[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 14.9.2005

COM(2005) 400 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A piaci alapú európai uniós frekvenciagazdálkodásról

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A piaci alapú európai uniós frekvenciagazdálkodásról (EGT vonatkozású szöveg)

TARTALOMJEGYZÉK

1. Összefoglalás 3

2. Hatékony frekvenciahasználat – a váltás szükségessége 4

3. Hogyan javítják a frekvenciapiacok a hatékonyságot? 6

4. A frekvenciapiacok európai uniós dimenziója 6

5. Az európai frekvenciapiacok bevezetésének kulcskérdései 7

5.1. Megegyezés a célkitűzésekről 7

5.2. Frekvenciasávok 8

5.3. Átmeneti kérdések 9

5.4. A frekvenciajogok meghatározása 9

5.5. Az információk összehangolása 10

5.6. Szolgáltatás- és technológiasemlegesség 10

6. A frekvenciapiacok felállításának következő lépései 10

7. Következtetések 12

1. ÖSSZEFOGLALÁS

A modern társadalom fejlett elektronikus hírközléstől való függése hozzájárul ahhoz, hogy a rádiófrekvenciák iránt folyamatosan növekszik a kereslet. A mobiltelefóniától a vezeték nélküli internetes hozzáférésig és a televíziós műsorszórásig a frekvenciák fontos szerepet töltenek be mindennapi életünkben. A frekvenciák iránti versengő kereslet kielégítésének hagyományos módja annak megtervezésén alapul, hogy ki és hogyan használhatja a frekvenciaspektrumot, ami széles körben lehetővé teszi politikai célkitűzések megvalósítását.

Manapság a technológia gyors fejlődése, valamint a távközlés, a médiatartalmak és az elektronikus eszközök területén megfigyelhető konvergenciafolyamat olyan dinamikus környezetet eredményez, amelyben a frekvencia egyre fontosabb erőforrássá válik. A frekvenciagazdálkodás mindeddig nem tartott lépést ezekkel a fejleményekkel, és emiatt megnőtt a kockázata annak, hogy ha semmi sem változik, a keresletkielégítés hagyományos módja megakadályozza, hogy a társadalom élvezze az új, dinamikus környezet előnyeit. Hiába volt élenjáró a mobilkommunikációs technológiák kifejlesztésében, Európa most kénytelen szembenézni azzal a veszéllyel, hogy – ahelyett, hogy részt venne az innovációban – puszta felhasználójává válik a máshol kifejlesztett technológiáknak. Mindezek miatt a tagállamok felülvizsgálják frekvenciapolitikájukat. Az egyik lehetséges megoldás a piaci alapú modell bevezetése, amely nagyobb szabadságot ad a piaci szereplőknek a frekvenciák felhasználási módját illetően, és megkönnyíti a frekvenciahasználati joghoz való jutást azáltal, hogy lehetővé teszi a jogokkal való kereskedést.

Fennáll annak is a kockázata, hogy a szabályozás, illetőleg a vezeték nélküli hírközlési szolgáltatások piacának dinamikája között feszülő ellentét megakadályozza a frekvenciák hatékony kihasználását, és ezáltal gátolja olyan európai uniós politikai célkitűzések megvalósítását, mint a belső piac, a verseny, az innováció és a gazdasági növekedés. A frekvenciagazdálkodási reform szétszabdalt véghezvitele még nehezebbé teszi e célkitűzések megvalósítását. Ezzel a háttérrel és széles körben lefolytatott nyilvános vitát és konzultációt követően a Bizottság most javasolja a frekvenciapiac összehangolt bevezetését az Európai Unió teljes egészében.

E javaslat hozzájárul a gazdasági növekedéshez és a foglalkoztatáshoz, és konkrét megvalósítását jelenti az új lisszaboni menetrend céljainak. Részét képezi továbbá az i2010 kezdeményezésben megfogalmazott hatékony frekvenciagazdálkodási stratégiának, amelynek alapszemlélete, hogy valamennyi tagállamban közösen és összehangoltan fel kell számolni a frekvenciahasználat akadályait , és ezáltal elősegíteni a nyitott és versenyalapú digitális gazdaság kifejlődését. Az európai uniós polgárok közvetlenül élvezik majd az új technológiákhoz való gyorsabb hozzáférés és az alacsonyabb hírközlési árak előnyeit.

