INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

1.1.A javaslat indokai és céljai

E javaslat célja a fogyasztók gazdasági érdekeit védő négy uniós irányelv módosítása. A módosítások többsége a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló 2005/29/EK irányelvet, valamint a fogyasztók jogairól szóló 2011/83/EU irányelvet érinti. A másik két irányelv – a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 93/13/EGK irányelv és a termékek árának feltüntetéséről szóló 98/6/EK irányelv – csak a szankciók szempontjából módosul. Ezt a javaslatot a fogyasztók kollektív érdekeinek védelmét célzó reprezentatív keresetre vonatkozó és a 2009/22/EK irányelvet hatályon kívül helyező javaslattal együtt terjesztik elő.

A Szerződések (az EUMSZ 114. és 169. cikke) és az Alapjogi Charta (38. cikk) a fogyasztók magas szintű védelmét követelik meg az Unióban. Az uniós fogyasztóvédelmi jogszabályok a belső piac megfelelő működéséhez is hozzájárulnak. Céljuk a vállalkozások és a fogyasztók közötti kapcsolatok tisztességességének és átláthatóságának biztosítása, ami végső soron elősegíti az európai fogyasztók általános jólétét és támogatja az uniós gazdaságot.

Ez a javaslat az uniós fogyasztóvédelmi és marketingjogra vonatkozó, 2017. május 23-án közzétett REFIT célravezetőségi vizsgálat (a továbbiakban: célravezetőségi vizsgálat), valamint a fogyasztók jogairól szóló 2011/83/EU irányelv célravezetőségi vizsgálattal párhuzamosan végzett és ugyanazon a napon közzétett értékelésének (a továbbiakban: „fogyasztók jogairól szóló irányelv értékelése”) folytatása.

A célravezetőségi vizsgálat és a fogyasztók jogairól szóló irányelv értékelése megállapította, hogy a jelen javaslat által módosított négy irányelv anyagi jogi uniós fogyasztóvédelmi szabályai általában véve megfelelnek a céljuknak. Az eredmények hangsúlyozták azonban a szabályok jobb alkalmazásának és végrehajtásának, valamint a digitális szférában végbemenő fejlődéseknek megfelelő korszerűsítésük fontosságát. Rávilágítottak továbbá arra, hogy bizonyos területeken szükség van a szabályozásból eredő terhek csökkentésére.

Az értékelés megállapításai még nagyobb fontosságot nyertek az uniós fogyasztóvédelmi jog közelmúltbeli határokon átnyúló megsértései, különösen a dízelbotrány nyomán (amely annak nyomán robbant ki, hogy a személygépkocsi-gyártók a kibocsátások mérésének kijátszására alkalmas technológiát szereltek a gépkocsikba). Az ilyen jogsértések aláássák az egységes piacba vetett fogyasztói bizalmat. Emellett vitát gerjesztettek arra vonatkozóan, hogy az Unió elég erős mechanizmusokkal rendelkezik-e ahhoz, hogy képes legyen ezeknek a problémáknak a kezelésére, végrehajtsa a fogyasztóvédelmi szabályokat és jogorvoslatot biztosítson a károsultaknak.

Ezekből az okokból az Unió helyzetéről szóló 2017-es beszédében Jean-Claude Juncker bizottsági alelnök bejelentette a „Fogyasztóvédelmi Új megállapodást”, amelynek célja az uniós fogyasztóvédelmi jog jobb végrehajtása az unión belüli jogsértések növekvő kockázatának közepette. Ez a javaslat, amely célzott módosításokat vezet be négy fogyasztóvédelmi irányelvbe, alapvető része ennek az „Új megállapodásnak”. Összefoglalva a javaslat az alább körvonalazott javításokat célozza.

·Hatékonyabb, arányosabb és nagyobb visszatartó erejű szankciók a határokon átnyúló kiterjedt jogsértésekért. A nemrégiben elfogadott (EU) 2017/2394 rendelet szabályozza, hogy a nemzeti fogyasztóvédelmi végrehajtó hatóságok hogyan működnek együtt a fogyasztóvédelmi joggal kapcsolatos határokon átnyúló jogsértések elleni fellépés érdekében. Különösen a több tagállam fogyasztóit megkárosító kiterjedt jogsértésekre és az uniós dimenzióval rendelkező kiterjedt jogsértésekre összpontosít. Az ilyen típusú kiterjedt jogsértések esetében a nemzeti hatóságoknak összehangolt módon hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat kell kiszabniuk. A fogyasztóvédelmi jog megsértéséért kiszabható szankciók azonban nagyon eltérőek az Unióban, és gyakran alacsony mértékűek. A javaslat értelmében a nemzeti hatóságoknak módjukban áll majd, hogy az ilyen kiterjedt jogsértésekért legalább a kereskedő által bonyolított forgalom 4 %-ának megfelelő bírságot szabhassanak ki. Általánosabban véve a nemzeti hatóságok közös paraméterek, különösen a jogsértés határokon átnyúló jellege alapján döntenek a szankciók mértékéről. A négy érintett irányelv ezekkel a szankciókra vonatkozó megerősített szabályokkal egészülnek ki.

