C 282/1

2006/7. sz. KÜLÖNJELENTÉS

A vidékfejlesztési beruházások hatékonyan kezelik-e a vidéki térségek problémáit?

a Bizottság válaszaival együtt

(az EK-Szerződés 248. cikke (4) bekezdésének második albekezdése alapján)

(2006/C 282/01)

TARTALOMJEGYZÉK

Kifejezések és rövidítések szójegyzéke

I. melléklet – A tagállamokban ellenőrzött projektek listája

II. melléklet – A vidéki térségek meghatározásai – Az ellenőrzéshez használt viszonyítási alapok

III. melléklet – Példák a felülvizsgált projektek eredményeire és a hatásaira

A Bizottság válaszai

KIFEJEZÉSEK ÉS RÖVIDÍTÉSEK SZÓJEGYZÉKEKIFEJEZÉSEK Eredmény A közvetlen címzettnél a beavatkozásban való részvétele során, vagy annak végén előálló azonnali változások (pl. egy térség jobb megközelíthetősége egy út megépítésének köszönhetően, hatékonyabb termelés egy gazdaságban). Hatás A beavatkozás teljesítése után bizonyos idő múlva megfigyelhető hosszú távú társadalmi-gazdasági következmények, amelyek vagy közvetlenül a beavatkozás címzettjeit érintik, vagy a közvetett címzetteket, akik kívül esnek a beavatkozás hatályán, és akik annak nyertesei vagy vesztesei lehetnek. Kedvezményezett Az uniós kifizetés végső címzettje. Teljesítmény Amit egy beavatkozáshoz rendelkezésre bocsátott erőforrások által létrehoztak vagy elvégeztek (pl. egy gazdálkodó által vásárolt mezőgazdasági eszközök vagy egy faluban épített út). „Leader” A vidéki szereplők segítésére létrehozott, a strukturális alapok által finanszírozott kezdeményezés. NUTS Statisztikai Célú Területi Egységek Nómenklatúrája, az Unió regionális statisztikákat szolgáló egységes osztályozása, amely a nemzeti közigazgatási egységek függvényében hierarchikusan osztja fel a tagállamok összes régióját (NUTS I, II, III és LAU I és II). Városi térség A vidéki térség jellemzőivel nem bíró földrajzi térség. Eltérő tipológiák léteznek, amelyek a térségeket városira és vidékire osztják, például a népsűrűség alapján. RÖVIDÍTÉSEK DG AGRI Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság EMOGA Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap ESPON Európai Területi Tervezési Megfigyelő Hálózat GDP Bruttó hazai termék HHT Hátrányos helyzetű térség KAP Közös agrárpolitika LAU Helyi közigazgatási egység OECD Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet OP Operatív program SWOT Gyengeségek, erősségek, lehetőségek, veszélyek VF Vidékfejlesztés VFP Vidékfejlesztési program

ÖSSZEFOGLALÓ

A projektek hatásainak felismerése nem mindig volt lehetséges, de amikor erre mód nyílt, a hatékonyságukat növelő fő tényező a más projektekkel való együttes hatásuk volt, továbbá az, hogy vidéki térségekben került rájuk sor (lásd 47–52. bekezdés). Hiányosságok merültek fel továbbá a felügyeleti és értékelési rendszerek végrehajtásában is (lásd 53–63. bekezdés).

BEVEZETÉS

Háttér

A vidékfejlesztési beruházások ismertetése

Jogalap

Célkitűzések

1. tábla

A vidékfejlesztésről szóló rendeletben a VF-beruházási intézkedésekre adott célkitűzések

beépülnek a fejlődésben lemaradt régiók fejlődését és strukturális alkalmazkodását elősegítő intézkedésekbe, kapcsolódnak a strukturális nehézségekkel küzdő térségek gazdasági és társadalmi szerkezetváltását támogató intézkedésekhez, figyelembe véve a következő egyedi célt: átfogó harmonikus fejlődésének biztosítása érdekében a Közösség úgy alakítja és folytatja tevékenységét, hogy az a gazdasági és társadalmi kohézió erősítését eredményezze. A Közösség különösen a különböző régiók fejlettségi szintje közötti egyenlőtlenségek és a legkedvezőtlenebb helyzetű régiók vagy szigetek – a vidéki térségeket is beleértve – lemaradásának csökkentésére törekszik.

c)

A rendelet két beruházási intézkedés esetében egyedi célkitűzésekről is rendelkezik, amelyeket szintén ismertet az 1. tábla. A mezőgazdasági üzemekbe történő beruházások hozzájárulnak a mezőgazdasági jövedelmek növeléséhez, és az életkörülmények, a munkakörülmények és a termelési feltételek javulásához. A mezőgazdasági termékek feldolgozásának és forgalmazásának javítására irányuló beruházások hozzájárulnak a versenyképesség növeléséhez, és növelik a termékek értékét.

