A BIZOTTSÁG VÁLASZA AZ EURÓPAI SZÁMVEVŐSZÉK KÜLÖNJELENTÉSÉRE AZ EGYSÉGES ELLENŐRZÉS ÁTTEKINTÉSE, AVAGY A BIZOTTSÁG MILYEN MÉRTÉKBEN TÁMASZKODIK A TAGÁLLAMI ELLENŐRZŐ HATÓSÁGOKRA A KOHÉZIÓS POLITIKÁBAN /* COM/2013/0939 final */





A BIZOTTSÁG VÁLASZA AZ EURÓPAI SZÁMVEVŐSZÉK KÜLÖNJELENTÉSÉRE AZ EGYSÉGES ELLENŐRZÉS ÁTTEKINTÉSE, AVAGY A BIZOTTSÁG MILYEN MÉRTÉKBEN TÁMASZKODIK A TAGÁLLAMI ELLENŐRZŐ HATÓSÁGOKRA A KOHÉZIÓS POLITIKÁBAN Összefoglaló II. A Bizottság egyetért a Számvevőszék következtetésével, továbbá úgy véli, hogy a 2007 és 2013 közötti programozási időszakra vonatkozóan jobb rendszert vezettek be a kohéziós kiadások ellenőrzésére. A jobb szabályozási keret a kiadások jogszerűségének és szabályszerűségének ellenőrzéséért felelős ellenőrző hatóságot hozott létre, amely e tevékenységét rendszerellenőrzésekkel és műveletek reprezentatív mintáin elvégzett ellenőrzésekkel, továbbá azzal végzi el, hogy a következtetéseit tartalmazó ellenőrzési véleményt és ellenőrzési jelentést minden évben benyújtja a Bizottsághoz. III. A Bizottság hangsúlyozza, hogy a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó szabályozási keret révén az elérhető megbízhatósági szint jelentősen javult, különösen azáltal, hogy a végrehajtás megkezdésétől lehetővé vált az egyes operatív programok évente történő értékelése. Az ellenőrzések költségét tehát költséghatékonyság szempontjából kell értékelni. A Bizottság megjegyzi, hogy a tagállamok részéről biztosítható technikai segítségnyújtás keretében elszámolható költségek (az 1083/2006/EK rendelet 46. cikke) körébe tartoznak az ellenőrzések költségei az irányítási, monitoring és értékelési költségekkel együtt. A technikai segítségnyújtás keretében rendelkezésre álló források a legtöbb esetben az egyes programokhoz nyújtott támogatás legfeljebb 4%-át teszik ki. IV. A Bizottság üdvözli az ellenőrző hatóságokkal szoros együttműködésben végzett munkájának és jelentős erőfeszítéseinek tudomásulvételét, amelynek célja az említettek megközelítése és munkamódszerei nagyobb összhangjának biztosítása iránymutatások, célzott továbbképzés és az ellenőrzések megismétlése révén, ami hozzájárul a kapacitás-építéshez. V. A Bizottság megbízhatóságának alapját az irányítási és ellenőrzési rendszerek kulcsfontosságú elemeinek a rendelkezésre álló ellenőrzési eredmények alapján történő értékelése alkotja. A Bizottság szilárd és alapos eljárást vezetett be a tagállamok által bejelentett hibaarányok elemzésére. Amikor a Bizottság nem tudja elemezni vagy újraszámolni a hibaarányokat, megbízhatatlan, jelentett hibaarányok helyett átalánykulcsokkal (5–10–25–100%) becsüli meg a kockázat szintjét a megbízhatósági eljárásban. További eszközök, köztük a halmozódó fennmaradó kockázat használatával a bizottsági szolgálatok az előző évekhez képest további fenntartásokat is mérlegelhetnek az éves tevékenységi jelentésekben. A Bizottság mindig biztosítani kívánja, hogy a mentesítésért felelős hatóságnak történő jelentéstétel tisztességes és megbízható képet adjon az egyes tagállamok tekintetében az uniós költségvetést érintő becsült kockázatról, a többéves korrekciós kapacitásra is figyelemmel. A bizottsági szolgálatok éves tevékenységi jelentéseikben – teljes körű átláthatóság mellett – minden elérhető információt rendelkezésre bocsátanak. VI. A Bizottság csak akkor jelentheti be a 73. cikk alkalmazását egy programra vonatkozóan, ha az irányítási és ellenőrzési rendszer összes eleme pozitív értékelést kapott. Az ellenőrző hatóság munkájának ilyen értékelése azt is szükségessé teszi, hogy a nemzetközi számviteli standardoknak megfelelően ismételt ellenőrzéseket végezzenek a helyszínen. A Bizottság úgy véli, az „egységes ellenőrzés” státusz egyes programoknak történő megadása tekintetében eddig körültekintő és szilárd megközelítést alkalmazott. VII. Első francia bekezdés: Ezért a Bizottság – a nemzeti ellenőrző hatóságok által jelzett hibaarányok pontosságának és megbízhatóságának biztosítása érdekében – alapos ellenőrzési eljárást vezetett be, amely helyszíni tényfeltáró látogatásokat is magában foglal. Amennyiben a Bizottság a hibaarányokat nem találja megbízhatónak, átalánykulcsokat használ. 2009 óta ez az eljárás egy kiterjedt bizottsági ellenőrzési vizsgálattal is kiegészül, ezáltal 269 ellenőrző látogatás keretében – például a hatósági ellenőrzések Bizottság általi megismétlésével – vizsgálták felül az ellenőrző hatóságok munkáját, ami az Alap forrásainak több mint 90%-ára kiterjedt. A Bizottság kockázatorientált ellenőrzéseket is végez, hogy ellenőrizze a bejelentett pénzügyi korrekciók pontosságát. Második francia bekezdés: A Bizottság úgy véli, hogy az egységes ellenőrzési státuszt szilárd, konzisztens és átlátható kritériumok alapján ítélték oda. Úgy véli továbbá, hogy 2013 végéig e programok tekintetében valamennyi követelmény teljesült. A Bizottság továbbra is szilárd megközelítést alkalmaz, amit a 73. cikk szerinti státuszra vonatkozó, 2013 szeptemberében aktualizált ütemterv végrehajtásával tovább pontosít. Harmadik francia bekezdés: A Bizottság úgy véli, ezen ajánlás végrehajtása az aktualizált ütemterven és a 73. cikk szerinti státusz nyomon követésére 2013 szeptemberében elfogadott ellenőrzési vizsgálaton keresztül valósul meg. A 73. cikk szerinti státuszra vonatkozó első határozatok meghozatalát követően, amire 2012 első felében került sor, továbbá kísérleti látogatások alapján a bizottsági szolgálatok ellenőrzési módszertant dolgoztak ki nyomon követési látogatások lefolytatására, amelyek – a nemzetközi ellenőrzési standardokkal összhangban – hatósági ellenőrzések Bizottság általi ismételt elvégzésére és munkadokumentumok átvizsgálására terjednek ki. Negyedik francia bekezdés: A Bizottság a 2014–2020-as időszakra vonatkozó közös rendelkezésekről szóló rendelettervezetben az éves beszámolók benyújtása után azonosított és az ellenőrző hatóság által korábban fel nem tárt és/vagy be nem jelentett súlyos szabálytalanságok esetére nettó pénzügyi korrekció lehetőségét vezette be, amit a jogalkotó is támogatott. A Bizottság a második jogszabályban javasolni kívánja, hogy az ugyanazon hiányosságok miatti ismételt szerződésszegésekért az átalánykulcsos korrekció növelhető legyen, ha a tagállam nem tette meg a megfelelő korrekciós intézkedéseket a rendszer érintett és a korábbi korrekció tárgyát képező részével kapcsolatban. Ötödik francia bekezdés: A Bizottság intézkedéseket hoz annak érdekében, hogy biztosítsa jobb másodlagos jogszabályok elfogadását, valamint az ellenőrző hatóságok munkájára vonatkozóan szilárd módszertani keretben, kellő időben nyújtott, teljes körű iránymutatást, amely a 2007–2013-as programozási időszak felhalmozódott tapasztalataira épít. A Bizottság 2013 végéig elkészülő írásbeli pontosítással tovább pontosítja a meglévő útmutató egyes vonatkozásait. Ezenkívül, a 2014–2020-as programozási időszakra vonatkozó rendelet szerint a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási aktusok és felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján kötelező modelleket és/vagy követelményeket fogadjon el az ellenőrző hatóságok ellenőrzési munkájára vonatkozóan, amelyeknek a 2007–2013-as programozási időszak tapasztalataira és bevált gyakorlataira kell építeniük. Hatodik francia bekezdés: A Bizottság úgy véli, hogy ez az ajánlás a 2011. évi hatásvizsgálatban már végrehajtásra került (lásd: 71. lábjegyzet). Megjegyzi továbbá, hogy a technikai segítségnyújtásnak a különböző költségkategóriákhoz való hozzárendelésére vonatkozó döntéseket – a megosztott irányítás alapján és tekintettel a szubszidiaritás elvére – a tagállamok hozzák. Ezenkívül, a 2014–2020-as rendeletben a Bizottság a kohézió tekintetében megerősíti költséghatékony megközelítését. Ezért az alapok végrehajtására vonatkozó, újonnan kialakított megállapodások az ellenőrzések tekintetében is „...tiszteletben tartják az arányosság elvét az elkülönített támogatás szintjére tekintettel, és figyelembe veszik a programok irányításában és ellenőrzésében részt vevő szervek adminisztratív terhei csökkentésének általános célját”. Bevezetés 7. 2012-ben a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság, valamint A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Összetartozás Főigazgatósága (a továbbiakban: „Foglalkoztatási Főigazgatóság”) 680, illetve 522 rendszerellenőrzési jelentést kapott az ellenőrző hatóságoktól. A Bizottság az összes ellenőrzési jelentés eredményeit elemzi, majd felügyeleti hatáskörében az év folyamán – szükség esetén – megszakítási/felfüggesztést megelőző eljárások kezdeményezésére, valamint a megbízhatósági eljárásában használja fel a szóban forgó eredményeket. 9. Annak érdekében, hogy felhasználhassák az ellenőrző hatóságok jelentéseiben szereplő ellenőrzési eredményeket és hibaarányokat, a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatási Főigazgatóság a nemzetközi számviteli standardokkal összhangban kiterjedten és ismételten vizsgálta az ellenőrző hatóságok munkáját, amely jelenleg és a jövőben is az említett főigazgatóságok fő vizsgálati irányát jelenti. Amennyiben az ellenőrző hatóságok munkájában hiányosságok mutatkoznak, a szükséges javítások súlyosságától függően átfogó cselekvési terveket vezetnek be – szükség esetén megszakítási/felfüggesztési eljárásokkal kiegészítve – e hiányosságok orvosolására és az ellenőrzési munka szabványossá tételére. Az ellenőrző hatóságok munkájának ismételt vizsgálata kiterjedt kapacitásépítést is lehetővé tett, ami az ellenőrzési listák megosztásával, a kockázatos területekre való figyelemfelhívással, valamint a nemzeti ellenőrzési munka javítására szoruló területek és megoldások azonosításával valósult meg. A megbízhatósági eljárás és a fenntartások meghatározásának módszertana a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatási Főigazgatóság éves tevékenységi jelentéseinek 4. mellékletében található. 