e)Az Algériai Bankok és Pénzügyi Intézmények Szakmai Szövetsége (ABEF) 2019. szeptember 30-án közzétette a 479/DG/2019. számú körlevelet, amely a Pénzügyminisztérium kabinetfőnökének 2019. szeptember 29-i 189/CC/MF/2019. számú levelére hivatkozik, amely három elemből álló új korlátozó intézkedéseket vezet be a mobiltelefonok és háztartási elektromos termékek behozatala tekintetében. Először is a behozatal kifizetésekor be kell tartani a kilenc hónapos kötelező halasztási időszakot. Másodszor, a gazdasági szereplők lehetőség szerint minden esetben elsősorban a nemzeti tengeri szállítási kapacitásokat kötelesek igénybe venni. Harmadszor, a behozatal csak a lehetőség szerint Incoterms FOB-záradékot alkalmazó szerződések alapján engedélyezett. 2019. december 31-től a FOB-záradék alkalmazására vonatkozó kötelezettséget valamennyi termék behozatalára kiterjesztették. 2019. december 25-én és 26-án közzétették a 643/DG/2019. és a 645/DG/2019. számú két körlevelet, amelyek további tájékoztatást nyújtanak a nemzeti tengeri fuvarozók igénybevételére vonatkozó kötelezettség és a FOB-záradék alkalmazásának módjáról. Úgy tűnik, hogy az említett intézkedések – különösen a kifizetési feltételekre és a FOB-záradékra vonatkozóan – összeegyeztethetetlenek többek között a társulási megállapodás 17. cikkével, mivel a termékek Algériába történő behozatalára vonatkozó új mennyiségi korlátozásoknak, illetve azokkal azonos hatású intézkedéseknek minősülhetnek. Ezek az intézkedések a társulási megállapodás 30., 32. és 34. cikkével is összeegyeztethetetlennek látszanak, mivel a jelek szerint ellentétesek Algériának az Európai Unió szolgáltatásainak és szolgáltatóinak kezelése tekintetében tett kötelezettségvállalásaival. Továbbá úgy tűnik, hogy ami a tengeri szállítást illeti, Algéria – különösen a nemzeti tengeri fuvarozók igénybevételére vonatkozó kötelezettség előírásával – nem tartja tiszteletben a nemzetközi piachoz és forgalomhoz történő korlátlan, kereskedelmi alapú hozzáférés elvét, és olyan intézkedéseket alkalmaz, amelyek rejtett korlátozó vagy megkülönböztető hatást gyakorolhatnak a tengeri szállítási szolgáltatásnyújtás szabadságára. Ezenfelül úgy tűnik, hogy a kifizetések tekintetében megkövetelt kilenc hónapos halasztási időszak előírásával Algéria a társulási megállapodás 38. cikkét sem tartja tiszteletben.

Az Algéria által alkalmazott, fenti korlátozó intézkedések az Algéria és az Európai Unió közötti áru- és szolgáltatás-kereskedelem jelentős csökkenéséhez vezettek.

A Társulási Tanács elé terjesztést követően 2020. szeptember 29-én és 2020. december 7-én konzultációkra került sor. E konzultációk keretében a Felek megkezdték a Társulási Tanács határozattervezetének megvitatását.

A beruházással, kereskedelemmel és szolgáltatásokkal foglalkozó albizottság 2020. október 28-i hetedik ülésén, valamint a Társulási Tanács tagjainak nem hivatalos ülésén az Európai Unió és Algéria megerősítették azt a közös célkitűzésüket, hogy a Társulási Tanács határozatával rendezzék a vitát.

A Társulási Tanács határozatának figyelembe kell vennie Algériának a 2020. szeptember 29-i ülésen tett nyilatkozatát, miszerint belső jogszabályai alapján nem fogadott el a termékek behozatalára vagy kivitelére vonatkozó automatikus vagy nem automatikus engedélyezési rendszert.

Ezenkívül a 2020. december 7-i ülésen Algéria jelezte, hogy 2021. január 1-jétől meg kívánja szüntetni a személygépkocsi-behozatalra vonatkozó korlátozásokat.

A Társulási Tanács határozatának tartalmaznia kell a két Fél azzal kapcsolatos közös értelmezését, hogy az Algéria által elfogadott, a jogvita tárgyát képező intézkedések összeegyeztethetők-e a társulási megállapodás rendelkezéseivel, és meg kell jelölnie az Algéria által meghozandó intézkedéseket. E tekintetben meg kell határozni az Algéria számára biztosított átmeneti időszakot és az abban az esetben alkalmazandó eljárásokat, ha Algéria nem felel meg a határozatnak.

Meg kell jegyezni, hogy Algéria még nem nyújtotta be észrevételeit a Társulási Tanácsnak a tanácsi határozatra irányuló javaslathoz csatolt határozattervezetével kapcsolatban. Ezért valószínű, hogy a tervezet szövege a jövőbeli tárgyalások során jelentős mértékben módosul.

4.Jogalap

4.1.Eljárási jogalap

Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikkének (9) bekezdése határozatok elfogadásáról rendelkezik „a megállapodásokkal létrehozott szervekben az Unió által képviselendő álláspontok kialakítására vonatkozóan, amennyiben az ilyen szervnek joghatással bíró jogi aktust kell elfogadnia, kivéve a megállapodás intézményi kereteit kiegészítő vagy módosító jogi aktusokat”.

A Társulási Tanácsot megállapodás, nevezetesen a társulási megállapodás hozta létre.

A Társulási Tanács által elfogadandó jogi aktus joghatással bíró jogi aktus. A tervezett jogi aktus a társulási megállapodás 94. cikke második bekezdésének, valamint 100. cikke (3) bekezdésének megfelelően a nemzetközi jog értelmében kötelező erejű.

A tervezett jogi aktus nem egészíti ki és nem is módosítja a megállapodás intézményi kereteit.

Ezért a javasolt határozat eljárási jogalapja az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése.

4.2.Anyagi jogalap

Az EUMSZ 218. cikkének (9) bekezdése szerinti határozatok anyagi jogalapja elsősorban azon tervezett jogi aktus célkitűzésétől és tartalmától függ, amellyel kapcsolatban az Unió által képviselendő álláspont meghatározásra kerül.

A tervezett jogi aktus elsődleges célkitűzése és tartalma a közös kereskedelempolitikával kapcsolatos.

Ezért a javasolt határozat anyagi jogalapja az EUMSZ 207. cikke (4) bekezdésének első albekezdése.

4.3.Következtetés