A 2006/22/EK irányelv 2. cikke megköveteli a tagállamoktól egy megfelelő és rendszeres ellenőrzésre szolgáló rendszer felállítását, amely magában foglalja a közúti és a szállítási tevékenységet végző vállalkozások telephelyein végzett ellenőrzéseket is. Az említett ellenőrzéseknek minden évben ki kell terjedniük az utazó munkavállalók, járművezetők, szállítási vállalkozások és járművek megfelelően nagy, reprezentatív mintájára. Az említett cikk azt is előírja, hogy a végrehajtandó ellenőrzések minimális számának el kell érnie az 561/2006/EK rendelet alkalmazási körébe tartozó járművek vezetői összes munkanapjának legalább 3%-át .

E jelentés a vezetési időről szóló rendelet 17. cikke és a közúti fuvarozást végzők munkaidejét szabályozó irányelv 13. cikke alapján a közúti és a vállalkozások telephelyein végrehajtott ellenőrzésekre, valamint a felderített szabálysértésekre vonatkozó mennyiségi és minőségi adatokat tartalmaz. A jelentés azt is bemutatja, hogy miként került sor az 561/2006/EK rendelet 13. cikke szerinti kivételek alkalmazására . A jelentés végezetül a közúti fuvarozást végzők munkaidejét szabályozó irányelv végrehajtására vonatkozó minőségi információkat is tartalmaz. A Bizottság jelentését egy bizottsági szolgálati munkadokumentum egészíti ki, amely további tájékoztatást nyújt a szankciókról, a tagállamok közötti együttműködésről, a végrehajtó hatóságok észrevételeiről, valamint egyéb részletesebb statisztikákkal szolgál. A jelentés négy szakaszra tagolódik: Az I. szakasz összegző értékelést nyújt a nemzeti adatszolgáltatás minőségéről és a benyújtási határidő betartásáról. A II. szakasz elemzést biztosít az ellenőrzésekre és szabálysértésekre vonatkozó nemzeti adatokról, a III. szakasz pedig leíró jelleggel beszámol a 2002/15/EK irányelv tagállamok általi végrehajtásáról. A IV. szakasz végezetül levonja e jelentés főbb következtetéseit.

4. (a menetíró készülékekről szóló rendeletként is ismert) 165/2014/EU rendelet , amely a menetíró készülékeknek a vezetési időről szóló rendelet hatálya alá tartozó járművekbe való beépítésére és használatára vonatkozó követelményeket szabályozza.

3. (a végrehajtási irányelvként is ismert) 2006/22/EK irányelv , amely a közúti ellenőrzések és a szállítási vállalkozások telephelyein a vezetési időről szóló rendelet rendelkezéseinek való megfelelés ellenőrzése céljából végrehajtandó ellenőrzések minimális szintjét szabályozza;

2. (a közúti fuvarozást végzők munkaidejét szabályozó irányelvként is ismert) 2002/15/EK irányelv , amely az utazó munkavállalók munkaidejének szervezését szabályozza. Ezen irányelv a maximális heti munkaidőre, a minimális munkaszünetekre és az éjszakai munkavégzésre vonatkozó követelményeket határozza meg. Az a vezetési időről szóló rendelet hatálya alá tartozó gépjárművezetőkre alkalmazandó;

1. (a vezetési időről szóló rendeletként is ismert) 561/2006/EK rendelet , amely a napi és heti vezetési időre, a szünetekre, valamint a napi és heti pihenőidőre vonatkozó minimumkövetelményeket szabályozza;

E jelentés a 2015. január 1-jétől 2016. december 31-ig terjedő időszakot illetően áttekintést nyújt az uniós szociális szempontok közúti közlekedésen belüli tagállami érvényesítéséről. A jelentés az alábbi négy jogalkotási aktusban foglalt vonatkozó jogszabályi rendelkezések végrehajtásával és alkalmazásával kapcsolatos főbb kihívásokra is rámutat:

A szabálysértések telephelyeken és közúti ellenőrzések keretében ellenőrzött 100 munkanap alapján számított átlagos száma a 2013–2014-es 2,17-ről 2,6-ra nőtt. A telephelyi ellenőrzések felderítési aránya továbbra is kétszerese a közúti ellenőrzések felderítési arányának, ami azt mutatja, hogy a telephelyi ellenőrzések sokkal hatékonyabbak, mint az ad hoc jellegű közúti ellenőrzések.