Jelentős mennyiségű frekvencia, beleértve például a 3 GHz alatti (azaz a földi hírközlés számára legalkalmasabb) tartomány mintegy egyharmadát, 2010-re esetleg forgalomképes és rugalmasan felhasználhatóvá válhat . A jelen közlemény kijelöli a frekvenciák dinamikus és rugalmas használatának kereteit.

A piaci alapú frekvenciagazdálkodás mellett továbbra is jut szerep a hagyományos modellnek azokon a területeken, amelyek fontos közérdeket érintenek (például a védelemben és a repülésben, illetőleg a kutatásokkal kapcsolatos szolgáltatásokban, mint például a rádiócsillagászatban vagy a Földünk megfigyelését végző műholdak terén). Egy másik lehetséges megoldás lenne az engedélyezés nélküli modell , amely még rugalmasabb azáltal, hogy bizonyos műszaki korlátokon belül szabad hozzáférést ad. Mindegyik gazdálkodási modell hasznos eszköz, és az egyes modellek megfelelő együttesének kidolgozása fontos az Európai Unió politikai célkitűzéseinek megvalósítása szempontjából.[1]

Annak érdekében, hogy ez a folyamat az EU-ban összehangolt módon megkezdődhessen, a Bizottság javasolja a frekvenciapiacok felállítását, és a következő célkitűzések tekintetében keresi a politikai szintű megegyezést:

A 2010-ig terjedő időszakban európai uniós szinten létrehozandó:

- az egyedi frekvenciahasználati jogokkal való kereskedés joga egyes kijelölt frekvenciasávokban, földi elektronikus hírközlési szolgáltatások céljára;

- e frekvenciák rugalmas használatának joga.

Az e célok megvalósításához szükséges szabályozási intézkedésekre a Bizottság az elektronikus hírközlési szolgáltatásokra vonatkozó keretszabályozás 2006 közepén kezdődő felülvizsgálatának keretében szándékozik javaslatot tenni. Ezzel párhuzamosan, a frekvenciapiacok mielőbbi kialakulásának elősegítése érdekében a Bizottság koordinációs folyamatot kezdeményez, hogy elkerülhetők legyenek a késlekedések és a teljes EU-ra kiterjedő megoldás bevezetéséig terjedő időszakban az egységes piacot aláásó szétszabdaltság.

2. HATÉKONY FREKVENCIAHASZNÁLAT – A VÁLTÁS SZÜKSÉGESSÉGE

Minden rádiózáson alapuló eszköz rádiófrekvenciákon keresztül továbbítja és kapja az információkat, és a frekvenciákat használó eszközök számának növekedésével oly mértékű kereslet keletkezett, amelyet nehéz kielégíteni a jelenlegi rugalmatlan gazdálkodási szabályozás keretei között. A frekvencia szűkös erőforrásnak számít. A frekvenciák rendelkezésre állása nemcsak a mobiltelefónia, a műsorszórás és a vezeték nélküli internethozzáférés szempontjából kritikus, hanem számos más alkalmazás, például az időjárás-előrejelzés, a csillagászat, valamint a vízi és a légi közlekedésbiztonság szempontjából is. Alapvető jelentőségű továbbá olyan kritikus közérdekű szolgáltatások számára is, mint például a polgári és a katonai védelem, valamint olyan mindennapos készülékek számára is, mint a távirányító vagy a hallókészülék. A rádiófrekvencia iránti kereslet drámai módon megnövekedett.

A frekvenciák szétosztásának hagyományos modellje az egyedi frekvenciahasználati jogok odaítélésén alapul oly módon, hogy az egyes frekvenciasávokhoz szolgáltatáscsoportokat rendelnek, és a kiosztás elsődleges szempontja az interferencia elkerülése. A frekvenciahelyek sávszélessége és felhasználási feltételei gyakran korlátozzák a felhasználók által alkalmazható technológiát, például a mobiltelefonok számára fenntartott sávok némelyikében a GSM-re, a műsorszórásra fenntartott sávok némelyikében a televíziózásra. Ezért az egyedi jogok kifejezetten vagy hallgatólagosan megtiltják más technológiák használatát, illetőleg más szolgáltatások nyújtását .

