Brüsszel, 27.01.2005

COM(2005)13 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

A 2004/2005-ös Közös foglalkoztatási jelentés tervezete

{SEC(2005)67}

ÖSSZEFOGLALÁS

A Közös foglalkoztatási jelentés jelen tervezete a „végrehajtási csomag” részét képezi és a lisszaboni stratégia félidős értékelésére tekintettel a Bizottság 2005-ös tavaszi jelentéséhez kapcsolódik. Válaszként szolgál a 2004-es tavaszi Európai Tanács azon felkérésére, hogy a Tanács és a Bizottság összefoglaló jelentést nyújtson be a 2005-ös ülésre az európai foglalkoztatási irányvonalak és tanácsi ajánlások végrehajtásáról.

A korábbi munkaerőpiaci reformok megerősítették a foglalkoztatás gazdasági visszaeséssel szembeni ellenállóképességét. Néhány viszonylag szegényebb tagállamban a felzárkózással kapcsolatos tényezők szintén szerepet játszottak a munka termelékenységének növelésében. Ezenkívül az utóbbi időben csak kismértékű előrelépés történt az európai foglalkoztatási stratégia három célkitűzésének megvalósítása terén, amelyek nevezetesen a teljes foglalkoztatás, a munka minőségének és termelékenységének javítása, valamint a társadalmi kohézió és befogadás megerősítése.

- Az általános foglalkoztatási ráta 63 %-on stagnált, annak ellenére, hogy a nők, és az utóbbi időben az idős korú munkavállalók foglalkoztatási rátája folyamatosan nőtt. A 2010-re kitűzött 70 %-os lisszaboni cél elérése egyre nagyobb kihívásnak tűnik. Az idős korú munkavállalók foglalkoztatási rátája, amely 2003-ban éppen hogy meghaladta a 40 %-ot, van a legtávolabb a 2010-re kitűzött 50 %-os szint elérésétől, ugyanakkor lassult a kitűzött 60%-os női foglalkoztatási ráta elérése felé haladás üteme.

- A munka termelékenységének növekedése drámaian visszaesett. Sürgős e tendencia visszafordítása. A munka minőségének javítása terén az előrelépés vegyes. A munka minősége és termelékenysége közötti pozitív kölcsönhatások nem kerültek teljes mértékben kihasználásra.

- A gazdasági visszaesés élesebben vetette fel a társadalmi integrációs problémákat, a bővítés pedig fokozta az EU-n belüli helyzet összetettségét és eltérőségét a nemzeti és regionális szintű foglalkoztatás és munkanélküliség területén .

Az EU-nak az a képessége, hogy egyidejűleg lendítse fel a foglalkoztatás és a termelékenység növekedését a további strukturális reformoktól függ, nemcsak a munakerőpiacon, hanem a szolgáltatói, termék- és pénzügyi piacon is. Ezt jelen pillanatban az alacsony hazai kereslet és a globális egyensúlyhiányhoz kapcsolódó makrogazdasági kiigazítások gátolják.

A munkaerőpiacot illetően szükségszerű a munka termelékenységének fokozása és különösen az idős korú munkavállalók foglalkoztatási szintjének növelése. Ez a jelentés megerősíti a Foglalkoztatási Munkacsoport jelentésének következtetéseit, amelyek értelmében a fellépéseknek négy prioritásra kell irányulniuk: a munkavállalók és a vállalkozások alkalmazkodóképességének erősítése, minél több ember ösztönzése a munkaerőpiacra való belépésre és ott maradásra; az emberi tőkébe és az egész életen át tartó tanulásba történő több és hatékonyabb beruházás; a reformok eredményesebb végrehajtásának biztosítása a felelősségteljesebb kormányzás révén. Elkészült a specifikus ajánlásokat kapott tagállamok irányvonalakra adott szakpolitikai válaszainak értékelése. Ez nem jelenti azonban a vonatkozó területek átfogó politikáinak vagy rendszereinek az értékelését.

A foglalkoztatási irányvonalak és ajánlások megvalósítása érdekében tett tagállami szakpolitikai válaszlépések a következő területeken a legmarkánsabbak:

- A munka kifizetődővé tételének pénzügyi ösztönzői

- Munkaügyi szolgáltatások reformja

- Az egész életen át tartó tanulási stratégiák megtervezése és megújítása

- Üzleti vállalkozások létrehozásának és fejlesztésének megkönnyítése

Jelentős válaszlépések történtek a következő területeken is:

- A foglalkoztatás szempontjából kedvező bérezés és a munkaerőhöz kapcsolódó egyéb kiadások biztosítása

- A biztonsággal együttjáró rugalmasság előmozdítása a munkaerőpiacon - bár a szegmentáció veszélye még mindig fennáll

- Gyermekgondozás és egyéb gondozói szolgáltatások előmozdítása a nők munkaerő-piaci részvételének ösztönzése érdekében

- Az aktív munkaerő-piaci politikák erősítése - bár az e téren kifejtett erőfeszítések elégtelennek tűnnek tekintettel az a növekvő munkanélküliségre, elsősorban a fiatalok körében

- A munkaeőpiacon hátrányos helyzetű emberek helyzetének kezelése

Kevésbé hatékony válaszlépések történtek a következő területeken:

- Aktív öregedési stratégiák kidolgozása

- A humán tőkébe való befektetés szintjének, hatékonyságának és részesedésének javítása, amely magában foglalja az iskolai lemorzsolódás csökkentését és az alacsony képzettségűek képzéseken való részvételének emelését

- A nemek közötti jövedelmi különbségek megszüntetése

- A be nem jelentett munkavégzés visszaszorítása

- A gazdaság szerkezetátalakításának előrejelzése és irányítása

Az EU foglalkoztatási prioritásai és azoknak a tagállamok által történő végrehajtása közötti rést át kell hidalni. Elsőrendű fontosságú, hogy a tagállamok kormányai osztozzanak az EU célkitűzéseiben és erősítsék azt az általános meggyőződést, miszerint szükséges az EU elkötelezettségeit nemzeti és helyi szinten cselekedetté alakítani. Ebben az összefüggésben a reformok megvalósítása érdekében létrehozott partnerség, a nemzeti előirányzatok és megfelelő pénzügyi támogatás elengedhetetlen.

