettségeket előírni. Ugyanakkor a szabályozásnak ki kell térnie azokra a minimális követelményekre, amelyeket a frekvenciák hatékony felhasználásához be kell tartani.

3.1. Általános keret

A specifikus jogszabályok elfogadását tervező, de még a meglévő műsorszórási szabályokat ideiglenesen az új szolgáltatási platformra alkalmazó országok esetében is törekedni kell arra, hogy a mobiltelevíziózásra vonatkozó általános kereteket az egyértelműség, átláthatóság és hatékony eljárások jellemezzék. Az időben végrehajtott jogszabályalkotási folyamat is fontos tényező. Ha a szabályozást végrehajtási intézkedésekkel kell kiegészíteni, javasolt az intézkedéseket késedelem nélkül elfogadni. A mobiltelevíziós szolgáltatások indítását nem szabad késleltetni a vonatkozó jogszabályok vagy végrehajtási intézkedések késedelmes elfogadása miatt.

Meg kell említeni azt is, hogy a mobiltelevíziós értéklánc szereplői különböző ipari ágazatokból érkeznek. Ezért fontos törekedni arra, hogy az új szolgáltatási platformra vonatkozó engedélyeztetési folyamat ne korlátozódjon a szereplők egy kategóriájára , hanem nyitva álljon minden olyan gazdasági szereplő előtt, aki teljesíteni tudja a minimálisan szükséges követelményeket.

Gyakorlati iránymutatás: Az engedélyeztetési eljárásoknak nyitottnak kell lenniük minden piaci szereplő előtt, és egyenlő feltételeket kell biztosítaniuk a mobiltelevíziós értéklánc különböző résztvevői számára.

3.1.1. Nyilvános konzultációs mechanizmusok

A mobiltelevízió kereskedelmi üzemeltetőinek esetlegesen eltérő érdekei miatt a mobiltelevízióra vonatkozó szabályozásnak figyelembe kell vennie azok különféle aggályait. A konkrét szabályozás elfogadása előtt vagy a meglévő szabályok felülvizsgálata során nyilvános konzultációs mechanizmusokról kell gondoskodni , mivel ez elősegítheti a szabályozás piaci igényekhez igazítását, és biztosíthatja a piaci szereplők megfelelését az új rendelkezéseknek.

Gyakorlati iránymutatás: Az állampolgárok és az érdekelt felek számára rendszeres nyilvános konzultációt kell biztosítani a többek között a mobiltelevízió alkalmazásával, a digitális műsorszórás által felszabaduló frekvenciasávok mobiltelevíziós szolgáltatások céljára történő felhasználásával és a finanszírozási modellekkel kapcsolatos kereskedelmi próbaüzemmel párhuzamosan.

3.1.2. Rendszeres jelentéstétel és felülvizsgálat

A mobiltelevíziós szolgáltatásokra vonatkozó szabályozásnak nem csak egyértelműnek és átláthatónak kell lennie, hanem egyben rugalmasnak és az új fejlesztésekhez hangoltnak is, az innovatív és gyorsan változó technológiai környezet figyelembevételével. Az állami hatóságok által a piac fejlődésével kapcsolatos rendszeres jelentéstételen túl célszerű felülvizsgálati záradékról is rendelkezni, a franciaországi rendszerhez hasonlóan. Természeten az ilyen – a piaccal kapcsolatos jelentéstétel által esetlegesen eredményezett –felülvizsgálatoknak megfelelő egyensúlyra kell törekedniük a technológiai és piaci változások követése, valamint a piaci szereplők részére nyújtandó jogbiztonság tekintetében .

Gyakorlati iránymutatás: Az állami hatóságok rendszeresen készítsenek jelentést a piac fejlődéséről, és tegyenek megfelelő javaslatokat a meglévő szabályok kiigazítására.

3.2. Engedélyezési rendszerek

3.2.1 Világos kapcsolat az alkalmazandó szabályok között

Az engedélyezési rendszerek képezik a mobiltelevíziózásra vonatkozó szabályozási környezet magját. A mobiltelevíziózás „konvergens” természetét tekintve különösen az üzemeltetők, mint pl. elektronikus hírközlési szolgáltatók és műsorszórók jogait és kötelezettségeit kell konkrétan meghatározni. A szabályozási kétértelműségek és átfedések elkerülése érdekében fontos világosan meghatározni az elektronikus hírközlés, frekvenciasávok és tartalmi vonatkozások közötti kapcsolatokat.

Gyakorlati iránymutatás: Az elektronikus hírközlés, frekvenciasávok és tartalmi vonatkozások közötti kapcsolatot világosan meg kell határozni az egyértelmű és átlátható szabályozási rendszer előmozdítása érdekében.