2. háttérmagyarázat – A tagállami ellenőrzési hatóságok által jelzett hibaarányok felhasználása a Bizottság megbízhatósági eljárásában Az ellenőrző hatóságok által év végéig jelentett hibaarányok elemzését mind a 434 ERFA/KA és ESZA program tekintetében megfelelő időben el kell végezni az éves tevékenységi jelentéshez, amelynek első változatával február végére el kell készülni (korrekcióra a március 31-i aláírás napjáig van mód). A Bizottság hangsúlyozza, hogy a cél a hibaarányokra vonatkozó becslések statisztikailag érvényes határon belüli jelzése, vagy a rendeletben előirányzott nem statisztikai minta esetében hasznos mutatók jelzése, amelyek az értékelés tárgyát képező évben megbecsülik a programokra nyújtott kifizetések kockázatát. A Bizottság átalánykulcsokat is használ a szóban forgó kockázat becslésére, amikor a jelentésekben szereplő hibaarányokat nem találja megbízhatónak. A Bizottság az éves tevékenységi jelentésekben – a validált hibaarányok alapján – az egyes tagállamok összes programjára vonatkozó átlagos kockázati arányt említi, amelynek célja a tárgyév folyamán teljesített és kockázatot jelentő időközi kifizetések összegszerűsítése. A rendeletben előirányzott eltolási érték miatt, amely időt biztosít az ellenőrző hatóságoknak az ellenőrzések elvégzésére, az N évben teljesített kifizetésekre vonatkozó kockázat becsült értéke az N-1. évben bevallott kiadásokra vonatkozó validált hibaarányon alapszik, ami az éves tevékenységi jelentés aláírásakor rendelkezésre álló legjobb becslés. 2012 óta a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatási Főigazgatóság éves tevékenységi jelentésükben az átlagos kumulatív (többéves) fennmaradó kockázatot is közlik tagállamonként – a tagállamok által jelentett, az N. év végéig fennálló kifizetési követelésekből levont korrekciókat is figyelembe véve. 10. A Bizottság megbízhatósági eljárásának módszertana szerint az 5%-on felüli validált hibaarányú programot már az 1. lépésben fenntartás alá helyezik, kivéve, ha a szükséges pénzügyi korrekciót és cselekvési tervet még az éves tevékenységi jelentés aláírása előtt végrehajtották (lásd még a 40. bekezdést). 11. A Bizottság tudomásul veszi, hogy az általános hibaarány Számvevőszék általi megállapítására és az adott évben a bizottsági kifizetésekre vonatkozó kockázat Bizottság általi értékelésére vonatkozó eljárások – egyrészt a Számvevőszék által megjelölt okokból, másrészt az eltérő intézményi szerepek miatt – eltérnek egymástól. Az eljárás célja azonban lényegében ugyanaz: egy adott évben az uniós költségvetés tekintetében fennálló kockázat értékelése. A Bizottság értékelésében mindezen különbségeket, főként a közbeszerzési hibák számszerűsítése tekintetében fennálló időbeli eltéréseket, figyelembe veszi. Ezt az is bizonyítja, hogy az értékelés eredménye – ahogyan a Foglalkoztatási Főigazgatóság esetében az elmúlt három évben, valamint a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság esetében az elmúlt két évben kimutatták – összhangban áll a Számvevőszék által számított hibaarányokkal. A Bizottság értékelése ezenfelül – a kumulatív fennmaradó kockázat számításán keresztül – a kohéziós politika többéves jellegét és az egyes programok korrekciós kapacitását is figyelembe veszi. A Számvevőszék által kimutatott egyes különbségeket a 2014–2020. évi programozási időszakra vonatkozó szabályozási keret már kiküszöböli, ami még inkább lehetővé teszi az egységes ellenőrzés elvének teljes körű megvalósítását. 12. A Bizottság üdvözölte a Számvevőszék 2/2004. sz. véleményében megállapított elveket, amelyek az irányítási és kontrollrendszerek létrehozásával kapcsolatos 2007–2013. évi előírások kidolgozásának fontos elemei. 15. A Bizottság üdvözli a Számvevőszék következtetését. A Bizottság a rendszerét nagyrészt a Számvevőszék által megállapított egységes ellenőrzési elveknek megfelelően alakította ki (lásd még a 80. bekezdést). A 73. cikk alkalmazása elsősorban azzal az előnnyel jár a Bizottság számára, hogy a Bizottság korlátozott ellenőrzési erőforrásait a magasabb kockázatú programokra és hatóságokra összpontosíthatja ahelyett, hogy általánosságban csökkentené ellenőrzési munkáját. Ezenkívül az egységes ellenőrzéshez az ellenőrző hatóság munkájának figyelemmel kísérése is hozzátartozik, ami továbbra is alapvető fontosságú kérdés. 16. A 73. cikk szerinti státusz odaítélésének feltételei az ellenőrző hatóság munkájának megbízhatóságával és azzal is összefüggnek, hogy az irányítási és kontrollrendszerek jól működnek-e. Mielőtt tehát a Bizottság odaítéli a 73. cikk szerinti státuszt, a nemzetközi ellenőrzési standardoknak megfelelő, jelentős mennyiségű, részletes ellenőrzési munkát kell végeznie. Ez is magyarázza, hogy a 73. cikk szerinti státusz miért csak néhány éves programvégrehajtás után ítélhető oda. Mindez azt is jelenti, hogy amennyiben egy program irányítási és kontrollrendszere – az ellenőrzési hatóságtól függetlenül – még nem elég szilárd, a program akkor sem kaphatja meg a 73. cikk szerinti státuszt, ha a Bizottság ellenőrzési munkája alapján elégedett az ellenőrző hatóság működésével. Közös válasz a 17., 18. és 19. bekezdésre: A 73. cikk szerinti státusz odaítélésére vonatkozó döntés minden esetben egy konkrét programra vonatkozik, amelyért a Bizottság illetékes főigazgatósága felelős. A 73. cikk szerinti státusz odaítélésének feltételeit az „ütemterv a 73. cikk végrehajtásához” című, az ellenőrző hatóságokkal 2009-ben és 2010-ben megvitatott, majd 2010. október 13-án véglegesített dokumentum tartalmazza. Az ellenőrző hatóságok tehát teljes körűen részt vettek az egy konkrét programra vonatkozó 73. cikk szerinti státusz odaítélésének kritériumai és előnyei kidolgozásában, és teljes körű tájékoztatást kaptak ezekről. Az első ütemterv hivatalos aktualizálására 2013 szeptemberében, a 73. cikk szerinti státusz odaítélésére vonatkozó első, 2012. elején kelt határozatok meghozatalát követően került sor. Az aktualizálás a 73. cikk szerinti státusz odaítélésére vonatkozó feltételek pontosításával és azokkal a korrekciós intézkedésekkel foglalkozik, amelyeket akkor kell meghozni, ha egy vagy több feltétel már (átmenetileg) nem teljesül. Ezenfelül közösen kialakítottak egy egyedi ellenőrzési vizsgálatot, amely megállapítja a 73. cikk szerinti státusz végrehajtásának nyomon követésére vonatkozó módszertant és lépéseket, és amelyet minden érintett bizottsági szolgálat – a szolgálatok közötti megállapodás értelmében – végrehajt. Ahogyan az aktualizált ütemterv és a fenti ellenőrzési vizsgálat is előírja, a Bizottság folytatja saját helyszíni ellenőrzéseit, ha a továbbiakban megalapozottan már nem hagyatkozhat az ellenőrző hatóságok munkájára. Ez abból is adódhat, hogy az ellenőrző hatóság egy adott évben az éves ellenőrzési véleményben súlyos hiányosságokról elmulasztott beszámolni és figyelmen kívül hagyta azokat, illetve nem tartotta be megfelelően a Bizottság cselekvési tervek / korrekciós intézkedések végrehajtására vonatkozó kérését. ÉSZREVÉTELEK 27. Ahogyan a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésének összefoglalója is jelzi, a fenntartások számának csökkenése elsősorban a tagállamokban tett korrekciós intézkedéseknek és a Bizottság által végrehajtott pénzügyi korrekcióknak köszönhető (lásd a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésének 46–49. oldalát). A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság figyelmeztetésekkel, megszakításokkal, felfüggesztésekkel és pénzügyi korrekciókkal kapcsolatos szigorú politikája ösztönzőleg hatott az érintett tagállamokra abban, hogy javítsák gyenge irányítási és kontrollrendszereiket. 