A javaslat továbbá uniós keretet hoz létre azáltal, hogy egységes szabályokat vezet be a tagállamok területén elfogott és a schengeni térségbe való belépéskor a határellenőrzést elkerülő irreguláris migránsok előszűrésére vonatkozóan. Ennek célja, hogy hozzájáruljon a schengeni térség védelméhez, és biztosítsa az irreguláris migráció hatékony kezelését.

Ez a javaslat belépést megelőző szűrést vezet be, amely minden olyan harmadik országbeli állampolgárra alkalmazandó, aki a külső határon a beutazási feltételek teljesítése nélkül vagy kutatási-mentési műveletet követő partra szállítás nyomán tartózkodik. A javaslat egységes szabályokat vezet be a harmadik országbeli állampolgárok egyéni szükségleteinek felmérésére irányuló, a belépést megelőző szakaszban követendő eljárásokra vonatkozóan, valamint az ilyen személyek tekintetében követendő eljárások azonosításához szükséges releváns információk összegyűjtési folyamatának hosszára vonatkozóan.

A migrációkezelés kihívásait – különösen a nemzetközi védelemre szorulók gyors azonosításához, illetve a védelemre nem szorulók hatékony visszaküldéséhez kapcsolódókat – az EU egészének egységesen kell kezelnie. A rendelkezésre álló adatok azt mutatják, hogy a 2015–2016-ban megfigyelt, egyértelműen nemzetközi védelemre szoruló harmadik országbeli állampolgárok érkezését részben vegyes összetételű áramlások váltották fel. Ezért fontos egy új, hatékony eljárás kidolgozása, amely lehetővé teszi a vegyes összetételű áramlások jobb kezelését. Különösen fontos egy olyan eszköz létrehozása, amely lehetővé teszi azon személyek lehető legkorábbi szakaszban történő azonosítását, akik valószínűleg nem részesülnek védelemben az EU-ban. Ezt az eszközt – gyors eredményekkel, valamint egyértelmű és méltányos szabályokkal – be kell építeni a külső határokon végzett ellenőrzések folyamatába, és a megfelelő eljáráshoz (menedékjoghoz vagy a visszatérési irányelvnek megfelelő eljáráshoz) való hozzáférést kell eredményeznie. Ennek a külső határellenőrzések, valamint a menekültügyi és kiutasítási eljárások közötti szinergiák fokozásához kell vezetnie.

Az új migrációs és menekültügyi paktum, amely e javaslattal együtt kerül előterjesztésre, a migrációkezelés átfogó megközelítésén alapuló új kezdetet jelent a migráció terén. Ez a javaslat az átfogó megközelítéshez való kulcsfontosságú hozzájárulásként uniós szintű közös menekültügyi és migrációkezelési keretet hoz létre, és a tagállamok közötti kölcsönös bizalom előmozdítására törekszik. A szolidaritás és a felelősség igazságos megosztásának átfogó elvére épülő új paktum a menekültügy, a migráció, a visszaküldés, a külső határok védelme, a migránscsempészés elleni küzdelem és a kulcsfontosságú harmadik országokkal fenntartott kapcsolatok területére vonatkozó politikákat összefogó, integrált politikai döntéshozatalt szorgalmaz, amely összkormányzati megközelítést tükröz. Elismeri, hogy az átfogó megközelítés a szolidaritásra és a felelősség tagállamok közötti igazságos elosztására vonatkozó elv erősebb, fenntarthatóbb és kézzelfoghatóbb kifejezését is jelenti. Ezeket az elveket ezért a migrációkezelés egészében érvényre kell juttatni a nemzetközi védelemhez való hozzáférés biztosításától kezdve az irreguláris migráció és a jogellenes mozgások kezeléséig.

2019 szeptemberében az Európai Bizottság elnöke, Ursula von der Leyen új migrációs és menekültügyi paktumot jelentett be, amely átfogó megközelítésbe helyezi a külső határok igazgatását, a menekültügyi és visszaküldési rendszert, a szabad mozgás schengeni térségét és a külső dimenziót.

