HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 398/1

Az EUMSZ 287. cikke (1) és (4) bekezdésének, az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet 148. cikke (1) bekezdésének és 162. cikke (1) bekezdésének, valamint a tizedik Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló, 2008. február 18-i 215/2008/EK tanácsi rendelet 139. és 156. cikkének megfelelően

az Európai Unió Számvevőszéke 2014. szeptember 4-i ülésén elfogadta

ÉVES JELENTÉSEIT

a 2013-as pénzügyi évre vonatkozó

A jelentéseket, az intézményeknek a Számvevőszék észrevételeire adott válaszaival együtt, megkapták a zárszámadásért felelős hatóságok és a többi intézmény.

A Számvevőszék tagjai:

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA (elnök), Igors LUDBORŽS, Jan KINŠT, Kersti KALJULAID, Karel PINXTEN, Henri GRETHEN, Szabolcs FAZAKAS, Louis GALEA, Ladislav BALKO, Augustyn KUBIK, Milan Martin CVIKL, Rasa BUDBERGYTĖ, Lazaros S. LAZAROU, Hans Gustaf WESSBERG, Henrik OTBO, Pietro RUSSO, Ville ITÄLÄ, Kevin CARDIFF, Baudilio TOMÉ MUGURUZA, Iliana IVANOVA, George PUFAN, Neven MATES, Alex BRENNINKMEIJER, Danièle LAMARQUE, Nikolaos MILIONIS, Phil WYNN OWEN, Klaus-Heiner LEHNE, Oskar HERICS.

ÉVES JELENTÉS A KÖLTSÉGVETÉS VÉGREHAJTÁSÁRÓL

(2014/C 398/01)

TARTALOMJEGYZÉK

Általános bevezetés 7

1. fejezet. — A megbízhatósági nyilatkozat és az azt alátámasztó információk 9

2. fejezet. — Bevételek 53

3. fejezet. — Mezőgazdaság: piaci beavatkozások és közvetlen támogatások 77

4. fejezet. — Vidékfejlesztés, környezetvédelem, halászat és egészségügy 105

5. fejezet. — Regionális politika; közlekedés és energiaügy 137

6. fejezet. — Foglalkoztatás és szociális ügyek 173

7. fejezet. — Külkapcsolatok, segítségnyújtás és bővítés 199

8. fejezet. — Kutatás és egyéb belső politikák 215

9. fejezet. — Igazgatási és kapcsolódó kiadások 235

10. fejezet. — Az uniós költségvetés révén elért eredmények 253

ÁLTALÁNOS BEVEZETÉS 0.1. Az Európai Számvevőszék a Szerződés által az Európai Unió (EU) pénzügyeinek ellenőrzése céljából létrehozott intézmény. A Számvevőszék mint az Unió külső ellenőre az uniós polgárok pénzügyi érdekeinek független őreként lép fel, és elősegíti az Unió pénzgazdálkodásának javítását. Részletesebb tájékoztatás a Számvevőszékről annak éves tevékenységi jelentésében olvasható, amely – akárcsak a Számvevőszék egyes uniós finanszírozású programokról és bevételekről szóló különjelentései és új, illetve átdolgozott jogszabályokkal kapcsolatos véleményei – megtalálható a Számvevőszék honlapján (www.eca.europa.eu). 0.2. Ez a Számvevőszék 2013-as pénzügyi évre vonatkozó, 37. éves jelentése az uniós költségvetés végrehajtásáról. Az Európai Fejlesztési Alapokat külön éves jelentés tárgyalja. 0.3. Az Unió általános költségvetéséről évente határoz a Tanács és az Európai Parlament. A Számvevőszék éves jelentése és a különjelentések képezik a zárszámadási eljárás alapját, melynek során az Európai Parlament határoz arról, hogy a Bizottság kielégítően teljesítette-e a költségvetés végrehajtásával kapcsolatos feladatait. Az éves jelentést a Számvevőszék az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, és ezzel egyidejűleg a tagállamok parlamentjeinek is megküldi. 0.4. Az éves jelentés központi részét képezi a Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozata (francia rövidítéssel: DAS) az Unió konszolidált beszámolójának megbízhatóságáról, illetve a tranzakciók jogszerűségéről és szabályszerűségéről (a jelentésben: a tranzakciók szabályszerűsége). A jelentés a megbízhatósági nyilatkozattal kezdődik, a további részek elsősorban a nyilatkozat alapját képező ellenőrzési tevékenységről számolnak be. 0.5. A jelentés felépítése a következő: — az 1. fejezet tartalmazza a megbízhatósági nyilatkozatot, a beszámoló megbízhatóságára, illetve a tranzakciók szabályszerűségére irányuló számvevőszéki ellenőrzések eredményeinek összefoglalását, az összefoglaló jelentés és az éves tevékenységi jelentések áttekintését, valamint a költségvetési és pénzgazdálkodásról szóló összegzést. Az 1. fejezet 1.3. melléklete kivonatokat tartalmaz a 2013-as konszolidált beszámolóból. A 2013. évre vonatkozó szélesebb körű pénzügyi információk az Európai Bizottság által készített és közzétett konszolidált beszámolóban és pénzügyi jelentésben találhatók, mindkét dokumentum a következő honlapon érhető el: http://ec.europa.eu/budget/biblio/documents/2013/2013_en.cfm, — a 2–9. fejezet külön értékelések keretében részletesebben kifejti az uniós bevételekről és kiadásokról szóló ellenőrzési megállapításokat. A 2. fejezet az uniós költségvetés bevételi oldalát taglalja; a 3–9. fejezet hét szakpolitika-csoportot tárgyal, amelyek keretében engedélyezik és nyilvántartják az uniós költségvetésből finanszírozott kiadásokat. E szakpolitika-csoportok nagy vonalakban megfelelnek az Unió várható kiadásait több évre előretekintve felvázoló 2007–2013-as pénzügyi keret fejezeteinek, — a 10. fejezet a teljesítményt elemzi és áttekinti az uniós költségvetési szabályokat, valamint azt, hogy ezek mennyiben összpontosítanak a teljesítményre, továbbá a teljesítménnyel kapcsolatos bizottsági jelentések bizonyos szempontjaival kapcsolatos számvevőszéki észrevételeket mutatja be, kitérve az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak tett bizottsági jelentésekre, a negyedik értékelő jelentésre, valamint a Bizottság főigazgatóságai által készített éves tevékenységi jelentésekre. A fejezet emellett kiemel a teljesítményre vonatkozó 2013-as számvevőszéki különjelentések alapján felmerült néhány főbb témát is. 0.6. A külön értékelések elsősorban a tranzakciók szabályszerűségére irányuló számvevőszéki tesztelések eredményein alapulnak, és annak értékelésén, hogy az adott bevételekre és kiadásokra alkalmazott fő felügyeleti és kontrollrendszerek működése mennyire hatásos. 0.7. A jelentés tartalmazza a Számvevőszék észrevételeire a Bizottság (vagy adott esetben más uniós intézmények és szervek) által adott válaszokat is. Megállapításai és következtetései megfogalmazásakor a Számvevőszék figyelembe veszi az ellenőrzött szervezet vonatkozó válaszait. Mindazonáltal külső független ellenőrként a Számvevőszék tartozik felelőséggel azért, hogy beszámoljon ellenőrzési megállapításairól és azokból következtetéseket vonjon le, és ily módon függetlenül és tárgyilagosan értékelje a beszámoló megbízhatóságát és a tranzakciók szabályszerűségét.

