EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2012.3.7.  
SWD(2012) 23 final 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
Javaslat: az Európai Parlament és a Tanács rendelete 
az Európai Unión belüli értékpapír-elszámolás javításáról és a központi értéktárakról, 
valamint a 98/26/EK irányelv módosításáról 
{COM(2012) 73 final} 
{SWD(2012) 22 final}  
 
HU 1   HU BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
Javaslat: az Európai Parlament és a Tanács rendelete 
az Európai Unión belüli értékpapír-elszámolás javításáról és a közp onti értéktárakról, 
valamint a 98/26/EK irányelv módosításáról 
Bevezetés 
Az értékpapírt őzsdén vagy azon kívül zajl ó értékpapír-kereskedelmet az adott ügyletek 
elszámolásához – azaz az értékpapírok készpénz ellenében történ ő szállításához – vezet ő, 
kereskedés utáni  folyamatok követik. Ezeket a folyamatokat jellemz ően úgynevezett 
„kereskedés utáni infrastruktúrák”, a klíring  esetében központi szerz ődő felek, az elszámolás  
esetében pedig központi értéktárak bonyolítják. 
A központi értéktárak a kereskedés utáni ágazat fontos intézményei, amennyiben 
általánosságban biztosítják az értékpapírok nyilvántartását, meg őrzését és – úgynevezett 
értékpapír-elszámolási rendszerek üzemeltetésével – elszámolását. A központi értéktárak egyúttal lényeges szerepet töltenek be a fedezeti piacon, els ősorban monetáris politikai céllal 
– az Európai Unióban és különösen az euróövezetben a monetáris politikai m űveletek során 
elfogadható biztosítékok szin te kivétel nélkül az értékpa pír-elszámolási rendszereken 
haladnak keresztül. 2010-ben az európai uni ós értékpapír-elszámolási rendszerekben 
hozzávetőleg 920 billió EUR érték ű ügylet elszámolására került sor és 2010 végén a rendszer 
közel 39 billió EUR összeg ű értékpapírt tartalmazott. 
A központi értéktárak ezért m űködési piacaikon rendszerszint ű jelentőséggel  bírnak, és a több 
tagállamra kiterjed ő európai ügyletek számának növekedé se miatt egyre összekapcsoltabbá 
válnak; egyes mérések szerint a több tagállamra kiterjed ő ügyletek az összes európai 
értékpapír-piaci ügylet egyharmadát teszik ki. A Targ et2 Securities (T2S) megjelenésével 
várhatóan er ősödni fog a központi értéktárak és álta lában a kereskedés utáni folyamatok 
összekapcsoltsága. A T2S projek tet az eurórendszer indította út jára, és célja, hogy (a tervek 
szerint 2015-t ől kezdődően) határok nélküli közös értékpapír-elszámolási platformot 
biztosítson Európában. 
A központi értéktárak szolgáltatásainak uniós piaca rendkívül széttagol t: több mint 30 
központi értéktár és két nemzetközi központi érté ktár (a Clearstream Banking Luxembourg és 
az Euroclear Bank) alkotja. Összehasonlításképp:  az Egyesült Államok teljes értékpapírpiacát 
mindössze két központi értéktár, a DTC és a FedWire látja el. 
Szakpolitikai megbízatás és konzultáció az érdekeltekkel 
A Bizottság szolgálatai több mint 10 éve foglal koznak kereskedés utáni kérdésekkel. Ezt a 
munkát támogatta az elszámolásról és kiegyenlítésr ől folytatott bizottsá gi konzultációról 
szóló, 2003. évi európai parlamen ti állásfoglalás, és annak rész leteit az Európai Unión belüli 
 
HU 2   HU elszámolásról és kiegyenlítésr ől szóló, a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek címzett, 
2004. évi bizottsági közlemény határozta meg. 
A közelmúltban az ügy nyilvánvaló politikai támogatást kapott: 
• Merkel kancellár és Sarkozy elnök 2010. június 8-án kelt közös levelében felkérte Barroso 
elnököt, hogy vizsgálja meg az elszámolási id őszakok európai harmonizációjának 
lehetőségét. 
• Az ECOFIN Tanács 2008. december 2-i ülésén hangsúlyozta, hogy meg kell er ősíteni az 
értékpapír-elszámolási rendszerek biztonságát és  rendezettségét, és egyetértett abban, hogy 
uniós szabályozásra van szükség a kereskedés utáni szakaszt érint ő jogi akadályok, többek 
között a központi értéktárakhoz való hozzáf érést gátló akadályok megszüntetéséhez. 
