EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2020.9.30. SWD(2020) 310 final BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 2020. évi jogállamisági jelentés







Országfejezet – A jogállamiság helyzete Horvátországban amely a következő dokumentumot kíséri A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, A GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 2020. évi jogállamisági jelentés





A jogállamiság helyzete az Európai Unióban {COM(2020) 580 final} - {SWD(2020) 300 final} - {SWD(2020) 301 final} - {SWD(2020) 302 final} - {SWD(2020) 303 final} - {SWD(2020) 304 final} - {SWD(2020) 305 final} - {SWD(2020) 306 final} - {SWD(2020) 307 final} - {SWD(2020) 308 final} - {SWD(2020) 309 final} - {SWD(2020) 311 final} - {SWD(2020) 312 final} - {SWD(2020) 313 final} - {SWD(2020) 314 final} - {SWD(2020) 315 final} - {SWD(2020) 316 final} - {SWD(2020) 317 final} - {SWD(2020) 318 final} - {SWD(2020) 319 final} - {SWD(2020) 320 final} - {SWD(2020) 321 final} - {SWD(2020) 322 final} - {SWD(2020) 323 final} - {SWD(2020) 324 final} - {SWD(2020) 325 final} - {SWD(2020) 326 final}



Összefoglaló Horvátország igazságszolgáltatási rendszere előrelépés tett az ügyhátralék csökkentése és a bíróságok elektronikus kommunikációjának javítása terén, ugyanakkor még mindig komoly hatékonysági és minőségi kihívásokkal néz szembe. Az érzékelt bírói függetlenség szintje továbbra is az egyik legalacsonyabb az EU-ban. Az Állami Bírói Tanács és az Államügyészi Tanács, amelyek autonóm és független szervek, a megbízatásuk megfelelő teljesítésével kapcsolatos kihívásokkal küzdenek az elégtelen erőforrások, valamint amiatt a tény miatt, hogy a bírák és az államügyészek kiválasztásában betöltött szerepüket csökkentették. Ezek a tanácsok nem rendelkeznek továbbá olyan korszerűsített informatikai rendszerrel, amely lehetővé tenné számukra a bírák és az államügyészek vagyonnyilatkozatainak hatékony ellenőrzését. A bírósági iratok központosított postai kézbesítése a bíróságokon végrehajtott erőforrás-megtakarítások egy pozitív példája. Horvátországban az állami szektorban nagyjából létrejött az integritás előmozdítására és a korrupció megelőzésére szolgáló jogi és politikai keret. Hatóságok hálózata járul hozzá a korrupcióellenes politikák meghozatalához minden kormányzati ágban. Ugyanakkor továbbra is tapasztalhatók hiányosságok úgy a jogalkotás, mint a korrupcióellenes gyakorlatok terén. Továbbra sem hajtanak végre olyan fontos kezdeményezéseket, amelyek a felső vezetők és a parlamenti képviselők körében az etikus magatartás és az integritás erősítésére, valamint a lobbizás szabályozására irányulnak. Helyi szinten a korrupció továbbra is különös aggodalomra ad okot a helyi hivatalnokok integritási keretrendszerében, valamint a helyi állami vállalatok vezetésében tapasztalható strukturális hiányosságok miatt. 2020. szeptember 18-án az igazságügyi és közigazgatási miniszter új korrupcióellenes stratégiát jelentett be a 2021–2030 közötti időszakra. Horvátország jogi és intézményi kerete garantálja a médiapluralizmust. Az Elektronikus Média Ügynökség, amely az audiovizuális média szabályozó hatósága, átláthatóan működik, ugyanakkor az irányító testület tagjainak kiválasztási eljárását illetően nem teljes mértékben védett a politikai befolyás ellen. A média tulajdonviszonyainak átláthatóságára vonatkozó szabályok szilárd rendszert biztosítanak a hatóságok és a nyilvánosság tulajdonviszonyokra vonatkozó tájékoztatására, ugyanakkor a tényleges tulajdonosok azonosítása problémás lehet. Az elmúlt években számos újságíró elleni perre, fizikai támadásra irányuló fenyegetésre és internetes zaklatásra került sor, amelyek hatással lehetnek a médiavállalatok szerkesztőségi politikájára és az oknyomozó újságírók munkájára. A fékek és ellensúlyok rendszerét támogatják többek között a nyilvánossággal és más érdekeltekkel folytatott konzultációt lehetővé tévő online eszközök, valamint a népi ombudsman és a nyilvános információkhoz való hozzáférés jogának védelméért felelős információs biztos személye révén. Mindazonáltal a polgárok döntéshozatalban való részvétele továbbra is viszonylag alacsony. Az alkotmányossági felülvizsgálatot az Alkotmánybíróság végzi, többek között egyéni alkotmányjogi panaszok alapján. A kormány a 2020–2026 közötti időszakra vonatkozóan nemzeti tervet készít a civil társadalom támogatására. I.Igazságszolgáltatási rendszer Horvátország háromszintű igazságszolgáltatási rendszerrel rendelkezik, amely általános és különös hatáskörű bíróságokat foglal magában. Az általános hatáskörű, elsőfokú bíróságok városi (34) és megyei (15) bíróságok. Utóbbiak másodfokú bíróságként is működnek. Különös hatáskörű bíróságok elsőfokon kilenc kereskedelmi és négy közigazgatási bíróság, valamint másodfokon a Szabálysértési Felsőbíróság, a Kereskedelmi Felsőbíróság és a Közigazgatási Felsőbíróság . A Legfelsőbb Bíróság egyaránt szolgál másodfokú és harmadfokú bíróságként . Az igazságszolgáltatás autonómiáját és függetlenségét egy független Állami Bírói Tanács biztosítja, amely egy önkormányzási testület. Ez a testület választja és nevezi ki a bírákat és a bírósági elnököket, valamint dönt a fegyelmi felelősségükről vagy a felmentésükről. Az Államügyészség egy autonóm, független igazságszolgáltatási testület, amely főként ügyészségként működik. Élén az Állami Főügyész áll . Az államügyészek kinevezésével és szakmai előmenetelével, valamint a Hivatal vezetésével kapcsolatos hatáskörök az Államügyészi Tanácsot és az Állami Főügyészt illetik . Az Államügyészi Tanács egy független önkormányzási testület, amelynek feladata az Államügyészi hivatal autonómiájának és függetlenségének biztosítása. Többek között ez a testület választja és nevezi ki az államügyészeket és a helyettes államügyészeket, valamint dönt a fegyelmi felelősségükről vagy a felmentésükről. A horvát Ügyvédi Kamara független, önkormányzó szakmai szervezet. Függetlenség Az érzékelt bírói függetlenség szintje továbbra is nagyon alacsony mind a vállalkozások, mind pedig a közvélemény körében. 2020-ban a lakosság körében az érzékelt bírói függetlenség szintje továbbra is a legalacsonyabb volt az EU-ban (csak 24 % ítélte az igazságszolgáltatás függetlenségét meglehetősen jónak és nagyon jónak), bár javulás volt tapasztalható 2019-hez képest . Ugyanebben az időszakban a vállalkozások körében az érzékelt bírói függetlenség szintje tovább csökkent (az igazságszolgáltatás függetlenségét meglehetősen jónak és nagyon jónak ítélők részaránya 18 %-ról 16 %-ra csökkent), bár Horvátország rangsorban betöltött helye javult, így az EU-ban a második legalacsonyabb helyre került . Egy vállalatok körében végzett másik felmérés azt mutatja, hogy az érzékelt függetlenség szintje 2014–2015 óta folyamatosan csökken, és továbbra is a legalacsonyabb a tagállamok között . A 2020. évi Eurobarométer-felmérés alapján a bírósági és a bírói függetlenség érzékelt hiányának okaként a közvélemény leggyakrabban a kormány és a politikusok érzékelt beavatkozását vagy nyomásgyakorlását jelölte meg . A bírósági és a bírói függetlenség érzékelt hiányának okaként a vállalkozások leggyakrabban a gazdasági vagy egyéb sajátos érdekek beavatkozását vagy nyomásgyakorlását, majd közvetlenül ezután a kormány és a politikusok érzékelt beavatkozását vagy nyomásgyakorlását jelölték meg . Mivel a bíróságokat igénybe vevők, illetve jogi szakemberek körében legutóbb 2015-ben hajtottak végre átfogó felmérést, nem állnak rendelkezésre