·Szállás: a bűnüldöző szervek arról is beszámoltak, hogy a készpénz-helyettesítő fizetési eszközökkel összefüggő csalást más, átmeneti szállást igénylő bűncselekmények megkönnyítésére is felhasználták, mint például emberkereskedelem, illegális bevándorlás vagy kábítószer-kereskedelem.

12. cikk: Hatékony nyomozás – e cikk célja annak biztosítása, hogy a nyomozási eszközök, amelyeket a szervezett bűnözéssel vagy más súlyos bűncselekményekkel összefüggésben a nemzeti jog biztosít, felhasználhatók legyenek a készpénz-helyettesítő fizetési eszközökkel összefüggő csalási és hamisítási ügyekben is, legalább a súlyos esetekben. Ez a cikk biztosítja azt is, hogy a jogszerű intézkedést követően indokolatlan késedelem nélkül történjen meg a hatóságok tájékoztatása.

5. cikk: Információs rendszerekkel kapcsolatos bűncselekmények – ez a cikk felsorolja az információs rendszerekkel kapcsolatos bűncselekményeket, amiket a tagállamoknak büntetendővé kell minősíteniük. A felsorolás olyan elemeket tartalmaz, amelyek elkülönítik a bűncselekményeket a 2013/40/EU irányelv szerinti rendszert érintő jogellenes beavatkozástól vagy az adatot érintő jogellenes beavatkozástól; ilyen például a pénzben kifejezett érték átutalása jogosulatlan vagyoni gazdasági előny szerzése érdekében. Ezt a rendelkezést azért építették be, hogy bűncselekménnyé minősítsék az olyan magatartásokat, mint az áldozat számítógépébe vagy más eszközébe való behatolás azért, hogy átirányítsák az áldozat forgalmát egy hamisított online banki weboldalra, amelynek következtében az áldozat fizetést teljesít az elkövető (vagy pénzfutárok) ellenőrzése alatt levő bankszámlára. Kiterjed egyéb olyan büntetőjogi magatartásokra is, mint a valamely honlap forgalmának egy hamis weboldalra történő illegális átirányítása (pharming), ami más személynél vagyoni hátrányt okoz annak érdekében, hogy az elkövető vagy más személy jogellenes haszonhoz jusson.

E cikk előírásai vonatkoznak a természetes és a jogi személyekre is, amelyeket a javaslat hatálya alá tartozó bűncselekmények következményei szintén érinthetnek. Rendelkezéseket vezet be továbbá, amelyek a természetes személyek tekintetében a 2012/29/EU irányelv értelmében létrehozott egyes konkrét jogokat kiterjesztik jogi személyekre.

(4)A készpénz-helyettesítő fizetési eszközökkel összefüggő csalás és hamisítás területén a jelentős hiányosságok és a tagállami szabályozások közötti eltérések akadályozhatják az ilyen bűncselekmények és a hozzájuk kapcsolódó és általuk lehetővé tett egyéb súlyos és szervezett bűncselekmények elleni küzdelmet, és megnehezíthetik a hatékony rendőrségi és igazságügyi együttműködést ezen a területen.

(5)A készpénz-helyettesítő fizetési eszközökkel összefüggő csalásnak és hamisításnak jelentős határokon átnyúló dimenziója van, amit egy növekvő digitális alkotóelem hangsúlyoz ki, ami aláhúzza a büntető jogszabályok további közelítésének szükségességét.

(6)Az utóbbi évek nemcsak a digitális gazdaság exponenciális növekedését, hanem az innováció elterjedését is hozták sok területen, beleértve a fizetési technológiákat. Az új fizetési technológiák maguk után vonják új típusú fizetési eszközök használatát, amik – miközben új lehetőségeket teremtenek a fogyasztók és a vállalkozások számára – szintén növelik a lehetőségeket a csalásra. Következésképpen a jogi keretnek megfelelőnek és naprakésznek kell maradnia az ilyen technológiai fejlődéssel a háttérben.

(7)A tagállamok ezen irányelv alkalmazására vonatkozó következetes megközelítésének biztosítása érdekében fontosak a közös fogalommeghatározások e területen. Szükség van az új típusú fizetési eszközök, például az elektronikus pénz és a virtuális pénzeszközök meghatározására.