Végrehajtás

A potenciális kedvezményezettek (gazdálkodók, feldolgozó és forgalmazó társaságok, helyi hatóságok) pályázatot nyújtanak be az érintett tagállam végrehajtó szervéhez. Ha a projekt megfelel a követelményeknek (támogathatósági feltételek, rendelkezésre álló költségvetési keret és néha az értékelés és kiválasztás szempontjai), elfogadják, és a kedvezményezett végrehajthatja a projektet. A projekt befejezésekor a kedvezményezett visszatérítést igényel a tagállam kifizető ügynökségétől. A kifizető ügynökség rendszeres időközönként a felmerült költségek megtérítésére kéri a Bizottságot.

Az ellenőrzés hatóköre és módszerei

Ellenőrzési kérdések

Fő tényezőkként a tervezést, a végrehajtást, az elért végeredményeket és a felügyeletet és értékelést azonosítottuk be. Az 1. ábra mutatja be ezeket a tényezőket és az egymással való kapcsolatukat:

c)

Ellenőrzési módszerek

kilenc helyszíni ellenőrzés azon tagállamokba, amelyek a 300-as mintában a legtöbb kifizetést kapták. Összesen 31 projekt ellenőrzésére került sor, a pénzügyileg leginkább fontos intézkedésekre összpontosítva. Ezeknek a projekteknek és az érintett intézkedéseknek a listája az 1. mellékletben található. A 31 projekt kiválasztása önkényes alapon történt, hogy az ellenőrzésbe különböző típusú vidéki térségek projektjei kerüljenek be. Az is cél volt, hogy példákat mutassunk be a helyes gyakorlatra vonatkozóan.

c)

A véletlen mintában való súlyuk alapján a következő tagállamok és régiók kerültek kiválasztásra helyszíni ellenőrzésre. Nem az 1. célkitűzés alá tartozó régiókból (7) : Franciaország (nemzeti VFP), Németország (Niedersachsen), Olaszország (Emilia Romagna), Hollandia (nemzeti VFP) és Spanyolország (Katalónia). Az 1. célkitűzés alá tartózó régiókból: Németország (Brandenburg), Olaszország (Campania), Portugália (Lisboa Vale do Tejo) és Spanyolország (nemzeti OP). A helyszíni ellenőrzésekre 2005 júniusa és októbere között került sor.

MEGÁLLAPÍTÁSOK

1. ellenőrzési kérdés: A vidékfejlesztési politikában az EU stratégiája egyértelmű, a megközelítése következetes, és meghatározása a tagállamok programjaiban megfelelő?

A stratégia egyértelműsége

1. megállapításA rendelet rugalmassága (túl általános célkitűzések, a prioritások hiánya) és a világos stratégia hiánya a tagállamok programjaiban olyan helyzetet teremtett, amelyben nem világos, hogy a pénzeszközök melyik célkitűzés eléréséhez járultak hozzá.

A rendelet a beruházási intézkedéseket rugalmas módon határozza meg, mivel a támogatás elnyeréséhez kevés feltételnek kell eleget tenni. Ezenfelül az intézkedések bármilyen átfogó célkitűzéshez is hozzájárulhatnak.

