[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 16.3.2006

COM(2006) 121 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

az Európai Atomenergia Közösség helyzetének erősítése a Nemzetközi Atomenergia Ügynökségnél {SEC(2006)341}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

az Európai Atomenergia Közösség helyzetének erősítése a Nemzetközi Atomenergia Ügynökségnél

1. Bevezetés

Az Európai Atomenergia Közösség (Euratom, a továbbiakban: Közösség) megfigyelői szerepet tölt be a nukleáris technológiák biztonságos és békés használatának előmozdításával megbízott ENSZ-ügynökségnél, a Nemzetközi Atomenergia Ügynökségnél (NAÜ/IAEA[1]). A NAÜ-ben jelenleg csak államok rendelkezhetnek tagsággal[2].

A megfigyelői státusz korlátozza az Euratom befolyását és láthatóságát a NAÜ-ben. Ez nincs arányban a Közösségnek az ügynökség tevékenységi területeivel egybeeső hatásköreivel és azzal a jogos igénnyel, hogy ezeket nemzetközi szinten is gyakorolja, amint azt az Európai Közösségek Bírósága több ízben hangsúlyozta.

A fenti helyzet az Euratom NAÜ-nél betöltött státuszának javítására irányuló intézkedéseket igényel, ami e közlemény célkitűzése.. A jelenlegi helyzet szerint még korai lenne egy ilyen megerősített státusz pontos formáját meghatározni, mindenestre az egyik követhető lehetőség az Euratom számára tagság biztosítása a NAÜ-ben.

2. Az Euratom Szerződés szerinti közösségi hatáskörök

Az Euratom Szerződés (a továbbiakban: Szerződés) 1. cikke szerint az 1957-ben létrehozott Közösség fő feladata, „hogy az atomenergia-ipar gyors létrehozásához és növekedéséhez szükséges feltételek megteremtésével hozzájáruljon a tagállamokban az életszínvonal emeléséhez és a többi országhoz fűződő kapcsolatok fejlesztéséhez”. E feladata teljesítéséhez tagállamok – a Szerződés aláírásával saját jogkörökről lemondva – a Közösséget az alábbi fő területekre kiterjedő önálló jogkörökkel ruházták fel: kutatás, egészségvédelem és biztonság (a munkavállalók és a lakosság védelme az ionizáló sugárzásból eredő kockázatokkal szemben), nyersanyagellátás, nukleáris biztosítékok és külkapcsolatok.

A Szerződés rendelkezései lehetővé tették azon fontos jogszabálycsoport kidolgozását és végrehajtását, amely keretet biztosít az ágazaton belül szükséges nemzeti szabályozás számára, a 4. mellékletben részletezetteknek megfelelően.

A felesleges párhuzamosságokat elkerülendő a Bizottság felelős[3] a Közösségen belüli nukleáris kutatások előmozdításáért és összehangolásáért. A Bizottság pénzügyi segítséget nyújthat; nyersanyagokat, létesítményeket, berendezéseket vagy szakértői segítséget bocsáthat rendelkezésre; és közös finanszírozásra ösztönözhet. Az egymást követő, kutatási tevékenységekre vonatkozó Euratom keretprogramok jelentős finanszírozási alapot biztosítottak a polgári nukleáris kutatás támogatásához. A jelenlegi kutatások a termonukleáris fúziós technológiára, illetve a nukleáris biztonságra irányulnak, beleértve a környezetvédelmi kérdéseket, például a hulladékkezelést vagy a sugárzásvédelmet. A 2002-2006-os időszakra vonatkozó hatodik Euratom keretprogram összesített pénzügyi kerete 1 230 millió euró, amelyből 750 millió a fúziós energiával kapcsolatos kutatásokhoz van hozzárendelve. 2005 áprilisában a Bizottság elfogadta a 2007-2011-es időszakra szóló hetedik Euratom keretprogramra vonatkozó javaslatot (2013-ig meghosszabbítható), amelynek teljes keretösszege 3092 millió euro (2159 millió euro fúziós energiával kapcsolatos kutatásra, 394 millió euro atommaghasadásra és sugárzásvédelemre, és 539 millió euro a Közös Kutatóközpont nukleáris tevékenységeire).