(8)Azzal, hogy elsődlegesen olyan fizetési eszközöket részesítenek büntetőjogi védelemben, amelyek különleges módon védettek a hamisítás és visszaélés ellen, a gazdasági szereplőket arra szeretnék ösztönözni, hogy az általuk kibocsátott fizetési eszközöket is ilyen külön védelemmel lássák el, és ezáltal a fizetési eszköz védelmét egy újabb, a megelőzést szolgáló elemmel egészítsék ki.

(9)Elengedhetetlenek az eredményes és hatékony büntetőjogi intézkedések, amelyek védik a készpénz-helyettesítő fizetési eszközöket a csalással és hamisítással szemben. Különösen közös büntetőjogi megközelítésre van szükség a büntetendő cselekmény azon alkotóelemei tekintetében, amelyek hozzájárulnak a fizetési eszköz tényleges csalárd felhasználásához, vagy előkészítik azt. Ezért anélkül, hogy közvetlenül kapcsolódnának a fizetési eszköz tényleges csalárd felhasználásához, külön kell büntetni az olyan magatartásokat, mint a fizetési eszközök csalás céljából történő gyűjtése és birtoklása például adathalászat vagy lefölözés útján, és azok megosztása, például hitelkártya adatok interneten történő értékesítése révén. Ezért a büntetendő cselekménynek magában kell foglalnia azokat az eseteket is, ahol a birtoklás, megszerzés vagy terjesztés nem feltétlenül vezet az ilyen fizetési eszközök csalárd felhasználásához, feltéve, hogy az elkövető tisztában van a csalárd felhasználás lehetőségével (eshetőleges szándék). Ez az irányelv nem szankcionálja a fizetési eszközök jogszerű használatát, ideértve az innovatív pénzforgalmi szolgáltatások nyújtását is, mint például a pénzügyi technológiai társaságok által közösen kifejlesztett szolgáltatásokat.

(10)A készpénz-helyettesítő fizetési eszközökkel összefüggő csalás és hamisítás szankcióinak és büntetéseinek hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lennie az Unió egész területén.

(11)Helyénvaló súlyosabb büntetéseket alkalmazni, ha a bűncselekményt bűnszervezetben követik el, ahogy azt a szóló 2008/841/IB tanácsi kerethatározat meghatározza, vagy ahol a bűncselekményt kiterjedten követik el ezzel kiterjedt vagy jelentős kárt okozva az áldozatoknak vagy legalább 20 000 EUR összesített gazdasági előnyt szerezve az elkövetőknek.

(12)A joghatósági szabályoknak biztosítaniuk kell az irányelvben meghatározott bűncselekmények hatásos üldözését. A bűncselekményekkel szemben általában annak az országnak a büntető igazságszolgáltatási rendszere tud a leghatékonyabban fellépni, ahol azokat elkövetik. A tagállamoknak ezért meg kell állapítaniuk a joghatóságukat a területükön vagy az állampolgáraik által elkövetett, továbbá a területükön kárt okozó bűncselekmények tekintetében.

(13)Az információs rendszerek kihívást támasztanak a területiség hagyományos fogalmával szemben, mert elvileg bárhonnan lehet őket használni és távolról vezérelhetők. Azokban az esetekben, a tagállamok megállapítják a joghatóságukat a területükön elkövetett bűncselekmények alapján, célszerűnek tűnik felmérni a joghatóság terjedelmét az információs rendszerek használatával elkövetett bűncselekmények esetében is. Az ilyen esetekkel kapcsolatos joghatóságnak ki kell terjednie azokra a helyzetekre, ahol az információs rendszer a tagállam területén található, míg az elkövető azon kívül van, továbbá azokra a helyzetekre is, ahol az elkövető van a tagállam területén, de az információs rendszer esetleg azon kívül helyezkedik el.

(14)Szabályozni kell a joghatóság megállapításának összetett problémáját tekintettel arra, hogy a bűncselekmény hatásai más joghatóság területén merülnek fel, mint ahol a tényleges magatartást tanúsították. Ezért a bűnözők állampolgárságára és fizikai jelenlétére tekintet nélkül meg kell állapítani a joghatóságot az általuk elkövetett bűncselekmények vonatkozásában, de tekintettel kell lenni az ilyen cselekmény által a tagállam területén okozott kárra.

