Különjelentés Az állatbetegségek 
megfékezésére irányuló 
felszámolási, védekezési 
és figyelemmel kísérési 
programokHU 2016  06 SZ.
EURÓPAI
SZÁMVEVŐSZÉK
EURÓPAI SZÁMVEVŐSZÉK  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Telefon: +352 4398-1
Megkeresés: eca.europa.eu/hu/Pages/ContactForm.aspx
Weboldal: eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Bővebb tájékoztatást az Európai Unióról az interneten talál ( http://europa.eu ).
Luxembourg: Az Európai Unió Kiadóhivatala, 2016
Print ISBN 978-92-872-4464-2 ISSN 1831-0893 doi:10.2865/97517 QJ-AB-16-006-HU-C
PDF ISBN 978-92-872-4448-2 ISSN 1977-5733 doi:10.2865/81416 QJ-AB-16-006-HU-N
EPUB ISBN 978-92-872-4495-6 ISSN 1977-5733 doi:10.2865/464269 QJ-AB-16-006-HU-E
© Európai Unió, 2016
A sokszorosítás a forrás megjelölésével megengedett.
Az állatbetegségek 
megfékezésére irányuló 
felszámolási, védekezési 
és figyelemmel kísérési 
programok
(az EUMSZ 287. cikke (4) bekezdésének második albekezdése 
alapján)KülönjelentésHU 2016  06 SZ.
02
 Az ellenőrző csoport
A számvevőszéki különjelentések egy adott költségvetési vagy irányítási területre vonatkozó teljesítmény- és szabálysze -
rűségi ellenőrzés eredményeit mutatják be. Annak érdekében, hogy ellenőrzései maximális hatást érjenek el, ezek meg -
választásakor és megtervezésekor a Számvevőszék tekintetbe veszi a teljesítmény-, illetve szabályszerűségi kockázatokat, 
az érintett bevétel vagy kiadás nagyságát, a várható fejleményeket, valamint a politika és a nagyközönség érdeklődését.
Ezt a teljesítmény-ellenőrzést a természeti erőforrások megőrzése és természetierőforrás-gazdálkodás kiadási területeire 
szakosodott, Augustyn Kubik számvevőszéki tag elnökölte I. Kamara végezte. Az ellenőrzést Bettina Jakobsen számvevő -
széki tag vezette, Katja Mattfolk kabinetfőnők és Kim Storup, a kabinet attaséja; Colm Friel, ügyvezető; Armando do Jogo, 
feladatfelelős; Xavier Demarche, Manuel Dias, Andreas Dürrwanger, Oana Dumitrescu, Laure Gatter, Mary Kerrigan, 
Joanna Kokot, Michela Lanzutti, Joachim Otto, Lucia Rosca és Anna Zalega, számvevők támogatásával.
Balról jobbra: K. Mattfolk, A. do Jogo, C. Friel, B. Jakobsen, X. Demarche.

03
 Tartalomjegyzék
Bekezdés
 Glosszárium és rövidítések
I–X Összefoglalás
1–17  Bevezetés
1–2 Állatbetegségek kezelése
3–4 Az Unió állat-egészség ügyi stratégiája
5–9 Az állatbetegségek felszámolására, az azok elleni védekezésre és figyelemmel kísérés ükre 
irányuló programok
10–12  Egy üttműködés az Unión kív üli országokkal
13–17  Főbb szerepek és felelősségi körök
18–23  Az ellenőrzés hatóköre és módszere
24–60  Ellenőrzési észrevételek
26–33  Jóllehet a Bizottság állatbetegségek felszámolásával, az azok elleni védekezéssel és figyelemmel 
kísérés ükkel kapcsolatos megközelítése általánosságban megalapozott volt,
34–36  és a tagállami programok kialakítása és végrehajtása általában megfelelő volt,
37–47  a programok költséghatékonyságát nehéz megállapítani,
48–60 és van még további javítanivaló.
61–72  Következtetések és ajánlások
 I. melléklet  – Állatbetegségekre vonatkozó információk
 II. melléklet  – Főbb feladatkörök
 A Bizottság válasza
04
 Glosszárium  
és rövidítések
ADNS : az állatbetegségek bejelentő rendszere.
BSE : szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalma.
BT: kéknyelv-betegség.
CAC : a Codex Alimentarius Bizottság.
ECDC : Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ.
EFSA : Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság.
FAO : az Egyesült Nemzetek Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Szervezete.
FVO : Élelmiszerügyi és Állategészségügyi Hivatal.
Incidencia és prevalencia : valamely betegség incidenciája alatt a meghatározott időtartamon belül, 
meghatározott populáción belüli megbetegedéseket értjük (az új esetek száma). A betegség prevalenciája egy 
betegség meghatározott időpontban, meghatározott populáción belüli előfordulása (az esetek tényleges száma).
OIE : Nemzetközi Állatjárványügyi Hivatal.
PAFF : Növények, Állatok, Élelmiszerek és Takarmányok Állandó Bizottsága.
TB: szarvasmarha-gümőkór.
TRACES : kereskedelem-ellenőrzési és szakértői rendszer.
TSE : fertőző szivacsos agyvelőbántalmak.
WAHIS : globális állat-egészségügyi információs rendszer.
WHO : Egészségügyi Világszervezet.
Zoonózis : olyan betegség vagy fertőzés, amely állatok és emberek között közvetlenül vagy közvetetten átvihető.
05
 Összefoglalás
I
Az állategészség közvetlenül hat a közegészségre – egyrészt az élelmiszer-biztonsági vonatkozások miatt, más -
részt mert egyes állatbetegségek az emberre átvihetőek. Ezenfelül az állatbetegségek kitörése jelentős gazdasági 
költségekkel járhat, a belső uniós piacok és a külső piacok elvesztése, valamint a betegséggel szembeni védekezés 
kapcsán az uniós és tagállami költségvetéseket terhelő közvetlen költségek miatt.
II
Az állatbetegségek képesek gyorsan és a határokat átlépve terjedni. Az Unió aktív állat-egészségügyi politikával 
rendelkezik, és finanszírozza a bizonyos állatbetegségek felszámolására, az ellenük való védekezésre és figyelem -
mel kísérésükre irányuló tagállami programokat. Ezek a programok, amelyekre 2009 és 2014 között 1,3 milliárd euró 
uniós finanszírozást nyújtottak, olyan intézkedéseket ölelnek fel, mint az állatok vakcinázása, vizsgálata és a leölt 
állatok után kártérítés fizetése. Az állatbetegségek felszámolása összetett feladat, amely a betegség fajtájától füg -
gően hosszú éveket vehet igénybe. Ezért uniós szinten megalapozott megközelítésre van szükség, a tagállamoknak 
pedig megfelelő programokat kell végrehajtaniuk.
III
A Számvevőszék – a Bizottság megközelítésének, valamint a tagállami programok kialakításának és végrehajtásának 
értékelése révén – megvizsgálta, hogy a felszámolásra, védekezésre és figyelemmel kísérésre irányuló programok 
megfelelően féken tartották-e az állatbetegségeket. Megvizsgálta a Számvevőszék azt is, hogy a programok költ -
séghatékonyságát megfelelően figyelembe vették-e.
IV
A Számvevőszék megállapítása szerint az állatbetegségekkel kapcsolatos, általunk vizsgált programok összességük -
ben megfelelően féken tartották az állatbetegségeket. Mivel azonban betegségek bármikor kitörhetnek, a Bizottság 
és a tagállamok legyenek továbbra is éberek.
V
Megállapítottuk, hogy a Bizottság által követett megközelítés általánosságban megalapozott volt, és azt megfelelő 
technikai tanácsadás, kockázatelemzés és a források prioritási sorrendjének meghatározására szolgáló mechaniz -
mus támogatta. A Bizottság útmutatást nyújtott és elősegítette a tagállami erőfeszítések összehangolását, vala -
mint a tagállami programok által teljesítendő minimális teljesítménykövetelményeket állapított meg. Volt néhány 
figyelemre méltó siker, például csökkent a szivacsos agyvelőbántalom (BSE) eseteinek száma a szarvasmarháknál, 
a szalmonellaeseteké a baromfiaknál és a veszettség eseteié a vadon élő állatoknál.
VI
Megállapítottuk, hogy a vizsgált tagállami programok kialakítása és végrehajtása általában megfelelő volt, és hogy 
a tagállamok megfelelő rendszerekkel rendelkeztek az állatbetegségek kitöréseinek azonosítására és felszámolásuk 
megkönnyítésére.
06 Összefoglalás 
VII
A programok költséghatékonyságát azonban nehéz meghatározni, mivel hiá -
nyoznak az ilyen elemzésre alkalmas modellek. Példákat találtunk a tagállamok 
által nem kellően ellenőrzött programokra és indokolatlanul magas költségekre. 
Egyes esetekben Olaszországban a mezőgazdasági termelőknek kártérítésként 
fizetett összegek vagy a kifizetések Bizottság által megszabott csökkentése 
csak mérsékelten ösztönözte az eredményes biobiztonsági intézkedések, illetve 
helyesbítő intézkedések végrehajtását.
VIII
Észrevételeztük, hogy néhány konkrét területen lehetőség van a javításra. Az 
érintett információs rendszerek jobban is támogathatnák a járványügyi informá -
ciók cseréjét és a múltbeli eredményekhez való egyszerű hozzáférést, de ezen 
a területen már folyamatban volt a javítás. Az ellenőrzés során az is megállapítást 
nyert, hogy egyes programoknak jobban meg kellene határozniuk, hogy milyen 
intézkedéseket és ellenőrzéseket kell végrehajtani.
IX
Jóllehet a konkrét állat-egészségügyi programok végrehajtását összességében 
pozitívan értékeljük, a szarvasmarha-brucellózis és -gümőkór, valamint a juh- 
és kecskebrucellózis felszámolása egyes tagállamokban folyamatosan gondot 
jelent. Megállapítottuk, hogy a vadon élő állatok kezelésének uniós megközelí -
tése kiegészítésre szorul, különösen a tuberkulózis esetében, és hogy bizonyos 
vakcinák hiánya káros lehet a programok eredményességére nézve.
X
A Számvevőszék azt javasolja, hogy a Bizottság:
a) segítse elő a járványügyi információk tagállamok közötti cseréjét;
b) vizsgálja meg, hogy naprakésszé kell-e tenni a meglévő mutatókészletet, 
hogy az jobb információkat nyújthasson az állat-egészségügyi ellenőrzési 
tevékenységekről és a programok költséghatékonyságáról;
c) szükség szerint szisztematikusan vegye fel a vadon élő állatokra vonatkozó 
szempontokat az állat-egészségügyi programokba;
d) támogassa a vakcinák tagállami felhasználásra való rendelkezésre állását, ha 
az járványügyi szempontból indokolt.
07
 Bevezetés
Állatbetegségek kezelése
01 
Az állatok egészsége közvetlen hatással van a közegészségre, egyrészt mert 
egyes állatbetegségek az emberre is átvihetőek, másrészt az élelmiszer-bizton -
sági vonatkozások miatt. Az állatok megfelelő egészsége az uniós élelmiszeripar 
számára is alapkövetelmény. Az Unió ezért már sok éve az intézkedések széles 
tárát érvényesíti az állatok egészségének védelmében. Ha a meglévő intézke -
dések nem működnek megfelelően, a vészhelyzetek és betegségek kezelése 
jelentős költséggel járhat: belső uniós és exportpiacok elvesztéséhez vezethet, 
a betegséggel szembeni védekezés költséget jelent az uniós és a tagállami költ -
ségvetéseknek, a zoonózisok (az emberre átvihető betegségek) kezelése pedig 
költséggel jár a tagállami egészségügyi rendszerek számára. A ragadós száj- és 
körömfájás 2001-es kitörése, amely az Egyesült Királyságban kezdődött, de más 
országokra is átterjedt, a becslések szerint akár 12 milliárd euró költséget is 
okozhatott. Az 1990-es évek kergemarhakór-válsága – amely szintén az Egyesült 
Királyságra összpontosult – csak az Egyesült Királyságban több mint 3 milliárd eu -
róba került, és miatta jelentősen csökkent az uniós marhahúsexport mennyisége 
és ára is. A közelmúltban nem tört ki olyan betegség, amely ilyen jelentős költsé -
geket okozott volna.
02 
Az állatbetegségek fajtája és incidenciája Unió-szerte eltérő, és olyan tényezők -
től függ, mint az éghajlat, a mezőgazdasági üzemek típusa, az állatgyógyászati 
gyakorlatok és az állatok mozgása. A főbb állatbetegségek közül néhányat az 
I. melléklet  ismertet. Ezenfelül az afrikai sertéspestis (Észtország, Lettország, 
Litvánia és Lengyelország), a madárinfluenza (Hollandia és Németország) vagy 
a kéknyelv-betegség (amely Észak-Afrikából terjedt át, és főként Görögországot, 
Olaszországot, Spanyolországot és Portugáliát érintette) közelmúltbeli kitörésük 
után mind igen gyorsan átterjedtek a határokon. Egyes állatbetegségek – ha 
azokat nem derítik fel gyorsan és nem kezelik eredményesen – gyors terjedés -
re képesek (lásd például a kéknyelv-betegség esetét: 1. ábra ). Az eredményes 
állat-egészségügyi intézkedések hozzájárulnak az ilyen nagymértékben fertőző 
betegségek megelőzéséhez és sürgősségi intézkedések szükségessé válásának 
megelőzéséhez.
Az Unió állat-egészségü gyi stratégiája
03 
Az Unió összetett állat-egészségügyi jogszabályi kerettel rendelkezik, amely 
több száz, részben már 1964-ben elfogadott jogszabályból áll. Szisztematikus 
uniós megközelítést az állatbetegségek felszámolása, az azok elleni védekezés 
és nyomon követésük tekintetében először 1977-ben vezettek be egyes betegsé -
geket illetően1. E programok keretét 2009-től kezdődően az állat-egészségügyi 
kiadásokról szóló tanácsi határozat2 határozza meg, amelyet 2014-ben váltott 
fel új jogszabály3. Az egészségügyi, a gazdasági kérdésekre és a gazdálkodási 
gyakorlatokra vonatkozó célokat, valamint az ezek elérését szolgáló cselekvési 
tervet az Unió állat-egészségügyi stratégiája4 határozta meg. A részleteket lásd: 
1. háttérmagyarázat .1 A Tanács 1977. május 17-i 
77/391/EGK irányelve 
a szarvasmarha-
brucellózis, -tuberkulózis 
és -leukózis felszámolására 
irányuló közösségi 
intézkedések bevezetéséről 
(HL L 145., 1977.6.13., 44. o.).
2 A Tanács 2009. május 25-i 
2009/470/EK határozata az 
állat-egészségügyi kiadásokról 
(HL L 155., 2009.6.18., 30. o.).
3 Az Európai Parlament és 
a Tanács 2014. május 15-i 
652/2014/EU rendelete az 
élelmiszerlánccal, az 
állategészségüggyel és 
állatjóléttel, valamint 
a növényegészségüggyel és 
a növényi 
szaporítóanyagokkal 
kapcsolatos kiadások 
kezelésére vonatkozó 
rendelkezések 
megállapításáról, a 98/56/EK, 
a 2000/29/EK és a 2008/90/EK 
tanácsi irányelv, a 178/2002/
EK, a 882/2004/EK és a 
396/2005/EK európai 
parlamenti és tanácsi rendelet, 
a 2009/128/EK európai 
parlamenti és tanácsi irányelv 
és az 1107/2009/EK európai 
parlamenti és tanácsi rendelet 
módosításáról, valamint 
a 66/399/EGK, a 76/894/EGK és 
a 2009/470/EK tanácsi 
határozat hatályon kívül 
helyezéséről (HL L 189., 
2014.6.27., 1. o.).
4 A Bizottság 
2007. szeptember 19-i 
közleménye 
(COM(2007) 539 végleges) az 
Európai Unió új állat-
egészségügyi stratégiájáról 
(2007–2013), amely szerint 
„jobb megelőzni, mint 
gyógyítani”.
08 Bevezetés 
Az Európai Unió állat-egészség ügyi stratégiája
Az uniós célokat és fellépéseket az Unió állat-egészségügyi stratégiája (2007–2013) határozza meg. E stratégia 
a következő négy fő célt tűzte ki: 
1. A népegészség és az élelmiszer-biztonság magas színvonalának biztosítása az emberre jelentett biológiai 
és kémiai kockázatok előfordulásának lehető legkisebbre csökkentésével.
2. Az állatbetegségek incidenciájának megelőzése/csökkentése által az állatok egészségének javítása, és ily 
módon a mezőgazdaság és a vidéki gazdaság támogatása.
3. A gazdasági növekedés/kohézió/versenyképesség növelése az áruk szabad mozgásának és az állatok 
ésszerű mozgatásának biztosításával.
4. A gazdálkodási módszerek és az állatjólét támogatása, hogy ezek elejét vegyék az állatok egészségével 
kapcsolatos veszélyeknek, és a lehető legkisebbre csökkentsék a környezeti hatásokat, ezzel segítve az 
Unió fenntartható fejlődésre vonatkozó stratégiáját.
E célokat a következő négy pillérre épülő cselekvési terv révén valósították meg:
1. az uniós beavatkozás prioritásainak meghatározása;
2. az uniós állat-egészségügyi keretrendszer;
3. megelőzés, megfigyelés és felkészültség;
4. tudomány, innováció és kutatás.1. háttérmagyarázat 1. ábraA BTV-1. szerotípusú kéknyelv-betegség kitöréseinek száma az EU-ban
2014 2013 2012 2011 2010 20097 000
6 000
5 000
4 000
3 000
2 000
1 000
01 3266 002
121 8 96564
Forrás:  Európai Bizottság, Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság.
09 Bevezetés 
04 
Az állatbetegségekkel kapcsolatos kockázatok kezelése a Bizottság (Egész -
ségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság) feladata. A kockázatértékelés 
a tagállamok és az Unió szakosodott ügynökségei – az Európai Élelmiszerbiz -
tonsági Hatóság (EFSA) és az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi 
Központ (ECDC) – feladata. Az Unióban 1982 óta bejelentési rendszer működik 
egyes fertőző betegségek terjedésének megakadályozása céljából. A tagállamok -
nak az állatbetegségek bejelentési rendszerén5 (ADNS) keresztül kell értesíteniük 
a Bizottságot bizonyos fertőző betegségek kitöréséről, valamint azok felszámolá -
sáról, azoknak az uniós állatállományon belüli terjedését megelőzendő.