1. FEJEZET A megbízhatósági nyilatkozat és az azt alátámasztó információk TARTALOMJEGYZÉK A Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozata az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak – a független ellenőr jelentése I–XII Bevezetés 1.1–1.8 Ellenőrzési megállapítások a 2013-as évre vonatkozóan 1.9–1.40 A beszámoló megbízhatósága 1.9–1.15 A tranzakciók szabályszerűségére irányuló ellenőrzés eredményeinek áttekintése 1.16–1.24 Az összefoglaló jelentés és az éves tevékenységi jelentések áttekintése 1.25–1.40 Költségvetési és pénzgazdálkodás 1.41–1.50 A költségvetés-módosítások jelentősen növelték a Bizottság által teljesíthető kifizetések volumenét 1.42 A kiadások összege közel volt a költségvetési keretek által engedélyezett felső határhoz 1.43 A kifizetések magas szintje ellenére tovább nőttek a jövőbeni kifizetésekre vonatkozó kötelezettségek 1.44–1.45 Számos kiadási területen továbbra is hosszú maradt a kezdeti kötelezettségvállalás és a kiadások elfogadása között eltelt idő 1.46–1.47 A források jelentős részét elszámolják a költségvetés terhére, de nem folyósítják a végső kedvezményezetteknek 1.48 Késedelem a költségvetési bevételek nyilvántartásában 1.49 Hosszú távú pénzforgalmi előrejelzésre van szükség 1.50 1.1. melléklet – Ellenőrzési módszer és módszertan 1.2. melléklet – A beszámoló megbízhatóságára vonatkozó korábbi észrevételek hasznosulása 1.3. melléklet – Kivonat a 2013-as konszolidált beszámolóból A SZÁMVEVŐSZÉK MEGBÍZHATÓSÁGI NYILATKOZATA AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK – A FÜGGETLEN ELLENŐR JELENTÉSE I. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 287. cikke alapján a Számvevőszék ellenőrizte a következőket: a) egyrészt az Európai Uniónak a Bizottság által 2013. július 30-án elfogadott konszolidált beszámolóját, amely a 2013. december 31-én véget ért pénzügyi évre vonatkozó konszolidált pénzügyi kimutatásokból (1) és a költségvetés végrehajtásáról szóló összevont jelentésekből (2) áll; b) a beszámoló alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűsége és szabályszerűsége. A vezetés felelőssége II. Az EUMSZ 310–325. cikke és a költségvetési rendelet értelmében a vezetés felel az Európai Unió konszolidált beszámolójának elkészítéséért és bemutatásáért, a közszféra nemzetközileg elfogadott számviteli standardjainak megfelelően, valamint a beszámoló alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűségéért és szabályszerűségéért. A vezetés felelőssége magában foglalja az – akár csalásból, akár tévedésből eredő lényeges hibáktól mentes – pénzügyi kimutatások elkészítését és bemutatását lehetővé tévő belső kontrollrendszer kialakítását, megvalósítását és fenntartását. A vezetés felelős továbbá annak biztosításáért, hogy a pénzügyi kimutatásokban szereplő tevékenységek, pénzügyi műveletek és információk megfeleljenek az őket szabályozó hatóságok előírásainak. Az Európai Unió beszámolójának alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűségéért és szabályszerűségéért a végső felelősséget a Bizottság viseli (az EUMSZ 317. cikke). Az ellenőr felelőssége III. A Számvevőszék feladata, hogy ellenőrzései alapján megbízhatósági nyilatkozatot nyújtson be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a beszámoló megbízhatóságára, valamint az annak alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűségére és szabályszerűségére vonatkozóan. A Számvevőszék az IFAC nemzetközi ellenőrzési standardjai és etikai kódexe, valamint a legfőbb ellenőrző intézmények (INTOSAI) nemzetközi standardjai szerint végezte ellenőrzését. Ezen standardok értelmében a Számvevőszéknek úgy kell megterveznie és végrehajtania az ellenőrzést, hogy ésszerű bizonyosságot nyerhessen arról, hogy az Európai Unió konszolidált beszámolója lényeges hibától mentes, és hogy a beszámoló alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűek és szabályszerűek. IV. Az ellenőrzés olyan eljárások elvégzését jelenti, amelyek révén ellenőrzési bizonyíték nyerhető a konszolidált beszámolóban szereplő összegekről és információkról, valamint a beszámoló alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűségéről és szabályszerűségéről. Az eljárások kiválasztása az ellenőr szakmai megítélésén alapul, mely magában foglal egy kockázatelemzést is arról, hogy milyen valószínűséggel fordulhat elő – akár csalás, akár tévedés okozta – lényeges hiba a konszolidált beszámolóban, illetve az Európai Unió jogszabályi keretének való lényeges meg nem felelés az azt alátámasztó tranzakciókban. Az említett kockázatértékeléskor az ellenőr figyelembe veszi a beszámoló elkészítése és valós bemutatása, valamint a beszámoló alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűsége és szabályszerűsége szempontjából releváns belső kontrollmechanizmusokat. Ezt a körülményeknek megfelelő ellenőrzési eljárások megtervezése, és nem a belső kontroll eredményességével kapcsolatos vélemény kialakítása céljából teszi. Az ellenőrzés felméri továbbá, hogy az alkalmazott számviteli politika megfelelő-e, illetve a számviteli becslések ésszerűek-e, valamint kiterjed a konszolidált beszámoló általános bemutatásának értékelésére is. V. A bevételek tekintetében a releváns makrogazdasági összesítő adatok jelentik a hozzáadottérték-adón és a bruttó nemzeti jövedelmen (GNI) alapuló saját források számvevőszéki ellenőrzésének kiindulópontját és e források kiszámításának alapját. Az ellenőrzés megvizsgálja, hogy a Bizottság milyen rendszereket alkalmaz az adatok feldolgozására a tagállami hozzájárulások beérkezéséig, illetve az adatoknak a konszolidált beszámolóba való bekerüléséig. A hagyományos saját források esetében a Számvevőszék a vámhatóságok számláit vizsgálja és elemzi a vámkötelezettségek mozgását egészen addig, amíg a Bizottság nem értesül az összegekről, és azok meg nem jelennek a beszámolóban. VI. A kiadások tekintetében a Számvevőszék akkor vizsgálja meg a kifizetési tranzakciókat, miután a kiadás felmerült, azt elkönyvelték és elfogadták. Ez a vizsgálat minden kifizetési kategóriára kiterjed (az eszközök beszerzését szolgáló kifizetésekre is), és az előlegfizetésektől eltekintve azon a ponton történik, ahol a kifizetést teljesítik. Az előlegfizetések vizsgálatára akkor kerül sor, miután a támogatásban részesülő igazolta a források helyes felhasználását, az érintett intézmény vagy szerv pedig az előlegfizetés elszámolásával elfogadta az indokolást, akár ugyanabban az évben, akár később. VII. A Számvevőszék megítélése szerint a rendelkezésére álló ellenőrzési bizonyítékok elégséges és megfelelő alapot nyújtanak véleményei kialakításához. A beszámoló megbízhatósága Vélemény a beszámoló megbízhatóságáról VIII. A Számvevőszék véleménye szerint az Európai Uniónak a 2013. december 31-ével záruló évre vonatkozó konszolidált beszámolója minden lényeges szempontból híven, a költségvetési rendeletnek, valamint a közszféra nemzetközileg elfogadott számviteli standardjainak megfelelően tükrözi az Unió 2013. december 31-i pénzügyi helyzetét, a tárgyévi gazdasági események eredményét, a pénzforgalmat, és a nettó eszközérték változásait. A beszámoló alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűsége és szabályszerűsége Bevételek Vélemény a beszámoló alapjául szolgáló bevételek jogszerűségéről és szabályszerűségéről IX. A Számvevőszék véleménye szerint a 2013. december 31-én véget ért évről szóló beszámoló alapjául szolgáló bevételek minden lényeges szempontból jogszerűek és szabályszerűek. Kötelezettségvállalások Vélemény a beszámoló alapjául szolgáló kötelezettségvállalások jogszerűségéről és szabályszerűségéről X. A Számvevőszék véleménye szerint a 2013. december 31-én véget ért évről szóló beszámoló alapját képező kötelezettségvállalások minden lényeges szempontból jogszerűek és szabályszerűek. Kifizetések A beszámoló alapjául szolgáló kifizetések jogszerűségéről és szabályszerűségéről alkotott elutasító vélemény alapja XI. Az operatív kiadásokkal kapcsolatos minden szakpolitika-csoportot lényeges hibaszint jellemez. A Számvevőszék becslése szerint a beszámoló alapját képező, költségként elszámolt kifizetések esetében a legvalószínűbb hibaarány 4,7 %. A megvizsgált felügyeleti és kontrollrendszerek részben hatásosan biztosították a beszámoló alapjául szolgáló kifizetések jogszerűségét és szabályszerűségét. Elutasító vélemény a beszámoló alapjául szolgáló kifizetések jogszerűségéről és szabályszerűségéről XII. A Számvevőszék véleménye szerint a beszámoló alapjául szolgáló kifizetések jogszerűségéről és szabályszerűségéről alkotott elutasító vélemény alapjáról szóló bekezdésben tárgyaltak jelentősége miatt a 2013. december 31-én véget ért évre vonatkozó beszámoló alapjául szolgáló kifizetéseket lényeges hibaszint jellemzi. 2014. szeptember 4. Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA elnök Európai Számvevőszék 12, rue Alcide De Gasperi, 1615 Luxembourg, LUXEMBURG A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI BEVEZETÉS 1.1. Az Európai Unió (EU) költségvetése az uniós szakpolitikai célok finanszírozásának eszköze. Az uniós kiadások az Unió bruttó nemzeti jövedelmének mintegy egy százalékát teszik ki (2013-ban ez körülbelül 290 euro volt uniós állampolgáronként). Ez az uniós tagállamok összesített állami kiadásainak hozzávetőlegesen két százalékának felel meg. Az 1.1. ábra összehasonlítja a teljes végrehajtott 2013-as uniós költségvetést az uniós tagállamok 2013-as állami kiadásaival (3). 1.1. ábra – Az Európai Unió tagállamainak összes államháztartási kiadása és az uniós kiadások 2013-ban (millió euróban) Forrás: Európai Unió: az Európai Unió 2013-as évre vonatkozó konszolidált éves beszámolója – az uniós költségvetés végrehajtásának eredménye – 1.1. táblázat. Kifizetések (lásd: 1.3. melléket , 5. táblázat). Tagállamok: Eurostat – Kormányzati statisztikák – Kormányzati bevételek, kiadások és fő összesített adatok – Összes államháztartási kiadás (2013). (http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/government_finance_statistics/data/database). A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI 1.2. Az uniós ráfordítások két fő kiadási típusból állnak: a) jogosultsági programok, ahol a kifizetés bizonyos feltételek teljesítésén alapul (többek között a mezőgazdasági termelőknek nyújtott közvetlen támogatások [3. fejezet] és a költségvetés-támogatás [7. fejezet]); valamint b) visszatérítési rendszerek, ahol az Unió a támogatásra jogosult tevékenységek támogatható költségeit téríti vissza (beleértve a vidék- és regionális fejlesztést [4. és 5. fejezet], a képzési rendszereket [6. fejezet], a fejlesztési projekteket [7. fejezet] és a kutatási projekteket [8. fejezet]). 1.3. Az Európai Számvevőszék feladatai az alábbiakra terjednek ki: — annak értékelése, hogy az uniós költségvetést az alkalmazandó jogszabályoknak és rendelkezéseknek megfelelően használták-e fel, — véleményalkotás arról, hogy az Európai Unió beszámolója megbízható-e, — beszámolás az uniós kiadások gazdaságosságának, hatékonyságának és eredményességének vizsgálatáról, valamint — vélemény kiadása a források kezelésére hatást gyakorló jogszabályjavaslatokról. Az első két feladatkör teljesítése a megbízhatósági nyilatkozat (4) közzétételével történik (lásd: 1.5. bekezdés). 1.4. Az éves jelentésnek ez a fejezete bemutatja: — a Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozatának, a DAS-nak a hátterét, valamint összefoglalja a megbízhatósági nyilatkozat alapjául szolgáló ellenőrzési megállapításokat és következtetéseket, — az uniós költségvetés kezelését, — hogyan végzi a Számvevőszék a beszámoló megbízhatóságára, illetve a tranzakciók szabályszerűségére vonatkozó ellenőrzését (lásd: 1.1. melléklet ), valamint — a beszámoló megbízhatóságára a Számvevőszék korábbi éves jelentéseiben tett észrevételekkel kapcsolatos bizottsági intézkedéseket (lásd: 1.2. melléklet ). 1.5. A Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozatot (DAS) nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a beszámoló megbízhatóságáról, valamint az annak alapjául szolgáló tranzakciók jogszerűségéről és szabályszerűségéről. A Számvevőszék ezt a nyilatkozatot az Unió minden fő tevékenységi területére vonatkozóan külön értékeléssel egészíti ki. Ezek a külön értékelések nem minősülnek ellenőri véleménynek, azok az egyes szakpolitika-csoportokra jellemző jelentősebb kérdéseket mutatnak be. Mindegyik külön értékelés következtetése az adott szakpolitika-csoport szintjén összegyűjtött átfogó ellenőrzési bizonyítékokon alapul. 1.6. Az Európai Unió beszámolójának megbízhatóságára irányuló munka célja megfelelő és elegendő bizonyíték gyűjtése arról, hogy milyen mértékben tekinthető megfelelőnek a bevételek, kiadások, eszközök és források nyilvántartása, illetve arról, hogy a konszolidált beszámoló (kivonatát lásd: 1.3. melléklet ) megfelelően tükrözi-e a 2013. december 31-i pénzügyi helyzetről, valamint a tárgyév bevételeiről, kiadásairól, pénzforgalmáról és a nettó eszközérték változásáról (lásd: 1.9. és 1.11. bekezdés). 1.7. A 2013-as beszámoló alapjául szolgáló tranzakciók szabályszerűségére irányuló munka célja megfelelő és elegendő bizonyíték gyűjtése arról, hogy ezek a tranzakciók összhangban állnak-e a vonatkozó rendeletekkel, illetve szerződéses rendelkezésekkel, és helyesen kerültek-e kiszámításra (az eredmények áttekintését lásd: 1.16–1.24. bekezdés; további részletek: 2–9. fejezet). 