[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 12.12.2006

COM(2006)805 végleges

2000/0212 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-szerződés 251. cikke (2) bekezdésének megfelelően

a vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadása céljából a Tanács által meghozott közös álláspontról

2000/0212 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-szerződés 251. cikke (2) bekezdésének megfelelően

a vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadása céljából a Tanács által meghozott közös álláspontról

(EGT-vonatkozású szöveg)

1. ELŐZMÉNYEK

A felülvizsgált javaslat átadásának időpontja az Európai Parlament és a Tanács számára (COM (2005) 319 végleges dokumentum – 2000/0212 (COD)) | 22.7.2005. |

A Régiók Bizottsága véleményének időpontja | 16.2.2006. |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményének időpontja | 17.5.2006. |

Az Európai Parlament véleményének időpontja az eredeti javaslat első olvasata után COM (2000) 7 | 14.11.2001. |

A közös álláspont elfogadásának időpontja | 11.12.2006. |

2. A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK TÁRGYA

E javaslat célja új rendeletet léptetni egy 1969-ben elfogadott rendelet helyébe, amely a mai napig közösségi szabályozási keretként alkalmazandó a szárazföldi személyszállítási ágazatban[1]. 1969 óta a szárazföldi személyszállítási ágazat gazdasági környezete jelentősen megváltozott. E rendelet alkalmatlanná vált és jogbizonytalanság forrása lett, amely már a jogviták számának növekedésében is megmutatkozik.

Egyrészről a közösségi szabályozási keret alkalmatlanságának ténye alapján, másrészről a szolgáltatások hatékonyságának és minőségének fokozása érdekében a Bizottság 2000 szeptemberében az 1969-es rendelet felváltására szánt európai parlamenti és tanácsi rendeletre vonatkozó javaslatot[2] terjesztett elő.

Az Európai Parlament véleményének 2001 novemberében első olvasatban történő elfogadása után a Bizottság 2002 februárjában módosított javaslatot terjesztett elő. Azonban – figyelembe véve különösen a tagállamokban a piacok megnyitásának tapasztalataiban mutatkozó nagy különbségeket – a Tanácsnak nem volt lehetősége a munkálatait nyomon követni.

E nehézségek megoldására, az Európai Parlamentben és a Tanácsban az ügyről kifejtett különböző álláspontok egyeztetésére, és az Európai Közösségek Bírósága által az Altmark-ügyben[3] hozott ítélet figyelembevételére a Bizottság 2005 júliusában felülvizsgált rendeletjavaslatot fogadott el, amely a 2002-es módosított javaslat helyébe lépett.

E javaslat főként a jogszabályi megközelítés egyszerűsítésén, a közlekedési közszolgáltatások szervezésének nagyobb rugalmasságán, valamint a szubszidiaritás és az átláthatóság elvének nagyobb figyelembevételén alapul.

Célja az illetékes hatóságok beavatkozására vonatkozó szabályok keretbe foglalása a szárazföldi személyszállítási közszolgáltatás ágazatában. E célból meghatározza a közszolgáltatási kötelezettség ellentételezésének, és a kizárólagos jogok odaítélésének szabályait az ágazatban. Általánossá teszi a hatóságok és a szállítási szolgáltatók közötti kapcsolatok növekvő számú szerződésbe foglalását és átláthatóságát. Ugyanakkor az Európai Parlament által kifejezett kérésnek megfelelően e javaslat ismeri el először a helyi hatóságok szabad választását a személyszállítás szervezése tekintetében. Világos keretet állapít meg a közszolgáltatási szerződések versenyeztetési lehetőségének, valamint az illetékes hatóságok azon lehetősége tekintetében, hogy maguk, illetve belső szolgáltatón keresztül végezzék el e szolgáltatásokat.

3. MEGJEGYZÉSEK A KÖZÖS ÁLLÁSPONTRÓL

A minősített többséggel elfogadott közös álláspont bizonyos kiigazításokat tesz, amelyeket a Bizottság is elfogadhatónak ítélt, mivel azok nem kérdőjelezik meg a Bizottság javaslatát vezérlő jogbiztonságra való törekvést, átláthatóságot, szubszidiaritást és rugalmasságot.