A Nemzeti foglalkoztatási akcióterveknek (a továbbiakban: akciótervek) nagyobb politikai legitimitással kell rendelkezniük és a döntéshozatali folyamat szerves részét kell képezniük. Sok új tagállam válsza egyértelműen biztató e tekintetben. Az akcióervek átláthatóságát és láthatóságát tovább kell fokozni annak érdekében, hogy azok a kölcsönös tanulást szolgálják mind a tagállamokon belül, mind pedig az egész EU-ban.

Az európai foglalkoztatási stratégia vezető szerepet játszik a lisszaboni stratégia foglalkoztatásra vonatkozó célkitűzéseinek végrehajtásában. Ezt a tényt láthatóbbá kell tenni. A félidős értékelés lehetőséget teremt az európai foglalkoztatási stratégia jelentőségének minden szinten történő hangsúlyozására, a koordinációs folyamat egyszerűsítésére és a végrehajtásra irányuló nagyobb összpontosítás elérésére.

1. A 2004/2005-ÖS KÖZÖS FOGLALKOZTATÁSI JELENTÉS SZEREPE

A 2003/2004-es közös foglalkoztatási jelentés és a Foglalkoztatási Munkacsoport jelentésének közzétételét követően[i] a 2004-es tavaszi Európai Tanács az európai foglalkoztatási stratégia végrehajtásában történő valós előrelépésre tett felszólítást. Az Európai Tanács bejelentette az előrelépés felülvizsgálatára vonatkozó szándékát és ezzel kapcsolatosan összefoglaló jelentést kért 2005-ös ülésére. A lisszaboni stratégiával foglalkozó magas szintű csoport hangsúlyozta az ajánlások végrehajtására való koncentrálás szükségességét.

A 2004 őszén benyújtott, a foglalkoztatási irányvonalakon és ajánlásokon alapuló akciótervek képezik e jelentés fő forrását. Az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén csatlakozott tagállamok első alkalommal nyújtották be akcióterveiket. A Bizottság szervezeti egységeinek munkadokumentumában, amely ehhez a jelentéshez kapcsolódik, részletesebb értékelés található a foglalkoztatás területén elért eredményekről és a végrahajtási intézkedések előrehaladásáról.

Ez a jelentés a Bizottság „végrehajtási csomagjának” szerves részét képezi, és magában foglalja az átfogó gazdaságpolitikai irányvonalakról és a belső piaci stratégiáról szóló végrehajtási jelentéseket, amelyek hozzájárulnak majd a lisszaboni stratégia 2005-ben esedékes félidős értékeléséhez.

2. GAZDASÁGI KONTEXTUS ÉS AZ EU FOGLALKOZTATÁSI CÉLKITŰZÉSEI ELÉRÉSÉNEK IRÁNYÁBA TÖRTÉNŐ ELŐRELÉPÉS

Az európai foglalkoztatási stratégia keretén belül a tagállamok elkötelezték magukat, hogy kiegyensúlyozott módon segítenek elő három átívelő és egymáshoz kapcsolódó célkitűzést: teljes foglalkoztatottság, a munka minősége és termelékenysége, társadalmi kohézió és befogadás.

Az 1997–2001-es időszak kedvező gazdasági fellendülését követően a munkaerőpiac helyzetét a gazdasági visszaesés befolyásolta; lassult az EU foglalkoztatási célkitűzései elérésének irányána való előrelépés üteme[ii]. A gazdasági talpraállás nélkülözhetetlen, azonban nem elegendő. Európa gazdasági ereje attól függ, mennyire képes egyidejűleg fellendíteni a foglalkoztatás és és termelékenység növekedését. Ez pedig a további strukturális reformoktól függ, nemcsak a munakerőpiacon, hanem a szolgáltatói, termék- és pénzügyi piacon is.

A munkaerőpiac működésének hatékonyabbá tétele, a munka minőségének javítása, a társadalmi kirekesztés felszámolása, valamint a regionális különbségek feltartóztatása elengedhetetlen tényezők minél több ember foglalkoztatásba vonzásához és foglalkoztatásban tartásához, valamint a termelékenység fokozásához. Az EU-nak fokoznia kell erőfeszítéseit és teljes mértékben ki kell aknáznia az EU három foglalkoztatási célkitűzése között meglévő, valamint az európai foglalkoztatási stratégia és a társadalmi befogadás területén megvalósítandó intézkedés közötti pozitív kölcsönhatásokat.

A TELJES FOGLALKOZTATÁS ELÉRÉSE

Ahhoz, hogy az EU 2010-re elérje a kitűzött 70 %-os foglalkoztatotási szintet, Európának még 22 millió munkahelyet kell létrehoznia. Az EU 2005-re nem fogja elérni a köztes célként kitűzött foglalkoztatási szintet (67 %), és sokkal pozitívabb tendenciák hiányában a 2010-re kitűzöttet sem.