Az állatbetegségek felszámolására, az azok elleni 
védekezésre és figyelemmel kísérés ükre irányuló 
programok
05 
Az uniós állat-egészségügyi intézkedések fontosságát a betegségek korábbi 
kitöréseinek kezelésével járó költségek, valamint a már létező vagy újonnan meg -
jelenő betegségek jövőbeli kitöréseinek kezelésével kapcsolatos kockázatok bizo -
nyítják. Az Unió számos betegségre és zoonózisra irányuló tagállami állat-egész -
ségügyi programot finanszíroz (lásd: 2. háttérmagyarázat ) az állat-egészségügyi 
stratégia 1. pillérének keretében. E programok céljai a következők:
– az állatbetegségek fokozatos felszámolása és betegségmegfigyelő intézkedé -
sek végrehajtása a tagállamokban és az Unió egészében;
– az állatok egészsége, a közegészség és a fogyasztóvédelem magas szintjének 
biztosítása;
– mind az állategészség, mind a közegészség magas szintjének garantálá -
sa, az állattenyésztési ágazat termelékenyebbé tételének ösztönzése és az 
állat  betegségek kitörésével közvetlenül vagy közvetetten érintett ágazatok 
gazdasági fenntarthatóságához való hozzájárulás.5 Ezt az állatbetegségek 
Közösségen belüli 
bejelentéséről szóló, 1982. 
december 21-i 82/894/EGK 
tanácsi irányelv (HL L 378., 
1982.12.31., 58. o.) vezette be.
Felszámolásra, védekezésre és figyelemmel kísérésre irányuló programok
Felszámolási programok:  a cél egy állatbetegség vagy zoonózis biológiai megszüntetése, amelynek végső 
eredménye egy terület betegségtől mentes, illetve „hivatalosan mentes” állapotának elérése a közösségi jog -
szabályoknak megfelelően (pl. szarvasmarha-gümőkór).
Védekezési programok:  a cél valamely állatbetegség vagy zoonózis prevalenciájának az egészségügyileg 
elfogadható szint alatt tartása (pl. szalmonella).
Megfigyelés/figyelemmel kísérés:  a cél adatok gyűjtése és rögzítése előre meghatározott sokaságokban 
a betegség járványügyi helyzetének értékelése érdekében (pl. madárinfluenza).
Forrás: a Bizottság 2008/341/EK határozata.2. háttérmagyarázat
10 Bevezetés 
06 
Ezek a felszámolási, védekezési és megfigyelési programként besorolt programok 
az intézkedések széles körét ölelik fel, ideértve a vakcinázást, az állatok vizsgála -
tát, valamint a levágás vagy kiselejtezés miatti kompenzációt.
07 
Az uniós költségvetés a 2009–2014-es időszakban 1,3 milliárd eurót fordított 
e programokra (lásd: 1. táblázat ); ez alkotja az uniós élelmiszer-biztonsági költ -
ségvetés keretében eszközölt kiadások zömét. Az uniós pénzügyi hozzájárulás 
rendszerint a tagállamoknál felmerülő költségek 50%-a, egy felső összeghatárig. 
Az uniós pénzügyi hozzájárulásban részesíthető állatbetegségeket és zoonózi -
sokat a 2009-es határozat I. melléklete, illetve 2014-től a 652/2014/EU rendelet 
II. melléklete sorolja fel. 1. táblázatUniós kötelezettségvállalások a programok költségeihez való hozzájárulásra 
a 2009–2014-es időszakban, betegségenként (millió euró)
Program 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2009–2014 %
Afrikai sertéspestis 0,1 0,1 0,2 0,9 1,1 0,1 2,3 0,2%
Aujeszky-féle betegség 2,8 2,3 0,0 0,0 0,0 0,0 5,2 0,4%
Madárinfluenza 4,9 4,9 3,5 2,7 2,7 2,6 21,3 1,6%
Kéknyelv-betegség 112,0 68,2 13,4 3,7 2,5 3,8 203,5 15,4%
Szarvasmarha-brucellózis 11,8 8,6 10,1 8,0 7, 3 10,3 56,0 4,2%
Szarvasmarha-gümőkór 26,3 53,4 67,9 70,7 63,9 64,2 346,4 26,2%
Juh- és kecskebrucellózis 9,0 7,7 15,9 15,4 15,3 16,2 79,4 6,0%
Klasszikus sertéspestis 5,1 4,3 3,7 3,4 3,0 2,6 22,1 1,7%
Enzootiás szarvasmarha-leukózis 3,0 2,4 0,0 0,0 0,0 0,0 5,3 0,4%
Veszettség 11,7 15,7 20,9 23,4 19,9 20,4 112,0 8,5%
Szalmonellózis 18,6 24,4 25,1 19,2 19,2 21,2 127, 8 9,7%
Sertések hólyagos betegsége 0,5 0,3 0,7 0,9 1,1 0,8 4,3 0,3%
TSE, BSE és surlókór 61,5 81,8 74,6 54,3 38,9 24,0 335,0 25,4%
Összesen 267,4 274,1 236,0 202,3 174,9 166,1 1320,8 100,0%
Éves költségvetés az időszaki költség -
vetés egészének százalékában20,2% 20,8% 17,9 % 15,3% 13,2% 12,6% 100,0%
Forrás:  Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság
11 Bevezetés 
08 
A költségek több mint 50%-a négy országra (Spanyolország, Franciaország, 
Olaszország és az Egyesült Királyság) koncentrálódik (lásd: 2. ábra ).
09 
A gyakorlatban az állatbetegségek felszámolása igen nagy nehézséget jelenthet. 
A szarvasmarha-gümőkórt és a szarvasmarha-brucellózist például még több 
tagállamban nem számolták fel, jóllehet több mint 50 éve törekednek az ellenük 
való védekezésre, illetve felszámolásukra. Az Unió az 1970-es években kezdte 
meg az e betegségek felszámolását célzó programok finanszírozását, amikor 
néhány tagállam már hosszú évek óta rendelkezett saját nemzeti programmal. 
A 2. táblázatból  kiderül, hogy a tagállamok és a Bizottság erőfeszítései, valamint 
a folyamatos tudományos és technikai fejlődés dacára évtizedekre is szükség 
lehet a „betegségtől hivatalosan mentes” státusz megszerzéséhez. Egyes orszá -
gok azonban gyorsabban haladtak, mint mások. Az ilyen betegségek folytatódó 
jelenléte a felszámolási programokra fordított ismétlődő kiadást jelent az uniós 
költségvetés számára. 2. ábraA programok költségei a 2009–2014-es időszakban, 
tagállamonként
Lengyelország; 7%
Írország; 8%Németország; 6%Összes többi; 25%
Olaszország; 10%Egyesült Királyság; 14%Franciaország; 14%Spanyolország; 17%
Forrás:  Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság.
12 Bevezetés 
Egy üttműködés az Unión kív üli országokkal
10 
A Nemzetközi Állatjárványügyi Hivatal (OIE) az állatbetegségek elleni védekezés -
re vonatkozó 2014-es iránymutatásában kiemeli a nemzetközi együttműködés 
fontosságát, és jelzi, hogy az országoknak – lehetőség szerint – regionális alapon 
kell összehangolniuk a betegségekkel szembeni védekezési programjaikat. Ez 
igen fontos, mivel a betegségek nem tisztelik az országhatárokat, különösen 
vadállatok hurcolják át őket a határokon. A rendeletekben nem szerepelnek 
olyan rendelkezések, amelyek alapján a Bizottság közvetlenül finanszírozhatna 
az Unión kívüli állat-egészségügyi programokat. A tagállamok azonban közvetle -
nül is megállapodhatnak nem uniós szomszédos országokkal állat-egészségügyi 
fellépésekben (pl. határsávban végzett vakcinázási kampányok) és a kapcsoló -
dó költségeket a Bizottság által finanszírozott állat-egészségügyi programjaik 
alprogramjaként szerepeltethetik. 2. táblázatA betegségek felszámolása hosszadalmas folyamat
Szarvasmarha-gümőkór Szarvasmarha-brucellózis
TagállamAz első uniós finan -
szírozású programA betegségtől 
hivatalosan 
mentes státusz 
elismeréseA betegségtől 
hivatalosan 
mentessé 
váláshoz 
szükséges évek 
számaaAz első uniós 
finanszírozású 
programA betegségtől 
hivatalosan 
mentes státusz 
elismeréseA betegségtől 
hivatalosan 
mentessé 
váláshoz szük -
séges évek 
számaa
Írország 1978bMég mindig nem mentes a  betegségtől 1978 2009 31
Spanyolország 1987 Még mindig nem mentes a  betegségtől 1987 Még mindig nem mentes a  betegségtől
Franciaország 1978 2001 23 1978 2005 27
Olaszország 1980 Még mindig nem mentes a  betegségtőlc1980Még mindig nem mentes 
a betegségtőlc
Lengyelország 2004 2009 5d2004 2009 5d
RomániaNincsenek uniós 
finanszírozású 
programokMég mindig nem mentes a  betegségtőle Nincsenek uniós finanszírozású programok, és 2014-ben lett 
elismerten betegségmentes
Egyesült 
Királyság2000fMég mindig nem mentes a  betegségtől 1978 2015 37
a  Nem számítva a korábbi tagállami programokat, amelyek a legtöbb országban már évtizedek óta folytak, mielőtt először részesültek uniós 
finanszírozásban.
b Az első uniós finanszírozású program 1978-ban indult, de az uniós finanszírozás 2004-ben leállt, majd 2009-ben indult újra.
c Sok régiója immár hivatalosan mentes a betegségtől.
d  Amikor 2004-ben elindultak az Unió által társfinanszírozott programok, az állományprevalencia-ráta a gümőkór esetében csak 0,052%, a szar -
vasmarha-brucellózis esetében pedig 0,005% volt.
e Az állományprevalencia nem jelentős.
f Az első uniós finanszírozású program 2000-ben indult, de az uniós finanszírozás 2004-ben leállt, majd 2010-ben indult újra.
Forrás: Az ellenőrzött tagállamok tekintetében a felszámolásra irányuló programok finanszírozásáról és a betegségtől hivatalosan mentes státusz 
elismeréséről szóló bizottsági határozatok.
13 Bevezetés 
11 
Ami a veszettség elleni programokat illeti, 2015-ben a következő nem uniós 
országokban hajtottak végre négy részprogramot: Oroszország (a finn program 
részeként), Belarusz (a lett és a litván program részeként) és Ukrajna (a lengyel 
program részeként, 2012 óta). További öt részprogram tervezési szakaszban volt: 
Oroszország (az észt program részeként), Ukrajna (a magyar program részeként), 
Moldova (a román program részeként), Bosznia-Hercegovina (a horvát program 
részeként) és Belarusz (a lengyel program részeként). Tekintettel a különféle 
kétoldalú kapcsolatok összetettségére, gondot okozhat a részprogramok Unión 
kívüli végrehajtásához szükséges együttműködés biztosítása.
12 
A Bizottság más intézkedéseket is tett a járványvédelmi programoknak a nem 
uniós országokkal történő összehangolása érdekében. A Bővítési Főigazgatóság 
és az Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság 2011-ben elindított 
egy Előcsatlakozási Támogatási Eszköz projektet, hogy támogatást biztosítson ál -
latbetegségek (például veszettség és klasszikus sertéspestis) elleni védekezéshez 
és ezek felszámolásához a következő hét nyugat-balkáni kedvezményezett ország 
számára: Albánia, Bosznia-Hercegovina, Horvátország, Macedónia Volt Jugoszláv 
Köztársaság, Montenegró, Szerbia és Koszovó. A projekthez hozzávetőlegesen 
100 millió  euró állt rendelkezésre.
Főbb szerepek és felelősségi körök
13 
Az állatbetegségek bejelentési rendszerét (ADNS) a Bizottság (az Egészségügyi 
és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság) kezeli, és a sürgősségi intézkedéseket fer -
tőző állatbetegség kitörése esetén a Bizottság hangolja össze. Az állat-egészség -
ügyi programok kiadásait a Bizottság hajtja végre, közvetlen irányítás keretében. 
Az Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatóság Élelmiszerügyi és Állategészség -
ügyi Hivatala (FVO) ellenőrzi, hogy az élelmiszerek biztonságára és minőségére, 
valamint az állat-egészségügyi intézkedésekre vonatkozó uniós követelmények 
teljesülnek-e.
14 
Egy 2008-as bizottsági határozat6 határozza meg, hogy a tagállami programok -
nak mely kritériumoknak kell megfelelniük ahhoz, hogy uniós finanszírozásuk 
jóváhagyható legyen. Ez a határozat előírja, hogy a programokat a tagállamok -
ban a központi állat-egészségügyi hatóság ellenőrizze. A programoknak célokat, 
illetve ha a program többéves, éves időközi célokat kell tartalmazniuk, továbbá 
megfelelő (úgymint incidencia és prevalencia) mutatókat kell megállapítani és 
azokról be kell számolni. A programok részletes végrehajtása és irányítása – ezen 
belül a felelősségek köz- és magánszektor közötti elosztása – tagállami hatáskör -
be tartozik.6 A Bizottság 2008. április 25-i 
2008/341/EK határozata az 
egyes állatbetegségek és 
zoonózisok felszámolására, az 
ellenük való védekezésre és 
figyelemmel kísérésükre 
irányuló nemzeti programokra 
vonatkozó közösségi 
szempontok megállapításáról 
(HL L 115., 2008.4.29., 44. o.).
14 Bevezetés 
15 
A tagállamok programjavaslataikat az előző év május 31-éig7 nyújthatják be 
a Bizottságnak. E programok éves vagy többéves programként hozhatók létre. 
A programok többsége éves program.
16 
A Bizottság a megállapított kritériumok segítségével értékeli a tagállamok által 
javasolt programok minőségét, és ha az járványügyi szempontból indokolt, szor -
galmazza a szomszédos tagállamok közötti koordinációt. A Bizottság 2013 óta 
szakértői segítséget vesz igénybe ehhez az értékelési folyamathoz. A progra -
mok listáját a tagállamoknak a Növények, Állatok, Élelmiszerek és Takarmányok 
Állandó Bizottsága (PAFF) előtt mutatják be. A Bizottság a felmerülő szükségle -
tek értékelése alapján minden évben kiigazítja a különböző betegségekhez és 
tagállamokhoz hozzárendelt finanszírozást. Minden változást a PAFF-on keresztül 
vitatnak meg a tagállamokkal. A Bizottság értékelése a tagállamok által benyúj -
tott adatokon, az FVO jelentésein, pénzügyi ellenőrzési jelentéseken és a tagál -
lami szakértőkből álló külön munkacsoport eredményein alapul. A fő felelősségi 
köröket részletesebben a  II. melléklet  ismerteti.
17 
A szabványos jelentéstételi követelményeket, ezen belül a tagállamok által a Bi -
zottságnak történő jelentéshez használandó sablonokat és a jelentési mellékle -
teket egy 2008-as bizottsági határozat8 határozza meg. A tagállamok a program 
végrehajtása alatt időközi jelentést nyújtanak be, amelyet a Bizottság értékel, és 
amely a program céljainak és költségeinek módosítását, valamint a pénzügyi for -
rások programok közötti újbóli elosztását eredményezheti. A zárójelentéseket és 
a kifizetési kérelmeket – ezen belül az elért eredmények értékelését és a felmerült 
kiadások részletes elszámolását – a rákövetkező év április 30-áig kell a Bizottság -
hoz benyújtani.7 A 652/2014/EU rendelet 
12. cikke.
8 A Bizottság 2008. október 21-i 
2008/940/EK határozata az 
egyes állatbetegségek és 
zoonózisok felszámolására, az 
azok elleni védekezésre és 
folyamatos ellenőrzésükre 
irányuló, a Közösséggel 
közösen finanszírozott 
nemzeti programok 
szabványos jelentési 
követelményeinek 
megállapításáról (HL L 335., 
2008.12.13., 61. o.).
15
 Az ellenőrzés hatóköre 
és módszere
18 
Az ellenőrzés azt vizsgálta, hogy az állatbetegségek felszámolására, az azok elleni 
védekezésre és a figyelemmel kísérésükre irányuló programok megfelelően féken 
tartják-e az állatbetegségeket.
19 
A részletes kérdések a következőképpen szóltak:
i. Megfelelő megközelítéssel rendelkezett a Bizottság az állatbetegségek felszá -
molása, az azok elleni védekezés és figyelemmel kísérésük tekintetében?
ii. A tagállamok megfelelő programokat alakítottak ki arra, hogy felszámolják az 
állatbetegségeket, védekezzenek azok ellen, és figyelemmel kísérjék azokat?
iii. A programok megfelelően figyelembe vették a költséghatékonyságot?
20 
Az ellenőrzési munka elvégzésére a Bizottságnál (Egészségügyi és Élelmiszerbiz -
tonsági Főigazgatóság) és hét olyan tagállamban (Írország, Spanyolország, Fran -
ciaország, Olaszország, Lengyelország9, Románia és az Egyesült Királyság) került 
sor, amelyek együttesen az összes kiadás 72%-át adják, és különféle betegségek10 
jellemzőek rájuk. Kikértük az érdekeltek fő csoportjai (mezőgazdasági termelők, 
állat-egészségügyi szolgálatok és laboratóriumok), valamint a Számvevőszék által 
szervezett szakértői bizottság véleményét is.
21 
Az ellenőrzés megvizsgálta a Bizottságnak a stratégia meghatározására és a tag -
államok által benyújtott éves és többéves nemzeti programok jóváhagyására 
használt eljárásait. Ez magában foglalta a bizottsági szolgálatok (többek között 
az FVO), a szabályozási bizottságok (a PAFF, a munkacsoport), az ügynökségek 
(EFSA) idevágó véleményeinek és közleményeinek vizsgálatát, valamint a Bizott -
ság által kezdeményezett szakértői felülvizsgálatokat.