A Schengeni határellenőrzési kódex 3. cikkével összhangban a határellenőrzést a menekültek és a nemzetközi védelmet kérelmező harmadik országbeli állampolgárok jogainak sérelme nélkül kell elvégezni. A Schengeni határellenőrzési kódex azonban nem tartalmaz elegendő utasítást a határőrök számára arra vonatkozóan, hogy hogyan kezeljék a nemzetközi védelmet kérelmező harmadik országbeli állampolgárokat a határátkelőhelyeken, és e tekintetben a tagállamok eltérő gyakorlatokat követnek. Ennek eredményeként megszökhetnek azok a harmadik országbeli állampolgárok, akiket annak ellenére fogadtak be az ország területére, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem alapján nem teljesítik a beutazási feltételeket.

A Schengeni határellenőrzési kódex nem ír elő konkrét kötelezettséget a határőrizet során elfogott harmadik országbeli állampolgárok orvosi ellenőrzésére vonatkozóan. Azok a harmadik országbeli állampolgárok, akik a külső határon a beutazási feltételek teljesítése nélkül vagy kutatási-mentési műveletet követő partra szállítás nyomán tartózkodnak, egészségügyi veszélynek lehettek kitéve (például ha háborús övezetekből érkeztek, vagy fertőző betegségeknek való kitettség eredményeként). Ezért fontos, hogy a lehető legkorábbi szakaszban azonosítsanak minden olyan személyt, aki azonnali gondozásra szorul, valamint azonosítsák a kiskorúakat és a kiszolgáltatott helyzetben lévő személyeket annak érdekében, hogy a határon folytatott eljárás vagy gyorsított menekültügyi eljárás alá vonják őket, az ezen eljárásokra alkalmazandó kritériumokkal összhangban. A Covid19-járvány is azt mutatja, hogy egészségügyi ellenőrzésekre van szükség azon személyek azonosítása érdekében, akiket népegészségügyi okokból el kell különíteni. Ezért az előzetes egészségügyi ellenőrzésekre vonatkozó egységes szabályokra van szükség, amelyek az előszűrésnek alávetett valamennyi harmadik országbeli állampolgárra vonatkoznának.

A Schengeni határellenőrzési kódex értelmében a külső határokat csak a bejelentett határátkelőhelyeken lehet átlépni. A határellenőrzés a határátkelőhelyeken végzett határforgalom-ellenőrzésből és a határátkelőhelyek közötti határőrizetből áll, és célja a határforgalom-ellenőrzés megkerülésének megakadályozása, a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelem, valamint a határt engedély nélkül átlépő személyekkel szembeni intézkedések meghozatala. Ennek megfelelően azokat a harmadik országbeli állampolgárokat, akik jogellenesen lépték át a külső határokat, és nem jogosultak az érintett tagállam területén tartózkodni, a visszatérési irányelvnek megfelelő eljárásoknak kell alávetni. Amennyiben a harmadik országbeli állampolgár nemzetközi védelmet kérelmez, biztosítani kell a menekültügyi eljáráshoz való hozzáférést, és a személyt a menekültügyi hatóságokhoz kell irányítani. Ezeket a szabályokat adott esetben a kutatási-mentési műveleteket követően partra szállított harmadik országbeli állampolgárokra is alkalmazni kell.

A külső határokat a határátkelőhelyeken kívül átlépő vagy kutatási-mentési műveleteket követően partra szállított harmadik országbeli állampolgárok, beleértve a nemzetközi védelmet kérelmezőket is

–minden olyan harmadik országbeli állampolgár, aki a határátkelőhelyeken kívül lépi át a külső határokat, és akitől az Eurodac-rendelet alapján a tagállamoknak ujjnyomatot kell venniük, beleértve azokat is, akik nemzetközi védelmet kérelmeznek,

–uniós keretet hoz létre a tagállamok területére engedély nélkül belépő és a területükön elfogott harmadik országbeli állampolgárok előszűrésére is.

