HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 345/70

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi irányelvre a tagállami versenyhatóságok helyzetének a hatékonyabb jogalkalmazás és a belső piac megfelelő működésének biztosítása céljából történő megerősítéséről

(COM(2017) 142 final – 2017/0063 (COD))

(2017/C 345/11)

Előadó: Juan MENDOZA CASTRO

Felkérés: Európai Parlament, 2017.4.26. Tanács, 2017.3.27. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikke Illetékes szekció: „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció Elfogadás a plenáris ülésen: 2017.7.5. Plenáris ülés száma: 527. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 130/0/2

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság javaslatát, amelyet az 1/2003/EK rendelet eredményes végrehajtása szempontjából elengedhetetlen eszköznek tekint.

1.2. Habár még mindig vannak különbségek, az önkéntes harmonizáció – az uniós normákból mint referenciákból kiindulva – jelentős mértékű konvergenciát eredményezett a tagállami rendszerek között.

1.3. Az Európai Versenyhatóságok Hálózata keretében működő ügyelosztási rendszer várhatóan segít elkerülni az egyes tagállamokban végzett tevékenységek közötti esetleges átfedéseket.

1.4. Az EGSZB azt javasolja, hogy a jövőre nézve fontolják meg a polgári és közigazgatási jogi tartalom rendelet útján történő szabályozását.

1.5. A versenypolitikának esélyegyenlőséget kell biztosítania. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a nemzeti versenyhatóságoknak rendelkezniük kell a titkos kartellek elleni küzdelemhez szükséges jogi eszközökkel, és felhívja a figyelmet arra, hogy az erőfölénnyel való visszaélések súlyos károkat okoznak.

1.6. A vizsgálatban érintettek alapvető jogainak tiszteletben tartása összeegyeztethető kell, hogy legyen az EUMSZ 101. és 102. cikkének maradéktalan végrehajtásával.

1.7. Az EGSZB-t aggasztják a nemzeti versenyhatóságok függetlenségében és erőforrásaiban mutatkozó súlyos hiányosságok, amelyek jelenleg számos tagállamban kimutathatók. Alapvetően fontos, hogy a nemzeti versenyhatóságok valóban függetlenek legyenek a hatóságoktól, ezért a vezetői tisztségeket igazolt szakmai tapasztalattal rendelkező, független szakértőknek kell betölteniük. Emellett stabil alkalmazotti gárdára van szükség, amely számára megfelelő szakképzést kell biztosítani.

1.8. A versenyellenes tevékenységek által okozott károkat sokszor nehéz – ha nem lehetetlen – helyrehozni, ezért az EGSZB azt ajánlja, hogy a nemzeti versenyhatóságokra ruházott hatáskörökkel megelőző fellépések esetében is éljenek.

1.9. Az EGSZB a korábbiakban kijelentette, hogy a szankciók összegének „visszatartó erejűnek kell lennie, ismételt elkövetés esetén pedig a szankciókat súlyosbítani kell”, és egyetért azzal, hogy a végrehajtó hatóság szankcionálási hatásköre a versenypolitika kulcseleme.

1.10. Az engedékenységi intézkedéseket rendszeresen alkalmazó Európai Bizottság tapasztalatai pozitívnak tekinthetők, az ilyen intézkedések nemzeti versenyhatóságok részéről történő egységes alkalmazása pedig fontos a valódi európai versenyjog szempontjából. Az engedékenység azonban nem akadályozhatja meg, hogy a károsultak (köztük a fogyasztók) kollektív kereset révén kártérítést kapjanak.

1.11. A nemzeti versenyhatóságok fellépéseinek nemzetközi jellege elengedhetetlenné teszi, hogy kölcsönösen segítséget nyújtsanak egymásnak.

1.12. Az irányelv átültetése során az elévülési idők felfüggesztését hozzá kell igazítani a tagállamok idevonatkozó általános szabályaihoz.

1.13. Helyénvaló elismerni a nemzeti versenyhatóságok arra vonatkozó hatáskörét, hogy saját jogon pert indítsanak, mivel e hatáskör hiánya egyes tagállamokban akadályozhatja eredményes működésüket.