Ez a módszer napjaink elektronikus hírközlési szolgáltatásai számára, a gyors műszaki fejlődésre tekintettel már nem tűnik megfelelőnek, hiszen konvergenciájuk miatt egyre nehezebb szétválasztani az egyes szolgáltatásokat . A digitalizálás azzal jár, hogy egyazon technológia többféle hírközlési szolgáltatást is képes ellátni, például egyszerre működik televízióként, telefonként és ad széles sávú hozzáférést. A technikai fejlődéssel továbbá egyre kevésbé költséges olyan készülékeket kialakítani, amelyek változó frekvencián is képesek működni. A hagyományos modell nem eléggé kifinomult és nem eléggé rugalmas ahhoz, hogy a társadalom kihasználhassa e fejlődés előnyeit. Ez azzal jár, hogy a polgárok számára számos lehetőség vész el a versenyképesség, az ipari fejlődés, a foglalkoztatás, az innováció és a szolgáltatások terén.

Napjainkban a frekvenciaspektrum számos része alulkihasznált. A tartomány alsó részét továbbra is a korosabb, kevésbé hatékony technológiák foglalják le, míg az új technológiák csak a magasabb, korlátozottabb terjedési tulajdonságokkal rendelkező és a hálózatkiépítés fázisában költségesebb frekvenciákhoz férnek hozzá .

Politikai környezet

Az Európai Bizottság nézete szerint a frekvenciagazdálkodás hatékonysága jelentősen javítható. A Bizottság a frekvenciagazdálkodás reformját a 2005 júniusában útjára indított i2010 kezdeményezés egyik stratégiai fontosságú kérdéseként jelölte meg. A kérdéskörrel számos más kezdeményezés is foglalkozik, például egy nagyobb, a frekvenciák kereskedelmével foglalkozó tanulmány,[2] nyilvános konzultációk, szakmai tanácskozások és magas szintű politikai egyeztetések.

2004 novemberében a Bizottság felkérésére készített, a rádiófrekvenciák kereskedelméről szóló tanácsadó véleményében a rádiófrekvenciával foglalkozó csoport (RSPG)[3] arra a következtetésre jutott, hogy „ a frekvenciák kereskedelme előnyös lehet a frekvenciatartomány egyes részein, amennyiben kellő védintézkedésekre kerül sor ”, és „ szükséges, hogy a kereskedelem vonatkozásában a tagállamok bizonyos tekintetben egységesen járjanak el ”. Az RSPG azt is megjegyezte, hogy „ előnyös lehetne (az engedélyezés során) ezeket a felhasználási feltételeket lehetőleg minél tágabban meghatározni annak érdekében, hogy a frekvenciatartomány jövőbeni felhasználásában érvényesüljön a technológiasemlegesség és a rugalmasság ”.

A holland elnökség által 2004 szeptemberében a Tanácsnak benyújtott konzultációs jelentés[4] azt javasolta, hogy „ el kell mozdulni a frekvenciakiosztás új, rugalmas modellje felé: az EU-nak sürgősen rugalmasabbá kell tennie merev frekvenciakiosztási rendszerét ”. A Tanács 2004 decemberében azt a következtetést fogalmazta meg, hogy „ folytatni kell az egyes frekvenciagazdálkodási modellek értékelését annak érdekében, hogy európai és globális szinten minél rugalmasabban és hatékonyabban lehessen kihasználni a frekvenciatartományt, és ennek során figyelemmel kell lenni az új és innovatív technológiák kialakulására és a piaci mechanizmusok által felhasznált metodikára ”.[5]

3. HOGYAN JAVÍTJÁK A FREKVENCIAPIACOK A HATÉKONYSÁGOT?

Ha a piac határozza meg a konvergáló hírközlési szolgáltatások számára a frekvenciák felhasználását és kiosztását, akkor várhatóan jelentősen növekedni fog a frekvenciaspektrum kihasználtsága – ami az elektronikus hírközlésre vonatkozó szabályozási keret kulcsfontosságú politikai célkitűzése. A hatékony felhasználás más európai uniós politikai célkitűzések, különösen az innováció és a gazdasági növekedés szempontjából is fontos, és közvetlenül befolyásolja az egységes piac működését is.

Előnyök

A felmérések szerint a piaci alapú frekvenciagazdálkodás jelentős gazdasági előnyökkel járna, nagyban bővítené a polgárok választási lehetőségeit, és jelentősen javítaná az új technológiákhoz és szolgáltatásokhoz alacsony áron történő hozzáférést.