A Szerződés sugárzásvédelmi rendelkezései[4] előírják, hogy milyen alapvető biztonsági szabványokat kell létrehozni a munkavállalók és a lakosság ionizáló sugárzásból eredő kockázatokkal szembeni védelme érdekében[5]. Ezeket több mint 20 egyedi jogszabállyal egészítették ki, amelyek olyan különböző területeket fednek le, mint az orvosi sugárterhelések, a munkájuk során ionizáló sugárzás kockázatának kitett külső munkavállalók védelme, a radioaktív anyagok és radioaktív hulladékok szállítása, az élelmiszerek radioaktív sugárzása és a radiológiai veszélyhelyzetek.

A közlejövőben a közösségi jog egy további közösségi kerettel fog kiegészülni, amely a nukleáris biztonságra és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozik majd. Az Európai Közösségek Bírósága 2002. december 10-i határozatában kifejezetten hangsúlyozta a Közösségnek a Szerződésből eredő, a nukleáris biztonság területére vonatkozó jogszabályalkotási jogát. Ennek megfelelően a Bizottság 2003 januárjában két irányelvre vonatkozó javaslatot fogadott el, amelyek a nukleáris létesítmények biztonságával, illetve a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével foglalkoztak[6].

A nyersanyagellátással[7] kapcsolatban az Euratom Ellátási Ügynökség opciós joggal rendelkezik a tagállamok területén kitermelt vagy előállított ércek, a nyersanyagok és különleges hasadóanyagok vonatkozásában, továbbá kizárólagos joggal a Közösség területéről és azon kívülről származó nukleáris nyersanyagok beszerzési szerződéseinek megkötésére. E rendelkezések célja egyenlő hozzáférés biztosítása a nukleáris nyersanyagokhoz a Közösségen belüli összes felhasználó számára.

A nukleáris biztosítékok[8] területén az 1976-ban elfogadott végrehajtási rendeletet nemrégiben váltotta fel egy felülvizsgált rendelet[9]. A Szerződés értelmében a biztosítékokat azzal a NAÜ által alkalmazott biztosítéki rendszerrel koordinálják, amelyet a tagállamok, a Közösség és a NAÜ által kötött három háromoldalú egyezmény szabályoz. Az egyezményeket kiegészítő, a tagállamok és a Közösség által 1998-ban aláírt jegyzőkönyveket az összes tagállam ratifikálta, így ezek hatályba léptek. Az Euratom Közösséghez 2004-ben csatlakozott új tagállamok esetében folyamatban van a biztosítéki egyezményhez és a kiegészítő jegyzőkönyvekhez történő csatlakozás.

3. Az Euratom NAÜ-ben betöltött státuszának megerősítése

A Közösség egyértelmű külső kompetenciákkal rendelkezik a fent említett területeken. A Közösség – feladatainak teljesítése érdekében – a Szerződés 2. cikkének h) pontja szerint a többi országgal és a nemzetközi szervezetekkel kiépíti azokat a kapcsolatokat, amelyek előmozdítják az atomenergia békés célú alkalmazásának fejlesztését. Ebből a célból a Közösség saját jog- és hatáskörének keretén belül harmadik állammal, nemzetközi szervezettel vagy harmadik állam állampolgárával kötött megállapodások vagy szerződések révén kötelezettségeket vállalhat (a Szerződés 101. cikke).