1.14. Az EGSZB hangsúlyozza, fontos, hogy a nemzeti versenyhatóságok az adathordozó típusától függetlenül bármiféle bizonyítékot felhasználhassanak.

1.15. Tájékoztató kampányokra van szükség, mivel a nagyközönség jelentős része nincs tisztában a versenyszabályokkal.

2. Az Európai Bizottság javaslata

2.1. Az Unió tagállamai az Európai Bizottság nélkülözhetetlen partnerei az uniós versenyszabályok végrehajtásában. 2004 óta az Európai Unió tagállamainak nemzeti versenyhatóságait az 1/2003/EK tanácsi rendelet felhatalmazza arra, hogy az uniós versenyszabályokat az Európai Bizottsággal párhuzamosan alkalmazzák. Az elmúlt több mint egy évtized során az Európai Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok az Európai Versenyhatóságok Hálózatának keretében szoros együttműködésben hajtották végre az uniós versenyszabályokat. Az Európai Versenyhatóságok Hálózatát 2004-ben kifejezetten ezzel a céllal hozták létre.

2.2. Az uniós versenyszabályoknak az Európai Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok általi érvényesítése elengedhetetlen eleme a nyílt, verseny uralta és innovatív belső piac létrehozásának, valamint nélkülözhetetlen feltétele a munkahelyteremtésnek és a növekedés biztosításának a gazdaság fontos ágazataiban, különösen az energetikai és a távközlési ágazatban, továbbá a digitális és a közlekedési ágazatban.

2.3. Az uniós versenyszabályok a belső piac egyik meghatározó elemét képezik: ha a verseny torzul, akkor a belső piac előnyei nem érvényesülnek maradéktalanul, és a belső piac nem lesz képes megteremteni a tartós gazdasági növekedés megfelelő feltételeit. A belső piac elmélyítésének és méltányosabbá tételének egyik kulcsfontosságú eleme a belső piaci szabályok hatékony, a polgárok számára is eredményeket felmutató érvényesítése.

2.4. Az uniós versenyszabályok érvényesítése mára olyan mértékűvé vált, amelyet az Európai Bizottság egyedül nem lett volna képes megvalósítani. Az Európai Bizottság tipikusan azokat a versenyellenes gyakorlatokat vagy megállapodásokat vizsgálja, amelyeknek három vagy több tagállamban van versenyhatásuk, továbbá azokat, ahol érdemes európai szintű precedenst teremteni. Gyakran a nemzeti versenyhatóságoknak kell fellépniük, ha területükön a verseny lényeges mértékben sérül, mivel ismerik saját tagállamuk piacainak működését, és tudásuk igen értékes a versenyszabályok érvényre juttatása során.

2.5. Az uniós versenyszabályok nemzeti versenyhatóságok általi hatékonyabb érvényesítésében további lehetőségek mutatkoznak. Az 1/2003/EK rendelet nem foglalkozott azokkal az eszközökkel, amelyek segítségével a nemzeti versenyhatóságok az uniós versenyszabályokat alkalmazzák, jóllehet e versenyhatóságok közül sok nem rendelkezik az EUMSZ 101. és 102. cikkének hatékony végrehajtásához szükséges összes eszközzel.

2.6. A nemzeti versenyhatóságok eszközei és garanciái vonatkozásában tapasztalható, említett hiányosságok és korlátok azt jelentik, hogy a versenyellenes gyakorlatokat folytató vállalkozások rendkívül eltérő eljárási eredményekre számíthatnak attól függően, hogy melyik tagállamban működnek: előfordulhat, hogy az EUMSZ 101. vagy 102. cikkében szereplő szabályokat nem teljes mértékben vagy nem hatékonyan alkalmazzák, például mert nem szerezhetők be a versenyellenes gyakorlat bizonyítékai, vagy mert a vállalkozások kibújhatnak a bírság megfizetésének kötelezettsége alól. Az uniós versenyszabályok eltérő végrehajtása torzítja a versenyt a belső piacon, és aláássa az 1/2003/EK rendelet által bevezetett decentralizált végrehajtási rendszert.