22 
Az Unió a fenti programokon túlmenően az állatbetegségek súlyos kitöréseinek 
kezelését célzó sürgősségi intézkedéseket is finanszíroz. Az ellenőrzés ezeket az 
intézkedéseket nem vizsgálta, mivel az ezekkel kapcsolatos kiadások a felszámo -
lásra, védekezésre és figyelemmel kísérésre irányuló programok kiadásainak csak 
mintegy 10%-át teszik ki.9 Az ellenőrzési munka 
Lengyelországban a lengyel 
Számvevőszékkel közösen 
folyt.
10 Összesen 24, a következő 
betegségekkel kapcsolatos 
tagállami program 
vizsgálatára került sor: 
szarvasmarha-gümőkór, 
szarvasmarha-brucellózis, 
juh- és kecskebrucellózis, 
fertőző szivacsos 
agyvelőbántalmak, kéknyelv-
betegség, veszettség, 
klasszikus és afrikai 
sertéspestis, madárinfluenza 
és zoonózist okozó 
szalmonella. E betegségekkel 
kapcsolatban az I. melléklet  
tartalmaz 
háttér-információkat.
16 Az ellenőrzés hatóköre és módszere 
23 
A tagállami szintű ellenőrzés az állatbetegségek felszámolására, az ellenük való 
védekezésre és figyelemmel kísérésükre irányuló nemzeti stratégiákat, a tagálla -
mok által a programok kidolgozásánál alkalmazott kritériumokat és a programok 
gyakorlati végrehajtásának módját vizsgálta meg. Helyszíni vizsgálatra került sor 
a tagállamok illetékes állat-egészségügyi hatóságainál és érintett regionális ható -
ságainál. Az ellenőrzés tételes tesztelést is magában foglalt annak ellenőrzésére, 
hogy a finanszírozott intézkedéseket terv szerint hajtották-e végre, és a költségek 
indokoltak voltak-e.
17
 Ellenőrzési észrevételek
24 
Az OIE szerint11 a betegséggel szembeni védekezésre irányuló programok kívánt 
célját már kezdetben meg kell határozni. A betegségekkel szembeni védekezés -
re irányuló számos program célja hagyományosan a felszámolás, ám ezt nem 
mindig lehet elérni. Meg kell állapítani a program sikeréhez elvezető konkrét 
célkitűzéseket és mutatókat. A betegségekkel szembeni védekezésre irányuló 
programok létrehozásának lépéseit a  3. ábra  ismerteti.11 OIE, Guidelines for Animal 
Disease Control 
(Iránymutatások az 
állatbetegségekkel szembeni 
védekezéshez), 2014.3. ábraA betegségekkel szembeni védekezésre irányuló programok 
létrehozásának lépései
ProgramtervezésStratégiai cél
és célkitűzésekAz alapvető logika 
meghatározása
Figyelemmel kísérés, értékelés és felülvizsgálatVégrehajtás
Forrás:  OIE, Guidelines for Animal Disease Control (Iránymutatások az állatbetegségekkel szembeni védekezéshez), 2014.
25 
Tekintve, hogy az Unióban az állatbetegségekkel kapcsolatos helyzet igen össze -
tett és országonként eltérő, fontos, hogy a Bizottság szilárd keretet alkalmazzon 
finanszírozási intézkedéseinek rangsorolásánál, a tagállami intézkedések össze -
hangolásánál, útmutatás nyújtásánál és a bevált eljárásmódok támogatásánál. 
Ennek részeként kerüljön sor a teljesítményről történő megfelelő beszámolásra is.
18 Ellenőrzési észrevételek 
Jóllehet a Bizottság állatbetegségek felszámolásával, 
az azok elleni védekezéssel és figyelemmel 
kísérés ükkel kapcsolatos megközelítése 
általánosságban megalapozott volt,
26 
Az ellenőrzés során megállapítást nyert, hogy a Bizottság zoonózisok és más 
állatbetegségek felszámolásával, az azok elleni védekezéssel és figyelemmel 
kísérésükkel kapcsolatos megközelítése általánosságban megalapozott volt, és 
azt megfelelő technikai tanácsadás és kockázatelemzés támogatta, hogy kezelni 
tudják a felmerülő kockázatokat/kitöréseket.
27 
Az Unió fejlett állat-egészségügyi politikával rendelkezik, s annak részeként az 
azonosításra, a nyomon követhetőségre, a jólétre, a kitörésekre és a higiéniai 
ellenőrzésekre vonatkozó szabályokkal is. Mindez a kereskedelem elősegítéséhez 
is elengedhetetlen. A jelenlegi uniós állat-egészségügyi jogi keretrendszer azon -
ban közel 50 alapirányelvből és -rendeletből, valamint mintegy 400 másodlagos 
jogszabályból áll, amelyek némelyikét még 1964-ben fogadták el. Tervbe van 
véve, hogy ezt a bonyolult jogi szövedéket egységesítik és új állat-egészségügyi 
jogszabállyal12 váltják fel, amelyre vonatkozóan a politikai megállapodás 2015 jú -
niusában megszületett. 2007-től a felszámolásra, figyelemmel kísérésre és véde -
kezésre irányuló uniós programok az uniós állat-egészségügyi stratégia részei 
voltak, amely stratégiát a 2013-as lejárta után az új állat-egészségügyi jogszabály 
elfogadására várva még nem pótoltak.
28 
Összességében ésszerűnek találtuk a Bizottság megközelítését, amely arra alapul, 
hogy tagállami szinten finanszírozza a felszámolásra, védekezésre és figyelemmel 
kísérésre irányuló elsőbbségi programokat. Az erőforrások állatbetegségekkel 
kapcsolatos programokhoz való hozzárendelésének kerete a tagállami szakér -
tőkkel is megvitatott finanszírozási prioritások éves bizottsági értékelésén alapul 
(amely olyan kérdéseket is figyelembe vesz, mint a közegészségügyi hatás, a ter -
meléskiesések és kereskedelmi kérdések). A Bizottság megbízható rendszerrel 
rendelkezik a tagállamok által javasolt programok minőségének értékeléséhez 
is, amelynek része olyan szempontokat felölelő, átfogó értékelési kritériumok 
alkalmazása, mint a program célkitűzéseinek és irányításának egyértelműsége, 
a megcélzott betegség múltbeli alakulása, a javasolt intézkedések tudományos 
indokolása és hatékonysága. Az ellenőrzött programok esetében mindeddig nem 
dolgozták ki megfelelően a források betegségek közötti elosztását meghatározó 
prioritási kritériumokat. A 2016–2017-re elfogadott többéves munkaprogramokra 
irányuló megközelítés és a bizottsági útmutatás révén az elosztási prioritások 
meghatározása azonban fokozatosan javul.12 COM(2013) 260 final, 
2013. május 6.: „Az 
állategészségügyről szóló 
európai parlamenti és tanácsi 
rendeletre irányuló javaslat”. 
A javaslat a szárazföldi és 
a víziállatokra terjed ki, és 
a betegségek megelőzésére, 
a betegségekkel kapcsolatos 
tájékozottságra, a biológiai 
védelemre, az állatok nyomon 
követhetőségére, 
a megfigyelésre és 
a betegségekkel szembeni 
védekezésre és azok 
felszámolására, valamint 
a vészhelyzeti intézkedésekre 
vonatkozó követelményekből 
áll. Előirányozza a lovak és más 
olyan fajok azonosítására 
vonatkozó jelenlegi szabályok 
felülvizsgálatát, amelyek 
tekintetében jelenleg 
nincsenek külön 
követelmények. Tervbe vesz 
egy koherens uniós 
vakcinázási politikát is, az 
antigén-, vakcina- és 
diagnosztikaireagens-
bankokra vonatkozó uniós 
szintű kerettel együtt. 
Az Európai Parlament és 
a Tanács 2015. június 1-jén 
politikai megállapodásra 
jutott e javaslatra 
vonatkozóan.
19 Ellenőrzési észrevételek 
29 
Az állatbetegségek nem tisztelik az országhatárokat. A betegségek mind tenyész -
tett, mind vadon élő állatok, mind pedig más vektorok mozgásával terjedhetnek. 
Az országok közötti jó koordináció ezért erősítené a programokat, amikor ez 
járványügyi szempontból indokolt. Nem áll fenn azonban olyan jogszabályi köte -
lezettség, hogy a tagállamoknak összehangolt programokat kellene benyújtaniuk 
vagy a végrehajtás során együtt kellene működniük.
30 
Megállapítottuk, hogy a Bizottság összességében megfelelő útmutatást nyújt 
a tagállamoknak, és elősegíti közöttük a koordinációt:
– A Bizottság és a tagállamok között rendszeres a kapcsolattartás a Növények, 
Állatok, Élelmiszerek és Takarmányok Állandó Bizottsága13, valamint a tagálla -
mi állat-egészségügyi szolgálatok vezetőinek ülései révén.
– A munkacsoportokban14 egyes betegségek tagállami szakértői ülnek össze, és 
ajánlásokat fogalmaznak meg az állat-egészségügyi programok javítására.
– A Bizottság külső szakértőkkel nézeti át a javasolt programokat, átfogó érté -
kelési kritériumok alapján.
– A Bizottság Élelmiszerügyi és Állategészségügyi Hivatala ellenőrzéseket vé -
gez a tagállamokban.
– Az állatbetegségek bejelentő rendszere lehetővé teszi az állatbetegségek 
kitörésének gyors bejelentését.
– Az uniós referencialaboratóriumok15 a módszertanok szabványosításán és 
javításán dolgoznak.
– A Bizottság tanfolyamokat16 szervez tagállami tisztviselőknek.
– Az Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság 2014 óta nyújt út -
mutatást egy új online alkalmazás használatára nézve, míg a tagállamok által 
használandó, a rendeletekben előírt szabványos formátumok bizonyos fokú 
harmonizációt és minőséget biztosítanak.13 A Növények, Állatok, 
Élelmiszerek és Takarmányok 
Állandó Bizottsága (PAFF-
bizottság) minden hónapban 
legalább egyszer összeül, 
ilyenkor a tagállamok és 
a Bizottság állat-egészségügyi 
témákat vitatnak meg, köztük 
az állat-egészségügyi 
programok eredményeit.
14 Az állatbetegségek 
felszámolásával foglalkozó 
munkacsoport évente egy 
plenáris ülést tart, amelyre 
minden tagállamot 
meghívnak; rendszeresen 
további külön 
munkacsoportokat 
szerveznek, amelyek 
meghatározott betegségekkel 
foglalkoznak, és évente 
többször üléseznek (pl. 
szalmonellával foglalkozó 
alcsoport).
15 Az egyes uniós 
referencialaboratóriumok 
alapvető célja a módszertanok 
uniós szinten történő 
szabványosítása, 
összehangolás 
a tagállamokkal 
a diagnosztikai módszereket 
illetően, összehasonlító 
vizsgálatok szervezése, 
valamint éves 
munkaértekezletek szervezése 
a nemzeti 
referencialaboratóriumok 
számára, ahol a tagállami 
szakértők hálózatot 
építhetnek, frissíthetik 
tudásukat és megoszthatják 
egymással információikat és 
bevált gyakorlataikat.
16 Better Training for Safer Food 
(Jobb képzés 
a biztonságosabb 
élelmiszerekért) (BTSF).
20 Ellenőrzési észrevételek 
31 
Az uniós társfinanszírozási keret léte további ösztönzőt jelent a tagállamok 
számára az állatbetegségek, köztük a zoonózisok felszámolására, és néhány 
figyelemre méltó sikert már el is lehetett könyvelni e téren. Ez egyben kedvező -
en hatott a közegészségügyi helyzetre, ami költségmegtakarításokhoz vezetett. 
Az EFSA például úgy becsülte17 2012-ben, hogy a humán szalmonellózis jelentette 
teljes gazdasági teher akár évi 3 milliárd euróra is rúghat. Az utóbbi években je -
lentősen csökkent az esetek száma, ahogy azt a  4. ábra  mutatja. Az EFSA megál -
lapította18, hogy ez a csökkenés főként a baromfi (Gallus gallus)  szalmonella elleni 
védelmére irányuló sikeres tagállami programok eredménye, amelyek révén 
csökkent a szalmonella tojásokban történő előfordulása.17 Forrás:  az EFSA ténytára 
a szalmonelláról.
18 EFSA/ECDC, Összefoglaló 
uniós jelentés a zoonózisokról, 
zoonózis-kórokozókról és 
élelmiszer-eredetű 
megbetegedésekről, 2012. 
A 3 milliárd eurós összeg 
a becslés felső szintje.4. ábraZoonózist okozó szalmonella – Humán esetek száma az 
Unióban és az ellenőrzött tagállamokban
Esetek az ellenőrzött tagállamokbanEsetek az Unióban
2013 2012 2011 2010 2009120 000
100 000
80 000
60 000
40 000
20 000
020 000
18 000
16 000
14 000
12 000
10 000
8 000
6 000
4 000
2 000
083 94890 88396 682101 589110 179
EU
ÍrországFranciaország
Spanyolország
OlaszországLengyelország
RomániaEgyesült Királyság
Forrás:  Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság.
21 Ellenőrzési észrevételek 
32 
Másik példa erre a veszettségé, ahol 2005 és 2014 között a teljes esetszám 
uniós szinten igen jelentős mértékben, 3 708-ról 305-re csökkent az Unió 28 
országában.
33 
A Bizottság által a kergemarhakór uniós felszámolására hozott intézkedések 
különösen sikeresek voltak. A kergemarhakór-esetek száma a 2001-es több mint  
2 000-ről 2014-re 10-re esett vissza, az 5. ábrán  jelzettek szerint. A meghozott 
főbb intézkedések közé tartozik a különleges veszélyt jelentő anyagok19 eltávo -
lítása a takarmány- és élelmiszerláncokból; a szarvasmarhák, juhok és kecskék 
emlősökből származó hússal és csontliszttel való takarmányozásának tilalma, 
valamint vizsgálatok elvégzése évente több millió szarvasmarhán. Az utóbbi 
években gyakori jogszabály-aktualizálás és a kutatás finanszírozása eredménye -
képpen a kergemarhakór tesztelése korlátozottabbá és célzottabbá vált. A Bizott -
ság megfelelően együttműködik nemzetközi szinten – különösen a Nemzetközi 
Állatjárványügyi Hivatallal – a tagállamok kergemarhakórral kapcsolatos földrajzi 
kockázati szint szerinti besorolásában. A szarvasmarha-gümőkór felszámolá -
sára irányuló programok szintén hosszú távú megközelítést követnek, és a be -
tegség prevalenciája a legtöbb tagállamban csökkenő tendenciát mutat. E két 
betegséggel kapcsolatos az uniós programok kiadásainak hozzávetőleg a fele 
(lásd:  1. táblázat ).19 Azok az állati szövetek, 
amelyeknél a legnagyobb 
a kockázata annak, hogy 
a fertőző kórokozót 
hordozzák; ilyen például az 
agy és a gerincvelő. 
A kergemarhakórral 
kapcsolatos további 
részleteket lásd: I. melléklet .5. ábraKergemarhakór-esetek száma az Unióban
2014 2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007 2006 2005 2004 2003 2002 20012 500
2 000
1 500
1 000
500
010 7 11 28 45 67 125 1753205618641 3762 137 2 175
Forrás:  Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság.
22 Ellenőrzési észrevételek 
és a tagállami programok kialakítása és végrehajtása 
általában megfelelő volt,
34 
A tagállamok feladata, hogy megfelelő mutatókra alapozva kidolgozzák az 
állatbetegségekkel kapcsolatos saját prioritásaikra irányuló felszámolási, védeke -
zési és figyelemmel kísérési célú programjaikat. A tagállamok többnyire sokéves 
tapasztalattal rendelkeznek a különböző állatbetegségek kezelése terén. A Bi -
zottság kérheti, de nem kényszerítheti a tagállamokat arra, hogy programokat 
javasoljanak, illetve hogy változtassanak stratégiájukon. Továbbá, ha határokon 
átnyúló fertőzés kockázatával járó betegség tör ki, a tagállamok kötelesek az ága -
zati jogszabályokban meghatározott konkrét intézkedéseket végrehajtani, akár 
társfinanszírozza ezeket az intézkedéseket az Unió, akár nem.
35 
Ahhoz, hogy jogosultak legyenek közösségi finanszírozásra, a tagállami progra -
moknak meg kell felelniük a Bizottság által megállapított minimumkritériumok -
nak20. E kritériumok előírják, hogy a programok tartalmazzanak információkat 
többek között a célkitűzésekről, az időtartamról, célértékekről, mutatókról (pl. 
a betegség incidenciája és prevalenciája), az állatokon végzett vizsgálatokról, 
a vakcinázásról és az igazgatásról. A programok összetettsége szorosan össze -
függ az érintett betegség járványügyi jellemzőivel. A programok intézkedések 
széles körét foglalhatják magukban: átfogó megfigyelési rendszer, vérminták 
levétele, a reagáló egyedek azonosítására szolgáló konkrét intézkedések21, 
post-mortem vizsgálat, laboratóriumi elemzés, a mezőgazdasági termelők kom -
penzálására szolgáló programok, a vadon élő állatok megfigyelése és a vizsgála -
tokhoz és a betegségek kezeléséhez szükséges számítógépes rendszerek.
36 
A Számvevőszék megállapította, hogy a megvizsgált tagállami programokat 
általában jól alakították ki, és azok jól igazodnak a járványügyi helyzethez. A jó -
váhagyott programok megfeleltek az előírt kritériumoknak, rendszerint jól írták 
le a meghozandó intézkedéseket, követték a Bizottság szabványos sablonjait, és 
általában kedvező eredményekhez vezettek (lásd: 3. háttérmagyarázat ). A tag -
államok megfelelő rendszerekkel rendelkeznek az állatállományokban bekö -
vetkező megbetegedések azonosítására és felszámolásuk megkönnyítésére. Az 
állatok azonosítására és a mozgásuk ellenőrzésére szolgáló uniós kereskedelem-  
ellenőrzési és szakértői rendszer (TRACES) jól kialakított rendszer, amely elősegíti 
a betegségekkel szembeni védekezést.20 2008/341/EK bizottsági 
határozat.