A felderített szabálysértésekről csaknem valamennyi tagállam szolgáltatott adatokat, de nem mindegyikük szolgált részletes információkkal a jogsértések típusát illetően. A jelentett szabálysértések teljes száma körülbelül 3,46 millió volt, ami 6%-os növekedést jelent a legutóbbi jelentéshez (3,3 millió) képest. Az enyhe növekedés azzal a ténnyel magyarázható, hogy Lettország először számolt be a szabálysértések számáról , ami csaknem kiegyenlíti a legutóbbi jelentéshez képest fennálló eltérést. Míg a telephelyeken felderített szabálysértések száma 19%-kal nőtt, addig a közúton feltárt szabálysértések száma 3%-kal csökkent. A közúti szabálysértések aránya a felderített összes szabálysértés 63%-áról azok 58%-ára csökkent a legutóbbi jelentéshez képest.

A 2013–2014-es évre vonatkozó legutóbbi jelentéshez képest 24%-kal nőtt az ellenőrzött járművek száma. Ennek oka többnyire az ellenőrzött járművek Németország és Finnország által jelentett számának a legutóbbi jelentéstételi időszakhoz képest tapasztalható jelentős növekedése . Az ellenőrzött járművezetők száma 22%-kal csökkent 2013–2014-hez képest. Mindazonáltal ez is főként azzal magyarázható, hogy a járművezetők Németország által jelentett száma jelentősen csökkent 2013–2014 és 2015–2016 között, valamint hogy összeadódott a több másik tagállamban tapasztalható kisebb csökkenések hatása.

EU-szerte összesen 8 162 703 jármű és 5 846 011 járművezető közúti ellenőrzésére került sor. Az e két szám közötti hatalmas eltérés azzal magyarázható, hogy Németország és Finnország hiányos adatokat nyújtott be , amelyek csak a közúton ellenőrzött járművezetők teljes számának csak egy részét tartalmazzák.

A közös végrehajtási tevékenységekről jelentett számadatok nagyon hasonlóak a 2013–2014-es jelentésben szereplőkhöz. A tagállamok közötti együttműködésben többnyire egymással szomszédos tagállamok vesznek részt. A legutóbbi jelentéstételi időszakot illetően emellett a tagállamok valamivel kevesebb mint fele jelezte, hogy az összehangolásra az európai ellenőrzési útvonal (Euro Contrôle Route, ECR) keretében kerül sor. Számos tagállam jelezte, hogy az ECR hasznosnak bizonyult a végrehajtás helyes gyakorlataival, az új technológiákkal és az adatcserével kapcsolatos információcsere területén. Néhány tagállam azt is megemlítette, hogy aktívan részt vesznek a tapasztalatok megosztását szolgáló események – például műhelytalálkozók, mesterképzések és kétoldalú közúti ellenőrzések – megszervezésében.