2.7. Az Európai Bizottság ezért kettős stratégiai célt követő jogalkotási javaslatot tart szükségesnek: — az EUMSZ 103. cikkét jogalapként alkalmazva az a cél, hogy a nemzeti versenyhatóságok eredményesebben tudják végrehajtani az uniós versenypolitika elveit, és megkapják a függetlenség, az erőforrások és a hatáskörök szükséges garanciáit, — az EUMSZ 114. cikkét jogalapként alkalmazva az a cél, hogy megerősítsék a belső piacot azoknak a nemzeti akadályoknak a felszámolásával, amelyek megakadályozzák a nemzeti versenyhatóságokat a szabályok – a versenytorzulás elkerülése és a szabályok egységesebb alkalmazása érdekében történő – eredményes alkalmazásában, ami pedig előnyös lenne a fogyasztók és a vállalkozások számára is.

2.8. Emellett annak lehetővé tétele, hogy a nemzeti versenyhatóságok hatékonyan legyenek képesek egymásnak kölcsönös segítséget nyújtani, biztosítani fogja az egyenlő versenyfeltételeket, és hozzájárul az Európai Versenyhatóságok Hálózatán belül folytatott szoros együttműködés fenntartásához.

3. Általános megjegyzések

3.1. Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság javaslatát, amelyet az 1/2003/EK rendelet eredményes végrehajtása szempontjából elengedhetetlen eszköznek tekint. Egy európai versenyjogi rendszer létrehozásához fel kell számolni az EUMSZ 101. és 102. cikkének teljes körű végrehajtásával kapcsolatosan egyes tagállamokban jelenleg fennálló akadályokat és hiányosságokat.

3.2. Az 1/2003/EK rendelet szerinti versenyszabályok alkalmazásának decentralizálója nem igazolta azokat a félelmeket, hogy fragmentálódnak a versenypolitika végrehajtásával kapcsolatos hatáskörök. Habár még mindig vannak különbségek, az önkéntes harmonizáció – az uniós normákból mint referenciákból kiindulva – jelentős mértékű konvergenciát eredményezett a tagállami rendszerek között (1).

3.3. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a párhuzamos – uniós és tagállami – hatáskörök miatt bizonyos esetekben ki kell majd igazítani a jogszabályokat és a nemzeti intézményeket. Az Európai Versenyhatóságok Hálózata keretében meglévő ügyelosztási rendszernek mindenesetre el kell kerülnie a különböző tagállamokban tett fellépések közti esetleges átfedéseket.

3.4. Az Európai Bizottság szerint „a tagállamok jogi hagyományainak és intézményi sajátosságainak” figyelembevétele miatt az irányelv a megfelelő eszköz. Ugyanakkor a szabályok nemzeti versenyhatóságok által történő egységes és konzisztens alkalmazására vonatkozó célkitűzés miatt – különösen a bírságok ismertetése (V. fejezet) és a bírság alóli mentesség és annak csökkentése (VI. fejezet) tekintetében – a jelenleg fennálló, jelentős mértékű sokféleséget fel kell számolni. Az EGSZB ezért azt javasolja, hogy a jövőre nézve fontolják meg a polgári és közigazgatási jogi tartalom rendelet útján történő szabályozását, megőrizve ugyanakkor a tagállamok teljes körű autonómiáját a büntetőjog területén.

3.5. A versenypolitikának esélyegyenlőséget kell biztosítania. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a nemzeti versenyhatóságoknak rendelkezniük kell a (vizsgált javaslat 2. cikkének 9. pontjában meghatározott) titkos kartellek elleni küzdelemhez szükséges jogi eszközökkel, és felhívja a figyelmet arra, hogy az erőfölénnyel való – általában nagyvállalatok vagy azok szövetségei részéről megvalósuló – visszaélések súlyos károkat okoznak más vállalkozásoknak (különösen a kkv-knak), a fogyasztóknak és a felhasználóknak.