1.8. Az egyes bizottsági részlegek éves tevékenységi jelentéseire, valamint az ezzel kapcsolatos összefoglaló jelentésre irányuló számvevőszéki munka annak értékelését célozta, hogy ezek milyen mértékben adnak valós értékelést a pénzgazdálkodás minőségéről, illetve mennyiben segítenek képet alkotni a beszámoló megbízhatóságáról, valamint a bevételek és kiadások szabályszerűségéről (lásd: 1.25–1.40. bekezdés, valamint „A kiválasztott kontrollrendszerek vizsgálata” c. szakaszok kapcsolódó észrevételei a 2–9. fejezetben (5)). A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI ELLENŐRZÉSI MEGÁLLAPÍTÁSOK A 2013-AS ÉVRE VONATKOZÓAN A beszámoló megbízhatósága 1.9. A Számvevőszék észrevételei az Európai Unió 2013-as pénzügyi évre vonatkozó, a költségvetési rendeletnek (6) megfelelően a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője által összeállított és a Bizottság által elfogadott konszolidált beszámolójával kapcsolatosak, amely a Számvevőszékhez a számvitelért felelős tisztviselő teljességi nyilatkozatával együtt 2014. július 31-én érkezett be. A konszolidált beszámoló részei: a) a konszolidált pénzügyi kimutatások, vagyis: a mérleg (az eszközök és források év végi bemutatása), a pénzügyi teljesítmény kimutatása (a tárgyévi bevételek és kiadások számbavétele), a pénzforgalmi kimutatás (hogyan érintik a számlákon történő változások a készpénzt és készpénz-egyenértékeseket), a nettó eszközérték változásainak kimutatása, valamint az ezekkel kapcsolatos magyarázatok; b) a költségvetés végrehajtásáról szóló – az éves bevételeket és kiadásokat tárgyaló – összevont jelentések, valamint az ezekkel kapcsolatos magyarázatok. 1.10. A 2013-as pénzügyi kimutatások ellenőrzésének részeként a Számvevőszék külső biztosításmatematikus szolgáltatásait vette igénybe az európai tisztviselők nyugdíjrendszere alá tartozó munkavállalói juttatások kiszámításának és bemutatásának vizsgálatához. Ez megerősíti a Számvevőszéknek a 2013-as konszolidált beszámolóval kapcsolatos általános következtetését. Az elvégzett ellenőrzés azonban azt mutatja, hogy a Bizottságnak javítania kell a forrásadatok megbízhatóságát, és gondoskodnia kell arról, hogy rendelkezésre álljanak az ezeknek a kötelezettségeknek az értékeléséhez szükséges megfelelő technikai erőforrások. 1.10. A Bizottság üdvözli a pozitív értékelést, és a jövőben is törekszik módszereinek továbbfejlesztésére ezen a területen. 1.11. A Számvevőszék ellenőrzése megállapította, hogy a 2013-as konszolidált beszámoló mentes a lényeges hibáktól (lásd még: 1.2. melléklet ). A megbízható pénzügyi információk bemutatásával kapcsolatos új kihívások 1.12. Az Unió pénzügyi gazdálkodása terén zajló fejleményekhez tartozik többek között a nettó korrekciók és a pénzügyi eszközök egyre gyakoribb alkalmazása. Ez azt jelenti, hogy a Bizottság egyre nagyobb kihívásokkal szembesül a pénzügyi információk megbízható bemutatása terén. Többek között ilyenek a következők: 1.12. A közös agrárpolitika terén 1976 óta alkalmazott nettó pénzügyi korrekciókat a 2014–2020 közötti programozási időszakban a kohézió területén is módszeresen alkalmazzák. a) a kohézió területén a nettó pénzügyi korrekciók gyakoribb használatának a bemutatása a beszámolókban, megkülönböztetve ezeket a többi korrekciós mechanizmustól, valamint tájékoztatás a különböző korrekciós mechanizmusok eltérő hatásairól az uniós költségvetés védelméről szóló éves közleményben (7) (lásd: 1.13. bekezdés); a) A nettó pénzügyi korrekcióknak a kohézió területére történő kiterjesztéséből származó összegek tükröződni fognak a közös számviteli eljárásokat alkalmazó számlákon is. Az Európai Parlament kérésére a Bizottság az Unió költségvetésének védelméről szóló éves közleményében külön fejezetben fog kitérni a nettó pénzügyi korrekciókra. b) új eljárások bevezetése a 6. magyarázatban bemutatott korrekciós mechanizmusok működésének nyilvántartására a hagyományos számviteli rendszerekben, valamint e mechanizmusok időzítésének, eredetének és jellegének egyeztetése az érintett szervezetekkel (lásd: 1.14. bekezdés); b) A Bizottság az új jelentéstételi követelmények fényében felül fogja vizsgálni a jelenleg alkalmazott eljárásokat, azonban úgy véli, hogy a nem támogatható, illetve támogatható projektekkel/kiadásokkal kapcsolatos tagállami tranzakciókat először is a nemzeti elszámolási rendszerekben kell rögzíteni. A nettó pénzügyi korrekciókra vonatkozó új szabályozási keret tekintetében lásd az 1.12. bekezdés a) pontjára adott választ. c) a pénzügyi eszközök és pénzügyi konstrukciók nyilvántartási és értékelési folyamatának a nemzetközi költségvetési számviteli standardoknak megfelelően (a költségvetési rendelet 140. cikkének (11) bekezdése által előírt módon) történő elvégzése, különös tekintettel az értékvesztés meghatározására és nyilvántartására szolgáló megbízható eljárásokra; c) A Bizottság a pénzügyi eszközök tekintetében az IPSAS-szal összhangban lévő 11. uniós számviteli szabályon alapuló jelentéstételi folyamatot alkalmaz, valamint az EBB-vel és az EBA-val kötött finanszírozási és igazgatási keretmegállapodásokban (FAFA) iránymutatásokat tett közzé a vagyonkezelői számlákról és a részletes év végi beszámolási követelményekről. A Bizottság jelenleg elemzi a 2014 előtti időszak pénzügyi eszközeinek helyzetét. A Bizottság hangsúlyozza, hogy a költségvetési rendelet 140. cikke csak a közvetlen vagy közvetett irányítás alatt álló pénzügyi eszközökre alkalmazandó. A megosztott irányítás alá tartozó pénzügyi konstrukciókra a CPR irányadó, és azokat az uniós számviteli szabályokkal összhangban a tagállamoknak nyújtott előlegként számolják el. d) információszerzés a kezdeti felhasználásra váró tartott készpénz mennyiségéről (lásd: 1.48. bekezdés); d) A Bizottság a tagállamokkal közösen, a költség-haszon arányra is figyelemmel meg fogja vizsgálni, hogy milyen módon lenne lehetséges az információk számvevőszéki ajánlásoknak megfelelő további javítása. e) annak biztosítása, hogy a Bizottság összes szolgálatát utasítsák: csak a felmerült költségek alapján, a számlabefogadók által nyújtott megbízható információknak megfelelően számoljanak el előlegeket (lásd: 7. fejezet, 7.25. bekezdés, 1. ajánlás). e) A meglévő számviteli szabályok és a főigazgatóságoknak már megküldött iránymutatások tisztázzák az elszámolások tekintetében követendő helyes eljárást. A DG ELARG a meglévő szabályoknak megfelelő, új eljárást vezet be. Jobb tájékoztatás a korrekciós mechanizmusokról 1.13. A pénzügyi korrekciók összefoglaló adatait az Unió konszolidált beszámolójának 6. magyarázata mutatja be. Ezeket az uniós költségvetés védelméről szóló évenként kiadott bizottsági közlemény részletesebben tárgyalja. Jelenleg sem a 6. magyarázat, sem a bizottság éves közleménye sem foglalja össze az alábbi korrekciók eltérő hatásait: 1.13. A Bizottság mérlegelni fogja ezen információ bemutatását, figyelembe véve e megközelítés költség-haszon arányát. a) — a tagállamok által bejelentett kiadások elutasítása a Bizottság általi elfogadás előtt; vagy — az elfogadott kiadások korrekciója a Bizottság általi visszatérítés után; b) — korrekciók a projektek szintjén; vagy — korrekciók kizárólag a program szintjén; c) — az egyes tagállamok kiadási keretét csökkentő korrekciók (nettó pénzügyi korrekciók); vagy — olyan megállapodások, amelyek engedélyezik a szabálytalan kiadások új elszámolásokkal történő helyettesítését. c) Lásd az 1.12. bekezdés a) pontjára adott választ. 1.14. A 6. magyarázatban szereplő információk a Bizottság felügyeleti szerepére összpontosítanak, továbbá éves és összesített (8) adatokat egyaránt tartalmaznak. Azonban a kiegészítő mellékletben összefoglalt mechanizmusok: 1.14. a) számos szereplőt érintenek a tagállami hatóságok és a Bizottság szolgálatai részéről; a) Ez a megosztott irányítási rendszer természetéből, illetve kialakításából adódik. b) több évig is elhúzódnak (különös tekintettel a kohéziós kiadásokra, amelyek esetében a 2007 és 2013 között alkalmazott korrekciók négyötöde a korábbi időszakok operatív programjaira vonatkoztak, lásd: 1.2. ábra ); b) Lásd az 1.18. bekezdésre adott választ. c) a kohézió esetében nagyrészt a Bizottság számviteli rendszerén kívül vannak nyilvántartva. c) A Bizottság rámutat arra, hogy az irányadó jogalappal összhangban az információkat részben a Bizottság elszámolási rendszerén kívül rögzítik, valamint, hogy ezeket a tranzakciókat a tagállamok hajtják végre, nem pedig a Bizottság. Lásd az 1.12. bekezdés b) pontjára adott választ. 1.15. Ezért fontos, hogy a Bizottság olyan megbízható eljárásokkal rendelkezzen a korrekciós intézkedések időzítésének, eredetének és összegének a tagállamokkal való egyeztetésére, amelyek nagyobb bizonyosságot nyújtanak a beszámolókban és az uniós költségvetés védelméről szóló éves közleményben bemutatott adatok pontosságára vonatkozóan. 1.15. A Bizottság a tagállamokkal közösen megvizsgálja, hogyan lehetne a Számvevőszék ajánlásainak megfelelően továbbfejleszteni a meglévő információs rendszereket. 1.2. ábra – A Bizottság által 2007 és 2013 között bejelentett, a mezőgazdaságra és kohézióra vonatkozó pénzügyi korrekciók időszakonkénti bontásban A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A tranzakciók szabályszerűségére irányuló ellenőrzés eredményeinek áttekintése 1.16. A 2. fejezetben a Számvevőszék külön értékelést közöl a bevételekkel kapcsolatos, a 3–9. fejezetben pedig a kiadásokkal kapcsolatos ellenőrzési eredményekről (lásd: 1.1. táblázat ). 1.1. táblázat – Ellenőrzött tranzakciók az éves jelentés 3–9. fejezeteiben (millió euro) Az éves jelentés fejezete 2013-as kifizetések Ellenőrzött tranzakciók 2013-ban (A) (B) 3. fejezet Mezőgazdaság: piaci beavatkozások és közvetlen támogatások 45 004 45 016 4. fejezet Vidékfejlesztés, környezetvédelem, halászat és egészségügy 14 780 15 581 5. fejezet Regionális politika, közlekedés és energiaügy 45 084 45 477 6. fejezet Foglalkoztatás és szociális ügyek 14 017 16 200 7. fejezet Külkapcsolatok, segítségnyújtás és bővítés 6 180 6 019 8. fejezet Kutatás és egyéb belső politikák 13 156 10 431 9. fejezet Igazgatási és kapcsolódó kiadások (40) 10 248 10 600 Összesen 1 48 469 1 49 324 Az „Ellenőrzött tranzakciók 2013-ban” (B) összetétele: „2013-as kifizetések” (A), a 2013-as előlegfizetések kivételével (16 763 millió euro), de beleértve a 2013-as előlegelszámolásokat (15 842 millió euro) és a pénzügyi konstrukciókból a végső kedvezményezetteknek történő folyósításokat (1 776 millió euro). A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI 1.17. A 2013-as ellenőrzési eredmények azt mutatják, hogy az Igazgatási és egyéb kiadások szakpolitika-csoport bevételei (1 49 504 millió euro) és tranzakciói (10 600 millió euro) lényeges hibától mentesek voltak, és hogy a megvizsgált felügyeleti és kontrollrendszerek hatásosan működtek (lásd: 1.2. táblázat , illetve 2.27. és 9.18. bekezdés). Az operatív kiadásokkal kapcsolatos valamennyi szakpolitika-csoportot lényeges hiba jellemzi (lásd: 3.44., 4.35., 5.61–5.62., 6.39–6.40., 7.22–7.23. és 8.33–8.34. bekezdés). A kötelezettségvállalások lényeges hibától mentesek voltak. 1.17. A Bizottság értelmezése szerint a Számvevőszék által feltüntetett hibaarány a számvevőszéki ellenőrzést megelőzően feltárt és rögzített hibákat tartalmazó projektkiadások vagy visszatérítések korrekcióit figyelembe vevő éves becslésen alapul. A Bizottság hangsúlyozza, hogy őt köti a költségvetési rendelet, amely 32. cikke (2) bekezdésének e) pontja úgy rendelkezik, hogy belső kontrollrendszerének biztosítania kell többek között „az alapul szolgáló ügyletek jogszerűségéhez és szabályszerűségéhez kapcsolódó kockázat megfelelő kezelését, figyelembe véve a programok többéves jellegét, valamint az érintett kifizetések jellegét”. A Bizottság továbbra is gyakorolja felügyeleti szerepét, különösen azáltal, hogy a pénzügyi korrekciókat és visszafizettetéseket a feltárt szabálytalanságok és hiányosságok szintjének megfelelő szinten hajtja végre. Az Unió pénzügyi érdekeinek védelmére szolgáló jogi keret, a kapcsolódó eljárások összetettsége és a nagyszámú ellenőrzési réteg miatt a hibák korrekciójára számos területen csak sok évvel felmerülésüket követően kerül sor. Ezen túlmenően a költségvetési rendelet (80. cikkének (4) bekezdése) szerint az ágazatspecifikus szabályokkal összhangban extrapolált vagy átalánykorrekció alkalmazható, amennyiben a szabálytalanul elköltött összegeket nem lehet pontosan meghatározni, ami gyakran előfordul. A Bizottság hatáskörén belül és a meglévő szabályok teljes körű betartása mellett járt el az uniós költségvetés védelme érdekében. A Számvevőszék ellenőrzési megközelítése szerint a korrekciókat az egyedi műveletekkel való megállapított összefüggés arányában végzik el. A Bizottság úgy véli, hogy a Számvevőszék által megállapított reprezentatív éves hibaarányt az uniós intézkedések többéves jellegével összefüggésben kell megítélni (lásd még a 3.7. bekezdést, a 3.44. bekezdés első francia bekezdését, a 4.6. bekezdést, a 4.36. bekezdés első francia bekezdését, valamint az 5.20., 5.21. és 6.13. bekezdést). A Bizottság egyetért a 3.6. b), 3.7., 3.13, 4.5. b), 4.7., 4.15. és 6.13. bekezdésekben ismertetett, korlátozott számú kivételen felül feltüntetett hibák Számvevőszék általi értékelésével. 