Az előző jelentéstételi időszakot illetően a Bizottság által kidolgozott egységes adatszolgáltatási formátum megküldésére került sor a tagállamok részére a jelentéstétel megkönnyítése és az adminisztratív terhek csökkentése érdekében. Öt tagállam nem nyújtott be információkat a 2002/15/EK irányelv végrehajtásáról. A többi tagállam által benyújtott információk minősége jelentősen eltér, és sok tagállam szolgáltatott korlátozott mennyiségű és hiányos információkat . Egyes tagállamok arról számoltak be, hogy nem történt változás a két jelentéstételi időszak között. Mindazonáltal jelentős számú tagállam az ellenőrzésekre és jogsértésekre vonatkozó naprakész statisztikai adatok nélkül nyújtotta be jelentését. A legteljesebb jelentések általában tartalmaznak az intézményi háttérre, a végrehajtás során felmerült kihívásokra vonatkozó információkat és némi mennyiségi adatot. A jelentős mennyiségű hiányos adatszolgáltatás miatt azonban ezen elemzés eredményei az egész Európai Unió szempontjából nem tekinthetők reprezentatívnak. A Bizottság további erőfeszítéseket vár a tagállamoktól a következő jelentéstételi időszak tekintetében a 2002/15/EK irányelv végrehajtására vonatkozó információkat illetően, amelyek vélhetően átfogóbb értékelést tesznek majd lehetővé. A Bizottság jogi lépéseket tehet a tagállamokkal szemben, ha nem felelnek meg az adatszolgáltatási formátum meghatározásáról szóló bizottsági határozatban rögzített információszolgáltatási követelménynek.

4.A tagállami végrehajtás jellemzői

A jelentést benyújtó tagállamok egyike sem jelzett a 2002/15/EK irányelvet végrehajtó jogszabályokban 2015–2016 folyamán bekövetkezett változást. Összességében, a tagállamok többségében a nemzeti jogszabályok legutóbbi módosításai azzal függtek össze, hogy a közúti szállítási ágazatra vonatkozó munkaidőt szabályozó nemzeti jogszabályaik hatályát kiterjesztették az önálló vállalkozói tevékenységet folytató gépjárművezetőkre, és e módosításokról már beszámoltak a 2013–2014. évi jelentésben.

Nem volt megfigyelhető a 2002/15/EK irányelv végrehajtásával összefüggő problémákkal kapcsolatos tendencia. E problémák inkább a hazai körülményekhez kapcsolódnak, és egyes tagállamokban sajátos problémák merülnek fel. Olaszország például a jelentésében az irányelvben szereplő fogalommeghatározások némelyikének pontosításával kapcsolatos problémákat említ. E problémák az „a közúti fuvarozási tevékenységre fordított teljes idő” és az „azon időszakok, amelyek során az utazó munkavállaló idejével nem rendelkezik szabadon” fogalmával kapcsolatosak. A Cseh Köztársaságban egy új munkavégzési minta – amelynek esetében egy munkavállaló (a gépjárművezető) két munkaadónak (szállítási vállalkozásnak) dolgozik – okozott nehézségeket az irányelv végrehajtásában. Valóban, a beszámolók szerint az ilyen gyakorlatok nehezen bizonyíthatók, mivel csak az 561/2006/EK rendelet hatálya alá tartozó szállítási vállalkozás köteles másolatot kérni a munkaidő-nyilvántartásról egy másik munkaadótól.

Az irányelv végrehajtásának nyomon követését illetően számos tagállam hangsúlyozta az ágazatnak arra vonatkozóan nyújtandó tanácsok és útmutatások jelentőségét, hogy miként feleljen meg a közúti szállításra vonatkozó szociális szabályok összetettségének. Litvánia például jelezte, hogy a követelményekre vonatkozó útmutatást és utasításokat adott ki a munkaadóknak. Hasonlóképpen, az ír hatóságok tanácsok és útmutatások, valamint a büntetőeljárás megindítása előtt hivatalos utasítások kombinációját magában foglaló lépcsőzetes megközelítést alkalmaznak. Svédországban az ellenőrzések során a hatóságok párbeszédet próbálnak teremteni a munkaadóval vagy az önálló vállalkozói tevékenységet folytató gépjárművezetővel annak biztosítása érdekében, hogy megértsék a szabályokat és megtegyék a követésükhöz szükséges intézkedéseket. E megközelítést hasznosnak vélte Szlovákia, amely arról számolt be, hogy a járművezetők és munkaadók jogi oktatását és ismereteit illetően javult a helyzet a korábbi évekhez képest.

Végül a nemzeti bíróságok általi jogi értelmezést illetően egyik tagállam sem számolt be a 2002/15/EK irányelvet 2015–2016 folyamán értelmező jelentős nemzeti bírósági határozatokról.