3.6. A tagállamoknak fontolóra kell venniük tájékoztató kampányok szervezését, mivel a nagyközönség jelentős része nincs eléggé tisztában a versenyszabályokkal.

4. Részletes megjegyzések

4.1. Alapjogok

4.1.1. Az európai bizottsági javaslat hivatkozik az uniós jog, továbbá az Európai Unió Alapjogi Chartája általános elveire (2), mivel garantálni kell a vállalkozások védelemhez való joga, a vállalkozáshoz való jog, a tulajdonhoz való jog, a megfelelő ügyintézéshez való jog, valamint a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jog tiszteletben tartását (az Európai Unió Alapjogi Chartájának 16., 17., 41. és 47. cikke).

4.1.2. Az EGSZB emlékeztet arra, hogy a nemzeti versenyhatóságok feladataik végrehajtásával kapcsolatos széles körű hatásköreinek elismerése magában foglalja a vizsgált személyek jogaival kapcsolatos biztosítékok és garanciák létrehozását, és ennek összeegyeztethetőnek kell lennie az EUMSZ 101. és 102. cikkével. A nemzeti versenyhatóságoknak és adott esetben a nemzeti bíróságoknak biztosítaniuk kell az említett garanciák alkalmazását. Az Európai Unió Bíróságának (EUB) ítélkezési gyakorlata szerint az ártatlanság vélelme az uniós jog általános elve (a Charta 48. cikkének (1) bekezdése), amelyet a tagállamoknak a versenyjog alkalmazásakor tiszteletben kell tartaniuk (3). Az Emberi Jogok Európai Bírósága a maga részéről megerősítette az emberi jogok európai egyezménye 6. cikkének (a tisztességes tárgyaláshoz való jog) alkalmazását (4), és állást foglalt az Európai Bizottság legitimációjáról (5) és a versenyjogi eljárásokban a „non bis in idem” elvéről (6).

4.2. Függetlenség és erőforrások

4.2.1. A függetlenség garanciája azt feltételezi, hogy a hatóságok feladataikat „pártatlanul és [a] rendelkezések hatékony és egységes végrehajtása érdekében” látják el (4. cikk (1) bekezdés).

4.2.2. A tagállamok kötelesek biztosítani, hogy a nemzeti versenyhatóságok személyzete és döntéshozó testületeinek tagjai feladataikat a következőknek megfelelve hajtsák végre (4. cikk (2) bekezdés): — politikai és egyéb külső befolyástól függetlenül, — egyetlen kormánytól vagy más köz- vagy magánjogi jogalanytól sem kérhetnek, illetve fogadhatnak el utasításokat, — tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely összeegyeztethetetlen feladataik ellátásával, — továbbá: — csak akkor menthetők fel, ha már nem felelnek meg a feladataik ellátásával kapcsolatos követelményeknek, vagy ha a nemzeti jog értelmében súlyos kötelességszegést követnek el, — a felmentés indokait előre meg kell határozni a nemzeti jogban, — feladataik ellátásával és hatásköreik gyakorlásával kapcsolatos indokok alapján nem menthetők fel.

4.2.3. Az EGSZB-t aggasztják az e tekintetben mutatkozó súlyos hiányosságok, amelyek az Európai Bizottság szerint jelenleg számos tagállamban kimutathatók. A megfelelő emberi, pénzügyi és technikai erőforrások (5. cikk) elengedhetetlenek ahhoz, hogy a nemzeti versenyhatóságok elláthassák feladataikat. A függetlenség az államszervezetben jelentős autonómiát tesz szükségessé (7), ami nem zárja ki a következőket: — bírósági ellenőrzés, — a parlament tájékoztatása, — rendszeres jelentések a tevékenységekről, — költségvetési előirányzataik nyomon követése.