1.2 táblázat – A tranzakciók szabályszerűségére vonatkozó ellenőrzési eredmények összefoglalója (2013) Az éves jelentés fejezete Ellenőrzött tranzakciók (millió euró) Legvalószínűbb hibaarány (2013) Konfidenciaintervallum (%) Legvalószínűbb hibaarány (2012) (%) Alsó hibahatár (LEL) Felső hibahatár (UEL) (%) Mezőgazdaság: piaci beavatkozások és közvetlen támogatások 45 016 3,6 1,7 5,5 3,8 Vidékfejlesztés, környezetvédelem, halászat és egészségügy 15 581 6,7 3,5 9,9 7,9 Regionális politika, közlekedés és energiaügy 45 477 6,9 3,7 10,1 6,8 Foglalkoztatás és szociális ügyek 16 200 3,1 1,5 4,7 3,2 Külkapcsolatok, segítségnyújtás és bővítés 6 019 2,6 1,2 4,0 3,3 Kutatás és egyéb belső politikák 10 431 4,6 2,6 6,6 3,9 Igazgatási és egyéb kiadások 10 600 1,0 0,0 2,3 0 Összesen 1 49 324 4,7 3,5 5,9 4,8 Bevételek 1 49 504 (41) 0 0 0 0 A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI 1.18. A Számvevőszék megállapítja, hogy a kifizetések összességét (9) lényeges hibaszint jellemezte, és hogy a vizsgált felügyeleti és kontrollrendszerek általában véve részben hatásosak voltak (lásd: 1.2. táblázat ). 1.18. A Bizottság elismeri, hogy a vizsgált rendszerek részben működtek eredményesen, amint azt a Számvevőszék becsült hibaaránya is tükrözi a végső kedvezményezettek szintjén. A Bizottság a felügyeleti és kontrollrendszerei alkalmazásának következményeképpen 2013-ban 3 334 millió EUR (ideiglenes adat) összegben hajtott végre pénzügyi korrekciókat, nettó pénzügyi korrekciókat és visszafizettetéseket, amely összeg a folyósított kifizetések 2,4 %-ának felel meg (lásd az 1.1. táblázatot). Az adatok szakpolitikai területek szerinti lebontása a következő: — 3. fejezet – Mezőgazdaság: piac és közvetlen támogatások: 637 millió EUR összegű pénzügyi korrekció és visszafizettetés (a folyósított kifizetések 1,4 %-a), — 4. fejezet – Vidékfejlesztés, környezetvédelem, halászat és egészségügy: 476 millió EUR összegű pénzügyi korrekció és visszafizettetés (a folyósított kifizetések 3,2 %-a), — 5. fejezet – Regionális politika, energiaügy és közlekedés: 1 029 millió EUR összegű pénzügyi korrekció és visszafizettetés (a folyósított kifizetések 2,3 %-a), — 6. fejezet – Foglalkoztatás és szociális ügyek: 898 millió EUR (az összes folyósított kifizetés 6,4 %-a), — 7. fejezet – Külkapcsolatok, segítségnyújtás és bővítés: 93 millió EUR (az összes folyósított kifizetés 1,5 %-a), — 8. fejezet – Kutatás és egyéb belső politikák: 197 millió EUR (az összes folyósított kifizetés 1,5 %-a), és — 9. fejezet – Igazgatási kiadások: 3 millió EUR (a folyósított kifizetések 0 %-a), Ez nem jelenti azt, hogy a T évben végrehajtott összes visszafizettetés, pénzügyi korrekció és nettó pénzügyi korrekció levezethető a T évben feltárt hibákból; ellenben azzal a következménnyel jár, hogy annak értékelésekor, hogy az átfogó belső kontrollrendszer többéves alapon eredményes-e az uniós költségvetés védelme szempontjából, úgy a hibaarányokat, mint a pénzügyi korrekciókat, nettó pénzügyi korrekciókat és visszafizettetéseket figyelembe kell venni (lásd az 1.17. bekezdésre adott választ). Az ellenőrzési eredmények elemzése 1.19. Az idei év eredményei a költségvetés legtöbb részében lényeges, a 2012. évihez közeli hibaszintet mutatnak. Összességében a 2013. évre becsült hibaarány 4,7 %, ami 0,1 százalékpontos csökkentést jelent. 2013-ban lényeges tényező volt a tagállamok és a Bizottság által alkalmazott korrekciós intézkedések megnövekedett hatása. Ha ezeket a korrekciós intézkedéseket nem alkalmazták volna a Számvevőszék által vett mintában szereplő tranzakciókra, az általános becsült hibaszint 1,6 százalékponttal magasabb lett volna. 1.19. Lásd az 1.17. és 1.18. bekezdésre adott válaszokat. 1.20. A viszonylag stabil eredményeket egy olyan évben sikerült elérni, amelyben jelentősen nőttek a hibák előfordulására leginkább hajlamos területen (kohézió) felmerülő kiadások. 1.21. A 2013. évi becsült hibaszintet befolyásoló további tényezők többek között a következők voltak: 1.21. — a közbeszerzési hibák előfordulásának csökkenése (bár ez még mindig a becsült hibaszint egyötödét teszi ki, lásd: 1.22. bekezdés és 1.4. ábra ), — a kölcsönös megfeleltetés esetében a hibák magas száma (a felkeresett, kölcsönös megfeleltetési előírások alá tartozó mezőgazdasági termelők több mint negyede mulasztotta el egy vagy több követelmény betartását) és a kölcsönös megfeleltetés nagyobb hatóköre miatt e terület hozzájárulása az általános hibaarányhoz 0,2 százalékponttal nőtt (2012-ben ez 0,1 százalékpont volt), A kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó kötelezettségek betartása nem minősül a KAP-kifizetésekre való jogosultság feltételének, így e követelmények kontrollja nem tartozik az alapul szolgáló tranzakciók jogszerűségének és szabályszerűségének körébe. Lásd a 3.6. b), 3.7., 3.13., 4.5. b), 4.7. és 4.15. bekezdésre adott válaszokat. 1.3. ábra – A Számvevőszék becslése szerinti legvalószínűbb hibaarány (2007–2013) (10) A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI 1.22. A Számvevőszék által 2013-ban feltárt hibák zöme a kiadások megtérítésével kapcsolatos támogathatósági hibákból áll. A kifizetési kérelmekben szereplő, támogatásra nem jogosult költségek 1,8 (2012-ben 1,0) százalékponttal, a támogatásra nem jogosult projektek, tevékenységek és kedvezményezettek kategóriája további 1,1 (2012-ben 1,1) százalékponttal járultak hozzá az általános hibaszinthez, valamint a közbeszerzési szabályok súlyos – főként a kiadások megtérítésére vonatkozó, de bizonyos igazgatási kiadásokkal is kapcsolatos – megsértése további 1,0 (2012-ben 1,4) százalékpontot tett ki. A jogosultságokkal kapcsolatos kiadások esetében a fő hibaforrást a mezőgazdasági termelők által benyújtott hibás nyilatkozatok jelentették, amelyek 0,6 (2012-ben 0,8) százalékponttal járultak hozzá az általános hibaarányhoz (lásd: 1.4. ábra ). 1.22. Ellenőrzései során a Bizottság is találkozott hasonló problémákkal, és a közelmúltban jelentős erőfeszítéseket tett azok gyökerének feltárása és szükség esetén korrekciós intézkedések végrehajtása érdekében. 1.4. ábra – Hozzájárulás az általános hibaarányhoz hibatípus szerint 1.23. A teljes becsült hibaarány fejezetenkénti lebontása szerint a regionális politika, közlekedés és energia (5. fejezet) teszi ki a teljes becsült hibaarány körülbelül kétötödét, a mezőgazdaság: piaci beavatkozások és közvetlen támogatások (3. fejezet) adja annak körülbelül egynegyedét, míg a vidékfejlesztés, környezetvédelem, halászat és egészségügy (4. fejezet) körülbelül egyhetedét (lásd: 1.5. ábra ). A hibák megoszlásában nem figyelhető meg lényeges változás 2012-höz képest. 1.5 ábra – Hozzájárulás az általános hibaarányhoz az éves jelentésben szereplő fejezetenként A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI 1.24. A Számvevőszék számításai szerint az összességében vett becsült hibaarány a megosztott irányítású kiadásoknál 5,2 % (2012-ben 5,3 %), míg az összes egyéb irányítási módú működési kiadásnál (11)3,7 % (2012-ben 4,3 %). Az igazgatási kiadások becsült hibaaránya 2013-ban 1 % (2012-ben 0 %). Az összefoglaló jelentés és az éves tevékenységi jelentések áttekintése Éves tevékenységi jelentések A főigazgatók évente tesznek jelentést a szabályszerűségről... 1.25. A Bizottság előírja, hogy a főigazgatók (12) az éves tevékenységi jelentésük (13) keretében készítsenek bizonyossági nyilatkozatot a mögöttes tranzakciók jogszerűségére és szabályszerűségére vonatkozóan (az éves tevékenységi jelentések keretében történő, a teljesítménnyel kapcsolatos beszámolást a 10. fejezet tárgyalja). Amennyiben a kiadások jelentős részére vonatkozóan nem tudnak bizonyosságot nyújtani, fenntartást alkalmaznak. A főigazgatóknak az alábbi esetekben kell korlátozással ellátni a megbízhatósági nyilatkozatot: a) a Bizottság megítélésére súlyos következményekkel járó esemény előfordulásakor; illetve b) ha a becsült hibák, a nettó pénzügyi korrekciók és a már végrehajtott visszafizettetések hatása továbbra is lényeges marad. 1.26. 2013-ban a Főtitkárság és a Költségvetési Főigazgatóság aktualizálta az éves tevékenységi jelentések elkészítésére és a bennük található információk bemutatására, valamint a fenntartások alapjául szolgáló okokra vonatkozó iránymutatást (14). Az éves tevékenységi jelentések célja, hogy egységes üzenetet fogalmazzanak meg az alábbi hármas szerkezet alkalmazásával: 1. összefoglaló; 2. az eredmények, a gazdálkodás és az értékelések leírása; valamint 3. részletes mellékletek. Az iránymutatás újdonsága, hogy a főigazgatóknak meg kell határozniuk a folyamatosan magas hibaaránnyal rendelkező területeket. Az iránymutatás immár a költségvetési rendelet azon előírását is tükrözi, amely szerint a Bizottságnak megfelelő intézkedéseket kell tennie vagy javasolnia, ha a hibaszint folyamatosan magas (15). A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI ...és egyes nagy kockázatú programokhoz tartozó kifizetések csökkenésével a fenntartások száma is csökkent 1.27. A főigazgatók összesen 17 számszerűsített fenntartással éltek 2013-ban, míg 2012-ben ez a szám 23 volt (lásd: 1.3. táblázat ). A fenntartások számának csökkenésében a legfontosabb tényező a 6. keretprogram és a 2000–2006-os időszak kohéziós operatív programjai keretében történő kifizetések csökkenése volt (16) (ezekre vonatkozóan 2012-ben öt számszerűsített fenntartással éltek (17), míg 2013-ban nem volt fenntartás). Az illetékes főigazgatóságoknak ezekre a programokra vonatkozóan még további költségnyilatkozatokat kell elszámolniuk (18). 1.28. A Számvevőszék (19) és a Belső Ellenőrzési Szolgálat észrevételeinek fényében a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság főigazgatója két új fenntartást adott ki. Ezek a további fenntartások és a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság éves tevékenységi jelentésében továbbra is meglévő, számszerűleg kiigazított fenntartások a tavalyi évhez képest valósabb képet mutat erről a szakpolitika-területről. A Számvevőszék azonban felhívja a figyelmet a követett módszer korlátaira (3.29–3.43. bekezdés). 1.28. A DG AGRI többrétegű megközelítést vezetett be a megbízhatósági eljárás tekintetében, mivel felismerte, hogy az egyes rétegek önmagukban nem feltétlenül elégségesek. A Bizottság pontosan emiatt integrálta az összes rendelkezésre álló információt, hogy a lehető legmegbízhatóbban becsülhesse meg a fennmaradó hibaarányt, és ennek alapján megfelelően meg tudja határozni, szükség van-e fenntartásokra. Az éves tevékenységi jelentések továbbra is változnak, és a különböző évek jelentéseit nehéz összehasonlítani 1.29. A 2013-ban bevezetett, a jelentések szerkezetét érintő módosítások miatt az éves tevékenységi jelentések egynél több becslést adnak meg a „kockázattal érintett összegek”-re vonatkozóan (amely már önmagában is egy bonyolult fogalom, lásd: 1.31. és 1.32. bekezdés). A számítás alapjául szolgáló hibaarány azonban a Számvevőszék által becsült tartomány alsó határán található. Míg a kohézió fő területére vonatkozó kockázati arányt számos lehetséges végeredményre vonatkozóan is közzéteszik (20), az összefoglaló az alacsonyabb értékre összpontosít (21) (lásd: 3. fejezet, 3.42. bekezdés; 5. fejezet, 5.46., 5.47., 5.51., 5.52. és 5.57. bekezdés; valamint 6. fejezet, 6.34–6.38. bekezdés). 1.29. A Bizottság megtette a szükséges lépéseket az éves tevékenységi jelentések felépítésének összehangolása és egyszerűsítése érdekében, javítva azok egyértelműségét és következetességét. A Bizottság úgy véli, hogy becslései nagy vonalakban összhangban vannak a Számvevőszék becsléseivel. A 3. fejezetre vonatkozó becsült fennmaradó hibaarány ezenfelül jóval közelebb helyezkedik el a középértékhez, mint a megbízhatósági intervallum alacsonyabb értékéhez. 1.30. Két főigazgatóság (22) esetében „korlátozott vizsgálat” történt, további három főigazgatóság esetében a Bizottság Belső Ellenőrzési Szolgálata (IAS) végzett hasznosulásvizsgálatot (23). A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság fennmaradó hibaarányának korlátozott vizsgálata során az IAS arra a következtetésre jutott, hogy a tagállami hibaarányok ellenőrzésére és korrekciójára szolgáló rendszer viszonylag jól van megtervezve, de az adatokban mindazonáltal jelentős bizonytalanságok és hiányosságok figyelhetők meg. A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság esetében az IAS megállapította, hogy a főigazgató megbízhatósági nyilatkozata 2012-höz képest szilárdabb alapokon nyugszik, de tovább kell javítani az információk gyűjtésének, feldolgozásának és jelentésének módján. 1.30. A DG AGRI által 2012-ben kezdeményezett, az adatgyűjtés és -feldolgozás automatizálására és ezáltal az IAS által ajánlott fejlesztések megvalósítására irányuló fellépések tovább folytatódnak. A Bizottság jelenleg két „kockázattal érintett összeget” tesz közzé 1.31. Az 1.3. táblázat mutatja be az éves tevékenységi jelentésekből átvett két különböző „kockázattal érintett összeget”. A magasabb, 4 179 millió eurót kitevő összeget (24) az összefoglaló jelentés 4.1. szakaszában szereplő összeg (lásd: 1.35. bekezdés). Az összeg bemutatása javulást jelent 2012-höz képest (lásd: 1.36. bekezdés). Az alacsonyabb összeg (2 437 millió euro) a főigazgatók által az éves tevékenységi jelentésekben tett fenntartások számszerűsítése. 