1. keretes szövegUgyanaz az intézkedés eltérő célkitűzésekhezAz 1. célkitűzés alá tartozó térségekben az agrárstruktúra javítására irányuló spanyol program intézkedéseinek egyike a mezőgazdasági üzemekbe történő beruházás. A programban megállapított célkitűzés a mezőgazdasági jövedelmek növelése, és az életkörülmények, a munkakörülmények és a termelési feltételek javítása. Az ellenőrzés azonban úgy találta, hogy a ténylegesen megvalósult célkitűzések ettől eltértek, annak függvényében, hogy a beruházásra hol került sor. A termelőképes mezőgazdasági térségekben ez az intézkedés a mezőgazdasági versenyképesség javításához járul hozzá. Hegyvidéki területeken azonban az intézkedés a kicsi, nem versenyképes gazdaságok számára nyújt támogatást, azzal a céllal, hogy stabilizálja az agrárnépességet. A program nem különít el külön erőforrásokat ezekhez az eltérő célkitűzésekhez. Nincsen meghatározott célja az ez által az intézkedés által kezelt két eltérő célkitűzésnek, és nem felügyelik, hogy mennyi pénzt költöttek el ezeknek az eltérő célkitűzéseknek, vagy eltérő típusú térségeknek mindegyikére.A vízkészlet-gazdálkodási és tagosítási intézkedés a portugál „Lisboa e Vale do Tejo”-t szolgáló programhoz való EMOGA-hozzájárulás 70 %-át teszi ki. A programban meghatározott célkitűzés „a modern és versenyképes mezőgazdaság fejlesztése, amely kulcsszerepet játszik a vidéki térségek fejlődésében”. Az ellenőrzés azonban megállapította, hogy az intézkedés a termékeny területek öntözőhálózatainak korszerűsítését éppúgy támogatja, mint a tagosítás által létrehozott új öntözőhálózatokat és a szegényes gazdálkodási szerkezetű térségek (nagyon kicsi parcellák, elavult öntözési rendszerek) infrastruktúráját. Az intézkedésnek két eltérő célkitűzése van: a magas termelékenységű területek versenyképességének növelése, és az elnéptelenedéssel fenyegetett vidéki térségekben a gazdálkodási tevékenység élénkítése. A program nem határozza meg, hogy az intézkedés milyen arányban célozza meg az egyik vagy a másik célkitűzést. Egy sűrűn lakott terület egyetlen projektje emésztette fel a programhoz való teljes EMOGA-hozzájárulás 29 %-át.Nem egyértelmű célkitűzésekA tagosítást általában úgy tekintik, hogy az újrarendezi a parcellákat a gazdaságok szerkezetének, és ezáltal az üzemek gazdasági életképességének javítása céljából. A holland VFP-ban a 33. cikknek ez a francia bekezdése a pénzügyileg legfontosabb intézkedés. A vidékfejlesztési rendeletben a részletes leírás hiánya lehetővé teszi a hollandok számára, hogy ezt a francia bekezdést eszköznek használják fel arra, hogy az állam földet vásároljon természetes területek létrehozásának céljából. A Bizottság által jóváhagyott VFP azt mutatja, hogy az erre a francia bekezdésre elkülönített összegből 87 millió EUR-nak kell jutnia a fenntartható mezőgazdaság célkitűzésére, és 16 millió EUR-nak a természetre és a tájra. A Számvevőszék ellenőrzése azonban azt mutatta ki, hogy a valóságban a keret 86 %-ának fő célkitűzése a természetes területek létrehozása, és csak 14 %-a jut a fenntartható mezőgazdaságra. A rendelet rugalmassága lehetővé teszi ezt a helyzetet. Az eredmény egy olyan politika, amelyben nem lehet tudni, hogy a pénzeszközök milyen célkitűzéshez járultak hozzá.

A felülvizsgált kilenc tagállami program esetében a Számvevőszék úgy találta, hogy hiányzott a világos stratégia. A programok némelyike nem határozza meg világosan, hogy milyen célkitűzéseket követ, és hogy egy intézkedésnek milyen mértékben kell ezeknek eleget tennie. Más programok meghatároznak ugyan célkitűzéseket, de olyan intézkedéseket hajtanak végre, amelyek ettől eltérő célkitűzéseket valósítanak meg. Ez a politikai döntéseket átláthatatlanná teszi: nem világos, hogy mennyi pénzt fordítanak és milyen célra. Az első keretes szöveg erre a helyzetre vonatkozóan mutat be példákat.

A vidékfejlesztés következetes megközelítése

2. megállapításA tagállamok programjai leginkább a mezőgazdasági ágazatra összpontosítanak, és nem veszik kellően figyelembe a támogatott földrajzi térség jellemzőit.

A tagállamok szintjén a Szerződés a 33., a 158. és a 160. cikkében meghatározott általános célkitűzéseken keresztül két fő igényt ismer el. Először is, szükség van a strukturális hiányosságok kiküszöbölésére, a vidéki és a városi térségek közötti jövedelemkülönbségek enyhítésére, a vidéki munkanélküliség csökkentésére, az elsődleges ágazat versenyképességének növelésére, és a vidéki térségekben a szélesebb gazdasági lehetőségek ösztönzésére. Másodsorban, mivel számos vidéki közösség életképességét és lendületét fenyegeti a gazdasági lehetőségek hiánya, szükség van a vidéki közösségek életképességének fenntartására, az új tevékenységek támogatására, és a vidéki szolgáltatások biztosításának megkönnyítésére. Ráadásul a tagállamok több kihívással szembesülnek, úgy mint a termékminőséggel, az állatok jólétével és a környezetvédelmi gondokkal kapcsolatos fokozott tudatosság.

