Ez a közlemény elsősorban a Bizottság által ellátott felügyeleti szerep eredményeire összpontosít, mindamellett a tagállami kontrollokra vonatkozó információkat is tartalmaz.

2.korrekciós mechanizmusok (elsősorban a tagállamokra kivetett pénzügyi korrekciók, de az uniós kifizetések kedvezményezettjeire kiszabott visszafizettetések is).

Kohézió: a fejlesztések kiterjednek a nettó pénzügyi korrekció alkalmazására, ami további ösztönzőt vezet be a tagállamok számára, hogy javítsák a kontrollkockázatokon alapuló ellenőrzéseket figyelembe véve a megerősített megbízhatósági csomagot, amely magában foglalja a rendszerek működésére, valamint a jogszerűségre és a szabályszerűségre vonatkozó ellenőrzési véleményt és a fennmaradó hibaarányokat tartalmazó éves ellenőrzési jelentéseket; az átalánykorrekciók jogalapjának megerősítésére; továbbá az ismétlődő hiányosságok korrekciójának növelésére.

A pénzügyi korrekció lehet nettó (például a mezőgazdasági szakpolitika területén), ami azt jelenti, hogy az érintett összegeket ténylegesen visszatérítik az uniós költségvetésbe, vagy ellentételezni lehet további új elszámolható kiadásokkal szemben (a kohéziós politika terén). Mindkét esetben valódi hatás érvényesül, mivel a nem elszámolható kiadások pénzügyi következményeit – még ellentételezés esetén is – az érintett tagállam viseli saját forrásaival (a nemzeti költségvetésből).

c) amennyiben a tagállam súlyosan megsértette irányítási és kontrollkötelezettségeit.

Az EMVA esetében a közös rendelkezésekről szóló rendelet (CPR) az időközi kifizetések megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselő (vagyis a főigazgató) általi megszakításáról is rendelkezik, amely további gyors és reaktív eszközként szolgál, amennyiben aggályok merülnek fel a kifizetések jogszerűségére és szabályszerűségére vonatkozóan. Az EMGA esetében a havi kifizetések ritmusa nem teszi lehetővé a megszakítási eljárás alkalmazását.

Az EMGA vonatkozásában a kedvezményezettekkel visszafizettetett összegeket – miután a tagállam az igazgatási költségek fedezésére levont belőle 20 %-ot – jóváírják és címzett bevételként lekönyvelik az uniós költségvetésben. Annak érdekében, hogy kezeljék a jogosulatlan kifizetések visszafizettetése során néhány tagállam tekintetében előforduló késedelmet, egy jogi elszámolási mechanizmus úgy rendelkezik, hogy minden olyan jogosulatlan kifizetés 50 %-át, amelyet a tagállamok nem fizettetnek vissza a kedvezményezettekkel 4 éven belül, illetve jogi eljárásokat magukban foglaló ügyek esetén 8 éven belül, a nemzeti költségvetésükre kell terhelni (50/50 szabály). A tagállamok még ilyenkor is kötelesek folytatni a visszafizettetési eljárást és – amennyiben azt nem teszik meg a szükséges gondossággal – a Bizottság a szabályszerűségi záróelszámolási eljárást követően úgy dönthet, hogy a teljes kintlévő összeget az érintett tagállamokra terheli. Ezen túlmenően a tagállamoknak minden kintlévő adósságot be kell számítaniuk az adós javára a jövőben teljesítendő kifizetésekbe (kötelező ellentételezés). Ez a rendszer ösztönzi a tagállamokat a szabálytalan kifizetések indokolatlan késedelem nélküli tényleges visszafizettetésére.

A megosztott irányítás keretében minden pénzügyi korrekció – típusától függetlenül – hatást gyakorol a nemzeti költségvetésekre; a pénzügyi korrekciók hatása tagállami szinten mindig negatív, még akkor is, ha semmilyen visszatérítésre nem került sor az uniós költségvetésbe.

A közvetlen és a közvetett irányítás keretében a megelőző intézkedések magukban foglalják a kedvezményezettek által igényelt kiadások elszámolhatóságára vonatkozóan az illetékes szolgálatok által végzett ellenőrzéseket. Ezek az előzetes ellenőrzések a programok irányítási folyamatainak részét képezik, és céljuk, hogy megalapozott bizonyosságot nyújtsanak a kifizetendő kiadások jogszerűségéről és szabályszerűségéről. A Bizottság szolgálatai a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás – és azáltal a szabálytalanságok kockázatának csökkentése – érdekében továbbá iránymutatást is nyújthatnak, különösen szerződéses kérdésekkel kapcsolatban.

Mindkét eljárás gyors megállapodást tesz lehetővé a tagállammal az elvégzendő kiegészítő ellenőrzésekről és – szükség esetén – megfelelő korrekciós intézkedések végrehajtásáról. Szükség szerint, súlyos hiányosságok esetében és amennyiben a Bizottság szolgálatai úgy vélik, hogy az érintett hatóságok a megszakításra vonatkozó jogszabályi határidőn belül (legfeljebb 6 hónapos időszak) nem hoztak intézkedést vagy a meghozott intézkedés nem elegendő, a Bizottság hivatalos felfüggesztési eljárást is indít, amely a tagállamnak címzett, felfüggesztést kilátásba helyező levéllel veszi kezdetét.

E megelőző intézkedések (megszakítás az EMVA esetében, illetve felfüggesztés az EMGA és az EMVA esetében egyaránt) lehetővé teszik, hogy a Bizottság késedelem nélkül és hathatósan lépjen fel az uniós költségvetés védelmében: új kifizetésekre nem kerül sor, illetve ezek a felfüggesztés időtartama alatt a becsült kockázatnak megfelelő mértékben csökkennek. Emellett – ahogyan az a korábbi programozási időszakok során is tapasztalható volt – a feltárt szabálytalan kifizetéseket teljes mértékben fedezik a nettó pénzügyi korrekciók. További információk a 2.1. szakaszban találhatók.