1.31. A Bizottság megjegyzi, hogy az összefoglaló jelentés tartalmazza a „kockázatnak kitett összeg” fogalmának meghatározását, a számszerűsített fenntartásokat ismertető táblázatot, valamint a fenntartás tárgyát nem képező kiadásokkal összefüggő, kockázatnak kitett összeg becslését. Noha továbbra is elsősorban a „klasszikus” (a fenntartás tárgyát képező tevékenységekkel összefüggő kockázatnak kitett összegeken alapuló) megközelítést alkalmazzák a kockázatnak kitett összegek megbecslésére, a megosztott irányítást alkalmazó főigazgatóságok éves tevékenységi jelentéseikben ismertették a – többek között a viszonylag alacsonyabb hibaaránnyal bíró és fenntartás tárgyát nem képező területekre alkalmazott – alternatív módszert, az úgynevezett legoptimistább forgatókönyv módszert is. 1.32. A Számvevőszék véleménye szerint egyes éves tevékenységi jelentések alábecsülhetik a „kockázattal érintett összeget”. Ezért fennáll annak a lehetősége, hogy sem a Bizottság által a különböző kiadási területekre vonatkozóan végzett értékelések, sem a folyamatosan magas hibát produkáló területek azonosítása nem elég megbízhatók (lásd: 1.29. bekezdés). 1.32. A Bizottság úgy véli, hogy a korábban feltárt hiányosságok kiigazítását célzó intézkedések végrehajtását követően immár kellőképpen megbízhatóan értékeli a különböző kiadási területeket és azonosítja közülük azokat, amelyek következetesen magas hibaaránnyal rendelkeznek. 1.3. táblázat – Számszerűsített fenntartások a Bizottság éves tevékenységi jelentéseiben (millió euro) Fejezet Főigazgatóság/Részleg ) (42) A fenntartás oka Összes kifizetés a vonatkozó tevékenységekre 2013-ban A kockázattal érintett teljes összeg Összes kifizetés fenntartás alatt álló szervek számára a vonatkozó tevékenységekre 2013-ban Kockázattal érintett összeg (fenntartások) 3 AGRI Hiányosságok a mezőgazdasági piaci intervenciókra történő kifizetések jogszerűségével és szabályszerűségével kapcsolatban kilenc tagállamban 3 193,2 237,4 670,8 198,3 Hiányosságok a mezőgazdasági termelőknek kiutalt közvetlen kifizetések jogszerűségével és szabályszerűségével kapcsolatban hat tagállamban 41 658,3 973,9 18 997,5 652,2 4 AGRI 19 tagállamban 31 kifizető ügynökség cselekvési tervei nem foglalkoztak a tranzakciók jogszerűségét és szabályszerűségét érintő minden feltárt hiányossággal 13 151,8 673,90 9 591,5 598,8 Egy tagjelölt országban hiányosságok merültek fel a beruházási intézkedésekhez kapcsolódó költségek ésszerűségének értékelésével kapcsolatban 47,6 2,60 26,0 2,60 MARE A tagállami ellenőrzési jelentés 2 %-ot meghaladó hibaarányt tárt fel a költségnyilatkozatokban (négy tagállam esetében), valamint 2 tagállam nem megbízható jelentést nyújtott be, illetve nem nyújtott be jelentést 566,4 10,8 91,3 7,6 SANCO A fennmaradó hibaaránnyal kapcsolatos fenntartás a tagállamok költségnyilatkozatainak pontosságára vonatkozóan az élelmiszerek és takarmányok szakpolitikai terület alá tartozó, az állatbetegségek felszámolására irányuló és monitoringprogramok (éves programok) esetén 229,1 4,5 229,1 4,5 5 REGIO Súlyos hiányosságok az irányítási és kontrollrendszerekben 15 tagállam 73 operatív programjához kapcsolódóan az Európai Regionális Fejlesztési Alap/Kohéziós Alap (2007–2013) esetében, valamint az Előcsatlakozási Eszköz (IPA) két programja esetében 43 392,8 1 152,7 5 636,0 440,2 6 EMPL Súlyos hiányosságok az Európai Szociális Alap (2007–2013) 36 operatív programjához kapcsolódóan 11 tagállamban létrehozott irányítási és kontrollrendszerekben 13 763,8 330,3 2 159,4 123,2 7 DEVCO (43) Jelentős számú hiba a mögöttes tranzakciókban (a főigazgatóság általános hibaaránya) 6 730,8 225,5 225,5 225,5 8 KTF CNECT ENTR ENER MOVE Hibák a 7. keretprogram (FP7) támogatásaival kapcsolatos költségelszámolásokban 3 664,4 107,5 3 664,4 107,5 1 533,0 31,8 1 533,0 31,8 403,2 1,2 403,2 1,2 143,7 5,3 143,7 5,3 65,3 0,8 65,3 0,8 REA Hibák a hetedik keretprogram (Világűr és biztonság) támogatásaival kapcsolatos költségnyilatkozatokban 250,8 6,3 250,8 6,3 Hibák a hetedik keretprogram (kis- és középvállalkozások) támogatásaival kapcsolatos költségnyilatkozatokban 230,4 27,1 230,4 27,1 EACEA Hibák az LLP program támogatásainak kifizetésében (2007–2013) 124,4 3,7 124,4 3,7 Fenntartások teljes számszerűsített összege 1 29 149,0 3 795,3 50 547,6 2 436,6 HOME „Kockázattal érintett összegek” a „Szolidaritás” és „Migrációs áramlások” esetében 11,7 Az összefoglaló jelentés 1. mellékletében szereplő „kockázattal érintett összegek” 1 29 149,0 3 807,0 50 547,6 2 436,6 A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI Az összefoglaló jelentés Az összefoglaló jelentés a külső és belső elszámoltathatóság eszköze... 1.33. A Bizottság 2014. június 11-én fogadta el az „összefoglaló jelentést” (25). Az összefoglaló jelentést eredetileg a Bizottság belső elszámoltathatósági rendszerének részeként dolgozták ki, de a jelentést az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak is elküldik, valamint a nyilvánosság számára is elérhetővé teszik (26) (külső elszámoltathatóság). 1.34. Amint azt a 2012-es éves jelentésben is említettük (27), az összefoglaló jelentés nem képezi tárgyát a Számvevőszék ellenőrzésének. A jelentést a költségvetési rendeletben meghatározott ütemterv szerint véglegesítik, ám ahhoz túl későn, hogy a Számvevőszék fel tudja azt használni munkájához. A következő megjegyzések a 2012-es éves jelentésben tett észrevételekhez és a kontrolleljárások költséghatékonyságához kapcsolódnak. ... amelyben a Bizottság elismeri, hogy a kiadásokat lényeges hibaszint jellemzi... 1.35. A 2013-as összefoglaló jelentés tartalmazza a kockázattal érintett összegek leírását és áttekintését (az 1.3. táblázathoz hasonlóan). Megjegyzi, hogy a főigazgatók által tett fenntartások pénzügyi hatóköre 2012-hez képest nőtt. A kockázattal érintett összegek (lásd: 1.29–1.32. bekezdés) az összes – mind az uniós költségvetésből, mind az Európai Fejlesztési Alapból – folyósított kiadás 2,8 %-ának (28) felelnek meg. A Bizottság ezáltal elismeri, hogy a kiadásokat lényeges hibaszint jellemzi. A fő kiadási területeken a Bizottság ezt az értékelést a főigazgatók által készített, a Számvevőszék által becsült hibaaránynál kisebb értékelésekre alapozza. A Számvevőszék véleménye szerint a feltárt hibák arányában mutatkozó eltérések okozzák a Számvevőszék által a becsült hiba, illetve a Bizottság által a „kockázattal érintett összegek” tekintetében megadott értékek közötti különbséget. 1.35. A Bizottság a kockázatnak kitett összeg éves értékét rendszerint kiegészíti a többéves fennmaradó hibaaránnyal, amely figyelembe veszi a pénzügyi korrekciókat és a visszafizettetéseket is. A Bizottság véleménye szerint a többéves fennmaradó hibaarány ad valós képet arról, hogy a felügyeleti és kontrollrendszerek alkalmazását követően az uniós költségvetést milyen mértékben befolyásolják továbbra is a jogszabályok megsértésével teljesített kiadások. ...és megkísérli bemutatni a „kockázattal érintett összegek” Bizottság által alkalmazott koncepcióját 1.36. Az összefoglaló jelentéshez csatolva a Bizottság egyoldalas mellékletben mutatja be a kockázattal érintett összegek kiszámítását. E szerint a „kockázattal érintett összegek” a tranzakciók azon részének becsült értékét jelentik, amelyek a szabályszerűségi kockázatok enyhítésére szolgáló összes kontroll (helyesbítő intézkedés) alkalmazása után sem állnak teljes mértékben összhangban a vonatkozó szabályozási és szerződéses előírásokkal. Hasznos lenne, ha a külső olvasókat tájékoztatnák e „helyesbítő intézkedések” jellegéről és pénzügyi következményeiről. A Számvevőszék jövőbeni ellenőrzései során fontolóra veszi a kockázattal érintett összegek kiszámításának további vizsgálatát, a Bizottság Belső Ellenőrzési Szolgálata által végzett ellenőrzések figyelembevételével. 1.36. A Bizottság az Unió költségvetésének védelméről szóló, felülvizsgált közleményében információt fog szolgáltatni ezeknek a korrekciós intézkedéseknek a jellegéről és pénzügyi hatásáról. Az összefoglaló jelentés első ízben tér ki a kontrolleljárások költséghatékonyságára 1.37. Az összefoglaló jelentés a 3.4. bekezdésben foglalkozik a kontrollrendszerek költséghatékonyságával. Ez az elem a költségvetési rendelet 2012. évi felülvizsgálat során bevezetett új előírást teljesít. Míg a jelentés fő szövegében bemutatott elemzés ideiglenes jellegű (29), és a módszertan további aktualizálását vetíti elő, a vezetői összefoglaló egyértelmű következtetéseket von le. A Bizottság megállapítja, hogy a közvetlen irányítás esetében a „részletesebb ellenőrzések azonban költségesek, és […] kizárólag akkor kell kiegészítő ellenőrzést végezni, ha annak várható eredményei bizonyíthatóan jelentősebbek a Bizottságot és a kedvezményezetteket terhelő költségeknél”. Megosztott irányítás esetében a Bizottság megállapítja, hogy „a tagállami hatóságoknak maradéktalanul […] igénybe kell venniük a […] hibák csökkentése […] céljából rendelkezésre álló valamennyi eszközt”. 1.37. Az új költségvetési rendelettel összhangban az ellenőrzések számát és hatókörét a kockázat szintjéhez kell igazítani, figyelemmel a költséghatékonyságra. Az ellenőrzések költséghatékonyságának értékelése elsősorban a kontrollrendszerek kialakítására és ezzel összefüggésben a forráselosztásra vonatkozó vezetői döntéshozatal támogatására szolgál. Ez az uniós alapokra irányuló tagállami ellenőrzésekre is érvényes. 2013-ban a Bizottság számos főigazgatósága kapott felkérést a kontrollrendszerek és -stratégiák felülvizsgálatára annak biztosítása érdekében, hogy azok költséghatékonyak és a kockázatokkal arányosak legyenek. Ez jelentős strukturális változásokat eredményezhet a pénzügyi irányítási folyamatokban. A Bizottság elkötelezett az új követelmények eredményes végrehajtása mellett. 1.38. A jelentés nem tartalmaz információkat a költségekről a közvetlen irányítással (ahol a „részletesebb ellenőrzések költségesek”) és megosztott irányítással (ahol „a tagállamoknak minden rendelkezésre álló eszközt igénybe kell venniük”) kapcsolatban tett következtetések alátámasztására. Az összefoglaló jelentés nem tárgyalja a folyamatosan magas hibaszinttel jellemezhető programok által jelentett kihívást (lásd: 1.26. bekezdés). Átfogó értékelés 1.39. A Számvevőszék az elkövetkező években az összefoglaló jelentés további javulását várja. A Bizottságnak különösen a kockázattal érintett összegek kiszámítását kell egyértelműbbé tennie, valamint be kell mutatnia a korrekciós mechanizmusoknak az ezekre az összegekre gyakorolt becsült hatását. E pontok egyértelműbbé tétele elősegítheti a Bizottságot abban, hogy következtetésekre jusson a folyamatosan magas hibaszinttel érintett – és alapvető újragondolást igénylő – területekkel kapcsolatban (lásd: 1.26. bekezdés). 1.39. A Bizottság meg fogja vizsgálni az összefoglaló jelentés továbbfejlesztésének lehetőségeit, különös tekintettel az éves kockázatnak kitett összegekre, valamint a korrekciós mechanizmus által a többéves fennmaradó hibaarányokra gyakorolt becsült hatásra. Erre vonatkozóan már a legutóbbi éves tevékenységi jelentés is tartalmaz információkat. A Bizottság ezeket az információkat a költségvetési rendelet 32. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben is fel kívánja használni, amely értelmében köteles megfelelő fellépéseket tenni vagy javasolni, amennyiben a hibaarány tartósan magas. 1.40. A Számvevőszék által 2012-ben azonosított fejlesztést igénylő területek közül néhány továbbra is releváns maradt. Az összefoglaló jelentésnek a költségvetési rendelet 66. cikkében meghatározott határidők szerinti közzététele miatt a jelentés túl későn kerül nyilvánosságra ahhoz, hogy jelentősen befolyásolja a Számvevőszék következtetéseit. Ezenkívül a jelentésnek – amely immár egyértelműbben fogalmaz a szabálytalanságok lényeges hatásaival kapcsolatban – a más területeken tapasztalható gyakorlattal ellentétben nem kell kifejezett nyilatkozatot tartalmaznia, és nem is tartalmaz (30). 1.40. A Bizottság álláspontja szerint az összefoglaló jelentés jelentős mértékben túlmegy a költségvetési rendeletben foglalt követelményeken. A rendelet 66. cikke a következőket írja elő: „A Bizottság minden évben legkésőbb június 15-ig megküldi az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az előző év éves tevékenységi jelentéseinek összefoglalóját.” Az összefoglaló jelentés az éves tevékenységi jelentések összefoglalása, az a dokumentum, amellyel a Bizottság az EUMSZ 317. cikkének megfelelően politikai felelősséget vállal. A jelentés elemzi a fenntartásokat és ezek okait, valamint utasításokat tartalmaz a szolgálatok számára a fennmaradó hiányosságok megoldásának módjára vonatkozóan. A Bizottság úgy véli, hogy az éves tevékenységi jelentések és az összefoglaló jelentés együttesen megvalósítják a Számvevőszék által meghatározott külső és belső elszámoltathatósági célkitűzéseket. Az éves tevékenységi jelentéseket időben lezárják ahhoz, hogy a Számvevőszék figyelembe tudja venni azokat, és más területekhez hasonló kifejezett nyilatkozatot tartalmaznak. KÖLTSÉGVETÉSI ÉS PÉNZGAZDÁLKODÁS 1.41. Az Unió 2013-as költségvetési és pénzgazdálkodása a következő főbb megállapításokkal jellemezhető: a) a Bizottság által teljesíthető kifizetések volumenének nagymértékű növekedése; b) a kiadások összege közel volt a költségvetésre vonatkozó jogi keretek által engedélyezett felső határhoz; c) a jövőbeni kifizetési kötelezettségek további növekedése; A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI d) számos kiadási területen továbbra is hosszú maradt a kezdeti kötelezettségvállalás és a kiadások elfogadása között eltelt idő; e) a források jelentős részét ráterhelik a költségvetésre, de nem folyósítják a végső kedvezményezetteknek; f) késedelem a visszafizetések költségvetési bevételként történő nyilvántartásában. A költségvetés-módosítások jelentősen növelték a Bizottság által teljesíthető kifizetések volumenét 1.42. A 2013-as költségvetés eredetileg 132,8 milliárd euróban korlátozta a kifizetések összegét. Az év során kilenc költségvetés-módosítást fogadtak el. A 2. és 8. költségvetés-módosítás (31)11,2 milliárd euróval növelte az év során teljesíthető kifizetéseket. A költségvetés-módosítások és az átvitelek korrekciója összességében 145,5 milliárd euróra növelték az éves költségvetés kifizetési előirányzatait (32) (6,3 %-os növekedés 2012-höz képest). A kohézióra vonatkozó kiegészítő költségvetés (1b. alfejezet, 9,2 milliárd euro) 17 %-os növekedést jelent az előző évhez képest. A kiadások összege közel volt a költségvetési keretek által engedélyezett felső határhoz 1.43. A többéves pénzügyi keret 153,3 milliárd euróban határozta meg a 2013-as költségvetésben szerepeltethető kötelezettségvállalások maximális összegét, míg a kifizetések 144,6 milliárd euróban lettek maximalizálva (33). A végleges költségvetés a pénzügyi keret által engedélyezett felső határhoz közel határozta meg a felső értéket (a kötelezettségvállalásokra vonatkozó felső határ 99,3 %-a és a kifizetésekre vonatkozó felső határ 99,9 %-a). A kötelezettségvállalások és kifizetések teljesítésének végleges eredménye közel volt az éves költségvetésben meghatározott korlátokhoz és egyben a pénzügyi keret felső határértékeihez is, mivel a kifizetések a pénzügyi keret felső határértékének 99,8 %-át tették ki. A kifizetések magas szintje ellenére tovább nőttek a jövőbeni kifizetésekre vonatkozó kötelezettségek 1.44. Az év költségvetési eredménye pozitív volt, mivel a bevételek (alapvetően a tagállamoktól kapott saját források) 2013-ban 1,0 milliárd euróval meghaladták a kifizetéseket (2012-ben is ugyanez volt a helyzet). Ez a költségvetési többletet a saját források tagállamok általi lehívásai fogják ellentételezni 2014-ben. Az eredményszemléletű gazdasági eredmény azonban negatív, mivel a nettó kötelezettségek 5,4 milliárd euróval nőttek (lásd: 1.3. melléket , 1. és 6. táblázat). Ebben a passzív időbeli elhatárolások és a céltartalékok növekedése játszotta a fő szerepet. 