Az elnyúló gazdasági visszaesés következtében az általános foglalkoztatási ráta a 25 tagú EU-ban 2003-ban 63 %-os szinten állapodott meg (55 % a nők, 40 % az idősek esetében). A korábbi munkaerő-piaci reformok azonban megerősítették a foglalkoztatás ellenállóképességét. Számokban kifejezve a nemrégiben tapasztalt visszaesés alkalmával a 15 tagú EU-ban nem veszett el munkahely, míg az 1992–1993-as recesszió idején több mint 3 millió munkahely szűnt meg. Az új tagállamokban az utóbbi évek folyamán a gazdasági növekedés üteme viszonylag erős volt, ám ezt továbbra is a termelékenység erős növekedése határozza meg, ugyanakkor a foglalkoztatás bővülése csak nagyon szerény vagy negatív volt.

1. táblázat: Általános foglalkoztatási ráták

A növekedés üteme 1997 óta 2003-as ráták (%) | Lassú | Átlaghoz közeli | Gyors |

< 70 | DK | SE, UK | NL |

65–70 | AT, CY, DE, PT | FI, IE |

< 65 | CZ, EE, LT, MT, PL, SI, SK | BE, EL, FR, LU, LV | ES, HU, IT |

A nők foglalkoztatási rátája tovább javult 2003 folyamán, igaz lassúbb mértékben. A 60 %-os cél eléréséhez a női foglalkoztatási ráta 1997-től számított átlagos éves növekedését 2010-ig minden évben tartani kell.

2. táblázat: A nők foglalkoztatási rátái

A növekedés üteme 1997 óta 2003-as ráta (%) | Lassú | Átlaghoz közeli | Gyors |

< 60 | DK | AT, FI, PT, SE, UK | CY, NL |

55–60 | CZ, EE, LT, SI | DE, FR, LV | IE |

< 55 | MT, PL, SK | BE, EL HU | ES, IT, LU |

A szemmel látható javulás ellenére az idősek 50 %-os foglalkoztatási rátájának elérése még mindig távol van. A ráta jelentős javulása nélkül , a kitűzött 70 %-os általános foglalkoztatási arány nem lesz elérhető.

3. táblázat: Az idős korú (55–64 éves)munkavállalók foglalkoztatási rátái

A növekedés üteme 1997 óta 2003-as ráta (%) | Lassú | Átlaghoz közeli | Gyors |

< 50 | CY, EE | PT, SE | DK, UK |

40-50 | EL | CZ, ES, LT | FI, IE, LV, NL |

< 40 | AT, DE, PL, SI, SK | BE, IT, LU, MT | FR, HU |

A gazdasági talpraállás felgyorsult az EU-ban, azonban a foglalkoztatottság növekedése lassú volt 2004-ben, és 2005-ben is csak szerény eredmények várhatók e téren. A magasabb szintű foglalkoztatási növekedéshez – ugyanúgy, mint a gazdasági növekedéshez –való visszatérés elsősorban a belső és külső kereslet alakulásától függ, azonban az USA gazdaságának kiegyensúlyozatlansága fékezheti ezt a folyamatot.

A MUNKA MINŐSÉGÉNEK ÉS TERMELÉKENYSÉGÉNEK JAVÍTÁSA

Jóllehet a munka termelékenységének növekedése elengedhetetlen az EU versenyképessége és a fenntartható növekedés szempontjából, e téren az EU 15 tagországában számottevő visszaesés következett be. A 90-es évek elején az EU teljesítményben felülmúlta az USÁ-t, azonban a 90-es évek közepétől ez a folyamat ellenkező irányba fordult. Míg az USA képes volt az erős foglalkoztatási és termelékenységi növekedés párosítására, addig az EU-ban a foglalkoztatás növekedése a termelékenység növekedésének visszaesésével jár együtt. Ebben valószínűleg szerepet játszott a munkavállalóknak az alacsonyabb termelékenységi szintű ágazatokban történő belépése, azonban a temelékenység visszaesése arra enged inkább következtetni, hogy az EU gazdasága olyan alapvető nehézségekkel küzd, amelyek megakadályozzák az innováció ösztönzését és hasznosítását.

4. táblázat: GDP, foglalkoztatás és a munka termelékenységének növekedése (éves átlagok)

1990-1996 EU15 US | 1997-2000 EU15 US | 2001-2003 EU15 US |

1. GDP | 1.5 3 | 3.2 4.1 | 1.0 2.5 |

2. Foglalkoztatás | -0.4 1.6 | 1.9 2.1 | 0.4 0.5 |

3. A munka termelékenysége (dolgozónként) | 1.9 1.7 | 1.3 2.0 | 0.6 2.9 |

4. A munka óránkénti termelékenysége | 2.2 1.3 | 1.9 1.4 | 1.1 3.3 |

A termelékenységi szintek és a dinamizmus jelentősen változik az EU-n belül, az azonban nyilvánvaló, hogy az új tagállamok egyre inkább behozzák lemaradásukat e téren.