A javaslat a külső határok védelmével és a belső határellenőrzés nélküli térségen belüli jogellenes mozgások megakadályozásával kapcsolatos kihívásokkal foglalkozik. Az előszűrés kiegészíti az (EU) 2016/399 rendeletben (Schengeni határellenőrzési kódex) meghatározott, a külső határokon történő határellenőrzésre vonatkozó szabályokat. Kiegészíti különösen a tagállamoknak a kódex 3. és 13. cikkéből eredő kötelezettségeit az engedély nélküli beutazás megakadályozására vonatkozó kötelezettség, valamint a határellenőrzéseknek a menekültek és a nemzetközi védelmet igénylő harmadik országbeli állampolgárok jogainak sérelme nélkül történő elvégzésére vonatkozó kötelezettség tekintetében. Tükrözi továbbá, hogy a tagállamok területén elfogott harmadik országbeli állampolgárok esetében vélelmezhető a beutazási feltételek teljesítésének elmulasztása, amennyiben az úti okmányban nem szerepel bélyegző (vagy a határregisztrációs rendszer működésének 2022. évi megkezdése után a bűnüldöző hatóságok számára is elérhető elektronikus rendszerben nem szerepel bejegyzés).

Ilyen esetekben az előszűrést az úti okmányban található beléptetőbélyegző hiánya vagy magának az úti okmánynak a hiánya váltja ki, vagyis az, hogy nem tudják hitelt érdemlően bizonyítani, hogy szabályszerűen lépték át a külső határt. A határregisztrációs rendszer 2022-es működésbe lépésével a bélyegzőket a bűnüldöző hatóságok számára is elérhető elektronikus rendszerben található megbízhatóbb adatok váltják fel, ami további bizonyosságot nyújt a harmadik országbeli állampolgároknak a tagállamok területére történő jogszerű belépését illetően.

A valamely tagállam területén elfogott személyek előszűrésének (a fenti korlátozás tiszteletben tartása mellett) ellensúlyoznia kell azt, hogy az ilyen személyeknek feltételezhetően sikerült elkerülniük a határforgalom-ellenőrzést az Európai Unióba és a schengeni térségbe való belépéskor. Azáltal, hogy ezeket az eseteket a javasolt rendelet hatálya alá vonják, biztosított, hogy ez az előszűrés is egységes szabályokat és normákat kövessen.

A schengeni térség védelmének javítása és az irreguláris migráció megfelelő kezelésének biztosítása érdekében a tagállamokat arra is kötelezni kell, hogy e személyeket előszűrésnek vessék alá. Ez a kötelezettség azonban nem alkalmazandó a túltartózkodó személyekre (vagyis olyan harmadik országbeli állampolgárokra, akik túllépték a vízumukban engedélyezett időtartamot, például azáltal, hogy egy 180 napos időszakban 90 napnál hosszabb ideig maradtak a tagállamokban, vagy a tartózkodási engedélyük vagy hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumuk által engedélyezettnél hosszabb ideig tartózkodtak), mivel az ilyen helyzetben lévő személyeket érkezésükkor határforgalom-ellenőrzésnek vetették alá.

Hasonlóképpen, az előszűrés nem alkalmazandó azon harmadik országbeli állampolgárokra, akik esetében a tagállam eltérést alkalmazhat vagy köteles alkalmazni a beutazási feltételek tekintetében. Az ilyen esetek kimerítő felsorolását a Schengeni határellenőrzési kódex 6. cikkének (5) bekezdése tartalmazza, így azon harmadik országbeli állampolgárok eseteit, akik egy másik tagállam tartózkodási engedélyével vagy hosszú távú tartózkodásra jogosító vízumával rendelkeznek, és akik átutazás céljából jogosultak belépni a területre, illetve azon harmadik országbeli állampolgárok eseteit, akik számára valamely tagállam humanitárius okokból (például orvosi kezelés céljából) egyedi határozatban engedélyezte a területére való belépést. Amennyiben azonban a tagállam úgy ítéli meg, hogy a nemzetközi védelmet kérelmező személy a 6. cikk (5) bekezdésének c) pontjában említett, beutazást engedélyező egyedi határozat előnyeit élvezheti, az érintett személyt előszűrésnek kell alávetni, és a beutazás engedélyezését a nemzetközi védelem megadására vonatkozó megfelelő eljárás eredményéig fel kell függeszteni.