3.2.2. „Egyablakos ügyintézés”

A tagállamok többségében a mobiltelevíziós engedélyek kiadásában több hatóság, minisztérium vagy független szabályozó hatóság vesz részt az elektronikus hírközlés és a médiaszolgáltatás különálló kezelése miatt. Függetlenül attól, hogy a szabályozó szervezet összevontan kezeli-e a kérdést, a felelősségi körök megosztását világosan és következetesen kell végrehajtani.

Az üzemeltetők számára a különböző engedélyeztetési eljárásokhoz közös kapcsolattartó pontot biztosító „ egyablakos ügyintézés ” a piaci szereplők többsége szerint követendő gyakorlatnak minősül, feltéve, hogy tiszteletben tartják a pluralizmus és kulturális sokszínűség elvét. Az eljárás előnyei az igazgatási eljárások egyszerűsítéséből és koordinált időzítéséből erednek, amennyiben több engedélyre van szükség.

Gyakorlati iránymutatás: A mobiltelevíziózás nemzeti szabályozási rendszerének „egyablakos” megközelítést kell alkalmaznia, vagy legalábbis korlátoznia kell a mobiltelevíziózási engedélyekkel kapcsolatos döntéshozatalban részt vevő állami hatóságot számát. Azokban a tagállamokban, ahol az engedélyezésről nem országos hatáskörben döntenek, ehhez hasonló vagy más koordinált eljárást kell meghatározni minden szövetségi/regionális testület számára. Az „egyablakos ügyintézés” különösen fontos szerepet játszik, ha több engedélyre van szükség.

3.3. Közbeszerzési eljárások

A globális piacon nyújtott versenyképesség szempontjából az idő kulcsfontosságú tényező az EU egésze számára. Ahhoz hogy a mobiltelevízió gyors indítása sikeres legyen az összes tagállamban, egyértelmű ütemtervet kell készíteni az átlátható és előre meghatározott közbeszerzési eljárásokra vonatkozóan .

Gyakorlati iránymutatás: A közbeszerzési eljárásra vonatkozó egyértelmű ütemtervet legkésőbb a mobiltelevíziós szolgáltatások kereskedelmi próbaüzemének kezdetekor be kell jelenteni.

3.3.1. Közbeszerzés típusa és kritériumai

A nemzeti hatóságok az engedélyeket aukción vagy összehasonlító kiválasztáson alapuló eljárással ítélhetik oda. Mostanáig a platformra vonatkozó engedélyeket jellemzően összehasonlító kiválasztás („szépségverseny”) alapján ítélték oda. Az odaítélési feltételek alkalmazása a nemzeti hatóságok egyik eszköze annak biztosítására, hogy a nyújtott szolgáltatások teljesítsenek bizonyos – a mobiltelevíziózás számára fenntartott frekvenciasáv hatékony használatát garantáló – követelményeket.

A közbeszerzési eljárásnak ezenkívül biztosítania kell a mobiltelevíziós szolgáltatások időben történő indítását is. A megfelelő feltételek alkalmazásával el lehet kerülni a platformok üzemeltetői, a tartalomszolgáltatók és a mobilszolgáltatók közötti patthelyzetek kialakulásának kockázatát. A pályázókkal szemben támasztott követelmények ezért előírhatják az értéklánc különböző szereplői közötti – a versenyszabályoknak megfelelő – szerződések meglétét.

A konkrét odaítélési feltételek szempontjából érdemes hangsúlyozni a szolgáltatás minőségének fontosságát, mivel ez kulcsszerepet játszik a fogyasztók mobiltelevízióval – különösen a beltéri lefedettséggel és az adatátvitel minőségével – kapcsolatos elvárásaiban.

Gyakorlati iránymutatás: Objektív, átlátható és megkülönböztetésmentes odaítélési kritériumokat kell alkalmazni a közösségi jognak megfelelően. Az odaítélési eljárásoknak a gazdasági szereplők közti együttműködő – a versenyszabályoknak megfelelő – megközelítést kell ösztönözniük. A szolgáltatás minőségére, beleértve a beltéri vételre és a frekvenciatartomány optimális kihasználására vonatkozó követelményeknek az odaítélési kritériumok részét kell képezniük.

3.3.2. Az odaítélés egyéb feltételei

A legtöbb tagállamban egy multiplexet különítenek el mobiltelevíziózás céljára, Franciaországban a folyamatban levő tárgyalások két multiplex megnyitását is eredményezhetik az analóg sugárzás megszüntetése következtében felszabaduló frekvenciatartományból. A spektrumhalmozás elkerülése érdekében a szabályozás rendelkezéseket tartalmazhat a szolgáltatás szüneteltetésének maximális időtartamára vonatkozóan.