Az új vidékfejlesztési rendelet, amely 2007-től lesz hatályos, továbbra is megengedi a tagállamoknak, hogy alapvetően az ágazati megközelítést kövessék, és elsődlegesen a mezőgazdasági ágazatra összpontosítsanak. Nincs olyan területi célkitűzés, amely a kiegyensúlyozottabb fejlődésre irányulna azáltal, hogy csökkenti az egyenlőtlenségeket, és az EU, a tagállam vagy a régió szintjén segít elkerülni a területi egyensúly hiányát.

2. ellenőrzési kérdés: Kritériumaik alapján az uniós finanszírozásra kiválasztott projektek kezelik-e a legjobban a vidéki térségek igényeit?

Feltételek és kiválasztási eljárások

3. megállapításHiányoznak a hatékony támogathatósági feltételek és kiválasztási eljárások ahhoz, hogy a pénzeszközöket a leginkább rászoruló földrajzi térségekbe és kedvezményezettekhez irányítsák.

Előfordulhat, hogy egy projekt megfelel ugyan a feltételeknek, néhány projekt mégis jobban kezeli a vidéki térségek igényeit, mint a többi. Például ha egy beruházási projekt a vidéki térségekben több munkahelyet teremt, mint egy másik projekt, még ha minden másban egyenlők is, az első projekt az előnyösebb. Emellett a pénzeszközök korlátozottan állnak rendelkezésre. A hatékonyság céljából a pénzeszközöknél az igények szerint prioritásokat kell megállapítani.

A Számvevőszék ellenőrzése megállapította, hogy a tagállamok által alkalmazott eljárások általában nem kellően hatékonyak a vidéki térségek igényeit legjobban kezelő projektek kiválasztására. Számos tagállam az „érkezési sorrendben történő kiszolgálás” elve alapján támogatja a projekteket. Más esetekben a tagállamok rangsorolási eljárásokat állapítanak meg, amelyeket aztán nem alkalmaznak, vagy amelyek részben irreleváns feltételeken alapulnak. A felülvizsgált kilenc program közül csak egyben alkalmaztak hatékony eljárásokat. A 3. keretes szöveg erre mutat be példákat.

A vizsgálat azt is megállapította, hogy fennáll a veszélye annak, hogy a tájékozottabb, jobban szervezett és gazdagabb kedvezményezettek könnyebben hozzájutnak az EU pénzeszközeihez. A beruházási intézkedésekhez a finanszírozott projekteket olyan magánszemélyek és önkormányzatok javasolják, akiknek részben társfinanszírozniuk kell a beruházást. Példákat találtunk arra, hogy a vidéki térségek helyett a támogatás a gazdaságilag erősebb kedvezményezettek és térségek köré összpontosul. A 3. és 4. keretes szöveg olyan példákat mutat be, amelyek esetében a regionális egyenlőtlenségek inkább növekedtek, mintsem hogy csökkentek volna.

Holtteher

4. megállapításA nem kellően hatékony célkitűzés fokozza a holtteherhatások kockázatát is, amely csökkenti a támogatás hatékonyságát.

Holtteher akkor jelentkezik, amikor egy beruházásra a támogatás nélkül is sor került volna. Az ilyen esetekben a hatások, mint amilyen a cég növekedése vagy a munkahelyteremtés mindenképpen megvalósultak volna. A beruházási támogatás akkor a leghatékonyabb, ha a beruházást egyébként nem hajtották volna végre, és a kívánt hatásokat nem érték volna el. A holtteher egy bizonyos szintjét azonban elkerülhetetlennek lehet tekinteni, mivel a kedvezményezetteknek késznek kell lenniük arra, hogy belefogjanak egy beruházási projektbe.

5. keretes szövegPéldák a holtteherreKét mezőgazdasági termelőt látogattunk meg, akik az Emilia Romagna mezőgazdasági üzemeibe történő beruházást támogató intézkedés keretében támogatásban részesültek. Mindkét mezőgazdasági termelő azt állította, hogy a beruházást akkor is elvégezte volna, ha nem kapta volna meg a hatósági támogatást. Ezenfelül mindkét mezőgazdasági termelő elegendő anyagi erőforrással rendelkezett, és további (az EU által nem társfinanszírozott) beruházások megvalósítása mellett döntött, amelyek összege az egyik esetben ötször akkora volt, mint a támogatott projekt, a másik esetben pedig a támogatott projekt fele.Katalóniában 2005-ig nem alkalmaztak prioritási kritériumokat a mezőgazdasági termékek feldolgozásának és forgalmazásának javítására, és minden támogatható kérelmet társfinanszíroztak. Mivel a pénzeszközök a VFP-ban előirányzott hatósági társfinanszírozás szintjéhez nem voltak elegendőek, a támogatási szintet jelentősen, átlagban 15 %-ra csökkentették. Ez növelte a holtteher valószínűségét – a kedvezményezetteknek 85 %-ban saját magukat kellett finanszírozni. Az ellenőrzött három társaság közül kettőben az Unió által társfinanszírozott projekt megvalósítása utáni évek éves beszámolói szerint a társaságok kiegészítő beruházásokat végeztek el olyan összegben, amely meghaladta az EU által társfinanszírozott beruházásokat.