4.2.4. Az EGSZB alapvetően fontosnak tartja, hogy a nemzeti versenyhatóságok valóban függetlenek legyenek a hatóságoktól. Ennek érdekében a vezetői tisztségeket igazolt szakmai tapasztalattal rendelkező, független szakértőknek kell betölteniük, Emellett stabil alkalmazotti gárdára van szükség, amely számára megfelelő szakképzést kell biztosítani.

4.3. Hatáskörök

4.3.1. A nemzeti versenyhatóságok számára biztosítandó hatáskörök (6–11. cikk) a következőket foglalják magukban: — Az üzlethelyiségek előre be nem jelentett, az adott tagállam jogszabályainak megfelelően bírósági végzéssel vagy anélkül történő helyszíni vizsgálata: ez legalább „a vállalkozások és a vállalkozások társulásainak bármely helyiségébe, területére és szállítóeszközére” történő belépés, az üzleti tevékenységhez kapcsolódó üzleti könyvek és egyéb nyilvántartások ellenőrzése, „bármilyen formátumú” másolatok vagy kivonatok készítése vagy megszerzése, „bármely üzlethelység, üzleti könyv vagy nyilvántartás zár alá helyezése” és a magyarázat kérése jogát foglalja magában. Amennyiben egy vállalkozás megtagadja a közigazgatási vagy bírósági vizsgálatban való részvételt, „a nemzeti versenyhatóságok a vizsgálat elvégzésének lehetővé tétele érdekében igénybe vehetik a rendőrség vagy egy azzal egyenértékű rendészeti szerv szükséges mértékű segítségét”, és ez „biztosítási intézkedésként is igénybe vehető”. — Más helyiségek előre be nem jelentett, bírósági végzéssel történő helyszíni vizsgálata: akkor biztosítandó, ha „megalapozott gyanú” áll fenn arra vonatkozóan, hogy az EUMSZ 101. vagy 102. cikkének súlyos megsértése szempontjából ott releváns elemek találhatók. — Információkérés — A megállapított jogsértés megszüntetésének elrendelése — Ideiglenes intézkedések meghozatala: „sürgős esetekben” alkalmazandó, „amikor fennáll a versenyt veszélyeztető komoly és helyrehozhatatlan károk kockázata, valamint […] prima facie megállapított jogsértés alapján”. Az intézkedés határozott időre szól, és meghosszabbítható. — A vállalkozások által tett kötelezettségvállalások kötelező erejűvé tétele.

4.3.2. A versenyellenes tevékenységek által okozott károkat sokszor nehéz – ha nem lehetetlen – helyrehozni, ezért az EGSZB azt ajánlja, hogy a nemzeti versenyhatóságokra ruházott hatáskörökkel megelőző fellépések esetében is éljenek.

4.4. Jogsértés miatt kiszabott és kényszerítő bírságok

4.4.1. Jogsértés miatt kiszabott, „hatékony, arányos” és méltányos bírságok akkor alkalmazhatók, ha „szándékosan vagy gondatlanságból” elkövetett magatartásról van szó: vizsgálatban való részvétel megtagadása, zárak feltörése, téves vagy félrevezető válasz adása, hamis tájékoztatás vagy az ideiglenes intézkedések megsértése. A kényszerítő bírságok mulasztáshoz kapcsolódnak, például vizsgálatban való részvétel megtagadásához (12. és 15. cikk).

4.4.2. A büntetőjog szokásos kritériumainak megfelelően a tagállamok a bírságok megállapításakor „figyelembe veszik a jogsértés súlyát és időtartamát”, továbbá a bírság maximális összegét „legalább a vállalkozás vagy a vállalkozás társulása által a határozatot megelőző üzleti évben elért globális árbevétel 10 %-ában” állapítják meg (13. cikk (1) bekezdés és 14. cikk). Vállalkozások társulásai esetében a fizetési felelősség tekintetében különféle eshetőségekről rendelkeznek (13. cikk (2) bekezdés).

4.4.3. Hangsúlyozni kell, hogy a bírságok kifizetésével kapcsolatos felelősségnek a vállalkozási társulás vagy vállalatcsoport tagjaira történő egyetemleges kiterjesztése (13. cikk (2) bekezdés) joghézagot szüntet meg (8).