Gyakorlati iránymutatás: Az odaítélési kritériumok között szerepelnie kell annak a lehetőségnek, hogy a mobiltelevíziózás céljára odaítélt, de ésszerű időtartamon belül használatba nem vett frekvenciatartományt visszavonják.

3.4. Specifikus szempontok

A piac jelenlegi korai fejlettségi szintjén ügyelni kell arra, hogy az engedélyekhez kapcsolódó specifikus feltételek ne rójanak szükségtelen terheket az üzemeltetőkre.

3.4.1. „Továbbítási kötelezettségre” vonatkozó szabályok

Az európai jogszabályoknak[15] megfelelően csak akkor lehet „továbbítási kötelezettséget” előírni, ha a hálózatot jelentős számú végfelhasználó használja a rádió- és televízióműsorok fogadásának elsődleges csatornájaként. Jelenleg a mobiltelevízió még csak az indulási szakaszban van, ezért jelenleg még nem írható elő „továbbítási kötelezettség” . Mindenesetre a továbbítási kötelezettséget élvező csatornák gyakorta olyan, alapvető igényeket kielégítő csatornák, amelyek tulajdonképpen növelik a műsorterjesztési szolgáltatások kereskedelmi értékét, és valószínűleg amúgy is szerepelnének a fő mobiltelevíziós csomagokban.

Ebben a tekintetben, és a közlemény által támogatott együttműködő megközelítés értelmében a nemzeti szabályozó hatóságok kötelező csatornaajánlatra vonatkozó szabályokat írhatnak elő a mobiltelevízió, mint vonzó tartalmat igénylő, kialakulóban levő szolgáltatás számára.

Gyakorlati iránymutatás: Minden tagállamban és uniós szinten tárgyalásokat kell kezdeményezni a kötelező csatornaajánlatra vonatkozó szabályokkal kapcsolatban.

3.4.2. Hálózati infrastruktúra megosztása

A hálózati infrastruktúra megosztása fontos szerepet játszik a kiépítési költségek minimalizálásában, valamint a hálózati lefedettség és átviteli kapacitás növelésében[16]. A 2007-es közleményben foglaltak szerint a tagállamok fontolóra vehetik a hálózati infrastruktúra megosztásának [17] engedélyezését és közös létesítmények kialakítását a hálózat kiépítésének elősegítése érdekében. Közös létesítmények kialakítását akkor is elő lehet írni, ha az esetleges környezetvédelmi aggályok[18] ezt indokolttá teszik.

Gyakorlati iránymutatás: A versenyszabályok által lehetővé tett mértékben kell ösztönözni a hálózati infrastruktúra megosztását a mobiltelevíziós szolgáltatásra vonatkozóan.

3.4.3. Átjárhatóság és barangolás

A hálózatok és eszközök közötti teljes átjárhatóság célkitűzése továbbra is fontos szerepet játszik az adott esetben az unió teljes területére kiterjedő barangolás megvalósításában , ezért az átjárhatóságot biztosító megoldásokat kell előnyben részesíteni. A piac fejlődése azt tükrözi, hogy az átjárhatóságot akkor lehet megvalósítani, ha az érdekelt felek közösen lépnek fel egy műszaki szabvány, mint például a DVB-H végrehajtásának közös célja érdekében. Az ágazati és szabványosítási fórumokon jelenleg is zajlanak az ezzel kapcsolatos erőfeszítések, különösen a szolgáltatási és alkalmazási rétegekre összpontosítva.

Ezen túlmenően a mobiltelevízió vezeték nélküli jellege azt jelenti, hogy a fogyasztók jogosan várhatják el az eszközöktől a határokon átívelő működést, a mobiltelefonos „barangoláshoz” hasonlóan. A jövőben az EU területén belüli televíziós barangolásnak a szolgáltatások európai elterjedtségének növekedésével valószínűleg nagyobb fontosságot fognak tulajdonítani. Meg kell említeni azt is, hogy már jelenleg is elérhetők határokon átívelő vagy páneurópai csatornák , és ezek fontos tesztelési lehetőséget jelenthetnek a jövőbeni páneurópai szolgáltatások számára[19]. A DVB-SH alapú mobil műholdas televíziószolgáltatások európai indítása a jövő évben várható.

Gyakorlati iránymutatás: A szolgáltatások vezeték nélküli jellege miatt megfelelő mértékben figyelembe kell venni a mobiltelevíziós szolgáltatások átjárhatóságával és a barangolással kapcsolatos szempontokat.