21 A reagáló egyed olyan 
fertőzött állat, amely pozitívan 
reagál a betegségre vonatkozó 
tesztre.
23 Ellenőrzési észrevételek 
a programok költséghatékonyságát nehéz 
megállapítani,
37 
Az állat-egészségügyi kiadásokról szóló tanácsi határozat22 előírta a Bizott -
ságnak, hogy négyévente jelentést nyújtson be az Európai Parlamentnek és 
a Tanácsnak az állat-egészségügyi helyzetről és a programok végrehajtásának 
költséghatékonyságáról.
38 
Az OIE-útmutató23 előírja, hogy a legcélszerűbb beavatkozási lehetőségekre 
vonatkozó döntés vegyen figyelembe költség-haszon megfontolásokat, valamint 
a zoonózispotenciált és azt, hogy a járványügyi intézkedések meghatározott 
csoportja milyen valószínűséggel vezet sikerre.22 A 2009/470/EK tanácsi 
határozat 41. cikke.
23 OIE, Guidelines for Animal 
Disease Control 
(Iránymutatások az 
állatbetegségekkel szembeni 
védekezéshez), 2014. május.Egy tagállami program jó teljesítménye
Valamennyi tagállamban végrehajtanak TSE-programokat uniós társfinanszírozással, és az ellenőrzött idő -
szak alatt ezek kapták az állat-egészségügyi programokhoz nyújtott uniós finanszírozás jelentős részét (lásd: 
1. táblázat ).
Írországban a program 2009 és 2014 között összesen 17 millió eurót kapott. Jóllehet az uniós forrásokat 
a 2010-es 4,7 millió euróról 2014-re 0,8 millió euróra csökkentették, jó teljesítményt értek el, különösen a kö -
vetkezőknek köszönhetően:
 οa kergemarhakór eseteinek felderítésére szolgáló aktív és passzív megfigyelési rendszerek;
 οa betegség előfordulásának azonosításakor járványügyi vizsgálatokat végeznek, és levágják az egyazon 
állományban született és az utódállatokat;
 οa tenyésztett állatok állati eredetű termékekkel való takarmányozásának tilalma.
2014-ben Írországban nem fordult elő kergemarhakór. Ehhez képest 2012-ben és 2011-ben három eset fordult 
elő, az 1990-es években pedig – amely a csúcsidőszak volt – több mint 400 eset fordult elő.3. háttérmagyarázat
24 Ellenőrzési észrevételek 
39 
Amint az az 1. táblázatból  kiderül, az állat-egészségügyi programok uniós költ -
ségvetést terhelő éves közvetlen költségének nagyságrendje évi 200 millió euró. 
Ezenfelül a tagállamok még nagyobb összeget költenek egyrészt arra, hogy 
fedezzék a finanszírozott programok költségein belül a saját részüket, másrészt 
pedig az egyéb, általuk szükségesnek tartott állat-egészségügyi intézkedések -
re. A mezőgazdasági termelők és az élelmiszer-ipari ágazat viselnek továbbá az 
állat-egészségügyi kiadásokkal, az állomány pótlásával, a csökkent termeléssel, az 
állatok mozgásának korlátozásával és a kieső piacokkal kapcsolatos költségeket. 
A programok potenciális hasznai két fő kategóriába sorolhatók24:
– a közegészség és az állatok egészségének javulása: a betegségek prevalen -
ciájának/incidenciájának mérséklődése; a közegészség védelme (zoonózisok 
esetében); az, hogy kulcsfontosságú betegségmegelőző/-kezelő eszközként 
működnek az Unió állat-egészségügyi stratégiájának keretében;
– gazdasági előnyök az Unió egészére nézve: az ágazat értékének védelme; 
a piaci stabilitáshoz való hozzájárulás; a biztonságos kereskedelem megva -
lósulása; az Unión kívüli kereskedelem volumenének növekedése; az emberi 
egészséggel összefüggő költségek csökkenése.
40 
Az uniós költségvetés végrehajtása során a Bizottságnak követnie kell a gondos 
pénzgazdálkodás elveit25, és a finanszírozott fellépéseknek gazdaságosnak, haté -
konynak és eredményesnek kell lenniük. Ez azt jelenti, hogy a program eredmé -
nyeinek a költségeihez viszonyítva indokolhatónak kell lenniük. A Számvevőszék 
elismeri, hogy a gyakorlatban igen nehéz pénzben kifejezni az állat-egészségügyi 
szakpolitikából származó egészségügyi hasznokat, különösen a zoonózisok ese -
tében, amelyeknél a fő haszon az emberi fertőzések megelőzése és esetenként 
életek megmentése.
Nem állnak rendelkezésre a felszámolási programok 
költséghatékonyságának értékelésére szolgáló modellek
41 
Az ellenőrzés során megállapítást nyert, hogy nem állnak rendelkezésre olyan 
modellek és gazdasági mutatók, amelyek lehetővé tennék a Bizottság számára 
a javasolt programok költséghatékonysági elemzésének elvégzését, és hogy 
ebből adódóan a Bizottság ilyen elemzést nem végez. A Bizottság az állat-egész -
ségügyi helyzetről és az állat-egészségügyi programok költséghatékonyságáról 
szóló – az alapul szolgáló tanácsi határozatban előírt – legfrissebb jelentésében 
(2014) tájékoztatást nyújtott a költségekről és az eredményekről. A Bizottság 
e jelentésben elismerte, hogy az állat-egészségügyi kiadások költséghatékonysá -
gának kimutatásán javítani kell.24 Az uniós társfinanszírozású 
programok eredményeiről 
szóló, a Bizottság által az 
Európai Parlamentnek és 
a Tanácsnak címzett 2014-es 
jelentés következtetéseiből.
25 Az Unió általános 
költségvetésére alkalmazandó 
pénzügyi szabályokról és az 
1605/2002/EK, Euratom 
tanácsi rendelet hatályon kívül 
helyezéséről szóló, 2012. 
október 25-i 966/2012/EU, 
Euratom európai parlamenti 
és tanácsi rendelet (HL L 298., 
2012.10.26., 1. o.) 30. cikke.
25 Ellenőrzési észrevételek 
42 
A gyakorlatban a jóváhagyott programokban és a későbbi végrehajtási jelen -
tésekben foglalt információk részletes adatokat tartalmaznak a költségekről, 
valamint a tevékenységhez és a teljesítményhez kapcsolódó mutatókat is ma -
gukban foglalnak. Jóllehet a költségek többségét (mintavétel, laboratóriumi 
elemzés, állatorvosok fizetése, kártérítési költségek stb.) és a kvalitatív hasznokat 
(közegészség, jobb exportlehetőségek stb.) a programok feltüntették, a finanszí -
rozott tevékenységek költséghatékonyságának értékeléséhez nem álltak ren -
delkezésre modellek és elegendő információ. Például a kergemarhakór-válságra 
adott uniós válaszlépés életeket mentett meg, hozzájárult az élelmiszerbiztonság 
javulásához, javította az ellenőrzések minőségét és helyreállította a fogyasztók 
bizalmát – de a program költséghatékonyságát nem lehet értékelni.
43 
Vizsgáltuk azt is, hogy van-e bizonyíték az ellenőrzött programok kapcsán felme -
rült költségek ésszerűségére. Az ellenőrzés észlelt egyes, a Bizottság által már ko -
rábban feltárt eseteket, ahol egyes költségek indokolatlanul magasak voltak, vagy 
azokat a tagállamok nem ellenőrizték kellően, amint azt a  4. háttérmagyarázat  
szemlélteti. Ezekben az esetekben a Bizottság korrekciós intézkedéseket tett.
Elégtelen ül ellenőrzött fellépések vagy magas költségek
1. Lengyelországban a veszettség felszámolására irányuló éves programok keretében felhasznált vakcinákat 
regionális szinten szerezték be. 2002 és 2009 között a veszettség feltárt eseteinek száma a rókaállomány -
ban nagyon jelentősen csökkent, 884-ről 6-ra esett vissza. 2010-ben és 2011-ben azonban a feltárt esetek 
száma ismét gyorsan emelkedett, 117-re, illetve 103-ra. Ezek a Małopolska és a Podkarpackie régiókra 
összpontosultak. A vadon élő rókák esetében történő, 2011-től 2013-ig tartó felhasználásra Lengyelor -
szágban vásárolt, veszettség elleni egyik vakcina átlagára lényegesen magasabb volt az Unióban fizetett 
átlagárnál, noha a Lengyelországnak szállított vakcinák mennyisége szintén a legnagyobb volt az Uni -
óban (évente több mint 10 millió adag). Tekintettel a méretgazdaságosságra, ez nem tűnik logikusnak. 
A Bizottság pénzügyi levonást alkalmazott, és felkérte a lengyel hatóságokat az eltúlzott vakcinaárak 
csökkentését célzó lépésekre, nevezetesen egy egységes országos ajánlati felhívás kiadására.
2. Romániában a tagállami hatóságok 2013-ban nem ellenőrizték megfelelően a vadon élő rókák esetében 
használt, veszettség elleni vakcinák légi elosztására vonatkozó szerződések végrehajtását, és a kiszórt 
vakcinák száma nem volt elegendő. Ezenfelül a tagállami hatóságok nem vettek elégséges mintát a vak -
cinázási program eredményességének vizsgálatához (az eljárásokat 2014-ben tökéletesítették). Ennek 
következtében a Bizottság nem térítette meg az oltási kampány költségeit.4. háttérmagyarázat
26 Ellenőrzési észrevételek 
Egyes esetekben a kártérítésként fizetett összegek vagy 
a kifizetések megszabott csökkentései csak korlátozott 
ösztönző hatással bírtak
44 
A betegségek felszámolására irányuló programok keretében a mezőgazdasági 
termelőknek az elpusztított állatokért fizetendő kompenzáció a jogszabályok 
előírásai szerint nem haladhatja meg az egészséges állatok piaci értékét26. Ennek 
célja a kártérítés méltányos szinten való megállapítása; a csalástól való visszatar -
tás, valamint a mezőgazdasági termelők ösztönzése a programban való részvétel -
re. Az uniós szabályozás azonban nem egyértelmű arra vonatkozóan, hogy a piaci 
árak hogyan határozzák meg a fizetendő kártérítést; ezt a tagállamok rögzítik 
a vonatkozó jogszabályaikban. Például nincs olyan követelmény, hogy a tagál -
lamoknak a kártérítés összegét a tetemek közösségi minősítési rendszerére és 
a kapcsolódó árakra kellene alapozniuk27. A magas összegű kártérítések vissza -
tarthatnak a biobiztonsági intézkedések eredményes végrehajtásától.
45 
Olaszországban az állat-egészségügyi programok keretében elpusztított állatok után 
fizetett kártérítések szintje néha magasabb volt az egészséges állatok piaci áránál. 
2012-ben például a mezőgazdasági termelők a felszámolási program keretében 
levágott minden juh után átlagosan 87, esetenként akár 111 euró kártérítést kaptak, 
miközben az egészségesen levágott juhok átlagos piaci ára ugyanekkor 60 eurónál 
kevesebb volt28. Azokban az esetekben, amikor a kártérítés meghaladta a piaci árat, 
valamely állatbetegség gazdaságban történő felfedezése nem várt lehetőségnek 
tekinthető az állomány megújítására. Továbbá azokat a mezőgazdasági termelőket, 
akiknek számára egyébként értéket jelentett volna a „betegségtől mentes” státusz, 
ez eltántoríthatja az eredményes biobiztonsági intézkedések alkalmazásától.
46 
Az Egyesült Királyságban, Angliában a szarvasmarha után fizetendő kártérítés az 
előző havi átlagos piaci áron alapul. Észak-Írországban és Walesben a szarvasmar -
ha utáni kártérítés egyedi értékelésen alapul, ami általában magasabb összegű 
kártérítést eredményez, mint Angliában, és ez visszatarthatja a termelőket attól, 
hogy eredményes biobiztonsági intézkedéseket alkalmazzanak.
47 
Egy olaszországi régióban (Szicília) a szarvasmarha- és a juhbrucellózis felszá -
molására irányuló programok technikai eredményeinek kedvezőtlen értékelé -
sét követően a Bizottság a 2005–2012-es évre a kifizetések 7 millió euró feletti 
részére csökkentést határozott meg. 2011-ben a szicíliai brucellózisprogramot 
egy vakcinázási terv nem teljesítése miatt teljes egészében nem támogathatónak 
nyilvánították. Az olasz hatóságok azonban a források régiók közötti elosztásának 
nemzeti rendszerét alkalmazva nem hárították ilyen mértékben a szicíliai regi -
onális hatóságokra a csökkentést, hanem azt elosztották az összes olasz régió 
között (amelyek többsége megfelelően végrehajtotta a felszámolási programot). 
Ez tehát csak korlátozottan ösztönözte a szicíliai hatóságokat arra, hogy javítsák 
az állat-egészségügyi intézkedéseket.26 A 652/2014/EU rendelet 
11. cikke.
27 A Bizottság 
2008. december 10-i 
1249/2008/EK rendelete 
a szarvasmarhák, sertések és 
juhok közösségi minősítési 
rendszereinek alkalmazására 
és e termékek árának 
bejelentésére vonatkozó 
részletes szabályok 
megállapításáról (HL L 337., 
2008.12.16., 3. o.).
28 Európai Bizottság 
(Mezőgazdasági és 
Vidékfejlesztési 
Főigazgatóság, 2014-es 
mezőgazdasági piaci 
statisztika: http://ec.europa.
eu/agriculture/markets-and-
prices/market-statistics/
index_en.htm ).
27 Ellenőrzési észrevételek 
és van még további javítanivaló.
48 
A következő bekezdések azokról a területekről szólnak, ahol megítélésünk szerint 
javítani lehetne a bizottsági megközelítést és a tagállami programokat.
Az állatbetegségek bejelentése és a kapcsolódó információk 
cseréje
49 
Az állatbetegségek európai bejelentési rendszerének (ADNS) célja a betegségek 
kitörésére vonatkozó szabványos információk bejelentése. A rendszert nem úgy 
alakították ki, hogy járványügyi irányítási jellemzői legyenek, vagy hogy múltbeli 
információkat adjon és adatokat elemezzen. Ezért kevés többletértékkel szolgál 
az OIE globális állat-egészségügyi információs rendszeréhez (WAHIS) képest, 
amelynek használata minden tagállam számára kötelező. Mindkét rendszer nyújt 
információkat az új kitörések számáról és helyéről, de nincs olyan közös felüle -
tük, amely lehetővé tenné az automatikus információcserét. Az állati egészséget 
fenyegető veszélyek jobb kezelése érdekében a tagállamok kialakították jár -
ványügyi adatokat kezelő saját információs rendszereiket. Nincsen azonban az 
információcsere megkönnyítésére és az ellenőrzési tevékenységek tagállamok 
közötti összehangolására szolgáló közös rendszer.
50 
2012 óta a Bizottság és az OIE közös projektje dolgozik az ADNS és a WAHIS 
rendszer közös interfésszel történő összekapcsolásán, amelyet az állatbetegségek 
információs rendszerének (ADIS) neveznek29.29 Jelentés az ADNS elemzéséről 
(1.4. változat) az 
állatbetegségeknek az 
OIE-WAHIS/WAHID 
interfésszel összehangolt 
európai uniós információs 
rendszere (ADIS) informatikai 
prototípusának fejlesztése 
keretében: „A mélyrehatóbb 
elemzéshez hiányoznak az 
olyan referenciaadatok, mint 
a régiókban jelenlévő 
gazdaságok és állatok száma. 
A mélyrehatóbb területi és 
időbeli elemzéshez további 
adatokra lenne szükség, pl. 
valamennyi jelenlévő 
járványügyi egység helyéről. 
Ahhoz, hogy az ADNS 
relevánsabb eszköz lehessen 
a betegségekkel kapcsolatos 
irányítás vagy a döntéshozatal 
terén, további információkra 
lenne szükség a betegségek 
kezelésére szolgáló 
intézkedésekről… Az ADNS-
ben a  »Fajok « értékek 
felsorolása tartalmazza a fő 
tenyésztett állatfajokat, 
ezenkívül viszont csak 
a »vadon élő fajok « általános 
megnevezés szerepel benne. 
Ésszerűnek tűnik 
a diagnosztikai módszerre 
vonatkozó adatkérést 
valamennyi betegségre 
kiterjeszteni…”
28 Ellenőrzési észrevételek 
A teljesítményre és az irányításra vonatkozó információk
51 
Egy 2008-as bizottsági határozat30 a programokra vonatkozó outputmutatókat 
határoz meg, amelyekről a tagállamok kötelesek beszámolni. Ezen túlmenően 
a Bizottság megállapította a teljesítménymutatók meghatározásának módsze -
reit, előírva a tagállamoknak, hogy egy meghatározott időszak alatt bizonyos 
minimális százalékkal javítsák a betegségek prevalenciájával/incidenciájával 
mért teljesítményüket. Kidolgozta továbbá a Bizottság a tagállamok által alkal -
mazandó mutatók széles tárát31 (több mint 100 mutatót). Szerepelnek ezek között 
outputmutatók és tevékenységgel kapcsolatos mutatók, úgymint a vakcinázott 
állatok és az elvégzett vizsgálatok száma; valamint eredményekkel kapcsolatos 
mutatók, úgymint az incidencia- és prevalenciaráták változásai. Elismerve, hogy 
már a mutatók széles tára létezik, mégis úgy véljük, hogy van némi lehetőség 
további javításra, különösen a programok technikai végrehajtásával32 kapcsolat -
ban. A mutatók között nincsenek olyan gazdasági jellegűek, amelyek lehetővé 
tennék a javasolt programok költséghatékonyságának elemzését (lásd: 41. és 
42. bekezdés).
52 
A Bizottság előírja a tagállamoknak, hogy állat-egészségügyi programjaik 
megfogalmazásakor egy szabványos sablont kövessenek. Ebben szerepelnek 
információk a betegség utóbbi évek alatti alakulásáról. A Bizottság által a prog -
ramtervezetek értékelésére használt kritériumok egyike (lásd: 28. bekezdés) is 
a betegség előző öt év alatti alakulásáról szóló adatok minőségére vonatkozik. 