Különösen az EMVA vonatkozásában a Bizottság folytatja a hibák alapvető okainak feltárására irányuló erőfeszítéseit (ad hoc munkacsoportot hozott létre), valamint továbbra is javasolja és ösztönzi az egyszerűsített támogatási rendszerek lehető legszélesebb körű alkalmazását, mivel azok esetében alacsonyabb a hibalehetőség kockázata. Átfogóbban nézve a Bizottság az érdekelt felekkel együtt egyszerűsítési folyamatban vesz részt, amelynek során valamennyi jogi aktust és iránymutatást értékelik azzal a céllal, hogy azonosítsák az összes lehetséges egyszerűsítést, és a lehető leghamarabb megtegyék a szükséges módosításokat: rövid távon a felhatalmazáson alapuló és végrehajtási aktusokra, valamint az iránymutatásokra, hosszú távon pedig az alap-jogiaktusokra vonatkozóan.

A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan megerősítették a KAP szabályozási eszközeit, így többek között mindkét pillér közös monitoring- és értékelési rendszerrel rendelkezik, egyszerűsítették/felgyorsították a szabályszerűségi záróelszámolási eljárást, pontosították a nettó pénzügyi korrekciók alkalmazására vonatkozó kritériumokat és módszertant, valamint új, reprezentatív mintákon alapuló modellt vezettek be a bejelentett kiadások jogszerűségére és szabályszerűségére vonatkozóan az igazoló hatóság által adott bizonyosságra.

A Bizottság további lépéseket tesz majd az eljárás egyszerűsítésére. Először is az új horizontális KAP-rendelet pontosan meghatározza az egymást követő lépések természetét, hatókörét és sorrendjét, valamint a pénzügyi korrekciók különböző típusait. Másodsorban a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok rendelkezései (a pénzügyi korrekciók számításának módszere és kritériumai) és a végrehajtási aktusok rendelkezései (a szabályszerűségi záróelszámolási eljárás részletezése, kötelező határidőkkel) a tervek szerint tovább egyszerűsítik a jogi keretszabályokat, és korlátozzák majd az indokolatlan késedelmek kockázatát. Harmadszor a Bizottság a határidők szigorú betartása érdekében fokozni fogja a szabályszerűségi záróelszámolási eljárások előrehaladásának ellenőrzését.

C. Rövidebb szabályszerűségi záróelszámolási eljárás

Az uniós költségvetést fenyegető, feltárt kockázatok kivétel nélkül nettó pénzügyi korrekciót eredményeznek, mivel a Bizottságot a jog kötelezi arra, hogy a finanszírozásból minden jogszerűtlennek talált kiadást kizárjon. Az EMGA és az ERFA nettó pénzügyi korrekcióit egyaránt az új horizontális KAP-rendelet szabályozza, amely még jobban szigorítja az eljárást, olyan mértékben, hogy a pénzügyi korrekciók összegének megállapítására vonatkozó módszert és kritériumokat most már a felhatalmazáson alapuló jogi aktus írja elő. Mind a költségvetési rendelet, mind az új horizontális KAP-rendelet rangsorolja a nettó pénzügyi korrekciók egyes típusait: eszerint átalánykorrekció csak akkor alkalmazható, ha arányos mértékű erőfeszítéssel kiszámított vagy extrapolált korrekciók nem állapíthatók meg.

A Számvevőszék nemrégiben végzett ellenőrzésének keretében ismertetett magas hibaarány miatt 2013-ban jelentősen több ellenőrzés – szám szerint 35 – irányult az EMVA kiadásainak területére. Ez a tendencia 2014-ben is folytatódott, amikor is az ellenőrzések száma elérte a 45-öt, vagyis a 2012. évi szám (23) majdnem kétszeresét. Egy további következmény, hogy néhány tagállamot minden évben ellenőriznek, amíg azok valamennyi súlyos hiányosságot nem orvosolják. Az időszakra vonatkozó ellenőrzési stratégia megerősített kockázatelemzésen és folytatólagos hároméves programon alapul, amely biztosítja majd a kiadások összességének jobb lefedettségét, mégpedig a jobb ellenőrzési lefedettség elérése érdekében, és elsősorban a tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben tapasztalható súlyos és/vagy rendszerszintű hiányosságokra összpontosít. A leginkább kockázatos területeken rendszeralapú megközelítésben intenzívebb ellenőrzési tevékenységeket folytatnak majd.

A Bizottság minden évben 2–4 szabályszerűségi záróelszámolási határozatot fogad el egyéni pénzügyi korrekciók csomagjára vonatkozóan. Az uniós költségvetésbe való visszatérítések tényleges végrehajtása elhalasztható részletfizetés vagy halasztó határozat révén. A részletfizetés lehetőségével eddig Bulgária, Franciaország, Görögország, Litvánia, Portugália, Románia és Spanyolország élt. Ezenfelül a Bizottság 2012-ben új rendelkezést vezetett be, amely a pénzügyi korrekciók visszafizetésének elhalasztását tette lehetővé az uniós pénzügyi támogatásban részesülő tagállamok számára azzal a feltétellel, hogy a pénzügyi korrekciók eredeténél tapasztalt hiányosságokat orvosolni kell. A halasztást követően a korrekciók éves részletben teljesítendők. Eddig Portugália és Görögország kapott halasztást. 2014 végéig 1,1 milliárd EUR összegre vonatkozóan fogadtak el részletfizetési határozatot, míg 2015 januárjában további 1,3 milliárd EUR összegben fogadtak el ilyen határozatokat (összesen 2,4 milliárd EUR).

A KAP-ra vonatkozó jogi keret szerint a Bizottság által a tagállamokra kiszabott pénzügyi korrekciók mindig is nettó korrekciók voltak. Az összegeket a tagállamok ténylegesen visszatérítik, és az összegek az uniós költségvetésben címzett bevételként jelennek meg. Ezek a közös agrárpolitika kiadásainak fedezésére szolgálnak, és nem rendelhetők egyes tagállamokhoz.

A közvetlen és a közvetett irányítás keretében és a költségvetési rendeletnek megfelelően a visszafizetési felszólítást az engedélyezésre jogosult tisztviselő állapítja meg a jogosulatlanul kifizetett összegekre. A visszafizetés történhet az adós által végrehajtott közvetlen banki átutalással (és ez az uniós költségvetés számára bevételt jelent, amelyet ugyanarra a programra újra fel lehet használni), vagy a Bizottság adóssal szembeni egyéb kötelezettségeinek megfelelő csökkentésével. A Bizottság szolgálatai a „forrásnál” is végrehajtanak visszafizettetéseket azáltal, hogy a teljesített kifizetésekből levonják a nem támogatható kiadást (melyet korábbi vagy aktuális költségtérítési igényekben azonosítottak).