A frekvenciák kereskedelméről a Bizottság felkérésére elkészített tanulmány becslése szerint az EU és az EGT tagállamai számára a frekvenciakereskedelem és a rugalmas használati jogok bevezetéséből származó nettó gazdasági haszon évi 8–9 milliárd euróra rúgna . A tanulmány szerint a gazdasági haszon elsősorban az innováció erősödésétől, majd ezt követően a fokozódó versenytől remélhető. A frekvenciahasználat forgalomképessége és rugalmassága együtt a tanulmány becslése szerint tízszer akkora gazdasági előnyt eredményez, mint ha a frekvenciák forgalomképessége a rugalmasság nélkül valósulna meg. Egy másik tanulmány[6] szerint az Egyesült Államokban a frekvenciareform évente 77 milliárd dollár nyereséget hozhatna a fogyasztók számára a mobil-hangszolgáltatások alacsonyabb árai következtében. Bár ezek a számadatok legfeljebb a nagyságrendek érzékeltetésére alkalmasak, mégis egyértelműen rámutatnak az európai szintű fellépés szükségességére.

Kiegyensúlyozott megoldás

A frekvenciagazdálkodás különböző módozatainak megvalósítása során szerzett tapasztalatok rámutatnak majd az egyes modellek erősségeire és gyengéire, és segítenek, melyiket hol és mely sávtartományokban legcélszerűbb alkalmazni. Most a frekvenciapiacok kialakítását kell segíteni az Európai Unióban annak érdekében, hogy elkerülhető legyen a kialakuló piacokat szabályozó feltételek szétszabdaltsága.

4. A FREKVENCIAPIACOK EURÓPAI UNIÓS DIMENZIÓJA

A rádiófrekvencia-gazdálkodást elsősorban a tagállamok végzik nemzeti szinten, nemzetközi összehangolás mellett. Mivel egyre inkább közismert, mekkora szerepet játszhatnak egyes döntések a közösségi szakpolitikákban, máris sor került néhány, az összehangolást és a hatékonyságnövelést elősegítő szabályozó intézkedés európai uniós szintű bevezetésére.[7] A keretszabályozás[8] felismeri, hogy a lehetőségek között szerepel a piaci alapú frekvenciagazdálkodás is, és lehetővé teszi, hogy a tagállamok bizonyos feltételek biztosításával bevezessék a frekvenciákkal folytatott kereskedelmet.[9]

A frekvenciák hatékonyabb felhasználásának igénye állt elsősorban amögött is, hogy az EU-ban és az EU-n kívül több ország is vagy már bevezetett piaci alapú reformokat, vagy az ilyen reformok felé vezető átmenet kezdeti szakaszában van.[10]

Közös út előre

A frekvenciahasználat európai uniós szintű összehangolását egyes frekvenciatartományokban, az új technológiák gyors bevezetése és a méretgazdaságosság kihasználása érdekében már sikerült megvalósítani. A legtöbb frekvencia esetében azonban nincs uniós összehangolás, és az eltérő tagállami politikák továbbra is határt szabnak a belső piac fejlődésének.

A frekvenciapiacoknak a teljes EU területén történő összehangolt bevezetése csökkentheti az ilyen problémákat, és hatékonyabban tenné lehetővé a felhasználás de facto harmonizálását. A Bizottság számára készített tanulmány elemezte a forgalomképesség és a rugalmasság bevezetése terén érvényesülő eltérő politikák tovagyűrűző hatását. Arra a következtetésre jutott, hogy ha egy ország úgy döntene, hogy nem vezeti be az említett reformintézkedéseket frekvenciagazdálkodási politikájában, az költségekkel járna a többiek számára, ugyanakkor ha egy ország csatlakozna a reformprojekthez, az többletelőnnyel járna a többiek számára. Az előnyök 60–70 %-a a nemzeti reformoknak, míg 30–40%-a az összes többi EU-tagállam intézkedéseinek lenne köszönhető. A számítási modellek mögött meghúzódó mennyiségi okfejtés hasonló típusú tovagyűrűző hatást feltételez, mint amely az európai uniós belső piac létrehozását jellemezte.