olyan friss adatok, amelyek részletesebben vizsgálnák a különböző érdekeltek körében a horvát igazságszolgáltatási rendszer kapcsán az érzékelt bírói függetlenség tartósan alacsony szintjének hátterében meghúzódó konkrét okokat . Az Állami Bírói Tanács és az Államügyészi Tanács kihívásokkal néznek szembe olyan módosításokat követően, amelyek csorbították a bírák és az államügyészek kiválasztásában betöltött szerepüket. Az Állami Bírói Tanácsról szóló törvény és az Államügyészi Tanácsról szóló törvény módosítására 2018-ban került sor . Ezeket a változtatásokat egy 2018-ban hozott ítélet idézte elő, amelyben az Alkotmánybíróság kimondta, hogy az Állami Bírói Tanács nem szolgált elegendő indokolással egy bíró másik bíróságra történő kinevezéséről szóló határozatában . A bírói és ügyészi tisztségeket egy érdemeken alapuló folyamat keretében, egy két elemet figyelembe vevő pontozási rendszer alapján töltik be. Ezek közül az első elem a jelölt által az Országos Bírói Iskolában vagy az Országos Államügyészi Iskolában elért végső pontszám vagy – egy már bíraként dolgozó személynek egy másik bíróságra történő kinevezése esetén – a bírói teljesítmény értékelése. A második elem az adott Tanács előtt zajlott meghallgatás eredménye. Az Alkotmánybíróság azonban felvetette, hogy megfelelő indoklás nélkül is kiválaszthatóak voltak a jelöltek annak ellenére, hogy alacsonyabb pontszámot kaptak. A 2018-as módosítások kimondott célja az volt, hogy növelje a kinevezési eljárás objektivitását és átláthatóságát, többek között csökkentve az egyes Tanácsok által a meghallgatás alapján a jelölteknek odaítélhető pontok számát . Ennek során azokban a módosítások csökkentették a Tanácsok lehetőségét arra, hogy a meghallgatást követően pontok odaítélésével különbséget tegyenek a jelöltek között. Korlátozták azon jelöltek körét is, akikkel a tanácsok személyes meghallgatást folytathatnak. E változások együttes hatása az volt, hogy csökkentették a Tanácsoknak a bírói vagy ügyészi tisztségre jelöltek kiválasztásában betöltött szerepét. 2019-ben és 2020-ban ezen módosítások következményei megnyilvánultak bizonyos kinevezési eljárásokban, amelyek során a Tanácsoknak kihívásokkal kellett szembenézniük, amikor megpróbálták elkerülni, hogy a kinevezési eljárás mechanikus pontszámlálássá silányodjon . Az Alkotmánybíróság döntése az Állami Bírói Tanács és az Államügyészi Tanács körében kiváltott egy azzal kapcsolatos eszmecserét, hogy miként lehetne javítani határozataik és véleményeik indoklásán, többek között egyértelműbben meghatározott kritériumok révén, amelyeket figyelembe kell venni a meghallgatás pontozása során. Mindazonáltal a két Tanács munkaminősége további javításának – többek között a bírói kinevezésnek az igazságszolgáltatási tanácsok körében kialakult bevált gyakorlatának követésével – lehetősége munkaigényesebb, ezért a megfelelő pénzügyi és emberi erőforrások rendelkezésre állásától függ . Ebben a tekintetben meg kell jegyezni, hogy mindkét Tanács jelentős kihívásokkal néz szembe az erőforrások terén, és adminisztratív kapacitásuk nagyon alacsony annak ellenére, hogy megnövelték a rendelkezésükre álló pénzügyi forrásokat . Az Állami Bírói Tanács és az Államügyészi Tanács továbbra is kihívásokkal küzdenek a bírák és az államügyészek vagyonnyilatkozatainak ellenőrzése terén. Az Állami Bírói Tanácsról szóló törvény 2018. évi módosításai, valamint az új, 2018. évi Államügyészi Tanácsról szóló törvény rendelkezett egy olyan online rendszerről, amelyben a bírósági hivatalnokok a vagyonnyilatkozataikat benyújtják. Ennek az online felületnek a célja az integritás és az átláthatóság javítása, az összeférhetetlenség megelőzése, valamint az igazságszolgáltatási rendszerbe vetett közbizalom erősítése. A bírák és az államügyészek vagyonának nyilvánosságra hozatalát, amely a 2020. év folyamán várható, késleltette az adatvédelmi hatóság által megszabott adatvédelmi követelmények betartásának szükségessége . A vagyonnyilatkozatok automatizált ellenőrzésére tervezett informatikai rendszer azonban még nem működőképes. Nevezetesen a vagyonnyilatkozatok adatbázisa még nincs összekapcsolva az adóhatóság és a földhivatal adatbázisával . Következésképpen egyelőre még nem lehet automatikusan kimutatni a bevallott és a valóságos vagyon közötti ellentmondásokat. Elektronikus eszközökkel történő támogatásra és megfelelő emberi erőforrásokra lenne szükség annak biztosításához, hogy az Állami Bírói Tanács és az Államügyészi Tanács hatékonyan és gyorsan ellenőrizhesse a nyilatkozatokat, lehetőség szerint már azok online közzététele előtt. A reform kinyilatkoztatott céljának elérése érdekében fontos, hogy csak ellenőrzött és helyesbített adatokat hozzanak nyilvánosságra, amely növeli az igazságszolgáltatási rendszerbe vetett közbizalmat.

Minőség A folyamatos fejlődés ellenére az elektronikus kommunikáció és az elektronikus ügyviteli rendszerek használata továbbra is korlátozott a bíróságokon. Az ügyvitelhez szükséges információs és kommunikációs technológiák (IKT-k), valamint a bíróságok és a felek közötti elektronikus kommunikáció az egyik legkevésbé fejlett az EU-ban . Például nem mindig lehetséges elektronikus úton előterjeszteni egy ügyet vagy idézést kapni. Az elmúlt években folyamatos előrelépések történtek az ügyvitelre szolgáló IKT-rendszer tekintetében, ideértve az egységes rendszernek a jelenleg egy régi IKT-rendszert használó közigazgatási bíróságokra történő kiterjesztésének tervét is. Ami a bíróságok és a felek közötti elektronikus kommunikációt illeti, a keresetek elektronikus benyújtásának lehetőségét mostanra minden kereskedelmi, megyei és városi bíróság bevezette . Maradtak azonban javítást igénylő területek, különösen a megyei és a városi bíróságokon, ahol az IKT-rendszer adóhatósággal való kommunikáció terén történő használata alacsony, és az eszközök jogi szakemberek körében való népszerűsítése lassan halad . A bíróságok adminisztratív személyzetének tehermentesítése és a bírósági határozatok meghozatalának felgyorsítása érdekében 2019-ben központosított postai kézbesítést vezettek be. Ez az eszköz lehetővé teszi a (minősített elektronikus aláírással ellátott) iratok bíróságok általi elektronikus benyújtását a postai szolgáltatóhoz, amely azokat levélben kézbesíti a bírósági eljárásokban részes feleknek. (A kézbesítés állapotát online frissítik.) 