A központi értéktárakra vonatkozó megfelel ő szabványok szükségességét nemzetközi szinten 
is elismerik: 
• A világ banki és értékpapír-piaci szabál yozói (CPSS-IOSCO) már 2001-ben ajánlásokat 
fogadtak el az elszámolási rendszerekre vonatkozóan. Ezek et az európai szabályozók 
(KBER–CESR) 2009-ben fogadták el. 
• A Pénzügyi Stabilitási Tanács 2010 októbe rében ismét szorgalmazta a megbízhatóbb 
alapvető piaci infrastruktúrákra, többek közö tt a központi értéktárakra vonatkozó 
aktualizált standardokat, és a meglév ő standardok felülvizsgálatát és javítását kérte. 
A Bizottság szolgálatai széles kör ű konzultációt indítottak az érdekeltekkel, ideértve a 
szabályozó hatóságokat, a központi értéktárakat és azok résztvev őit. A nyilvános 
konzultációra 2011. január 13. és március 1. közö tt került sor; 101 észr evételt nyújtottak be. 
A problémák áttekintése 
Míg a központi értéktárak a nemzeti határokon belül többnyire hatékonyak  és biztonságosak, 
a nemzeti kereskedés utáni rendszerek több tagállamra  kiterjedő összekapcsolódása és 
kommunikációja kevésbé biztonságos, ami azt jelenti, hogy a több  tagállamra kiterjed ő 
befektetéssel a befektet ő magasabb költségeket és kockázato t vállal. A több tagállamot érint ő 
elszámolás költsége például a belföldi áraknak akár a négyszerese is lehet. 
A hatásvizsgálatról szóló jelentés három f ő problémát határoz meg: a több tagállamot érint ő 
elszámoláshoz kapcsolódó nagyobb kockázat  és magasabb költségek , valamint a központi 
értéktárak szolgáltatásait érint ő egyenlőtlen versenyfeltételek . Ezek hátterében több tényez ő 
áll, amelyeket alább röviden bemutatunk. 
Az elszámolás szervezése terén alkalmazott eltér ő piaci gyakorlatok 
a) Elszámolással kapcsolatos eltér ő fegyelmi gyakorlatok 
Az egyes uniós piacokon különbségek figyelhet ők meg a tekintetben, hogy alkalmazzák-e, és 
ha igen, hogyan, az elszámolással kapcsolatos különböz ő fegyelmi intézkedéseket, például a 
korai elszámolás ösztönzését, a meghiúsul ó elszámolások nyomon követését, az id őben 
történő elszámoláshoz nyújtott ösztönz őket, a szankciókat és a fedezeti vételi kötelezettséget. 
Ennek következtében a több tagállamra kiterjed ő ügyletek elszámolása nagyobb arányban 
 
HU 3   HU hiúsul meg, ami kedvez a szabályozási arbitrázsnak  (különösen a T2S-kereskedés utáni 
versenyhelyzetben). 
Mindemellett eltérnek az elszámolás meghiúsul ásának meghatározásai, így a piaci szerepl ők, 
a központi értéktárak vagy a szabályozó ha tóságok nehezebben tudják felismerni a 
kockázatokat, meghatározni az azokat csökkent ő intézkedéseket és ennek megfelel ően eljárni, 
különösen több tagállamot érint ő helyzetben. 
Indultak ágazati kezdeményezések e piaci  gyakorlatok harmonizációjára, az el őrelépés 
azonban meglehet ősen lassú. A KBER–CESR ajánlásai szin tén tartalmaznak az elszámolási 
fegyelemmel kapcsolatos elveket, ám az in tézkedések túlnyomó többségére vonatkozóan 
nincs végrehajtási terv. 
b) Eltérő elszámolási id őszakok 
A legtöbb értékpapírügylet elszámolása ne m azonnal, hanem általában a kereskedés 
időpontját követ ő néhány napon belül történik; Európába n a legtöbb értékpapírt a kereskedés 
napját követ ő két vagy három napon belül számolják el (T+2 vagy T+3). Az eltér ő 
elszámolási id őszakok számos problémát vetnek  fel a több tagállamra kiterjed ő ügyletek 
esetében: a) további m űködési kockázat , b) magasabb finanszírozási költségek , például a 
kétnapos elszámolást alkalmazó piacon értékpapí rt vásárló és azokat háromnapos elszámolást 
alkalmazó piacokon értékesít ő befektet ők számára, és c) a vállalati tevékenységekben 
bekövetkez ő zavar , amelynek oka, hogy nem egyértelm ű, mely befektet ők jogosultak 
osztalékra. A hosszabb elszámolási id őszak bizonytalanságot és fokozott partnerkockázatot 
jelent a befektet őknek. 