A frekvenciák forgalomképességének európai uniós szintű bevezetése a Közösség teljes egészében egységesen alkalmazott szabályok révén zökkenőmentes határokon átnyúló szolgáltatásokat tenne lehetővé, és a világ egyik legnagyobb frekvenciaalapú szolgáltatáspiacát hozná létre. Ezáltal gyorsan feljavulna az EU versenypozíciója, és hatalmas lökést kapna az innováció.

5. AZ EURÓPAI FREKVENCIAPIACOK BEVEZETÉSÉNEK KULCSKÉRDÉSEI

A frekvenciapiacok kialakítása során szembe kell nézni néhány kihívással, és erre csakis a politikai célkitűzések terén létrehozott európai uniós megegyezéssel és néhány kulcsfontosságú végrehajtási kérdésre összpontosítva van mód.

5.1. Megegyezés a célkitűzésekről

Politikai megegyezés szükséges a működő frekvenciapiacok 2010-ig történő létrehozásáról oly módon, hogy a frekvenciaspektrum jelentős része forgalomképes és rugalmasan felhasználható legyen. Ez lehetővé tenné, hogy valamennyi érintett piaci szereplő felkészüljön az új frekvenciagazdálkodási környezetre, és biztosítaná a zökkenőmentes átmenet lehetőségét a frekvenciahasználatra támaszkodó szolgáltatások piacai számára.

5.2. Frekvenciasávok

Az előzőekben meghatározott célkitűzés eléréséhez a frekvenciaspektrum jelentős részét forgalomképessé kell tenni. A lépésenkénti megközelítés, csupán néhány „próbasáv” forgalomképessé tétele nem hozná meg a verseny és az innováció fokozódását. Ha csak korlátozott mennyiségben állna rendelkezésre forgalomképes frekvencia, akkor fennállna a versenyellenes, felhalmozó magatartás veszélye, és a piaci szereplők nem tanulhatnának saját tapasztalataikból.

A közérdekű, például védelmi vagy tudományos célra használt, illetőleg például a repülésben és a műholdak terén igénybe vett, globálisan kezelt frekvenciákra ez a javaslat nem vonatkozik.

Általános, de tanulmányokkal és nyilvános konzultációval is alátámasztott nézet, hogy a piac által nyújtható előnyök kihasználhatósága szempontjából a földi elektronikus hírközlési szolgáltatások céljára szolgáló frekvenciasávok a legalkalmasabbak. Ezek a sávok egyben legnagyobbrészt megfelelnek azoknak a frekvenciasávoknak, amelyeket egyes tagállamok nemzeti frekvenciapiacaik számára első lépésként kijelöltek,[11] és amelyekre az RSPG-n belül a stratégiai konvergencia elérését célzó tevékenység összpontosul.

A Bizottság a jelenleg a következő célokra használt frekvenciák tekintetében javasolja a piac bevezetését a hatékony, Közösségi szinten is megfogható eredményekkel járó, összehangolt fellépés érdekében, például:

- földi mobilkommunikációs szolgáltatások , beleértve például a közhasználatú mobiltelefon-szolgáltatások (GSM, 3G) és a zárt felhasználói csoportok (PMS, PAMR) által használt frekvenciákat;

- földi, helyhez kötött, vezeték nélküli hírközlési szolgáltatások , beleértve például a vezeték nélküli helyi hálózatok (WLL), a széles sávú vezeték nélküli hozzáférés (BWA) és a mikrohullámú kapcsolatok céljára használt frekvenciákat;

- földi televíziós és rádiós műsorszóró szolgáltatások, beleértve például a helyi, a regionális és az országos műsorszórás céljára használt frekvenciákat.

A koordinációs folyamat során meg kell győződni a sávok kiválasztásának indokoltságáról, és a konkrét jogalkotási javaslatokat hatástanulmányokra kell alapozni. E tekintetben, a kisebb gazdasági jelentőséggel bíró vállalkozások költségeit alaposan mérlegelni kellene.