Amennyiben az adott év február 15-e után végrehajtott uniós (bizottsági, ezen belül OLAF-, illetve számvevőszéki) ellenőrzések az adott számviteli évet érintő súlyos hiányosságra utaló szabálytalanságot tárnak fel, a Bizottság kötelessége, hogy – a rendeletben felsorolt feltételek fennállása esetén – nettó pénzügyi korrekciót alkalmazzon. Az ebből következő pénzügyi korrekció mindig nettó lesz, mert a programra előirányzott összeg és az érintett tagállam számára előirányzott teljes támogatás automatikusan csökken a korrekció összegével, még akkor is, ha a tagállam elfogadja a pénzügyi korrekciót.

A Bizottság a következő megbízhatósági csomag benyújtásáig elvégzi kockázatalapú ellenőrzéseit. A dokumentumok áttekintése, helyszíni ellenőrzések és a tagállami auditok egyes mintákra irányuló megismétlése alapján megvizsgálja, hogy a közölt információk megbízhatók-e, és így a jogszerűségről és szabályszerűségről kialakított állásfoglalás megbízható alapját képezik-e. Prioritást élvez azon programok ellenőrzése, amelyek jelentős hatást gyakorolnak a számviteli évben a megfelelő alaphoz kapcsolódóan teljesítendő bizottsági kifizetésekre. Az ellenőrzési prioritások kockázatalapú kritériumainak meghatározása során a Bizottság a tagállami hatóságok korábbi teljesítményét is figyelembe veszi.

Amennyiben a kiadásokra vonatkozó, a Bizottságnak az igazolt elszámolás benyújtását megelőzően végrehajtott uniós ellenőrzések pénzügyi korrekciót szükségessé tevő szabálytalanságot tárnak fel, a 2007–2013 közötti időszakhoz hasonlóan most is két lehetőség van:

C. Az adott év február 15-ét megelőzően feltárt szabálytalanságok/hiányosságok pénzügyi korrekciója

Az új pénzügyi irányítási ciklusban a határidő a számviteli évet követő év február 15-e. Az adott határidőig a tagállamoknak be kell nyújtaniuk a Bizottság számára a program elszámolásait, a vezetői nyilatkozatot, az ellenőrzési véleményt és a vonatkozó jelentéseket. A tagállamok igazolják az éves elszámolásban feltüntetett kiadások jogszerűségét és szabályszerűségét.

A 2014–2020 közötti programozási időszakra vonatkozóan jelentős változást vezettek be: a közös rendelkezésekről szóló rendelet 145. cikkének (7) bekezdésében foglalt bizonyos feltételek mellett a Bizottság köteles nettó pénzügyi korrekciót alkalmazni. Ezekben az esetekben nem érvényesül többé a tagállam jelenleg meglévő azon lehetősége, hogy a korrekciót elfogadja, és az uniós forrásokat újra felhasználja.

A Bizottság arra utasította szolgálatait, hogy dolgozzanak ki közös módszertant kontrollköltségeik és -hasznaik kiszámítására, hogy javuljon a konzisztencia és olyan megbízható eredmények szülessenek, amelyek felhasználhatóak a működő kontrollrendszerek relatív költséghatékonyságának meghatározására (lásd a Bizottság 2014. évi összefoglaló jelentését). A megosztott irányítás alá tartozó kiadások tekintetében a kontrollok költségeinek és költséghatékonyságának kiszámítása során figyelembe kell venni a tagállami irányítási és kontrolltevékenységeket is.

A költségvetési rendelet követelményével összhangban a Bizottság „eredményekre összpontosító költségvetési stratégiájának” fontos célkitűzése a költséghatékonyság biztosítása az irányítási és kontrollrendszerek kialakítása és alkalmazása során, mivel e rendszerek révén megelőzhetők, illetve feltárhatók és korrigálhatók a hibák. A kontrollstratégiák kapcsán ezért a kockázatosabb területeken magasabb szintű ellenőrzést és gyakoriságot kell fontolóra venni, és biztosítani kell a kontrollok által nyújtott hozzáadott értéket. Ez azért fontos, mert a kontrollok jelentős igazgatási terhet helyeznek a kedvezményezettek vállára, és esetlegesen a programokban való részvételtől is eltántorítják őket. Továbbá a nem hatékony és nem eredményes kontrollok olyan erőforrásokat emésztenek fel, amelyek máskülönben elősegítenék az eredmények megvalósítását.

Az uniós pénzügyi érdekek védelme tehát – a költségvetési rendelet által kínált minden más lehetséges eszközön felül – az egyedi tranzakciók Bizottság általi előzetes ellenőrzése, valamint az azt követő kontrollok vagy ellenőrzések, továbbá – amennyiben nem tartották be az elfogadott eljárásokat, vagy a tevékenységek nem voltak jogosultak uniós finanszírozásra – a jogosulatlanul folyósított pénzeszközök ezekből adódó visszafizettetése révén valósul meg.

A projekt végrehajtását a projekt élettartama alatt végig nyomon követik. A költségtérítési igények alapján történő kifizetések mindegyikét előzetes ellenőrzéseknek vetik alá a standard eljárások szerint, amelyek (a 375 000 EUR-t meghaladó kifizetések esetében) magukban foglalják a képesített könyvvizsgáló által kiadott ellenőrzési tanúsítványt. A standard kontrollok mellett a kapott információ és az ügylet kockázata alapján további célzott ellenőrzéseket is el lehet végezni.

I. A már hatályos egyéb intézkedéseket továbbra is alkalmazni kell

A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktusba olyan rendelkezést épített be, amely az első korrekciónál nagyobb mértékű korrekció alkalmazását teszi lehetővé abban az esetben, ha valamely uniós ellenőrzés egy korábbi pénzügyi korrekció ellenére ugyanolyan hiányosságot tapasztal. Ez világos üzenet a tagállamok számára a tekintetben, hogy súlyos hiányosság esetén késedelem nélkül és tartós hatást elérve kell módosítaniuk igazgatási és kontrollrendszereiket.