(15)Mivel speciális eszközökre van szükség a készpénz-helyettesítő fizetési eszközökkel összefüggő csalás és hamisítás hatékony felderítéséhez, és mivel ezen eszközök fontosak a nemzeti hatóságok közötti hatékony nemzetközi együttműködéshez, az ilyen bűncselekmények felderítése érdekében minden tagállamban elérhetővé kell tenni az illetékes hatóságok számára az olyan nyomozati eszközöket, amiket jellemzően a szervezett bűnözést és más súlyos bűncselekményeket érintő esetekben használnak. Figyelembe véve az arányosság elvét, az ilyen eszközök nemzeti joggal összhangban történő igénybevételének arányban kell állnia a nyomozás tárgyát képező bűncselekmények jellegével és súlyosságával. Ezenfelül a bűnüldöző és egyéb illetékes hatóságoknak kellő időben hozzá kell férniük a releváns információhoz a jelen irányelvben meghatározott bűncselekmények nyomozása és a vádeljárás lefolytatása érdekében.

(16)A bűncselekmények számos esetben olyan események alapját képezik, amelyekről az (EU) 2016/1148 európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében értesíteni kell az illetékes nemzeti hatóságokat. Az ilyen események akár büntetőjogi jellegűek is lehetnek, még akkor is, ha kezdetben nincs egyértelmű bizonyíték arra, hogy bűncselekmény történt. Ebben az összefüggésben az alapvető szolgáltatásokat nyújtó szereplőket és a digitális szolgáltatókat arra kell ösztönözni, hogy az (EU) 2016/1148 irányelv értelmében előírt jelentéseket osszák meg a bűnüldöző hatóságokkal annak érdekében, hogy hatékony és átfogó választ lehessen adni, valamint hogy megkönnyítsék az elkövetők cselekményeikért való felelősségre vonását és az elszámoltathatóságot. A biztonságos, védett és ellenállóbb környezet előmozdítására való törekvés jegyében különösen kívánatos a vélhetően súlyos bűncselekménynek minősülő események bűnüldöző hatóságoknál való módszeres bejelentése. Ezenkívül adott esetben az (EU) 2016/1148 irányelv 9. cikke alapján kijelölt számítógép-biztonsági eseményekre reagáló csoportokat is be kell vonni a nyomozásokba azzal a céllal, hogy – a nemzeti szinten megfelelőnek ítélt módon – információt nyújtsanak, valamint hogy igénybe lehessen venni az információs rendszerekkel kapcsolatos szakértelmüket.

(17)Az (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv 96. cikkében meghatározott súlyosabb biztonsági események lehetnek bűncselekményi eredetűek. Adott esetben a pénzforgalmi szolgáltatókat arra kell ösztönözni, hogy megosszák a bűnüldöző hatóságokkal azok a jelentéseket, amelyeket az (EU) 2015/2366 irányelv értelmében a saját tagállamuk illetékes hatóságához kell benyújtaniuk.

(18)Az EU szintjén számos eszköz és mechanizmus létezik, amelyek lehetővé teszik a nemzeti bűnüldöző hatóságok közötti információcserét a bűncselekmények nyomozása és üldözése céljából. A nemzeti bűnüldöző hatóságok közötti együttműködés megkönnyítése és felgyorsítása érdekében és annak biztosítására, hogy ezeket az eszközöket és mechanizmusokat a legteljesebb mértékben alkalmazzák, ennek az irányelvnek meg kell erősítenie a 2001/413/IB tanácsi kerethatározattal bevezetett operatív kapcsolattartó pontok fontosságát. A tagállamok dönthetnek úgy, hogy az operatív kapcsolattartó pontok meglévő hálózatát használják, például az 2013/40/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv által felállítottatfel. Ezeknek hatékony segítséget kell nyújtaniuk, például meg kell könnyíteniük a megfelelő információk cseréjét, valamint technikai tanáccsal és jogi információkkal kell szolgálniuk. A hálózat zavartalan működésének biztosítása érdekében valamennyi kapcsolattartó pontnak képesnek kell lennie arra, hogy egy másik tagállam kapcsolattartó pontjával gyorsan kommunikáljon. Tekintettel a jelentős határokon átnyúló dimenzióra a bűnözésnek ezen a területén és különösen az elektronikus bizonyítékok változékony természetére, a tagállamoknak képesnek kell lennie arra, hogy azonnal reagáljanak a kapcsolattartó pontok hálózatától érkező sürgős megkeresésekre és arra, hogy nyolc órán belül visszajelzést küldjenek.