A felsorolt frekvenciasávok tekintetében várhatóan hamar működésbe léphet a piac. Az érintett frekvenciák egy részét máris előírt földrajzi területre vonatkozó egyedi jogként, „frekvenciablokk” formájában használják; a jogtulajdonosok gyakran maguk tervezik hálózatukat, és tapasztalatokra tettek szert a technológiafrissítés és a piacokkal való kölcsönhatás terén. A digitális technológiára való áttérés miatt keletkező frekvenciatöbblet újrafelosztása újabb lendületet ad az érintett frekvenciasávok hatékony felhasználásának (bár elképzelhető, hogy a többlet egy részére célszerű más gazdálkodási modellt alkalmazni).[12]

Miközben figyelembe kell venni a közszolgálati műsorszórás speciális természetét, azt is látni kell, hogy a frekvenciákkal történő kereskedés és a frekvenciák rugalmasabb felhasználása csupán lehetőség, nem pedig kötelezettség. Célszerűnek mutatkozhat továbbá újragondolni azt az alapelvet, hogy a közszolgálati műsorszórás feltétlenül földi frekvenciát igényel: a konvergencia és a többcélú platformok terjedésének köszönhetően a lefedettségre vonatkozó kötelezettségek egyre inkább biztosíthatók a vezeték nélküli földi átviteltől eltérő technológiákkal is. Ez nem áll ellentmondásban azzal, hogy továbbra is érvényben van a közszolgálati műsorszórás védelmére vonatkozó és minden más közpolitikai célkitűzés.

A forgalomképessé teendő frekvenciasávok terjedelme a lehető legalacsonyabb szintre szorítaná a frekvenciafelhalmozás veszélyét, mert az üzemeltetőknek nem volnának forrásaik a meghatározó piaci pozíció eléréséhez, és érdekük sem fűződne hozzá. A piaci versennyel kapcsolatban esetleg felmerülő problémákra a versenyjog elvben alkalmas és elegendő megoldást kínál. Ha a piacra jutás akadályai a frekvenciahasználati joghoz kötődő szükségtelen megszorításokból és korlátozásokból fakadnak, a legjobb orvosság e megszorítások megszüntetése.

5.3. Átmeneti kérdések

A frekvenciapiacok létrehozása várhatóan befolyásolja a meglévő engedélyek értékét – akár forgalomképes, akár forgalomképtelen frekvenciáról van szó –, valamint a kapcsolódó befektetéseket. Ez a hatás különböző jogtulajdonosok esetén különbözőképpen jelentkezhet. A hatás ugyanakkor minden esetben tükrözi a meglévő és a jövőbeni engedélyezési feltételeket, valamint a Közösség egészében kialakuló verseny intenzitását.

A piacra történő áttérés során a tagállamoknak figyelembe kell venniük a jogtulajdonosok jogos érdekeit, de eközben gondoskodniuk kell arról is, hogy a meghozott intézkedések összeegyeztethetők legyenek a versenyjog követelményeivel és a közösségi jog általános elveivel. Annak érdekében, hogy a meglévő jogok birtokosai ne kerüljenek hátrányos helyzetbe, szükség lehet például olyan konstrukciók alkalmazására, amelyekben az érintettek nagyobb szabadsággal gyakorolhatják jogaikat, és ennek kapcsán célszerű lehet felszámolni az e jogok gyakorlását indokolatlanul korlátozó szabályokat. Ezt fokozatosan és megkülönböztetésmentesen kell végrehajtani azzal párhuzamosan, ahogyan a frekvenciahasználati jogok piaci értéke kialakul.

5.4. A frekvenciajogok meghatározása

A forgalomképes jogok egyes elemei jogközelítésre szorulnak, mint például a közös formátum (az okmány vagy „jogcím”), illetőleg azok az anyagi jogi szabályok, amelyek meghatározzák, hogy a felhasználók miként élhetnek szabadon használati és forgalmazási jogaikkal. Ez az egész Európai Unióra nézve csökkenti a tranzakciós költségeket, fokozza a piac átláthatóságát, és növeli a jogbiztonságot. Egyszerűsíti továbbá a tulajdonosváltást és ösztönzőleg hat a hatékony felhasználásra, ezáltal pedig elősegíti a nagyberuházásokat és a méretgazdaságosságot.

5.5. Az információk összehangolása

A frekvenciapiacok működése szempontjából alapvető fontosságú, hogy megbízható információk álljanak rendelkezésre, és ezek könnyedén beszerezhetők legyenek. Ma ezek az adatok nemzeti adatbázisokban, eltérő formátumban találhatók. A jövőben összehangolt módon kell őket tárolni annak érdekében, hogy könnyebb legyen összehasonlítani a frekvenciajogokat, és a vásárlók egyszerűbben megtalálhassák a potenciális eladókat az EU teljes egészében. Ezért az egész Európai Uniót magában foglaló, egységes portált kell kifejleszteni, amely információt szolgáltat a frekvenciajogok odaítéléséről, a kiosztott jogokról (nemzeti nyilvántartások), a még kiosztatlan, forgalomképes vagy egy előre látható időpontban forgalomképessé váló frekvenciákról, valamint a nemzeti szabályozásról és a kapcsolódó jogszabályokról. Mindezt egyszerűsítheti, ha az új rendszer meglévő elemekre, mint például az Európai Rádiós Hírközlési Hivatalnál működő EFIS adatbázisra épül.