5. táblázat: a munka termelékenységének növekedése és szintjei (foglalkoztatottanként)

Az egy foglalkoztatottra jutó reál GDP átlagos éves növekedési rátája (1997-2003) Az egy foglalkoztatottra jutó vásárlóerő-paritáson számított GDP 2003-ban (EU25= 100) | Alacsony | Közepes | Magas |

≥ 110 | IT | AT, FI, BE, FR, LU, NL | IE |

75–110 | ES | DE, DK, SE, UK | CY, EL, MT |

50–75 | PT | CZ, HU, PL, SI, SK |

≤ 50 | EE, LV, LT |

Bár a termelékenység és a munka minősége között pozitív kapcsolat van, a munka minőségének javítása terén elért haladás az utóbbi időben vegyes volt. A munkaerőpiacon belüli átmeneti modellek és a be nem jelentett munkavégzés elterjedése változó képet mutat és több tagállamban a munkaerőpiac szegmentációja figyelhető meg. Nagy eltérések vannak a férfiak és a nők átlagos keresete között; a nemek közötti átlagos fizetési különbség évekig 16 %-os maradt. A felnőtt korosztály képzésekben való alacsony részvétele aggodalomra ad okot, és éppen azoknak van a legkisebb esélyük a képzésekben való részvételre (alacsony képzettségűek, idős korú munkavállalók, KKV-munkavállalók), akiknek a legnagyobb szükségük lenne rá. Bár csökkenő mértékben, a munkahelyi balesetek száma továbbra is magas, és az előrelépés e téren egyenetlen.

A TÁRSADALMI KOHÉZIÓ ÉS BEFOGADÁS MEGERŐSÍTÉSE

A gazdasági visszaesés következtében a munkanélküliség szerény mértékben növekedett. Az 1997-től folyamatosan csökkenő tartós munkanélküliség újbóli növekedésnek indult és riasztó jelzések vannak a fiatalok, az alacsony képzettségűek és más sérülékeny csoportok, mint például a fogyatékkal élő személyek, bevándorlók és kisebbségek (akiknek összetett hátrányokkal, köztük a megkülönböztetés veszélyével kell szembesülniük) munkába állási kilátásainak rosszabbodásáról.

A munkaerőpiacról kiszorultak integrációjára nagyobb hangsúlyt helyezve kellene ezeket a tendenciákat ellensúlyozni, különösen az aktív munkaerő-piaci politikákat, a szociális védőhálót és a szociális szolgáltatásokhoz való hozzáférést ötvöző szakpolitikák megvalósításával.

Bár a munkaviszony megléte nyújtja a társadalmi kirekesztés elleni leghatékonyabb védelmet, a 25 tagú EU-ban a szegénység által veszélyeztetett emberek körübelül ¼-e rendelkezik munkahellyel. A társadalmi befogadás kulfontosságú eleme a minőségi foglalkoztatáshoz, beleértve a képzéshez való hozzáférés előmozdítása, valamint olyan jövedelem, amely lehetővé teszi a foglalkoztatásban és a társadalomban való teljes részvételt.

A bővítés a társadalmi kohézió kérdését még időszerűbb kihívássá tette. A regionális szintű foglalkoztatási és a munkanélküliségi egyenlőtlenségek továbbra is széleskörűek, több régióban rendkívül magas munkanélküliség aránnyal. Azokban a régiókban, ahol a foglalkoztatási szint alacsony, általában a termelékenységi szint is alacsonyabb.

3. AZ IRÁNYVONALAK ÉS AJÁNLÁSOK VÉGREHAJTÁSA

A 2004-es tanácsi ajánlások a Foglalkoztatási Munkacsoport által meghatározott négy cselekvési prioritás köré csoportosulnak. Ez a fejezet a közelmúltban végbement legfontosabb eredményekről ad áttekintést. A jelentéshez csatolt I. melléklet a tagállamok által az ajánlásokra adott szakpolitikai válaszlépések alapján összeállított értékelést összegzi. Az értékelés a tagállamoknak címzett különleges ajánlások végrehajtására vonatkozik a különböző kategóriákban és nem az adott kategóriához tartozó általános politika vagy rendszerek értékelését tükrözi.

3.1 A MUNKAVÁLLALÓK ÉS A VÁLLALKOZÁSOK ALKALMAZKODÓKÉPESSÉGÉNEK NÖVELÉSE

A biztonsággal együttjáró rugalmasság előmozdítása a munkaerőpiacon

A tagállamok egyre nagyobb mértékben igyekeznek megteremteni a rugalmasság és biztonság közötti egyensúlyt, gyakran a szociális partnerekkel folytatott megbeszélések révén. A társaságok és az egyének igényeihez való jobb alkalmazkodás a munkaidő megfelelő alkalmazása révén történik. Finnországban és Svédországban a munkaszervezés korszerűbbé tétele került kihangsúlyozásra. A munkaerőpiac szegmentációjára azonban nem fordítottak kellő figyelmet az EU tagországai, és a szerződéstípusok, a foglalkozási kategóriák és a korcsoportok közötti különbségek számottevőek. Különösen sok teendő van még a munkaszervezés javítása, a mobilitás és a munkaerőpiacon belüli átmenet megkönnyítése területén, elsősorban a fiatal korosztályok esetében.

Tíz tagállam kapott különleges ajánlást a munkajog korszerűsítésére vonatkozóan. Az új tagállamok többségében folyamatban van a munkaidőbeosztás és a munkaszerződési formák sokféleségének bevezetése. Bár a részmunkaidőben történő munkavállalás vonzerejének emelése egyre inkább prioritásnak számít, kihasználtsága a lehetőségek alatt marad. Portugáliában a munka törvénykönyve reformjának végrahajtása lehetőséget nyújt a határozott időre kötött munkaszerződések és az önfoglalkoztatás hatékonyabb ellenőrzésére. Spanyolországban a határozott időre kötött munkaszerződések nagy aránya olyan probléma, amit szociális párbeszéd keretében a standard munkaviszonyok védettségi szintjének kiigazításával azok vonzóbbá tétele érdekében szükséges megoldani a közeljövőben. Olaszországban a munkaerőpiac szegmentációjának megelőzésére és feltartóztatására irányuló reformok nagy része még végrehajtásra vár. A politikai válaszadás éppen csak elkezdődött Franciaországban. .