A Bizottság elismeri, hogy a holtteher létezik (14) . Ezt a Számvevőszék ellenőrzése is megerősítette, a talált példák közül néhány az 5. keretes szövegben látható. A holtteher magas szintjét független értékelések is jelentették.

3. ellenőrzési kérdés: A projekteket vidéki térségekben hajtották-e végre és volt-e hatásuk?

A projektek helyszíne

5. megállapításA kiadások jelentős részét olyan térségekben hajtják végre, amelyek vidéki jellege nem meghatározó, a vidéki térségekre rendelkezésre álló összegek rovására.

c)

A 2. tábla mutatja be annak az elemzésnek az eredményeit, hogy a viszonyítási alapok szerint a 300 beruházás hogyan osztályozható. Ez azt mutatja, hogy az 1. célkitűzés alá nem tartozó térségek esetében a tipizálástól függően 29 % (OECD) és 55 % (a korábbi 5b. célkitűzés besorolása) közötti kiadás a nem vidéki térségekbe kerül. Az 1. célkitűzés esetében a vidékfejlesztési támogatásban részesült régiók 9 %-a (OECD) és 22 %-a (nemzeti meghatározás) nem vidéki térségben van.

2. tábla

A vidékfejlesztési beruházások helyszíne a 300 EMOGA-projekt reprezentatív mintájában

A 300 projektben a népsűrűség is elemzésre került. A teljes mintapopulációra a beruházási térség átlagos népsűrűségét mutatja a következő táblázat (ahol a LAU II a „legkisebb” közigazgatási szint, például a községek, a NUTS III a legnagyobb közigazgatási szint, például a tartományok). Az ellenőrzött beruházási intézkedések minden típusában mind a LAU II mind a NUTS III térségek népsűrűsége átlagban magasabb, mint a négyzetkilométerenként 120 fős európai átlag. Az 1. célkitűzésű régiók esetében az adatokat össze kell hasonlítani az 1. célkitűzésű térségek átlagos népsűrűségével, amely 81 fő/km2.

3. tábla

A VF-beruházások területének átlagos népsűrűsége a 300 EMOGA-projekt reprezentatív mintájában

A helyszínen felülvizsgált projektek eredménye és hatása

6. megállapításA projektek hatásainak beazonosítása nem mindig volt lehetséges, de amikor erre mód nyílt, a hatékonyságukat növelő fő tényező a szinergiájuk volt más projektekkel és az, hogy vidéki térségekben került rájuk sor.

A tagállamok felkeresése során felülvizsgált 31 projekt elemzésének részeként a vizsgálat feltette a kérdést: „Melyek voltak a projekt eredményei, és melyek voltak az ezeket meghatározó fő változók?” A következő oldalon található fényképek az ellenőrzött projektek közül négyet mutatnak be. A III. melléklet részletesebben leírja ezeket a projekteket, amelyek jól érzékeltetik az alábbi megállapításokat. Az itt bemutatott eredmények nem általánosíthatók, mert a minta kiválasztása önkényes alapon történt, és cél volt az is, hogy példákat mutassunk a jól bevált gyakorlatokra.

1. pont: A kihatások (eredmények és hatások) nem mindig beazonosíthatók

A felülvizsgált projektek közül 10-ben világos eredményeket és hatásokat találtunk. További 15 projekt (16) esetében néhány hatásra találtunk bizonyítékot, bár a szándékolt hatásoknak nem mindegyikére. A fennmaradó 6 projekt (17) esetében hatás egyáltalán nem, vagy csak kis mértékben volt tapasztalható. Ezeket az adatokat a tagállamok általában nem gyűjtötték össze, és az is előfordult, hogy azt állították, hogy ez az értékelést végző személyek felelőssége.