2009-ben a Bizottság szolgálatainak védnöksége alatt létrejött az elszámolási ciklusok 
harmonizációjával foglalkozó, ágazati irányí tású munkacsoport, amelynek feladata, hogy 
felmérje a harmonizáció szükségességét és annak legmegfelel őbb módját. A munkacsoport 
kétnapos elszámolást figyelembe vev ő harmonizációt javasolt. 
A központi értéktárakra vonatkozó eltér ő szabályok 
Az uniós központi értéktárakat nemzeti szin ten szabályozzák, és a tagállamok e célból 
különböző megoldásokat alkalmaznak. Egyes országok például tiltják, hogy központi 
értéktáraik banki tevékenységet végezzenek , míg más országokban a központi értéktárak 
nyújthatnak bizonyos banki szolgáltatásokat,  ami további kockázatot jelent a központi 
értéktári m űveletek terén. 
A KBER–CESR-ajánlások iránymut atásokkal szolgálnak a felügyel ő hatóságok számára a 
központi értéktárak biztonságának, rendezettség ének és hatékonyságának vizsgálatát illet ően, 
ezek azonban általánosak és nem kötelez ő erejűek. 
Az eltérő szabályok és az alább ismert etett akadályok együtt az uniós  kereskedés utáni piac 
széttagoltságát  eredményezik. E széttagoltság miatt az ügyletek több tagállamot érint ő 
elszámolása összetett holdingláncok közrem űködésével történik, ami érinti az ilyen ügyletek 
biztonságosságát és hatékonyságát . Az alacsony hatásfok miatt a több tagállamot érint ő 
elszámolás költsége a belföldi elszámolás  költségénél magasabb, valamint fokozott m űködési 
és finanszírozási költségekkel jár azon befektet ők számára, akik eszközeiket nem tudják 
egyetlen likviditási „pool”-ban egyesíteni. 
 
HU 4   HU Az eltérő szabályok és a hozzáférés i akadályok egyúttal er ősítik a nemzeti központi értéktárak 
által – legalábbis bizonyos sz olgáltatások és értékpapír ok, például a tu lajdonviszonyt 
megtestesít ő értékpapírokhoz kapcsol ódó hitelesítési szolgált atások terén – élvezett virtuális 
monopóliumokat . 
A központi értéktárakhoz való hozzáférés akadályai 
a) Kibocsátók hozzáférése a központi értéktárakhoz 
A kibocsátók számos tagállamban továbbra se m választhatnak szabadon központi értéktárat, 
különösen a tulajdonviszonyt megtestesít ő értékpapírok esetében. Ezek a korlátozások 
gátolják  a központi értéktárak közötti versenyt  és az uniós piac szétta goltságát eredményezik, 
ennek a fent bemutatott valamennyi következményével. 
b) A központi értéktárak közötti , illetve a központi értéktárak és egyéb piaci infrastruktúrák 
közötti hozzáférés 
Az egyre inkább több tagállamra kiterjed ő környezetben a központi értéktárak és más piaci 
infrastruktúrák (például keresked ési helyszínek és központi szerz ődő felek) között kölcsönös 
hozzáférést kell biztosítani az egyenl ő versenyfeltételek megteremtése érdekében. E 
hozzáférési jogokat sem uniós, sem nem zeti jogszabály nem biztosítja. 
A központi értéktárak, t őzsdék és központi szerz ődő felek európai egyesületei 2006-ban 
magatartási kódexet írtak alá, amely meghatáro zott néhány vonatkozó általános elvet, ezek 
azonban önkéntes alapon és kizáróla g a tulajdonviszonyt megtestesít ő értékpapírokra 
alkalmazandók. 