Az előszűrést áthelyezés is követheti az (EU) XXX/XXX rendelettel [a menekültügy és a migráció kezeléséről szóló rendelet] létrehozott szolidaritási mechanizmus keretében, ha egy tagállam önkéntes alapon hozzájárul a szolidaritáshoz, vagy ha a nemzetközi védelmet kérelmezők nem tartoznak az (EU) XXX/XXX rendelet (a menekültügyi eljárásról szóló rendelet) szerinti, határon folytatott eljárás hatálya alá, vagy az (EU) XXX/XXX rendelettel [a válsághelyzetekről szóló rendelet] létrehozott, válsághelyzetek kezelésére szolgáló mechanizmus keretében.

Azt is egyértelművé kell tenni, hogy az előszűrés – azaz a megfelelő eljárás(ok) meghatározására irányuló ellenőrzések – során az érintett harmadik országbeli állampolgárok nem léphetnek be a tagállamok területére. Ezt a szabályt a külső határokon előszűrésnek alávetett valamennyi harmadik országbeli állampolgárra alkalmazni kell.

A javaslat kötelezettséget vezet be az érintett harmadik országbeli állampolgárok biometrikus adatainak az interoperabilitásról szóló rendelettel létrehozott közös személyazonosítóadat-tárral (CIR) való összevetésére vonatkozóan. A közös személyazonosítóadat-tár a migráció, a biztonság és a jog érvényesülésének területén működő nagyméretű informatikai rendszerek által ismert személyek valamennyi személyazonosító adatát tartalmazza. Ezt a kötelezettséget úgy alakították ki, hogy csak azokhoz az adatokhoz lehessen hozzáférni, amelyek feltétlenül szükségesek a harmadik országbeli állampolgárok azonosításához (a lekérdezett adatok hasonlóak az úti okmányban szereplő adatokhoz), és hogy ne kerüljön sor párhuzamos adatgyűjtésre vagy új adatgyűjtésre egy nagyméretű informatikai rendszerben.

A(z) XXXX rendeletben [Eurodac-rendelet] említett, az előszűrés során gyűjtött biometrikus adatokat az említett rendelet [12., 13., 14. és 14a.] cikkében említett adatokkal együtt továbbítani kell az Eurodacba azon harmadik országbeli állampolgárok tekintetében, akiktől a tagállamoknak ujjnyomatot kell venniük. E rendelet azáltal, hogy előírja e gyűjtést és továbbítást az előszűrés során, időben meghatározza és így megerősíti a harmadik országbeli állampolgárok ujjnyomatvételére és nyilvántartásba vételére vonatkozó kötelezettségeket. Az előszűrés megkönnyíti más nagyméretű informatikai rendszerek – például a Schengeni Információs Rendszer – visszaküldés céljából történő ellenőrzését is.

Ez a javaslat nem érinti a menekültügy és a visszatérés területén meglévő eljárásokat, és nem is korlátozza az egyéni jogok gyakorlását, csupán jobban megszervezi a belépést megelőző szakaszt, hogy elősegítse ezen eljárások jobb alkalmazását.

Az előszűrésre vonatkozó nyomonkövetési mechanizmusnak a migrációs helyzet irányításának és nyomon követésének részét kell képeznie, amelyről a menekültügy és a migráció kezeléséről szóló új rendelet rendelkezik. A tagállamoknak az e rendelet szerinti nemzeti nyomonkövetési mechanizmusaik eredményeit be kell építeniük a menekültügy és a migráció kezeléséről szóló új rendeletben előírt nemzeti stratégiáikba.

A Bizottság tényeken alapuló szakpolitikai döntéshozatalt hajt végre, és azt a különálló dokumentumot (XXX) ajánlja figyelembe, amely részletezi a közös európai menekültügyi rendszer (KEMR) reformjának véglegesítése céljából 2016 óta azonosított különböző kihívások kapcsán javasolt megközelítést alátámasztó adatokat és elemeket. Az említett dokumentumban szereplő adatok és információk azon javaslat szempontjából is relevánsak, amely a hézagmentes folyamat részeként bevezeti az előszűrést minden olyan harmadik országbeli állampolgár tekintetében, aki a schengeni térség külső határainak átlépésekor nem teljesíti a beutazási feltételeket.