2020 májusában a központosított postai kézbesítés a kereskedelmi bíróságok összes bírósági iratának mintegy 80 %-ára nőtt (a városi bíróságoknál körülbelül 28 %-ára), míg a megyei bíróságokon az alkalmazásának mértéke továbbra is alacsony volt . Az Állami Bírói Tanács, az Államügyészi Tanács, valamint az Államügyészség az emberi erőforrások terén kihívásokkal küzd. Az Állami Bírói Tanács és az Államügyészi Tanács számottevő hatáskörrel rendelkezik , ugyanakkor adminisztratív kapacitásuk továbbra is erőteljesen korlátozott. Az alkalmazottak száma nagyon alacsony, figyelembe véve, hogy csak az Állami Bírói Tanács elnöke mentesül többnyire (75 %-ban) bírói feladatai alól, míg a Tanács tagját képező többi bíra csak kis részben (20 %-ban) . A 2017–2019 közötti időszakban az Állami Bírói Tanács és az Államügyészi Tanács pénzügyi forrásai 25 %-kal, illetve 28 %-kal emelkedtek. A pénzügyi források hiánya miatt azonban az Állami Bírói Tanács 2020-ban csak öt tisztviselőt alkalmazott, annak ellenére, hogy a személyzeti terv tizenegy tisztviselő alkalmazását teszi lehetővé. Az Államügyészi Tanácsnak csak három tisztviselője van (míg a személyzeti terv tíz tisztviselő alkalmazását teszi lehetővé). A megfelelő emberi erőforrások hiánya miatt az Államügyészi Tanácsnak nehézségei akadnak az Államügyészség általános minőségi fejlesztését célzó stratégiai megközelítés kidolgozásában . Az erőforrások hiánya mindkét Tanács esetében komoly kihívást jelent, különösen a vagyonnyilatkozatok közelgő közzététele, valamint az 1 712 bíra és a 635 államügyész által benyújtott információk ellenőrzésének szükségessége tekintetében . Ami az Államügyészséget illeti, gyarapodtak az emberi erőforrásai (új helyettes államügyészek és gyakornokok). A versenyképtelen foglalkoztatási feltételek miatt azonban továbbra is nehéz szakképzett jelölteket vonzani a pénzügyi bűncselekményekre szakosodott nyomozói munkakörökbe . A pénzügyi szakemberek hiánya hátrányos következményekkel jár az Államügyészség azon képességére nézve, hogy felvegye a harcot a gazdasági és pénzügyi bűncselekmények ellen, mivel ezeknek a nyomozóknak a dolga támogatni az államügyészeket az összetett pénzügyi adatok elemzésében. Az Államügyészség azt javasolta a kormánynak, hogy emelje a leendő pénzügyi nyomozók fizetését . Az igazságszolgáltatási térkép egymást követő reformjai, amelyek közül a legutolsóra 2019-ben került sor, hozzájárultak a bírák munkaterhelésének kiegyenlítéséhez és a hatékonyság javításához. Az igazságszolgáltatási térkép 2015. évi reformjai csökkentették az elsőfokú bíróságok számát, és módosították a fellebbezési ügyek másodfokú bíróságok közötti elosztását, amelyek némelyike különös hatáskört kapott . 2019-ben az összes szabálysértési bíróságot beolvasztották a városi bíróságokba . A reformot a szabálysértési ügyek számának az utóbbi években tapasztalt csökkenő tendenciája indokolta, amely a bírák ilyen ügyekre való beosztása során rugalmasságot igényel. Az új reform hatékonyságnövelést eredményezhet, mivel több bíró dolgozhat a kihívásokkal küzdő területeken (pl. polgári ügyek). 2019 végén a különös hatáskörű, másodfokú Büntető Felsőbíróság létrehozását felfüggesztették az e bíróságot létrehozó módosítások alkotmányos felülvizsgálatára irányuló kérelmet vizsgáló Alkotmánybíróság ideiglenes intézkedést elrendelő végzését követően . Az első- és másodfokú bírósági ítéleteket továbbra is nagyon korlátozottan hozzák nyilvánosságra. Az ítéletek online közzétételi aránya a legalacsonyabb az EU-ban . A korszerűsített IKT-rendszer nagyobb számú ítélet feldolgozására képes. Mindazonáltal az online közzététel továbbra is nagyon korlátozott, mivel az ítéleteket nem szisztematikusan készítik elő (pl. anonimizálják) és töltik fel az internetes felületre. Ezenkívül a közzétett ítéletek gépi olvashatósága, amely lehetővé tenné mesterséges intelligencia megoldásokon alapuló szolgáltatások kidolgozását a bíróságokat igénybe vevők számára, a második legalacsonyabb az EU-ban . Hatékonyság A legrégebbi lezáratlan ügyek eldöntése terén tett előrelépés ellenére a polgári és kereskedelmi bíróságoknál az ügyhátralék és az eljárások hossza továbbra is a legszámottevőbbek között van az EU-ban . 2019-ben az elsőfokú bíróságokon az eljárások átlagos hossza az EU-ban a leghosszabbak között volt, a polgári és kereskedelmi peres ügyekben körülbelül 855, illetve 735 nap, amely növekedést jelent 2018-hoz képest . A városi és kereskedelmi bíróságok előtti végrehajtási ügyek átlagos hossza folyamatosan nőtt, elérve a 797 napot. Ugyanakkor a másodfokú megyei bíróságok előtti polgári peres ügyek átlagosan csak 258 napot vettek igénybe . Hasonlóképpen, másodfokon a Kereskedelmi Felsőbíróság előtti kereskedelmi peres ügyek átlagos hossza tovább csökkent, 634 napra. A Legfelsőbb Bíróságnak átlagosan 720 napra volt szüksége egy polgári ügy eldöntésére. Továbbra is komoly eredményeket mutat fel az Igazságügyi Minisztériumnak a 10 éve vagy annál hosszabb ideje folyamatban lévő ügyek eldöntésére irányuló kezdeményezése, amelyet a bírósági elnökökkel együttműködésben dolgozott ki, akik önként készítenek cselekvési terveket. 2016 és 2019 között az ilyen esetek száma mintegy 50 %-kal csökkent . A kereskedelmi ügyek tekintetében tovább csökkent az ügyhátralék, elsősorban a Kereskedelmi Felsőbíróság által kezdeményezett jobb üzleti folyamatok miatt. Annak ellenére, hogy ez utóbbi a beérkező ügyek számának növekedését tapasztalta, az ügyhátralék 2019 végére több, mint 20 %-kal csökkent 2018-hoz képest. Ezek a kereskedelmi ügyek kezelését érintő fejlesztések abban állnak, hogy az eljárási munkát a bírósági személyzetre bízzák, ezáltal lehetővé téve a bírák számára, hogy az ügy érdemére összpontosítsanak. Az üzleti folyamat reformját részben kiterjesztik az elsőfokú kereskedelmi bíróságokra is. Az ügyhátralék csökkentése terén valamennyi fokon további előrelépés történt a polgári ügyeknél is, de a városi bíróságok jelenleg a svájci frank alapú hitelekkel és a személyes fizetésképtelenséggel kapcsolatos ügyek rendkívüli beáramlásával néznek szembe. A büntetőeljárás módosításainak célja fokozni a büntető igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságát, amelyben a jelentős ügyhátralék és a hosszadalmas eljárások továbbra is kihívást jelentenek. 2019-ben az ügyhátralék és az eljárások hossza megnőtt az elsőfokú ügyekben a városi és a megyei bíróságokon (átlagosan 678, illetve 930 napra). Ez a növekedés részben annak volt betudható, hogy a legrégebbi esetek eldöntése elsőbbséget élvezett, ami megemelte az eldöntött ügyek átlagos hosszát. A Legfelsőbb Bíróságon azonban átlagosan csak 138 napra volt szükség egy büntetőügy eldöntésére 2019-ben. Az eljárási fegyelem ügyvédek körében jellemző hiánya, amelyről a vádemelési javaslatok jóváhagyására irányuló bírósági eljárások kapcsán számoltak be, gyakran jelentős késedelmeket idéz elő . A büntetőeljárásról szóló törvény 2019. decemberi módosításainak célja a vádemelési testület előtti eljárásoknak, valamint a büntetőeljárás egészének felgyorsítása volt . 2019-ben az Államügyészség több büntetőügyet dolgozott fel, mint amennyit kapott (102 %-os lezárási arány), és ez csaknem 23 %-kal csökkentette az ügyhátralékot . II.Korrupcióellenes keret Horvátország az állami szektorra vonatkozóan jogi és szakpolitikai keretet dolgozott ki az integritás előmozdítása és a korrupció megelőzése érdekében, és e célból a kormányzat minden ágazatát lefedve hálózatot hozott létre a szakpolitikai döntéshozatalhoz hozzájáruló hatóságokból. Horvátországban van egy korrupció és szervezett bűnözés üldözésével megbízott szakosított ügyészség, a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelemért felelős hivatal (USKOK) , valamint a Belügyminisztériumon belül egy szakosított rendőri osztály, a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelemért felelős nemzeti nyomozóiroda (PNUSKOK). Ez utóbbi feladata a korrupcióval kapcsolatos összetett bűncselekmények megelőzése, felderítése és kivizsgálása. 