5. A munkaidőre vonatkozó szabályok kapcsán feltárt szabálysértések

Néhány tagállam számolt be arról, hogy első alkalommal, a hiányosság feltárásakor lehetőség van annak egy meghatározott időszakon belüli kiküszöbölésére. A hiányosság kezelésének hiányában a végrehajtó hatóságok a megfelelő szankciókat alkalmazzák. Ez (Ausztriában és Szlovákiában) közigazgatási eljárás megindítását és/vagy (Észtországban és Finnországban) bírság kiszabását jelenti.

Csupán nyolc tagállam szolgáltatott mennyiségi adatokat a felderített szabálysértésekről, ami még kevesebb, mint a legutóbbi jelentéstételi időszakban, amikor tíz tagállam szolgált ilyen információval. A hozzájárulások elégtelen száma nem teszi lehetővé az EU egészére vonatkozó releváns következtetések levonását. Ezért valamennyi tagállam felkérést kap arra, hogy jövőbeni jelentéseikbe foglalják bele ezt az adatot.

5. Az érdekeltek álláspontja a 2002/15/EK irányelv végrehajtásáról

Csupán tíz tagállam jelezte egyértelműen, hogy kikérte az érdekeltek véleményét e jelentés elkészítése keretében . E szám változatlan a legutóbbi jelentéshez képest, de még mindig alacsony az előző évekhez viszonyítva . E konzultáció minden tagállamban magában foglalta a munkaadók és a szakszervezetek képviselői véleményeinek kikérését. Tíz tagállamból hatban konzultáltak a szociális partnerekkel, de azok véleményei nem jelentek meg a jelentés egy kifejezetten ennek szentelt külön szakaszában . E véleményeket ehelyett a dokumentum különböző részei tartalmazták, vagy a jelentés – néhány esetben – csak azt említette meg, hogy a szociális partnerek nem tettek észrevételeket. Ez lehetetlenné teszi a szociális partnerek véleményeinek további elemzését, mivel válaszaik nem képeznek reprezentatív mintát . A Bizottság emlékeztetni szeretné a tagállamokat arra, hogy a 2002/15/EK irányelv 13. cikkének (1) bekezdése értelmében kötelesek a jelentéstétel keretében feltüntetni a szociális partnerek álláspontját.

IV. Következtetések

A 2015–2016-os időszakban három kivételével az összes tagállam teljesítette az ellenőrizendő munkanapok minimális számára vonatkozó előírást. Az ellenőrzött munkanapok közül a legtöbbet továbbra is közúti ellenőrzések keretében ellenőrzik, és még ha nő is a telephelyeken ellenőrzött munkanapok aránya, a 28 tagállam közül csak hat érte el a telephelyi ellenőrzések legalább 50%-os és a közúti ellenőrzések legalább 30%-os előírt arányát.

A tagállamok által e jelentéstételi időszak tekintetében benyújtott adatok alátámasztják az ellenőrzött munkanapok számának folyamatosan csökkenő tendenciáját. 2015–2016-ot illetően ez főként a Franciaországban, Németországban és Romániában ellenőrzött munkanapom számának jelentős csökkenésével magyarázható. Ez enyhe csökkentést eredményezett az uniós szinten ellenőrzött munkanapok átlagos számában is.

Az ellenőrzött munkanapok számának meredek csökkenése ellenére a felderített szabálysértések száma enyhén nőtt. A növekedés nagy mértékben annak tudható be, hogy egy tagállamban nagyobb számú szabálysértést tártak fel, de azt is jelentheti, hogy az ellenőrzések általában hatékonyabbá váltak. A közúti ellenőrzésekkel szemben a telephelyi felderítési arány nőtt, és kétszer olyan magas, mint a közutakon. Az ellenőrzött szállítási vállalkozásokra vetített felderítési arány megháromszorozódott. Ez alkalmasint a hatékonyabb jogérvényesítés és az elkövetett szabálysértések gyarapodásának együttes hatása lehet.

