•A közös agrárpolitika (KAP) támogatást nyújt azoknak a mezőgazdasági termelőknek, akik kötelezettséget vállalnak konkrét környezetvédelmi és éghajlat-politikai gyakorlatok vagy beruházások végrehajtására. Ez a politika emellett bizonyos környezeti és éghajlati feltételeket (jó mezőgazdasági és környezeti állapot, GAEC) is tartalmaz, amelyeket a mezőgazdasági termelőknek a KAP által biztosított jövedelemtámogatás esetében tiszteletben kell tartaniuk. Ezek a feltételek túlmutatnak a jogszabályi követelményeken. Bizonyos feltételek fontosak a talaj, például a gyepterületek és tőzeglápok tekintetében történő megkötés és a széntartalom védelmének szempontjából. Emellett a KAP segíthet a tanúsítás elterjedésében azáltal, hogy lefedi az előzetes beruházásokat, illetve előmozdítja a vonatkozó gyakorlatokat a mezőgazdasági üzemek szintjén. A szén-dioxid-eltávolítás uniós tanúsítási keretrendszere hozzá fog járulni a támogatott gyakorlatokkal összefüggő ÜHG-kibocsátás számszerűsítésének és a nemzeti földhasználati ágazat ÜHG-jegyzékeinek fejlesztéséhez. Az önkéntes piacok fejlesztése révén biztosítani tudja a szénkészletek hosszabb távú védelmét és a KAP által nem támogatott szárazföldi intézkedéseket. A tagállamok által kidolgozott nyilvános tanúsítási rendszerek kérelmezhetik az e javaslat szerinti uniós elismerést a szén-dioxid-eltávolítás uniós tanúsítási keretrendszerének alkalmazása érdekében, beleértve az ebben a javaslatban meghatározott tanúsítási módszereket. Ez a javaslat emellett lehetővé fogja tenni a szén-dioxidtól eltérő kibocsátások csökkentésének mint a szén-dioxid-eltávolítás járulékos előnyének közzétételét.

•A természet helyreállításáról szóló rendeletre vonatkozó javaslat azt a célt tűzi ki, hogy a helyreállítási intézkedések 2030-ra az EU szárazföldi és tengeri területeinek 20 %-ára, illetve 2050-re valamennyi helyreállításra szoruló ökoszisztémára terjedjenek ki. Számos szinergia van a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek – különösen a karbongazdálkodás – és a természet-helyreállítási intézkedések között. A szén-dioxid-eltávolítás javasolt tanúsítási keretrendszere hozzá fog járulni a helyreállítási célok eléréséhez és a természet helyreállításáról szóló rendeletben meghatározott kötelezettségek teljesítéséhez. Például a szén-dioxid-tárolást fokozó karbongazdálkodási tevékenységek hozzájárulhatnak azon kötelezettség teljesítéséhez, hogy nemzeti szinten biztosítsák az erdei ökoszisztémákban, továbbá a mezőgazdasági ökoszisztémák részét képező szántóföldek ásványi talajaiban a szervesszén-készlet növekvő tendenciáját. Támogathatják azt a kötelezettséget is, hogy helyreállítási intézkedéseket kell bevezetni a lecsapolt tőzeglápoknak minősülő, mezőgazdasági használatban lévő szerves talajok vonatkozásában. A természet helyreállításáról szóló rendeletre vonatkozó javaslat és ez a javaslat ezért megerősíti egymást, hozzájárulva mind az éghajlat-politikához, mind a biológiai sokféleséggel kapcsolatos szakpolitikákhoz.

Ez a javaslat összhangban van az Európa jövőjéről szóló konferencia végleges javaslataival is, különösen az 1. javaslattal, amelynek kifejezett célja „a szén-dioxid-eltávolítás megbízható, szilárd és átlátható szén-dioxid-elszámoláson alapuló tanúsításának bevezetése” (5. intézkedés). A Bizottság a környezetbarátabbá tételéről szóló, 2022. évi közleményében továbbá bejelentette, hogy az ÜHG csökkentésére irányuló ambiciózus intézkedések mellett a Bizottságnak az elkerülhetetlen kibocsátások semlegesítése és a nettó nulla ÜHG-kibocsátás 2030-ra történő elérése érdekében támaszkodnia kell a szén-dioxid-eltávolításra is.