Így a Tanács kiterjesztette a vasúti közbeszerzések közvetlen odaítélésének lehetőségét a vasúti szállítási szolgáltatásokra – a metró- vagy villamosjáratok kivételével –, miközben e szerződések időtartamára 10 éves elvi korlátozást vezetett be.

Az Európai Parlament kérésének megfelelően a Tanács figyelembe vette a kkv-k sajátos helyzetét, és újraértékelte a kkv-kre alkalmazandó küszöbérték szintjét, amely lehetővé teszi az évi 1,7 millió eurót vagy az 500 000 utaskilométert meg nem haladó közszolgáltatási szerződések közvetlen odaítélését olyan társaságok számára, amelyek legfeljebb 20 járművet üzemeltetnek. A kkv-k érdekében tett kiigazítást a Szerződés „Közlekedés” fejezete egyedi szabályainak hatálya alá tartozó helyi közlekedési piac egészen különleges szerkezete magyarázza. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy ezt a kiigazítást nem lehet ennél jobban kiterjeszteni.

Az Európai Parlament álláspontjával és a Bizottság javaslatával összhangban a Tanács jóváhagyta azt az elvet, hogy a helyi hatóságok szabadon választhassanak az ajánlattételi felhívás kiírásának és a belső szolgáltató felkérésének lehetősége között, különösen az autóbusz-, villamos- és metrójáratok esetében. Sőt, bizonyos sajátosságok figyelembevétele céljából, és a nehezen alkalmazható szöveg elkerülésére a Tanács kialakította a feltételeket ahhoz, hogy a hatóságok maguk, illetve belső szolgáltatókon keresztül működtessék személyszállítási szolgáltatásaikat.

A Tanács arról is határozott, hogy a közvetlenül odaítélhető szerződések esetében megerősíti az átláthatóság feltételeit.

A Tanács egyébként megerősítette az Európai Parlament által kívánt kölcsönösség elvének bevezetését, de – a Bizottság javaslata szerint, és az Európai Közösségek Bírósága ítélkezési gyakorlatának megfelelően – ez a záradék időben korlátozott marad, és a fokozatos liberalizáció folyamatába illeszkedik. Így az szigorúan átmeneti jellegű.

Végül a Tanács megállapodott a meglévő szerződésekre alkalmazandó rendszerről, és a szerződések odaítélésének szabályaira vonatkozó rendelkezések tekintetében hosszabb átmeneti időszak megállapításának szükségességében. Ez az átmeneti időszak a rendelet hatálybalépése után 12 évre emelkedik.

4. RÉSZLETES MEGJEGYZÉSEK A KÖZÖS ÁLLÁSPONTRÓL

Az itt következő utalások a közös álláspont preambulumbekezdéseihez és cikkeihez kapcsolódnak.

4.1 Az Európai Parlamentnek a Bizottság által elfogadott, és a közös álláspontba részben vagy egészben integrált módosításai

Tárgy és hatály

Az 1., 5., 132., 21., 22. és 31. módosítás, amelyek különösen a közös érdek kifejezésével a rendelet célját fejtik ki (a közlekedés javítása a szociális, környezeti, díjszabásbeli, valamint a mozgáskorlátozott személyek védelmével, a regionális fejlesztési politikával kapcsolatos tényezők függvényében), lényegében a (4) és a (13) preambulumbekezdésben, valamint az 1. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében jelennek meg.

A rendelet alapjait képező elvekre vonatkozó 2. és 3. módosítás elveiben az (1), (7) és (9) preambulumbekezdésben jelenik meg.

A deregulált piacok helyzetével foglalkozó 6. módosítás a (6b) preambulumbekezdésben szerepel.

A 23. módosítás azon része, amely a muzeális vonatokat kizárja a rendelet hatálya alól, az 1. cikk (2) bekezdésében szerepel.