2019-ben a Transparency International korrupcióérzékelési indexében Horvátország 47 pontot kapott az adható 100 pontból, és ezzel a 18. helyezett lett az uniós tagállamok között, valamint a 63. helyezett globálisan. Horvátország a legrosszabbul teljesítő tagállamok között szerepel a polgárok körében érzékelt korrupció 2020. évi Eurobarométer felmérésében is . A horvát lakosság 97 %-a véli úgy, hogy a korrupció elterjedt az országban (az uniós átlag 71 %), az emberek 54 %-a pedig úgy érzi, hogy mindennapi életében személyesen érinti őt a korrupció (az uniós átlag 26 %). Ami a vállalkozásokat illeti, a vállalkozások 91 %-a véli úgy, hogy a korrupció széles körben elterjedt az országban (az uniós átlag 63 %), a vállalkozások 57 %-a szerint pedig a korrupció problémát jelent az üzleti tevékenysége során (az uniós átlag 37 %). Ezen túlmenően a lakosság 28 %-a ítéli meg úgy, hogy elegendő sikeres büntetőeljárás van ahhoz, hogy elrettentse az embereket a korrupt gyakorlatoktól (az uniós átlag 36 %), míg a vállalkozások 16 %-a véli úgy, hogy a magas rangú tisztviselő megvesztegetése miatt elkapott embereket és vállalatokat megfelelően megbüntetik (az uniós átlag 31 %) . A jogi keret nagyrészt létrejött. A büntető törvénykönyv bűncselekménnyé nyilvánítja a korrupció különböző típusait, és konkrét büntetéseket, szankciókat és intézkedéseket irányoz elő, például vagyonelkobzást vagy -lefoglalást. A kormányról szóló törvénnyel összhangban azonban a kormány tagjaival szemben maga a kormány előzetes jóváhagyása nélkül nem lehet büntetőeljárást folytatni olyan bűncselekmény miatt, amelyért legfeljebb ötéves szabadságvesztés járhat . Az Európa Tanács Korrupcióellenes Államok Csoportja (GRECO) kijelentette, hogy a kormány tagjainak járó politikai mentelmi rendszer felülvizsgálata szükséges, mivel ez túlságosan széles körű, és ki kell zárni abból a korrupcióval összefüggő bűncselekményeket, megakadályozandó, hogy az gátolja a magas szinten elkövetett korrupció üldözését . 2020 júliusában a kormány bejelentette, hogy javasolni fogja a kormánytagoknak járó mentelmi rendszer megszüntetését . A 2015–2020 közötti időszakra vonatkozó korrupcióellenes stratégia elsősorban a korrupció megelőzésére összpontosít. A stratégia hét horizontális célt tartalmaz, és egyik legfontosabb célkitűzése a „politikai rendszer és az államigazgatás integritása”. Az átfogó stratégiához három részletesebb, kétéves cselekvési terv társult. Ezek elsősorban az oktatási és képzési kezdeményezésekre, az útmutató kézikönyvek kidolgozására, valamint a célzott jogalkotás megtervezésére összpontosítottak. A 2015–2016, valamint a 2017–2018 közötti időszakokra vonatkozó terveket részben végrehajtották, és az értékelések azt mutatják, hogy a 2019-re tervezett cselekvések 88 %-a egészben vagy részben megvalósult . Bizonyos döntő jogalkotási és integritási kezdeményezések azonban késedelmet szenvedtek . 2019 májusában a kormány elfogadta az állami tulajdonban lévő vállalatok korrupcióellenes programját (2019–2020), amely a többségében állami tulajdonban lévő vállalatok belső és külső felügyeletének erősítésére és az üzleti hatékonyság értékelésére szolgáló, átlátható kritériumok megfogalmazására összpontosító intézkedéseket tartalmaz. Egyéb intézkedések az igazgatósági és felügyelő bizottsági tagok kinevezésére vonatkozó egyértelmű szabályok létrehozására és az összeférhetetlenség megelőzésére szolgáló mechanizmusok erősítésére összpontosítanak . Állítólag azonban számos szervezet nem hajtotta végre a megfelelőségi és etikai tisztviselői munkakörök javasolt bevezetését, amelynek célja az állami tulajdonban lévő vállalatok átláthatóságának és hatékonyságának növelése . 2020. szeptember 18-án az igazságügyi és közigazgatási miniszter új korrupcióellenes stratégiát jelentett be a 2021–2030 közötti időszakra. Hatóságok egy hálózatát hozzák létre a korrupcióellenes politika kialakítására minden kormányzati ágban. Az Igazságügyi Minisztérium a központi korrupcióellenes megelőzési szerv, amely rendelkezik egy külön szervezeti egységgel a korrupcióellenes stratégiák és a kapcsolódó cselekvési tervek végrehajtásának koordinálására. A korrupció visszaszorításával kapcsolatos adatok cseréjét végző központi szervként is működik . A korrupció megelőzésével foglalkozó tanács, amely egy közintézmények és nem kormányzati szervezetek képviselőit tömörítő kormányzati tanácsadó testület, valamint a korrupcióellenes program végrehajtásának ellenőrzését végző nemzeti tanács évente két alkalommal jelentést tesz a parlamentnek. A korrupció visszaszorításán dolgozó legfontosabb szervek (nevezetesen az SKOK és a PNUSKOK) mellett számos egyéb, a korrupció megelőzésére szolgáló szerv is létezik. Idetartozik a Közigazgatási Minisztérium, az Állami Számvevőszék, a Pénzmosásellenes Hivatal, az összeférhetetlenség megelőzésével foglalkozó bizottság és a közbeszerzési eljárások felügyeletéért felelős állami bizottság. Míg a köztisztviselők egy magatartási kódexszel összhangban járnak el, a parlamenti képviselők és a felső vezetői funkciók esetében nem létezik ilyen kódex. A köztisztviselőkről szóló törvény és a Köztisztviselői Etikai Kódex (a továbbiakban: a Kódex) fektetik le az alapvető etikai elveket. A Kódex meghatározza a magatartási szabályokat, és létrehoz egy intézményi keretet azok végrehajtására. A Köztisztviselők Etikai Bizottsága egy másodfokú testület, amely az állampolgárok és a tisztviselők által előterjesztett panaszokkal foglalkozik, a Közigazgatási Minisztérium etikai főosztálya pedig oktatási tevékenységeket folytat. Míg a köztisztviselők számára érvényben van etikai kódex, hiányzik a parlamenti képviselőkre vonatkozó magatartási kódex. Egy kapcsolódó GRECO-ajánlás egy ilyen kódex – egy felügyeleti és végrehajtási mechanizmussal együttesen történő – kidolgozását és elfogadását kérte . Hasonlóképpen, nincs érvényben olyan magatartási kódex, amely az összeférhetetlenségre és az integritást érintő egyéb kérdésekre vonatkozóan útmutatással szolgálna a felső vezetői funkciók tekintetében . Hatályban vannak az összeférhetetlenség megelőzésére vonatkozó jogszabályok, bár végrehajtásuk és a felügyeleti szerv egyértelmű hatáskörei figyelmet igényelnek. Az összeférhetetlenség megelőzéséről szóló törvény tartalmaz az összeférhetetlenségre, az összeegyeztethetetlenségre, az ajándékokra és a pénzügyi nyilatkozatokra vonatkozó részletszabályokat. Meghatározza a közhivatal gyakorlása során betartandó általános cselekvési elveket, többek között a felső vezetői funkciókkal megbízott személyek esetében. A törvény központi szerepet ruház az összeférhetetlenség megoldásával foglalkozó bizottságra (a továbbiakban: bizottság), amely felügyeli a törvény végrehajtását, ellenőrzi a pénzügyi nyilatkozatokat és képzéseket tart . A bizottság összeférhetetlenségi eljárást kezdeményezhet és határozatot hozhat arról, hogy egy adott intézkedés megvalósít-e jogsértést. Kiszabhat szankciókat, például intésben részesíthet valakit vagy visszatarthatja a tisztviselők havi fizetésének egy részét. Proaktív szerepet játszik az összeférhetetlenség megelőzéséről szóló törvény betartásában, különös tekintettel a felső vezetői funkciókra. Jóllehet a megfelelés hiánya esetén kiszabhat adminisztratív jellegű szankciókat, az információk ellenőrzésére és a határozatok végrehajtására való képessége korlátozottnak tűnik, mivel hiányzik az információkhoz való teljes hozzáférés és a tisztviselők nem működnek együtt. A bírósági felülvizsgálat során a bizottság határozatait megsemmisítették, különös tekintettel a legfelsőbb vezetői funkciókat betöltőkre. A múltbéli döntések a kormány kritikáját is kiváltották, arra késztetve a bizottságot és a nem kormányzati szervezeteket, hogy értesítsék az Európa Tanácsot a bizottság határozatainak egyre növekvő be nem tartásáról . A bizottság függ a hatóságok együttműködésétől a pénzügyi nyilatkozatokat ellenőrzése során. Mindazonáltal a GRECO számos ajánlást is megfogalmazott a bizottság szerepével kapcsolatban. Ezek magukban foglalták a pénzügyi nyilatkozatok