A fenntartható szénkörforgásokról szóló, 2021. évi bizottsági közlemény hangsúlyozza egyrészt egy olyan üzleti modell lehetővé tételének fontosságát, amely jutalmazza a gazdálkodókat az ökológiai elvek teljes körű tiszteletben tartásával végzett szénmegkötésért („karbongazdálkodás”), másrészt annak fontosságát, hogy létre kell hozni a szén-dioxid innovatív technológiák révén történő leválasztásának, felhasználásának, tárolásának és szállításának uniós belső piacát. A közlemény a szén-dioxid-eltávolításra vonatkozó alábbi ambiciózus célok elérésére vonatkozó cselekvési tervet is meghatározza: 2028-ra valamennyi gazdálkodó számára hozzáférést kell biztosítani a hitelesített kibocsátási és eltávolítási adatokhoz a karbongazdálkodási gyakorlatok mérése érdekében, valamint jelenteni kell és el kell számolni az ipari tevékenységek révén leválasztott, szállított, felhasznált és tárolt valamennyi szén-dioxidot, 2030-ra a karbongazdálkodási megközelítéseknek hozzá kell járulniuk a –310 millió tonna szén-dioxid-egyenérték nettó elnyelésre vonatkozó LULUCF-cél eléréséhez, és az ipari technológiáknak 2030-ra évente legalább 5 millió tonna szén-dioxid-egyenértéket kell eltávolítaniuk.

Az elkövetkező évtizedekben jelentősen csökkenteni kell a globális üvegházhatásúgáz-kibocsátást annak érdekében, hogy a globális átlaghőmérséklet emelkedése 1,5 °C alatt maradjon. Ennek eléréséhez először javítanunk kell az épületek, a szállítási módok és az iparágak hatékonyságát, át kell térnünk a körforgásos gazdaságra, és jelentősen növelnünk kell a megújuló forrásokból előállított energia mennyiségét. Másodszor, újra kell hasznosítanunk a hulladékáramokból, a fenntartható biomasszaforrásokból vagy közvetlenül a légkörből származó szenet, hogy azt használjuk fosszilis szén helyett a továbbra is elkerülhetetlenül szénfüggő gazdasági ágazatokban, például szén-dioxid-leválasztással és -hasznosítással, valamint fenntartható szintetikus tüzelőanyagokkal. Ezzel párhuzamosan a karbongazdálkodásnak, az ipari eltávolítási tevékenységeknek vagy az olyan ágazatokból származó, nehezen csökkenthető kibocsátások kompenzálásával foglalkozó projekteknek, mint például a mezőgazdaság, a cementgyártás, az acélipar, a légi közlekedés és a tengeri szállítás, minden évben egyre nagyobb mennyiségű szén-dioxidot kell leválasztaniuk és eltávolítaniuk a légkörből a klímasemlegességi cél elérése érdekében.

•A megújulóenergia-irányelv olyan, a bioenergiára vonatkozó fenntarthatósági kritériumokat tartalmaz, amelyeket vagy az illetékes nemzeti hatóságok, vagy a Bizottság által elismert magántanúsítási rendszerek használnak. Ezek a rendszerek tanúsíthatnák azt is, hogy a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek megfelelnek-e az ebben a javaslatban ismertetett, a szén-dioxid-eltávolításra vonatkozó minőségi kritériumoknak.

E célból ez a kezdeményezés a szén-dioxid-eltávolítás uniós tanúsítási keretrendszerét javasolja, amely négy minőségi kritériumon (a továbbiakban: QU.A.L.ITY) alapul, jelezve, hogyan biztosítható a számszerűsítés, az addicionalitás és az alapforgatókönyvek, a hosszú távú tárolás és a fenntarthatóság (QUantification, Additionality and baselines, Long-term storage and sustainabilITY). A hatásvizsgálat számos bevált gyakorlatot határoz meg a QU.A.L.ITY-kritériumok mindegyikére vonatkozóan, ugyanakkor elismeri, hogy az egyes szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek esetében eltérő lesz az egyes kritériumok tanúsítási megközelítése.