Fogalommeghatározás

A 25. módosítás a 2 cikk n) pontjában szerepel, amennyiben az információs, jegypénztári és menetrendbeli szolgáltatások beletartoznak az egyedi integrált szolgáltatások meghatározásába.

Kapcsolat a közbeszerzések jogával

A 8. módosítás, amely meghatározza, hogy a közbeszerzési irányelvek nem alkalmazandók azon szerződésekre, amelyek szolgáltatási koncessziókat képeznek, az 5. cikk (1) bekezdésében és a 8. cikk (1) bekezdésében szerepel.

A szerződések időtartama

A 15. és az 54. módosítás a szerződések időtartamának 8 évben (a közúti szállítás esetében) és 15 évben (a vasút esetében) történő maximalizálását kéri. A Bizottság a felülvizsgált javaslatában átvette – a (12) preambulumbekezdésben és a 4. cikk (5) bekezdésében – az Európai Parlament által javasolt időtartamot, és a 4. cikk (6) bekezdésébe integrálta a bizonyos körülmények között hosszabb időtartamú szerződések megkötésének lehetőségét. A közös álláspont a közúti szerződések leghosszabb időtartamát 8-10 évben állapította meg, és kiszélesítette a hosszabb szerződések megkötésének lehetőségét. Egyébként az 5. cikk (6) bekezdése 10 évre korlátozza a vasúti szerződések elvi időtartamát, amennyiben azokat közvetlenül ítélték oda.

A közszolgáltatási szerződések odaítélésének szabályai

A 61. módosítás, amely az Európai Parlament által első olvasatban elfogadott álláspontnak bizonyosan a központi elemét képezi, választási lehetőséget ad az illetékes hatóságnak:

- akár versenyezteti a közszolgáltatási szerződések odaítélését

- akár maguk – közvetlenül vagy a saját vállalkozásán keresztül – nyújtják a személyszállítási szolgáltatást, feltéve különösen, hogy nem vesz részt más közszolgáltatási szerződés odaítélésének versenyében.

Ez a módosítás, amely megállapítja az illetékes hatóság szabad választásának elvét , valamint a 12., 14. és 29. módosítás a (15) preambulumbekezdésben és az 5. cikk (2) bekezdésében szerepel.

A Tanács bizonyos pontosításokat tett azon feltételek tekintetében, amelyek mellett az illetékes hatóságok maguk, vagy belső szolgáltatókon keresztül nyújthatnak személyszállítási szolgáltatást:

- Az 5. cikk (2) bekezdésének első albekezdésében és az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontjában a közös álláspont kiigazítja az illetékes helyi hatóság fogalmát hatósági csoportosulások engedélyezése céljából, és hogy figyelembe vegye azokat a helyzeteket, amikor a nincs helyi közlekedési hatóság;

- Az 5. cikk (2) bekezdésének a) pontjában a közös álláspont módosítja az ellenőrzés fogalmát, rugalmasabbá téve az illetékes hatóság tulajdonában lévő tőkére vonatkozó előírást. Következésképpen bizonyos, vegyes tőkével rendelkező társaságokat (intézményesített köz-magán partnerségek) belső szolgáltatóknak lehetne tekinteni, és így részesülhetnének annak lehetőségében, hogy közlekedési közszolgáltatásra vonatkozó szerződéseket közvetlenül elnyerjenek. Azonban a rendelet előírja, hogy a belső szolgáltató tevékenysége mindenképpen egy behatárolt földrajzi területre korlátozódik. A Bizottság úgy véli, hogy ez, a közlekedésre jellemző egyedi megközelítés – a Szerződés „Közlekedés” fejezete alapján – igazolható a személyszállítás különleges igényei alapján, és semmiben nem árt azon megközelítésnek, amelyet más tevékenységi ágazatokban fogadnak el. Ezen kívül a Bizottság úgy véli, hogy még ebben az esetben is, a megoldás nem távolodhat jobban el a Szerződésnek a letelepedés szabadságára (EK 43. cikk) és a szolgáltatások szabad mozgására (49. cikk) vonatkozó rendelkezéseit értelmező jelenlegi közösségi ítélkezési gyakorlattól. A rendelet fenntartja különösen azt a lényeges általános szabályt, amely szerint az illetékes hatóságnak hasonló ellenőrzést kell gyakorolnia a belső szolgáltató felett, mint amelyet a saját szolgáltatásai felett gyakorol, mivel ez az ellenőrzés a személyszállítás esetében rendelet által kifejtett pontos követelmények szempontjából kerül értékelésre. Ezen kívül a rendelet emlékeztet arra, hogy ha egy belső szolgáltató esetlegesen alvállalkozót vesz igénybe, azt a Szerződés szabályainak betartásával kell tennie.