29. A Számvevőszék által említett két mutatón kívül a Bizottság megbízhatóságát egy mélyreható eljárásra és különböző lépésekre alapozza, a Számvevőszék által használt két mutatón felül számos más nemzeti és uniós ellenőrzési eredményt és adatot is figyelembe véve. E folyamat és elemzés eredményének részletes leírása a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatási Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentéseiben található (lásd a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatási Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységéről szóló jelentéseinek 35. oldalát és 9. mellékletét, illetve 37. oldalát és 8. mellékletét). Közös válasz a 30. bekezdésre és a 4. háttérmagyarázatra A Bizottság tudomásul veszi az ellenőrző hatóságok alapvető szerepét és jelentőségét az éves ellenőrzési jelentésekben szereplő adatok pontosságának és megbízhatóságának biztosításában. Ezért a Bizottság kiterjedt ellenőrzési munkát végzett: az évek során 269 ellenőrző látogatást tett, amelyek célja az ERFA/KA és ESZA források 96, illetve 99%-át lefedő ellenőrző hatóságok hatékonyságának értékelése volt. 2009 és 2013 között a Bizottság ellenőrző hatóságokon végzett ismételt ellenőrzései a következőket mutatták: – az ellenőrzött 47 ellenőrző hatóság közül – a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság megállapítása szerint – 38 ellenőrző hatóság megbízható volt; – 84 ellenőrző hatóság közül – a Foglalkoztatási Főigazgatóság megállapítása szerint – 78 megbízható volt. Ennélfogva a Bizottság úgy véli, ésszerű bizonyosságot nyert arról, hogy a források mintegy 90%-át lefedő ellenőrző hatóságok megfelelnek a rendelet 62. cikkének, ami szilárd alapot nyújt a Bizottság megbízhatóságához és az egységes ellenőrzési koncepció alkalmazásához. A Számvevőszék által az ellenőrző hatóságok tekintetében az elmúlt három évben végzett vizsgálatok kiegészítik a fenti eredményeket. Különösen akkor, ha a Bizottságnak kétségei vannak a nemzeti ellenőrző hatóságok jelentéseiben szereplő hibaarányok pontossága és megbízhatósága tekintetében, éves tevékenységi jelentésében közli a bejelentett és elegendő adat rendelkezésre állása esetén újraszámolt, illetve a nem megbízható minősítés miatt átalánykulcsokkal helyettesített hibaarányokat. Első francia bekezdés: A Bizottság megjegyzi, hogy két esetben a mintavételi módszer bizonyos gyengeségeket mutatott, de úgy véli, ezeknek nem volt jelentős hatásuk. A Bizottság három esetben a Számvevőszék jelentésében szereplőkhöz hasonló gyengeségeket talált, és megtette a megfelelő intézkedéseket. A Számvevőszék által 2013-ban jelentett egy esetben a nyomon követés folyamatban van. Második francia bekezdés: Hat esetben a Bizottság úgy véli, hogy az ellenőrző hatóságok hatékonyan végzik a műveletek ellenőrzését. A fennmaradó hat esetben a Bizottság nyomon követte a Számvevőszék által észlelt gyengeségeket. Harmadik francia bekezdés: Két esetben a Bizottság egyetért azzal, hogy az ellenőrző hatóság eljárásaiban bizonyos gyengeségek mutatkoztak, és biztosította a nyomon követést. A jelentésekben szereplő hibaarányok Bizottság általi értékelése és az éves ellenőrző jelentések nyomán azonban – az ellenőrző hatóság által a Bizottság kérésére szükség esetén végzett kiegészítő ellenőrzési munkát is figyelembe véve – megfelelő következtetések születtek. A fennmaradó három esetben a Bizottság a Számvevőszék jelentésében szereplőkhöz hasonló gyengeségeket talált, és megtette a megfelelő intézkedéseket, köztük a kifizetések megszakítását mindaddig, amíg az érintett ellenőrző hatóság végrehajtotta a helyesbítő intézkedéseket. Az azonosított gyengeségek orvoslására hozott intézkedések eredményeként a Bizottság ésszerű bizonyosságot nyert arról, hogy a Számvevőszék által vizsgált ERFA/KA és ESZA ellenőrző hatóságok egy kivételével hatékonyak. A Bizottság és a Számvevőszék által kevéssé hatékonynak minősített ellenőrző hatóság esetében egyes ERFA/KA és ESZA programok tekintetében bizonyos helyesbítő intézkedések még mindig folyamatban vannak. Azon öt ellenőrző hatóság esetében, amelyek az ERFA/KA programok vonatkozásában 2010, 2011 vagy 2012 folyamán jelentésükben alábecsülték a hibaarányokat, a helyzet a következő: – egy esetben az alulbecslés nem volt hatással a Bizottság értékelésére, mert az ellenőrző hatóság véleményét minősítették, és a 2010. évi éves tevékenységi jelentésben fenntartással éltek, – egy másik esetben a kumulatív fennmaradó kockázat 2% alatt maradt, – három esetben a Bizottság nem megbízhatónak minősítette a jelentésekben szereplő hibaarányokat, és megbízhatósági eljárásához átalánykulcsokat használt; fenntartást jelentett be a vonatkozó éves tevékenységi jelentésekben, és megszakította a vonatkozó programokhoz tartozó kifizetéseket. Ezenkívül a Bizottság a jelentésekben szereplő hibaarányok megbízhatóságának javítása érdekében együttműködik az említett ellenőrző hatóságokkal. 31. A Bizottság megszakítja a kifizetéseket, amint problémára utaló bizonyítékokat szerez, például valamelyik ellenőrző hatóság működése során. Ezenkívül, ha a bizottsági ellenőrzést követően egy ellenőrző hatóság működésében bizonyított hiányosság mutatkozik, az minden esetben felfüggesztési eljárás indítását vonja maga után mindaddig, amíg a tagállam végre nem hajtja a szükséges korrekciós intézkedéseket. A 2014–2020. évi programozási időszakra vonatkozó rendelettervezetekben a korrekciós intézkedéseket tovább erősítik, amelyek az éves beszámolók benyújtása után azonosított és a program ellenőrzési hatósága által korábban fel nem tárt/be nem jelentett súlyos szabálytalanságok esetére nettó pénzügyi korrekciókat irányoznak elő. Közös válasz a 32. és 33. bekezdésre: A Bizottság szilárd módszertant dolgozott ki az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányok ellenőrzésére és validálására. Az ellenőrző hatóságok munkájának felülvizsgálatára vonatkozó kiterjedt ellenőrzési vizsgálat nyomán szerzett bizonyosság is alapját képezi az éves ellenőrző jelentésekben jelentett hibaarányok pontossága és megbízhatósága tekintetében elvégzett dokumentumalapú vizsgálat alapján megállapított bizottsági következtetéseknek (lásd a 9. bekezdésre adott válaszokat). A fenti dokumentumalapú vizsgálattal a Bizottság minden olyan kétséget tisztáz, amely a jelentésekben szereplő hibaarányok pontossága és/vagy megbízhatósága tekintetében felmerülhet. Szükség esetén írásban vagy helyszíni tényfeltáró látogatások során részletes ellenőrzési eredményeket szerez be, amelyek alátámasztják a hibaarány-számítást. 2013-ban a bizottsági szolgálatok 12 helyszíni tényfeltáró látogatást hajtottak végre 64 ERFA/KA programra kiterjedően 11 tagállamban, továbbá 15 látogatást 23 ESZA programra kiterjedően 10 tagállamban. Az összegyűjtött információk alapján a Bizottság 21%-ra, illetve 15%-ra korrigálta a jelentésekben szereplő hibaarányokat az ERFA/KA, illetve az ESZA programok tekintetében, és az összes programra vonatkozóan bejelentett hibaarányok 11%-át kevéssé megbízhatónak minősítette, azaz átalánykulcsokra cserélte. Ezenfelül, az 51 ESZA operatív program közül kettő esetében a Bizottság hangsúlyozni kívánja, hogy a Számvevőszék a 2012. évi éves jelentése 6.34. bekezdésében kimondja, hogy az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányok hiányosságai „nem kérdőjelezik meg a Foglalkoztatási Főigazgatóság által 2012-ben megfogalmazott fenntartások számát és hatását”. 44 további ERFA/KA programra vonatkozóan a Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék által jelzett kisebb eltérések nem kérdőjelezték meg a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság által 2012-ben megfogalmazott fenntartások számát és hatását. Lásd a 34. és 35. bekezdésre adott válaszokat is. 34. A Bizottság úgy véli, az, hogy saját becsült hibaaránya, amit a Foglalkoztatási Főigazgatóság éves tevékenységi jelentésében tesz közzé, most már három egymást követő évben megfelel a Számvevőszék szerinti legvalószínűbb hibaaránynak, igazolja megközelítésének érvényességét és megbízhatóságát. 2011-re és 2012-re a Foglalkoztatási Főigazgatóság becslése szerinti – a Főigazgatóság éves tevékenységi jelentésében közölt – hibaarány 2,0% és 2,5% között (lásd a 2011. évi éves tevékenységi jelentés 43. oldalát), illetve 2,3% és 3,2% között (lásd a 2012. évi éves tevékenységi jelentés 37. oldalát) volt. Az említett évekre vonatkozó Számvevőszék szerinti hibaarány 2,2%, illetve 3,2% volt. Ennélfogva a Bizottság úgy véli, hogy a Foglalkoztatási Főigazgatóság 2010. évi éves tevékenységi jelentésében szereplő hibaarány, amely megfelel a Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozattal kapcsolatos intézkedése során kapott eredménynek, megbízható. Az ERFA/KA programok tekintetében a Számvevőszék is megerősíti a 2012. évi jelentésében, hogy a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság becslése szerinti kockázatott összegek 2012-ben – az ellenőrző hatóságok által 2011-re vonatkozóan jelentett hibaarányok alapján – megfelelnek a Számvevőszék értékelésének (a Számvevőszék 2012. évi éves jelentésének 5.55. bekezdése). Első francia bekezdés: A Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék által említett 51 program az ERFA-ért, az ESZA-ért és a Kohéziós Alapért felelős összesen 112 ellenőrző hatóság közül kilenc hatóság munkájának felel meg. Megjegyzi, hogy az egy mintába csoportosított 31 program esetében felvetett technikai kérdés nem módosítja az ellenőrző hatóság és a Bizottság értékeléseit. A fennmaradó esetekben a Bizottság úgy véli, hogy elegendő információ állt rendelkezésre ahhoz, hogy megfelelő álláspontot lehessen kialakítani az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányokkal kapcsolatban. Lásd a Bizottság 32. bekezdésre adott válaszát is. Második francia bekezdés: A Bizottság üdvözli, hogy a Számvevőszék a vizsgált 138 eset közül öt kivételével mindegyikben ugyanarra a következtetésre jutott. A szóban forgó öt esetben, amelyek két ellenőrző hatóságot érintenek, a Bizottság megerősíti a 2012. évi éves tevékenységi jelentésben szereplő, az érintett ellenőrző hatóságok által nyújtott magyarázatok átfogó elemzését követően elfogadott értékelését, miszerint a fenntartás nem volt indokolt. Az ismételten egy mintába csoportosított fenti programok közül négy esetében a hibát 2012-ben kijavították, ezért a Bizottság úgy véli, azokat nem kellett figyelembe venni az előre látható hibaarány számításakor. Az ötödik program esetében a Bizottság úgy véli, ha figyelembe vették volna az ellenőrizendő sokaságból kizárt kiadásokat, az igen csekély hatást gyakorolt volna a hibaarányra. Lásd még a Bizottságnak az 5.52. bekezdés negyedik francia bekezdésére adott válaszát, valamint a Számvevőszék 2012. évi éves jelentésének 5.57. bekezdését. A Bizottság ezért úgy véli, hogy megfelelően hajtotta végre az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányokkal kapcsolatos felügyeleti feladatát. 