•az „egy be, egy ki” megközelítésről szóló szakasz a mellékletből átkerült a fő szövegbe;

•a szakpolitikai alternatívák értékelése jobban azonosítja a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek bővítésének akadályait, és kifejti, hogy a tanúsítási keretrendszer hogyan fogja felszámolni ezeket az akadályokat; ez a szakasz a várható haszonra és költségekre vonatkozó minőségi állításokkal kapcsolatos bizonytalanságot is tisztázza,

A Szabályozói Ellenőrzési Testület kedvező véleményt adott a hatásvizsgálatról, és a jelentés javítását célzó ajánlásokat fogalmazott meg annak érdekében, hogy egyrészt jobban be lehessen mutatni azt, hogy a megbízható tanúsítási keretrendszer hiánya jelenti a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek fejlesztésének fő akadályát, másrészt hogy hatékonyabban lehessen átlátható módon bemutatni a módszerekre és az irányításra vonatkozó valamennyi szakpolitikai döntést.

A hatásvizsgálatban a Bizottság azt is értékelte, hogy a javaslat összhangban van-e az európai klímarendeletben meghatározott célkitűzésekkel, amint azt az európai klímarendelet 6. cikkének (4) bekezdése előírja. A Bizottság megállapította, hogy a karbongazdálkodási megközelítések segíthetnek elérni az „Irány az 55 %!” jogalkotási csomagban a LULUCF-ágazatra vonatkozóan 2030-ra javasolt külön célértéket (–310 millió tonna szén-dioxid-egyenérték), ami meghaladja a LULUCF szén-dioxid-eltávolításának az európai klímarendeletben a gazdaság egészére vonatkozóan meghatározott –55 %-os célértékhez való hozzájárulását (legfeljebb –225 millió tonna szén-dioxid-egyenérték). Az európai klímarendelet azt is célul tűzi ki, hogy az Unió 2050-re klímasemlegessé váljon, ezt követően pedig negatív kibocsátást érjen el, de e célkitűzés elérése érdekében az Uniónak fokoznia kell a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek elterjedését. A hatásvizsgálat elemzi a hatékony szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek elterjedését gátló akadályok felszámolására szolgáló szakpolitikai alternatívákat, amelyek nem akadályozhatják az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésére irányuló intézkedéseket.

A 3. cikk meghatározza, hogy a szén-dioxid-eltávolítás milyen két feltétellel jogosult tanúsításra az uniós tanúsítási keretrendszerben: először is, a minőségi kritériumoknak megfelelő szén-dioxid-eltávolítási tevékenységekből kell származnia, másodszor pedig független tanúsító szervnek kell ellenőriznie.

A rendelet célját és hatályát az 1. cikk határozza meg. Ez a javaslat egy önkéntes uniós tanúsítási keretrendszer révén elő kívánja segíteni a magas színvonalú szén-dioxid-eltávolítás alkalmazását. Ez a cikk a javaslat általános szerkezetét is meghatározza, amely három pillérből áll: az első pillér négy minőségi kritériumot határoz meg; az ezeknek való kumulatív megfelelés alapján lesz egy adott szén-dioxid-eltávolítás tanúsításra jogosult. A második pillér meghatározza az ellenőrzési és tanúsítási folyamat kulcsfontosságú elemeit. A harmadik pillér szabályokat állapít meg az uniós tanúsítási keretrendszer alkalmazásáért felelős tanúsítási rendszerek működésével kapcsolatban.