A Közösség külső hatáskörét a joggyakorlat is megerősítette. Az Európai Közösségek Bírósága 1978-ban, a Közösségnek a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló egyezményhez való tervezett belépésével összefüggésben megvizsgálta a Közösség külső hatásköreit[10]. A Bíróság a külső hatáskörökkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatra hivatkozva megjegyezte, hogy a Közösség a közös belső szabályok kialakításával párhuzamosan olyan külső tárgyalások felett is joghatóságot szerez, amelyek érinthetik ezeket a közös szabályokat[11]. A Bíróság azt is kimondta, hogy amennyiben a Közösség rendelkezik valamely különös cél eléréséhez szükséges belső hatáskörrel, ezáltal hallgatólagosan kizárólagos külső hatáskörrel is rendelkezik az adott tárgyban olyan terjedelemben, amelyben ez a külső gyakorlat az adott cél megvalósításához szükséges[12]. A Közösségnek a nukleáris biztonságról szóló egyezményhez való csatlakozásával összefüggésben Jacobs főtanácsnok véleményében – amelyre a Bíróság 2002. december 10-i ítéletét alapozta – megerősítette: „A Szerződés 101. cikkének (1) bekezdése értelmében a Közösség «saját jog- és hatáskörének keretén belül» nemzetközi szerződéseket köthet. Ezért az Euratom külső és belső hatáskörének terjedelme megegyezik, más szavakkal minden olyan tárgykörben joga van nemzetközi szerződéseket kötni, amelyekben jogosult belső eljárásra.[13]”

A NAÜ tevékenységei nagyjából a Közösség hatásköreit fedik le. A nukleáris kérdéseket illetően ezt a megosztott tevékenységi területet tükrözi az is, hogy a NAÜ által kidolgozott ajánlások, szerződések, egyezmények és megállapodások alátámasztják a Közösség által kidolgozott megfelelő politikákat.

A Közösség és a NAÜ között Bécsben megkötött és 1976. január 1-én[14] hatályba lépett együttműködési megállapodás szerint a Közösség felszólalási joggal, megfigyelőként vesz részt a NAÜ Közgyűlésének rendes éves ülésszakain és a Kormányzótanácsban, ahol a Közösség képviselői részt vehetnek a Közösség érdekeit érintő témák megvitatásában. A Közösség képviselői azonban csak azt követően fejthetik ki véleményüket, hogy ezt a tagállamok már megtették, és nem terjeszthetnek elő javaslatokat és módosításokat. A Közösségnek nincs szavazati joga, még olyan ügyekben sem, amelyekben egyébként kizárólagos vagy megosztott hatáskörrel rendelkezik.

Amennyiben kizárólagos hatáskör esetében a Közösség önmagában, vagy megosztott hatáskörök esetében a tagállamokkal közösen harmadik országgal vagy nemzetközi szervezettel szemben olyan kötelezettséget vállal, illetve gyakorol, amely a Közösség hatásköreit érinti, jogosultnak kellene lennie a teljes Közösség véleményének képviseletére a NAÜ-ben. Továbbá elvárható, hogy a Közösség javaslattételi lehetőséggel rendelkezzen a Szerződés szerint a hatásköreit érintő nemzetközi egyezményekről folytatott tárgyalásokon.

Ezért nyilvánvaló aránytalanság tapasztalható a Közösség hatáskörei, illetve a Közösség NAÜ-ben betöltött státusza között , ami rontja ezen jogkörök hatékony gyakorlását. Teljesen indokolt az Euratom Ügynökségen belüli státuszának javítására irányuló törekvés, ami végső soron a teljes jogú tagságot jelenti.

A Közösség Szerződésben foglalt egyik fontos feladata a sugárzásvédelem és a nukleáris biztonság területén, hogy elfogadja és végrehajtsa a munkavállalók és a lakosság egészségének védelme érdekében szükséges biztonsági előírásokat. Ugyanez a NAÜ feladata is. Természetes, hogy a Közösségnek a NAÜ-ben egységes véleményt kell képviselnie annak érdekében, hogy racionálisabb és koherensebb megközelítés érvényesüljön, és hogy a Közösség is aktívan részt vegyen ezen előírások kidolgozásában.

Ezen kívül az Euratom biztosítéki rendszerének koordinálása a NAÜ által alkalmazott biztosítéki rendszer segítségével történik, amelynek alapját a Szerződés 77. cikkével összhangban lévő háromoldalú megállapodások képezik. Ez az egyik olyan terület, amely a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik, és ahol erőteljesebb szerepvállalás szükséges a NAÜ-vel szemben[15].