A javaslat előírja továbbá, hogy az előszűrést a tagállamok területén tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokra is alkalmazni kell, amennyiben nincs arra utaló jel, hogy a tagállamok területére való belépés érdekében jogszerű módon lépték át a külső határt. Ez nem vonatkozik a túltartózkodó személyekre, például a rövid távú tartózkodásra jogosító vízummal rendelkezőkre, akik három hónapnál hosszabb ideig tartózkodnak, vagy a tartózkodási engedéllyel rendelkező személyekre, akik ez utóbbi lejárta után tartózkodnak. Ezeket a személyeket a schengeni térségbe való megérkezésükkor határforgalom-ellenőrzésnek vetették alá; tartózkodásuk szabálytalan jellege nem a belépés módjával függ össze, hanem abból a tényből ered, hogy a schengeni térséget nem hagyták el kellő időben.

A javaslat egyértelművé teszi, hogy a külső határon végzett előszűrés során az érintett harmadik országbeli állampolgárok nem léphetnek be az adott tagállam területére. Ez várhatóan segít az olyan konkrét esetek kezelésében, amikor a nemzetközi védelem kérelmezésére irányuló szándékot a határforgalom-ellenőrzés során fejezik ki, de ezt követően nemzetközi védelmet ténylegesen nem kérelmeznek, vagy csak később egy másik tagállamban kérelmeznek. Az a szabály, amely szerint valaki az előszűrés során nem léphet be, a határőrök annak biztosítására vonatkozó kötelezettségét tükrözi, hogy a beutazási feltételeket nem teljesítő harmadik országbeli állampolgárok ne legyenek jogosultak a belépésre. Azt, hogy az előszűrés mely helyzetekben teszi szükségessé a fogva tartást, valamint annak módját a nemzeti jog határozza meg.

A javaslat célja, hogy szinergiákat alakítson ki a migránsok és a menedékkérők kezelésének különböző eljárásai és szakaszai között. Az előszűrés során például figyelembe kell venni a releváns adatbázisokban, különösen a Schengeni Információs Rendszerben végzett esetleges korábbi lekérdezéseket. Ez különösen fontos a határátkelőhelyen nemzetközi védelmet kérelmező személyek esetében, akikre vonatkozóan az adatbázisokba a határforgalom-ellenőrzés során már be kellett volna tekinteni.

Először is a személyazonosság ellenőrzése és a biztonsági ellenőrzés keretében az úti okmányokba való betekintés, a biometrikus adatok feldolgozása, valamint az adatbázisokba való betekintés a személyes adatok kezelésének olyan formáit képezik, amelyek lényege annak kiderítése, hogy ki a külső határt átlépni kívánó vagy átlépni szándékozó személy, és hogy ez a személy a tagállamok számára biztonsági kockázatot jelent-e. A személyes adatok kezelésének e formáiról a Schengeni határellenőrzési kódex már rendelkezik. Ez a rendelet azt a három különleges helyzetet határozza meg, amikor a harmadik országbeli állampolgárok anélkül vannak jelen a külső határon, hogy teljesítenék a beutazási feltételeket, és amikor az előszűrést szükségesnek tartják a schengeni térség biztonságának növelése, valamint annak biztosítása érdekében, hogy az érintett személyeket a megfelelő menekültügyi vagy kiutasítási eljárások alá vonják.