- Az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontjában a közös álláspont a belső szolgáltató területi elvét teszi rugalmasabbá annak lehetővé tétele érdekében, hogy az bizonyos kivezető vonalakat működtetni tudjon.

- Az 5. cikk (2) bekezdésének c) pontjában a Tanács olyan rendszert hoz létre, amely lehetővé teszi a belső szolgáltatók számára, hogy részt vegyenek a versenyben, mielőtt végleg versenyeztetnék őket a hazai piacukon.

A 7. módosítás, amely a közszolgáltatások versenyeztetési eljárása alkalmazásának pozitív értékelését mérsékli, lényegében a (6) preambulumbekezdésben szerepel a következőképpen „ha a megfelelő védzáradékok megvannak”.

Az ajánlati felhívások szabályait illetően a 80. módosítás, amely tárgyalásokat tesz lehetővé az illetékes hatóságok és a pályázók között, lényegében a (17) preambulumbekezdésben és az 5. cikk (3) bekezdésében szerepel. Az illetékes hatóságot megfelelő hirdetésre kötelező 81. módosítás a (23) preambulumbekezdésben és a 7. cikk (2) bekezdésében szerepel.

Átláthatóság

A 82. és a 83. módosítás, amely megerősíti a tagállamok és az illetékes hatóságok azon kötelezettségét, hogy időszakonként a rendelet végrehajtására vonatkozó jelentéseket nyújtsanak be, elveikben a (24) preambulumbekezdésben, valamint a 7. cikk (1) bekezdésében és a 8. cikk (2) bekezdésében szerepelnek.

Ezen kívül az Európai Parlamentnek a 95. módosításban kifejezett kérésének megfelelően a 11. cikk előírja bizottsági jelentés benyújtását, amely különösen a személyszállítási szolgáltatások minőségének változását értékeli, az átmeneti időszak befejeződése után.

A verseny torzulása

A 67., 68., 91. és 94. módosítások – amelyek célja a verseny torzulásainak megelőzése, amely előnyeit azon szolgáltatók élvezhetik, akik számára közvetlenül ítéltek oda közszolgáltatási szerződéseket – lényegében az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontjában, valamint a 8. cikk (6) bekezdésében szerepelnek, amely az átmeneti időszaktól bevezeti a kölcsönösség elvét.

Sürgősségi intézkedések

A Parlament 70., 78., 85. és 86. módosítása lehetővé teszi az illetékes hatóságok számára, hogy sürgős esetekben – ha a szolgáltató például csődbe ment – közvetlenül ítéljenek oda szerződéseket. Ezt a célkitűzést az 5. cikk (5) bekezdése tükrözi.

Védzáradékok

A Bizottság és a Tanács követte az Európai Parlamentet, mivel azok 71. és 72. módosításai eltörlik azon rendelkezéseket, amelyek célja a szolgáltatók arra kötelezése, hogy a szolgáltatások egy részét alvállalkozásba adják ki, vagy bizonyos domináns szolgáltatók távoltartása az ajánlattételi felhívások eljárásaitól.

Általános szabályok a díjszabás területén

A maximális díjszabások megállapítását célzó általános szabályokra alkalmazandó rendszerről szóló 130., 76., 77. és 124. módosítás lényegében az (5) preambulumbekezdésben és a 3. cikk (2) bekezdésében szerepel. Azon szolgáltatások esetében, amelyek a díjszabási kötelezettségek ellentételezéseként csak pénzügyi kompenzációt kapnak, a közös álláspont a 3. cikk (3) bekezdésében megadja a lehetőséget arra, hogy ne a rendeletet, hanem a Szerződésnek az állami támogatásokra vonatkozó szabályait alkalmazzák, amely így magába foglalja e kifizetések bejelentését.