Három tagállam kapott különleges ajánlást a munkaszervezés korszerűsítésére és az innováció elterjesztésére vonatkozóan. Ez továbbra is jelentős kihívás, elsősorban a KKV-k esetében. A számottevő előrelépés szempontjából elengedhetetlen a szociális partnerek bevonása. A munkakörülmények javítását célzó intézkedésekről készült jelentések általában gyengék, noha a munkahelyi biztonság és egészségvédelem, valamint a munkahelyi balesetek[iii] területére irányuló nemzeti célkitűzések üdvözlendőek.

A vállalkozásfejlesztési megkönnyítése

A tagállamok összességében véve megfelelő fellépéseket tettek a vállalkozói környezet javítására, figyelmüket elsősorban az új vállalkozások létrehozásával járó adminisztrációs terhek csökkentésére és szabályozási akadályok elhárítására fordítva, kisebb mértékben pedig a meglévő vállalkozások terjedésére és fenntarthatóságára. Dánia, Hollandia és Svédország együttműködtek a rendelkezések következtében fennálló adminisztrációs terhek felmérésében.

Tíz tagállam kapott különleges ajánlást. Egyablakos ügyintézőhelyek létrehozása, az internetes szolgáltatások és vállalkozási tanácsadói támogatások fejlesztése terén történtek előrelépések, gátló tényező azonban a finanszírozási lehetőségekhez való hozzájutás nehézkessége, valamint az innovációba, a kutatásba és a fejlesztésbe történő beruházások alacsony foka. Annak ellenére tehát, hogy a legtöbb tagország intézkedéseket fogadott el a vállalkozói szellem és az önfoglalkoztatás előmozdítására, az eredményeket javítani kell. Ezenkívül az adminisztratív terhek mérséklésére irányuló prioritást teljes mértékben végre kell hajtani, elsősorban a munakerő-felvételi folyamat gördülékenyebbé tétele révén.

A munkaerő költségének foglalkoztatásbaráttá tétele

A bérek általános alakulása 2003/2004-ben arányban állt a termelékenység és az árstabilitás középtávú változásaival, és tovább folytatódtak az erőfeszítések a munkaerő nem bérjellegű költségeinek csökkentésére vagy fenntartására.

Kilenc tagállam kapott különleges ajánlást a bérpolitika változásaira és a bérmegállapodási rendszerekre vonatkozóan. Ezekben az országokban történtek ugyan lépések a helyes irányba, ám ezeket az előrelépéseket továbbra is figyelemmel kell kísérni. Annak ellenére, hogy Spanyolország és Olaszország felszólítást kapott béralakulás mechanizmusának áttekintésére, ezekben az országokban nem történtek kezdeményezések, hanem a felelősség a szociális partnerekre hárult. Németországban a kollektív szerződésekben engedélyezett rugalmasság kerül felhasználásra e területen.

Tizennégy tagállam kapott különleges ajánlást a munkaerő nem bérjellegű költségeinek csökkentésére vonatkozóan, elsősorban az alacsony bérezésűek esetében. Legtöbbjük intézkedéseket hozott, különösen a munkaadók által fizetett társadalambiztosítási járulékkal összefüggésben. Az előrelépés azonban ezen a területen továbbra is korlátozott, elsősorban számos új tagállamban.

A gazdaság szerkezetátalakításának előrejelzése és irányítása

Több akcióterv hangsúlyozza a szerkezetátalakítás pozitív irányításának szükségességét, elsősorban a tömeges elbocsátások vonatkozásában, azonban ennél sokkal több a teendő. Intézkedések vannak folyamatban, annak érdekében, hogy javuljon a hatóságok felkészültsége, és így az ilyen helyzetek előrejelzése és az azokra adott fellépés összehangoltan történjen. Szlovéniában úgynevezett munkaalapok létrehozására került sor, amelyek szolgáltatásokat kínálnak az elbocsátás veszélyének kitett munkavállalók részére.

Öt tagállam kapott különleges ajánlást. Belgium, Franciaország és Portugália, váltakozó eredménnyel, ágazati és helyi szintű hatékony mechanizmusok végrehajtására hívták fel a szociális partnerek figyelmét.

A be nem jelentett munkavégzés bejelentetté való átalakítása

A be nem jelentett munkavégzés bejelentetté való átalakítása érdekében tett erőfeszítések nem egységesek. Franciaország különösen aktív a be nem jelentett munkavégzés természetének feltérképezésében.

Nyolc tagállam kapott különleges ajánlást. Kezdeti előrelépések történtek Olaszországban és Lettországban. Aggodalomra ad okot több új tagállam érdektelensége e területen.

3.2 TÖBB EMBER ÖSZTÖNZÉSE A MUNKAERőPIACRA VALÓ BELÉPÉSRE ÉS OTT MARADÁSRA : A MUNKAVÁLLALÁS MINDENKI SZÁMÁRA TÉNYLEGES LEHETőSÉG LEGYEN

Az aktív munkaerő-piaci politikák erősítése

A munkanélküliek részére nyújtott megelőző szolgáltatások terén elért előrelépések változóak. Tíz tagállam teljesíti a tartósan munkanélküliek[iv] aktivizálására előirányzott 25 %-os arányt[v], bár Ausztriában, Dániában, Németországban, Franciaországban, az Egyesült Királyságban és Szlovéniában az aktivizálási intézkedésben résztvevők száma a tavalyinál alacsonyabb volt. Tíz tagállam elmulasztotta az összehasonlító adatok benyújtását[vi].