35. A 2010. évi éves tevékenységi jelentéshez használt módszer szerint a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság a programok végső értékeléséhez egyik elemként a validált hibaarányokat használta fel. A kockázatos kifizetések alsó és felső összeghatárának becsléséhez nem használta fel az említett hibaarányokat, ez a becslés ugyanis a korábbi években használt módszertan alapján történt. Ahogyan a 2010. évi éves tevékenységi jelentésben (69. oldal) kifejezetten szerepel, a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság a kockáztatott összeg nagyságát 2010. évi kifizetéseinek 0,8%-a és 1,7%-a közé becsülte és úgy vélte, hogy „a nemzeti ellenőrző hatóságok által jelentett, a 2009-es bejelentett kiadásokhoz kapcsolódó hibaarányokat a rendszerek 2010-es működésének értékelésekor óvatosan kell értelmezni” (31. oldal). A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság a 2011-ben és a következő években bejelentett összes hibaarányt értékelte és validálta, köztük az esetek több mint felében felfelé korrigált vagy átalánykulcsos értékeket is használt. Néhány esetben az ellenőrző hatóságok 2011-ben vagy 2012-ben megbízható felülvizsgált hibaarányokat közöltek. 2011-től kezdődően a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság felülvizsgálta módszertanát, ennek eredményeként – az ellenőrző hatóságok által jelentett és a bizottsági szolgálatok által validált hibaarányok alapján – lehetővé vált a kockáztatott összeg pontosabb becslése. Ugyanakkor a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság bevezette a kumulatív fennmaradó kockázat számítását, figyelembe véve a tagállamok által végrehajtott pénzügyi korrekciókat. A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság a programozási időszak kezdete óta eltelt valamennyi évre vonatkozó validált hibaarányt felhasználja ehhez a számításhoz, köztük azokat is, amelyeket az ellenőrző hatóságok később felülvizsgáltak, amelyeket ki tudna számítani és az átalánykulcsokat is. Ezért a 2010-es jelentéstételkor a hibaarányokra vonatkozóan közölt korlátozások nincsenek hatással a kumulatív fennmaradó kockázat Bizottság általi 2012-es kiszámítására. A Számvevőszék megerősítette a 2012. évi éves jelentésében, hogy a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság becslése szerinti, 2012-re vonatkozó kockázatott összegek megfelelnek a Számvevőszék értékelésének (a Számvevőszék 2012. évi éves jelentésének 5.55. bekezdése). A Foglalkoztatási és a Szociális Ügyek Főigazgatósága tekintetében a Bizottság utal a 34. bekezdésre adott válaszára. 36. A Bizottság a 2013. áprilisi aktualizált mintavételi iránymutatásával – még műveletek kis sokaságai esetében is – aktívan előmozdította a statisztikai mintavétel 2012/2013-as alkalmazását annak érdekében, hogy egyre több program esetében reprezentatív eredményekhez jussanak. Ezenkívül megjegyzendő, hogy a hibaarány akkor is lehet reprezentatív, ha a nem statisztikai mintavételhez formális megközelítést alkalmaznak, vagy ha az ellenőrzött minta a kiadások nagy részére kiterjed. A műveletek kis sokaságaira vonatkozó nem statisztikai minták azonban összhangban állnak a rendelettel, és a legjobban jelzik az érintett programok általános kockázatát. Ilyen esetben a Bizottság a sokaság jellemzőit és az ellenőrzés hatókörét is figyelembe veszi. A Bizottságnak megbízhatósági eljárásához és a kumulatív fennmaradó kockázat számításához is használnia kell ezeket a mutatókat. Mindenesetre, ha a Bizottság nem véli megbízhatónak a bejelentett hibaarányt, átalánykulcsokat használ. 37. A Bizottság egyetért a Számvevőszékkel abban, hogy figyelemmel a tagállami beszámolás és a Bizottság éves tevékenységi jelentésére vonatkozó határidő, valamint az említettek végrehajtásában részt vevő különböző szereplők közötti időbeli eltérésekre, a pénzügyi korrekciók elszámolása összetett feladat. Annak érdekében, hogy reagáljon arra, hogy a programok végrehajtása – a pénzügyi korrekciókat is ideértve – több évre terjed ki, a Bizottság kiszámít egy kumulatív fennmaradó kockázatot, amely jelzi a program korrekciós kapacitásának évről évre történő alakulását. A Bizottság célja, hogy a programozási időszak végére – a program élettartama alatt végrehajtott összes pénzügyi korrekciót figyelembe véve – a lényegességi küszöb alatti fennmaradó hibaarányt biztosítson. 38. A Bizottságnak a szabályozási követelmények szerint a tagállamok által minden év március végéig átadott adatokkal kell dolgoznia, amelyek a kohéziós politika többéves programja alapján elérhetők. Első francia bekezdés: A Bizottságnak ki kell számítania az éves tevékenységi jelentésben szereplő tárgyév végi kumulatív fennmaradó kockázatot. A kumulatív fennmaradó kockázat a program több évre vonatkozó – a kockázat és az elvégzett pénzügyi korrekciók tekintetében fennálló – korrekciós képességét jelző mutató, amely a kiszámításakor rendelkezésre álló információkat veszi figyelembe. Az éves tevékenységi jelentés készítésekor a Bizottság birtokában van a tagállam által az előző évben benyújtott pénzügyi korrekciókra vonatkozó jelentés, valamint egyes programok tekintetében a folyó évre vonatkozóan bejelentett adatok. Ezen információkat a Bizottság felülvizsgálhatja, hiszen a legtöbb kiigazítást maga a Bizottság kérésére kezdeményezik. Ezenfelül a Bizottság az elmúlt három évben egyedi kockázatalapú ellenőrzést is végzett, amely 68 operatív programra terjedt ki, célja pedig annak biztosítása, hogy a tagállamok által jelentett korrekciókat ténylegesen végre is hajtsák; kétség vagy nem elegendő bizonyíték esetén a Bizottság levonja az érintett összegeket a fennmaradó hibaarány kiszámításánál figyelembe vett kumulatív pénzügyi korrekciók összegéből. Második francia bekezdés: Ahogyan az éves ellenőrzési jelentésben közölt hibák kezelésére vonatkozó iránymutatásban (COCOF_11-0041-01-EN, 2011. december 7.) is szerepel, az ellenőrző hatóságoknak az összes ellenőrzési megállapítás alapján ki kell vetíteniük a hibaarányt, és az előre látható hibaarányok kiszámításánál nem vehetik figyelembe az ellenőrzéseik eredményeként elvégzett pénzügyi korrekciókat. Ellenőrzési véleményük kialakításakor későbbi, az ellenőrzésük után végrehajtott pénzügyi korrekciót jelentő eseményeket viszont figyelembe vehetnek. Ha ezek a korrekciók elegendő mértékben csökkentik az előre látható hibaarányt, az ellenőrző hatóság dönthet úgy, hogy hitelesítő véleményt jelent, de ettől függetlenül jelentenie kell az általa számított előre látható hibaarányt. A Bizottság emlékezteti az ellenőrző hatóságokat erre a szabályra. Harmadik francia bekezdés: A folyamatban lévő visszafizettetések alapját a tagállam által kiadott visszafizetési felszólítások képezik, amelyeket végre kell hajtani. A rendelet előírja ezeket, és a fenti korrekciós intézkedések figyelembevétele jogszerű. Negyedik francia bekezdés: A rendelet szerint a tagállamoknak az előző évi kifizetési igényben szereplő bármely visszavonást jelenteniük kell. Az útmutató pontosítása szerint (lábjegyzet: COCOF 10/0002/02, 2010. március 17.) a visszavonások véglegesek, későbbi kifizetési igényben nem állíthatók vissza, kivéve, ha a szabálytalan összegekről később megállapítást nyer, hogy szabályosak és támogathatók. Ilyen esetben a hitelesítő hatóságnak ki kell javítania a jelentését. A Bizottság emlékezteti az igazoló hatóságokat erre a szabályra. 39. A 2011. évi éves tevékenységi jelentések 2012. márciusi közzététele óta a negatív fennmaradó hibaarányt – az általános kumulatív fennmaradó kockázat alábecslésének elkerülésére a Bizottság által bevezetett eljárások keretében – minden lehetséges esetben kiigazították legalább 0-ra. A kumulatív fennmaradó kockázat egy program általános korrekciós képességét tükrözi, figyelembe véve a kockázatra vonatkozó legjobb becslést, a validált hibaarányt, valamint az elvégzett korrekciókra vonatkozó információkat – függetlenül a megállapítás forrásától (irányító, igazoló vagy ellenőrző hatóság). Ezért rendkívüli esetekben a nulla mértékű kumulatív fennmaradó kockázat azt mutatja, hogy a bejelentett és a Bizottsághoz benyújtott korábbi kifizetési igényekben feltüntetett kiadásokhoz kapcsolódó általános korrekciók – a kiszámításkor – magasabbak voltak, mint a programra vonatkozóan becsült kumulatív kockázat. 