A minőségi jogalkotásról szóló, 2021 novemberében közzétett iránymutatásokkal és különösen a 38. eszközzel összhangban a Bizottság a jogalkotási javaslat társjogalkotók általi elfogadása után végrehajtási stratégiát fog kidolgozni. A stratégia be fogja mutatni a különböző igénybe veendő, megfelelést elősegítő eszközöket, és tartalmazni fogja a digitális végrehajtással kapcsolatos szempontokat.

A Bizottságot érintő költségvetési vonzatok emellett kapcsolódnak azon állami vagy magán tanúsítási rendszerek elismerési folyamatához, amelyek egy vagy több tagállamban felelősek lennének a tanúsítási keretrendszer alkalmazásáért. Költségvetési vonzatok várhatók azon tagállamok esetében is, amelyek nemzeti tanúsítási rendszert kívánnak létrehozni és működtetni, beleértve a független tanúsító szervek felügyeletét, valamint egy nemzeti nyilvántartás létrehozását és működtetését.

E rendkívül technikai jellegű, nem jogalkotási aktusok kidolgozásában a szén-dioxid-eltávolítással foglalkozó szakértői csoport fogja segíteni a Bizottságot. A csoport mintegy 70 tagból fog állni, és számos alcsoportot, többek között további szakértőket is magában foglalhat. A Bizottság egy külső vállalkozó segítségével fogja működtetni.

A 9. cikk meghatározza a két lépésből álló tanúsítási eljárás kulcsfontosságú elemeit. A kezdeti szakaszban az üzemeltető átfogó információkat nyújt be a tanúsító szervnek a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységről és annak a minőségi kritériumoknak való várható megfeleléséről. A tanúsító szerv ellenőrzi az üzemeltető állításait, tanúsítási ellenőrzési jelentést ad ki, és – amennyiben a minőségi kritériumok teljesülnek – tanúsítványt állít ki.

(21)Helyénvaló, hogy a szén-dioxid-eltávolítási tanúsítványok támogassák a meghatározott célra történő különböző felhasználásokat, például az üvegházhatású gázok nemzeti és vállalati jegyzékeinek összeállítását – többek között az (EU) 2018/841 európai parlamenti és tanácsi rendeletre való tekintettel –, az éghajlattal összefüggő és egyéb környezeti (többek között a biológiai sokféleséggel kapcsolatos) vállalati állítások igazolását vagy az ellenőrzött szén-dioxid-eltávolítási egységek önkéntes kibocsátáskompenzációs piacokon történő cseréjét. E célból a tanúsítványnak pontos és átlátható információkat kell tartalmaznia a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységről, beleértve a teljes eltávolítást és a nettó szén-dioxid-eltávolítási hasznot, amely megfelel az ebben a rendeletben meghatározott minőségi kritériumoknak. A Bizottságot arra is fel kell hatalmazni, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a tanúsítványokban minimálisan feltüntetendő információkat felsoroló II. melléklet további pontosítása vagy módosítása céljából.

(15) A szén-dioxid-eltávolítási tevékenységekben nagy lehetőségek rejlenek arra, hogy mindenki számára előnyös megoldásokat kínáljanak a fenntarthatóság érdekében, még akkor is, ha a kompromisszumok nem zárhatók ki. Ezért helyénvaló fenntarthatósági minimumkövetelményeket megállapítani annak biztosítása érdekében, hogy a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek semleges hatást fejtsenek ki, vagy járulékos előnyökkel járjanak az éghajlatváltozás mérséklésével és az ahhoz való alkalmazkodással, a biológiai sokféleség és az ökoszisztémák védelmével és helyreállításával, a víz és tengeri erőforrások fenntartható használatával és védelmével, a körforgásos gazdaságra való átállással, valamint a környezetszennyezés megelőzésével és csökkentésével kapcsolatos fenntarthatósági célkitűzések szempontjából. Ezeknek a fenntarthatósági követelményeknek adott esetben és a helyi körülmények figyelembevételével az (EU) 2021/2139 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletben meghatározott, az erdészeti tevékenységek és a szén-dioxid állandó, föld alatti geológiai tárolása tekintetében a jelentős károkozás elkerülését célzó technikai vizsgálati kritériumokra, valamint az (EU) 2018/2001 európai parlamenti és tanácsi irányelv 29. cikkében meghatározott, az erdészeti és mezőgazdasági biomassza-nyersanyagokra vonatkozó fenntarthatósági kritériumokra kell épülniük. A biológiai sokféleségre káros hatással járó gyakorlatok, például az erdei monokultúrák, nem jogosultak tanúsításra.