A Közösség NAÜ-ben betöltött szerepének megerősítéséből az Euratom tagállamok is profitálnának, mivel közösségi szinten összehangolt álláspontjukkal még nagyobb befolyást tudnának gyakorolni a NAÜ-ajánlások és -előírások kidolgozására.

A megerősített státusz következtében harmadik országok az összes Euratom tagállamot képviselő egységes testülettel folytathatnának tárgyalásokat, amely egyedülálló, közel 50 éves szakmai tapasztalattal rendelkezne a Közösség által neki átengedett felelősségi területeken. A biztosítékok területén folytatott együttműködés, ahol a Közösség kizárólagos hatáskört kapott, például megmutatta, hogy az Euratom szakmai tapasztalata mind a harmadik országok, mind a NAÜ számára hozzáadott értéket képvisel. Az Euratom ennek megfelelően képes lesz tagállamai álláspontjának képviseletére a kizárólagos hatáskörébe tartozó ügyekben.

4. Az Euratom NAÜ-ben betöltött státuszának megerősítési folyamata

Az Euratom NAÜ-ben betöltött státuszának módosítása önmagában alapvetően legalább két ok miatt jelent bonyolult vállalkozást: a) érinti a tagállamokat, különösen ha ez a NAÜ szavazati jogok Euratom részére történő átadását jelentené; b) szükség lenne hozzá a NAÜ alapokmányának módosítására, amely a NAÜ-n belül hosszas ügyrendi és ténybeli vitákkal járna.

A fenti problémákat tovább bonyolítja az a tény, hogy a tagállamok és a harmadik államok nem egyszerűen önmagában állóan fogják értékelni az Euratom pozíciójának megerősítésére vonatkozó kérést, hanem annak tágabb összefüggésében, hogy az Európai Közösség (EK) milyen pozíciókkal rendelkezik az ENSZ-család különböző szervezeteiben és testületeiben.

Kétségtelenül az a Bizottság egyik hosszú távú célja, hogy az ENSZ különböző szervezeteiben és testületeiben esetről esetre javítsa az EK pozícióit a jelenlegi megfigyelői státuszhoz képest, amennyiben a Közösség hatáskörei ezt biztosítják. Ez a politika sok esetben sikeresnek bizonyult. Kiemelendő, hogy sikerült elérni a teljes jogú tagságot az Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezetben (FAO) és a Codex Alimentarius Bizottságban, míg a teljes körű részvételi jogot a Fenntartható Fejlődés Bizottságában.

A Bizottság ugyanakkor annak a ténynek is tudatában van, hogy a NAÜ munkájának jórészt műszaki jellege ellenére az Ügynökség egyszersmind rendkívül kényes politikai és biztonsági kérdések megvitatására szolgáló fórum is. Ez az eset áll elő például, ha a viták leszerelési kérdésekre is kiterjednek, amint az a Kormányzótanács legutóbbi Iránnal kapcsolatos határozata[16] esetében történt. Jelenleg a leszerelés és a hasonló kérdések a „második kosárba” tartoznak, ami azt jelenti, hogy a nemzeti felelősség elsőbbséget élvez a közösségi szabállyal szemben. Ebben az értelemben fontos hangsúlyozni, hogy a Közösség a NAÜ azon tevékenységi területeire korlátozódóan törekszik megerősített státuszt megvalósítani, amelyek a fentiekben is említetteknek megfelelően a Közösség hatáskörébe tartoznak.

Mivel a Közösség NAÜ-n belüli pozíciójának megerősítésére irányuló folyamat politikai jellegű, továbbá bonyolult és hosszas tárgyalásokat von maga után a Bizottság és az EU-tagállamok, illetve a NAÜ és annak tagsága között, a következő kétlépcsős módszerre született javaslat:

- A Bizottság először kezdjen megbeszélést az EU tagállamokkal a Tanácsban, illetve a NAÜ-vel és annak tagjaival annak érdekében, hogy a fenti megfontolásokat figyelembe véve biztosítsa a szükséges szakértői munkakapcsolatokat, illetve tájékoztatási tevékenységeket;

- másodszor, ezen megbeszélések alapján a Bizottság terjesszen elő javaslatot a Tanácsnak azon irányelvek megvitatására, amelyek célja a) az Euratom NAÜ-ben betöltött státuszának megerősítéséről szóló vita; b) a NAÜ alapokmányának megfelelő módosítása.