Az átalánykorrekciók előző programozási időszak alatt alkalmazott szintjei – 5 %, 10 %, 25 % és 100 % – nem változnak. E megközelítésmódot a Bíróság ítélkezési gyakorlata is megerősítette. Mindamellett a közös rendelkezésekről szóló rendeletnek megfelelően bármely pénzügyi korrekciós szint alkalmazására vonatkozó döntés során figyelembe kell venni az arányosság elvét és az uniós költségvetést érintő fennmaradó kockázatot. Ezért, amennyiben a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal összhangban meghatározott átalánykorrekció alkalmazása aránytalan lenne, a Bizottság csökkentett átalánykorrekciós szintet alkalmaz.

A közös rendelkezésekről szóló rendelet felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusban határozza meg az irányítási és kontrollrendszer értékelési kritériumaira vonatkozó részletes szabályokat (köztük a súlyos hiányosságok főbb típusait), az alkalmazandó pénzügyi korrekció szintjének megállapítására vonatkozó kritériumokat, valamint az átalánykorrekciók és az extrapolált pénzügyi korrekciók alkalmazására vonatkozó kritériumokat. A felhatalmazáson alapuló jogi aktust 2014. március 3-án fogadták el (480/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet). A Bizottság így szilárdabb jogalapra támaszkodhat majd a 2007–2013 közötti programozási időszakhoz képest, amelyben egy jogilag nem kötelező iránymutatás alapján alkalmazott hasonló elemeket. Továbbá a jogi aktus azt is elősegíti majd, hogy a programban érdekelt felek előzetesen ismerjék az értékelési kritériumokat és az átalánykorrekciók szintjeit.

Romániát illetően az újra előforduló problémák alapvető okainak kezelése érdekében a Bizottság együttműködik a nemzeti hatóságokkal, hogy megerősítsék a román irányítási és kontrollrendszereket, és szorosan nyomon követi az elfogadott cselekvési terv végrehajtását. Ezenfelül a nemzeti ellenőrző hatóság számos kiemelt kockázatú projekt esetében ellenőrizte a közbeszerzési eljárásokat, és a feltárt hibákat jelenleg korrigálják az érintett projektek szintjén tett pénzügyi korrekciók révén (a 25 %-os átalánykorrekciót helyettesítve). A Bizottság abban is támogatja a román hatóságokat, hogy folytassák az egyszerűsítést és a csalások megelőzésére és felderítésére szolgáló ARACHNE eszköz alkalmazását.

A Bizottság a fent említett fenntartások kezelése érdekében 2014-ben tovább erősítette a meglévő cselekvési terveket a bizottsági szolgálatokon belüli együttműködés és elemzés javítása és a tagállamokkal folytatott intenzív párbeszéd alapján. E megközelítést követve a 2012-ben létrehozott ad hoc mezőgazdasági munkacsoport további megbeszéléseket tartott, amelyeken folytatták a Bizottságon belüli elemzési és stratégiaalkotási tevékenység fejlesztését, ezzel párhuzamosan pedig fejlesztették a hibaarányok csökkentésére vonatkozó tagállami cselekvési tervekről szóló, valamennyi tagállam által tett jelentések rendszerét. Ennek keretében hangsúlyosabbá tették az ellenőrzési eredmények rendszeres nyomon követését, valamint javították a monitoringcélokat szolgáló mutatószámokat és mérföldköveket. A Bizottság 2014-ben kifejlesztett egy új informatikai eszközt is, amelynek segítségével hatékonyabban és következetesebben tudja összegyűjteni és kezelni a tagállami cselekvési tervekből kinyert információkat.

A 2013. évi éves cselekvési tervek vonatkozásában a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság a fel nem tárt és ebből következően be nem jelentett hibák tükrözése érdekében kiigazította a tagállami kontrollstatisztikákat, és 5,2 %-os hibaarányt számított ki. Mivel ezt a kifizető ügynökségek szintjén végezte el, a fenntartások tekintetében célzott megközelítést tudott alkalmazni. Ennek eredményeképpen a főigazgató a tevékenységalapú költségvetés-tervezés egésze helyett 31 kifizető ügynökségre bocsátott ki fenntartást.

A közvetlen kifizetések vonatkozásában a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság a 2013. évi éves tevékenységi jelentésében 15 spanyol kifizető ügynökség, Franciaország, az Egyesült Királyság (Anglia), Magyarország, Görögország és Portugália tekintetében tett fenntartásokat. Franciaország, Spanyolország és Anglia vonatkozásában a Bizottság továbbra is nyomon követi a nemzeti hatóságok által összeállított korrekciós cselekvési terveket. Portugália tekintetében már végrehajtották a cselekvési tervet. Jóllehet Görögország esetében a helyzet jelentősen javult, úgy találták, hogy a cselekvési tervet nem hajtották végre maradéktalanul a meghatározott mérföldkövek és határidők alapján, ezért a Bizottság végrehajtási határozatot fogadott el a hiányosságok által érintett kiadások 2014-es igénylési év szerinti havi kifizetéseinek csökkentésére vonatkozóan. Magyarország tekintetében nem tartották szükségesnek hivatalos cselekvési terv összeállítását a 2013-ban és 2014-ben fennállt egyedi problémákra vonatkozóan. Ezek a problémák a kontrollrendszerrel kapcsolatosak, amelyet a 2015-ös igénylési évtől az új közvetlen kifizetési rendszerrel összefüggésben át fognak alakítani. Franciaország esetében a 2013. november 15-én véglegesített cselekvési tervet negyedéves jelentéstétel révén és szükség esetén ellenőrző látogatások keretében követik nyomon.

Egy 2012-es OLAF-vizsgálat során számos súlyos problémát tártak fel az olasz kifizető ügynökségnél az adósok főkönyveinek teljessége, bizonyos adósságok elévülése, valamint az uniós költségvetésből finanszírozott néhány nemzeti program tekintetében. Ezenfelül a 2013. évi ellenőrzés keretében a Számvevőszék is súlyos aggályokat vetett fel az Olaszországban (AGEA) és Írországban (DAFF) alkalmazott adósságkezelési rendszereket illetően. A Bizottság ezt figyelembe vette a kockázatelemzése során, és 2014-ben ellenőrző látogatást folytatott le Olaszországban, az írországi ellenőrzésre pedig a 2015–2016-os számviteli évben fog sor kerülni.