Észrevételeztük, hogy míg a legtöbb esetben rendelkezésre álltak ilyen múltbeli 
adatok, az ellenőrzés által érintett 24 tagállami programból háromnál a Bizott -
ság független értékelői mégis úgy találták, hogy a közelmúltbeli programterve -
zetek nem tartalmaztak elegendő kielégítő múltbeli információt33. Ezekben az 
esetekben a releváns információkat a Bizottság kérésére az érintett tagállamok 
szolgáltatták. A Bizottság az ellenőrzés idején dolgozott egy olyan információs 
rendszer létrehozásán, amelynek révén gyorsan vissza lehet keresni és elemezni 
lehet korábbi tagállami programok múltbeli adatait, és szabványos elektronikus 
beszámolási rendszert vezetett be, amelynek útján a tagállamok elküldhetik az 
állat-egészségügyi programjaikhoz34 kapcsolódó legfontosabb dokumentumo -
kat35. E fejlesztések minden bizonnyal megkönnyítik majd a programok jövőbeni 
elemzését.30 Az egyes állatbetegségek és 
zoonózisok felszámolására, az 
ellenük való védekezésre és 
figyelemmel kísérésükre 
irányuló, az Unióval közösen 
finanszírozott nemzeti 
programok szabványos 
jelentési követelményeiről, 
valamint a 2008/940/EK 
határozat hatályon kívül 
helyezéséről szóló, 2014. 
május 12-i 2014/288/EU 
bizottsági végrehajtási 
határozattal (HL L 147., 
2014.5.17., 88. o.) felváltott 
2008/940/EK bizottsági 
határozat.
31 SANCO/12915/2012 sz. 
bizottsági 
munkadokumentum.
32 Például a következőket 
illetően: a vizsgálatok közötti 
időintervallumok, a kitörések 
aránya, amennyiben 
azonosították a fertőzés 
forrását; a brucellózis esetében 
az állományvizsgálat nélküli 
állományok nyomon követése, 
a gazdaságokon belül 
a vakcinázott állatok 
százalékaránya és 
a vakcinázott gazdaságok 
aránya; a képzéssel, az 
állat-egészségügyi 
szolgáltatások költségével és 
kapacitásával kapcsolatos 
mutatók; a juh- és 
kecskebrucellózis esetében 
a brucellatörzs genotípus-
vizsgálatának eredményei.
33 Ez volt a helyzet a javasolt 
2015-ös egyesült királysági 
szarvasmarhagümőkór-
program, a javasolt 2015-ös 
spanyol kéknyelvbetegség-
program, valamint a javasolt 
2014-es olasz 
kéknyelvbetegség-program 
esetében.
34 Ezek elsősorban 
programtervezetek, időközi 
jelentések, zárójelentések és 
kifizetési kérelmek.
35 A Bizottság 2014/288/EU 
végrehajtási határozata.
29 Ellenőrzési észrevételek 
Az állat-egészségü gyi ellenőrzések bemutatása 
a programokban
53 
Összességében a legtöbb program megindokolta a meghozandó intézkedéseket 
és az elérendő eredményeket. Mindazonáltal úgy véljük, hogy az állat-egészség -
ügyi intézkedéseknek – akárcsak az FVO ajánlásai és a munkacsoport tanácsai 
nyomán hozott intézkedéseknek – előnyükre válna, ha egyes programokban pon -
tosabban írnák le őket. A Bizottság független értékelői az ellenőrzés által érintett 
24 tagállami programból kettő esetében hasonló észrevételeket tettek36.
Lassú előrehaladást mutató programok
54 
Egyes betegségek felszámolására irányuló programok bizonyos tagállamokban 
évtizedekig is eltartanak (lásd: 9. bekezdés). Jóllehet a szarvasmarha-gümőkór 
prevalenciája az Egyesült Királyságban és Írországban csökken, más tagállamok -
hoz képest még mindig viszonylag magas (lásd: 6. ábra )37. Az Egyesült Királyság -
ban az, hogy az alacsony incidencia jellemezte területeken a gümőkór vizsgálata 
2013 óta már nem négyévente, hanem évente történik, nagyobb számú feltárt 
esetet eredményezett. Ebben az országban a gümőkór felszámolására irányuló 
program még jelentős kihívást jelent, mivel a betegség incidenciája egyes régiók -
ban igen magas.36 Olaszország 2014-es 
kéknyelvbetegség-programja; 
Írország 2014-es 
szarvasmarhagümőkór-
programja.
37 2014-ben a szarvasmarha-
gümőkór 
állományprevalenciája az 
Egyesült Királyságban 9,04%, 
Írországban 3,8%, 
Spanyolországban 1,72% és 
Olaszországban pedig 0,81% 
volt. Franciaország és 
Lengyelország hivatalosan 
mentes a betegségtől, 
Romániában pedig 
jelentéktelen a prevalencia.6. ábraSzarvasmarha-g ümőkór Írországban és az Egyes ült 
Királyságban
2014 2013 2012 2011 201020
15
10
5
03,80 4,07 4,45 4,37 4,849,0410,1116,20
14,05
11,61
Állományprevalencia az
Egyesült Királyságban (%)
Állományprevalencia
Írországban (%)
Forrás:  Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság.
30 Ellenőrzési észrevételek 
55 
Olaszországban a juh- és kecskefélék brucellózisa nehezen számolható fel, mert 
egyes régiókban a mezőgazdasági termelők nem működnek teljes mértékben 
együtt. Szerepet játszhat az is, hogy az alkalmazott kártérítési rendszer igen 
nagyvonalú (lásd: 45. bekezdés). Nemzeti szinten azonban csökken a prevalencia, 
amely a 2008-as 3,7%-hoz képest 2014-ben 1,2%-ot ért el. Szicíliában ugyaneb -
ben az időszakban a prevalencia 11,9%-ról 3,4%-ra csökkent.
56 
Megjegyezzük, hogy a Bizottság a Parlamentnek és a Tanácsnak címzett, az Unió 
által társfinanszírozott állat-egészségügyi programok eredményeiről szóló 2014-
es jelentésében38 szintén megállapította, hogy az egyesült királyságbeli szarvas -
marhagümőkór-program és az olasz brucellózisprogramok által elért eredmények 
aggodalomra adtak okot. A Számvevőszék azt is elismeri, hogy a Bizottság arra 
biztatja a tagállamokat, hogy ilyen esetekben lépjenek fel a munkacsoport és az 
FVO által megfogalmazott ajánlások alapján.
A vadon élő állatok kezelése során alkalmazott megközelítés
57 
A vadon élő állatok és a háziállatok közötti közvetlen és közvetett érintkezések 
a betegségek terjedéséhez vezethetnek, vagy nehezíthetik az állatbetegségekre 
irányuló programok eredményes végrehajtását. Például a veszettség terjedhet 
a vadon élő rókákról, a szarvasmarha-gümőkórt pedig terjeszthetik borzok, vad -
disznók és szarvasok. Több OIE-kiadvány39 foglalkozik vadon élő állatok betegsé -
geinek figyelemmel kísérésével, valamint létezik egy betegségek bejelentésére 
vonatkozó, kapcsolódó nemzetközi megállapodás. A veszettség ellen a vadon élő 
állatoknak kijuttatandó vakcinák megvásárlása része a tagállami programoknak, 
ám az Unió nem rendelkezik külön koncepcióval a vadon élő állatok gümőkórja 
elleni küzdelemre.
58 
Nincsenek uniós szinten jogszabályi rendelkezések, amelyek a gümőkór szarvas -
marhától különböző más állatfajokban (pl. vadkecskékben és más vadon élő 
állatokban) való felszámolására vonatkoznának. Az Egyesült Királyságban például 
a borzokat a nemzeti jogszabályok védik, ami bonyolíthatja a szarvasmarha-  
gümőkór felszámolására irányuló program eredményes végrehajtását.38 COM(2014) 115 final, 
2014. március 5., A Bizottság 
jelentése az Európai 
Parlamentnek és a Tanácsnak 
az állatbetegségek és 
a zoonózisok felszámolására, 
az ellenük való védekezésre és 
figyelemmel kísérésükre 
irányuló, az EU által 
társfinanszírozott programok 
eredményeiről a 2005–2011 
közötti időszakban, 3.3. rész.
39 OIE, Training manual on 
wildlife diseases and 
surveillance (Képzési 
kézikönyv a vadon élő állatok 
betegségeiről és azok 
megfigyeléséről), 2010.
31 Ellenőrzési észrevételek 
Bizonyos vakcinák hozzáférhetősége
59 
Az OIE szerint40 az állat-egészségügyi programokhoz alapvető az alkalmas 
állat-egészségügyi vakcinák és antigének egyszerű hozzáférhetősége41. Számos 
uniós kezdeményezés és kutatási projekt létezik, amelyek célja az újonnan meg -
jelenő vírusok felfedezése és a vakcinák hozzáférhetőségének előmozdítása42. 
A betegségtől függően előfordulhat, hogy az Unióban nincs vagy nagyon kevés 
áll rendelkezésre alkalmas, felhasználható vakcinából, pedig a vakcinázás az egyik 
alapvető eszköze a „jobb megelőzni, mint gyógyítani” megközelítés megvalósí -
tásának. Annak okai, hogy a vakcinák nem mindig állnak rendelkezésre, össze -
tettek. Amint a közelmúltbeli kutatások43 rendszeresen rámutatnak, a vakcinák 
kifejlesztésének technikai nehézségein túl a gyógyszeriparnak pénzügyileg is 
kevés érdeke fűződik egyes vakcinák uniós felhasználásának engedélyeztetésé -
hez. Az alkalmas vakcinák hiánya által okozott néhány gyakorlati nehézséget az 
5. háttérmagyarázat  mutat be.
60 
Európai szinten nincs jogi keret a vakcinák közös beszerzésére, és a vakcinakész -
leteket tároló általános bank sincs. A vakcinák beszerzésének a tagállami ajánlat -
tételi felhívást követő folyamata több hónapig is eltarthat, és időközben a vírus 
tovább terjedhet a haszonállatokban. Megjegyezzük, hogy a jelenleg a jogalkotó 
hatóságok általi megvitatott új állat-egészségügyi jogszabály erősítené a Bizott -
ság képességét vakcinabankok létrehozására.40 OIE, Manual of diagnostic tests 
and vaccines for terrestrial 
animals (Szárazföldi állatok 
diagnosztikai vizsgálatainak és 
vakcináinak kézikönyve), 2014.
41 OIE, Guidelines for Animal 
Disease Control 
(Iránymutatások az 
állatbetegségekkel szembeni 
védekezéshez), 2014. május.
42 Például az uniós kutatási 
alapok támogatnak 
a gümőkór (NEWTBVAC), 
a brucellózis (BRU-VAC) és 
a klasszikus sertéspestis 
(CSFV-GODIVA) elleni vakcinák 
kifejlesztésére irányuló 
projekteket.
43 Videnova, K. és Mackay, DKJ. 
Availability of vaccines against 
major animal diseases in the 
European Union (A főbb 
állatbetegségek elleni 
vakcinák rendelkezésre állása 
az Európai Unióban).
Az alkalmas vakcinák hiánya által okozott nehézségek
A kéknyelv-betegség (a kérődzők rovarok által hordozott, vírusos betegsége) vírusának több mint 20 variánsa 
(szerotípusa) van.
Olaszországban hat variánst azonosítottak. Az Unióban jelenleg egyetlen polivalens (a vírus több törzse ellen 
hatásos) vakcinát sem ismernek el. Ezért ilyen esetben nehezen képzelhető el vakcina használata.
Franciaországban a 2008-as kéknyelvbetegség-válság alatt a vakcinából korlátozott készletek álltak rendelke -
zésre. A francia hatóságoknak ezért sürgősen további vakcinákat kellett beszerezniük. Ez drága és időigényes 
is volt, és a nemzeti hatóságok szerint a kéknyelv-betegség Ille-et-Villaine-ben felfedezett 520 esete elkerülhe -
tő lett volna, ha hamarabb rendelkezésre áll a vakcina.
A kéknyelv-betegség S4 szerotípusának első spanyolországi kitörésekor (Extremadura régióban) nem állt 
rendelkezésre e szerotípus ellen elegendő vakcina. Emiatt a vakcinázási kampányt elhalasztották a következő 
évre, hogy a betegséget a következő lehetséges vírusszaporodási időszak alatt fékezzék meg.5. háttérmagyarázat
32
 Következtetések 
és ajánlások
61 
Az állatbetegségek jelentős gazdasági költségeket okoznak, és veszélyt jelente -
nek az állatok és az emberek egészségére egyaránt. A betegségek átterjedhetnek 
a határokon, és a korábbi betegségkitörések sok milliárd euróba kerültek. Az Unió 
ezért az állatok egészségének védelmére törekszik, és finanszíroz meghatáro -
zott állatbetegségek felszámolására, az ellenük való védekezésre és figyelemmel 
kísérésükre irányuló tagállami programokat. E programok részei olyan fellépések, 
mint a mintavétel, a laboratóriumi elemzés, az elpusztított állatok utáni kártéríté -
sek és a vakcinázási kampányok. Az elmúlt években csökkentek az uniós kiadá -
sok, és a közelmúltban nem következett be a ragadós száj- és körömfájás 2001-
es kitöréséhez mérhető jelentős válság. Az Uniónak azonban fel kell készülnie 
a jövőbeli válságok kezelésére, és sok évbe telhet, míg a felszámolási programok 
betegségtől mentes státuszt eredményeznek.
62 
Az ellenőrzés azt vizsgálta, hogy az állatbetegségek felszámolására, az azok 
elleni védekezésre és a figyelemmel kísérésükre irányuló programok megfelelően 
féken tartják-e az állatbetegségeket. Ez annak vizsgálatát foglalta magában, hogy 
megfelelő volt-e a Bizottság megközelítése, a tagállamok megfelelő programokat 
alakítottak-e ki és hajtottak-e végre, és hogy megfelelően figyelembe vették-e 
a programok költséghatékonyságát.
63 
A Számvevőszék megállapítása szerint az állatbetegségekkel kapcsolatos, álta -
lunk vizsgált programok összességükben megfelelően féken tartották az állat -
betegségeket. Mivel azonban betegségek bármikor kitörhetnek, a Bizottság és 
a tagállamok legyenek továbbra is éberek.
64 
A Bizottság állatbetegségekkel kapcsolatos programokra irányuló stratégiája 
általánosságban megalapozott volt: a bizottsági fellépéseket jó technikai ta -
nácsadás támogatta; fejlett volt az állat-egészségügyi politika, és ki volt alakítva 
a költségvetési források kiemelt programokhoz való hozzárendelésére szolgáló 
keret. Különösen sikeres volt a kergemarhakór felszámolása tekintetében kö -
vetett bizottsági megközelítés. Jó példa még a zoonózist okozó szalmonella és 
a veszettség előfordulásának csökkentése is. Az alapul szolgáló jogszabályok to -
vábbra is összetettek, és a forrásoknak a betegségek között prioritási sorrendben 
történő elosztása fokozatosan javult (26–33. bekezdés).
65 
Megállapítottuk, hogy a tagállami programokat általában jól alakították ki és haj -
tották végre. A programok megfeleltek az előírt kritériumoknak, és a tagállamok 
megfelelő rendszerekkel rendelkeztek az állatbetegségek kitörésének azonosítá -
sára és felszámolásuk megkönnyítésére (34–36. bekezdés).
33 Következtetések és ajánlások 
66 
Megállapítottuk, hogy bár a Bizottságnak előírás szerint be kellett számolnia az 
Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az állat-egészségügyi programok költség -
hatékonyságáról, az ehhez szükséges alkalmas modellek hiányoznak. A jóvá -
hagyott programok és a későbbi végrehajtási jelentések tájékoztatást adnak 
a költségekről és az eredményekről, de a programok költséghatékonyságát nehéz 
meghatározni (37–42. bekezdés).
67 
A költségeket illetően ellenőrzésünk talált olyan, a Bizottság által már korábban 
feltárt eseteket, ahol a költségeket vagy nem ellenőrizték kellően, vagy indoko -
latlanul magasak voltak. Olaszországban egyes esetekben a mezőgazdasági ter -
melőknek kártérítésként fizetett összegek vagy a kifizetések Bizottság által meg -
szabott csökkentése csak mérsékelten ösztönözte az eredményes biobiztonsági 
intézkedések, illetve helyesbítő intézkedések végrehajtását (43–47. bekezdés).
68 
Azonosítottunk néhány konkrét területet, ahol van még javítanivaló. A járvány -
ügyi információk tagállamok közötti cseréjét jobban támogathatnák információs 
rendszerekkel (49–50. bekezdés).
69 
A Bizottság létrehozta a programok outputmutatóinak a tagállamok által haszná -
landó részletes minimumkészletét. Megállapításunk szerint az állat-egészségügyi 
intézkedésekkel kapcsolatos információkat – akárcsak az FVO és a munkacsoport 
korábbi ajánlásai nyomán hozott intézkedéseket – egyes tagállami programok 
pontosabban is leírhatnák. Az ellenőrzés időpontjában nem volt mindig ele -
gendő, könnyen hozzáférhető információ a betegségek múltbeli alakulásáról. 
Folyt azonban egy technikai programmutatók rögzítésére szolgáló adatbázis 
kidolgozása, és a Bizottság bevezetett egy új elektronikus beszámolási rendszert 
(51–53. bekezdés).
70 
Észrevételeztük, hogy egyes programok esetében lassú az előrelépés: ilyen 
a szarvasmarha-gümőkór felszámolása az Egyesült Királyságban és Írország -
ban, valamint a juh- és kecskebrucellózis felszámolása Dél-Olaszországban 
(54–56. bekezdés).
34 Következtetések és ajánlások 
71 
A vadon élő állatok háziállatokra (sőt, emberekre) is átterjeszthetik a betegséget, 
és ezért ezeket is figyelembe kell venni az állat-egészségügyi megközelítés ki -
dolgozásakor és az állatbetegségekkel kapcsolatos programok finanszírozásakor. 