1.45. A fennálló kötelezettségvállalások és fennálló követelések összesítése után a jövőbeni költségvetésekből finanszírozandó összeg a 2012. december 31-i 313 milliárd euróról 2013. december 31-ig 322 milliárd euróra nőtt. A 322 milliárd euróból 222 milliárd eurót tesznek ki a fennálló költségvetési kötelezettségvállalások és 99 milliárd eurót (34) a fennálló kötelezettségvállalásokon kívüli mérleg szerinti kötelezettségek. A kohézióval kapcsolatos fennálló kötelezettségvállalások (1b. alfejezet) a teljes összeg 61,6 %-át teszik ki (lásd: 1.6. ábra ). 1.6. ábra – A kohézió területén fennálló kötelezettségvállalások alakulása A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI Számos kiadási területen továbbra is hosszú maradt a kezdeti kötelezettségvállalás és a kiadások elfogadása között eltelt idő 1.46. Átlagosan több mint két évig tart, míg a kötelezettségvállalásból kifizetés lesz. Valamely kötelezettségvállalás megszüntetése (vagyis a kifizetés) nem feltétlenül jelenti a kiadások elkönyvelésének végét. A Bizottság a kiadásokat az előfinanszírozás elszámolásával könyveli el véglegesként. Erre csak akkor kerül sor, ha a tevékenységeket már elvégezték, azokról a Bizottság beszámolót kapott, és azt elfogadta. Az 1.4. táblázat mutatja be azoknak az előfinanszírozási kifizetéseknek a szintjét, amelyeknél a Bizottság még nem fogadta el és nem validálta a kedvezményezetti végső felhasználást. 2013 végén a bruttó előfinanszírozás összege 79,4 milliárd euro volt. 1.46. A Bizottság összes szolgálatát arra utasítják, hogy csak a felmerült költségek alapján, a számlabefogadók által nyújtott megbízható információk alapján számoljanak el előlegeket (lásd az 1.12. bekezdés e) pontját). 1.4. táblázat – A Bizottság fennálló költségvetési kötelezettségvállalásainak és előfinanszírozásának lebontása (millió euro) Fennálló költségvetési kötelezettségvállalások (44) Fejezet < 2007 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 Összesen Kötelezettségvállalási évek (45) 1 Fenntartható növekedés (46) 4 097 337 859 3 760 12 112 28 399 51 867 65 263 1 66 694 2,3 2 Természeti erőforrások 479 46 95 139 219 2 571 9 496 15 383 28 428 1,7 3 Polgárság, szabadság, biztonság és jogérvényesülés 6 16 50 144 214 398 728 1 522 3 078 1,1 4 Az EU mint globális szereplő 956 415 823 1 237 2 375 3 845 5 923 7 738 23 312 2,5 5 Igazgatás — — — — — 1 3 339 343 0,0 Összesen 5 538 814 1 827 5 280 14 920 35 214 68 017 90 245 2 21 855 (47) 2,2 Előfinanszírozás (48) Költségvetési sor < 2007 (49) 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 Összesen Kifizetési évek (50) 1 Fenntartható növekedés (46) 1 776 6 947 11 888 12 476 3 710 4 743 6 867 8 746 57 153 0,8 2 Természeti erőforrások 805 3 826 2 723 158 93 121 205 346 8 277 0,1 3 Polgárság, szabadság, biztonság és jogérvényesülés 3 2 69 154 224 697 1 421 1 455 4 025 2,4 4 Az EU mint globális szereplő 214 128 174 591 908 1 488 2 409 3 982 9 894 1,5 5 Igazgatás — — — — — — 1 5 6 0,0 Összes igazgatási kiadás 2 798 10 903 14 854 13 379 4 935 7 049 10 903 14 534 79 355 0,6 Megjegyzés: A 2012-es adatokkal történő összehasonlítás esetén figyelembe kell venni a költségvetés növekedését, ami csökkenti a kifizetési évek utolsó oszlopban megadott számát. A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI 1.47. Amint az az 1.4. táblázatban látható, a kötelezettségvállalástól a kiadás elfogadásáig átlagosan a pénzügyi keret 4. fejezete („Az EU mint globális szereplő”) esetében telik el leghosszabb idő: itt egy tipikus műveletnél 4 év telik el a kötelezettségvállalás és a kapcsolódó kiadások bizottsági lekönyvelése között. A források jelentős részét elszámolják a költségvetés terhére, de nem folyósítják a végső kedvezményezetteknek 1.48. A strukturális alapok pénzügyi konstrukcióiról szóló legfrissebb, 2013. szeptemberi bizottsági jelentés (35) a 2012 végi helyzettel foglalkozik, amikor is a pénzügyi konstrukciókba befizetett összegeknek mindössze 37 %-át fizették ki a végső kedvezményezetteknek. Az Unió 2012 végéig 8,4 milliárd euróval járult hozzá ezekhez a forrásokhoz. Figyelembe véve a kifizetési költségvetésre ható nyomást és a költségvetési rendelet 140. cikkének (7) bekezdése által előírt szabályt, miszerint a pénzügyi eszközök esetében kerülni kell a túlzó többleteket, a Bizottságnak kritikusabban kellene felügyelnie az ezekbe az eszközökbe zajló befizetéseket. A vagyonkezelői számlán levő összegeket is a lehető legkisebbre kell csökkenteni a következő évre vonatkozóan várt pénzforgalmi igényeknek megfelelően. 1.48. A Bizottság tisztában van a 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretre irányadó jogszabályi keret korlátaival: a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló 1083/2006/EK rendelet 78. cikkének (6) bekezdésével összhangban a tagállamok azonnal visszaigényelhetik a Bizottságtól a 2007–2013 közötti időszakban működő pénzügyi eszközökre kifizetett összegek 100 %-át. A többi kérelemhez hasonlóan a Bizottság ezeket az összegeket két hónapon belül fizeti ki, a rendelkezésre álló finanszírozás függvényében (87. cikk). A Bizottság hangsúlyozza, hogy már intézkedéseket tett a túlzott egyenlegek problémájának rendezése érdekében. Többek között kiegészítő ellenőrzési tevékenységet és értékelést végzett, valamint részletes iránymutatást és támogatási struktúrákat biztosított ezen a területen. Ezenkívül az alapok parkolópályára kerülésének megelőzése érdekében jelentős mértékben megerősítette a jelenlegi jogszabályi keretet mind a közvetlen és közvetett irányítás (a költségvetési rendelet 140. cikkének (7) bekezdése), mind a megosztott irányítás (az általános rendelkezésekről szóló 1303/2013/EU rendelet 41. cikke) tekintetében. A 41. cikk különösen kijelenti, hogy a pénzügyi eszközökbe teljesített kifizetésekre a Bizottsághoz csak szakaszolt időközi kifizetési kérelmeket lehet benyújtani (amelyek mértéke a tényleges kifizetéseken alapul, de nem haladhatja meg a 25 %-ot). Amint a Számvevőszék megjegyzi, az elmúlt időszak tapasztalatait ennek megfelelően beépítették az új rendeletbe. A Bizottság a Parlamenthez és a Tanácshoz intézett különféle jelentéseiben már régebben is jelezte, hogy a programozási időszak kezdetén alacsony volt a lehívási arány. A Bizottság mindamellett nem csak az alapok felhasználására összpontosít, hanem a társfinanszírozott beruházások eredményességére is, ezért alacsonyabb lehívási arányt is elfogadhat, amennyiben garantált a beruházások minősége. A Bizottság emellett megjegyzi, hogy 2012 végén 40 % körül alakult a pénzügyi eszközök átlagos kifizetési aránya. Ez az átlag azt is tükrözi, hogy a pénzügyi eszközök többségét 2009-ben vagy azután hozták létre. 2011 és 2012 között a pénzügyi eszközök száma 60 %-kal, a programok által a pénzügyi eszközöknek kifizetett hozzájárulás összege pedig 14 %-kal nőtt. Ez megerősíti, hogy még 2012-ben is számos új pénzügyi eszközt hoztak létre, ami hatást gyakorolt az átlagos kifizetési arányokra is (lásd az 5.35. bekezdésre adott választ). Késedelem a költségvetési bevételek nyilvántartásában 1.49. 2013. december 31-én a MEDA kölcsönökből (36) és a kockázatitőke-műveletekből befolyó bevételekből (37) 259 millió euro gyűlt össze és maradt az EBB-nél vezetett vagyonkezelői számlán anélkül, hogy azt költségvetési bevételként könyvelték volna el. Eredetileg ezeket a korábbi kihelyezésekből befolyó bevételeket rendszeresen átutalták az EBB-től a Bizottságnak. A Bizottság kérésére (38) azonban a korábbi kihelyezésekből befolyó bevételek költségvetésbe utalását 2008-ban felfüggesztették. Emiatt az ezt követően beérkező összegeket nem utalták vissza bevételként az uniós költségvetésbe. 1.49. A késedelmek az alapok újrafelhasználásának legjobb módjára irányuló aktuális viták miatt adódtak. Azóta a Hivatalos Lap 2014. május 8-i számában közzétett, az Unión kívüli beruházási projekteket támogató finanszírozási műveletek veszteségeinek fedezésére az Európai Beruházási Banknak nyújtott uniós garanciáról szóló, 2014. április 16-i 466/2014/EU európai parlamenti és tanácsi határozat pontot tett a viták végére. A határozat szerint: — 110 millió EUR-t az ECFIN EBB-garanciaalapjának megerősítésére használnak fel. Az ügy jelenlegi állása szerint az EBB-t felkérték arra, hogy fizesse vissza ezt az összeget a Bizottságnak, — a visszaáramló alapokból vont egyenleget (151 millió EUR) az EBB már visszafizette, és az visszakerült az általános költségvetésbe. Hosszú távú pénzforgalmi előrejelzésre van szükség 1.50. A jövőbeni költségvetésekből finanszírozandó összegeknek a kifizetések 2013-ban történő növekedése ellenére történő folyamatos növekedése (lásd: 1.45. bekezdés) továbbra is alátámasztja a Számvevőszék 2012-es éves jelentésében kifejtett véleményét. A Számvevőszék továbbra is úgy véli, hogy a Bizottságnak minden évben hosszú távú pénzforgalmi előrejelzést kellene készítenie és közzétennie (39). Ez segítené az érdekelt feleket a jövőbeni kifizetési igények és költségvetési prioritások értékelésében. Ezenkívül a Bizottságot is támogatná azon döntések meghozatalában, amelyekkel biztosítható, hogy az alapvető fontosságú kifizetések teljesíthetők legyenek az elfogadott éves költségvetésekből. 1.50. A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást, és előrejelzését 2014 szeptemberében, a számvitelért felelős tisztviselő jelentésében (a költségvetési rendelet 150. cikkének (4) bekezdése) ismerteti a mentesítésért felelős hatósággal. A Bizottság mindamellett rámutat, hogy már részletes információkkal rendelkezik hosszú távú költségvetési szükségleteiről, amelyeket az éves költségvetési folyamat és a többéves pénzügyi keret nyomon követése kapcsán fel is használ. (1) A konszolidált pénzügyi kimutatások a következőkből állnak: mérleg, a pénzügyi teljesítmény kimutatása, pénzforgalmi kimutatás, a nettó eszközérték változásainak kimutatása, a számviteli politika meghatározó alapelveinek összefoglalása és további magyarázatok (beleértve a szegmensenkénti jelentéseket). (2) A költségvetés végrehajtásáról szóló összevont jelentések a következőkből állnak: a költségvetés végrehajtásáról szóló összevont jelentések és további magyarázatok. (3) Az Eurostat által használt fő statisztikai fogalommeghatározás az „összes államháztartási kiadás” (Nemzeti számlák európai rendszere 1995, 8.99. bekezdés). (4) Lásd: az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 287. cikke. (5) A 10. fejezet mutatja be az éves tevékenységi jelentéseket az uniós kiadások hatékonysága, eredményessége és gazdaságossága szempontjából. (6) Az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 298., 2012.10.26., 1. o.) előírja, hogy a végleges beszámolót a következő pénzügyi év július 31-éig meg kell küldeni (lásd: 148. cikk). (7) Az uniós költségvetés védelméről szóló, a 966/2012/EU, Euratom, költségvetési rendelet 150. cikkének (4) bekezdése értelmében a költségvetési hatóságoknak minden év szeptemberében bemutatandó jelentés (2012: COM(2013) 682 final/2). (8) A 6. magyarázatban a Bizottság több évre kiterjedő összesített adatokat ad meg. Az ellentétben áll a konszolidált beszámolók egyéb kiegészítő mellékleteivel, amelyek az adott pénzügyi év, valamint – összehasonlítás céljából – a megelőző év releváns információira összpontosítanak. (9) A Számvevőszék akkor vizsgálja meg a kifizetéseket, miután a kiadás felmerült, azt lekönyvelték és elfogadták. (10) A 2012-re felvett két pont egyike a Számvevőszék által becsült 2012-es legvalószínűbb hibaarányt (MLE, 4,8 %) jeleníti meg (lásd: a Számvevőszék 2012-es éves jelentésének 1.2. táblázata ), míg