A tagállamok által végzett irányítási ellenőrzések továbbra is kulcsfontosságú kihívást jelentenek. Az irányítási ellenőrzések 2014-ben elvégzett bizottsági ellenőrzése a következő főbb, már 2013-ban feltárt hiányosságokat erősítette meg e kontrollok végrehajtása tekintetében: az irányítási ellenőrzések formális jellegűek, a közbeszerzési eljárások ellenőrzése elégtelen, az irányító hatóság, illetve a közvetítő szerv szervezeti felépítése nem megfelelő, a feladatok delegálása esetén hiányoznak a képzések és a felügyelet, az irányítási ellenőrzésekre a kiadások igazolását követően kerül sor, valamint nem nyújtanak elegendő iránymutatást és képzést a kedvezményezettek számára.

Az ESZA tekintetében a rendszerellenőrzések során tett főbb megállapítások a következőket érintik: a műveletek kiválasztása, nem megfelelő irányítási ellenőrzés, az ellenőrzési nyomvonal hiánya, nem megbízható informatikai rendszerek, hibák a tanúsítási folyamatban, a nemzeti rendszerellenőrzési jelentések elégtelen megbízhatósága, a szabályok be nem tartása a közbeszerzés és a kiadások el nem számolhatósága terén.

További problémákat például a műveletek támogathatósága területén (Magyarországon, Romániában, Görögországban, Olaszországban és Szlovéniában kiválasztott műveletekre vonatkozóan lefolytatott ellenőrzések), valamint az állami támogatások vonatkozásában tártak fel (utóbbiakkal a versenyképességi programokra vonatkozóan Szlovéniában, Magyarországon, Görögországban, Romániában és Olaszországban végzett ellenőrzések, továbbá a két közvetítő szerv szintjén Spanyolországban tett látogatás keretében foglalkoztak). E három területen (közbeszerzés, támogathatóság, állami támogatások) a Számvevőszék ellenőrzései során is problémákról tettek jelentést.

A 2010-től 2014-ig végzett ellenőrzési munka megerősíti, hogy a tagállamok által lefolytatott irányítási ellenőrzések (első szintű kontrollok) továbbra is kulcsfontosságú kihívást jelentenek. Az irányítási ellenőrzések 2014-ben elvégzett bizottsági ellenőrzéseinek 66 %-a során azonosítottak valamilyen hiányosságot e kontrollok tekintetében, különösen a közbeszerzés területén (a látogatások 58 %-a során azonosítottak problémákat).

A kohéziós politika különböző programozási időszakai egyértelműen jelzik az EU költségvetési ciklusának többéves jellegét. Mivel a 2000-2006 közötti időszak pénzügyi zárása a végéhez közeledik, a pénzügyi korrekciók összege jelentősen magasabb, különösen a 2007–2013 közötti időszakhoz képest. Ez utóbbi időszak pénzügyi korrekciói az elkövetkező években várhatóan továbbra is emelkedni fognak, párhuzamosan azzal, hogy megkezdődik az időszak programjainak a lezárása (néhányuk eléri a 95 %-os kifizetési küszöböt), azonban a sikeres megelőző intézkedéseknek köszönhetően jelentőségük kisebb lesz az előző programozási időszakhoz képest.

A programozási időszak jelenlegi szakaszában a mostanáig korrigált kumulált összegek a költségvetési juttatások 0,9 %-át teszik ki. Míg a 2007–2013 közötti időszak pénzügyi korrekciói a következő években várhatóan tovább emelkednek, mivel megkezdődött az időszak programjainak lezárása, az eddigi számadatok azt mutatják, hogy a korábbi programozási időszakhoz képest átfogóan nézve alacsonyabb a pénzügyi korrekciók volumene. Ez azt tükrözi, hogy az irányítási és kontrollrendszerek egyre inkább képesek arra, hogy még a kiadások Bizottságnak történő bejelentése előtt feltárják a problémákat és kijavítsák a hibákat. Ezt a 2007–2013 közötti időszakban a kohéziós politika terén tapasztalt, a 2000–2006 közötti időszakhoz viszonyított alacsonyabb hibaarányok is alátámasztják. Itt hivatkozunk a tagállamok által ebben az időszakban tett korrekciókra – lásd a 7. szakaszt.

Az ESZA tekintetében a lezárási folyamat 2014 végén ért véget. A Bizottság szolgálatainak 2015. június 30-i becslése szerint a 2000–2006 közötti programozási időszakra vonatkozó pénzügyi korrekciók teljes összege – figyelembe véve a folyamatban lévő pénzügyi korrekciókat is – az ESZA-programok tekintetében 2,4 milliárd EUR-t tesznek majd ki, ami az ESZA-allokáció 3,6 %-át jelenti. Ez két részre bontható: a programok életciklusa alatt hozott pénzügyi korrekciók 1,2 millió EUR-s összegére és a lezáráskor alkalmazott további 1,2 millió EUR-s összegre.

2014 végéig a Bizottság az összesen 379 ERFA-programból 338-at zárt le (2013 végéig 316-ot). A fennmaradó 41 program olyan ügyeket jelent, amelyeknél a tagállam vitatta a Bizottság által javasolt pénzügyi korrekciót, további információkat nyújtott be megfontolásra, illetve kérte a vissza nem fizettethető összegek visszatérítését. Ezeket az ügyeket pénzügyi korrekciós eljárás (meghallgatások) keretében és a vissza nem fizettethető összegekre vonatkozó határozatokkal követik nyomon.

A Bizottság 2014-ben továbbra is aktívan ösztönözte az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazását. Olaszországban, Franciaországban, Írországban és Máltán szemináriumokat rendeztek az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának ösztönzésére, amely eszközt jelent a műveletek jogszerűsége és szabályszerűsége kapcsán előforduló hibakockázatok további csökkentésére, mégpedig a 2014–2020 közötti programozási időszak előkészítésével összefüggésben. Emellett 2014 szeptemberében befejezték a tagállamok számára készített, az egyszerűsített költségelszámolási módszerekről szóló iránymutató feljegyzés frissítését, valamint 2014-ben közzétettek egy olasz esettanulmányt az egyszerűsített költségelszámolási módszereknek a 2007–2013 közötti programozási időszakban való alkalmazásáról.