Az Unió fellépési joga 
A szubszidiaritás tekintetében  az uniós fellépés a következ ő okok miatt helyénvalónak 
tekinthető: 
• A fent meghatározott problémák alapvet ően több tagállamot érint ő kérdésekhez 
kapcsolódnak. Ennélfogva az egyes tagállamok által önállóan és nem összehangolt módon 
végrehajtott jogorvoslatok több tagállamot érint ő helyzetben feltehet ően rendkívül 
alacsony hatásfokkal bírnának. 
• A központi értéktárak rendszerjellege és Eu rópán belüli fokozo tt összekapcsoltsága 
összehangolt fellépést kíván. 
• A meghatározott problémák egyes szempontjaival meglév ő közösségi  vívmányok 
foglalkoznak, nevezetesen a pé nzügyi biztosítékokról szól ó irányelv, az elszámolások 
véglegességér ől szóló irányelv, a pénzügyi eszköz ök piacáról szóló irányelv és a 
tőkekövetelményekr ől szóló irányelv. Bármely új java slatnak tökéletesen összhangban kell 
állnia ezen uniós intézkedésekkel. Ez a leghatékonyabban közös er őfeszítéssel valósítható 
meg. 
Célkitűzések 
A hatásvizsgálat célja annak felmérése, hogy a fent ismertetett problémák uniós szinten 
megoldhatók-e. A stratégiai célkit űzés a központi értéktárak több tagállamra kiterjed ő 
 
HU 5   HU szolgáltatásnyújtása biztons ágának és hatékonyságának növelése, valamint egyenl ő 
feltételeinek megteremtése. A jelentés konkrét m űködési célkit űzéseket is megfogalmaz: 
1. Az elszámolási keretre ndszer tökéletesítése – 1.1. a több tagállamot érint ő 
elszámolással kapcsolatos fegyelem javítása és 1.2. az elszámolási id őszakok 
harmonizálása révén; 
2. Európa-szerte egységes szabályok bevezet ése a központi értéktárakra vonatkozóan – 
2.1. az engedélyezési keretrendsze r, 2.2. a prudenciális és sz ervezési szabályok és 2.3. 
a központi értéktárak engedélyezési és felügyeleti rendszerei nek harmonizációja 
révén; 
3. A központi értéktárakhoz való vagy az ok közötti hozzáférés akadályainak 
felszámolása – ez egyszerre jelenti a 3.1. kiboc sátók és a központi ér téktárak közötti, 
illetve a 3.2. központi értéktárak egymás közötti és a központi értéktárak és más piaci infrastruktúrák közötti hozzáférést. 
Szakpolitikai lehet őség(ek) és eszköz(ök) 
A hatásvizsgálat valamennyi m űködési célkit űzés esetében több szakpolitikai lehet őséget 
mutat be és vizsgál, majd összeveti azokat a kiindulási helyzettel. 
1.1. A több tagállamot érint ő elszámolással kapcsolatos fegyelem terén az alábbi 
lehetőségeket mérlegelték: további ágazati köteleze ttségvállalások elérése, közös elszámolási 
elvek bevezetése, elszámolással kapcsolatos eg ységesített fegyelmi eljárások alkalmazásának 
előírása vagy a kereskedési/kereskedés utáni lánc egészét érint ő intézkedések bevezetése. A 
választás az uniós szint ű, kötelező erejű közös elvek bevezetésére esett, mivel ez el őmozdítja 
a szabványosítást és a biztonságot, egyútta l azonban teret enged az innovációnak és a 
rugalmasságnak a változó piaci környezetben. Az elszámolási ciklusok harmonizációjával 
foglalkozó munkacsoport is ezt a lehet őséget támogatta. 
1.2. Az elszámolási id őszakokat illet ően az egy-, két-, illetve háromnapos (T+1, T+2, T+3) 
elszámolás lehet őségét vizsgálták. Az elszámolási ci klusok harmonizációjával foglalkozó 
munkacsoport következtetéseivel összhangban a jelek szerint a kétnapos elszámolás a 
legindokoltabb, mivel csökkenti a partnerkockázatot  és a biztosítéki követelményeket, és 
ösztönzi a fokozott automatizálást; ezek az el őnyök folyamatosak, míg a piaci szerepl őkre 
háruló végrehajtási költség egyszeri és cs ak minimálisan haladja meg a háromnapos 
elszámolás harmonizációja esetén alkalmazandó költséget. 