(13)A szén-dioxid-eltávolítási tevékenység során leválasztott és tárolt légköri és biogén szén esetében természetes vagy emberi eredetű okok miatt fennáll a légkörbe való visszabocsátás (például visszavezetés) kockázata. Az üzemeltetőknek ezért minden releváns megelőző intézkedést meg kell tenniük e kockázatok csökkentése érdekében, és megfelelően nyomon kell követniük, hogy a szén tárolása az adott szén-dioxid-eltávolítási tevékenység esetében meghatározott nyomonkövetési időszakon túl is folytatódik-e. A tanúsított szén-dioxid-eltávolítás érvényességének a tárolás várható időtartamától és az adott szén-dioxid-eltávolítási tevékenység vonatkozásában fennálló különböző visszavezetési kockázatoktól kell függenie. A szén-dioxid geológiai formációkban történő tárolására irányuló tevékenységek elegendő bizonyosságot nyújtanak a szén-dioxid-tárolás több évszázados, nagyon hosszú távú időtartamára vonatkozóan, és úgy tekinthető, hogy biztosítják a szén állandó tárolását. A karbongazdálkodás vagy a termékekben való szén-dioxid-tárolás esetében nagyobb a kockázata annak, hogy a szén-dioxid szándékosan vagy akaratlanul visszakerül a légkörbe. E kockázat figyelembevétele érdekében a tanúsított, a karbongazdálkodás és a termékekben való szén-dioxid-tárolás által biztosított szén-dioxid-eltávolítás érvényességét határidőhöz kell kötni, amely megegyezik a vonatkozó nyomonkövetési időszak végével. Ezt követően azt kell feltételezni, hogy a szén-dioxid a légkörbe kerül, kivéve, ha a gazdasági szereplő folyamatos nyomonkövetési tevékenységekkel bizonyítja a szén-dioxid további tárolását.

(7)A szén-dioxid-eltávolítási tevékenységnek nettó szén-dioxid-eltávolítási haszonnal kell járnia, ami azt mutatja, hogy kedvező éghajlati hatással jár. A nettó szén-dioxid-eltávolítási hasznot két lépésben kell kiszámítani. Először is, az üzemeltetőknek számszerűsíteniük kell a szén-dioxid-eltávolítási tevékenység által az alapforgatókönyvhöz képest biztosított további szén-dioxid-eltávolítás mennyiségét. Előnyben kell részesíteni az összehasonlítható tevékenységek hasonló társadalmi, gazdasági, környezeti és technológiai körülmények közötti, illetve hasonló földrajzi helyszíneken megvalósuló szokásos teljesítményét tükröző szabványosított alapforgatókönyvet, mivel az biztosítja az objektivitást, minimalizálja a megfelelési és egyéb adminisztratív költségeket, és pozitívan ismeri el a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységekben már részt vevő úttörők tevékenységét. A karbongazdálkodással összefüggésben elő kell mozdítani a rendelkezésre álló digitális technológiák, többek között az elektronikus adatbázisok és földrajzi információs rendszerek, a távérzékelés, a mesterséges intelligencia és a gépi tanulás, valamint az elektronikus térképek használatát az alapforgatókönyvek kidolgozásával és a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek nyomon követésével kapcsolatos költségek csökkentése érdekében. Amennyiben azonban nem határozható meg ilyen szabványosított alapforgatókönyv, az üzemeltető egyéni teljesítményén alapuló, projektspecifikus alapforgatókönyv használható helyette. A társadalmi, gazdasági, környezeti és technológiai fejlődés tükrözése, valamint a Párizsi Megállapodással összhangban az ambíciók ösztönzése érdekében az alapforgatókönyvet rendszeresen aktualizálni kell.