ellenőrzéséhez szükséges információk jobb megszerzésének lehetőségeit, az összeférhetetlenség megelőzéséről szóló törvény megsértése esetén alkalmazható szankciók felülvizsgálatát a megfelelő jogkövetkezmények biztosítása érdekében, valamint a pénzügyi nyilatkozatok hatékony ellenőrzésének lehetővé tételét. Azt is javasolta, hogy vezessenek be egy eseti nyilvánosságra hozatali követelményt a felső vezetői funkciók esetében olyan helyzetekben, amikor érdekütközés áll fenn a személyes érdekek és a hivatalos funkciók között . Míg a hatóságok megnövelték a bizottság költségvetését és azt tervezik, hogy 2020-ban módosítják az összeférhetetlenség megelőzéséről szóló törvényt, az Európai Bizottság és a nemzetközi értékelések rámutattak annak fontosságára, hogy biztosítani kell, hogy az összeférhetetlenséggel foglalkozó bizottság elegendő hatáskörrel rendelkezzen visszatartó erejű szankciók kiszabására és alapvető megelőző szerepének ellátására . Horvátország az összeférhetetlenség megelőzéséről szóló törvény módosítását tervezi, és a Közigazgatási Minisztérium munkacsoportot hozott létre e javaslattervezet elkészítésére. Jóllehet léteznek a helyi szintű korrupció megelőzésére irányuló intézkedések, az ezekhez kapcsolódó felügyeleti és végrehajtási mechanizmusok továbbra is gyengék. Horvátország létrehozott egy, az állami és helyi tisztviselők összeférhetetlenségének megelőzését szabályozó, külön jogszabályokból álló keretet. A köztisztviselőkről és a helyi és regionális önkormányzati alkalmazottakról szóló törvény alkalmazandó a helyi és regionális önkormányzati egységek irányító testületeiben foglalkoztatott helyi tisztviselőkre. Noha e törvény nem tiltja a személyes érdekek fennállását, tiltja a megoldatlan összeférhetetlenségből fakadó hivatallal való visszaélést, és a meg nem felelés esetére szankciókat állapít meg. Ennek ellenére a korrupciós esetek döntő többségére helyi vagy megyei szinten kerül sor. Az Eurobarométer felmérései azt mutatják, hogy az összeférhetetlenséggel kapcsolatos aggályok továbbra is fennállnak mind helyi szinten, mind az állami tulajdonban lévő és állami irányítás alatt álló vállalatok szintjén, amelyek közül sok az önkormányzat tulajdonában, illetve irányítása alatt áll . Mégis, az összeférhetetlenségre vonatkozó jogszabályok jelenlegi hatálya nem terjed ki azoknak a vállalatoknak az elnökeire és igazgatósági tagjaira, amelyekben a helyi önkormányzat többségi részesedéssel rendelkezik, valamint az e vállalatok többségi tulajdonában lévő vállalatok elnökeire és igazgatósági tagjaira. Horvátország ugyanakkor az összeférhetetlenség megelőzéséről szóló törvény módosítását tervezi, és a Közigazgatási Minisztérium munkacsoportot hozott létre e javaslattervezet elkészítésére. Ezenkívül a jelenleg hatályos helyi és regionális önkormányzatokról szóló törvény jelentős mérlegelési jogkört biztosít a helyi tisztviselőknek az egymillió horvát kunát (HRK) el nem érő értékű vagyontárgyak elidegenítésére és a pénzügyekre vonatkozó döntéshozatal, valamint a helyi állami vállalatok igazgatósági tagjainak kinevezése során, jelentős teret hagyva a korrupciónak. Regionális szinten 17 megye nemrégiben alakította meg saját korrupcióellenes bizottságát, és néhányuk belső cselekvési tervet fogadott el a korrupció leküzdése és a tisztviselőknek szánt regionális szintű magatartási kódexek kidolgozása érdekében. Bár léteznek a vagyonnyilatkozatokra és az úgynevezett „forgóajtó-jelenségre” (a szabályozó hatóság és a szabályozott piaci társaságok közötti átjárások) vonatkozó szabályok, ezeknek vannak hiányosságai. Az összeférhetetlenség megelőzéséről szóló törvény hatálya alá tartozó tisztviselők kötelesek nyilatkozni a szerzett vagy örökölt vagyontárgyaikról, és meg kell jelölniük a szakmai és nem szakmai tevékenységekből származó jövedelmeik forrását. Nyilatkozniuk kell házastársuk, élettársuk és kiskorú gyermekeik vagyonáról és jövedelméről is. Az összeférhetetlenség megelőzésével foglalkozó bizottság az interneten közzéteszi ezeknek a nyilatkozatoknak a tartalmát . A gyakorlatban azonban a tisztviselők csak a pozíciójuk elfoglalásakor, és a munkaviszonyuk megszűnésük, illetve az újbóli kinevezésükkor nyújtják be nyilatkozataikat, miközben nem nyújtanak be eseti nyilatkozatokat, amelyek tükröznék a megbízatásuk során bekövetkezett állapotváltozásokat. Noha a bizottság kérhet eseti nyilatkozatot, korlátozott lehetősége van a hibás nyilatkozatok szankcionálására. A felső vezetői tisztséget betöltő személyek, bár elvárják tőlük, hogy magasabb szintű integritási és átláthatósági normák szerint járjanak el, nem kötelesek rendszeresen pénzügyi nyilatkozatot benyújtani . Az összeférhetetlenség megelőzéséről szóló törvény egyéves visszavonulási időszakot ír elő a tisztviselők számára. Ezt az időszakot a GRECO túl rövidnek ítélte meg, és azt is javasolta, hogy az összeférhetetlenség megelőzésével foglalkozó bizottság kapjon közvetítő szerepet az állami szektorból a magánszektorba irányuló mozgás során esetlegesen felmerülő összeférhetetlenség értékelésében .

Nem léteznek részletszabályok, amelyek a felső vezetői funkciókat betöltő személyek lobbistákkal való kapcsolatát szabályoznák. Nem léteznek a kormányzati intézkedéseket és politikákat befolyásolni szándékozó személyekre vonatkozó jelentéstételi és közzétételi követelmények sem. A lobbistákkal és más, a kormány döntéshozatalát befolyásolni szándékozó harmadik felekkel való kapcsolattartás szabályait a későbbi korrupcióellenes tervekben elismerték, a legutóbbi terv pedig a lobbitevékenységet szabályozó keret kidolgozását irányozza elő 2020-ra. A visszaélést bejelentő személyek védelmét a szabálytalanságok bejelentőinek védelméről szóló, 2019. júliusi törvény vezette be. A törvény széles alkalmazási körrel rendelkezik, amely túlmutat a korrupción, és magában foglalja a törvények, rendeletek megsértését és a közérdeket veszélyeztető cselekményeket is. A népi ombudsman illetékes a szabálytalanságok kapcsán tett külső bejelentésekért. Új megbízatásának megfelelően az ombudsman promóciós tevékenységekre további forrásokat kapott az állami költségvetésből . Az Igazságügyi Minisztérium a törvény végrehajtásáért felelős tisztviselők számára képzéseket is tart, és médiakampányt tervez. Ugyanakkor EU-szerte 2019-ben Horvátországban volt tapasztalható 2017 óta a legszembetűnőbb növekedés azon állampolgárok számában, akik a visszaélést bejelentő személyek védelmének hiányát említették a korrupciós esetek be nem jelentésének elsődleges okaként (39 %-os, azaz 10 százalékpontos növekedés 2017 óta) . A hátrányos megítélés ellenére a szakosodott hivatalok következetes eredményeket értek el a korrupció üldözésében. Az Igazságügyi Minisztérium 2019 áprilisában munkacsoportot hozott létre a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelemért felelős hivatalról szóló törvény módosításainak kidolgozására. A módosítások célja a szervezett bűnözés és a korrupció elkövetőinek hatékonyabb büntetőeljárás alá vonása, valamint a büntetőeljárás összehangolása és harmonizálása más vonatkozó horvát jogszabályokkal . Az USKOK és a PNUSKOK egyaránt eredményeket ért el a magas szinten elkövetett korrupcióval összefüggő bűncselekmények kivizsgálása és üldözése terén . Az államügyész éves jelentése szerint 2019 folyamán összesen 1 365 büntető feljelentés érkezett az USKOK-hoz, amelyek közül 1 003 (körülbelül 73 %) volt korrupcióval kapcsolatos. Ezen panaszok közül 879 (körülbelül 88 %) hatáskörrel és hatalommal való visszaéléssel, 124 (körülbelül 12 %) pedig a szűkebb értelemben vett korrupcióval volt kapcsolatos. 