Megállapítottuk, hogy a vadon élő állatok betegségeinek uniós megközelítése 
kiegészítésre szorul, különösen a tuberkulózis esetében (57. és 58. bekezdés).
72 
Bizonyos felszámolási programok fő eszközei a vakcinák. A Számvevőszék észre -
vételezte, hogy a betegségtől függően előfordulhat, hogy nincs vagy csak kevés 
áll rendelkezésre alkalmas vakcinából. Megállapításunk szerint különösen hátrá -
nyosan érintette a kéknyelv-betegség kezelésére szolgáló vakcinák hiánya az 
olaszországi, franciaországi és spanyolországi programokat. Továbbá az ellenőr -
zés időpontjában nem létezett jogi keret a vakcinák közös beszerzésére, és a vak -
cinakészleteket európai szinten tároló általános bank sem (59. és 60. bekezdés).
Ajánlások
Az állatbetegségek felszámolásának, az ellenük való védekezésnek és figyelem -
mel kísérésüknek a további javítása érdekében a Bizottság:
a) segítse elő a járványügyi információk tagállamok közötti cseréjét;
b) vizsgálja meg, hogy naprakésszé kell-e tenni a meglévő mutatókészletet, 
hogy az jobb információkat nyújthasson az állat-egészségügyi ellenőrzési 
tevékenységekről és a programok költséghatékonyságáról;
c) szükség szerint szisztematikusan vegyék fel a vadon élő állatokra vonatkozó 
szempontokat az állat-egészségügyi programokba;
d) támogassa a vakcinák tagállami felhasználásra való rendelkezésre állását, ha 
az járványügyi szempontból indokolt.
A jelentést 2016. február 3-i luxembourgi ülésén fogadta el az Augustyn KUBIK 
számvevőszéki tag elnökölte I. Kamara.
 a Számvevőszék nevében
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 elnök

35
 Mellékletek I. mellékletÁllatbetegségekre vonatkozó információk
Milyen betegségről van 
szó?Hogyan terjed?Milyen 
közegészségügyi 
kockázatot jelent?Melyek a klinikai 
jelei?Hogyan diag -
nosztizálják?Hogyan lehet megelőzni vagy 
védekezni ellene?
Madár -
influenzaAz „A” típusú influenzavírus 
által okozott madárinfluenza 
több élelmiszer-termelésre 
szánt madárfajt (csirke, 
pulyka, fürj, gyöngytyúk 
stb.), valamint hobbiállatot 
és vadon élő madárfajt érint -
het, és egyes törzsei nagy 
halálozási arányt eredmé -
nyeznek. A vírust emlősfa -
jokból is izolálták; ilyen fajok 
az ember, a patkány és az 
egér, a menyét és a görény, 
a sertés, a macska, a tigris és 
a kutya.A madárinfluenza-vírusok 
terjedésében több tényező is 
közrejátszhat, így a globali -
záció és a (legális és illegális) 
nemzetközi kereskedelem, 
a forgalombahozatali gya -
korlatok (élőmadár-piacok), 
a gazdálkodási gyakorlatok és 
a vírus vadon élő madarakban 
való jelenléte. A  madárinflu -
enza vírusainak terjedését 
okozhatja közvetlen érintke -
zés fertőzött madarak váladé -
kaival, különösen bélsárral, de 
terjedhetnek szennyezett táp, 
víz, berendezések és ruházat 
útján is.Noha a  madárinfluenza 
elsősorban madár -
betegség, madárról 
emberre is átterjedhet. 
A madárinfluenza-  
vírusok nagymérték -
ben fajspecifikusak, ám 
ritkán megtörtént az 
is, hogy a fajok közötti 
határt átlépve embert 
is megfertőztek. 
Az emberre való átvitel 
a fertőzött madarakkal 
vagy súlyosan szen y-
nyezett környezettel 
való szoros érintkezés 
esetén fordul elő.A betegség enyhe 
formáját csak a borzolt 
tollazat, a  tojásterme -
lés csökkenése vagy 
a légzőrendszerre 
gyakorolt enyhe hatások 
jelzik. A  betegség súlyos 
formájában a vírus 
nemcsak a légutakat 
támadja meg, mint az 
enyhe forma esetén, 
hanem számos szervbe 
és szövetbe behatol, ami 
erős belső vérzéshez 
vezethet.A madárinflu -
enza gyanúja 
a klinikai tünetek 
és a beteg -
séghez vezető 
események 
alapján vetődhet 
fel. A diagnózis 
megerősítéséhez 
laboratóriumi 
vizsgálatok 
szükségesek.A fertőzés baromfiban való jelen -
létének felderítésére világszerte 
a madárinfluenza megfigyelésére 
vonatkozó OIE-szabványok szerinti 
megfigyelési intézkedéseket ve -
zettek be.
Afrikai ser -
téspestisAz afrikai sertéspestis a ser -
tések, varacskos disznók, eu -
rópai vaddisznók és amerikai 
vaddisznók rendkívül fertőző 
vérzéses betegsége. Minden 
korcsoport egyformán fogé -
kony a betegségre. Az afrikai 
sertéspestist a vírus nagy 
fertőzőképességű formái 
mellett magas láz, étvágy -
talanság, a bőrön és a belső 
szervekben jelentkező vérzé -
sek és átlagosan 2–10 napon 
belül elhullás jellemzi. Az 
állomány-elhullási arány 
akár 100% is lehet.A varacskos disznó a vírus 
természetes gazdaszervezete 
lehet, anélkül, hogy mutat -
koznának rajta a betegség 
tünetei. A gazdaszervezetből 
való elterjedés az Ornitho -
doros moubata kullancs 
révén valósul meg. A kullancs 
vérszíváskor elfogyasztja 
a vírust, majd amikor a fer -
tőzésre hajlamos állatokból 
táplálkozik, továbbadja azt. 
A vírus a fertőzésre hajlamos 
állatokba juthat legyek és 
kullancsok csípése, szennye -
zett helyiségek, járművek, 
berendezések vagy ruházat 
révén is.Az afrikai sertéspestis 
nem jelent veszélyt az 
emberi egészségre.Az elváltozások súlyos -
sága és eloszlása a vírus 
fertőzőképességének 
megfelelően is változó. 
A betegség súlyos eseteit 
magas láz és átlagosan 
2–10 napon belül bekö -
vetkező elhullás jellemzi. 
Az állomány-elhullási 
arány akár 100% is lehet. 
További klinikai tünet 
lehet az étvágytalanság, 
a depresszió, bőrpír 
a füleken, a hason és 
a lábakon, légzőszervi 
problémák, hányás, 
orrvérzés vagy a vég -
bélből eredő vérzés, 
alkalmanként hasmenés. 
A betegség kitörésekor 
megfigyelhető első 
esemény a  vetélés lehet.Az afrikai sertés -
pestis gyanúja 
a klinikai tünetek 
alapján merülhet 
fel, és e gyanút 
előírt laborató -
riumi vizsgá -
latokkal meg 
kell erősíteni, 
különösen a  be-
tegség klasszikus 
sertéspestistől 
való elkülönítése 
érdekében.Az afrikai sertéspestisnek nincs 
közzétett kezelése vagy vakcinája. 
Minden sikeres felszámolási 
program része a gyors diagnózis, 
levágás és a  fertőzött helyszínen 
valamennyi állat ártalmatlanítása, 
alapos takarítás és fertőtlenítés, 
rovarirtás, a  mozgás ellenőrzése és 
megfigyelés.
36 Mellékletek 
Milyen betegségről van 
szó?Hogyan terjed?Milyen 
közegészségügyi 
kockázatot jelent?Melyek a klinikai 
jelei?Hogyan diag -
nosztizálják?Hogyan lehet megelőzni vagy 
védekezni ellene?
BrucellózisA brucellózis a haszonállatok 
jelentős gazdasági hatással 
járó fertőző betegsége. 
A betegséget a brucella 
családba tartozó különféle 
baktériumok okozzák, ame -
lyek rendszerint valamely 
meghatározott állatfajt 
fertőznek meg. A brucella 
legtöbb faja azonban képes 
más állatfajokat is megfer -
tőzni. A betegség a szarvas -
marhát, a sertést, a juhot és 
kecskét, a tevét, a lóféléket 
és a kutyákat érinti. Meg -
fertőzhet más kérődzőket, 
egyes tengeri emlősöket és 
embereket is.A brucellózis terjedésére 
jellemzően az állat vetélése -
kor vagy ellésekor kerül sor. 
A fertőzött állatból az ellés 
során kikerülő testnedvek 
nagyszámú baktériumot tar -
talmaznak. A baktérium több 
hónapon át képes az állaton 
kívüli túlélésre, különösen 
hűvös, nedves körülmények 
között. Ezek fertőzőek marad -
nak más állatokra, amelyek 
a baktérium elfogyasztásával 
fertőződnek meg. A bakté -
riumok a tőgyön is megte -
lepednek, és elszennyezik 
a tejet. A brucellózis a vadon 
élő állatok körében is jelentős 
betegség, amely megfertőzi 
a vaddisznókat, a bölényeket, 
a jávorszarvasokat és az 
európai vadnyulakat. Az, hogy 
vadon is élnek hordozóálla -
tok, bonyolítja a betegség 
felszámolására irányuló 
erőfeszítéseket.A brucellózis egy 
zoonózis, amely 
nagymértékben 
fertőző az emberre, és 
a gyakran váltóláznak 
vagy máltai láznak 
nevezett betegség oko -
zója. Az  embereknél 
a tünetek a váltakozó 
vagy nem szabályos 
láz, fejfájás, gyenge -
ség, bőséges izzadás, 
hidegrázás, súlyvesztés 
és általános fájdalom -
érzet. Belső szervek – 
többek között a máj és 
a lép – megfertőző -
dése is előfordulhat. 
A fertőzésnek az 
állatorvosok, a mező -
gazdasági termelők és 
a vágóhidak dolgozói 
vannak kitéve, mivel 
fertőzött állatokat és 
elvetélt magzatokat 
vagy méhlepényeket 
kezelnek. A betegség 
fertőző állatoktól szár -
mazó pasztörizálatlan 
tej fogyasztásával is 
átkerülhet emberre.A betegség jellemzően 
enyhe, és a fertőzött 
állaton kevés tünete mu -
tatkozik, amíg el nem ve -
tél. Hímivarú állatoknál 
előfordulhat a  herék duz -
zanata, és a baktériumok 
olykor az ízületekben 
telepednek meg, ami 
ízületi gyulladást okoz. 
A brucellózis jelentő -
sége abban áll, hogy 
a vetélések, a meddőség, 
a placenta visszamara -
dása, a halvaszületések 
vagy a gyenge utódok 
születése miatt gyenge 
reproduktív teljesít -
ményhez vezet. Óriási 
gazdasági veszteségeket 
okoz a tejtermelőknek, 
valamint a juhokkal, 
kecskékkel és sertésekkel 
foglalkozó mezőgazda -
sági termelőknek.A betegség 
gyanúja a klinikai 
tünetek, például 
a vetélés alapján 
merülhet fel, 
de a gyanút 
szerológiai 
vizsgálatokkal, 
majd a  baktéri -
um izolálására 
és azonosítására 
irányuló előírt 
laboratóriumi 
vizsgálatokkal 
erősítik meg.A megfigyelés során végzett 
szerológiai vizsgálatok, valamint 
a tejen végzett vizsgálatok – 
például a tejgyűrűpróba – fel -
használhatóak a szűréshez, és az 
ilyen megfigyelés fontos szerepet 
játszik a betegség felszámolására 
irányuló kampányokban. Emellett 
az állatok egyedi vizsgálatát is 
végzik mind kereskedelmi, mind 
járványvédelmi célból.I. melléklet
37 Mellékletek 
Milyen betegségről van 
szó?Hogyan terjed?Milyen 
közegészségügyi 
kockázatot jelent?Melyek a klinikai 
jelei?Hogyan diag -
nosztizálják?Hogyan lehet megelőzni vagy 
védekezni ellene?
Kéknyelv-
betegségA kéknyelv-betegség 
egy nem fertőző vírusos 
betegség, amely a háziasított 
és vadon élő kérődzőket 
(elsősorban a juhokat, de 
a szarvasmarhákat, kecské -
ket, bivalyokat, antilopokat, 
őzeket, szarvasokat és 
tevéket is) támadja meg, és 
amelyet rovarok, különösen 
a Culicoides fajokba tartozó, 
csípős szúnyogok terjeszte -
nek. A kéknyelv-betegséget 
okozó vírust a Reoviridae csa -
lád tagjaként azonosították. 
Huszonnégy (24) különböző 
szerotípust azonosítottak, és 
az egyes törzsek betegség 
okozására való képessége 
jelentősen eltérő. A  be-
tegségre nagymértékben 
hajlamos juhok esetében az 
állomány-elhullási arány akár 
100% is lehet.A kéknyelvbetegség-vírus 
állatok közötti átvitelének 
kulcsa a rovarvektor. A vekto -
rok a fertőzött állatok vérének 
elfogyasztása után fertőződ -
nek meg a kéknyelv-betegség 
vírusával. A vektor nélkül 
a betegség nem képes az 
állatok között terjedni.A kéknyelv-betegség -
hez nem társul köz -
egészségügyi kockázat.A fertőzött juhok klinikai 
tünetei változóak, 
előfordulhat láz; a száj- 
és orrszövetek vérzése és 
fekélye; bőséges hasme -
nés, hányás, tüdőgyulla -
dás; „kék” nyelv cianózis 
miatt (ritkán); a vemhes 
anyajuhok elvetélhetnek.A kéknyelv-be -
tegség gyanúja 
a jellegzetes 
klinikai tünetek 
és a szükséges 
rovarvektorok 
elterjedtsége 
alapján vetődhet 
fel, különösen 
azokon a terü -
leteken, ahol 
a betegség endé -
miás. A diagnózis 
megerősítéséhez 
laboratóriumi 
vizsgálatok 
szükségesek.Az endémiás területeken 
a kontrollra szolgáló monitoring -
programok keretében aktív 
mintavétel folyik a  kontrollállomá -
nyok állataiból, a vírus jelenlé -
tének figyelemmel kísérésére. 
A betegségből eredő veszteségek 
minimálisra csökkentése és 
a fertőzött állat és a vektor közötti 
körforgás potenciális megsza -
kítása érdekében a  vakcinázást 
alkalmazzák mint a  legered -
ményesebb és legpraktikusabb 
intézkedést. Alapvető, hogy olyan 
vakcinát használjanak, amelyet 
kifejezetten az adott területen 
aggodalomra okot adó vírustörzs 
(vagy vírustörzsek) elleni védelem 
nyújtására fejlesztettek ki.
Szarvas -
marha-gü -
mőkórA szarvasmarhagümőkór 
krónikus állatbetegség, 
amelyet egy Mycobacterium 
bovis (M. bovis) nevű, az 
emberi tuberkulózist és 
a baromfigümőkórt okozó 
baktériumokkal közeli rokon -
ságban lévő baktérium okoz. 
Ez a betegség gyakorlatilag 
minden emlőst megtámad -
hat, és általánosan rossz 
egészségi állapotot, köhö -
gést és végül halált okoz.A betegség fertőző, és a fer -
tőzött háziállatokkal és vadon 
élő állatokkal való érintkezés -
sel terjed. A szokásos fertőzési 
útvonal a tüdőből köhögés ré -
vén távozó fertőzött cseppek 
belélegzése. A borjúk és az 
emberek megfertőződhetnek 
úgy is, hogy fertőzött tehenek 
tejét fogyasztják.Az emberek megfer -
tőződhetnek fertőzött 
szarvasmarhából 
származó nyerstej ivása 
vagy fertőző cseppek 
belélegzése révén is. 
Egyes országokban 
a becslések szerint 
a humán tuberkulózist 
akár 10%-ban a szar -
vasmarha-gümőkór 
okozza.A szarvasmarha-gümő -
kór rendszerint hosszú 
lefolyású, és a tünetek 
megjelenése hónapokat 
vagy éveket várat ma -
gára. A szokásos klinikai 
jelek a következők: gyen -
geség, étvágytalanság, 
súlyvesztés, fluktuáló 
láz, szakaszosan feltörő 
köhögés, hasmenés, 
nagy, kiemelkedő 
nyirokcsomók.A szarvasmarha- 
gümőkór felfede -
zésének standard 
módszere a 
tuberkulinpróba, 
amelynek során 
kis mennyiségű 
antigént jut -
tatnak a bőrbe, 
és mérik az 
immunválaszt. 
A végleges diag -
nózist a baktéri -
umok laborató -
riumban való 
tenyésztésével 
határozzák meg; 
ennek folyamata 
legalább nyolc 
hét.A szarvasmarha-gümőkór esetében 
alkalmazott standard védekezési 
intézkedés a vizsgálat és a vágás. 
A betegség visszaszorításában vagy 
megszüntetésében igen sikeresek 
voltak a betegség felszámolására 
irányuló programok, amelyek 
a hús levágást követő ellenőr -
zéséből, megfigyelésből – ezen 
belül a gazdaságokban végzett 
ellenőrzésekből –, a szarvasmarhák 
módszeres egyedi vizsgálatából, 
valamint a fertőzött, illetve 
fertőzött egyedekkel érintkezett 
állatok eltávolításából, valamint 
a mozgások ellenőrzéséből állnak.
A betegség emberek körében 
való terjedését megelőzte, hogy 
a fertőzött állatok tejét a baktéri -
umok elpusztításához szükséges 
hőmérsékleten pasztörizálták.I. melléklet
38 Mellékletek 
Milyen betegségről van 
szó?Hogyan terjed?Milyen 
közegészségügyi 
kockázatot jelent?Melyek a klinikai 
jelei?Hogyan diag -
nosztizálják?Hogyan lehet megelőzni vagy 
védekezni ellene?
Szarvas -
marhák 
szivacsos 
agyvelő -
bántalma 
(BSE, 
kergemar -
hakór)A BSE a szarvasmarhák 
progresszív, halált okozó 
idegrendszeri betegsége. 