(19)A nem készpénzes fizetési eszközökkel kapcsolatos csalás és hamisítás elleni küzdelem szempontjából nagy jelentőséggel bír a hatóságok számára a késedelem nélküli bejelentés, mivel gyakran ez szolgál a nyomozás kiinduló pontjáról. Intézkedéseket kell hozni annak érdekében, hogy ösztönözzék a természetes és jogi személyek, különösen a pénzügyi intézmények általi jelentéstételt a bűnüldöző és az igazságügyi hatóságok felé. Ezek az intézkedések különböző típusú – többek között jogalkotási – lépéseken alapulhatnak, mint például a csalás gyanújának bejelentésére vonatkozó kötelezettségek, vagy az olyan nem jogalkotási intézkedések, mint az információcserét előnyben részesítő szervezetek vagy mechanizmusok létrehozása vagy támogatása, vagy a tudatosság növelése. A természetes személyek személyes adatainak kezelésével kapcsolatos intézkedéseket az (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek megfelelően kell végrehajtani. Különösen a nem készpénzes fizetési eszközökkel kapcsolatos csalással és hamisításukkal kapcsolatos bűncselekmények megelőzését és az azok elleni küzdelmet szolgáló adattovábbításnak meg kell felelnie az (EU) 2016/679 rendeletben meghatározott követelményeknek, nevezetesen a kezelés jogszerű indokainak.

(20)A nem készpénzes fizetési eszközökkel kapcsolatos csalás és hamisítás súlyos gazdasági és nem gazdasági következményekkel járhat az áldozatok számára. Amennyiben az ilyen csalás személyazonosság-lopással jár, a következményeket gyakran tovább súlyosbítja a jó hírnevet érő kár és a súlyos érzelmi károsodás. A tagállamoknak védelmi, támogatási és segítségnyújtási intézkedéseket kell elfogadniuk e következmények enyhítésére.

(21)A nem készpénzes fizetési eszközökkel kapcsolatos csalás áldozatává vált természetes személyek a 2012/29/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti jogokkal rendelkeznek. A tagállamoknak az ilyen áldozatokat célzó védelmi, támogatási és segítségnyújtási intézkedéseket kell elfogadniuk, amelyek építenek a 2012/29/EU irányelv által előírt intézkedésekre, de közvetlenebb választ adnak a személyazonosság-lopáshoz kapcsolódó csalások áldozatainak sajátos szükségleteire. Az ilyen intézkedések közé kell tartozniuk különösen a pénzügyi, gyakorlati és jogi kérdésekre vonatkozó pszichológiai támogatásnak és tanácsadásnak, valamint a rendelkezésre álló kártérítéshez igénybevételében való segítségnyújtásnak. Az ilyen bűncselekmények negatív következményeivel szembeni védelemre vonatkozó konkrét információkat és tanácsokat a jogi személyek számára is biztosítani kell.

(22)Ez az irányelv rendelkezik a jogi személyeknek a panaszok benyújtására vonatkozó eljárásokkal kapcsolatos tájékoztatáshoz való jogáról. Ez a jog különösen a kis- és középvállalkozások esetében szükséges, és várhatóan hozzá fog járulni a kis- és középvállalkozások számára kedvezőbb üzleti környezet kialakításához. A természetes személyeket már a 2012/29/EU irányelv alapján megillette ez a jog.

(23)A tagállamoknak a készpénz-helyettesítő fizetési eszközökkel összefüggő csalás és hamisítás megelőzésére szakpolitikákat, továbbá – tájékoztató és figyelemfelkeltő kampányok, és kutatási és oktatási programok révén – az ilyen bűncselekmények áldozatává válása kockázatának csökkentését célzó intézkedéseket kell kialakítaniuk vagy megerősíteniük.