5.6. Szolgáltatás- és technológiasemlegesség

Mivel a technológiára és a nyújtható szolgáltatásra vonatkozó korlátozások egyre kevésbé vannak összhangban a konvergenciával, fontos lenne meghatározni, hogyan egyeztethető össze a jogok forgalomképessége a rugalmassággal, azaz a frekvenciabirtokos azon jogával, hogy a frekvenciát a műszaki követelmények teljesítése mellett bármilyen szolgáltatásra felhasználhassa.

A technológiasemlegesség a jelenlegi uniós keretszabályozásból fakadó fontos alapelv, amelyet a frekvencia esetében oly módon kell meghatározni, hogy minél kevesebb megszorítást tartalmazzon, az interferencia kérdése ugyanakkor mégis kellő figyelmet kapjon. Tudatában kell ugyanakkor lenni annak, hogy az interferencia kezelése bizonyos esetekben olyan megszorításokat kíván, amelyek a gyakorlatban jobban kedveznek bizonyos technológiáknak, mint másoknak. A szolgáltatássemlegesség azt jelenti, hogy a frekvenciahasználati jog birtokosa határozza meg, hogy az adott frekvenciát milyen szolgáltatás nyújtására használja. A műszaki frekvenciagazdálkodás szempontjából általában nem indokolható semmilyen, a frekvenciát igénybe vevő szolgáltatásra vonatkozó megszorítás. A Nemzetközi Távközlési Unió rádiószabályzata ugyanakkor a határokon átnyúló interferencia elkerülése érdekében előír széles kategóriákat. A földi elektronikus hírközlés területén ezek a kategóriák egyre inkább elavulnak.

Lehetnek olyan esetek, amelyekben a szolgáltatások korlátozásának előnyei kimutathatók és indokolhatók (például a szolgáltatások interoperabilitása érdekében), és vannak példák, amikor ez a megközelítés igen sikeresnek mutatkozott a szolgáltatáspiacok kialakítása és a fogyasztói igények kielégítése szempontjából. Ezért meg kell határozni azokat a kritériumokat, amelyek alapján megállapíthatók azok a kivételes esetek, amikor a frekvenciajogok odaítélésekor indokolt korlátozni a nyújtható szolgáltatást; minden más esetben pedig a szolgáltatássemlegességnek kell érvényesülnie.

6. A FREKVENCIAPIACOK FELÁLLÍTÁSÁNAK KÖVETKEZő LÉPÉSEI

E közlemény elsődleges célja, hogy politikai megegyezést keressen az Európai Unió szintjén a frekvenciapiacok 2010-ig történő létrehozására irányuló tágabb célkitűzéshez.

Ennek megvalósításához a Bizottság a következő alapvető építőelemeket szándékozik felhasználni a frekvenciakereskedelem európai uniós megközelítésének kidolgozása során:

Forgalomképesség

- az egyedi frekvenciahasználati jogokkal való kereskedés joga egyes meghatározott frekvenciasávokban, elektronikus hírközlési szolgáltatások céljára;

- a frekvenciasávok forgalomképessé tételére irányuló eljárás meghatározása;

- a kezdeti frekvenciasáv-választék kidolgozása;

Technológiasemlegesség

- a technológiasemlegesség meghatározása, a lehető legenyhébb korlátozások megállapítása;

Szolgáltatássemlegesség

- a szolgáltatásnyújtás azon konkrét feltételeinek meghatározása, amelyek majd a frekvenciahasználathoz kapcsolódnak;

Frekvenciajogok

- jogközelítés a frekvenciajogok területén; az a közös formátum, amelyet a jogok felhasználására és kereskedelmi forgalmára vonatkozó felhasználói szabadságot biztosító jogosultság különböző anyagi jogi vonatkozásainak közös meghatározása során alkalmazni kell;

Átláthatóság

- hozzáférés a frekvenciapiacok működéséhez szükséges információkhoz, beleértve a frekvenciajogok odaítélésére és a kiosztott jogokra (nemzeti nyilvántartások) vonatkozó információkat is, összehangolt módon, egy egységes uniós portálon keresztül.