2.1. Az engedélyezési keretrendszer tekint etében a jelentés a központi értéktárak 
szolgáltatásainak uniós szint ű kölcsönös elismertetését egy uni ós engedéllyel (és útlevéllel) 
veti össze. A választott lehet őség az uniós engedély (és útlevél), mivel ez a leghatékonyabb 
módja a központi értéktárak közötti egyenl ő feltételek és verseny megteremtésének. Ez 
összhangban áll a nyilvános konzultáción válasz t adók nagy többségének véleményével, noha 
az engedély hatályát illet ően a nézetek eltérnek, különös en arra vonatkozóan, hogy az 
kiterjedjen-e a banki szolgá ltatásokra, amelyek esetén a központi értéktárak jelent ős 
kockázatot vállalnak. 
Ami az ilyen banki szolgáltatásokat illeti, a jelentés összevet egy integrált modellt – amelynek 
keretében a központi értéktár nyújt biz onyos szolgáltatásokat, de ezekre a 
tőkekövetelményekr ől szóló irányelvben foglaltnál sz igorúbb követelmények vonatkoznak 
 
HU 6   HU (például a hitel teljes összegére nyújtott biztosíték) –, valamint egy szegregált modellt, 
amelynek keretében a banki szolgáltatásoka t egy külön hitelintézmény nyújtja, amelynek 
tevékenységi köre nem korlátozott, de ezekre  a szolgáltatásokra ugyanazon prudenciális 
követelmények alkalmazandók. A választott megoldá s a szegregált modell, mivel csökkenti a 
banki tevékenységekb ől eredő kockázatok más központi értéktári tevékenységekre történ ő 
átterjedését, biztosítva ezáltal, hogy a központi értéktárak a rendszerszint ű jelentőséggel bíró 
infrastruktúrák esetében megfelel őbb alacsony kockázati profillal rendelkezzenek. Ezt a 
fontos előnyt ezen intézkedés végrehajtási költségei – amelyek többnyire az önálló jogalany 
létrehozásához és a meglév ő szerződések újratárgyalásához kapcsolódó jogi/tranzakciós 
költségek – a jelek szerint nem múlják felül. 
2.2. A prudenciális szabályokat illet ően a jelentés e szabályok bevezetésének két f ő módját 
vizsgálja: közös elvek felvétele az uniós jogba, a hol a részletes tech nikai standardokat a 
KBER-rel közösen az EÉPH dolgozná ki, illetv e részletes közös szabályok jogszabályi 
előírása. Az érdekeltek véleményével össz hangban a választott megoldás az els ő, mivel 
lehetővé teszi a) a részletes int ézkedések rugalmas hozzáigazítását a piaci körülményekhez, b) 
a nemzetközi standardokkal való szorosabb ös szehangolást és c) a KBER bevonását az ilyen 
intézkedések meghozatalába – ez fontos a közpon ti értéktárak szabályozási terheinek kezelése 
szempontjából, mivel az általuk üzemeltetett elszámolási rendszerek ellen őrzését központi 
bankok végzik. 
2.3. A központi értéktárak engedélyezési és felügyeleti keretrendszerét illet ően a jelentés több 
lehetőséget vizsgál: a központi értéktárak nemze ti engedélyezése/felügyelete más tagállami 
hatóságok bevonásával, adott esetben nemzeti e ngedélyezés/felügyelet az  EÉPH bevonásával, 
e két lehet őség együttes alkalmazása vagy az EÉPH általi engedélyezés/felügyelet. A 
választott lehet őség a más tagállamok hatóságai, illetve az EÉPH bevonásával történ ő nemzeti 
engedélyezés/felügyelet együttes alkalmazása, mivel ez lehet ővé teszi a hatóságok közvetlen 
és rugalmas bevonását a több tagállamra kiterjed ő tevékenységet végz ő központi értéktárak 
engedélyezésébe és felügyeletébe anélkül, hogy fe lesleges szabályozási terhet róna a kisebb 
központi értéktárakra, míg a nagyobb közpon ti értéktárak számára biztosítja az 
együttműködés bizonyos fokú egységesítését. 
3.1. A kibocsátók azon jogának bevezetése, ho gy az általuk választott központi értéktárban 
szabadon bocsáthassanak ki értékpapírokat, el ősegíti a piac uniós engedély általi megnyitását. 