5. Következtetések

A Közösség NAÜ-n belüli megfigyelői szerepe felveti az előző fejezetben ismertetett problémákat és hiányosságokat. A Közösség álláspontja összhangjának és hatékonyságának biztosításához szükségessé vált a közösségi pozíció megerősítése. A Közösség nukleáris területre vonatkozó hatásköreit figyelembe véve indokolt a NAÜ-n belüli megerősített státusz. A végső célkitűzés továbbra is a Közösség ügynökségen belüli taggá válása.

Ennek megfelelően a Közösség a hatáskörébe tartozó ügyekben egyenjogúságra törekszik a NAÜ-ben tagsággal rendelkező államokkal a tekintetben, hogy

a) tárgyalások alkalmával vagy a NAÜ testületeinek ülésein kifejtse álláspontját,

b) a Közösség hatáskörébe tartozó ügyekben a tagállamok nevében szavazzon,

c) saját jogán kifejezhesse a NAÜ égisze alatt létesített eszközökből származó jogok és kötelezettségek vállalására vonatkozó szándékát.

A fentiek figyelembe vételével a Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy hagyja jóvá a Bizottság által a NAÜ-vel folytatandó megbeszélések megkezdését, melyek célja:

a) a Közösség NAÜ-ben betöltött pozíciójának erősítésére szolgáló lehetőségek felmérése,

b) az e célból a NAÜ alapokmányán és egyéb belső szabályain végrehajtandó összes szükséges módosítás azonosítása.

A Bizottság folyamatosan tájékoztatni fogja a Tanácsot a tárgyalások előrehaladásáról. Ha sikerült megtalálni a kielégítő megoldást, a Bizottság kérni fogja a Tanácsot, hogy adjon felhatalmazást tárgyalások folytatására a NAÜ-nél betöltött új státuszról, illetve az utóbbi alapokmányán végrehajtandó összes szükséges módosításról.

6. Melléklet

Bizottsági munkadokumentum. A Bizottság Tanácsnak szóló, az Európai Atomenergia Közösség Nemzetközi Atomenergia Ügynökségnél betöltött helyzetének erősítésére vonatkozó közlemény mellékletei.

[1] Az IAEA és feladatai rövid ismertetését a 3. melléklet tartalmazza.

[2] A 2006 januári állapot szerint 139 tagállam van, amely magában foglalja az Euratom mind a 25 tagállamát.

[3] A Szerződés 1. fejezete.

[4] A Szerződés 3. fejezete.

[5] A jogszabályok teljes jegyzéke megtalálható a 4. mellékletben.

[6] COM/2003/0032 végleges, a Bizottság 2004-ben módosító javaslatokat fogadott el (COM(2004)526)

[7] A Szerződés 6. cikke.

[8] A Szerződés 7. fejezete.

[9] A 2005. február 8-i 302/2005/Euratom bizottsági rendelet az Euratom biztosítéki rendelkezéseinek alkalmazásáról.

[10] A Bíróság 1978. november 14-i ítélete, 1/78. sz. ítélet.

[11] Az 1971. március 31-i 22/70 sz. Bizottság kontra Tanács ítélet, EBHT 1971., 263. o. („AETR-ügy”)

[12] Az 1977. április 26-i 1/76. sz. vélemény, Egyezménytervezet a belföldi vízi utakon közlekedő hajók leszerelési alapjának létrehozásáról, EBHT 1977., 741. o.

[13] Jacobs főtanácsnok 2001. december 13-án adott véleménye, C-29/99.sz. ügy. Európai Bírósági Határozatok Tára 2002., I-11221.o.

[14] HL L 329, 1975.12.23, 28.o.

[15] A tapasztalatok alapján a NAÜ sokkal inkább hajlamos figyelembe venni a Közösség álláspontját, ha ezt a Bizottság képviseli, mintha az érveket csak a tagállamok adnák elő.

[16] GOV/2005/77 sz. határozat, 2005. szeptember 24.