Húsz tagállam kapott különleges ajánlást a munkaügyi szolgálatok megújítására és az aktív munakerő-piaci politikában való részvétel fejlesztésére, valamint a hátrányos helyzetű emberek beilleszkedésének megkönnyítésére és a foglalkozási és földrajzi mobilitás előmozdítására vonatkozóan. A munkaügyi szolgálatok megújítása folyamatban van, azonban az aktív munkaerő-piaci politikában való részvétel ingadozó. Ez elsősorban a munkanélküliség csökkentése tekintetében nyugtalanító, különösen a fiatal korosztályok esetében.

A munka kifizetődővé tétele

A tagállamok jelentős válaszlépéseket tettek ezen a téren, de az eredmények vegyesek. Többen elkötelezték magukat amellett, hogy javítják az adóknak és szociális juttatásoknak a foglalkoztatásra kifejtett összetett hatását, valamint ezeknek az aktivizálási intézkedésekhez való viszonyát. Egyértelműbb kötelezettségvállalás történt a dolgozó szegények problémáinak megragadása terén a munkához kapcsolódó juttatások és magasabb minimálbérek biztosítása révén. A szociális juttatások rendszerén belül, beleértve a jogosultsági feltételek és a kapcsolódó pénzügyi ösztönzők területét (mint például a közlekedéshez és lakáshoz kapcsolódó költségeket), a munkavállalást ösztönző intézkedések javítására irányuló lépések kevésbé hatékonyak.

Tizenöt tagállam kapott különleges ajánlást. Legtöbbjük intézkedéseket hozott. Az új tagállamok némelyikében feltétlenül szükséges az előrelépés a be nem jelentett munka visszaszorítása vonatkozásában. A többiben a betegbiztosítási ellátások és fogyatékkal élők szociális juttatásainak rendszere szorul reformra.

A nők részvételének emelése

A nők foglalkoztatásának mértéke emelkedőben van, és a gyermekellátási és egyéb gondozói szolgáltatások terén is javulás tapasztalható. A nemek közötti jövedelmi különbségek továbbra is fennállnak, érdemleges intézkedések azonban nem történtek ezen a téren. A tagállamok fele rendelkezik statisztikai adatokkal[vii]. A nemek közötti esélyegyenlőség általános érvényesítésére csak Svédországban történtek lépések.

Hét tagállam kapott különleges ajánlást. A foglalkoztatás és a munkanélküliség területén fennálló nemek közötti különbségek megszüntetésére alig történtek lépések. Bár a nemek közötti jövedelmi különbségeket mindenhol komoly problémaként ismerték el, konkrét fellépések alig történtek. A munkavégzés és a családi élet összeegyeztetése mindenhol nagy figyelmet kap, azonban a férfiak és nők közötti egyenlő munkamegosztás nem valósul meg.

Az idősebb korosztályok aktivitására vonatkozó átfogó stratégia kidolgozása

Néhány előrelépés ellenére az EU messze áll az idősebb korosztályok esetében 2010-re kitűzött foglalkoztatási arány elérésétől és az ez irányú fellépések is elmaradnak a várakozástól. A foglalkoztatási arány az EU-ban meghaladja a 40 %-ot, azonban ez az arány néhány tagállamban makacsul alacsony, különösen a nők foglalkoztatását illetően.

A tagállamok többsége kapott különleges ajánlást. Nemzeti szinten történnek erőfeszítések az idősebb korosztályok aktivitására vonatkozó stratégiák meghatározására[viii], de ezek ahelyett, hogy a foglalkoztathatóságra és a fiatal kortól kezdődő, egész életen át tartó részvételre irányulnának, az adó- és nyugdíjrendszer töredékes reformjára vonatkoznak, így akadályozva meg a korai nyugdíjba vonulás lehetőségét. Úgy tűnik, Franciaország és Olaszország túlságosan bízik megelőző nyugdíjreformjainak hatásában. Belgium és Luxemburg pedig megelégedtek háromoldalú szociális párbeszédre vonatkozó javaslattétellel.

Bevándorlók és hátrányos helyzetűek integrációjának előmozdítása

A bevándorlók és hátrányos helyzetűek, mint például a kisebbségek és a fogyatékkal élők, potenciális ereje még mindig nem eléggé elismert, és a munkaerőpiacról való kirekesztésük továbbra is probléma.

Hat tagállam kapott különleges ajánlást. Néhány tagállam stratégiát dolgozott ki a hátrányos helyzetben levő csoportok munkaerőpiacon való fokozottabb részvétele érdekében. A bevándorlók és kisebbségek integrációja érdekében történtek különleges fellépések, elsősorban az asszimiláció és a munkaerőpiacra való belépés elsősegítése többek között nyelvtanfolyamok, írás-olvasás tanítás vagy pályaorinetáció biztosítása révén. A beilleszkedést illetően azonban gyakran az egyén viseli a felelősséget. A roma népességről és a bevándorlókról például gyakran az a vélemény, hogy ők maguk felelősek helyzetükért.