Ezt meger ősíti a jegyzett értékpapírok könyvelési tétel formájában történ ő rögzítésére 
vonatkozó kötelezettség, amely egyúttal javí tja az elszámolási hatékonyságot és el őmozdítja 
az elszámolási id őszak lerövidítését, mivel a könyvelési tételként létez ő értékpapírok 
szállítása jóval könnyebb, mint a papíralapú értékpapíroké. A továbbra is papíralapú 
értékpapírokat használó néhány piacra gyakorolt hatások végrehajtási dátum kit űzésével 
enyhíthetők, amely lehet ővé teszi e piacok alkalmazkodását. 
3.2. Fontos továbbá, hogy az uniós engedéllyel együtt járjon a központi értéktárak közötti, 
illetve a központi értéktárak és egyéb piaci infrastruktúrák közötti hozzáférés joga. 
E szakpolitikai lehet őségek nagy része kölcsönösen össz efügg egymással. Ezek együttes 
eredményei a következ ők lennének: 
• Rövid távon er ősödne a központi értéktárak között i verseny, ami várhatóan kedvez ően 
hatna a több tagállamra kiterjed ő szolgáltatások min őségére és díjaira. Mindez azonnali 
előnyökkel járhatna a kibocsátók számára, de a központi értéktárak díjainak alacsonyabb 
 
HU 7   HU befektetői költségként történ ő megjelenését alááshatja, ha  a verseny rövid távon további 
széttagolódást eredményez. 
• Közép- és hosszú távon megszilárdulna a pi ac és csökkenne a széttagoltsága (több 
tagállamra kiterjed ő rövidebb holdingláncok), ami a több tagállamot érint ő 
elszámolásokhoz kapcsolódó alacsonyabb kockázat és költségek miatt kedvez ő. Ez a 
kereskedés utáni lánc egésze mentén csökkenthetné a befektet ők költségeit. 
• Összességében a javaso lt szakpolitikai lehet őségeknek köszönhet ően a kibocsátók 
könnyebben tudnának t őkéhez jutni, a befektet ők pedig biztonságosabban és 
költséghatékonyabban tudnák elhelyezni pénzes zközeiket, és mindez átfogó gazdasági 
előnyökkel járna. 
Az említett el őnyök nehezen számszer űsíthetők. A bizottsági szolgá latok kereskedés utáni 
ágazatról szóló, 2006. évi munkadokumentum-terv ezete néhány becslésse l szolgált, a több 
tagállamot érint ő és a belföldi ügyletek, valamint az európai és az egyesült államokbeli 
ügyletek költségei közötti különbségeke t alapul véve (az akkor elérhet ő, többnyire a 2001–
2004 közötti id őszakból származó tanulmányokra támaszkodva): 
• 2 milliárd és 5 milliárd EUR közötti összeg ű összesített kereskedés utáni többletköltség a 
befektetők számára; 
• a piaci konszolidációból ered ő további hozzávet őleg 700 millió EUR költségcsökkenés. 
Ezek a számadatok nagyságrendileg jelzésérték űek, de feltehet ően túlbecsülik a jelenlegi 
jogszabályok lehetséges el őnyeit, mivel csökkent a több tagállamot érint ő és a belföldi 
költségek közötti különbség, és a T2S bevezeté sével várhatóan mind a belföldi, mind a több 
tagállamot érint ő költségek tovább mérsékl ődnek. 
Figyelemmel az el őnyben részesített lehet őségekre, valamint arra, hogy biztosítani kell a 
jogszabályi keret Unió-szerte egységes alkalmazását, a kit űzött célok eléréséhez a rendelet a 
legmegfelel őbb szakpolitikai eszköz. 
Nyomon követés és értékelés 
A Bizottság számára kiemelt cél a szakpolitikák utólagos értékelése, mivel a piac 
folyamatosan változik. Az ér tékelés különösen azt fogja vizs gálni, hogy az intézkedések a 
fent ismertetett célkit űzések szempontjából továbbra is eredményesek és hatékonyak-e. A 
jelentés az EÉPH általi hagyományos nyomon követést, ágazati felméréseket és küls ő 
tanulmányokat magában foglaló nyomonkövetési és értékelési keretet javasol. A jelentés 
továbbá más olyan területek nyomon követésére  is javaslatot tesz , ahol problémákat 
határoztak meg, de jelenleg nem indítványozzák az uniós fellé pést, például a kijelölt és 
bejelentett elszámolási rendszereken kívül történ ő elszámolás internalizációja terén.