·A fogyasztók egyéni jogorvoslatra való joga. A javaslat előirányozza, hogy a fogyasztók egyéni jogorvoslatra lesznek jogosultak, ha tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok, például agresszív marketingtevékenység következtében hátrány éri őket. A tagállamoknak a szerződéses és nem szerződéses jogorvoslatokra egyaránt meg kell teremteniük a lehetőséget. A szerződéses jogorvoslatoknak tartalmazniuk kell legalább a szerződés felbontásának jogát. A nem szerződéses jogorvoslatoknak magukban kell foglalniuk legkevesebb a kártérítéshez való jogot. A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló 2005/29/EK irányelv ki fog egészülni ezekkel a jogokkal.

·Az online piacok fokozottabb átláthatósága a fogyasztók számára. Jelenleg az online piacokat meglátogató fogyasztók számára számos különböző ajánlat jelenik meg az online piacon értékesítést folytató harmadik fél forgalmazóktól (és magától az online piactól). A fogyasztók nem minden esetben ismerik az online piacokon megjelenő ajánlatok rangsorolásának módját, és nem mindig tudják, hogy kitől vásárolnak (professzionális kereskedőtől vagy egyéb fogyasztóktól). Számos fogyasztónak az a benyomása, hogy az online piactól vásárol, és ennek megfelelően szerződéses kapcsolat jön létre közöttük. A valóságban előfordulhat azonban, hogy az online piacon hirdető harmadik fél forgalmazóktól vásárol, akik nem kereskedők. Ennek eredményeképpen a fogyasztók helytelenül úgy gondolhatják, hogy professzionális kereskedőkkel bonyolítják az ügyletet (és ezért fogyasztóvédelmi jogok illetik meg őket). Ez a félreértés problémákat okozhat azokban az esetekben, amikor az online vásárlás nem a tervek szerint alakul, mivel nem mindig egyszerű a felelős meghatározása. A javaslat további tájékoztatási követelményekkel egészíti ki a 2011/83/EU irányelvet, amelyek előírják az online piacok számára, hogy egyértelműen tájékoztassák a fogyasztókat a következőkre vonatkozóan: (a) a különböző ajánlatok rangsorolását meghatározó fő paraméterek, (b) a szerződés megkötésére egy kereskedővel vagy egy magánszeméllyel kerül-e sor, (c) alkalmazzák-e a fogyasztóvédelmi jogszabályokat, valamint (d) melyik kereskedő (egy harmadik fél forgalmazó vagy az online piac) felelős a szerződéshez kapcsolódó fogyasztói jogok biztosításáért (például elállási jog vagy a jogszabályi jótálláshoz való jog).

·Emellett a digitális alkalmazásokat, például online piacokat, összehasonlító eszközöket, alkalmazás áruházakat vagy keresőmotorokat használó fogyasztók a keresési lekérdezéseiknek való megfelelőségre alapuló „természetes” vagy „organikus”, nem pedig a harmadik felek által fizetett találatokat várnak. A 2005/29/EK irányelvre vonatkozó 2016-os útmutatóval összhangban szükség van a szóban forgó irányelv vonatkozó rendelkezéseinek pontosítására, annak egyértelművé tétele érdekében, hogy az online platformoknak jelezniük kell a „fizetett elhelyezéseket” ‒ azaz amikor a harmadik felek fizetnek a magasabb rangsorolásért ‒ vagy a „fizetett belefoglalásokat” ‒ azaz amikor a harmadik felek fizetnek azért, hogy belefoglalják őket a találatok listájába ‒ tartalmazó találatokat.

·A fogyasztók védelmének kiterjesztése a digitális szolgáltatások vonatkozásában. A javaslat kiterjeszti a 2011/83/EU irányelv alkalmazását azokra a digitális szolgáltatásokra, amelyekért a fogyasztók nem fizetnek, hanem amelyek keretében személyes adatokat adnak meg, mint például: felhőalapú tárhely, közösségi média és emai fiókok. Tekintettel a személyes adatok növekvő gazdasági értékére, ezek a szolgáltatások nem tekinthetők egyszerűen „ingyenesnek”. Ezért a fogyasztóknak a szerződéskötést megelőző tájékoztatásra és a szerződés felmondását lehetővé tevő 14 napos elállási időszakra vonatkozóan ugyanolyan jogokban kell részesülniük, függetlenül attól, hogy fizetnek a szolgáltatásokért vagy azok használata keretében személyes adatokat adnak meg.