2. pont: A projektek hatékonyabbak, ha szinergia alakul ki

3. pont: Helyszín és vidéki térségekre gyakorolt hatás

A fő hatásokat az összes felülvizsgált projekt esetében a beruházás tőszomszédságában valósították meg. Csak 7 projektnek (19) volt hatása a tágabb térségre is.

4. ellenőrzési kérdés: Megfelelő-e a végeredmények (eredmények és hatások) felügyelete és értékelése?

A felügyeleti és értékelési rendszer átfogó kerete és végrehajtása

7. megállapításAz a mód, ahogy a Bizottság és a tagállamok végrehajtják a felügyeleti és értékelési rendszert, nem nyújt megfelelő és megbízható tájékoztatást a VF-beruházások teljesítményeiről, eredményeiről és hatásairól.

A felügyelet esetében a jogalap megköveteli a tagállamoktól, hogy a célkitűzéseikkel kapcsolatos intézkedések alakulásáról éves időközi jelentéseket nyújtsanak be a Bizottsághoz. Ehhez, amikor csak lehetséges, a Bizottság által elkészített iránymutatásokban meghatározott közös mutatókat kell alkalmazni. A tagállamok által jelentett közös mutatók alapján a Bizottság rendszeres időközönként összefoglaló jelentést készít el.

Háromféle értékelést végeznek el: előzetes értékelést (a program tervezési szakaszában), félidős értékelést (legkésőbb 2003. december 31-ig, és ha szükséges, a naprakésszé tett változatát két évvel később) valamint utólagos értékelést (2008. december 31-ig). A Bizottság az értékelés elvégzésre szakembereket is szerződtet, akik összegző beszámolókat készítenek a tagállamok megelőző programozási időszakra vonatkozó utólagos értékeléseiben tartalmazott információkról (amely 2003-ban vált elérhetővé), és a jelenlegi programozási időszak félidős értékeléseiről.

A 33. cikk tekintetében, a különböző típusú projektek nagy változatossága miatt a Bizottság nem szolgál helytálló közös teljesítménymutatókkal. Így nem jelentik, hogy voltaképpen mit is finanszíroztak.

A Bizottság azt kérte, hogy az adatok a kötelezettségvállalásokra és ne a kifizetésekre alapuljanak, így a kifizetett összegekkel és következésképpen a pénzügyi jelentéstétellel nincs meg a közvetlen kapcsolat. Ez azt is jelenti, hogy a számadatok nem azok, amelyeket valójában megvalósítottak, és hogy a teljesítményeket és az eredményeket túl korán, vagy túlbecsülve jelentik (pl. amikor a projekteket törlik).

c)

Még ha megfelelően meg is határozták a mutatókat, több tagállam a projektek eredményeiről nem gyűjtötte be és nem jelentette az adatokat, még akkor sem, ha erre lett volna a lehetőség.

A hiányosságok (lásd 58. bekezdés) az értékelési jelentéseket is befolyásolják. Az értékelésekkel kapcsolatos további probléma a „közös értékelési kérdések” korlátozott használhatósága. Ezek olyan értékelési kérdések, kritériumok és mutatók, melyeket a Bizottság fejlesztett ki, és melyeket a jogalap megkövetel. A Számvevőszék ellenőrzése azt tárta fel, hogy ezeknek a kérdéseknek a nagyobb részét az értékelést végző személyek nem válaszolják meg, mert a kérdések, kritériumok és mutatók jelentős része nem odavágó, vagy ha az, akkor az adatokat nem jelentik, vagy azok nem számszerűsíthetők.

KÖVETKEZTETÉSEK ÉS AJÁNLÁSOK

(1) A 2003. szeptember 29-i 1782/2003/EK tanácsi rendelet a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról (HL L 270., 2003.10.21., 1. o.), 10. cikk.

(2) Az 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról, valamint egyes rendeletek módosításáról, illetve hatályon kívül helyezéséről (HL L 160., 1999.6.26., 80. o.).

(3) 2005/3. sz. különjelentés (HL C 279., 2005.11.11.), 2003/4. sz. különjelentés (HL C 151., 2003.6.27.), 2004/9. sz. különjelentés (HL C 67., 2005.3.18.).

(4) A KAP első pillére a gazdálkodóknak közvetlen kifizetéseken keresztül adott támogatásból áll.

(5) Az 1257/1999/EK rendelet 1. cikke.

(6) Az 1257/1999/EK rendelet 4., 25. és 33. cikke.

(7) A fejlődésben hátramaradt NUTS II. régiók, amelyek ismérve, hogy az egy főre jutó GDP kevesebb, mint a közösségi átlag 75 %-a.