4. Következtetések és nyomon követés

Az eredményes szabályozás érdekében meg kell osztani a szabályozással kapcsolatos bevált gyakorlatot . Ebben az összefüggésben a Bizottság továbbra is ösztönzi az információ, a tapasztalat és a bevált gyakorlat cseréjét a nemzeti hatóságok és a többi érdekelt fél között. A tagállamok által a mobiltelevíziós szabályozással kapcsolatban benyújtott információk a Bizottság weboldalán[20] nyilvánosan elérhetők, és azok a jövőben is rendszeresen frissülni fognak. Az információk és a bevált gyakorlat cseréje a tagállamok szakértőinek meglévő bizottságain, mint például a hírközlési bizottságon, valamint annak engedélyezési és műsorszórási ügyekkel foglalkozó alcsoportjain keresztül fog megvalósulni. A Bizottság szolgálatai ezen túlmenően rendszeresen jelentést tesznek az Európai Parlamentnek és a Tanács megfelelő munkacsoportjainak.

[1] COM(2007) 409, a továbbiakban „2007-es közlemény”.

[2] Számos eszköz alkalmas mobiltelevízió fogadására, de a legelterjedtebb a mobiltelefon.

[3] A 2007/176/EK bizottsági határozatnak az elektronikus hírközlő hálózatokra, az elektronikus hírközlési szolgáltatásokra és a kapcsolódó eszközökre és szolgáltatásokra vonatkozó szabványok és/vagy előírások jegyzéke tekintetében történő módosításáról szóló 2008. március 17-i 2008/286/EK bizottsági határozat (HL L 93., 2008.4.4., p. 24.).

[4] Az UHF-sáv műsorszórási spektrumára vonatkozó keretszabályozás szerint a tagállamok „nem adhatnak kizárólagos és különleges jogokat rádiófrekvenciák használatára vonatkozóan (a 2002/77/EK irányelv 4. cikke), biztosítaniuk kell a hatékony spektrumhasználatot (a 2002/21/EK keretirányelv 8. cikke (2) bekezdésének d) pontja), ösztönözniük kell a hatékony versenyt (8. cikk (1) bekezdése) és nem alkalmazhatnak hátrányos megkülönböztetést (8. cikk (3) bekezdésének c) pontja). Az említett cikkek összességükben a hatékony sávkiosztásra vonatkozó kötelezettséget eredményezik.

[5] Egyes tagállamok, mint pl. Franciaország, Olaszország és Ausztria már meghozták a döntést UHF-sáv mobiltelevíziózás számára történő kiosztásáról, és a fennmaradó tagállamok többsége is rendelkezik ilyen tervekkel.

[6] 2007. december 11-i 2007/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 332., 2007.12.18., 27. o.).

[7] A hírközlési bizottság (COCOM), valamint annak engedélyezési (AUTH) és műsorszórási ügyekkel (CBISS) foglalkozó alcsoportjai.

[8] http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/doc/current/broadcasting/mobile_tv/table_mobile_tv_auth_web_july08.pdf

[9] A Tanács 2007. november 29-i következtetései a mobiltelevíziók belső piacának megerősítéséről.

[10] UMTS Forum és a GSM Association közös mobiltelevíziós munkacsoportja; BMCOforum

[11] Egyedül Németországban adtak ki a platformszolgáltatási engedélytől különálló hálózatüzemeltetési engedélyt.

[12] A Bizottság 2002. szeptember 16-i 2002/77/EK irányelve az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások piacain belüli versenyről (EGT-vonatkozású szöveg) (HL L 249., 2002.9.17., 21-26. o.).

[13] Lásd még a 2002/20/EK engedélyezési irányelv 5. cikkének (2) bekezdését (HL L 108., 2002.4.24., 21. o.).

[14] A BGBl. I No 52/2007 törvény 23. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése által módosított magántelevízió-törvény (Privatfernsehgesetz, PrTV-G) [BGBl. I No 84/2001].

[15] Az egyetemes szolgáltatásról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 31. cikke (HL L 108., 2002.4.24., 51-77. o.).

[16] Ezt az álláspontot nemzetközi szinten, például a 2008. március 13-án a thaiföldi Pattayában rendezett 8. globális szabályozói szimpóziumon is támogatták.

[17] Ilyen megállapodásokat hoztak létre egyes piacokon a GSM és/vagy UMTS infrastruktúra keretében és e megállapodásokat a Bizottság mentesíti az EU versenyszabályai alól. Pl. a Bizottság 2003. július 16-i határozata (Ügyszám: COMP/38.369: T-Mobile Deutschland/O2 Germany: Network Sharing Rahmenvertrag ), HL L 75., 2004.3.12., 32. o.) és az Elsőfokú Bíróság 2006. május 2-i ítélete (T-328/03 sz. ügy).

[18] A 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Keretirányelv) 12. cikkével összhangban (HL L 108., 2002.4.24., 33-50. o.).

[19] Például az Euronews, Arte, 3 Sat, Eurosport, France 24 és BBC World.

[20] Lásd a 8. lábjegyzetet.