40. A fenntartások elsősorban az irányítási és ellenőrzési rendszer működésének értékelésén és az előre látható hibaarányon alapulnak. A kumulatív fennmaradó kockázat a második szűrő a további fenntartások szükségessége tekintetében. Különösen – de nem kizárólag – akkor határozhatnak további fenntartásokról, ha a validált hibaarány 2% és 5% közötti. Ez biztosan nem a fenntartások fő forrása az éves tevékenységi jelentésben, hanem kiegészítő forrás. Ezt a megközelítést a Számvevőszék által említett 67 program közül 65 ERFA/KA program esetében alkalmazták. A két fennmaradó program tekintetében – ahogyan a Számvevőszék jelentésének III. mellékletében jelezte – az éves tevékenységi jelentés módszertanának megfelelően kivételeket tettek, amelyeket az éves tevékenységi jelentésben közöltek is, mivel a megbízhatósági eljáráshoz szükséges összes korrekciót időben végrehajtották (vö. a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi tevékenységi jelentése, 35. oldal). Azon 4 ESZA operatív program esetében, ahol az „előre látható hibaarány” meghaladja az 5%-ot, a szükséges pénzügyi korrekciókat a Foglalkoztatási Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésének kiadása idején már végrehajtották. Ennek eredményeként a szóban forgó programokra vonatkozóan számított kumulatív hibaarányok 2% alatt maradtak. A Bizottság 2012. évi éves tevékenységi jelentésre vonatkozó állandó utasításai szerint csak akkor van szükség (számszerűsített) fenntartásra, ha a kumulatív pénzügyi kockázat 2% feletti. Emellett megfelelő cselekvési tervek születtek annak érdekében, hogy az érintett 4 programban a jövőben ezek a hibák ne fordulhassanak elő újra. Ezenkívül a Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék a 2012. évi éves jelentése 6.34. bekezdésében kimondja, hogy az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányok hiányosságai „nem kérdőjelezik meg a Foglalkoztatási Főigazgatóság által 2012-ben megfogalmazott fenntartások számát és hatását”. 43. Két eljárást világosan meg kell egymástól különböztetni: egyrészről a rendelet 73. cikkében meghatározott feltételek szerint az ellenőrző hatóság munkájára való hivatalos ráhagyatkozást, másrészről azt, hogy a Bizottság az éves megbízhatósági eljárás céljára – az éves ellenőrzési jelentés átfogó értékelését követően, továbbá figyelembe véve a hatóságok ellenőrzéseinek Bizottság általi helyszíni megismétlését – validálhatja a bejelentett ellenőrzési eredményeket, azaz ráhagyatkozhat azokra. A 47. bekezdés tanúsága szerint a Számvevőszék által jelentett számadatok a Bizottság által követett körültekintő megközelítést tükrözik, a kettős feltétel pedig, miszerint nemcsak az ellenőrző hatóság munkájára és a bejelentett hibaarányokra kell támaszkodni, hanem az érintett programra vonatkozó irányítási és ellenőrzési rendszer összes elemére is, teljes mértékben eredményes (lásd a 16. bekezdésre adott választ is). Ezenkívül, a feltételek teljesítése nem vonja maga után automatikusan a Bizottság határozatát a 73. cikk szerinti státusz odaítéléséről. A Bizottság szakmai megítélés keretében mérlegeli az összes lényeges tényezőt, beleértve többek között az egyes operatív programok lényegességét és kritikusságát az egész Alap szempontjából. Közös válasz a 44–46. bekezdésre A Bizottság csak akkor ítélheti oda a 73. cikk szerinti státuszt, ha a nemzetközi számviteli standardoknak megfelelően kellő ellenőrzési munkát végzett, és az ellenőrző hatóságot pozitívan értékelte. Ezenkívül, még akkor is, ha a 73. cikk szerinti státusz odaítélésére vonatkozó határozatok a 2007–2013-as időszak hatodik évében születtek, a programok végrehajtása 2015-ig folytatódik, lezárásuk pedig 2017-ig esedékes. Emellett az egységes ellenőrzés végrehajtása a következő programozási időszakra vonatkozó irányítási és ellenőrzési rendszerek létrehozása szempontjából is szerepet játszhat, a koncepció pedig 2023-ig fennmarad és pozitív hatást gyakorol. A 2010. évi ütemterv körültekintően jelezte, hogy „az ellenőrző hatóságok első csoportja olyan helyzetben lehet, hogy egyes programok/rendszerek vonatkozásában már hasznosítja az egységes ellenőrzés elvét, a Bizottság pedig jórészt az ellenőrző hatóság véleményére hagyatkozik”. Amíg el nem végzi felülvizsgálatát, a Bizottság a fentiek miatt nem tud pontos ütemezést kitűzni. A rendeletben előirányzott feltételek és ellenőrzési standardok valóban kötelezővé teszik, hogy a Bizottság – kontradiktórius eljárást követően – szilárd ellenőrzési eredményekhez jusson, mielőtt dönteni tud arról, hogy egy konkrét programra vonatkozóan végrehajtja-e a 73. cikket. Ez csak a hatóságok ellenőrzéseinek a Bizottság általi mélyreható helyszíni megismétlését követően vált lehetségessé; a megismételt ellenőrzéseket a Bizottság „Az ellenőrző hatóságok munkájának felülvizsgálata” című ellenőrzési dokumentuma alapján, 2009-től kezdve végezte. A Bizottság tehát körültekintő megközelítést fogadott el, hiszen az első 73. cikk szerinti státuszt csak a hibaarányokat először jelentő 2010. és 2011. évi éves ellenőrzési jelentések kézhezvétele után ítélte oda. Ugyanebben az időszakban a Bizottság iránymutatást adott ki a szóban forgó jelentések elkészítésére, a hibák kezelésére, a mintavételre, stb. vonatkozóan annak érdekében, hogy biztosítsa a kapott információk megbízhatóságát és konzisztenciáját. Lásd a 30. bekezdésre adott választ is. 47. A Bizottság célja, hogy minden egyes program részletes kulcsfontosságú követelményeinek és funkcióinak értékelésén keresztül „kellő bizonyosságot szerezzen arról, hogy az irányítási és kontrollrendszerek eredményesen működnek”. Ez az értékelés az összes ellenőrzési eredménynek a Bizottság és a tagállam általi összegzésén alapszik, és túlmutat az egyedül a kumulatív fennmaradó kockázati mutató által adott jelzésen. A Bizottság 2013 szeptemberében hivatalosan aktualizálta ütemtervét, így tovább pontosította a 73. cikk szerinti státusz odaítélésére vonatkozó kritériumokat is: az ellenőrzési stratégia elfogadását és a megfelelőség-értékelést; az arra vonatkozó kellő bizonyosságot, hogy az irányítási és kontrollrendszer eredményesen működik és csak korlátozott kockázatokat visel; az arra vonatkozó kellő bizonyosságot, hogy az ellenőrző hatóság jól működik és csak néhány vagy kisebb javításokra van szükség, figyelemmel a Bizottságnak az adott ellenőrző hatósággal kapcsolatos összesített ellenőrzési ismereteire és tapasztalataira. A Számvevőszék ellenőrzési eredményeit is figyelembe veszi. 48. A Bizottság a saját értékelése alapján úgy véli, hogy 2013 végén a követelmények mind a 61 programra vonatkozóan bevezetésre kerültek. A Bizottság értékelése során a 2009-ben kezdődött kiterjedt ellenőrzések eredményeit vette alapul, hogy ténylegesen ellenőrizze az ellenőrző hatóságok megbízhatóságát. Ezenkívül figyelembe veszi az összes szabályozási rendelkezést, köztük egyes esetekben a nem statisztikai mintavétel alkalmazását, mint az irányítási és kontrollrendszer kockázatára és eredményességére vonatkozó legjobb becslést, valamint a 2012 óta minden egyes programra vagy programcsoportra kiszámított fenti „kumulatív fennmaradó kockázatot”. Ezenfelül a Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék által a 6. háttérmagyarázatban említett programok az ERFA/KA-ra és az ESZA-ra globális szinten előirányzott források 5%-át, illetve kevesebb mint 1%-át teszik ki. 6. háttérmagyarázat – A 73. cikk szerinti státusz feltételeinek teljesülésére vonatkozó számvevőszéki vizsgálat eredményeinek áttekintése (2012) a) Első francia bekezdés: Amikor a rendeletben foglaltak szerint a közös irányítási és kontrollrendszer alá tartozó programokat statisztikai mintavétel céljából csoportosítják, a Bizottság nem tudja a kumulatív fennmaradó kockázatot programonként kiszámítani, mivel az ellenőrző hatóságok jelentésében az egy csoportba tartozó programokra vonatkozóan egyetlen összesített hibaarány szerepel. Minden tagállam esetében ez a koncepció minden esetben, amikor az ellenőrző hatóságok egyetlen reprezentatív mintába csoportosítanak programokat. A Számvevőszék által említett hat program egy közös irányítási és kontrollrendszer alatt álló, nyolc programból álló csoportba tartozik. A programcsoportra vonatkozóan 2011-re jelentett és validált hibaarány 2,64% volt. A mind a nyolc programot felölelő csoport kumulatív fennmaradó kockázata – az érintett tanúsító hatóság által elvégzett korrekciók után – 2% alatt volt. A Bizottság ezért megállapította, hogy a rendszerek mind a nyolc program tekintetében eredményesek. Második francia bekezdés: A 73. cikk szerinti státusz odaítélésére vonatkozó valamennyi feltételt már 2012 elején bevezették. Ennek ellenére a Bizottság úgy döntött, óvatos megközelítést alkalmaz, hogy a rendszerszintű hibák kockázatát a program egyedi intézkedésének keretében kezelje. Ezért az éves tevékenységi jelentésben részleges fenntartást bocsátott ki a szóban forgó kockázat fedezésére. Később a tagállam megerősítette, hogy az ezen intézkedéshez kapcsolódó összes kiadást már 2011 novemberében előzetesen visszavonták, és 2012-ben cselekvési tervet hajtottak végre annak biztosítására, hogy ezen intézkedés tekintetében egyetlen kiadás se legyen ténylegesen kockázatos. Ennek megállapítása után a részleges fenntartást 2012 novemberében feloldották. Két helyszíni ellenőrző látogatás után a 73. cikk szerinti státuszt odaítélték a programnak. A 2012-re vonatkozó éves ellenőrzési jelentésben szereplő pozitív eredmények – a validált hibaarány 2% alatt maradt – megerősítették ezt az értékelést, és a Bizottság a 2012. évi éves tevékenységi jelentésben hitelesítő véleményt adott ki. b) Első francia bekezdés: · A Számvevőszék által említett két ESZA és egy ERFA esettel kapcsolatban a Bizottság megerősíti, hogy az érintett ellenőrző hatóságok – figyelemmel a sokaság kis méretére – megfelelően követték a