a másik azt mutatja, hogy milyen becsült értéket vett volna fel az MLE akkor, ha az előző évekéivel megegyező elvek szerint vett mintára nézve tettek volna ugyanilyen megállapításokat (4,5 %, lásd: 2012-es éves jelentés, 1.14. és 1.15. bekezdés). A 2012-es alsó és felső hibahatár (UEL és LEL) a 2012 óta alkalmazott mintavételi módszeren alapul. (11) Ez főleg a 7. és 8. fejezettel kapcsolatos kiadásokat jelenti, de a 4., 5. és 6. fejezet kiadásainak egy részét is. A megosztott kezelésű kiadások extrapolált hibaaránya egy (119,6 milliárd eurós sokaságból kiválasztott) 699 tranzakcióból álló minta vizsgálatán alapul, míg az operatív kiadások más formáira vonatkozó extrapoláció alapjául egy (19 milliárd eurós sokaságból kiválasztott) 342 tranzakcióból álló minta vizsgálata szolgált. (12) A „főigazgató” szó értelme itt: bármely, ilyen nyilatkozatot aláíró személy. A nyilatkozatokat a következők írták alá: a Bizottság főtitkára, 36 főigazgató, nyolc igazgató és négy szolgálatvezető, valamint az Európai Külügyi Szolgálat operatív igazgatója. (13) A Bizottság éves tevékenységi jelentései elérhetőek a Bizottság honlapján: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/index_en.htm (14) A 2013-as éves tevékenységi jelentésekre vonatkozó állandó utasítások (SEC/2013/SEC(2013)584). (15) A költségvetési rendelet 32. cikkének (5) bekezdése. (16) Az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA), a Kohéziós Alap (KA) és az Európai Szociális Alap (ESZA) operatív programjai. (17) A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Összetartozás Főigazgatóságának főigazgatója, a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság főigazgatója, valamint a Külpolitikai Eszközökért Felelős Szolgálat vezetője feloldottak egy 2012-ben kiadott fenntartást, ami 2012-ben főigazgatóságonként 58,5 millió euróra, 2,4 millió euróra, illetve 25,9 millió euróra vonatkozott. (18) A 2000–2006-os operatív programok lezárásával kapcsolatos kockázatokra két nem számszerűsített (reputációs) fenntartást adott ki a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Összetartozás Főigazgatóságának főigazgatója. Az Éghajlatpolitikai Főigazgatóság és a Humánerőforrásügyi és Biztonsági Főigazgatóság főigazgatói további két nem számszerűsített fenntartást adtak ki: előbbi az uniós kibocsátás-kereskedelmi rendszerre, utóbbi az európai iskolák egyikében felmerült csalásgyanús esetre vonatkozóan. (19) Lásd: a Számvevőszék 2012-es éves jelentése, 4.38. és 4.44. bekezdés (3. ajánlás). (20) A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság (DG REGIO) éves tevékenységi jelentésének 6. oldala szerint az ERFA és a Kohéziós Alap 2013-as kifizetéséihez kapcsolódó becsült átlagos kockázati arány 2,8 % és 5,3 % között van, illetve a Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Összetartozás Főigazgatósága (DG EMPL) éves tevékenységi jelentésének 44. oldalán az szerepel, hogy az ESZA átalagos hibaaránya a 2007–2013-as operatív programok tekintetében 2,6 % és 3,5 % közötti. (21) A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság (DG REGIO) és a Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Összetartozás Főigazgatósága (DG EMPL) 5. sz. fő teljesítménymutatója 1,2 %, illetve 1,1 %. (22) Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság (DG REGIO) és a Tartalmak, Technológiák és Kommunikációs Hálózatok Főigazgatósága (DG CNECT). (23) Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság (DG AGRI), Fejlesztési és Együttműködési Főigazgatóság – EuropeAid (DG DEVCO) és Kutatási és Innovációs Főigazgatóság (DG RTD). (24) Az összefoglaló jelentés 1. mellékletében szereplő „kockázattal érintett összegek” (3 807 euro) és a fenntartással nem érintett kiadásokkal kapcsolatos további 372 millió euro (az összefoglaló jelentés 4.1. szakasza). (25) A dokumentum teljes címe „Összefoglaló jelentés a Bizottság 2013. évi irányítási eredményeiről”, amelyre rövidített formában összefoglaló jelentésként hivatkozunk. (26) A jelentés elolvasható a Bizottság honlapján: http://ec.europa.eu/atwork/pdf/synthesis_report_2013_en.pdf, a mellékletekkel együtt: http://ec.europa.eu/atwork/pdf/synthesis_report_2013_annex_en.pdf (27) A Számvevőszék 2012-es éves jelentése, 1.45. bekezdés. (28) Összefoglaló jelentés, 14. o., 4.1. bekezdés. (29) Az összefoglaló jelentés 3.4. szakasza (12. oldal) úgy fogalmaz, hogy „további intézkedésekre van azonban szükség ahhoz, hogy eredményesebben felhasználhatók legyenek ezek az információk az ellenőrzések intenzitásának és gyakoriságának a kockázat szerinti szabályozásához. Jelentős hiányosságok tapasztalhatók az ellenőrzések eredményességi mutatóinak meghatározása tekintetében.” (30) Ilyeneknek minősülnek például a tagállami szervektől megkövetelt teljességi nyilatkozatok (a költségvetési rendelet 59. cikke (5) bekezdésének a) pontja), illetve a Szerződés 54. cikke (3) bekezdésének g) pontja alapján meghatározott társasági formájú társaságok éves beszámolójáról szóló, 1978. július 25-i 78/660/EGK negyedik tanácsi irányelv (HL L 222., 1978.8.14, 11. o.) 46. cikkének a) pontja értelmében előírt vállalatirányítási nyilatkozatok. (31) 2. költségvetés-módosítás (HL L 327., 2013.12.6., 1. o.) és 8. költségvetés-módosítás (HL L 49., 2014.2.19., 13. o.). (32) Az Unió konszolidált beszámolója, 3.1. táblázat (7) + (8) oszlopok és a (9) oszlopban található, 1 milliárd eurót kitevő átvitel. (33) Idetartoznak a többéves pénzügyi keret felső határértékébe nem beleszámító négy alap (a sürgősségisegély-tartalék, az Európai Unió Szolidaritási Alapja, a rugalmassági eszköz és az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap) 0,8 milliárd eurós kötelezettségvállalási és 0,3 milliárd eurós kifizetési előirányzatai. (34) A mérlegben szereplő legtöbb kötelezettség – a kölcsönök jelentős kivételével – végül költségvetési kifizetési igényként fog jelentkezni. Abból a 143 milliárd euróból, amely nem kölcsönügyleteknek felel meg, eddig csak 44 milliárdra vonatkozik kötelezettségvállalás. (35) COCOF_13-0093-00-EN referenciaszámú dokumentum. (36) Az euromediterrán partnerség keretében folytatott gazdasági és pénzügyi együttműködés fő eszköze. (37) Kamatfizetések és kölcsöntörlesztés, osztalékok és tőke-visszafizetés. (38) Az 1638/2006/EK rendeletet módosító, végül nem elfogadott jogalkotási javaslat alapján. (39) A Számvevőszék 2012-es éves jelentése, 1.58. és 1.59 bekezdés. (40) Ez a fejezet a költségvetésben operatív kiadásként szereplő kiadásokat is tartalmazza, amennyiben azok igazgatási jellegűek, mint pl. az operatív főigazgatóságok épületfenntartási és bérjellegű költségei. (41) Az ellenőrzésnek része volt egy, az összes bevételtípust lefedő, visszafizetési felszólításokból álló minta vizsgálata bizottsági szinten (lásd: 2.4. bekezdés). (42) A bizottsági főigazgatóságok/részlegek teljes listáját lásd: http://publications.europa.eu/code/en/en-390600.htm (43) A Fejlesztési és Együttműködési Főigazgatóság – EuropeAid (DG DEVCO) esetében megadott összegek a vonatkozó oszlopokban az Európai Fejlesztési Alapok (EFA) 2 963,0 millió eurós 99,3 millió eurós összegeit is tartalmazzák. Forrás: A főigazgatóságok, szolgálatok és végrehajtó ügynökségek éves tevékenységi jelentései és az összefoglaló jelentés. (44) Forrás: Az Európai Bizottság 2013-as éves beszámolója, 3.5. táblázat. (45) Forrás: Jelentés a költségvetés teljesítéséről és a pénzügyi gazdálkodásról – 2013 – A.6.3. rész. (46) Az 1. fejezetet – „Fenntartható növekedés” – az 1a. fejezet („Versenyképesség a növekedésért és foglalkoztatásért”) és az 1b. fejezet („Kohézió a növekedésért és a foglalkoztatásért”) alkotja. (47) A fennmaradó költségvetési kötelezettségvállalások nem tartalmazzák a többi intézménytől származó 557 millió eurós összeget. (48) Az egyéb intézményektől és ügynökségektől származó előfinanszírozás 257 millió eurót tesz ki. (49) A 2007 előtt kifizetett előfinanszírozás egy részét a pénzügyi keret megfelelő fejezetéhez utalták, annak alapján, hogy melyik főigazgatóság a felelős, mivel a Bizottság információs rendszerében a költségvetési sorra vonatkozóan nem volt elérhető információ. (50) 2013. dec. 31-ig kifizetett előfinanszírozás, az adott év előirányzataiból folyósított kifizetésenként. 1.1. MELLÉKLET ELLENŐRZÉSI MÓDSZER ÉS MÓDSZERTAN 1. A Számvevőszék ellenőrzési módszerét a Pénzügyi és szabályszerűségi ellenőrzési kézikönyv (angol rövidítéssel: FCAM) fejti ki. Ez a kézikönyv megtalálható a Számvevőszék honlapján. Ellenőrzési munkájának megtervezéséhez és a tételes tesztelés kiterjedésének meghatározásához a Számvevőszék egy ellenőrzési megbízhatósági modellt alkalmaz. E modell értékeli azt a kockázatot, hogy a tranzakciókban hibák fordulnak elő (eredendő kockázat), valamint azt a kockázatot, hogy a felügyeleti és kontrollrendszerek e hibákat nem előzik meg, illetve nem tárják fel és nem javítják ki (kontrollkockázat). 1. RÉSZ – A beszámoló megbízhatóságára irányuló ellenőrzés módszere és módszertana 2. Annak megítéléséhez, hogy a (konszolidált pénzügyi kimutatásokból és a költségvetés végrehajtásáról szóló összevont jelentésekből álló) konszolidált beszámoló minden lényeges szempontból híven tükrözi-e az Európai Unió tárgyév végi pénzügyi helyzetét, a gazdasági események eredményét és a pénzforgalmat, valamint a nettó eszközállománynak a tárgyévben bekövetkező változásait, az ellenőrzés főbb szempontjai a következők: a) a számviteli kontrollkörnyezet értékelése; b) a főbb számviteli eljárások és az év végi könyvviteli zárás működésének ellenőrzése; c) a főbb számviteli adatok analitikus vizsgálata (egységesség és ésszerűség); d) nyilvántartások és/vagy mérlegek elemzése és egyeztetése; e) kötelezettségvállalások, kifizetések és egyes mérlegtételek reprezentatív mintán alapuló tételes ellenőrzései. f) más ellenőrök munkájának a lehetséges mértékben, a nemzetközi könyvvizsgálati standardokkal összhangban történő felhasználása. Ez különösen a Bizottság, a külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap, valamint az átmenetileg beszedett pénzbírságokat kezelő BUFI alap által irányított olyan hitelfelvételi és hitelnyújtási tevékenységek ellenőrzésére vonatkozik, amelyekhez könyvvizsgálói igazolások állnak rendelkezésre. 2. RÉSZ – A tranzakciók szabályszerűségére irányuló ellenőrzés módszere és módszertana 3. A beszámoló alapjául szolgáló tranzakciók szabályszerűségének ellenőrzése a következőkből áll: a) a tranzakciók közvetlen tesztelése (lásd: 1.1. és 1.2. táblázat ) annak megállapítása érdekében, hogy azok összhangban állnak-e a vonatkozó szabályokkal és rendelkezésekkel; valamint b) a kiválasztott kontrollrendszerek értékelése. Mindez kiegészül (adott esetben) még más ellenőrök munkájából származó bizonyítékokkal, valamint a Bizottság információinak és bizonyosságának elemzésével. Hogyan teszteli a Számvevőszék a tranzakciókat? 4. Az egyes külön értékeléseken (2–9. fejezet) belül a tranzakciók közvetlen tesztelése az érintett szakpolitika-csoport visszafizetési felszólításaiból (bevétel esetén), illetve kifizetéseiből vett reprezentatív mintán alapul (1). A tesztelés révén statisztikai becslés készíthető arról, hogy a vizsgált alapsokaságban a tranzakciók milyen mértékben szabálytalanok. 5. A tranzakciók tesztelése a mintába felvett minden egyes tranzakció arra irányuló vizsgálatát jelenti, hogy a kifizetési kérelem, illetve a kifizetés költségvetésileg jóváhagyott célokra, a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően történt-e, azt helyesen számították-e ki, és megfelel-e a vonatkozó szabályoknak és rendelkezéseknek. A Számvevőszék a tranzakciót a költségvetési számláktól kezdve egészen a végső kedvezményezettig követi (aki lehet pl. mezőgazdasági termelő, egy képzés szervezője, vagy egy fejlesztési támogatást nyújtó projekt felelőse), és az összes szinten megvizsgálja a vonatkozó követelmények betartását. Ha a tranzakció kiszámítása (bármelyik szinten) helytelen, vagy ha a tranzakció nem felel meg valamely jogszabályi előírásnak, illetve szerződéses rendelkezésnek, akkor úgy tekintjük, hogy hibát tartalmaz. 6. A bevételek tekintetében a releváns makrogazdasági összesítő adatok jelentik a hozzáadottérték-adón és a bruttó nemzeti jövedelmen (GNI) alapuló saját források számvevőszéki ellenőrzésének kiindulópontját, és e források kiszámításának alapját. Az ellenőrzés során a Számvevőszék megvizsgálja, hogy a Bizottság milyen kontrollrendszereket alkalmaz az adatok feldolgozására a tagállami hozzájárulások beérkezéséig, illetve az adatoknak a konszolidált beszámolóba való bekerüléséig. A hagyományos saját források esetében a Számvevőszék a vámhatóságok számláit vizsgálja és elemzi a vámkötelezettségek mozgását egészen addig, amíg a Bizottság nem értesül az összegekről, és azok meg nem jelennek a beszámolóban. 7. A kiadások tekintetében a Számvevőszék akkor vizsgálja meg a kifizetéseket, miután a kiadás felmerült, azt lekönyvelték és elfogadták („költségként elszámolt kifizetések”). Ez a vizsgálat minden kifizetési kategóriára kiterjed (az eszközök beszerzését szolgáló kifizetésekre is), és az előlegfizetésektől eltekintve azon a ponton történik, ahol a kifizetést teljesítik. Az előlegfizetések vizsgálatára akkor kerül sor, miután az uniós forrásokból részesülő végső kedvezményezett (pl. mezőgazdasági termelő, kutatóintézet, közbeszerzésen elnyert építési munkát vagy szolgáltatást nyújtó vállalat) igazolta a források helyes felhasználását, és a Bizottság (vagy az uniós forrásokat kezelő más intézmény vagy szerv) pedig az előlegfizetés elszámolásával elfogadta a források végleges felhasználását. 