2019-ben 109 személy ellen emeltek vádat. 2019-ben az USKOK nagyobb számú ügyet fogadott be és több döntést hozott, valamint csökkent az eldöntetlen ügyek száma 2018-hoz képest. 2019-ben az USKOK ügyészei által vezetett nyomozások mintegy 90 %-ának lezárása legfeljebb 6 hónapig tartott, és a nyomozási időtartam csökkent a 2016. évi 12 hónaphoz képest . A szakszolgálatok eddig elért eredményei és a közelmúltbeli megerősítések ellenére a korrupció elleni küzdelemre irányuló erőfeszítéseket aláássa a büntető ítéletek hiánya és az emberi erőforrások korlátozott volta, különös tekintettel a szakosított nyomozók hiányára. Bár a szervezett bűnözéssel és a korrupcióval kapcsolatos ügyekben jelentős számú nyomozásra és vádemelésre kerül sor, mind az Államügyészség, mind pedig az USKOK problémákkal szembesül az igazságszolgáltatás hatékonysága kapcsán, mivel a hosszadalmas bírósági eljárások és fellebbezések gyakran akadályozzák az ügyek eldöntését. Ezenkívül a korábbi vezető tisztviselőket érintő nagyobb horderejű ügyek továbbra is eldöntetlenek és hosszadalmas eljárások tárgyát képezik. Ennek eredményeként az Eurobarométer-felmérés válaszadóinak 80 %-a úgy véli, hogy a magas szinten elkövetett korrupciós ügyeket nem üldözik kellőképpen, és 74 %-uk szerint a kormány korrupció leküzdésére tett erőfeszítései hatástalanok (az uniós átlag 53 %) . III.Médiapluralizmus A véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságát az Alkotmány rögzíti, míg a médiapluralizmust különböző törvények biztosítják. A médiaszabályozó hatóság (az Elektronikus Média Ügynökség, AEM) a törvény által létrehozott független hatóság. Az átláthatóságra vonatkozó szabályok előírják a vállalatok számára, hogy a tulajdoni viszonyaikra vonatkozó adatokat jelentsék az AEM-nek, és tegyék közzé azokat a Hivatalos Lapban. Az információkhoz való hozzáférést a törvény garantálja. Az újságírók védelmével nem foglalkoznak kifejezetten a jogszabályok; az összes állampolgár rendelkezésére álló mechanizmusok érvényesek rájuk is . A médiaszabályozó hatóság a törvény értelmében egy független szervezet. Az elektronikus médiumokról szóló törvény részletezi az Elektronikus Média Ügynökség hatáskörét, szankcionálási jogkörét és a határozatainak megfellebbezésére szolgáló mechanizmusokat. A szabályozó hatóság jogi személyiséggel rendelkezik. Az Ügynökség Tanácsának hét tagját – köztük az Ügynökség vezetőjeként eljáró elnökét – a parlament nevezi ki a kormány ajánlása alapján, egy szándéknyilatkozatok beküldésére vonatkozó nyilvános felhívás után. Ötéves ciklusuk lejárta után a Tanács tagjai ismét pályázhatnak ugyanarra a pozícióra. Felfüggesztésre vagy felmentésre a pozícióra való alkalmatlanság, a szakmai hozzáértés hiánya, illetve az adott személlyel kapcsolatos egyéb kényszerítő ok miatt kerülhet sor. A döntést a kormány javaslatára a parlament hozza meg. Az a tény, hogy a Tanács tagjait több ciklusra kinevezhetik, és hogy a parlamenti többség jelentős befolyással bír az Ügynökség döntéshozó testületének kinevezésére, a gyakorlatban hatással lehet a szabályozó hatóság politikai függetlenségére, amint azt egyes érdekeltek és a 2020. évi Médiapluralizmus Monitor kiemelte . Ez utóbbi közepesnek értékelte a médiahatóság függetlenségét és hatékonyságát érintő kockázat mértékét. Amint az országlátogatás során kifejtették, az AEM költségvetése az Ügynökség tevékenységéből származó bevételen alapul, amely hozzájárul az ügynökség függetlenségéhez. Az AEM magas szintű átláthatóságot biztosít azáltal, hogy határozatai, az ülések jegyzőkönyveit és az éves jelentését közzéteszi az interneten. Az Ügynökség határozatait emellett közzéteszik a Hivatalos Lapban. Annak érdekében, hogy biztosítsák a média tulajdonviszonyainak átláthatóságát, a médiaszolgáltatóknak évente jelentést kell tenniük az Elektronikus Média Ügynökség felé a tulajdoni viszonyaik részleteiről és az azokban bekövetkezett változásokról. Az elektronikus médiumokról szóló törvény szerint a jelentéseknek tartalmazniuk kell a közvetlen és közvetett tulajdonosokra, valamint a részesedések vagy részvények tulajdonosaira és az általuk birtokolt részesedés vagy részvények százalékos arányára vonatkozó adatokat . A tulajdoni viszonyokra vonatkozó információkat a Hivatalos Lapban is nyilvánosságra hozzák, és az adatközlés elmulasztása esetére a törvény szankciókat irányoz elő. A törvény nem zárja ki kifejezetten a politikai pártok vagy a politikusok számára, hogy médiumokban tulajdont birtokoljanak. A 2020. évi Médiapluralizmus Monitor aggodalmát fejezte ki amiatt, hogy a tényleges tulajdonosok azonosítása továbbra is problémás, és a média tulajdonviszonyainak átláthatóságát közepes kockázatúnak értékelte . A tervezett új elektronikus médiumokról szóló törvény előírja, hogy a tulajdonosi viszonyokra vonatkozó információkat olyan módon kell közzétenni, hogy közzéteszik a tényleges tulajdonosok nyilvántartásának kivonatát. Az állami hirdetések elosztását az államigazgatás és a túlnyomórészt állami tulajdonban lévő szervezetek esetében szabályozzák. Az elektronikus médiumokról szóló törvény előírja, hogy az államigazgatás köteles a szolgáltatásai vagy tevékenységei támogatására éves szinten előirányozott források 15 %-át a regionális vagy helyi televíziós vagy rádiós műsorszolgáltatók audiovizuális és rádiós műsoraiban megjelenő hirdetésekre költeni. Az állami szerveknek évente jelentést kell tenniük az AEM-nek a hirdetési tevékenységeikről . Az információkhoz való hozzáférést törvény garantálja, ugyanakkor a folyamat lassúnak tűnik. Az információs biztos egy független testület, amely az információkhoz való hozzáférésről szóló törvényt védelmezi és végrehajtja. Míg az információkhoz való hozzáférés jogát 2003 óta írja elő a törvény, az információhoz való hozzáférésről szóló törvény elfogadását és az első információs biztos 2013-as kinevezését követően javult a helyzet. A biztos jogi védelmet nyújt a nyilvános információkhoz való hozzáférés és az információk újrafelhasználása jogának (nyitott adatok), figyelemmel kíséri a hatóságok munkájának nyilvánosságát és növeli a lakosság tudatosságát. Viszonylag kis irodája van (17 alkalmazottal). Az információhoz való hozzáférésről szóló törvény által előírtak szerint minden hatóságnak ki kell neveznie egy információs tisztviselőt, aki a tájékoztatási kérelmek kezeléséért felelős . A közvetlen szankcionálás jogkörének bevezetése hozzájárulna a jogsértések elleni küzdelemhez. A biztos vádemelési indítványokat terjeszthet elő és szabálysértési határozatokat bocsáthat ki . 