(8) Az 1994–1999. időszak 5b. célkitűzés alá tartozó programjainak utólagos értékelése, 2003. augusztus; A 2000–2006-ra vonatkozó félidős értékelések összefoglaló jelentése, 2006. február.

(9) Új partnerség a kohézió érdekében, harmadik jelentés a gazdasági és társadalmi kohézióról, 2004. február, 29. o.

(10) A Corkban tartott európai vidékfejlesztési konferencia következtetései, 1996. november 7–9.

(11) A Salzburgban tartott második európai vidékfejlesztési konferencia következtetései, 2003. november 12–14.

(12) Például még ha sor kerül is a terület eltérő részein felmerülő problémáknak az elemzésére, ez csak általánosságban történik, anélkül, hogy beazonosítanák, melyik konkrét vidéki térségnek milyen problémája van. Ezenfelül a problémák vagy igények leírását nem használják fel arra, hogy a vidékfejlesztési intézkedéseket hozzáigazítsák az eltérő térségek igényeihez.

(13) „A vidékfejlesztés mint a munkahelyteremtés és növekedés eszköze” bizottsági hírlevél, 2005.

(14) DG AGRI-ismertető – Új távlatok az EU vidékfejlesztésében, 7. o.

(15) Forrás: A Bizottság számviteli adatainak számvevőszéki elemzése.

(16) 1–5., 7–9., 16., 18., 19., 22., 23., 30., 31. sz. projekt (lásd I. melléklet).

(17) 12., 15., 17., 20., 26. és 27. sz. projekt (lásd I. melléklet).

(18) 1., 2., 3., 4., 7., 8., 9., 12., 17., 20. és 31. sz. projekt (lásd I. melléklet).

(19) 5., 6., 7., 8., 9., 10. és 11. sz. projekt (lásd I. melléklet).

(20) 7., 8., 11., 18., 24. és 25. sz. projekt (lásd I. melléklet).

Portugália – Lisboa e Vale do Tojo

Portugália – Lisboa e Vale do Tojo

III. MELLÉKLET

PÉLDÁK A FELÜLVIZSGÁLT PROJEKTEK EREDMÉNYEIRE ÉS HATÁSAIRA

1. pont – A hatások nem mindig felismerhetők

Brandenburgban a 33. cikk „falumegújítás és fejlesztés, valamint a vidéki kulturális örökség védelme és megőrzése” intézkedése alapján egy 31,5 méter magas acél kilátót építettek, amely kilátást nyújt a Senftenberger-tóra és a környező területre (lásd még 1. fénykép). A kilátó a térség számára egy újabb látványosság, de az ellenőrök szerint a projekt elengedhetetlen. Ha nem építették volna meg, a látogatók száma feltehetőleg ugyanakkora maradt volna. Nincs bizonyíték arra, hogy ez a projekt, amely körülbelül 380 000 EUR-ba került, hatékonyan fejleszti a vidéki térséget. A park igazgatósága adatokkal tudott szolgálni a szállóvendégek és a napi látogatók számáról. A kilátó megépítésének nem volt észrevehető hatása ezekre az adatokra, és ha jelentkezett is bármilyen tendencia, az más tényezőknek is betudható volt. Így a kilátó eredményeit és hatásait nagyon nehéz meghatározni és számszerűsíteni és korai a projekt közép- és hosszú távú hatásairól is beszélni.

2. pont – A projektek hatékonyabbak, ha szinergia lép fel

1. példa: Szinergia más eszközökkel és célkitűzésekkel, egy átfogóbb stratégia részeként

A projekt állami termőföldvásárlásra vonatkozott Hollandiában a 33. cikk tagosítás intézkedése alapján (lásd még 2. fénykép). A projekthez a parcellákat a hatvanas években a település vásárolta meg építési célokra, de most (EU-társfinanszírozással) az állam megvásárolta ezeket, hogy városiasítás helyett természetes területet hozzon létre. A régióban más, az EU által társfinanszírozott projekteket is végrehajtottak, amely azt eredményezte, hogy a VFP egyszerre két célja is megvalósult: a természetes terület létrehozása és a mezőgazdaság fenntartható fejlesztése. Ezenfelül a projekt helyszínének térsége lehetőséget kínált a vízi üdültetéshez és folyamatban volt egy az EU által társfinanszírozott kerékpárút építése Zaanstad város és a megvásárolt parcellák között. A projekt egyúttal illeszkedett a nemzeti és helyi tervek átfogóbb stratégiájához, és a részletes rendezési tervekhez. Ez különösen helytálló a természetvédelmi célkitűzéseknél, például a fajok védelménél, amely az egyedi projektek szintjét meghaladó beavatkozást igényel.

