INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

Okok és célok

A 2008–2009-es pénzügyi és gazdasági válság során a legtöbb uniós tagállamban súlyos gazdasági visszaesés következett be, ami jelentősen rontotta a tagállamok munkaerő-piaci helyzetét. Uniós szinten a munkanélküliségi ráta történelmi csúcsra emelkedett, jelenleg pedig csökkenő tendenciát mutat.

Azonban még mindig magas a munkanélküli fiatalok és a tartósan munkanélküli személyek aránya. A tartósan, vagyis egy évnél hosszabb ideje munkanélküli személyek száma 2007 óta megduplázódott, így ez a csoport teszi ki az összes munkanélküli felét; összesen az EU aktív lakosságának 5 %-ával egyenlő számú, azaz 12,1 millió ember tartósan munkanélküli az EU-ban, és 62 %-uk 2014-ben már legalább két egymást követő éven át volt munkanélküli. A tartós munkanélküliség uniós szinten 2013-ban és 2014-ben is nagyon magas szinten maradt.

A tartós munkanélküliség egyenlőtlenül sújtja a tagállamokat: mértéke attól függ, hogy az adott tagállamot mennyire érintik a válság hatásai, hogy milyen a makrogazdasági helyzete és a gazdasági szerkezete, és hogy hogyan működik nemzeti munkaerőpiaca. A tartós munkanélküliség sokféle embert érinthet, általában azonban jellemző rájuk az alacsony szintű foglalkoztathatóság, és sokan közülük halmozottan hátrányos helyzetűek. Az alacsony képzettségű munkavállalók és a harmadik országok állampolgárai kétszer nagyobb eséllyel válnak tartósan munkanélkülivé. A fogyatékos személyeket és a hátrányos helyzetben lévő kisebbségeket, például a romákat, szintén aránytalanul nagy mértékben érinti a probléma.

Hiába emelkedik a foglalkoztatottság szintje a tagállamokban, akkor is fennáll a veszélye annak, hogy sok tartósan munkanélküli személy továbbra is állás nélkül marad, mivel ez a csoport került a legmesszebb a munkaerőpiactól. Minél tovább van ugyanis munka nélkül valaki, annál nehezebb visszatérnie a munkaerőpiacra, mert készségei az idő múlásával fokozatosan elavulnak. Mindez személyes megpróbáltatásokkal, a humántőke alacsony szintű kihasználtságával, a gazdasági potenciál elvesztegetésével és a szociális kiadások növekedésével is együtt jár, tovább súlyosbítva a demográfiai hanyatlás hatásait. A legalább egy évig munkanélküli személyek esetében fennáll a veszélye annak, hogy véglegesen kiszorulnak a munkaerőpiacról. Évente egyötödük feladja az álláskeresést, és attól kezdve inaktívnak számít.

A tartós munkanélküliség a szegénység és a társadalmi kirekesztődés előszobája. Az aktív kereső nélküli háztartások esetében gyakran a következő generáció sem tud kitörni a szegénységből, bebizonyosodott ugyanis, hogy az ilyen háztartásokban élő gyermekek rosszabb tanulmányi eredményeket érnek el. A munkába állás nemcsak a munkanélküli személy, hanem az egész családja számára kiutat jelenthet a szegénységből: az állásra találók felét már nem fenyegeti a szegénység kockázata.

A tartós munkanélküliség kezelése a foglalkoztatás növelése révén hozzájárulna a fenntartható növekedés és a kohézió megvalósításához, a szociális segélyek csökkentése és az adóbevételek emelkedése révén pedig enyhítené az államháztartási terheket.

A Bizottság 2015. évi éves növekedési jelentésében és munkaprogramjában megfogalmazott munkahely-teremtési és növekedési program az egyik legfőbb kihívásként kezeli a tartós munkanélküliséget. Politikai iránymutatásaiban Jean-Claude Juncker elnök is a legfőbb politikai problémák közé sorolta a munkanélküliséget. Az Európai Parlament, a Tanács és az Európai Központi Bank is a növekedés jelentős akadályának tartja a tartós munkanélküliséget.

A tartós munkanélküliség kezeléséhez széles körű intézkedésekre, többek között strukturális reformokra és a helyreállító, illetve a megelőző intézkedések kombinálására van szükség több szakpolitikai területen (a foglalkoztatás, a gazdaság, a fiskális politika és a humántőkébe való beruházás területén). Az EU többrétű stratégiát alkalmaz a kedvező makrogazdasági környezet biztosítása, a munkalehetőségek számának növelése, a társadalmi kohézió megerősítése, a készségfejlesztés támogatása és a tartós munkanélküliség csökkentése érdekében. A tartósan munkanélküli személyek esetében a foglalkoztatásba való visszatérés sikere nemcsak a nekik nyújtott szolgáltatások minőségétől függ, hanem az adott tagállam makrogazdasági helyzetétől, gazdasági szerkezetétől és munkaerő-piaci működésétől is.