Bizottság mintavételi útmutatóját. A Bizottság megjegyzi, hogy a műveletek kis sokaságára vonatkozóan a rendelet nem statisztikai mintavételen alapuló hibaarányminták használatát irányozza elő. Ezek az egyetlen rendelkezésre álló mutatók az érintett programokra vonatkozó teljes kockázat becslésére, ezért a Bizottság ezeket használja a megbízhatósági eljárásában. Ilyen esetekben a Bizottság figyelembe veszi a sokaság jellemzőit és az ellenőrzés hatókörét. A két ESZA esetben a minimális lefedettségi követelmény (10%) – tekintettel a sokaság kis méretére – teljesült. A fennmaradó ERFA program esetében helyénvaló volt 2011-ben a véletlenszerű kiválasztás alkalmazása, amely a nagy értékű tételekre és a kiadások több mint 10%-ára kiterjedt. · Ezenkívül a Bizottság értékelését nemcsak az éves ellenőrzési jelentésekben szereplő hibaarányokra, hanem az ellenőrzési munkája során beszerzett más elemekre, köztük az ellenőrző hatóság műveletekre végrehajtott számos ellenőrzésének a Bizottság általi megismétlésére, valamint az érintett rendszerek működésére vonatkozó felhalmozódott ismeretekre is alapozta. · Mivel az említett elemek pozitívak voltak, a Bizottság megállapította, hogy megalapozottan ítélte oda a 73. cikk szerinti státuszt a három szóban forgó programnak. · A 2013-as minta esetében a sokaság megnövekedett mérete és az alacsonyabb küszöbérték miatt mindkét ellenőrző hatóság – az átdolgozott és a Bizottság által 2013 áprilisában rendelkezésre bocsátott mintavételi útmutatóval összhangban – statisztikai mintavételi módszert választott. Lásd a 36. bekezdésre adott választ is. Harmadik francia bekezdés: Ez a két program 2012 júniusában kapta meg a 73. cikk szerinti státuszt annak alapján, hogy a bizottsági ütemtervben kikötött összes feltétel teljesült. Ekkor a Bizottság felülvizsgálata az ellenőrző hatóság által 2008 óta négy egymást követő éves ellenőrzési jelentésben alkalmazott mintavételi módszertant, és megfelelőnek találta. A mintavételi módszer változásával kapcsolatban a 2012 decemberében kiadott új éves ellenőrzési jelentés nyújtott tájékoztatást, amelyet azonnal értékeltek. Az értékelés alapján a Bizottság megjegyezte, hogy a kiadásoknak a mintavételre kijelölt sokaságból való kizárása nem állt összhangban a szabályokkal. Megállapította azonban, hogy a módszertan szóban forgó változása nem volt hatással a bejelentett hibaarányokra, és az ellenőrző hatóság takarékossági okokból választotta, mivel az érintett kedvezményezetteket az előző években már ellenőrizték anélkül, hogy hiba keletkezett volna. A Bizottság megjegyzi, hogy a módszertan változása az előző évekhez képest 5%-ról 20%-ra növelte az ellenőrzés hatókörét. Negyedik francia bekezdés: A Számvevőszék által említett operatív program az ESZA-hoz tartozó negyedik legkisebb operatív program. A 2010/2012-ben teljesített éves kifizetések átlagosan 1,5 millió eurót tettek ki. A program igen kis mérete ellenére a 74. cikket, amely a kis operatív programokra vonatkozóan arányos ellenőrzési intézkedéseket ír elő, nem lehetett alkalmazni, mivel ezen operatív program esetében a társfinanszírozási arány meghaladja a 40%-ot. Ezenfelül a Bizottság megerősíti, hogy megalapozottan ítélte oda a 73. cikk szerinti státuszt ennek a programnak, ami a 74. cikkre is hasonló hatást gyakorol, az ESZA ellenőrző hatóság pedig megfelelően követte a Bizottság mintavételi útmutatóját, figyelemmel a sokaság igen kis méretére, ami jóval a Számvevőszék által a 9. lábjegyzetben említett statisztikai mintavételre előírt küszöbérték alatt volt (20 projekt alatt 2011-re és 2012-re). Statisztikai mintavétel tehát nem volt alkalmazható az érintett sokaságra. A mintavételi útmutatóban előírt 10%-os minimális lefedettség viszont teljesült. Emellett az erre az operatív programra vonatkozó irányítási és kontrollrendszert eredményesnek értékelték, az irányító hatóság által jelentett és a Bizottság által validált hibaarány pedig folyamatosan 2% alatt volt. c) A Bizottság úgy véli, hogy állandó, konzisztens és átlátható kritériumok alapján, a Számvevőszék megállapításainak figyelembevételével ítélte oda a 73. cikk szerinti státuszt e két programnak. A Számvevőszék által említett két eset közül az egyikben az irányítási és kontrollrendszert eredményesnek értékelték, az ellenőrző hatóság által jelentett és a Bizottság által validált hibaarányok pedig folyamatosan 2% alatt voltak a tárgyidőszakban (2010–2012). A második esetben a Számvevőszék megállapításai nem az ellenőrző hatóság működésére vonatkoztak, hanem az irányítási és kontrollrendszer más részeire, e megállapítások nyomon követése jelenleg is folyik. A Bizottság úgy véli, hogy a 2013-ban az irányítási és kontrollrendszerben azonosított hiányosságok nem feltétlenül befolyásolják a Bizottságnak az ellenőrző hatóság munkájára való ráhagyatkozását. d) A két érintett ellenőrző hatóságnak 2012 júniusában és szeptemberében ítélték oda a 73. cikk szerinti státuszt. A Számvevőszék észrevétele a 2013-ban közölt megállapításokra vonatkozik. A Bizottság mindenesetre – a Számvevőszék megállapításainak alapos értékelése után – megerősíti, hogy a szóban forgó ellenőrző hatóságok megfelelnek a 73. cikk szerinti státuszra vonatkozó követelményeknek. A Bizottság szorosan nyomon követi, hogy e követelmények a 73. cikk szerinti státusz nyomon követésére vonatkozó közelmúltbeli bizottsági együttes ellenőrzési vizsgálat alapján továbbra is teljesülnek-e (lásd az 54. bekezdésre adott választ). Közös válasz a 49. és 50. bekezdésre Ahogyan a 2013. szeptemberi aktualizált ütemtervben és együttes ellenőrzési vizsgálatban szerepel, és a bizottsági szolgálatok ellenőrzési stratégiája is tartalmazza, a 73. cikk szerinti státusz megfelelő nyomon követése a nemzeti rendszerellenőrzési jelentések és éves ellenőrzési jelentések elemzésén (a szükség esetén tett tényfeltáró látogatásokat is beleértve), a munkadokumentumok helyszíni vizsgálatán, az ellenőrző hatóság által végzett ellenőrzések Bizottság általi megismétlésén és kétoldalú koordinációs értekezleteken keresztül történik. Lásd a 32. bekezdésre adott választ is. Közös válasz az 51–53. bekezdésre Az ütemterv mint stratégiai dokumentum célja a 73. cikk szerinti státusz odaítélésére vonatkozó feltételek megállapítása; monitoring célokat szolgál, nem módszertani dokumentum. A 73. cikk szerinti státuszra vonatkozó első határozatok meghozatalát követően, amire 2012 első felében került sor, két 2012-ben tett kísérleti látogatás tapasztalatai alapján, amelyek hatósági ellenőrzések Bizottság általi ismételt elvégzésére és munkadokumentumok átvizsgálására is kiterjedtek, kidolgozták a monitoring látogatások módszertanát, és finomították az új vizsgálatot. Az aktualizált ütemtervnek, az együttes ellenőrzési vizsgálatnak és az ellenőrzési stratégiának megfelelően főszabályként a 73. cikk szerinti státusszal rendelkező minden ellenőrző hatóság vonatkozásában minden második évben sor kerül monitoring látogatásra. A monitoring látogatások – a nemzetközi ellenőrzési standardokkal összhangban – megismételt ellenőrzésekre és munkadokumentumok átvizsgálására is kiterjednek. Közös válasz az 54. és 55. bekezdésre A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésében jelezte, hogy az egységes ellenőrzési státuszú programok nyomon követése alapján már bevezettek feltételeket e státusz igazolására, mivel az ellenőrző hatóságok megfelelően jelentették az egyes érintett programokra vonatkozó új hiányosságokat. Az érintett ellenőrző hatóságok tehát továbbra is megfelelően működtek. 2013 szeptemberében a Bizottság hivatalosan aktualizálta első ütemtervét, és elfogadott egy ellenőrzési vizsgálatot, amely az „egységes ellenőrzési” státusz nyomon követésére vonatkozó módszertant és eljárást állapítja meg. Az aktualizált ütemterv I. melléklete áttekinti az arra az esetre vonatkozó fellépéseket/korrekciós intézkedéseket, amikor az egységes ellenőrzési elv végrehajtását célzó kezdeti feltételek már nem teljesülnek. A Bizottság valamennyi érintett programot nyomon követi, például az ellenőrzések Bizottság általi ismételt elvégzésén keresztül. 2013 végén a Bizottság monitoring tevékenysége – a saját ellenőrzési módszertanának megfelelően – tizenkilenc operatív programra terjed ki a 73. cikk szerinti státusszal kapcsolatban, ami hét ellenőrző hatóságot érint. Jelenleg négy ellenőrző hatóságra vonatkozóan hajtanak végre egyedi korrekciós intézkedéseket. A Foglalkoztatási Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésében nem azonosított olyan kérdést, amely a 2012-ben 73. cikk szerinti státuszt kapott operatív programok ismételt mérlegelését indokolná. Semmiféle korrekciós intézkedésre nem volt tehát szükség a 2012-ben odaítélt egységes ellenőrzési státuszok visszavonása vagy felfüggesztése érdekében. Ezenfelül a Bizottság 2013 végén megkezdte a szóban forgó operatív programokhoz kapcsolódó monitoring látogatásokat. 