2019-ben az információs biztoshoz benyújtott fellebbezéseknek több mint felét azért terjesztették elő, mert a hatóságok nem oldották meg a törvényes határidőn belül az információkhoz való hozzáférés iránti kérelmeket . Az információs biztos jelentést adott ki , amelyben az információhoz való hozzáférés jogáról szóló törvény végrehajtásával kapcsolatos aggályainak adott hangot . A 2020. évi Médiapluralizmus Monitor szerint az információkhoz való hozzáférést „többnyire fellebbezési mechanizmusok és az információs biztos közvetlen bevonása révén gyakorolják” . Az újságírók védelmére szolgáló keret több jogalkotási aktus révén nyújt biztonsági garanciákat. A médiatörvény hivatkozik a szólásszabadságra és a médiapluralizmusra. A szerkesztői szabadság keretében az újságíróknak joguk van véleményt nyilvánítani és nem elvégezni a feladataikat, ha ez ellentétes lenne az újságírói szakma szabályaival. Ebben az esetben a munkaszerződés nem módosítható a rovásukra. Ezenkívül az újságírók nem kötelesek felfedni a forrásaikat, kivéve, ha az illetékes bíróság nemzetbiztonsági aggályok alapján el nem rendeli azok nyilvánosságra hozatalát. Ez vonatkozik mind a már közzétett, mind a közzéteendő információkra . Az újságírók számos fenyegetéssel szembesülnek az interneten, többek között rágalmazási kampányokkal, gyűlöletbeszéddel, halálos fenyegetésekkel és fizikai támadással való fenyegetésekkel is . Számos jelentés és érdekelt fél szerint ezek gyakran nem váltják ki időben a hatóságok reakcióját . A büntető törvénykönyv maga is biztosít bizonyos szólásszabadságot és újságírói biztosítékokat, mivel a „gondolat- és véleménynyilvánítási szabadság megsértését”, valamint a „megfélemlítést” bűncselekménynek minősíti . A büntető törvénykönyv maga is biztosít bizonyos szólásszabadságot és újságírói biztosítékokat, mivel a „gondolat- és véleménynyilvánítási szabadság megsértését”, valamint a „megfélemlítést” bűncselekménynek minősíti . 2019-ben jóval több mint 1 000 pert indítottak újságírók ellen . Míg az esetek többsége „állítólagos nem vagyoni károk megtérítése iránti keresetekkel” kapcsolatos polgári ügy, egyesek büntetőügyek. Ez a peres hullám képezte egy, az Európa Tanács Platformjához benyújtott riasztás tárgyát, és azt az „újságírók zaklatásával kapcsolatos”-nak minősítették . Horvátországban a rágalmazás miatt kiszabható szankciók közé tartozik a börtönbüntetés, jóllehet a súlyos megszégyenítés bűncselekményét 2019-ben törölték a büntető törvénykönyvből . IV.A fékekkel és ellensúlyokkal kapcsolatos egyéb intézményi kérdések Horvátország egykamarás parlamenti kormányzati rendszerrel rendelkezik, amelyben az Alkotmánybíróság utólagos alkotmányossági felülvizsgálatokat végezhet, többek között alkotmányjogi panaszon alapuló, konkrét esetekben. Az Országgyűlés vagy a Kormány bármely tagja előterjeszthet törvénytervezeteket. Az igazságszolgáltatási rendszer mellett az emberi jogok és szabadságok előmozdításáért és védelméért felelős népi ombudsman, az információs biztos és a nemek közötti egyenlőséggel foglalkozó ombudsman, amely az egyenlőségi testület szerepét látja el, játszik még szerepet a fékek és ellensúlyok rendszerében. A célzott mechanizmusok megléte ellenére a polgárok részvétele továbbra is viszonylag alacsony. A Kormányzati Jogalkotási Hivatal (GLO) koordinálja a nyilvános konzultációkat és adminisztrálja az elektronikus konzultációs portált. A legtöbb intézmény kizárólag online konzultációkra támaszkodik, nem pedig több konzultációs módszert kombinál . Az érdekelteknek az e-Savjetovanja e-konzultációs platformon keresztüli bevonása gyakori, és a konzultációk száma növekszik . Ugyanakkor a konzultációk gyakran nem megfelelő minőségűek, és a hozzászólások felhasználása továbbra is alacsony. Az információs biztos elemzése azt mutatja, hogy 2019-ben növekedett a nyilvános konzultációkkal kapcsolatos panaszok száma . Az indokok a következők voltak: nem volt konzultáció, a konzultáció 30 napnál rövidebb ideig tartott, vagy elmaradt a konzultációs tervek, illetve a lefolytatott konzultációról szóló jelentés közzététele. 2019-ben összesen 19 543 hozzászólást elemeztek (2018-ban 23 035 hozzászólást). Ezeknek az észrevételeknek csupán a 16 %-át fogadták el teljes egészében, 6 %-át részben, míg 25 %-át tudomásul vették, 31 %-át elutasították, 22 %-át pedig válasz nélkül hagyták . Az illetékes szervek kötelesek legfeljebb 30 napig online nyilvános konzultációt folytatni, viszont csupán az esetek 40 %-ában zajlottak konzultációk a törvényben előírt időszak teljes hosszában. Az észrevételek alacsony mértékű felhasználását a szociális párbeszédben részt vevő partnerek is felvetették, akik a konzultációkat inkább formálisnak ítélik, mintsem érdeminek . A szabályozási politikát megerősítették, de továbbra is fennállnak kihívások. A szabályozási hatásvizsgálatról szóló törvény 2017-es elfogadása és az érdekelt felek bevonása előrelépést mutatott, de továbbra is vannak hiányosságok. Horvátország a tagállamok között a középső harmadban van a bizonyítékokon alapuló eszközök használatában, és az alsó harmadban a szabályozás minőségében, valamint a politikák kidolgozása során a társadalmi és gazdasági szereplőkkel folytatott konzultációban . Míg a szabályozási hatásvizsgálatokat főként a minisztériumok folytatják le, a Kormányzati Jogalkotási Hivatal módszertani és jogszabályalkotási képzéseket tart. A Kormányzati Jogalkotási Hivatal megbízatása az elsődleges jogszabályok hatásvizsgálatainak ellenőrzésére korlátozódik. Ennek eredményeként az alacsonyabb szintű rendeleteket nem ellenőrzik. Annak ellenére, hogy a helyi és regionális önkormányzatok jelentős hatáskörrel rendelkeznek rendeletek elfogadására, a többségük nem rendelkezik kellő emberi erőforrással vagy tapasztalattal a szabályozási politika hatékony végrehajtásához. Ez jelentős különbségeket eredményezett helyi szinten az igazgatás és a szabályozás minőségében . A Gazdasági, Vállalkozásügyi és Kézműipari Minisztérium – az elsődleges és a másodlagos jogszabályok vonatkozásában – egy kkv-teszt elvégzésével vizsgálja felül a szabályozás kis- és középvállalkozásokra gyakorolt hatásait. A parlamentben sürgősségi eljárás keretében elfogadott törvények aránya nőtt 2016 óta. Bár az ilyen törvények aránya a 2014. évi mintegy 82 %-ról 2016-ban 28 %-ra csökkent, 2019-ben ismét 56 %-ra, 2020-ban pedig 60 %-ra nőtt ez az arány, szintén a Covid19-világjárvány következtében. A 2020 első negyedévében elfogadott 25 törvény közül 20 törvényt a Covid19-világjárvány leküzdésére szolgáló sürgősségi törvénynek tekintettek, és a legtöbbjük továbbra is hatályban van . A nyilvános konzultációk lebonyolításának előírásai a sürgősségi eljárásra is vonatkoznak, és a törvénytervezeteket közzéteszik az e-Savjetovanja oldalon. A népi ombudsman felelős az emberi jogok és szabadságok, a jogállamiság és a hátrányos megkülönböztetés elleni normák előmozdításáért és védelméért. 2008-ban az ombudsman intézménye „A” státuszt kapott az ENSZ párizsi alapelveinek megfelelően, és 2019-ben újra akkreditálták . 2019-re az éves költségvetése a 2013-as 1,2 millió EUR-ról 1,6 millió EUR-ra nőtt . Az elmúlt években nagyobb mértékben hajtották végre az ombudsman ajánlásait . Az intézmény a szakmaisága, a politizálással szembeni ellenállása és a jó eredményei miatt hírnévre tett szert. Az ombudsman irodája azonban kapacitáshiánnyal küzd, különösen a visszaélést bejelentőkkel kapcsolatos új hatáskörök tekintetében, és további támogatást igényel az emberi erőforrások terén (az ombudsman hivatala további pénzügyi forrásokat kapott erre a célra). A nemek közötti egyenlőséggel foglalkozó ombudsman látja el az esélyegyenlőségi szerv szerepét . A kormány célja, hogy a közeljövőben várható „Nemzeti terv a civil társadalom fejlődését szolgáló környezet megteremtésére és elősegítésére (2020–2026)” útján támogassa a civil társadalmat. E terv egyik célja a civil társadalmi szervezetek tevékenységének jogi, pénzügyi és intézményi támogatási rendszerének további javítása. Ez magában foglalna konkrét intézkedéseket, tevékenységeket, ezek végrehajtásának határidejét és a kapcsolódó hatásköröket, valamint anyagi forrásokat és a végrehajtás sikerének mérésére szolgáló mutatókat. Úgy ítélik meg, hogy Horvátországban beszűkült a polgári társadalmi tér.