Közszolgáltatási kötelezettségek kompenzációja

A szolgáltatók kártalanítására vonatkozó 13. módosítás lényegében az 1. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében, valamint a melléklet 2. pontjában szerepel.

A 19. módosítás, amely célja annak lehetővé tétele, hogy a szolgáltatók a liberalizált piacokon nyert hiteleket a személyszállítási szolgáltatások nyújtására fordítsák, szintén átkerült. Valójában a melléklet 5. cikkében szereplő, a bevételek ilyen áthelyezésének tilalma nem alkalmazandó a nem liberalizált piacokon szerzett bevételekre.

A közvetlenül, ajánlattételi felhívás nélkül odaítélt közszolgáltatási szerződések keretében a kompenzációs szabályokra vonatkozó 89. és 96. módosítás lényegében a 4. cikk (2) bekezdésében, a 6. cikkben, valamint a mellékletben szerepel.

Átmenet

A 90., 92. és 93. módosítás, amelyek célja az átmeneti időszak meghosszabbítása és a folyamatban lévő szerződésekre alkalmazandó rendszer rugalmasabbá tétele, lényegében a 8. cikk (2) és (5) bekezdésében, és a 10. cikk (1) bekezdésében jelenik meg. A 12. cikk előírja, hogy a rendelet a HL-ban való kihirdetését követő harmadik évben lép hatályba. E hatálybalépési időszak végén egy új, 12 éves átmeneti időszak kezdődik a közszolgáltatási szerződések odaítélésére vonatkozó rendelkezések alkalmazására. E rendelkezések rugalmasabbá teszik a meglévő szerződésekre vonatkozó rendszert azért, hogy fokozatos megfelelést tegyen lehetővé minden tagállamban a személyszállítás megszervezése területén.

4.2 A Parlamentnek a Bizottság által elvetett, és a közös álláspontból kimaradt módosításai

Hatály

A 23. módosítás a rendelet hatályát a helyi közlekedésre korlátozza. Ez az álláspont a szárazföldi közlekedés egy része tekintetében az 1969-es rendelet hatályban tartásához, és az azt kísérő jogbizonytalansághoz vezetne. A hatály így a „Személyek vasúti és közúti szállítása” marad.

Közszolgáltatási szerződések odaítélésének szabályai

A 9., 62., 63., 65. és 120. módosítás a bizonyos típusú szállítási szolgáltatások versenyeztetésének egyedi feltételeire vonatkozik: az integrált szállítás, a metrón vagy részben föld alatti metrón történő szállítás, vagy a szolgáltatók kezdeményezésére létrehozott új vonalak is. E módosítások tárgya nem releváns, mivel a közös álláspont az illetékes hatóságok szabad választását tartja fenn. Ez az elv egyszerre vonatkozik az integrált szállítási szolgáltatásokra, a metró és a részben föld alatti metró szolgáltatására, vagy új vonalakra. Az ilyen helyzetek tekintetében már nincs szükség egyedi kivételek meghatározására. E módosításokat tehát elvetették.

A 64. módosítás eltörli az illetékes hatóság azon kötelezettségét, hogy egy évvel előre jelezze szállítási közszolgáltatási szerződés versenyeztetésére vagy közvetlen odaítélésére irányuló szándékát. Mivel a szabad választás elvének megfelelő átláthatósággal kell járnia, a Bizottság és a Tanács szükségesnek ítélte e közlési kötelezettség fenntartását a (23) preambulumbekezdés és a 7. cikk (2) bekezdése révén.

A 69. módosítást, amelynek tárgya a „minőség-összehasonlítás” eljárása, nem került át sem a Bizottság által felülvizsgált javaslatba, sem pedig a közös álláspontba.