A felderítési arány EU-szerte jelentősen eltér, és a tagállamoknak csak egy kis csoportja az EU-ban felderített szabálysértések több mint kétharmadáról számolt be. Érdemes kiemelni, hogy egyes rendkívül alacsony szabálysértési aránnyal rendelkező tagállamok az ellenőrzött munkanapok legmagasabb százalékos arányát felmutató hét tagállam között vannak.

A jogsértések különböző típusainak aránya hasonló maradt a legutóbbi jelentéstételi időszakhoz képest. Két fejleményre azonban rá kell mutatni: a menetíró készülék manipulációjával kapcsolatban felderített szabálysértések száma nőtt a közúti ellenőrzés során feltárt szabálysértések egyéb típusaihoz képest, a telephelyi ellenőrzések pedig azt mutatják, hogy jelentősen gyarapodtak a vezetési idő – hiányos vagy pontatlan – nyilvántartásával kapcsolatos szabálysértések. Ez arra utalhat, hogy a vállalkozások és/vagy a járművezetők számára nehézséget okoz a releváns adatok megfelelő tárolása. A jogalkalmazók arról is beszámoltak, hogy az időnyilvántartások hiánya miatt kiszabott, a túl hosszú vezetési idők vagy az elégtelen pihenőidők miatt kiszabottaknál lényegesen alacsonyabb bírságok arra ösztönözhetik a járművezetőket és a fuvarozókat, hogy elrejtsék a nyilvántartásokat, amelyekből magasabb összegű büntetésekhez vezető jogsértések derülhetnének ki. Az uniós jogszabályokat érintő súlyos jogsértések osztályozásáról szóló (EU) 2016/403 bizottsági rendelet 2017. január 1-jei hatálybalépése visszatarthat ettől, mivel a vezetési időre vonatkozó nyilvántartások hiánya nagyon súlyos jogsértésnek minősül, és így a súlyosság fokával arányos bírságokhoz kell vezetnie.

A menetíró készülék helytelen használatával vagy manipulációjával kapcsolatban felderített szabálysértések gyarapodása emellett arra utal, hogy amint lehet, be kell vezetni a menetíró készülék egy manipulációbiztosabb változatát, mégpedig az intelligens menetíró készüléket, amely 2019. június 15-től kezdve kötelező lesz az új járművekben. Az intelligens menetíró készülék olyan új, a jelenlegi digitális menetíró készülékénél fejlettebb kommunikációs képességekkel fog rendelkezni, mint például a műholdas földrajzihely-meghatározás vagy a végrehajtó hatóságoknak történő információtovábbítást szolgáló rövid távolságú adatkommunikáció.

Az összehangolt ellenőrzéseket illetően – a legutóbbi jelentés megállapításaihoz hasonlóan – 15 tagállam teljesítette az évente hat összehangolt közös ellenőrzés követelményét. A tagállamok összességében kiemelték, hogy az összehangolt ellenőrzések hasznos eszköznek bizonyultak a tapasztalatok és a tudás megosztására, fenntartására és fejlesztésére. A Bizottság ezért arra ösztönzi a tagállamokat, hogy fokozzák a nemzetközi együttműködés javítására irányuló erőfeszítéseiket. Az I. mobilitási csomag részeként előterjesztett bizottsági javaslat a tagállamok közötti igazgatási együttműködés fokozását tűzi célul, amelynek a helyes végrehajtási gyakorlatok és a végrehajtási tapasztalatok cseréjében is javulást kell hoznia. Ez a nemzeti végrehajtó hatóságok közötti, a végrehajtási gyakorlatokkal és a határokon átnyúló műveletekben részt vevő gazdasági szereplők megfelelésének ellenőrzésével kapcsolatos strukturáltabb és rendszeresebb adat- és információcserére vonatkozó javaslatot is magában foglal. A jogalkalmazók közötti együttműködés és a közös ellenőrzések az újonnan létrehozni javasolt Európai Munkaügyi Hatóság feladatai között is szerepelnek, mely hatóság segítséget hivatott nyújtani a tagállamok e területen tett erőfeszítéseinek koordinálásához.