A fennmaradó kockázatok, valamint az irányító hatóságok szintjén a tagállamoknál és a programoknál feltárt hiányosságok csökkentése érdekében a Bizottság is további kapacitásépítési intézkedésekre vonatkozó kezdeményezéseket tett a 2007–2013 közötti időszak programjai tekintetében. 2013 elején új, az igazgatási kapacitások építésével foglalkozó kompetenciaközpontot hoztak létre az ERFA-t és a Kohéziós Alapot irányító közigazgatások támogatása érdekében. A kompetenciaközpont a közbeszerzésekre vonatkozóan közbeszerzési cselekvési tervet állított össze. Intézkedéseket hoztak az állami támogatási szabályok végrehajtásának javítására is, valamint a meglévő bevált módszerek kihasználása érdekében jelenleg az alapokat irányító közigazgatások közötti információcsere-platformot fejlesztenek.

A problémák feltárását szolgáló fejlesztett kapacitásokat proaktívan használták, hogy javítsák a tagállamok irányítási rendszereinek működését, ugyanakkor végrehajtsák a szükséges pénzügyi korrekciókat. A Bizottság 2008 óta szisztematikusan és következetesen alkalmazta a kifizetések megszakítását és/vagy felfüggesztését a jelentős irányítási hiányosságokkal küzdő programok tekintetében, illetve – függőben lévő kifizetések hiányában – a főigazgatók úgy döntöttek, hogy figyelmeztető levelet küldenek, így elkerülhető volt, hogy az Unió magas hibakockázatú kiadásokat térítsen vissza, ugyanakkor komoly ösztönzést jelentett a tagállamoknak az irányítási és kontrollrendszereik gyors javítására. Ezzel párhuzamosan az Unió és a tagállamok ellenőrző hatóságainak közös munkája lehetővé tette, hogy jobb megállapodásra jussanak a szükséges pénzügyi korrekciókról és azokat végre is hajthassák, hogy többek között átalánykorrekció alkalmazásával megfelelő védelemben részesítsék az uniós költségvetést a szabálytalan kiadásokkal szemben. A tagállamok az e korrekciók által érintett uniós forrásokat cserében újra felhasználhatták más projektekre. Az ilyen korrekciók azonban még mindig jelentős pénzügyi és politikai hatást fejtenek ki az érintett tagállamokban, mivel a szabálytalan kiadást nemzeti forrásokból kell finanszírozni, hacsak azt vissza nem fizettetik a kedvezményezettekkel.

C. A problémák eredményesebb feltárása

A Bizottság saját maga is végez kockázatalapú helyszíni ellenőrzéseket, többek között a kedvezményezettek szintjén, amennyiben úgy véli, hogy bizonyos hiányosságok (különösen az olyan összetett kérdéseket illetően, mint az ERFA/Kohéziós Alap tekintetében a közbeszerzés vagy állami támogatási ügyek) feltáratlanul maradhatnak, illetve azokat nem tárják fel kellő időben. Ez magában foglalja a korrekciós cselekvési tervek végrehajtásának ellenőrzését megszakítások vagy felfüggesztések esetén. Ezek az ellenőrzések a fenntartás alá helyezett programok irányítási és kontrollrendszereinek javulásához is hozzájárulnak azáltal, hogy biztosítják a Bizottságnak a későbbiekben bejelentendő kiadások jogszerűségét és szabályszerűségét. Emellett további, közvetlenebb megbízhatósági forrást nyújtanak a Bizottság számára.

Megerősítették a nemzeti irányítási és kontrollrendszerek azon képességét, hogy a hibákat a kiadások Bizottságnak való bejelentése előtt megelőzzék, feltárják és korrigálják. Egyrészt a bizottsági szolgálatok jelentős irányítási és ellenőrzési erőfeszítéseket tettek, hogy javítsák a tagállamok első szintű ellenőrzéseinek működését. Másrészt a 2007–2013 közötti időszak rendeletei magukban foglalják, hogy az ellenőrző hatóságoknak általános szabályként a műveletek ellenőrzésére vonatkozó statisztikai mintákat kell használniuk. Ez a Bizottság által végzett, jelentős kapacitásépítési erőfeszítéseket eredményező, kimerítő ellenőrzési felügyelettel és iránymutatással együtt nagymértékben elősegítette a tagállamok éves kontrolljelentéseiben szereplő és a Bizottság megbízhatósági eljárásában az irányítási és kontrollrendszerek eredményességére vonatkozó mutatóként használt hibaarányok megbízhatóságának javulását. A Bizottság ezért ellenőrzési munkájának súlypontját át tudta helyezni az ellenőrző hatóságok munkájára vonatkozó megbízhatóság megszerzésére, és a leggyengébbekre, illetve az uniós alapokból legnagyobb mértékben részesülőkre összpontosíthatott. A Bizottság ezenfelül folyamatosan nyomon követi a feltárt hiányosságokat és azt, hogy az ellenőrző hatóság munkája továbbra is kielégítő legyen, amikor egy program megkapja az egységes ellenőrzési státuszt. Az ellenőrző hatóságokkal folytatott szoros együttműködés biztosítja, hogy már nemzeti szinten időben feltárják és megoldják a problémákat, valamint bizottsági szinten is hozzájárul a megbízhatósági eljárás javulásához.

Az ERFA és a Kohéziós Alap tekintetében a Bizottság 2014-ben továbbra is szigorú felügyeleti szerepet töltött be azáltal, hogy a hiányosságok feltárását követően megszakította/felfüggesztette a kifizetéseket, és biztosította, hogy a tagállamok kezeljék az irányítási és kontrollrendszereikben feltárt hiányosságokat. A célkitűzés az volt, hogy feltárjanak és kezeljenek minden jelentős fennálló lényeges kockázatot, hogy megfelelő védelmet nyújtsanak az uniós költségvetés számára, és hogy a programok lezárásáig elfogadható szintre csökkentsék a fennmaradó kockázatot. Ez a 2000–2006 közötti időszakhoz viszonyítva átfogó javulást eredményezett a 2007–2013 közötti programozási időszak tekintetében, és a kohéziós kiadásoknál tapasztalt hibák előfordulása az évek folyamán kedvező tendenciát mutatott a Bizottság által a tagállamokkal együttműködésben tett intézkedéseknek köszönhetően, az alábbiakban ismertetettek szerint.