2. példa: Szinergia más projektekkel egy átfogóbb stratégia részeként

A 33. cikk „falumegújítás és fejlesztés, valamint a vidéki kulturális örökség védelme és megőrzése” intézkedésének alapján felújították Kirchwahlingen (Németország) faluközpontját (lásd még 3. fénykép). Ez magában foglalta egy parkoló építését a templomot látogatók, illetve a más céllal érkezők számára, az út újraburkolását az esővíz elvezetésének és az áradás megelőzésének céljából, a mezőgazdaságot ellátó tehergépkocsik fordulóhelyének létrehozását, a jellegzetes kerítések rendbetételét és szabadidős padok elhelyezését. Ez a falu felértékelődéséhez vezetett, amely kulturális és turisztikai eseményeket rendezett, és amely még régi lakosok visszatérését is elérte. Ennek a projektnek a felvétele egy átfogóbb falumegújítási tervbe biztosította, hogy számos, arra alkalmas helyi lakos vegyen részt a tervezési eljárásban, többek között a rangsorolásban is, és hogy valóban a legszükségesebb projekteket válasszák ki a falu számára. A projektet másik kettő, hozzá szorosan kapcsolódó állami, és egy magánprojekt egészítette ki, amelyeket a falumegújítási programban szintén feltüntettek. Ezen felül a projekt része volt három helyi társközösség (Samtgemeinde) összesen 15 falu megújítására vonatkozó tervének. Az érintett falu vidéki térségben található, ahol problémát okozott az elnéptelenedés, és ahol az infrastruktúra viszonylag gyenge volt. A falu közel állt ahhoz, hogy elveszítse az identitását. Ezek a tények erősítették a projekt hatását.

3. pont – A helyszín nem vidéki térségben található

Az öntözésre vonatkozó intézkedésre szolgáló egyik felülvizsgált projekt teljes beruházása Spanyolországban 9,9 millió EUR volt, amelyet az EMOGA 2,4 millió EUR-val társfinanszírozott. A projekt egy mezőgazdasági terület öntözésére vonatkozott Castellón de la Plana tőszomszédságában. A mezőgazdasági területen vagy annak környékén nincsenek kis falvak, és a projektből részesülő gazdálkodók Castellónban laknak.

Az öntözött mezőgazdasági terület közepén egy országút halad keresztül, amely a városból Castellón körülbelül öt kilométerre fekvő kikötőjéhez vezet. A mezőgazdasági terület és a Földközi-tenger között jobbára beépített területek találhatók. Castellón de la Plana lakossága körülbelül 147 000 fő, és a népsűrűsége 1 346 fő/km2. Mivel a térség termékeny, a város a spanyol citrusfélék termelésének egyik központja. Emellett fontos kereskedelmi központ, fő tevékenységei között jelentős petrolkémiai iparral, valamint csempegyártással és halászattal.

Castellón de la Plana annak a 29 spanyol városnak az egyike, amely részesült az EU által társfinanszírozott URBAN I közösségi kezdeményezésből. Az URBAN közösségi kezdeményezés egy eszköz az EU kohéziós politikáján belül, amely a válságban lévő városi térségek és szomszédságuk megújítására irányul.

A projekt egy 895 hektáros területen az öntözési hálózat korszerűsítését foglalja magában, a meglévő beton vízvezetékek cseréjét szivattyúkra és föld alatti csatornákra (lásd 4. fénykép). A fő eredmények a vízhasználat jelentős csökkenése, amely a térségben a mezőgazdaságot hatékonyabbá teszi, javítja a termékek mennyiségét és minőségét, és ezáltal fenntartja a meglévő részmunkaidős mezőgazdaságot („Consolidar la agricultura a tiempo parcial”).

A projekt eredményei hozzájárulnak a mezőgazdaság versenyképességének javításához és a környezetvédelemhez (vízzel való takarékoskodás). Ezek az eredmények azonban olyan térségben valósultak meg, amely több szempontból a legversenyképesebb és legjobb helyzetben lévő spanyol 1. célkitűzés alá tartozó térségek közé tartozik. Castellón de la Planát, és a város közelében található mezőgazdasági térségeket nem jellemzik a vidéki térségekre jellemző problémák (elnéptelenedés, magas foglalkoztatottság a mezőgazdaságban stb.). Az objektív kritériumok alapján ezek a térségek nem tekinthetők vidékinek. Az ilyen projektek finanszírozása nem járul hozzá a vidéki térségek alkalmazkodásához és fejlődéséhez, és nem ösztönzi azt.