3.3 AZ EMBERI TőKÉBE ÉS AZ EGÉSZ ÉLETEN ÁT TARTÓ TANULÁSBA TÖRTÉNő TÖBB ÉS HATÉKONYABB BERUHÁZÁS

Az egész életen át tartó tanulási stratégiák és az emberi tőkébe történő beruházás fejlesztése

Az EU nem képes teljesíteni azt a követelményt, amelynek értelmében az emberi tőkébe történő beruházást növelni kell. Az akciótervek csak kevés rendszeres tájékoztatást közölnek az erőforrások szintjéről és hatékonyságáról. Az e területen történő állami beruházások csak szerény mértékben emelkedtek (a GDP 5,1 %-a a tizenöt tagú EU-ban). Ez a mérték a dániai 8,5 %-tól a görögországi és luxemburgi 3,9 %-ig terjed.

Svédország, Finnország és Dánia az EU összehasonlító eredményei szerint az átlag felett teljesít és az EU-átlaghoz képest jóval több beruházásra tesz vállalást. Ennek ellenkezőjére is akadnak példák. A negatív eredményeket elért tagállamokban kevesebb beruházás történik és az emberi tőke emelésére irányuló stratégiáik is fejletlenek.

Bár elismert tény, hogy a résztvevőknek osztozniuk kell a felelősségben, egyetlen tagállam sem alkalmaz valóban átfogó megközelítést a probléma megoldására. Néhányuk illetékek kivetésével ösztönzi a munkaadókat (különösen a KKV-k esetében) a beruházásra. Ágazatbeli alapokat használnak Belgiumban, Olaszországban és Hollandiában. Észtország, Írország, Szlovákia és az Egyesült Királyság adóreform megvalósítását mérlegeli.

Hét tagállam kapott különleges ajánlást. A fellépések nagyrészt még tervezési és fejlesztési fázisban vannak. Ezek végrehajtása sürgető, mivel ezen tagországok többségének még létre kell hoznia az egész életen át tartó tanulás lehetőségét mindenki számára biztosító rendszereket és eszközöket.

Az oktatásban és képzésben való részvétel és ellátás bővítése

A 2010-re elérendő EU-célkitűzés, miszerint a 22 évesek 85 %-a középfokú képesítéssel rendelkezzen, nagy kihívás. 2000 óta az EU-átlagban (2003-ban 76,7 %) alig történt változás. Nagyok az egyenlőtlenségek a szlovák 94,1 % és a máltai 43 % között. A végzettek száma szintén nagyon alacsony Spanyolországban, Olaszországban, Luxemburgban és Portugáliában.

Bár azon célkitűzés 2010-re történő megvalósításában, miszerint a felnőtt korosztály 12,5 %-a vegyen részt az egész életen át tartó tanulásban, történtek biztató előrelépések, még további erőfeszítésekre van szükség. A legtöbb tagországban a részvétel ösztönzésére további reformok bevezetése szükséges. 2001 óta (7,9 %) a részvételi arányok határozott emelkedést mutatnak a mai (2003) 9,3 %-ra. Azonban a részvételi arány különösen alacsony Csehországban, Görögországban, Olaszországban, Litvániában, Máltán, Portugáliában és Szlovákiában, és eltérések mutatkoznak kor és végzettségi fok szerint is.

A hátrányos helyzetű emberek helyzetének javítására irányuló elkötelezettség is hiányzik. Az egyetlen kivétel Svédország, ahol az önkormányzatok kötelesek középiskolai képzést biztosítani minden 20 éven aluli fiatalnak. Az ennél idősebbek a felnőttoktatásban folytathatják tanulmányaikat és jogosultak tanulmányi szabadság igénybevételére.

Húsz tagállam kapott különleges ajánlást. Cipruson a szakmai képzés reformja folyamatban van. Németország, ahol a szakmai gyakorlatot biztosító helyek száma nem elegendő, nemzeti megállapodást kötött az ipar képviselőivel annak biztosítására, hogy minden, szakmai gyakorlatra pályázó fiatal elhelyezkedhessen, Magyarország pedig bejelentette a felnőttoktatás pénzügyi támogatásának jelentős növelését.

Az iskolai lemorzsolódás csökkentése

Bár a probléma fontossága széles körűen elismert, a megoldására irányuló fellépések gyakran jelentéktelenek. A fellépések többsége a leghátrányosabb helyzetű diákok támogatására irányuló intézkedésekből áll az oktatási és képzési rendszeren kívül.

Tizenhét tagállam kapott különleges ajánlást. Az iskolai lemorzsolódás[ix] 2003-ra 15,9 %-ra csökkent, ami jóval magasabb a 2010-re kitűzött 10 %-os aránynál. Hét tagállamban[x] 2002 óta az arányok emelkednek. Az EU-célkitűzést megközelítő arányok elérése elsősorban a spanyolországi, olaszországi, máltai és lengyelországi előrelépéstől függ, ahol az iskolai lemorzsolódás jelentősen meghaladja az EU-átlagot. Jelentős hanyatlás történt azokban az országokban, ahol a lemorzsolódási arányok amúgy is a legmagasabbak, nevezetesen Portugáliában és Máltán (40 % feletti arányok).

3.4 A REFORMOK EREDMÉNYES VÉGREHAJTÁSÁNAK BIZTOSÍTÁSA A FELELőSSÉGTELJESEBB KORMÁNYZÁS RÉVÉN

Partnerség létrehozása a reformok megvalósítása érdekében

A lisszaboni stratégia és az európai foglalkoztatási stratégia célkitűzéseinek megvalósítása összehangolt fellépéseket és a szélesebb körű reformok szükségességének általános meggyőződését igényeli, különösen a gazdasági változások irányítását illetően. Az Európai Tanács felszólította a tagállamokat a reformok megvalósítása érdekében letrehozandó partnerségek létrehozására. Bár a partnerségi megközelítés sok tagállamban létezik, Írország volt az egyetlen, amely a reformok érdekében történő partnerség létrehozását megemlítette akciótervében.