A betegség lappangási 
ideje hosszú, négy-öt év, és 
jelenleg a  betegségnek nincs 
kezelése vagy vakcinája. 
A BSE a fertőző szivacsos 
agyvelőbántalmakként (TSE) 
ismert betegségek csoport -
jának egyik tagja. A TSE-be -
tegségcsoport további 
tagjai a juhoknál jelentkező 
surlókór, a szarvasok és 
jávorszarvasok krónikus 
sorvadásos betegsége és az 
embereknél a  Creutzfeldt–
Jakob betegség. A BSE-t 
a többi TSE-betegséghez 
hasonlóan egy abnormális 
fertőző fehérje, a  prion 
idegszövetbeli jelenléte 
jellemzi. Az agy ezt követő 
szivacsos degenerációja 
súlyos és halálos neurológiai 
tünetekhez vezet.A tudósok szerint e betegség 
szarvasmarhákban való 
terjedését az okozza, hogy 
a szarvasmarhákat fertőzött 
szarvasmarhákból vagy 
juhokból kinyert anyagokkal 
táplálják. A  prion ellenáll 
a kereskedelmi inaktiválási 
eljárásoknak, így a hőkeze -
lésnek, ami azt jelenti, hogy 
azt a kinyerési folyamat 
során nem lehet teljesen 
elpusztítani.Egyes jelek arra utal -
nak, hogy az emberek -
nél a Creutzfeldt–Jakob 
betegséget a fertőzött 
idegszövetekkel 
szennyezett marhahús -
termékek fogyasztása 
vagy a fertőzött állati 
szövetekből gyártott 
orvostechnikai eszkö -
zök okozhatják.
A tejet és a tejtermé -
keket biztonságosnak 
tartják.Mivel az állat prionnal 
való fertőződése és a kli -
nikai tünetek megjelené -
se között eltelő átlagos 
idő rendszerint négy 
és öt év között mozog, 
a BSE klinikai tünetei 
felnőtt állatokon figyel -
hetők meg. A tünetek 
kettő–hat hónapon át 
állhatnak fenn, mielőtt 
az állat elpusztul.A BSE gyanúja 
a klinikai tünetek 
alapján vetődhet 
fel. A diagnózis 
csak az agyszöve -
tek mikroszkópos 
vizsgálatával 
erősíthető meg.A klinikai neurológiai beteg -
ség előfordulásainak célzott 
figyelemmel kísérése; a  megálla -
pított BSE-esetek bejelentésének 
átláthatósága; a kérődző fajok 
élő példányainak és az e fajokból 
származó termékeknek az impor -
tálásával kapcsolatos védőin -
tézkedések, összhangban az OIE 
Szárazföldi Állatok Egészségügyi 
Kódexével; a különleges fertőzési 
veszélyt jelentő anyagok (agy, ge -
rincoszlop) eltávolítása a  levágás 
és a tetemek feldolgozása során; 
a különleges fertőzési veszélyt 
jelentő anyagok állati takar -
mányokba való bekeverésének 
tilalma, és ezáltal a potenciálisan 
fertőzött anyag táplálékláncból 
való kiiktatása; a szennyezett 
takarmánynak kitett összes 
gyanús és betegségre hajlamos 
állat humánus megsemmisítése; 
a tetemek és valamennyi állati 
termék megfelelő ártalmatlanítá -
sa; a haszonállatok azonosítása az 
eredményes figyelemmel kísérés 
és a gyanús állomány nyomon 
követése érdekében.I. melléklet
39 Mellékletek 
Milyen betegségről van 
szó?Hogyan terjed?Milyen 
közegészségügyi 
kockázatot jelent?Melyek a klinikai 
jelei?Hogyan diag -
nosztizálják?Hogyan lehet megelőzni vagy 
védekezni ellene?
Klasszikus 
sertéspes -
tisA klasszikus sertéspes -
tis (más néven európai 
sertéspestis) a házi sertés és 
a vaddisznó vírusos fertőző 
megbetegedése. A  Flaviviri -
dae családba és a Pestivirus 
nembe tartozó vírus okozza, 
amely közeli rokonságban 
áll a szarvasmarhák vírusos 
hasmenését (BVDV) és 
a juhok borderbetegségét 
okozó vírusokkal. A  klasz -
szikus sertéspestis vírusának 
csak egy szerotípusa létezik 
(CSFV).Az átvitel leggyakoribb 
módja az egészséges sertés 
és a klasszikus sertéspestis 
vírusával fertőzött sertés 
közötti közvetlen érintkezés. 
A vírus nyállal, orrváladékkal, 
vizelettel és bélsárral ürül. 
A betegséget a  szennyezett 
járművekkel, boxokkal, 
takarmánnyal vagy ruházattal 
való érintkezés terjesztheti. 
Előfordulhat, hogy a beteg -
séget krónikusan hordozó 
(tartósan fertőzött) állatoknak 
nincsenek klinikai tünetei, 
de a bélsárral ürítik a vírust. 
A fertőzött kocák utódai 
a méhben megfertőződhet -
nek, és hónapokon át üríthetik 
a vírust. Bizonyított, hogy Eu -
rópa egyes részein a vaddisz -
nóállomány is közrejátszhat 
a betegség terjedésében.Az embereket ez a vírus 
nem érinti. A  betegség -
re tudottan fogékony 
egyetlen faj a sertés.A betegség akut formájá -
ban minden korcsoport -
ban megfigyelhető láz, 
a beteg állatok össze -
bújása, étvágytalanság, 
levertség, gyengeség, 
kötőhártya-gyulladás, 
székrekedés, amelyet 
hasmenés követ, bizony -
talan járás. A klinikai tü -
netek megjelenése után 
több nappal a füleken, 
a hason és a belső com -
bokon lilás elszíneződés 
figyelhető meg. Az akut 
betegségben szenvedő 
állatok 1–2 héten belül 
elhullanak. A betegség 
súlyos esetei erősen 
hasonlítanak az afrikai 
sertéspestishez.Mivel a klinikai 
tünetek nem 
kizárólag a  klas z-
szikus sertéspes -
tisre lehetnek 
jellemzőek, és 
széles körben 
változóak, az 
antitesteknek 
vagy magának 
a vírusnak 
a felfedezéséhez 
laboratóriumi 
vizsgálatok 
szükségesek.A kezelésre nem tesznek 
kísérletet. Azokon a  területeken, 
ahol a betegség endémiásnak 
tekinthető, a  betegség terjedését 
a vakcinázás előzheti meg. Amikor 
sikerül a betegséget megfékezni, 
a vakcinázást megszüntetik, 
de a  figyelemmel kísérést 
fenntartják.
A betegségtől mentes területeken 
a teljes állomány levágását magá -
ban foglaló politikát alkalmaznak, 
amelynek részei a korai felfedezés, 
a mozgások ellenőrzése, a  tete -
mek megfelelő ártalmatlanítása, 
valamint a takarítás és a fertőtle -
nítés. E politika Észak-Amerikában 
és Nyugat-Európa nagy részében 
elvezetett a klasszikus sertéspestis 
felszámolásához.I. melléklet
40 Mellékletek 
Milyen betegségről van 
szó?Hogyan terjed?Milyen 
közegészségügyi 
kockázatot jelent?Melyek a klinikai 
jelei?Hogyan diag -
nosztizálják?Hogyan lehet megelőzni vagy 
védekezni ellene?
VeszettségA veszettség vírusos beteg -
ség, amely a melegvérű álla -
tok központi idegrendszerét 
támadja meg, többek között 
az emberét is. A betegség 
lappangási ideje hosszú (hat 
hónap), és a tünetek fertőzés 
utáni megjelenéséig több 
hét is eltelhet. Miután azon -
ban a tünetek megjelentek, 
a veszettség az állatokban 
mindig elhullást okoz.A veszettséget a fertőzött 
állatok nyála terjeszti. A fer -
tőzés elsősorban harapott 
sebek, illetve a nyílt vágásba, 
sebbe vagy – például 
a szájban, az orrüregben vagy 
a szemben lévő – nyálkahár -
tyába bejutó fertőzött nyál 
útján következik be. A vírus 
belélegzése útján történt fer -
tőzést dokumentáltak például 
egy denevérek által sűrűn 
lakott barlang környezetében. 
A vírus egy ideig rendszerint 
a bejutás helyén marad, mi -
előtt továbbhaladna az idegek 
útján az agyba. A vírus az 
agyban gyorsan szaporodik, 
ami elvezet a klinikai tünetek 
megjelenéséhez. A  vírus 
ezután az agyból az idegek 
útján eljut a nyálmirigyekig. 
A fertőzött állaton a klinikai 
tünetek megjelenéséig eltelő 
idő a vírustörzstől és a beju -
tási ponttól függően változó 
lehet. Ezért fontos felismerni, 
hogy a betegség a fertőzött 
állat nyálával átvihető más 
állatokra és emberekre, még 
mielőtt a fertőzött állaton 
megjelennének a  betegség 
klinikai tünetei.A veszettséget a világ 
egyik legfontosabb 
zoonózisának (olyan 
betegség, amely első -
sorban állatokat támad 
meg, de emberekben 
is betegséget okozhat) 
tekintik. Minden házi- 
vagy vadon élő állattal 
való olyan találkozást 
ki kell vizsgálni, ahol 
harapás történt. 
A veszett vadállatok 
elveszítik az emberek -
től való természetes 
félelmüket, ami növeli 
a találkozás kockázatát. 
Az állatok klinikai tü -
netei, például a túlzott 
nyáladzás, fulladás 
vagy öklendezés arra 
indíthatja az embe -
reket, hogy tudtukon 
kívül kitegyék magukat 
a fertőzés kockázatá -
nak, amikor csupasz 
kézzel kutyák vagy más 
állatok szájában idegen 
test után kutatnak 
vagy gyógyszert pró -
bálnak beadni. Fontos 
minden harapott sebet 
vagy kitett felületet 
azonnal szappannal 
és vízzel megmosni, 
és az esetet orvosnak 
vagy kórház sürgősségi 
osztályán bejelenteni.A veszettség állatokban 
jelentkező klinikai 
tünetei a vírus által az 
agyra gyakorolt hatástól 
függően változók. 
A tipikus jelek közé 
tartozik a viselkedés 
hirtelen megváltozása 
és a fokozódó bénu -
lás, amely halálhoz 
vezet. Egyes esetekben 
azonban előfordulhat, 
hogy az állat gyorsan 
elpusztul, anélkül, 
hogy jelentős klinikai 
tüneteket mutatna. 
Az embereknél a korai 
jelek közé tartozhat a láz 
és a fejfájás. A beteg -
ség előrehaladásával 
a tünetek közé tartozhat 
a zavartság, a depres z-
szió, az aluszékonyság, 
izgatottság, vagy az arc, 
a torok és a nyak bénu -
lása. A halál általában 
a fokozatos lebénulás 
következtében áll be.A betegség 
gyanúja a klinikai 
tünetek alapján 
merülhet fel, 
a diagnózis 
megerősítésé -
hez azonban 
laboratóriumi 
vizsgálatok szük -
ségesek. Az el -
hullott állatokból 
vett mintákat 
diagnosztizálás 
céljából hozzá -
értő laborató -
riumoknak kell 
elküldeni.Azokban az országokban, ahol 
a betegség endémiás, intézkedé -
seket hajtanak végre a betegségre 
fogékony populációk (vadon élő 
állatok, kóbor és háziállatok) 
megfertőződésének kezelésére és 
a megfertőződés kockázatának 
csökkentésére, és puffert hoznak 
létre a betegség állati forrása és az 
emberek között: erre szolgál -
nak a vakcinázási programok 
a háziállatok számára, a vadon élő 
állatok körében a veszettség elleni 
védekezésre irányuló programok, 
így a vakcinázás (csapdába ejtés, 
a vakcinázás, majd szabadon 
engedés, vagy orális vakcinák 
kiszórása).I. melléklet
41 Mellékletek 
Milyen betegségről van 
szó?Hogyan terjed?Milyen 
közegészségügyi 
kockázatot jelent?Melyek a klinikai 
jelei?Hogyan diag -
nosztizálják?Hogyan lehet megelőzni vagy 
védekezni ellene?
Szalmo -
nellaA szalmonella egy baktéri -
um, amely az emberekben 
szalmonellózisnak nevezett 
betegséget okozhat.
A szalmonella általánosan 
megtalálható egészsé -
ges madarak és emlősök 
beleiben. Ami az élelmisze -
reket illeti, leggyakrabban 
tojásban és sertés, pulyka 
és csirke nyers húsában 
található meg.Emberre szennyezett élelmi -
szerrel terjedhet át. A  nyers 
hús és más nyers élelmiszer- 
összetevők biztonságos 
kezelése, az alapos főzés és 
a megfelelő konyhai higiénia 
megelőzheti vagy csökkent -
heti a  szennyezett élelmiszer 
jelentette kockázatot.A szalmonellózis zoo -
nózis: olyan betegség 
vagy fertőzés, amely az 
állatok és az emberek 
között közvetlenül vagy 
közvetetten átvihető. 
Ha a véráramot fertőzi 
meg, életveszélyes 
lehet.Az emberi szalmonellózis 
szokásos tünetei a láz, 
a hasmenés és a hasi 
görcsök.
A szalmonella tünetei 
a baromfinál a borzolt 
tollazat, a szomjúság, 
a mozgás kerülése és 
a sárga hasmenés.A baromfiak 
betegségének 
gyanúja a klinikai 
tünetek alapján 
merülhet fel, 
a diagnózis 
megerősítésé -
hez azonban 
laboratóriumi 
vizsgálatok 
szükségesek.A zoonózisokkal foglalkozó összes 
uniós szereplő összehangolt 
megközelítése segített abban, 
hogy öt év alatt (2004–2009) 
csaknem a  felére csökkentették 
az Unióban előforduló emberi 
szalmonellózis esetek számát. 
Az Unió 2003-ban a zoonózisokkal 
szembeni védekezésre irányuló 
bővített programot hozott létre, 
amelyben prioritásnak tekintették 
a szalmonellát. Valamennyi uniós 
tagállamban a baromfiban megje -
lenő szalmonella elleni védekezés -
re irányuló bővített programokat 
hajtottak végre. Célértékeket 
határoztak meg a szalmonella 
baromfiállományokban (pl. 
tojók, brojlercsirkék, pulykák) és 
sertésekben való visszaszorítá -
sára. A fertőzött állományokból 
származó termékek kereskedelme 
tekintetében is korlátozásokat 
szabtak meg.
Forrás:  Nemzetközi Állatjárványügyi Hivatal és EFSA.I. melléklet
42 Mellékletek 
Főbb feladatkörök
01 
A tagállamok nemzeti programtervezeteinek összehangolásáért, értékeléséért és jóváhagyásáért és a pénz -
ügyi támogatás közvetlen irányítás keretében történő biztosításáért a Bizottság (Egészségügyi és Élelmiszer -
biztonsági Főigazgatóság) felel. Az állat-egészségügyi intézkedésekért felelős igazgatóság az állategészség -
ügyi és nemzetközi ügyekkel foglalkozó G. igazgatóság.
02 
A betegségek felszámolásával kapcsolatban egy 2000 óta működő munkacsoport nyújt szakértői útmuta -
tást a tagállamoknak. E munkacsoport a tagállamok és a Bizottság képviselőiből áll, és a főbb állatbetegsé -
gekkel foglalkozó alcsoportjai vannak. A munkacsoport és alcsoportjai lehetőséget nyújtanak a legjobban 
bevált gyakorlatok tagállami szakértők és Bizottság közötti megosztására. Az alcsoportok üléseit követően 
a munka  csoport konkrét ajánlásokat fogalmaz meg a tagállami programok javítására vonatkozóan. A munka -
csoport plenáris ülés keretében minden évben összeül.
03 
Az Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság kezeli az állatbetegségek bejelentő rendszerét 
(ADNS), és hangolja össze a sürgősségi intézkedéseket fertőző állatbetegség kitörése esetén. Ezen túlmenő -
en az Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság kezeli a „TRACES” nevű, az importált, exportált 
és az Unión belül határon átlépő kereskedelmi forgalomban szállított élő állatok és bizonyos állati termékek 
szállítmányainak bejelentésére, tanúsítására és nyomon követésére szolgáló rendszert.
04 
Az ADNS elektronikus bejelentési rendszer, amelynek célja, hogy regisztrálja és dokumentálja a fontos fer -
tőző állatbetegségek helyzetének alakulását. Célja a „figyelmeztető” üzenetekről történő azonnali értesítés, 
valamint részletes tájékoztatás a tagállamokban és a rendszerbe bekapcsolt más országokban történt állat -
betegség-kitörésekről. Az adatokat az országok szintjén viszik be. A Bizottság megfelelteti az adatokat, és 
napi rendszerességgel továbbítja az elsődleges és másodlagos betegségkitörésekre vonatkozó információkat 
a tagállamok állat-egészségügyi hatóságainak. Ez lehetővé teszi a tagállami állat-egészségügyi hatóságok 
számára, hogy értékeljék a kockázatokat, és meghozzák a szükséges intézkedéseket.
05 
Az FVO az Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság egyik igazgatósága. Fő feladata annak 
ellenőrzése, hogy eleget tesznek-e az élelmiszerek biztonságára és minőségére, valamint az állat-egészség -
ügyi és növény-egészségügyi termékekre vonatkozó közösségi jogszabályok követelményeinek. A szervezet 
a 28 tagállamban és az Unióba exportáló vagy exportálni kívánó harmadik országokban végez ellenőrzése -
ket. Állat-egészségügyi szakemberekből áll, és ellenőrzési/vizsgálati feladatai egy éves munkaprogram részét 
képezik, amelyet kockázatelemzés alapján készítenek el. Munkája magában foglalja rendszerek értékelését 
és tételes tesztelést. Minden vizsgálat eredménye egy jelentés, amely következtetéseket és ajánlásokat 
tartalmaz. Az ellenőrzött szerveket valamennyi feltárt hiányosságra kiterjedő cselekvési terv benyújtására 
kérik fel. E terv végrehajtását értékelik és nyomon követik. Az FVO az Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági 
Főigazgatóság honlapján közzéteszi ellenőrzési jelentéseit és összefoglaló éves jelentését.II. melléklet
43 Mellékletek 
06 
A programok tényleges igazgatását és végrehajtását illetékes nemzeti hatóságuk révén a tagállamok végzik. 