(4)Az uniós tanúsítási keretrendszer támogatni fogja az olyan szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek fejlesztését az Unióban, amelyek egyértelmű nettó szén-dioxid-eltávolítási haszonnal járnak, miközben elkerülik a zöldrefestést. A karbongazdálkodás esetében az ilyen tanúsítási keretrendszernek ösztönöznie kell az olyan szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek elterjedését is, amelyek járulékos előnyökkel járnak a biológiai sokféleség szempontjából, megvalósítva ezáltal a természet-helyreállításról szóló uniós jogszabályban meghatározott természet-helyreállítási célokat. Az uniós tanúsítási keretrendszer fontos szerepet fog játszani az éghajlatváltozás mérséklésére vonatkozóan a nemzetközi megállapodásokban és az uniós jogszabályokban meghatározott uniós célkitűzések elérésében.

(3)E rendelet célja a szén-dioxid-eltávolítás önkéntes uniós tanúsítási keretrendszerének kidolgozása a magas színvonalú szén-dioxid-eltávolítás elterjedésének ösztönzése céljából, a biológiai sokféleség és a szennyezőanyag-mentességi célkitűzések maradéktalan tiszteletben tartása mellett. E rendelet a Párizsi Megállapodás szerinti uniós célkitűzések, különösen az (EU) 2021/1119 európai parlamenti és tanácsi rendeletben meghatározott, 2050-re teljesítendő kollektív klímasemlegességi cél elérésének támogatására szolgáló eszköz. Az Unió kötelezettséget vállalt arra is, hogy 2050 után negatív kibocsátást generál. A szárazföldi ökoszisztémák szén-dioxid-eltávolításának fokozása szempontjából fontos eszköz az (EU) 2018/841 európai parlamenti és tanácsi rendelet, amely jelenleg felülvizsgálat alatt áll. A felülvizsgálat célja, hogy 2030-ra 310 Mt szén-dioxid-egyenértékben határozza meg az uniós nettó elnyelési célértéket, és az egyes tagállamok számára megfelelő célértékeket határozzon meg.

(22)A pontos, megbízható és átlátható ellenőrzés biztosítása érdekében a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek tanúsításáért felelős tanúsító szerveknek rendelkezniük kell a szükséges kompetenciákkal és készségekkel, és a 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében a nemzeti akkreditáló hatóságoknak kell akkreditálniuk őket. Az esetleges összeférhetetlenségek elkerülése érdekében a tanúsító szerveknek emellett teljes mértékben függetlennek kell lenniük a tanúsítás tárgyát képező szén-dioxid-eltávolítási tevékenységet végző üzemeltetőtől. A tagállamoknak továbbá hozzá kell járulniuk a tanúsítási eljárás helyes lefolytatásának biztosításához azáltal, hogy felügyelik a nemzeti akkreditációs testületek által akkreditált tanúsító szervek működését, és a meg nem feleléssel kapcsolatos releváns észrevételekről tájékoztatják a tanúsítási rendszereket.

(23)Az üzemeltetőknek tanúsítási rendszereket kell használniuk az e rendeletnek való megfelelés igazolására. A tanúsítási rendszereknek ezért megbízható és átlátható szabályok és eljárások alapján kell működniük, és biztosítaniuk kell a pontosságot, megbízhatóságot, integritást és az eredet letagadhatatlanságát, valamint az üzemeltetők által benyújtott információkkal és adatokkal kapcsolatos csalás elleni védelmet. Biztosítaniuk kell továbbá az ellenőrzött szén-dioxid-eltávolítási egységek helyes elszámolását, különösen a kettős elszámolás elkerülésével. E célból a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el, beleértve a tanúsítási rendszerek által alkalmazandó, a megbízhatóságra, átláthatóságra, elszámolásra és független ellenőrzésre vonatkozó megfelelő normákat, hogy biztosítsák a szükséges jogbiztonságot az üzemeltetőkre és a tanúsítási rendszerekre alkalmazandó szabályok tekintetében. A költséghatékony tanúsítási eljárás biztosítása érdekében a tanúsításra vonatkozó harmonizált műszaki szabályoknak azt is célul kell kitűzniük, hogy csökkentsék az üzemeltetőkre vagy az üzemeltetők csoportjaira, különösen a kis- és középvállalkozásokra (kkv-k), köztük a mezőgazdasági kistermelőkre és az erdészeti szakszemélyzetre háruló szükségtelen adminisztratív terheket.