Az akció tervek szerepének és láthatóságának megerősítése

Ahhoz hogy az akciótervek hatékonyak legyenek, szükséges azok politikai legitimitása. A parlamentek részvétele nem elegendő, mivel nincs számottevő szerepük a jóváhagyási eljárásban; egyetlen kivételként Málta említhető. Ez lehet az egyik oka, amiért az akciótervek nem váltanak ki nagyobb érdeklődést vagy nem nyerik el a civil társadalom támogatását.

Az akciótervek elsősorban összegző jelentések. Nagyobb érdeklődésre tartanak számot sok új tagállamban, mivel ott általában előretekintőbbek és központi szerepet játszanak a politikai ciklusban.. Az akcióterveknek vonzóbbaknak és az elterjesztéshez hozzáférhetőbbeknek kell lenniük (például Belgiumban).

Nemzeti kötelezettségvállalások és célkitűzések meghatározása

A tagállamokat felkérték az EU-célkitűzéseket tükröző nemzeti célkitűzéseik meghatározására. 2004-ben pozitív előrelépések történtek Spanyolországban és hét új tagállamban[xi] a nemzeti foglalkoztatási célkitűzések megállapítását illetően. Kevesebb, mint a tagállamok fele állapított meg az idős korú munkavállalók foglalkozatási arányának növelésére irányuló célkitűzéseket. A munkaerőpiacot elhagyó munkavállalók korára vonatkozó célkitűzések már léteztek Franciaországban, Finnországban és Portugáliában, Ciprus pedig újat állapított meg. Sok tagállam az emberi erőforrás szintjének javítására irányuló célkitűzéseket állapított meg.

Megfelelőség, átláthatóság és költséghatékonyság a pénzügyi források elosztásában

A reformokat megfelelő pénzügyi eszközökkel és az állami alapok hatékony felhasználásával kell támogatni. A cselekvési tervek ezzel kapcsolatosan kevés tájékoztatást tartalmaznak. A főbb intézkedések érdekében tájékozatatást kell adni a tényleges kiadásokról, a megállapított költségvetésekről és az előrejelzésekről.

A tagállamoknak körülbelül a fele[xii].nyújt összehasonlító adatot az aktív munakerő-piaci politika kiadásairól, és – kisebb mértékben – az emberi erőforrásokba való beruházásról. Dánia és Ciprus a nemzeti adatokon alapuló elfogadható képet nyújt. Néhány tagállam[xiii] az iránymutatás lebontása szerint közli pénzügyi adatait. Az Európai Szociális Alap szerepe hangsúlyozott, azonban a beszámoló róla esetleges.

A kölcsönös tanulási programok hatékonyságának fejlesztése

A kölcsönös tanulás és a megosztott szakértelem a politikai döntéshozatal gazdagító elemei. Néhány tagállam összehasonlítja a foglalkoztatás területén elért eredményeit az EU-átlaggal és más országok eredményeivel. A cselekvési tervek csak ritkán idéznek más országok tapasztalatai alapján átvett lépéseket. Az EU új kölcsönös tanulási programja jó lehetőséget kínál e fontos tényező megerősítésére.

[i] A Közös foglalkoztatási jelentés azt vizsgálja, hogyan haladnak a tagállamok a Szerződés 128. cikke alapján elfogadott foglalkoztatási irányvonalak és ajánlások végrehajtásában. Az európai foglalkoztatási stratégiához kapcsolódó összes dokumentum, beleértve a Foglalkoztatási Munkacsoport jelentését, az EU iránymutatásait és ajánlásait, valamint a 2004-es Nemzeti foglalkoztatási akcióterveket, a következő Internetes címen érhető el: http://europa.eu.int/comm/employment_social/employment_strategy/index_en.htm

[ii] Az EU munkaerőpiacának jelenlegi alakulását és teljesítményét részletesen bemutató Foglalkoztatás Európában, 2004. című bizottsági elemzés a következő internetcímen található: (http://europa.eu.int/comm/employment_social/employment_analysis/employ_en.htm). A legfrissebb makrogazdasági mutatók az Európai Bizottság 2004 őszén közzétett gazdasági előrejelzésében, a következő internetcímen találhatók:

(http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/forecasts_en.htm). Az e jelentésben közzétett táblázatokhoz felhasznált források, illetve a táblázatok elkészítésének módszere a jelentést kísérő bizottsági munkadokumentumban kerül bemutatásra.

[iii] DK, CY, EL, FR, LV, PT és UK

[iv] BE, DE, ES, FI, IT, LU, LV, SE, UK és FR (a 2002-es adatok alapján)

[v] Az SI adatai megerősítendők

[vi] CY, CZ, EE, IE, MT, NL, PL, PT, SI, SK

[vii] AT, CY, EE, ES, FR, HU, IE, IT, LT, LV, PL, PT (Görögország nem erősítette meg a 2003-as cselekvési tervben megállapított célkitűzéseket)

[viii] CY, CZ, EE, FI, FR, LV, NL, PT, UK

[ix] Az alacsonyabb szintű középfokú vagy alacsonyabb végzettséget megszerzett és további képzésben részt nem vevő vagy a képzésről lemorzsolódó 18-24 év közöttiek aránya.

[x] BE, CZ, CY, DE, DK, ES, FR

[xi] CY, EE, HU, LT, LV, SI, SK

[xii] AT, BE, DE, ET, FI, FR, HU, IE, IT, LT, LV, PT, SE

[xiii] BE, ES, HU, IE, PL