Szövetségi vagy decentralizált államok esetén a végrehajtás helyi szinten is történhet (pl. Nagy-Britanniában 
a felelősség megyei szintű; Németországban a felelősséget a tartományok (Länder) viselik). Az egyes tagálla -
mok egyetlen visszatérítési kérelmet és zárójelentést nyújtanak be a Bizottságnak.
07 
Programjaik irányításáért a tagállamok felelnek, és intézkedéseikről hivatalosan az éves jelentésben és a költ -
ségigénylésben tájékoztatják a Bizottságot.
08 
A PAFF az uniós kormányok képviselőiből áll. A bizottság megbízatása felöleli az általános állat-egészségügyi 
kockázatokat és a termelőtől a fogyasztóig terjedő teljes élelmiszer-ellátási láncot. Elnöke az Európai Bizott -
ság képviselője. Az Európai Bizottság a tervezett intézkedéseit egyeztetheti az illetékes bizottsággal. A bi -
zottság ezután véleményt nyilváníthat az Európai Bizottság munkájáról.
09 
Az EFSA feladata az élelmiszer-biztonsági kockázatok értékelése és a Bizottságnak történő bejelentése. 
A kockázatkezelés nem az EFSA feladata. Szorosan együttműködik a nemzeti hatóságokkal, és tudományos 
tanácsadást biztosít az élelmiszer-biztonsággal összefüggő kérdésekben. Tudományos tanácsai a kockáza -
tokkal kapcsolatos fontos információforrásként a Bizottság kockázatkezelési megközelítésének kialakításá -
ban alapvető elemet jelentenek. Az állatbetegségeket illetően az EFSA főként a betegségek felszámolására 
vonatkozó tudományos tanulmányokban vesz részt. Ki lehet kérni továbbá az EFSA tanácsát súlyos betegség -
kitörések alatti sürgősségi intézkedések kapcsán.
10 
Az emberi és állati egészséggel kapcsolatos kérdéseket más szervezetek is értékelik, így az ECDC, az OIE, va -
lamint az ENSZ Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezete (FAO) és az Egészségügyi Világszervezet (WHO) által 
létrehozott Codex Alimentarius Bizottság (CAC).II. melléklet
44 A Bizottság  
válasza
Összefoglalás
VII
A Bizottság jelezni kívánja, hogy bizonyítékok egész sora támasztja alá, hogy az állat-egészségügyi programok összes -
ségében milyen – például az emberre való átterjedés kiküszöbölését, és esetenként az életmentést is magában foglaló – 
előnyökkel járnak. A programok sajátos jellegéből adódóan nem állnak rendelkezésre – még nemzetközi szinten sem – 
a programok költséghatékonyságának elemzésére szolgáló modellek.
A Bizottság egyetért a megállapítással, miszerint a túlzott tagállami kártérítések mérsékelhetik az eredményes biobizton -
sági intézkedések alkalmazásának ösztönzését. A Bizottság szerint azonban nincs bizonyíték arra vonatkozóan, hogy ilyen 
jellegű esetek ténylegesen széles körben előfordultak volna.
A kifizetések Bizottság által megszabott csökkentését illetően a Bizottság tisztázni kívánja, hogy kizárólagos tagállami 
hatáskörbe tartozik a Bizottság által alkalmazott pénzügyi szankciók – nemzeti szabályok szerinti – megosztása.
VIII
A Bizottság továbbfejleszti meglévő informatikai eszközeit a tagállami programok megfelelőbb támogatása érdekében.
IX
A Bizottság specifikusan az egyes betegségekhez igazított megközelítést alkalmaz. A vadon élő állatokat olyan, járvány -
ügyi szempontból indokolt esetekben veszik figyelembe, mint amilyen például a madárinfluenza, a klasszikus sertés -
pestis, az Afrikai sertéspestis és a veszettség. A Bizottság egyetért azzal, hogy a vadon élő állatokra összpontosító intézke -
dések révén nagyobb figyelmet kell szentelni a szarvasmarha-gümőkórnak, figyelembe véve a környezeti tényezőket (így 
például a borzpopulációt, amely az Egyesült Királyságban érintett, a kontinensen azonban nem); más tagállamokban más 
fajok, pl. a szarvas, lehetnek relevánsak e tekintetben.
X a)
A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást.
X b)
A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást.
X c)
A Bizottság vállalja annak biztosítását, hogy a tagállamok a vadon élő állatokra vonatkozó szempontokat – adott eset -
ben – szisztematikusan figyelembe vegyék állat-egészségügyi programjaikban.
X d)
A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást.
A Bizottság válasza 45
Bevezetés
05
Az uniós állat-egészségügyi programokra 2007-től kezdődően mint az átfogó uniós állat-egészségügyi stratégia egyik 
lehetséges szakpolitikai eszközeként tekintettek.
09
Néhány állatbetegség esetében hosszabb ideig is eltarthat a felszámolási folyamat, ami az adott betegség sajátossá -
gaival magyarázható. A szarvasmarha-gümőkórt és a szarvasmarha-brucellózist mindamellett a legtöbb tagállamban 
sikeresen felszámolták. Azon tagállamokban, ahol a betegség még mindig jelen van, immár több régiót is hivatalosan 
betegségmentesnek nyilvánítottak. Mivel a felszámolás némely állatbetegségnél nehezen megvalósítható feladat, az 
állat-  egészségügyi programok visszatérő kiadást jelentenek az uniós költségvetés számára.
Ellenőrzési észrevételek
27
Az uniós állat-egészségügyi programokra 2007-től kezdődően mint az átfogó uniós állat-egészségügyi stratégia egyik 
lehetséges szakpolitikai eszközeként tekintettek.
41
A Bizottság kiemeli, hogy egyelőre nem fejlesztettek ki – még nemzetközi szinten sem – a meghozott intézkedések költ -
séghatékonyságának elemzésére szolgáló modelleket. A Bizottság egyúttal jelezni kívánja, hogy bizonyítékok egész sora 
támasztja alá, hogy az állat-egészségügyi programok összességében milyen – többek között az emberre való átterjedés 
kiküszöbölését, illetve esetenként az életmentést is magában foglaló – előnyökkel járnak.
4. háttérmagyarázat – Elégtelen ül ellenőrzött fellépések vagy magas költségek
1. A lengyel hatóságoknak a Bizottság felkérésére közzétett első egyszeri, 2015-re szóló nemzeti ajánlati felhívása 
elérte a kívánt hatást: a vakcinák átlagára felére csökkent.
2. A romániai eset arra példa, hogy a Bizottság feltárta a megfelelés elmaradását, és arra a programköltségek vissza-
térítésének elutasításával haladéktalanul reagált is. A Bizottság több javító intézkedés meghozatalát kérte Romá -
niától. Az Élelmiszerügyi és Állategészségügyi Hivatal (az Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság 
egyik igazgatósága) annak megerősítésére, hogy a romániai hatóságok meghozták-e a megfelelő intézkedéseket, 
ellenőrizte a veszettség elleni 2014. évi romániai programot. Románia azóta a bizottsági felkérésnek megfelelően 
korrekciós intézkedéseket hajtott végre.
44
A Bizottság egyetért azzal, hogy „nincs olyan követelmény, hogy a tagállamoknak a kártérítés összegét a tetemek közösségi 
minősítési rendszerére [...] kellene alapozniuk”. Ennek hátterében az áll, hogy az osztályozó táblázat kizárólag kereskedelmi 
vágásra kész vágóállatokra vonatkozik. Az állat-egészségügyi programok során levágott állatok igen gyakran tenyész- vagy 
a kereskedelmi vágáshoz még nem elég idős állatok. Ebből adódóan sokszor nem alkalmazható osztályozó táblázat.
A Bizottság hangsúlyozza, hogy a mezőgazdasági termelőknek, ha nem alkalmaznak megfelelő biobiztonsági intézkedé -
seket, különböző következményekkel kell számolniuk. Járvány kitörése esetén, a mezőgazdasági termelő köteles viselni 
azon, a kártérítés körébe nem tartozó költségeket, mint például az állatok szállítására vonatkozó korlátozások nyomán 
jelentkező gazdasági károk, az állattenyésztési veszteségek, az üzleti hírnév csorbulása, az állomány-helyreállítás járulé -
kos költségei, a tisztítás és fertőtlenítés költségei. E költségek akár egy esetleges túlzott mértékű kártérítésnél is maga -
sabb összegeket tehetnek ki.
A Bizottság válasza 46
45
A Bizottság jelzi, hogy nehéz összehasonlítani a piaci árakat és a kártérítési mértékeket (lásd a 44. bekezdésre adott 
bizottsági választ). Olaszországban részletes törvényi szabályozás1 határozza meg a betegségek esetén alkalmazandó 
kártérítési tételeket.
A Számvevőszék által hivatkozott agrárpiaci adatok ráadásul a juhhús, nem pedig az egészséges élő állatok piaci áraira 
vonatkoznak.
A Bizottságnak az olaszországi állat-egészségügyi programok kapcsán végzett pénzügyi ellenőrzései alapján az a követ -
keztetés vonható le, hogy a kártérítési tételek összhangban álltak az elszámolható mértékekkel.
46
A gümőkór felszámolására irányuló egyesült királyságbeli programnak2 az Élelmiszerügyi és Állategészségügyi Hivatal 
által végzett ellenőrzése megállapította, hogy Walesben a gümőkór elleni védekezésről szóló rendelet (a „Tuberculosis 
[Wales] Order”) összekapcsolja a kártérítést a helyes gazdálkodási gyakorlatokkal, a megfelelő biobiztonsági intézkedése -
ket is ideértve.
47
A Bizottság azon a véleményen van, hogy a nemzeti program kapcsán feltárt hiányosságoknak megfelelő korrekciós 
intézkedéseket alkalmazott. A Bizottság által alkalmazott pénzügyi szankciók – nemzeti szabályoknak megfelelő – meg -
osztása kizárólagos tagállami hatáskörbe tartozik.
51
A Bizottság osztja a Számvevőszék álláspontját, és arra törekszik, hogy a tagállamokkal közösen felülvizsgálja, hogy 
milyen további mutatókat lenne célszerű bevonni a programok technikai végrehajtásának értékelésébe. A költséghaté -
konyságot illetően a Bizottság egyébiránt a tagállamokkal együtt meg fogja vizsgálni, hogy az állat-egészségügyi progra -
mokra jellemző sajátos költséghatékonyság kapcsán meghatározhatók-e megfelelő mutatók.
55
A Bizottság az olaszországi állat-egészségügyi programok pénzügyi ellenőrzéseit említi példaként, amelyek arra a követ -
keztetésre jutottak, hogy az Olaszország által fizetett kártérítés elszámolható volt, illetve hogy a kártérítési szintek kap -
csán megfogalmazott ajánlásoknak eleget tettek (lásd még a Bizottság 44. és 45. bekezdésre adott válaszait). Semmi nem 
bizonyítja, hogy a kártérítés összefüggésbe hozható lenne a betegség elhúzódó olaszországi felszámolásával.
57
A Bizottság az egyes betegségekhez igazított megfigyelési, figyelemmel kísérési és védekezési stratégiával rendelkezik. 
A vadon élő állatokat a járványügyi szempontból indokolt esetekben veszik figyelembe, mint amilyen például a madár -
influenza, a klasszikus sertéspestis, az afrikai sertéspestis és a veszettség. A Bizottság egyetért azzal, hogy a vadon élő 
állatokra összpontosító intézkedések révén nagyobb figyelmet kell szentelni a  szarvasmarha-gümőkórnak, figyelembe 
véve a környezeti tényezőket (így például a borzpopulációt, amely az Egyesült Királyságban érintett, a kontinensen azon -
ban nem); más tagállamokban más fajok, pl. a  szarvas, lehetnek relevánsak e tekintetben.
1 Hivatkozás: „art.6 della legge 28 maggio 1981, n. 296 e” (legutóbbi módosító rendelet: 2015. augusztus 11.).
2 Az Egészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Főigazgatóság, Élelmiszerügyi és Állategészségügyi Hivatal „United Kingdom 2011–6057” ellenőrzési 
jelentése, http://ec.europa.eu/food/fvo/audit_reports/index.cfm
A Bizottság válasza 47
A Bizottság közös válasza az 59. és a 60. bekezdésre
A Bizottság hangsúlyozza, hogy immár két betegség – nevezetesen a ragadós száj- és körömfájás, valamint a klasszikus 
sertéspestis – esetében kialakították a vakcina-/antigénbankokat. Ennek alapjául – szükség esetén – az Európában legna -
gyobb valószínűséggel előforduló törzsek kockázatelemzése szolgált.
Következtetések és ajánlások
66
Jóllehet nem állnak rendelkezésre – még nemzetközi szinten sem – a programok költséghatékonyságának elemzésére 
szolgáló modellek, a Bizottság jelezni kívánja, hogy bizonyítékok egész sora támasztja alá, hogy az állat-egészségügyi 
programok összességében milyen – többek között az emberre való átterjedés kiküszöbölését, illetve esetenként az élet -
mentést is magában foglaló – előnyökkel járnak.
67
A Bizottság egyetért a megállapítással, miszerint a túlzott tagállami kártérítések mérsékelhetik az eredményes biobizton -
sági intézkedések alkalmazásának ösztönzését. A Bizottság szerint azonban nincs bizonyíték arra vonatkozóan, hogy ilyen 
jellegű esetek ténylegesen széles körben előfordultak volna. A Bizottság azon a véleményen van, hogy a nemzeti prog -
ramok kapcsán feltárt hiányosságoknak megfelelő korrekciós intézkedéseket alkalmazta. A Bizottság által alkalmazott 
pénzügyi szankciók – nemzeti szabályoknak megfelelő – megosztása kizárólagos tagállami hatáskörbe tartozik.
69
A Bizottság hangsúlyozza, hogy az információk rendelkezésre álltak a bizottsági értékelés vége előtt, ugyanis a három 
érintett tagállam a Bizottság kérésének eleget téve benyújtotta a hiányzó történeti adatokat. Mivel a 24-ből mindössze 
három tagállam érintett, a Bizottság meglátása szerint kivételes esetről van szó.
70
Néhány állatbetegség esetében hosszabb ideig is eltarthat a felszámolási folyamat, ami az adott betegség sajátosságaival 
magyarázható. A gümőkór és a brucellózis tipikusan e betegségek közé tartozik.
71
A Bizottság az egyes betegségekhez igazított megfigyelési, figyelemmel kísérési és védekezési stratégiával rendelkezik. 
A vadon élő állatokat a járványügyi szempontból indokolt esetekben veszik figyelembe, mint amilyen például a madár -
influenza, a klasszikus sertéspestis, az afrikai sertéspestis és a veszettség. A Bizottság egyetért azzal, hogy a vadon élő 
állatokra összpontosító intézkedések révén nagyobb figyelmet kell szentelni a szarvasmarha-gümőkórnak, figyelembe 
véve a környezeti tényezőket (így például a borzpopulációt, amely az Egyesült Királyságban érintett, a kontinensen azon -
ban nem); más tagállamokban más fajok, pl. a szarvas, lehetnek relevánsak e tekintetben.
72
A Bizottság hangsúlyozza, hogy immár két betegség – nevezetesen a ragadós száj- és körömfájás, valamint a klasszikus 
sertéspestis – esetében kialakították a vakcina-/antigénbankokat. Ennek alapjául – szükség esetén – az Európában legna -
gyobb valószínűséggel előforduló törzsek kockázatelemzése szolgált.
A Bizottság válasza 48
Ajánlások
a) A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást.
b) A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást.
c) A Bizottság vállalja annak biztosítását, hogy a tagállamok a vadon élő állatokra vonatkozó szempontokat – adott 
esetben – szisztematikusan figyelembe vegyék állat-egészségügyi programjaikban.
d) A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást.
HOGYAN JUTHAT HOZZÁ AZ EURÓPAI UNIÓ KIADVÁNYAIHOZ?
Ingyenes kiadványok:
  egy példány:  
az EU Bookshopból (http://bookshop.europa.eu),
  több példány, valamint plakátok, térképek rendelése:  
az Európai Unió képviseletein keresztül (http://ec.europa.eu/represent_hu.htm),  
nem uniós országokban a küldöttségektől (http://eeas.europa.eu/delegations/index_hu.htm),  
a Europe Direct szolgáltatáson keresztül (http://europa.eu/europedirect/index_hu.htm)  
vagy a 00 800 6 7 8 9 10 11 telefonszám tárcsázásával (ingyenesen hívható az EU egész  
területéről) (*).
(*)  A legtöbb hívás és a megadott információk ingyenesek (noha egyes mobiltelefon-szolgáltatókon keresztül,  
telefonfülkékből és hotelekből a számot csak díj/f_izetés ellenében lehet hívni).
Megvásárolható kiadványok: az EU Bookshopból (http://bookshop.europa.eu).
Az állatbetegségek gyorsan tudnak terjedni, ami jelentős 
gazdasági költségeket okozhat, és veszélyt jelenthet az 
állatok és az emberek egészségére egyaránt. Az Unió aktív 
állat-egészségügyi politikával rendelkezik, és finanszírozza 
a bizonyos állatbetegségek felszámolására, az ellenük való 
védekezésre és figyelemmel kísérésükre irányuló tagállami 
programokat. A Számvevőszék megvizsgálta ezeket 
a programokat, és megállapította, hogy a Bizottság 
megközelítése és a tagállamok programjai általában véve 
megalapozottak. Több sikertörténet is van, de 
a betegségek felszámolása bonyolult folyamat, és hosszú 
évekig tarthat. Van ugyanakkor még további javítanivaló. 
Ajánlásokat tettünk a Bizottság számára a következők 
tekintetében: járványügyi információcsere a tagállamok 
között; az állat-egészségügyi ellenőrzési tevékenységek és 
a programok költséghatékonyságának mutatói; vadon élő 
állatok kezelése; vakcinák rendelkezésre állása.
EURÓPAI
SZÁMVEVŐSZÉK