A forgalomképességgel, a technológiasemlegességgel és a szolgáltatássemlegességgel kapcsolatos intézkedések bevezetésére a keretszabályozás 2006 közepén kezdődő felülvizsgálata során kerül sor. A jogalkotási folyamatot hatástanulmányoknak és a tagállamokkal folytatott aktív párbeszédnek kell kísérnie, valamint egy koordinációs folyamatnak, amely kiterjedhet a keretszabályozás felülvizsgálatával nem érintett területekre is. Ez lehetővé tenné, hogy a kereskedelem gyakorlati megvalósítására rövid távon költséges késlekedések és szétszabdaltság nélkül kerüljön sor. Szükség esetén a Bizottság ajánlásokat is kiadhatna. Minél hamarabb fel kell állítani azokat a koordinációs csoportokat, amelyek a megállapított kulcskérdésekkel foglalkoznak. A koordinációs folyamatnak és a jogalkotási folyamatnak egymást tájékoztatva és megerősítve kell haladniuk.

Az előzőekben körvonalazott folyamatot az egyes konkrét javaslatokkal foglalkozó, rendszeres nyilvános konzultáció kísérné. A Bizottság az elért eredményekről éves frekvenciapolitikai jelentésében számolna be.

7. KÖVETKEZTETÉSEK

A frekvenciagazdálkodás átalakítása az Európai Unióban a frekvenciaelosztás piaci alapra helyezése céljából nagy kihívást jelent. Érdemes azonban belevágni, mert a frekvenciapiacok tényleges bevezetése:

- gazdasági előnnyel járna annak megfelelően, amennyit Európa versenyképességben, innovációs potenciálban, a belső piac megerősödésével, valamint a fogyasztóknak kínált szolgáltatások választékának bővítésével nyerne, nem beszélve a munkahelyteremtésre és a külkereskedelemre gyakorolt pozitív hatásról;

- időszerű és szükséges, mert a frekvenciagazdálkodás eddigi gyakorlata a technológiai haladás, a frekvencia iránti kereslet növekedése és az üzleti élet és a piacok változási sebessége következtében elérte saját korlátait;

- megvalósítható a javasolt ütemezés szerint.

A Bizottság felkéri az Európai Parlamentet és a Miniszterek Tanácsát, hogy támogassa a jelen közleményben körvonalazott megközelítésmódot.

[1] A „Előretekintő rádiófrekvencia-politika az Európai Unióban: második éves jelentés” című COM(2005) 411 sz. közlemény bemutatja a Bizottság általános elképzeléseit ebben a kérdéskörben.

[2] Tanulmány a „Conditions and options in introducing secondary trading of radio spectrum in the European Community ” , http://europa.eu.int/information_society/policy/radio_spectrum/ref_info/studies/index_en.htm

[3] http://rspg.groups.eu.int

[4] „Rethinking the European ICT agenda: Ten ICT breakthroughs for reaching Lisbon goals”

[5] A Tanács 2004. december 10-i állásfoglalása (15472/04, presse 345)

[6] „The economic costs of spectrum misallocation”, Jerry Ellig, 2005. május http://cadep.ufm.edu.gt/telecom/ingles/interior.asp?menu=lecturas

[7] Rádióspektrum-határozat (676/2002/EK)

[8] Keretirányelv (2002/21/EK), engedélyezési irányelv (2002/20/EK)

[9] A rádiófrekvenciák szabályozása a rádióberendezésekről és a távközlő végberendezésekről szóló 1999/5/EK irányelv hatálya alá tartozó berendezések belső piaca szempontjából is fontos.

[10] Az EU-ban ezek: DK, IT, NL, HU, AT, PT, SK, SI, SE és UK.

[11] A Bizottság tudatában van annak, hogy egyes tagállamok tervezik más frekvenciasávok piaci alapra helyezését is.

[12] Lásd az analógról a digitális földi műsorszórásra történő áttérés felgyorsításáról szóló közleményt [COM(2005) 204] és a kapcsolódó személyzeti munkadokumentumot [SEC(2005) 661], 10. o.