56. A lezárás az időszak folyamán végzett kiterjedt ellenőrzési és monitoring munkára épít, különös tekintettel a kumulatív fennmaradó kockázat program általi éves értékelésére. Lásd a 49–53. bekezdésre adott választ is az aktualizált ütemtervvel és a monitoringra vonatkozó ellenőrzési vizsgálattal kapcsolatban. A Bizottság arra is felhívja a figyelmet, hogy az egységes ellenőrzési koncepció végrehajtása a 2014–2020-as időszakban is folytatódik, ahogyan a közös rendelkezésekről szóló rendelet 140. cikkének (3) bekezdése előírja [lábjegyzet: „Azon operatív programok esetében, amelyeknél a Bizottság úgy határoz, hogy támaszkodhat az ellenőrző hatóság véleményére, megállapodhat az ellenőrző hatósággal, hogy a saját helyszíni ellenőrző vizsgálatait az ellenőrző hatóság munkájának ellenőrzésére korlátozza, hacsak nem merül fel bizonyíték az ellenőrző hatóság munkájának hiányosságaira egy olyan számviteli évre vonatkozóan, amelynek számláira már számlaelszámolási határozat született.”] 60. A Bizottság a végrehajtás első éveiben útmutatót adott ki, amely elengedhetetlen az ellenőrző hatóságok munkájához (pl. megfelelés-értékelés, ellenőrzési stratégia, az irányítási és kontrollrendszerek értékelése, mintavételi eljárások). Az útmutatókat kellő időben, a programozási időszak elején adták ki (lásd a 62. bekezdést). Közös válasz a 61. bekezdésre és a 8. háttérmagyarázatra Az összetett kérdésekre, köztük a Bizottság által említettekre vonatkozó útmutató szükségképpen a végrehajtás első évei alatt azonosított jó és rossz gyakorlatokon alapszik. Az útmutató tervezetét az ellenőrző hatóságokkal folytatott különféle technikai megbeszéléseken vitatják meg, mielőtt a COCOF ülésen sor kerül a tervezet véglegesítésére. Ez különösen a hibakezelésre vonatkozó útmutatóra volt igaz, amelyet hivatalos közlése előtt széles körben megvitattak az ellenőrző hatóságokkal. 66. Első francia bekezdés: A Bizottság egyetért azzal, hogy ezt a kötelező tájékoztatást – a műveletek eredményei tekintetében – további útmutatóval ki lehetne egészíteni. 2013 végéig a Bizottság további írásbeli pontosítást kíván nyújtani az ellenőrző hatóságoknak ezzel kapcsolatban. Második francia bekezdés: A Bizottság írásban vagy szükség esetén a tényfeltáró helyszíni látogatások során – a kockázatértékelése alapján – további tájékoztatást nyújt a műveletek ellenőrzésének eredményeiről (lásd a 32. bekezdésre adott választ). A Bizottság ezzel kapcsolatos további írásos pontosítás kiadásának lehetőségét is mérlegeli. Harmadik francia bekezdés: Lezáráskor az ellenőrző hatóságoknak már most is többéves értékelést kell készíteniük az irányítási és kontrollrendszerek működéséről, valamint a lezárás idején fennálló korrekciós képességről (lásd a 2013-ban kiadott lezárási útmutatót). Negyedik francia bekezdés: Az ellenőrzési vélemény utáni események hatásának kérdésével a 2011 decemberében kiadott hibakezelési útmutató részben már foglalkozott, ami a „pozitív eseményeket” illeti. A Bizottság ezzel kapcsolatos további írásos pontosítás kiadásának lehetőségét is mérlegeli. A Bizottság javaslatokat tett arra, hogy a végrehajtás további összehangolása érdekében a fenti szempontokat a 2014–2020-as programozási időszakra vonatkozó végrehajtási aktusokban / felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban rendezze. 67. A rendelet, valamint az annak nyomán a Bizottság által kiadott útmutató figyelembe veszi a nemzetközi ellenőrzési standardokat, de a kohéziós politika sajátosságait és terminológiáját is tükröznie kell. Közös válasz a 68–69. bekezdésre Az ellenőrző hatóságok munkájának felülvizsgálatára vonatkozó, 2009 óta folyó kiterjedt ellenőrzési munka az érintett ellenőrző hatóságokkal végzett átfogó kapacitásépítéssel járt együtt. Kiegészítő útmutatón és technikai megbeszéléseken keresztül lehetővé vált a bevált gyakorlatok cseréje az ellenőrző hatóságokkal. 72. A Bizottság továbbra is tart képzéseket az ellenőrző hatóságoknak – különösen a mintavételi technikákkal, a 2007–2013-as időszak lezárására tekintettel végzett ellenőrzési munkával és az új programozási időszakra vonatkozó ellenőrzéssel kapcsolatban. 73. A Bizottság megjegyzi, hogy a 73. cikk szerinti státusz egyes programoknak való odaítélése nem csökkenti ellenőrzési munkáját. A Bizottság számára a legnagyobb előnyt az jelenti, hogy korlátozott ellenőrzési erőforrásait a magasabb kockázatú programokra és hatóságokra összpontosíthatja ahelyett, hogy általánosságban csökkentené ellenőrzési munkáját. Ezenfelül az egységes ellenőrzés nem azt jelenti, hogy semmiféle ellenőrzés nem történik. A monitoring és nyomonkövetési ellenőrzések továbbra is szükségesek a nemzeti ellenőrző hatóságok által végzett ellenőrzési munka folyamatos megbízhatóságának biztosításához. Közös válasz a 74–76. bekezdésre A Bizottság hangsúlyozza, hogy a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó szabályozási keret révén az elérhető megbízhatósági szint jelentősen javult, különösen azáltal, hogy a végrehajtás megkezdésétől lehetővé vált az egyes operatív programok évente történő értékelése. Az ellenőrzések költségét tehát nem abszolút értékben, hanem költséghatékonyság szempontjából kell értékelni. A Bizottság megjegyzi, hogy az alapok a programok előkészítő, irányítási, monitoring-, értékelési, tájékoztatási és ellenőrzési tevékenységeit technikai segítségnyújtáson keresztül is finanszírozhatják. 77. A 2000–2006-os időszak éveiben előfordult magas hibaarányok nyomán a Bizottság a 2007–2013-as időszakra megerősített irányítási és ellenőrzési intézkedéseket, köztük statisztikai mintavételt javasolt. E javaslatok javarészt tükröződnek a jelenlegi jogalkotási keretben. A Bizottság megjegyzi, hogy a jelenlegi programozási időszakban a hibaarányok jelentősen alacsonyabbak. 78. A Bizottság várakozásai szerint a 2014–2020-as programozási időszakra vonatkozó ellenőrzési költségek állandóak maradnak. A rendeletben előirányzott különféle ellenőrzési egyszerűsítések nyomán az adminisztratív teher csökkenése (például a csökkentett jelentéstételi követelmények és az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása) vagy az aktualizált mintavételi útmutató használata jelentős haszonnal jár az ellenőrzési erőfeszítések terén. Ez messzemenően ellensúlyozná az elszámolások ellenőrzéséhez és az irányítási nyilatkozat felülvizsgálatához szükséges többletmunkát. Közös válasz a 79. és 80. bekezdésre A Bizottság üdvözli a Számvevőszék következtetését. A Bizottság úgy véli továbbá, hogy a tagállamok és a Bizottság a korábbi programozási időszakhoz képest megerősítették a 2007–2013-as programozási időszakra vonatkozó belső ellenőrzési keretrendszert. A Bizottság megítélése szerint mindez hozzájárul a szilárd ellenőrzési képesség biztosításához az egész Unióban. 83. A Számvevőszék által azonosított kockázatokkal kapcsolatban a Bizottság álláspontja a következő: Első francia bekezdés: 2009 óta a Bizottság kiterjedt helyszíni ellenőrzéseket végzett az ellenőrző hatóságok munkájának vizsgálata céljából. 269 ellenőrző látogatást tett, amelyek alkalmával 47 ERFA és 84 ESZA ellenőrző hatóságot vizsgált meg. Ez az összes juttatott összeg mintegy 96%-át, illetve 99%-át teszi ki. Ezek a vizsgálatok lehetővé tették, hogy a Bizottság tanácsadást végezzen, hozzájáruljon a kapacitásépítéshez, valamint újraszámolja az arányokat vagy átalánykulcsokkal váltsa fel azokat, ha nem találja őket megbízhatónak. Összességében a Bizottság alapos eljárással rendelkezik az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányok megbízhatóságának ellenőrzésére, amelyeket adott esetben felülvizsgál. Az, hogy a Foglalkoztatási Főigazgatóság és a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság éves tevékenységi jelentéseiben jelentett hibaarányok összhangban állnak a Számvevőszék által megállapított hibaaránnyal, megerősíti az ellenőrzési és jelentéstételi rendszer megbízhatóságát. Második francia bekezdés: A Bizottság állandó módszertant vezetett be az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányok ellenőrzésére és validálására, szükség esetén kiegészítő információk kérését és/vagy helyszíni tényfeltáró látogatásokat is beleértve (2013-ban 64 ERFA/Kohéziós Alap operatív programra terjedt ki 11 tagállamban és 23 ESZA operatív programra 10 tagállamban). A nagyszámú ellenőrző hatóság működésére vonatkozó kiterjedt ellenőrzési tevékenység során szerzett megfelelő ismeretek a bejelentett hibaarányok bizottsági értékelése során igen hasznosnak bizonyultak. Harmadik francia bekezdés: A Bizottság úgy véli, hogy a kumulatív fennmaradó kockázat, amely az egész programozási időszakra vonatkozóan figyelembe veszi a hibaarányokat és pénzügyi korrekciókat, az évente a Bizottság éves tevékenységi jelentésében értékelt programok általános korrekciós képességének egyik mutatója. Az előző évek összes rendelkezésre álló jelentett adatán és a vizsgált évre vonatkozó legjobb becslésen alapszik. Különösen, de nem kizárólag azon programok kezelésében segíti a Bizottságot, amelyek validált éves hibaaránya 2% és 5% között van. Az ilyen, korábban fenntartásoktól mentes programok most már fenntartás, majd jogi eljárás alá vonhatók (megszakítás/felfüggesztés/pénzügyi korrekció). A kumulatív fennmaradó kockázat alkalmazásának köszönhetően további programokat vontak fenntartás alá, így csökkentve azt a Számvevőszék által azonosított kockázatot, hogy alábecsüljék a szóban forgó programok kockázatát. Ezenkívül a Bizottság egyedi kockázatalapú ellenőrzést végzett annak biztosítása céljából, hogy az elmúlt 3 évben 68 operatív program esetében jelentett korrekciókat ténylegesen végre is hajtsák; kétség vagy nem elegendő bizonyíték esetén a Bizottság levonja az érintett összegeket a fennmaradó hibaarány kiszámításánál figyelembe vett kumulatív pénzügyi korrekciók összegéből. A Bizottság mindig biztosítani kívánja, hogy a mentesítésért felelős hatóságnak történő jelentéstétel tisztességes és megbízható képet adjon az egyes tagállamok tekintetében az uniós költségvetést érintő becsült kockázatról, a többéves korrekciós kapacitásra is figyelemmel. A bizottsági szolgálatok éves tevékenységi jelentéseikben – teljes körű átláthatóság mellett – minden elérhető információt rendelkezésre bocsátanak. A Bizottság minden évben alaposan megvizsgálja az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányokat. Ez az ellenőrzési eljárás – az ellenőrzési vizsgálatok kiterjedt eredményeivel együtt – lehetővé teszi, hogy a Bizottság éves tevékenységi jelentéseiben hiánytalan és megbízható validált hibaarányokat közöljön, és szükség esetén megtegye a megfelelő fenntartásokat. A fentiek szemléltetéseképpen a Bizottság úgy véli, az, hogy a Foglalkoztatási Főigazgatóság által az éves tevékenységi jelentésben közzétett saját becsült hibaarány most már három egymást követő évben, a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság által közzétett hibaarány pedig két egymást követő évben megfelel a Számvevőszék szerinti hibaaránynak, igazolja megközelítésének érvényességét és megbízhatóságát. 