Az ERFA/Kohéziós Alap programjaira vonatkozóan a Bizottság a 2007–2013 közötti programozási időszak kezdete óta kumuláltan hozzávetőleg 2 milliárd EUR összegben szabott ki pénzügyi korrekciókat (ez az összeg magában foglalja a kiadások Bizottságnak való bejelentését megelőzően vagy azzal egy időben a tagállamok által, a kért korrekciós intézkedések eredményeképpen alkalmazott 782 millió EUR összegű pénzügyi korrekciót – lásd a fent említett, forrásnál tett korrekciókat is), továbbá 237 millió EUR összegben vannak folyamatban pénzügyi korrekciók. A főbb érintett tagállamok a Cseh Köztársaság (719 millió EUR), Magyarország (298 millió EUR), Görögország (257 millió EUR), Spanyolország (237 millió EUR), Szlovákia (152 millió EUR), Románia (146 millió EUR) és Olaszország (105 millió EUR).

A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan azonban jelentős változást vezettek be: a Bizottság köteles nettó pénzügyi korrekciót alkalmazni, amennyiben tagállami szinten korábban nem feltárt, nem bejelentett és nem korrigált súlyos hiányosságokat találnak az uniós ellenőrzések során. Ezekben az esetekben nem érvényesül többé a tagállam jelenleg meglévő azon lehetősége, hogy a korrekciót elfogadja, és az uniós forrásokat újra felhasználja (lásd a 2.4.2. szakaszt).

A megosztott irányítás keretében az összes pénzügyi korrekció és visszafizettetés – végrehajtási módjától függetlenül – hatással van a nemzeti költségvetésekre. Hangsúlyozandó, hogy még ha nem is történik visszatérítés az EU költségvetésébe, a pénzügyi korrekciók tagállami szinten gyakorolt hatása mindig negatív. Ez azért van így, mert a tagállamnak – hogy ne veszítsen el uniós forrásokat – a nem elszámolható kiadásokat támogatható műveletekkel kell helyettesítenie. Ez azt jelenti, hogy az uniós programok szabályai értelmében nem elszámolhatónak minősített kiadások uniós társfinanszírozása elvesztésével járó pénzügyi következményeket (mint alternatív költségeket) a tagállam maga viseli, azokat saját forrásaiból (a nemzeti költségvetésből) fedezi, hacsak vissza nem fizetteti az összegeket az egyes kedvezményezettekkel. Ez utóbbi nem mindig lehetséges: a programszinten (a programirányításért felelős nemzeti igazgatásban észlelt hiányosságok miatt) alkalmazott átalánykorrekciók például nem kapcsolódnak közvetlenül a projektszinten jelentkező szabálytalanságokhoz.

A fentiekben kifejtettek szerint a nettó pénzügyi korrekciókból (lásd az 5.1. szakaszt) és a visszafizettetésekből (lásd a 2.2.2 és a 4.3. szakaszt) származó bevételt címzett bevételként kezelik, megjegyezve, hogy a Bizottság a forrásnál is végrehajt pénzügyi korrekciókat a (korábbi vagy jelenlegi költségtérítési igényekben azonosított) nem elszámolható kiadásoknak a kifizetésekből történő levonásával. A költségvetési rendelet két kivételtől eltekintve nem tartalmaz konkrét rendelkezéseket arra vonatkozóan, hogy hogyan lehet felhasználni a nettó pénzügyi korrekció vagy a visszafizettetés által generált címzett bevételt. Az alkalmazási szabályok 7. cikke értelmében azonban a költségvetési megjegyzések jelzik, hogy mely tételekhez kell könyvelni a címzett bevételeknek megfelelő előirányzatokat. Általánosságban a címzett bevételt ahhoz a költségvetési tételhez vagy alaphoz számolják el, amelyre vonatkozóan a kiadást eredetileg kifizették, és újra fel lehet használni, azonban a címzett bevételeket nem rendelik meghatározott tagállamokhoz.

Tagállami szinten kötelező adminisztratív struktúrát hoztak létre (lásd a 7.1. szakaszt):

A kiadások irányítását és kontrollját megfelelő kifizető ügynökségekre bízzák, amelyeket működésük megkezdése előtt a tagállamoknak az uniós jogszabályokban rögzített akkreditációs kritériumok alapján akkreditálniuk kell. A kifizető ügynökségek e kritériumoknak való megfelelését egy külső ellenőrző szervnek részletesen felül kell vizsgálnia, valamint a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságnak folyamatosan felügyelnie kell. Az esetleges problémák kezelésének és orvosolásának módjára vonatkozóan egyértelmű eljárások léteznek.

Ezen túlmenően a kifizető ügynökségek vezetőinek minden évben vezetői megbízhatósági nyilatkozatot kell tenniük, amely az elszámolások teljességére, pontosságára és valódiságára vonatkozik, valamint megbízhatósági nyilatkozatot adnak ki az alapul szolgáló ügyletek jogszerűségéről és szabályszerűségéről. E megbízhatósági nyilatkozatokat független tanúsító szervek ellenőrzik, amelyeknek véleményt kell adniuk e nyilatkozatokra vonatkozóan. Azon tagállamok esetében, amelyek csak egy kifizető ügynökséggel rendelkeznek, a kifizető ügynökség igazgatójától kapott e megbízhatósági nyilatkozat az igazoló hatóság igazolásával és véleményével együtt definíció szerint az éves összefoglalót képezi.

6.2.Kohézió

6.2.1. Megszakítások és felfüggesztések

6.2.1. táblázat: Megszakítások

millió EUR Alap Kohéziós politika: 2007–2013 közötti programozási időszak Összes nyitott ügy 2013.12.31-én Új ügyek 2014-ben 2014-ben lezárt ügyek Összes nyitott ügy 2014.12.31-én Ügyek száma Összeg Ügyek száma Összeg Ügyek száma Összeg Ügyek száma Összeg ERFA és Kohéziós Alap 101 1 608 134 6 227 137 3 998 98 3 837 ESZA 20 272 31 1 323 19 625 32 970 EHA 10 97 13 103 15 186 8 14 Összesen 131 1 977 178 7 653 171 4 809 138 4 821

A fenti táblázat az ERFA-ra, a Kohéziós Alapra, az ESZA-ra és az EHA-ra vonatkozó megszakítási ügyek számát és összegeit mutatja be. A nyitóegyenleg a 2013 végén még nyitott összes ügyet magában foglalja, függetlenül attól, hogy melyik évben értesítették a tagállamot a megszakításról. Az új ügyek kizárólag olyan ügyeket jelentenek, amelyeknél a megszakításról 2014-ben értesítették a tagállamot. A lezárt ügyek azokat az ügyeket foglalják magukban, amelyeknél a költségtérítési igény kifizetését 2014-ben folytatták, függetlenül attól, hogy melyik évben kezdődött a megszakítás. A 2014 végén még mindig nyitott ügyekhez olyan megszakítások tartoznak, amelyek 2014. december 31-én továbbra is érvényben voltak, vagyis az érintett tagállam által meghozandó korrekciós intézkedésektől függően a megszakítás továbbra is fennáll a költségtérítési igények kifizetési határideje tekintetében.