Annak biztosítása érdekében, hogy az Európai Unió Alapjogi Chartáját, valamint az előszűréssel kapcsolatos egyéb uniós és nemzetközi kötelezettségeket – ideértve azt is, hogy mindig biztosítani kell az eljárásokhoz való hozzáférést – betartsák, a tagállamoknak független nyomonkövetési mechanizmust kell létrehozniuk. Ennek a nyomonkövetési mechanizmusnak ki kell terjednie különösen az alapjogoknak az előszűrés során mindenkor történő tiszteletben tartására, valamint az őrizet esetén alkalmazandó nemzeti szabályok betartására. Az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének általános iránymutatást kell kidolgoznia e mechanizmus létrehozására és független működésére vonatkozóan. Ezen túlmenően egy adott tagállam kérésére támogathatja az illetékes nemzeti hatóságokat a nemzeti nyomonkövetési mechanizmus kidolgozásában, különösen a függetlenségére vonatkozó biztosítékok meghatározásában, valamint a nyomon követés módszertanának és a képzési intézkedéseknek a kialakításában. A tagállamoknak biztosítaniuk kell továbbá, hogy nemzeti joguk előírja az alapjogok előszűrés során történő állítólagos megsértésének kivizsgálását, többek között annak biztosítása révén, hogy a panaszokat gyorsan és megfelelő módon kezelik.

A Bizottság figyelembe vette a nemzeti és helyi hatóságok, a nem kormányzati és nemzetközi szervezetek, például az ENSZ Menekültügyi Főbiztosának Hivatala (UNHCR) és a Nemzetközi Migrációs Szervezet (IOM), valamint az agytrösztök és a tudományos körök számos ajánlását is arra vonatkozóan, hogy miként lehet új lendületet adni a reformfolyamatnak, és hogyan lehet kezelni az aktuális migrációs kihívásokat az emberi jogi normákkal összhangban. A Bizottság szintén figyelembe vette az Európai Migrációs Hálózat észrevételeit és saját kezdeményezésre indított kutatómunkáját, amelynek eredményeként az elmúlt években több szaktanulmány és ad hoc felmérés készült.

A 14. cikk az előszűrésnek alávetett harmadik országbeli állampolgárok előszűrésének lehetséges eredményeiről rendelkezik. Különösen az (EU) 2008/115 irányelvnek (visszatérési irányelv) megfelelő eljárásokra utal azon harmadik országbeli állampolgárok tekintetében, akik nem kérelmeztek nemzetközi védelmet, és akik esetében az előszűrés nem tárta fel, hogy teljesítik a beutazási feltételeket. Megállapítja továbbá, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmet benyújtó harmadik országbeli állampolgárokat az említett rendelet [XY.] cikkében említett hatóságokhoz kell irányítani. Az e rendelet 13. cikkében említett formanyomtatványt az érintett személynek az illetékes hatóságokhoz történő irányításával egyidejűleg kell továbbítani. A 14. cikk utal továbbá az (EU) XXXX/XXXX rendelet [a menekültügy és a migráció kezeléséről szóló rendelet] XX. cikke által létrehozott szolidaritási mechanizmus keretében történő áthelyezés lehetőségére. A rendelkezés azokra a harmadik országbeli állampolgárokra is vonatkozik, akiket a tagállamok területén való elfogásukat követően vetettek alá előszűrésnek. Az ilyen harmadik országbeli állampolgárokra vagy a 2008/115/EK irányelvnek megfelelő eljárások, vagy az (EU) XXX/XXX rendelet (a menekültügyi eljárásokról szóló rendelet) 25. cikkének (2) bekezdésében említett eljárások alkalmazandók. A cikk arról is rendelkezik, hogy az előszűrés során a hatóságok az (EU) XXX/XXX rendelet [Eurodac-rendelet] hatálya alá tartozó valamennyi személyre vonatkozóan felveszik az említett rendelet [10., 13., 14. és 14a.] cikkében említett biometrikus adatokat, és – amennyiben erre még nem került sor – az utóbbi rendelettel összhangban továbbítják az adatokat.

A 6. cikk meghatározza az előszűrés helyszínére és időtartamára vonatkozó szabályokat. A helyszín a külső határokon található, kivéve az 5. cikk hatálya alá tartozó eseteket. Az előszűrési eljárás javasolt időtartama öt nap, kivéve, ha az érintett személyt a külső határ jogellenes átlépésével kapcsolatban már 72 órán át a határon tartották a 603/2013/EU rendelet [Eurodac-rendelet] 14. cikkének (3) bekezdésében említettek szerint. Ilyen esetben az előszűrés időtartama nem haladhatja meg a 2 napot. A tagállamok területén elfogott személyek előszűrése esetén az előszűrés időtartama nem haladhatja meg a három napot. A cikk felsorolja továbbá az előszűrés valamennyi elemét, és lehetőséget biztosít arra, hogy az érintett uniós ügynökségek – saját megbízatásuk keretein belül – támogassák a tagállamokat az előszűrésben. Elismeri továbbá, hogy kiszolgáltatott helyzetben lévő személyek vagy kiskorúak esetében a tagállamoknak be kell vonniuk a gyermekvédelmi hatóságokat és az emberkereskedelem elleni küzdelemmel foglalkozó nemzeti előadókat.