Kapcsolat a közbeszerzési joggal

Az Európai Parlament 24. módosítása a „közbeszerzési” irányelvek alkalmazásáról szóló rendelet rendelkezéseit részesíti előnyben. Ez az elsőbbség sérti a Kereskedelmi Világszervezet közbeszerzéseiről szóló megállapodásban a Közösség által vállalt kötelezettségeket. A közös álláspont nem veszi át a rendeletnek a „közbeszerzési” irányelvek feletti elsőbbségének gondolatát. Azonban a tisztázás érdekében a Tanács által beterjesztett 1. cikk (3) bekezdése előírja, hogy a rendelet nem alkalmazandó a közmunka-koncessziókra.

Fogalommeghatározások

A 107. és a 119. módosítás kiegészíti a kizárólagos jogok meghatározását, Úgy tűnt, hogy e kiegészítések nem állnak tényleges kapcsolatban a szóban forgó meghatározással, ezért azokat nem vették át.

Mivel ez az ágazat nem tartozik a rendelet hatálya alá, a belvízi utak meghatározására vonatkozó 26. módosítás nem releváns. Egyébként a (8) preambulumbekezdés és az 1. cikk (2) bekezdése mutatja, hogy a belvízi szállítás a szóban forgó kis terjedelem miatt nem tartozik a rendelet hatálya alá, és megadják az ezen ágazatra alkalmazandó rendszert.

A 27. módosítás a szolgáltató fogalmának szerkesztési változtatását képezte, így nem került be.

A kis távolságra történő személyszállítás meghatározásáról szóló 28. módosítás nem releváns, mivel ezt a fogalmat már nem használják a közös álláspontban.

A 30. módosítás bevezeti a mozgáskorlátozott személyek külön meghatározását, amely nem került be a közös álláspontba.

Közszolgáltatási szerződések

A 33., 34., 35., 36., 37., 38., 39., 40., 41., 43., 44., 45., 46., 47., 48., 49., 116., 127. és 131. módosítás módosítja és megerősíti azon előírások listáját, amelyet a hatóságoknak a közszolgáltatási szerződések odaítélésénél figyelembe kell venniük.

E módosítások tárgya nem releváns, amennyiben sem a Bizottság sem a Tanács nem fogadott el olyan megközelítést, amely megállapítaná az odaítélés kötelező követelményeinek listáját. Egy ilyen lista gyorsan alkalmatlannak vagy kontraproduktívnak bizonyulhatna.

Az elfogadott megközelítés – amely a szubszidiaritás elvét a leginkább tiszteletben tartja – teljes szabadságot ad az illetékes hatóságoknak azon elemek megállapításában, amelyeket a szerződés odaítélésekor figyelembe kell venni, és így azok elsőbbségének meghatározásában a személyszállítás területén. Mindamellett a (13a) preambulumbekezdés meghatározza, hogy a hatóságok minőségi szabályokat állapíthatnak meg például a munkafeltételek, az utasok jogai, a környezetvédelem, vagy a mozgáskorlátozott személyek igényei tekintetében.

A 108., 55., 56., 57., 58. és 59. módosítás előírja, hogy a közszolgáltatási szerződéseknek bizonyos rendelkezéseket kell tartalmazniuk a szerződés felmondása, éves tevékenységi jelentés benyújtása, eszközfenntartás, szankciók rendszere és a záradékok rendszere tekintetében. Ezek a módosítások nem kerültek be, mivel az ilyen rendelkezések a szubszidiaritás és a szerződés egyensúlya elvének hatálya alá tartoznak, amelyeket a feleknek egymás között kell meghatározni.

Ugyanezen okokból a 133. és 144. módosítást, amely a kiválasztott szolgáltató számára előírja a fizetett alkalmazottak jogainak fenntartását, a Bizottság és a Tanács szintén nem vette át. Mindazonáltal a munkavállalók védelme tekintetében a (13) preambulumbekezdés és a 4. cikk (7) bekezdése kifejezetten előírja, hogy a hatóságok az ajánlattételi felhívás keretén belül a pályázó szolgáltatóknak kötelezővé tehetik a korábban felvett személyzet számára bizonyos jogok megtartásának felajánlását.