·A vállalkozások adminisztratív terheinek megszüntetése. A javaslat módosításokat vezet be a 2011/83/EU irányelvbe azzal, hogy nagyobb rugalmasságot biztosít a kereskedők számára a fogyasztókkal folytatott kommunikáció legmegfelelőbb eszközének megválasztásában. Lehetővé fogja tenni a kereskedők számára új online kommunikációs eszközök, például webes űrlapok vagy chatprogramok használatát a hagyományos email üzenetek helyett, feltéve hogy a fogyasztónak lehetősége lesz a kereskedővel folytatott kommunikáció nyomon követésére. Emellett megszünteti a kereskedők 14 napos elállási joghoz kapcsolódó két meghatározott kötelezettségét, amelyekkel kapcsolatban úgy ítélték meg, hogy aránytalan terhet jelentenek. Az első a kereskedő arra vonatkozó kötelezettsége, hogy az elállási jog gyakorlását abban az esetben is lehetővé kell tennie, ha a fogyasztó használta a megrendelt árut, nem pedig csak kipróbálta, ahogy azt egy hagyományos üzlethelyiségben is meg tudta volna tenni. A második a kereskedő azon kötelezettsége, hogy visszatérítse a fogyasztónak a megfelelő összegeket, még azt megelőzően, hogy a visszaküldött árukat megkapta volna a fogyasztótól.

·A tagállamok azon lehetőségének egyértelműsítése, hogy szabályokat fogadjanak el az üzlethelyiségen kívüli értékesítések bizonyos formáira és szempontjaira vonatkozóan. Bár az üzlethelyiségen kívüli értékesítések törvényes és bevett értékesítési csatornának számítanak, a javaslat egyértelműsíti, hogy a 2005/29/EK irányelv nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy a fogyasztók jogos érdekeit védő szabályokat fogadjanak el bizonyos olyan különösen agresszív vagy megtévesztő marketing- vagy értékesítési gyakorlatokra vonatkozóan, amelyeket a kereskedő a fogyasztó otthonának kéretlen meglátogatásakor folytat, vagy amelyek keretében a kereskedő olyan kereskedelmi kirándulásokat szervez, amelyek célja vagy hatása bizonyos termékek népszerűsítése, illetve ezek fogyasztóknak történő értékesítése, amennyiben ezeket a korlátozásokat közrendi vagy a magánélet tiszteletben tartásával kapcsolatos indokok igazolják.

·A „kettős minőségű” termékekkel kapcsolatos megtévesztő marketingtevékenységre vonatkozó szabályok egyértelműsítése. A javaslat módosításokat vezet be a 2005/29/EK irányelvbe, annak egyértelműsítésével, hogy azok a kereskedelmi gyakorlatok, amelyek keretében egy terméket úgy reklámoznak, mintha megegyezne az egyéb tagállamokban forgalmazott azonos termékkel, miközben a termékek összetételében vagy jellemzőiben jelentős eltérések vannak, és az átlagos fogyasztót olyan fogyasztási döntés meghozatalára késztetik vagy késztethetik, amit egyébként nem hozott volna meg, megtévesztő kereskedelmi gyakorlatoknak minősülnek, amelyeket az illetékes hatóságoknak eseti alapon kell értékelniük és kezelniük, az irányelv rendelkezéseinek megfelelően.

1.2.Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

Ez a javaslat összhangban van a fogyasztóvédelmi terület számos egyéb jogszabályi és nem jogszabályi intézkedésével. A javaslat különösen összhangban van a fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló közelmúltban felülvizsgált (EU) 2017/2394 rendelettel, amelynek célja a fogyasztóvédelmi szabályok határokon átnyúló állami végrehajtásának javítása. A jelen javaslatban szereplő és az uniós fogyasztóvédelmi jog megsértéséért kirótt szankciókra vonatkozó megerősített szabályok növelni fogják a fogyasztóvédelmi együttműködés összehangolt fellépéseinek elrettentő hatását és hatékonyságát a kiterjedt jogsértések és az uniós dimenzióval rendelkező kiterjedt jogsértések esetében. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet felülvizsgálatával kapcsolatos tárgyalások rávilágítottak, hogy a rendelet sikerének érdekében alapvető fontosságú a „hatékony, arányos és visszatartó erejű” szankciók megléte minden tagállamban. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet társjogalkotói azonban úgy döntöttek, hogy a szankciók mértékének szigorítására mutatkozó igényt megfelelőbb lenne az uniós fogyasztóvédelmi anyagi jog esetleges felülvizsgálatának részeként kezelni.