8. A Számvevőszék ellenőrzési mintája úgy van megtervezve, hogy az ellenőrzött sokaság egészére nézve adjon becsült hibaarányt. A Számvevőszék nem vizsgálja minden évben valamennyi tagállam, kedvezményezett állam és/vagy régió tranzakcióit. Az éves jelentésben szereplő példák szemléltető jellegűek, és az előforduló legtipikusabb hibafajtákat mutatják be. Ha egyes tagállamokat, kedvezményezett államokat, illetve régiókat név szerint említünk, az nem jelenti, hogy a bemutatott példák másutt nem fordulnának elő. Az ebben a jelentésben bemutatott szemléltető példák alapján nem lehet következtetéseket levonni a tagállamokra, kedvezményezett államokra és/vagy érintett régiókra nézve (2). Hogyan értékeli és mutatja be a Számvevőszék a tranzakciók tesztelésének eredményeit? 9. A tranzakciókban előforduló hibák többféle okra vezethetők vissza, és a szabálytalanság típusától, illetve a be nem tartott szabály vagy szerződéses követelmény jellegétől függően többféle formát ölthetnek. Az egyes tranzakciók lehetnek részben vagy egészben hiba által érintettek. A Számvevőszék által végzett ellenőrzések előtt és azoktól függetlenül feltárt és kijavított hibák nem számítanak bele a számításba és a hibagyakoriságba, hiszen azt bizonyítják, hogy a felügyeleti és kontrollrendszerek hatásosan működnek. A Számvevőszék aszerint ítél valamely hibát számszerűsíthetőnek vagy nem számszerűsíthetőnek, hogy mérhető-e, mennyire befolyásolta a hiba az ellenőrzött összeget. 10. Igen sok hiba merül fel a közbeszerzési szabályok alkalmazása során. Az uniós jogban alapelvként rögzített versenyelv érvényesülése érdekében a jelentős beszerzési eljárásokat meg kell hirdetni, az ajánlatokat meghatározott kritériumok alapján értékelni kell, a szerződéseket nem szabad a küszöbértékek túl nem lépése végett mesterségesen részekre bontani stb. 11. Ellenőrzése keretében a Számvevőszék értékeket rendel az egyes eljárási követelmények be nem tartásához. A Számvevőszék: a) úgy számszerűsíti (és adott esetben extrapolálja) a közbeszerzési szabályok „súlyos” megsértésének (3) hatását, hogy az a szerződéshez kapcsolódó kifizetés teljes értékét érinti, vagyis 100 %-os számszerűsíthető hibát jelent (4); b) a pályázati eljárás eredményét nem befolyásoló, kevésbé súlyos hibákat nem számszerűsíti (nem számszerűsíthető hibák (5)). 12. A Számvevőszék számszerűsítési eljárása különbözhet attól, amelyet a Bizottság vagy a tagállamok használnak a közbeszerzési szabályok helytelen alkalmazásának szankcionálásáról hozott döntéseikhez. Becsült hibaarány (legvalószínűbb hiba) 13. Az általa számszerűsített hibák alapján a Számvevőszék minden egyes külön értékelésnél és a költségvetési kiadások egészére nézve is megbecsüli a legvalószínűbb hibaarányt (MLE). Az MLE százalékos értéke egy arra vonatkozó statisztikai becslés, hogy mekkora a hiba (azaz a vonatkozó előírások, szabályok, szerződéses és támogatási feltételek mérhető megszegése) valószínű százalékos aránya a sokaságban (6). A Számvevőszék becslést ad arra nézve is, hogy mekkora az alsó hibahatár (LEL) és a felső hibahatár (UEL) (lásd: alábbi illusztráció). 14. A görbe alatt árnyékolással jelölt terület százalékos értéke annak valószínűségét mutatja, hogy az alapsokaságra ténylegesen jellemző hibaarány az alsó és a felső hibahatár közé esik. 15. Ellenőrzési munkájának tervezésekor a Számvevőszék olyan eljárások alkalmazására törekszik, amelyek révén össze tudja vetni az alapsokaságra jellemző becsült hibaarányt a tervezés során 2 %-ban megállapított lényegességi küszöbbel. Ellenőrzési eredményeinek értékelésekor a Számvevőszék ehhez a lényegességi szinthez tartja magát, és ellenőri véleményének kialakításakor figyelembe veszi a hibák jellegét, összegét és összefüggéseit. Hibagyakoriság 16. A hiba-előfordulás gyakoriságának kifejezésére a Számvevőszék megadja, hogy a minta mekkora hányadában fordulnak elő számszerűsíthető, illetve nem számszerűsíthetők hibák. Hogyan vizsgálja a Számvevőszék a kontrollrendszereket, és hogyan számol be értékelése eredményeiről? 17. A Bizottság, más uniós intézmények és szervek, a tagállami hatóságok, illetve a kedvezményezett országok és/vagy régiók kontrollrendszereket hoznak létre, hogy kezeljék a költségvetéshez – és ennek keretében a tranzakciók szabályszerűségéhez – kapcsolódó kockázatokat. A kontrollrendszerek értékelése ezért különösen hasznos a rendszerek javítására vonatkozó ajánlások megfogalmazása szempontjából. 18. Minden szakpolitika-csoport, a bevételeket is beleértve, számos egyedi rendszert működtet. A Számvevőszék minden évben mintavétellel szokta kiválasztani a megvizsgálandó rendszereket. A felügyeleti és kontrollrendszerek értékelésének eredményeit a 2–9. fejezet x.2. mellékleteiben található táblázat mutatja be. A rendszereket aszerint osztályozzuk, hogy mennyire mérsékelik a tranzakciók hibakockázatát: hatásosan, részben hatásosan (ha bizonyos hiányosságok csökkentik a működés eredményességét), vagy nem hatásosan (ha a hiányosságok annyira áthatóak, hogy ellehetetlenítik az eredményes működést). Hogyan alkot a megbízhatósági nyilatkozat keretében véleményt a Számvevőszék? 19. Az Európai Unió beszámolója alapjául szolgáló tranzakciók szabályszerűségéről a megbízhatósági nyilatkozat keretében adott számvevőszéki vélemény az ezen jelentés 2–9. fejezetében leírt számvevőszéki ellenőrzési munkán, valamint a hibák átható jellegének értékelésén alapul. A Számvevőszék az elvégzett munkája alapján képes értékelni az arra vonatkozó bizonyosságot, hogy a sokaságon belüli hibák a lényegességi küszöb alatt maradnak, illetve meghaladják azt. Összességében a legjobb számvevőszéki becslés szerint az összes 2013-es kiadás hibaaránya 4,7 %-ra tehető. A Számvevőszék szerint az ellenőrzött sokaságban a hibaarány több mint 95 %-os konfidenciaszint mellett lényeges. A különböző szakpolitikai területeket eltérő becsült hibaarány jellemezte, ezek a 3–9. fejezetben szerepelnek. A Számvevőszék értékelése szerint a hibák áthatóak, és a legtöbb kiadási területet érintik. A Számvevőszék egy további horizontális minta alapján általános véleményt ad a kötelezettségvállalások szabályszerűségéről. Csalás 20. Ha a Számvevőszéknek oka van gyanítani, hogy csalásra került sor, jelentést tesz az Unió csalás elleni hivatalának, az OLAF-nak, melynek feladata a kapcsolódó nyomozások lefolytatása. A Számvevőszék évente több esetről tesz jelentést az OLAF-nak. 3. RÉSZ – A beszámoló megbízhatóságára, illetve a tranzakciók szabályszerűségére vonatkozó ellenőrzési vélemények közötti összefüggés 21. Az EUMSZ 287. cikkének alapján a Számvevőszék: a) ellenőrzési véleményt adott ki az Európai Unió konszolidált beszámolójáról a lezárult pénzügyi évre nézve; b) ellenőrzési véleményeket adott ki az ezen beszámoló alapjául szolgáló bevételek, a költségként elszámolt kifizetések és kötelezettségvállalások szabályszerűségéről. 22. Ezek az ellenőrzési vélemények és a kapcsolódó ellenőrzések megfelelnek az IFAC nemzetközi ellenőrzési standardjainak és etikai kódexének, valamint a legfőbb ellenőrző intézmények nemzetközi standardjainak (INTOSAI). 23. Ezek a standardok arra a helyzetre nézve is rendelkeznek, amikor ellenőrök a beszámoló megbízhatóságáról és a mögöttes tranzakciók szabályszerűségéről adnak ki ellenőrzési véleményt: a standardok értelmében a tranzakciók szabályszerűségére vonatkozó minősített vélemény a beszámoló megbízhatóságára nézve önmagában még nem eredményez módosított véleményt. A Számvevőszék által véleményezett pénzügyi kimutatások, mégpedig azok 6. magyarázata, rámutatnak egy lényeges kérdésre az uniós költségvetésnek felszámított költségekre vonatkozó szabályok megsértésével kapcsolatban. Ennek megfelelően a Számvevőszék úgy döntött, hogy a szabályszerűséget befolyásoló lényeges hibaszint önmagában még nem ok arra, hogy módosítsa a beszámoló megbízhatóságáról adott külön véleményét. (1) Ezenkívül a kötelezettségvállalásokból készült egy horizontális reprezentatív minta a vonatkozó szabályok és előírások betartásának vizsgálatához. (2) Az ellenőrzés célja az, hogy az uniós kiadások és bevételek egészére nézve vonjon le érvényes következtetéseket. Ahhoz, hogy érvényes és statisztikailag szignifikáns összevetést lehessen tenni a tagállamok, kedvezményezett államok és/vagy régiók között, mindegyikben sokkal több – a reálisan lehetségesnél jóval nagyobb számú – tranzakcióból kellene mintát venni. (3) A Számvevőszék „súlyosnak” tekinti az olyan hibákat, amelyek meghiúsítják a közbeszerzési szabályok azon céljainak elérését, hogy a verseny tisztességes legyen, és a szerződést a legalkalmasabb pályázónak ítéljék oda. Az odaítélés alapvetően két szempont szerint történhet: az ajánlat legyen vagy a legkisebb összegű, vagy a legelőnyösebb. (4) Példák számszerűsíthető hibákra: nem, vagy csak korlátozottan zajlik verseny a fő, illetve kiegészítő szerződés elnyeréséért (hacsak a jogi keret ezt kivételképpen nem teszi kifejezetten lehetővé); oly mértékben nem megfelelően értékelik az ajánlatokat, hogy az befolyásolja a pályázat eredményét; lényegesen módosul a szerződés tartalma; a szerződést részekre bontják, hogy ne lépje túl azt a küszöbértéket, amelyen fölül a közbeszerzés szabályai alkalmazandók. (5) Példák nem számszerűsíthető hibákra: nem megfelelően, de a pályázat eredményét nem befolyásoló módon értékelik az ajánlatokat; a pályázati eljárásnak vagy az ajánlati dokumentációnak alaki hiányosságai vannak; egyes átláthatósági alaki követelményeket nem tartanak be. (6) , ahol ASI az átlagos mintavételi intervallum, i a mintában szereplő tranzakciók számozása. 1.2. MELLÉKLET A BESZÁMOLÓK MEGBÍZHATÓSÁGÁRA VONATKOZÓ KORÁBBI ÉSZREVÉTELEK HASZNOSULÁSA Korábbi években tett észrevételek Az előrelépés számvevőszéki elemzése A Bizottság válasza 1. Előfinanszírozás, szállítók, a pénzügyi évek elkülönítésével kapcsolatos eljárások 1. Előfinanszírozás, szállítók, a pénzügyi évek elkülönítésével kapcsolatos eljárások 1. Előfinanszírozás, szállítók, a pénzügyi évek elkülönítésével kapcsolatos eljárások Az előfinanszírozást, a szállítókat és a kapcsolódó év végi időbeli elhatárolásokat illetően 2007 óta a Számvevőszék pénzügyi hatásukat tekintve általában véve nem lényeges, ám igen gyakran előforduló számviteli hibákat talált. Ez is arra mutat, hogy az alapvető számviteli adatokat egyes főigazgatóságokon tovább kell pontosítani. Az előfinanszírozott összegek könyvelésére vonatkozóan a Számvevőszék megállapítása szerint több főigazgatóság sok esetben továbbra is csak becsléseket vezetett be a számviteli nyilvántartásba akkor is, ha voltak megfelelő alapadatok az adott előfinanszírozások elszámolására. Egyes esetekben a kiadások késedelmes elszámolását az ellenőrzési nyomvonal megszakadása okozta. A Számvevőszék megítélése szerint egyes főigazgatóságok eljárásaiban jelentős javulásra van szükség. A Számvevőszék olyan eseteket talált, ahol becsléseket vezettek be a számviteli nyilvántartásba (egyes esetekben még akkor is, ha megfelelő alapadatokkal rendelkeztek az adott előfinanszírozások elszámolására). A Számvevőszék megállapította továbbá, hogy számos főigazgatóságon javítani, harmonizálni és automatizálni kell a pénzügyi évek elkülönítésével kapcsolatos eljárásokat. A főigazgatóságoknak már megküldött, meglévő számviteli szabályok és iránymutatások előírják az elszámolások során követendő helyes eljárást. Az érintett főigazgatóság a meglévő szabályoknak megfelelő, új eljárást vezet be. A Bizottság hangsúlyozza, hogy ez teljesen normális dolog, hiszen közismert tény, hogy mindig is lesznek lehetőségek a továbbfejlődésre, mivel a fejlődés állandó folyamat. A Bizottság ugyanakkor rámutat arra, hogy az előfinanszírozást és a számlákat az elmúlt hét év során helyesen számolták el. A Bizottság a pénzügyi konstrukciókat először a 2010-es beszámolójában, egyéb támogatási programok előlegfizetéseit pedig először a 2011-es beszámolójában szerepeltette. A fennmaradó egyenleg összege mindkét esetben azon a feltevésen alapuló becslés, hogy a forrásokat a művelet időtartama alatt egyenletesen használják fel. A Bizottságnak figyelemmel kellene kísérnie e feltételezés érvényességének alakulását. A fennálló egyenleg összege továbbra is azon a feltevésen alapuló becslés, hogy a forrásokat a művelet időtartama alatt egyenletesen használják fel. A 2014–2020 közötti időszakban a jelenleg érvényes jogszabályi követelmények alapján további javulás várható. 2. A visszafizettetésekre és pénzügyi korrekciókra vonatkozó közzétételek 2. A visszafizettetésekre és pénzügyi korrekciókra vonatkozó közzétételek 2. A visszafizettetésekre és pénzügyi korrekciókra vonatkozó közzétételek A számvitelért felelős tisztviselő finomította a visszafizettetésekről és a pénzügyi korrekciókról a pénzügyi beszámoló 6. magyarázatában szereplő információk bemutatásának módját. Ez a kiegészítő melléklet immáron jobban összpontosít a témakörre és kevésbé terjedelmes, de nem pénzügyi jellegű információkat is tartalmaz: ezeket helyénvalóbb volna az uniós költségvetés védelméről szóló, a 966/2012/EU, Euratom, költségvetési rendelet 150. cikkének (4) bekezdése értelmében a költségvetési hatóságoknak minden év szeptemberében bemutatandó jelentésben szerepeltetni. A 6. magyarázatban szereplő információk bemutatásának módja tovább javult, de még mindig tartalmaz olyan információkat, amelyek nem a számviteli rendszerből származnak. A megbízható pénzügyi információk bemutatásával kapcso