(24)A tanúsítás megbízható és harmonizált ellenőrzésének biztosítása érdekében lehetővé kell tenni a Bizottság számára, hogy határozatokat fogadjon el az e rendeletben meghatározott – többek között a műszaki alkalmasságra, a megbízhatóságra, az átláthatóságra és a független ellenőrzésre vonatkozó – követelményeknek megfelelő tanúsítási rendszerek elismeréséről. Az ilyen elismerési határozatoknak időben korlátozottnak kell lenniük. E célból a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el a tanúsítási rendszerek uniós elismerésének tartalmára és folyamataira vonatkozóan.

(25)Az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága (ENSZ-EGB) a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló egyezményének (a továbbiakban: Aarhusi Egyezmény) a környezeti ügyekben az információhoz való hozzáférésről, a nyilvánosságnak a döntéshozatalban történő részvételéről és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosításáról szóló rendelkezéseit, különösen a nyilvánosság részvételére és az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosítására vonatkozó rendelkezéseit adott esetben továbbra is alkalmazni kell.

(26)A tanúsítási rendszereknek interoperábilis nyilvános nyilvántartásokat kell létrehozniuk és fenntartaniuk a szén-dioxid-eltávolítási tanúsítványok átláthatóságának és teljes nyomonkövethetőségének biztosítása, valamint a csalás és a kettős elszámolás kockázatának elkerülése érdekében. Csalás akkor fordulhat elő, ha ugyanarra a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységre vonatkozóan egynél több tanúsítványt állítanak ki, mert a tevékenység nyilvántartásba vételére két különböző tanúsítási rendszer keretében került sor, vagy ugyanazon rendszer keretében kétszer történt meg a nyilvántartásba vétel. Csalás akkor is előfordulhat, ha ugyanazt a tanúsítványt több alkalommal is ugyanazon, valamely szén-dioxid-eltávolítási tevékenységen vagy szén-dioxid-eltávolítási egységen alapuló állításra használják. A nyilvántartásoknak tárolniuk kell a szén-dioxid-eltávolítás tanúsítási folyamatából származó dokumentumokat, beleértve a tanúsítási ellenőrzések és az újratanúsítási ellenőrzési jelentések összefoglalóit, a tanúsítványokat és a frissített tanúsítványokat, és elektronikus formában nyilvánosan hozzáférhetővé kell tenniük őket. A nyilvántartásokban rögzíteni kell azokat a tanúsított szén-dioxid-eltávolítási egységeket is, amelyek megfelelnek az uniós minőségi kritériumoknak. Az egységes piacon belüli egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy olyan végrehajtási szabályokat fogadjon el, amelyek meghatározzák az említett nyilvántartások működésére és interoperabilitására vonatkozó szabványokat és technikai szabályokat.

(27)A tanúsítási rendszerek fontos szerepet játszanak a szén-dioxid-eltávolítás minőségi kritériumainak való megfelelés bizonyításában. Ezért helyénvaló, hogy a Bizottság előírja a tanúsítási rendszerek számára, hogy rendszeresen számoljanak be tevékenységükről. Az átláthatóság növelése és a Bizottság általi felügyelet javítása érdekében ezeket a jelentéseket teljes egészében vagy adott esetben összesített formában nyilvánosságra kell hozni. Emellett ezek a jelentések ellátnák a Bizottságot az ahhoz szükséges információkkal, hogy jelentést készítsen a tanúsítási rendszerek működéséről a legjobb gyakorlatok azonosítása, valamint adott esetben a legjobb gyakorlatok további előmozdítására irányuló javaslat benyújtása céljából. Az összehasonlítható és következetes jelentéstétel biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy olyan végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el, amelyek meghatározzák a tanúsítási rendszerek által készített jelentések tartalmára és formátumára vonatkozó technikai részleteket.