2014-ben az ERFA/Kohéziós Alap programjai tekintetében alkalmazott figyelmeztető levelek, megszakítások és felfüggesztést kilátásba helyezések száma még mindig magas volt. Az év folyamán 16 új figyelmeztető levelet küldtek, és 36 új megszakításról született határozat, amelyeket közöltek a tagállamokkal. A Bizottság 28, felfüggesztést kilátásba helyező eljárást kezdeményezett. 121 programot érintett figyelmeztetés vagy megszakítás. E megszakítások és felfüggesztést kilátásba helyezések megközelítőleg kétharmada az év folyamán vagy az év végén az ellenőrző hatóságok által a Bizottságnak bejelentett ellenőrzési eredményeken alapul.

Az ESZA-t illetően 2013 végén 20 megszakítás volt még mindig folyamatban. 2014 folyamán 31 megszakításról született döntés, és 19 megszakítást szüntettek meg. Ez azt jelenti, hogy 2014 végén 32 kifizetés volt továbbra is megszakítva (Cseh Köztársaság [1], Spanyolország [18], Franciaország [3], Olaszország [8] és Egyesült Királyság [2]), ebből 13 már 2013 végén is meg volt szakítva.

Az EHA tekintetében a legtöbb megszakítás olyan problémákhoz kapcsolódik, amelyek az év elején a tagállamok által benyújtott éves kontrolljelentések elemzéséből erednek (nem nyújtanak be jelentést, a jelentés nem megbízható vagy magas hibaarányokat tartalmaz). A megszakítás alá tartozó összegeknek a két év közötti jelentős csökkenése a Spanyolországra vonatkozó megszakítás megszüntetésének eredménye.

Felfüggesztések

Az ERFA és a Kohéziós Alap vonatkozásában 2013 végén még öt felfüggesztési határozat volt hatályban. A spanyolországi ANEA-ra és az észtországi szociális ügyek hatóságára vonatkozó felfüggesztések megszüntetéséről 2014-ben hoztak határozatot. A Spanyolországra és Olaszországra vonatkozó másik három felfüggesztési határozat 2014 végén még hatályban volt. 2014-ben négy új felfüggesztési határozat elfogadására került sor: három Spanyolországhoz kapcsolódik, egy pedig az IPA keretében megvalósuló, az Adriai-tenger térségére vonatkozó határokon átnyúló együttműködési program technikai segítségnyújtási prioritásához. A Spanyolországhoz kapcsolódó felfüggesztési határozatok közül kettő még hatályban volt, egy felfüggesztést pedig az év vége előtt megszüntettek.

Az ESZA-t illetően egy 2011-ben Franciaországra vonatkozóan elfogadott felfüggesztési határozat 2014. december 31-én még hatályban volt. 2014. december 31-én még hét olyan felfüggesztési határozat volt hatályban, amelyeket 2013-ban fogadtak el. Ezek a következő tagállamokat érintik: Belgium, a Cseh Köztársaság, Spanyolország (3), Olaszország és Szlovákia. 2014 folyamán 11 felfüggesztési határozatot fogadtak el (Cseh Köztársaság, Spanyolország [9] és Olaszország), amelyek mindegyike hatályban volt 2014. december 31-én.

Az észtországi EHA operatív program időközi kifizetéseit 2014 májusában felfüggesztették. A felfüggesztési határozat nyomán több egyeztetésre került sor Észtország és a Bizottság szolgálatai között, hogy elemezzék és kezeljék az Észtország által vállalt intézkedéseket. E folyamat eredményeképpen 2015 áprilisában megszüntették a felfüggesztést.

6.2.2. Csalások megelőzésére szolgáló intézkedések

Amennyiben csalás történik, az jelentős figyelmet von magára, és sérti az Unió jó hírnevét. Ebben a tekintetben először is a Bizottság fontos kezdeményezést tett, amikor 2013 decemberében konferenciát rendezett az összes tagállamra vonatkozó, csalás elleni intézkedésekről. Másodszor ezt konferenciák sorozata követte 2014–2015 folyamán Görögországban, Szlovákiában, a Cseh Köztársaságban, Bulgáriában, Horvátországban, Romániában, Olaszországban, Szlovéniában, valamint Spanyolországban, Lengyelországban és Lettországban (a három balti államra vonatkozóan). Ezen túlmenően a Bizottság külön iránymutatást készített a tagállamok csalással kapcsolatos kockázatértékelésének támogatására, valamint testre szabott számítástechnikai eszközöket dolgozott ki, hogy a tagállamok célzottabb csalás elleni erőfeszítéseket tudjanak tenni a magas kockázatú projektekre vonatkozóan. Ezek az intézkedések összhangban állnak az új kohéziós politikai rendeletből eredő fokozott tagállami szintű felelősségekkel (125. cikk, (4) bekezdés, c) pont). Az új rendelet előírja, hogy a tagállamok „eredményes és arányos csalásellenes intézkedéseket alkalmaz[nak] figyelembe véve az azonosított kockázatokat”.

E fent említett figyelemfelhívó események kedvező eredményekkel jártak; például a spanyolországi Andalúzia régiója úgy döntött, hogy már a 2007–2013 közötti programozási időszakra vonatkozóan elkezdi alkalmazni az ARACHNE csaláskockázat-értékelő eszközt. A Bizottság támogatást nyújt a rendszer kialakításához, és segíti a regionális hatóságokat a szükséges releváns adatállomány létrehozásában. Az andalúziai hatóságok azt is vállalták (2014. decemberi írásos közleményükben), hogy külön csalás elleni ügynökséget hoznak létre, amely feltárási és megelőzi tevékenységet fog végezni.