Fellebbezési eljárás

Az illetékes hatóság határozata elleni fellebbezési eljárásokra vonatkozó 8., 84., 85., 86. és 87. módosítás tárgya nem tartozik a közös álláspont hatálya alá, mivel az e tárgyban már nem határoz meg egyedi eljárásokat.

Harmadik országok szolgáltatói

A 4., 20., 74. és 125. módosítás tárgya a bejutási feltételek és a harmadik országok szolgáltatóira vonatkozó szabályok, amelyek nem szerepelnek, mivel sem a Bizottság javaslata, sem pedig a Tanács közös álláspontja külön nem foglalkozik ezzel a szemponttal. E módosításokat tehát nem vették át.

4.3 Az Európai Parlamentnek a Bizottság által elvetett, és a közös álláspontba részben vagy egészben átvett módosításai

Kis- és középvállalkozások

A 17. és a 19. módosítás célja a kkv-k egyedi érdekei figyelembevételének biztosítása a helyi szállítási piacon. E módosításokat nem vették át a Bizottság javaslatába, de azok egyértelműen tükröződnek a közös álláspont 5. cikkének (4) bekezdésében, amely magasabb szintű, a kkv-knek – az ugyanezen cikkben meghatározottak szerint a 20 járműnél kevesebbet működtető társaságok – odaítélt szerződésekre alkalmazandó egyedi küszöbértéket vezet be. Emlékeztetni kell arra, hogy ez a rendelkezés figyelembe veszi azon helyi piac teljesen egyedi szerkezetét, amelyben a kkv-k néha meghatározó szerepet játszanak. Sőt, a szállítási ágazat a Szerződés „Közlekedés” fejezete egyedi szabályainak hatálya alá tartozik.

4.4 Új elemek

Hatály

A (8a) és a (29) preambulumbekezdés és az 1. cikk (2) bekezdése az áruszállítási közszolgáltatásoknak a rendelet hatálya alól történő kikerülésére vonatkozik, és megállapítja az ezen ágazatban alkalmazandó rendszert.

Átláthatóság

A 7. cikk (3) bekezdése bevezeti az illetékes hatóság azon kötelezettségét, hogy vasúti szállítási szolgáltatások közvetlen odaítélése esetén bizonyos információkat nyilvánosságra hozzon.

A 7. cikk (4) bekezdése kötelezi az illetékes hatóságot arra, hogy bármely érdekelt fél kérésére adja át a közszolgáltatási szerződés odaítéléséről szólóindokolt határozatát.

A Szerződéssel való összeegyeztethetőség

A 9. cikk (2) bekezdése meghatározza a szállítások összehangolása feltételeinek megfelelő támogatásokra alkalmazandó rendszert, vagy amelyek megfelelnek a rendelet hatálya alá nem tartozó, a közszolgáltatás fogalmában benne rejlő kötelezettségeket érintő visszatérítésnek. Következésképpen a 10. cikk (2) bekezdése előírja a vasúti, közúti és belvízi közlekedéshez nyújtott támogatásokról szóló, 1970. június 4-i 1107/70 tanácsi rendelet hatályon kívül helyezését.

5. KÖVETKEZTETÉSEK

A Bizottság úgy véli, hogy a minősített többséggel 11.12.2006. elfogadott közös álláspont nem érinti a felülvizsgált javaslata céljait és megközelítését, így az fenntartható.

[1] A Tanács 1969. június 26-i 1191/69/EGK rendelete a vasúti, közúti és belvízi közlekedési közszolgáltatás fogalmában benne rejlő kötelezettségek terén a tagállamok tevékenységéről (HL L1 56., 1969.6.28., 1. o.). A legutóbb az 1893/91/EGK rendelettel (HL L 169., 1991.6.29., 1. o.) módosított rendelet.

[2] A COM(2002)107 végleges által módosított COM (2000)7 végleges - 2000/0212 (COD).

[3] A C-280/00. sz. Altmark Trans GmbH és Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ügyben 2003. július 24-én hozott ítélet.