I. melléklet: Források betűrend szerinti jegyzéke* * A 2020. évi jogállamisági jelentéshez kapcsolódó konzultáció keretében beérkezett észrevételek jegyzéke megtalálható az (EB weboldalán).

A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a schengeni vívmányok Horvátország általi teljes körű alkalmazásának ellenőrzéséről, COM(2019) 497 final. A Bizottság szolgálati munkadokumentuma – Horvátországra vonatkozó 2019. évi országjelentés, amely tartalmazza a makrogazdasági egyensúlyhiány megelőzésére és korrekciójára vonatkozó részletes vizsgálatok eredményét, amely a következő dokumentumot kíséri: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, az Európai Tanácsnak, a Tanácsnak, az Európai Központi Banknak és az eurócsoportnak 2019. évi európai szemeszter: A strukturális reformok haladásának, a makrogazdasági egyensúlyhiány megelőzésének és korrekciójának, valamint az 1176/2011/EU rendelet szerinti részletes vizsgálatok eredményeinek értékelése {COM(2019) 150 final}. A Fenntartható Kormányzás Mutatói (2019), Fenntartható Kormányzás Mutatói Platform, 2019. https://www.sgi-network.org/2019/Downloads A Horvát Köztársaság népi ombudsmanjának 2013., 2017., 2018. és 2019. évi éves jelentése. Ajánlás: A Tanács ajánlása Horvátország 2020. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Horvátország 2020. évi konvergenciaprogramját, ST 8184/20 – COM(2020) 511 final. Állami Bírói Tanácsról szóló törvény módosítástervezetei. https://www.sabor.hr/sites/default/files/uploads/sabor/2019-01-18/081446/PZ_301.pdf Államügyészség (2020), Az Államügyészség 2019. évi jelentése. Az Európai Parlament és a Tanács 2010/13/EU irányelve (2010. március 10.) a tagállamok audiovizuális médiaszolgáltatások nyújtására vonatkozó egyes törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseinek összehangolásáról (Audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv), L 95/1. Centre for Media Pluralism and Media Freedom (2020), 2020. évi Médiapluralizmus Monitor. https://cmpf.eui.eu/media-pluralism-monitor/mpm-2020 CIVICUS (2020), Horvátország országprofilja. https://monitor.civicus.org/country/croatia/ Európa Tanács, az újságírás védelmét és az újságírók biztonságának előmozdítását célzó platform. https://www.coe.int/en/web/media-freedom/the-platform Európa Tanács: Miniszteri Bizottság (2016), az újságírás védelméről, valamint az újságírók és más médiaszereplők biztonságáról szóló CM/Rec(2016)4 ajánlás. Európai Bizottság (2016, 2017, 2018, 2019, 2020), Az uniós igazságügyi eredménytábla. Európai Újságíró Szövetség (2019), Croatian journalists stage protest against abusive lawsuits. https://europeanjournalists.org/blog/2019/03/05/croatian-journalists-stage-protest-against-abusive-lawsuits/ GONG (2019), a GRECO-hoz címzett levél: Plenkovic undermines the fight against corruption. https://www.gong.hr/en/good-governance/anti-corruption-policy/letter-to-greco-plenkovic-undermines-the-fight-aga/ GRECO (2014), Negyedik értékelési kör. A parlamenti képviselőket, bírákat és ügyészeket érintő korrupció megelőzése. Értékelő jelentés. Horvátország. GRECO (2020), Ötödik értékelési kör. A korrupció megelőzése és a feddhetetlenség előmozdítása a központi kormányzati szerveknél (felső vezetői tisztségek) és a bűnüldöző hatóságoknál. Értékelő jelentés. Horvátország. Horvátország Alkotmánybíróságának az U-I-4658/2019 és az U-I-4659/2019 sz. ügyben, 2019. december 17-én hozott határozata,

https://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/2019_12_126_2550.html Horvátország Alkotmánybíróságának az U-I-4658/2019 és U-I-4659/2019 sz. ügyben, 2019. december 17-én hozott ítélete. https://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/2019_12_126_2550.html Horvátország Alkotmánybíróságának az U-III-3053/2018 sz. ügyben, 2020. június 24-én hozott ítélete.

Horvátország Alkotmánybíróságának az U-III-5074/2017 sz. ügyben, 2018. május 22-én hozott ítélete. Horvátország kormánya (2016–2020), Korrupcióellenes cselekvési terv. Horvátország kormánya (2019), Korrupcióellenes program többségében állami tulajdonban lévő vállalatok számára (2019-2020). Horvátország kormánya (2020), a 2020. évi jogállamisági jelentéshez szolgáltatott adatok. Horvátország kormánya (2020), Az információhoz való hozzáféréshez fűződő jogról szóló törvény végrehajtásáról szóló, 2019. évi jelentés összefoglalása. https://www.pristupinfo.hr/dokumenti-i-publikacije/izvjesca-o-provedbi-zppi/ Horvátország Legfelsőbb Bíróságának a Rev 2868/2018-2. sz. ügyben, 2019. február 12-én hozott ítélete, http://hr.n1info.com/Binary/245/Odluka-Vrhovnog-suda-o-kreditima-u-CHF.pdf Igazságszolgáltatási Tanácsok Európai Hálózata, a 2020. évi jogállamisági jelentéshez nyújtott hozzájárulás. Igazságügyi Minisztérium (2019), a bíróságok hatékonyságára vonatkozó adatok. Információs biztos (2019), A horvát parlament elé terjesztett, az információkhoz való hozzáférésről szóló törvény végrehajtásáról szóló, 2018. évi jelentés. Információs biztos (2020), A horvát parlament elé terjesztett, az információkhoz való hozzáférésről szóló törvény végrehajtásáról szóló, 2019. évi jelentés. https://www.pristupinfo.hr/dokumenti-i-publikacije/izvjesca-o-provedbi-zppi/ Kommunikációs Főigazgatóság (2020), az Eurobarométer 482. sz. gyorsfelmérése: az uniós vállalkozások korrupcióval kapcsolatos attitűdjeiről. Kommunikációs Főigazgatóság (2020), az Eurobarométer 502. sz. tematikus felmérése: korrupció. N1 (2020), Plenković bejelenti a kormánytagok mentelmi jogának megszűnését: egy 1990-es évekből itt maradt csökevény. http://hr.n1info.com/Video/Info/a529417/Plenkovic-najavio-ukidanje-imuniteta-za-clanove-Vlade-To-je-relikt-devedesetih.html Nemzeti Emberi Jogi Intézmények Globális Szövetsége – GANHRI (2019), Az akkreditációs albizottság ülésének jelentése és ajánlásai – 2019. március https://nhri.ohchr.org/EN/AboutUs/GANHRIAccreditation/Documents/SCA%20Report%20March%202019%20-%20EN%20.pdf OECD (2019), Regulatory policy in Croatia: Implementation is key. Riporterek Határok Nélkül, országspecifikus oldal: Horvátország. https://rsf.org/en/croatia Világbank, globális kormányzati mutatók. https://databank.worldbank.org/source/worldwide-governance-indicators Virtuális országlátogatás Horvátországban a 2020. évi jogállamisági jelentéssel összefüggésben.





II. melléklet: Országlátogatás Horvátországban A Bizottság szolgálatai 2020 júniusában virtuális találkozókat tartottak az alábbiakkal: ·Tudományos szakértő (Viktorija Car, PhD, egyetemi docens, Zágrábi Egyetem, Politikatudományi Kar, Média és Kommunikáció Tanszék) ·Elektronikus Média Ügynökség ·Horvát Újságírók Egyesülete ·Horvát Újságkiadók Egyesülete ·Gong ·Egyesületekért Felelős Kormányhivatal ·Jogalkotásért Felelős Kormányhivatal ·Információs biztos ·Kül- és Európaügyi Minisztérium ·Igazságügyi Minisztérium ·Államigazgatási Minisztérium ·Ombudsmani Hivatal ·Államügyészi Tanács ·Államügyészség ·Állami Bírói Tanács * A Bizottság ezenkívül az alábbi szervezetekkel is találkozott számos horizontális megbeszélés során: ·Amnesty International