1. ajánlás A Bizottság úgy véli, hogy ez az ajánlás már végrehajtásra került. A Bizottság – az ellenőrző hatóságok által jelzett hibaarányok pontosságának és megbízhatóságának biztosítása érdekében – alapos ellenőrzési eljárást vezetett be, amely helyszíni tényfeltáró látogatásokat is magában foglal. Amennyiben a Bizottság a hibaarányokat nem találja megbízhatónak, átalánykulcsokat használ. 2009 óta ez az eljárás egy kiterjedt bizottsági ellenőrzési vizsgálattal is kiegészül, ezáltal 269 ellenőrző látogatás keretében – például a hatósági ellenőrzések Bizottság általi megismétlésével – vizsgálták felül az ellenőrző hatóságok munkáját, ami az Alap forrásainak mintegy 90%-ára terjedt ki. A Bizottság kockázatorientált ellenőrzéseket is végez, hogy ellenőrizze a bejelentett pénzügyi korrekciók pontosságát. A Bizottság továbbra is biztosítja a bejelentett hibaarányok szigorú felülvizsgálatát, továbbra is nyomon követi és ellenőrzi az ellenőrző hatóságok munkáját, valamint célzott ellenőrzéseket végez az igazoló hatóságok eljárásainak minősége tekintetében, amelyek célja a pénzügyi korrekciók jegyzőkönyvbe foglalása és jelentése. 2. ajánlás A Bizottság a 2014–2020-as időszakra vonatkozó közös rendelkezésekről szóló rendelettervezetben az éves beszámolók benyújtása után azonosított és az ellenőrző hatóság által korábban fel nem tárt és/vagy be nem jelentett súlyos szabálytalanságok esetére nettó pénzügyi korrekció lehetőségét vezette be, amit a jogalkotó is támogatott. A Bizottság a második jogszabályban azt is javasolni kívánja, hogy az ugyanazon hiányosságok miatti ismételt szerződésszegésekért az átalánykulcsos korrekció növelhető legyen, ha a tagállam nem tette meg a megfelelő korrekciós intézkedéseket a rendszer érintett és a korábbi korrekció tárgyát képező részével kapcsolatban. 84. A Számvevőszék által leírt adatok a rendeletben előirányzott szigorú feltételekből fakadnak, amelyek átfogó ellenőrzési munkát írnak elő a Bizottság és a tagállam számára, a nemzetközi ellenőrzési standardoknak megfelelő megismételt ellenőrzéseket is beleértve, mielőtt értékelni tudják a teljes irányítási és kontrollrendszer működését. Ezenfelül a Bizottságnak – a legtöbb esetben a végrehajtás lassú beindulása miatt – 2010-ben vagy akár 2011-ben is várnia kell a hibaarányok kihirdetésére. A Bizottságnak az irányítási és kontrollrendszerek eredményes megvalósításának értékeléséhez gondosan ellenőriznie kellett ezeket az arányokat, valamint az ellenőrző hatóságok által végzett ellenőrzések Bizottság általi első helyszíni megismétlésének eredményeit. 85. A Bizottság a saját értékelése alapján határozottan nem ért egyet a 6. háttérmagyarázatban említett 15 esettel és úgy véli, hogy 2013 végén a követelmények mind a 61 programra vonatkozóan bevezetésre kerültek. A Bizottság értékelése során a 2009-ben kezdődött kiterjedt ellenőrzések eredményeit vette alapul, hogy ténylegesen ellenőrizze az ellenőrző hatóságok megbízhatóságát. Ezenkívül figyelembe veszi az összes szabályozási rendelkezést, köztük egyes esetekben a nem statisztikai mintavétel alkalmazását, mint az irányítási és kontrollrendszer kockázatára és eredményességére vonatkozó legjobb becslést, valamint a 2012 óta minden egyes programra vagy programcsoportra kiszámított fenti „kumulatív fennmaradó kockázatot”. Ezenkívül, a felvetett kifogások a kisebb operatív programok esetében különösen nem helyénvalók. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a Számvevőszék által a 6. háttérmagyarázatban említett programok az ERFA/KA-ra és az ESZA-ra globális szinten előirányzott források 5%-át, illetve kevesebb mint 1%-át teszik ki. 86. A számvevőszéki ellenőrzés óta a Bizottság érintett főigazgatóságai közösen kidolgoztak és 2013 szeptemberében elfogadtak egy ellenőrzési vizsgálatot, amely a 73. cikk szerinti státusz odaítélésére vonatkozó, először 2012-ben hozott határozatok nyomon követésére irányul. Ezenfelül 2013 szeptemberében együttes határozatot hoztak, amely aktualizálja a 73. cikk szerinti státuszra vonatkozó ütemtervet és a monitoring eljárásokat. lásd alább a 4. ajánlásra adott választ 3. ajánlás A Bizottság úgy véli, hogy az egységes ellenőrzési státuszt állandó, konzisztens és átlátható kritériumok alapján ítélték oda. Úgy véli továbbá, hogy 2013 végéig a szóban forgó programokra vonatkozó összes követelmény teljesül. A Bizottság továbbra is szilárd megközelítést alkalmaz, amit a 73. cikk szerinti státuszra vonatkozó, 2013 szeptemberében aktualizált ütemterv végrehajtásával tovább pontosít. 4. ajánlás A Bizottság úgy véli, ezen ajánlás végrehajtása az aktualizált ütemterven és a 73. cikk szerinti státusz nyomon követésére 2013 szeptemberében elfogadott ellenőrzési vizsgálaton keresztül valósul meg. A 73. cikk szerinti státuszra vonatkozó első határozatok meghozatalát követően, amire 2012 első felében került sor, továbbá kísérleti látogatások alapján a bizottsági szolgálatok ellenőrzési módszertant dolgoztak ki monitoring látogatások lefolytatására, amelyek – a nemzetközi ellenőrzési standardokkal összhangban – hatósági ellenőrzések Bizottság általi ismételt elvégzésére és munkadokumentumok átvizsgálására terjednek ki. 87. A Bizottság üdvözli a Számvevőszék értékelését, és útmutatójának és támogatásának folyamatos javítása érdekében továbbra is szorosan együttműködik az ellenőrző hatóságokkal. 2013 áprilisától a Bizottság különböző decentralizált tagállamokban tartott képzési szemináriumokkal aktívan előmozdítja átdolgozott mintavételi útmutatójának végrehajtását annak érdekében, hogy a szóban forgó tagállamokban működő összes érintett ellenőrző hatóság számára biztosítsa az információk megfelelő terjesztését. A Bizottság megkezdte a párbeszédet az ellenőrző hatóságokkal annak érdekében, hogy megfelelően felkészüljön a 2014–2020-as időszak elindítására, és az ellenőrző hatóságok munkájával kapcsolatos kérdések tekintetében javítsa a másodlagos jogszabályokat. 5. ajánlás A Bizottság egyetért ezzel az ajánlással és intézkedéseket hoz annak érdekében, hogy biztosítsa jobb másodlagos jogszabályok elfogadását, valamint az ellenőrző hatóságok munkájára vonatkozóan szilárd módszertani keretben, kellő időben nyújtott, teljes körű iránymutatást, amely a 2007–2013-as programozási időszak felhalmozódott tapasztalataira épít. A Bizottság 2013 végéig elkészülő írásbeli pontosítással tovább pontosítja a meglévő útmutató egyes vonatkozásait. Ezenkívül, a 2014–2020-as programozási időszakra vonatkozó rendelet szerint a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási aktusok és felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján kötelező modelleket és/vagy követelményeket fogadjon el az ellenőrző hatóságok ellenőrzési munkájára vonatkozóan, amelyeknek a 2007–2013-as programozási időszak tapasztalataira és bevált gyakorlataira kell építeniük. 89. A Szerződés, a költségvetési rendelet és az ágazatspecifikus rendeletek egyértelműen megállapítják a feladatok megosztását. Az európai strukturális és kohéziós alapokkal összefüggésben jelentős technikai segítségnyújtási költségvetés áll a tagállamok rendelkezésére. Ők döntik el, hogyan használják fel ezt a juttatást. Lásd a Bizottság 6. ajánlásra adott válaszát is. 6. ajánlás A Bizottság úgy véli, hogy ez az ajánlás a 2011. évi hatásvizsgálatban már végrehajtásra került (lásd: 71. lábjegyzet). Megjegyzi továbbá, hogy a technikai segítségnyújtásnak a különböző költségkategóriákhoz való hozzárendelésére vonatkozó döntéseket – a megosztott irányítás alapján és tekintettel a szubszidiaritás elvére – a tagállamok hozzák. Ezenkívül, a 2014–2020-as rendeletben a Bizottság a kohézió tekintetében megerősíti költséghatékony megközelítését. Ezért az alapok végrehajtására vonatkozó, újonnan kialakított megállapodások az ellenőrzések tekintetében is „...tiszteletben tartják az arányosság elvét az elkülönített támogatás szintjére tekintettel, és figyelembe veszik a programok irányításában és ellenőrzésében részt vevő szervek adminisztratív terhei csökkentésének általános célját”.