(28)Annak érdekében, hogy az üzemeltetők – a különböző szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek sajátosságainak figyelembevételével – szabványosított és költséghatékony módon alkalmazhassák az ebben a rendeletben meghatározott minőségi kritériumokat, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el abból a célból, hogy a szén-dioxid-eltávolítási tevékenységek különböző típusaira vonatkozó részletes tanúsítási módszerek megállapításával kiegészítse ezt a rendeletet. A Bizottság számára lehetővé kell tenni továbbá, hogy módosítsa a tanúsítványokban minimálisan feltüntetendő információkat felsoroló II. mellékletet. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munkája során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is, és hogy e konzultációkra a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásnak megfelelően kerüljön sor. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésében való egyenlő részvétel biztosítása érdekében az Európai Parlament és a Tanács a tagállamok szakértőivel egyidejűleg kap kézhez minden dokumentumot, és szakértőik rendszeresen részt vehetnek a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésével foglalkozó szakértői csoportjainak ülésein.

(29)A Bizottságra ruházott végrehajtási hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek megfelelően kell gyakorolni. Az ebben a rendeletben meghatározott végrehajtási hatáskör gyakorlása érdekében a Bizottságot az (EU) 2018/1999 európai parlamenti és tanácsi rendelet 44. cikkének (3) bekezdése alapján létrehozott Éghajlatváltozási Bizottságnak kell segítenie az e rendelet szerinti feladatai ellátásában.

(30)A Bizottságnak e rendelet hatálybalépése után három évvel, majd ezt követően legkésőbb hat hónappal a Párizsi Megállapodás 14. cikke alapján elfogadott globális értékelést követően felül kell vizsgálnia e rendelet végrehajtását. Ezeknek a felülvizsgálatoknak figyelembe kell venniük az uniós jogszabályokkal kapcsolatos releváns fejleményeket, a technológiai és tudományos fejlődést, a szén-dioxid-eltávolítás és az élelmezésbiztonság terén bekövetkezett piaci fejleményeket, beleértve az élelmiszerek rendelkezésre állását és megfizethetőségét, és azokat a Párizsi Megállapodás szerinti globális értékelés eredményeire kell alapozni.

(31)E rendelet célkitűzéseit, nevezetesen a magas színvonalú szén-dioxid-eltávolítás előmozdítását és a zöldrefestés kockázatának minimalizálását a tagállamok önmagukban nem tudják kielégítően elérni, illetve a javasolt intézkedés mértéke és hatásai miatt ezeket a célkitűzéseket uniós szinten jobban el lehet érni. Az Unió ezért az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően intézkedéseket hozhat. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. fejezet

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. cikk

Tárgy és hatály

(1)E rendelet célja, hogy megkönnyítse a szén-dioxid-eltávolítás üzemeltetők vagy üzemeltetők csoportjai általi végrehajtását. Ebből a célból ez a rendelet önkéntes uniós keretrendszert hoz létre a szén-dioxid-eltávolítás tanúsítására azáltal, hogy meghatározza a következőket:

a)az Unióban végzett szén-dioxid-eltávolítási tevékenységekre vonatkozó minőségi kritériumok;

b)a szén-dioxid-eltávolítás ellenőrzésére és tanúsítására vonatkozó szabályok;

c)a tanúsítási rendszerek működésére és Bizottság általi elismerésére vonatkozó szabályok.

(2)A szén-dioxid-eltávolítás tanúsítására szolgáló önkéntes uniós keretrendszer nem alkalmazandó a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó kibocsátásokra, kivéve a fenntartható, az irányelv IV. mellékletének megfelelően nulla besorolású biomasszából származó szén-dioxid-kibocsátás tárolását.

2. cikk