4.4.4. A javaslat hatálya csak olyan vállalkozásokra terjed ki, amelyekre közigazgatási szankciók alkalmazhatók. Az esetlegesen bűncselekménynek minősülő magatartás tagállami hatáskörbe tartozik. Az EU Bírósága korábban már állást foglalt a közigazgatási és a büntetőjogi szankciók összeegyeztethetőségéről (9).

4.4.5. Az EGSZB, amely a korábbiakban kijelentette, hogy a szankciók összegének „visszatartó erejűnek kell lennie, ismételt elkövetés esetén pedig a szankciókat súlyosbítani kell” (10), egyetért azzal, hogy a végrehajtási hatóság szankcionálási hatásköre a versenypolitika kulcseleme. Aggodalmának ad hangot továbbá amiatt, hogy a versenyjogot jelenleg „alig hajtják végre”, ami a jogszabályok és a nemzeti versenyhatóságok struktúrája közötti jelentős eltéréseknek köszönhető.

4.5. A bírság alóli mentesség vagy annak csökkentése (engedékenység)

4.5.1. A tagállamokra hatáskört ruháznak a bírság alóli mentességgel vagy annak csökkentésével kapcsolatos indokolások és eljárások meghatározására, ám egy részletesen meghatározott kereten belül, amely magában foglalja a következőket: — a mentességgel (16. cikk) és a csökkentéssel (17. cikk) kapcsolatos követelmények, — az említett intézkedések alkalmazásának feltételei (18. cikk), — az engedékenység iránti kérelem formája (19. cikk), — a hivatalos mentességi kérelemre kiadott marker (20. cikk), — nem végleges előzetes kérelmek, amelyeket egyidejűleg nyújtanak be az Európai Bizottsághoz és egy nemzeti versenyhatósághoz (21. cikk), — biztosítékok a mentesség kérelmezői számára (22. cikk).

4.5.2. A javaslatot az indokolja, hogy mivel ezek a titkos kartellek felderítésének kulcsfontosságú eszközei, a nemzeti jogszabályok és ezek eredményes végrehajtása közötti jelentős eltérések jogbizonytalanságot teremtenek, gyengítik a szabálykövetés ösztönzőit, és az Unióban a versenypolitika eredménytelenségéhez vezetnek. Emellett megállapítható, hogy a tagállamok nem hajtják végre az Európai Versenyhatóságok Hálózata mintaprogramját (11), amelynek alapvető szempontjait az új jogszabály tartalmazza.

4.5.3. Az EGSZB szerint az engedékenységi intézkedések nemzeti versenyhatóságok részéről történő egységes alkalmazása fontos az egységes európai versenyjog szempontjából, és az ilyen típusú intézkedéseket rendszeresen alkalmazó Európai Bizottság tapasztalata (12) pozitívnak tekinthető. Az engedékenység azonban nem akadályozhatja meg, hogy a károsultak (köztük a fogyasztók) kollektív kereset révén kártérítést kapjanak.

4.6. Kölcsönös segítségnyújtás

4.6.1. A nemzeti versenyhatóságok közötti együttműködéshez az e javaslatban meghatározott új hatáskörök szempontjából támogatásra és segítségnyújtásra van szükség a vizsgálati eljárásokban (23. cikk), ami arra kötelezi a tagállamokat, hogy garantálják az előzetes kifogásokra vonatkozó értesítéseket (24. cikk), és eleget tegyenek a határozatok végrehajtására irányuló megkereséseknek (25. cikk). A javaslat meghatározza, hogy a viták mely szervek hatáskörébe tartoznak (26. cikk).

4.6.2. Az EGSZB szerint a versenypolitika nemzetközi jellege szükségessé teszi az említett kötelezettségek előírását.

4.7. A szankciók megállapítására vonatkozó elévülési idők felfüggesztése

4.7.1. Az európai bizottsági javaslat az említett elévülési idők felfüggesztését két konkrét esetben teszi lehetővé: „a többi tagállam nemzeti versenyhatósága vagy a Bizottság előtt ugyanazon megállapodás, vállalkozások társulása által hozott döntés vagy összehangolt magatartás révén elkövetett jogsértés tekintetében folytatott eljárások időtartamára” (27. cikk (1) bekezdés) és bírósági eljárás időtartamára (27. cikk (2) bekezdés).

4.7.2. Az EGSZB megjegyzi, hogy az irányelv átültetése során ügyelni kell az olyan jogi keretekkel való lehetséges ellentmondásra, amelyek bírósági eljárás esetén szintén rendelkeznek az elévülési idők felfüggesztéséről.

4.8. A nemzeti versenyhatóságok hatásköre saját jogon pert indítani

4.8.1. A nemzeti versenyhatóságoknak a javaslat szerint perképesnek kell lenniük, hogy a keresetet közvetlenül benyújthassák a bírói hatóságnál, saját jogon részt vehessenek az eljárásban felperesként vagy alperesként, és más felekkel azonos jogok illessék meg őket (28. cikk).

4.8.2. Az EGSZB szerint e hatáskör hiánya jelenleg bizonyos tagállamokban (13) megnehezíti a nemzeti versenyhatóságok működését, ezért ezt a hatáskört az uniós versenypolitika követelményeinek teljesítése érdekében létre kell hozni.

4.9. A bizonyítékok elfogadhatósága a nemzeti versenyhatóságok részéről (14)

4.9.1. Az EGSZB hangsúlyozza, fontos, hogy „a dokumentumok, szóbeli nyilatkozatok, kép- vagy hangfelvételek és bármely egyéb, információt tartalmazó tárgy” bizonyítékként felhasználható legyen a nemzeti versenyhatóságok részéről, „függetlenül az információt tároló adathordozó típusától” (30. cikk).

Kelt Brüsszelben, 2017. július 5-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Georges DASSIS

(1) „An Academic View on the Role and Powers of National Competition Authorities”, Európai Parlament, 2016.

(2) A C-292/97. sz., Karlsson és társai ügyben hozott ítélet, 37. pont.

(3) Az EUB ítéletei: Eturas-ügy (C-74/14), 38. pont, E.ON Energie kontra Európai Bizottság ügy (C-89/11 P), 72. pont és VEBIC-ügy (C-439/08), 63. pont.

(4) Menarini Diagnostics S.R.L. kontra Olaszország ügy.

(5) Európai Bizottság kontra Tetra Laval ügy, C-12/03 P (2005).

(6) Menarini Diagnostics S.R.L. kontra Olaszország ügy.

(7) „Independence and accountability of competition authorities”, UNCTAD 2008.

(8) Az Akzo Nobel NV kontra Európai Bizottság ügyben hozott ítélet (C–97/08 P), 45. és 77. pont.

(9) A C-617/10. sz., Åkerberg Fransson-ügyben hozott 2013. február 26-i ítélet.

(10) Lásd a 2014. évi versenypolitikai jelentésről szóló véleményt (HL C 71., 2016.2.24., 33. o.).

(11) Az Európai Bizottság közleménye a kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről (HL C 298., 2006.12.8., 17. o.).

(12) Lásd: „Cartel leniency in EU: overview”, Thompson Reuters. Példák az Európai Bizottság által alkalmazott csökkentésekre és elengedésekre: Riberebro 50 % (HL C 298., 2006.12.8., 17. o.); Hitachi 30 %, és mások; Philips, elengedés; Hitachi 50 %; Schenker és mások 55 %–40 %; DHL, mentesség (C-428/14, DHL/AGCM); Eberspächer 45 % és Webasto, mentesség.

(13) A német versenyhatóság („Bundeskartellamt”) az Európai Bizottság kérdőívére adott válaszában ezt a hiányosságot egy „súlyosan diszfunkcionális” rendszer egyik okaként jelölte meg.

(14) Az információk felhasználására vonatkozó korlátozások (29. cikk). Az Európai Bizottság tájékoztat a cikk esetleges átfogalmazásáról.