Az 5. cikk előírja, hogy az előszűrést a tagállamoknak a területükön elfogott harmadik országbeli állampolgárokra is alkalmazniuk kell, amennyiben arra utaló jelek vannak, hogy belépéskor a külső határon elkerülték a határforgalom-ellenőrzést.

A 4. cikk úgy rendelkezik, hogy a külső határon előszűrésnek alávetett harmadik országbeli állampolgárok az előszűrés során nem léphetnek be az ország területére. Úgy rendelkezik továbbá, hogy amint úgy tűnik, hogy az érintett harmadik országbeli állampolgár teljesíti a beutazási feltételeket, az előszűrés véget ér. Ez nem érinti a külső határ jogellenes átlépéséhez kapcsolódó szankciók esetleges alkalmazását a Schengeni határellenőrzési kódexben foglalt jelenlegi szabályokkal összhangban.

(13)Amennyiben az előszűrés során nyilvánvalóvá válik, hogy az előszűrés hatálya alá tartozó harmadik országbeli állampolgár teljesíti az (EU) 2016/399 rendelet 6. cikkében foglalt feltételeket, az előszűrést be kell fejezni, és az érintett harmadik országbeli állampolgár számára engedélyezni kell az ország területére való belépést, az említett rendelet 5. cikkének (3) bekezdésében említett szankciók alkalmazásának sérelme nélkül.

(12)Az előszűrést a külső határnál vagy annak közelében kell lefolytatni, mielőtt az érintett személyek számára engedélyezik a területre való belépést. A tagállamoknak a nemzeti jog szerinti intézkedéseket kell alkalmazniuk annak megakadályozására, hogy az érintett személyek az előszűrés során belépjenek a területre. Egyedi esetekben, amennyiben szükséges, ez magában foglalhatja az őrizetet is, az őrizetre vonatkozó nemzeti jogszabályokra figyelemmel.

(11)Ez a rendelet azokra a harmadik országbeli állampolgárokra és hontalan személyekre alkalmazandó, akiket valamely tagállam külső határának szárazföldi, tengeri vagy légi úton történő jogellenes átlépése miatt fogtak el, kivéve azokat a harmadik országbeli állampolgárokat, akik esetében a tagállam az Eurodac-rendelet 14. cikkének (1) és (3) bekezdése értelmében az életkoruktól eltérő okokból nem köteles biometrikus adatokat venni, valamint a kutatási-mentési műveleteket követően partra szállított személyekre, függetlenül attól, hogy nemzetközi védelmet kérelmeznek-e vagy sem. Ez a rendelet azokra is alkalmazandó, akik nemzetközi védelmet kérelmeznek a határátkelőhelyeken vagy a tranzitzónákban anélkül, hogy teljesítenék a beutazási feltételeket.

(9)A nemzetközi védelmet kérelmező személyek esetében az előszűrést követően meg kell vizsgálni a nemzetközi védelem szükségességét. Ennek lehetővé kell tennie, hogy összegyűjtsék és az illetékes hatóságokkal megosszák azokat az információkat, amelyek e hatóságok számára lényegesek ahhoz, hogy meghatározzák a kérelem vizsgálatához szükséges megfelelő eljárást, és ezáltal felgyorsítsák a vizsgálatot. Az előszűrésnek azt is biztosítania kell, hogy a különleges szükségletekkel rendelkező személyeket már korai szakaszban azonosítsák, hogy minden különleges befogadási és eljárási igényt teljes mértékben figyelembe vegyenek az alkalmazandó eljárás meghatározása és lefolytatása során.

(14)Tekintettel az (EU) 2016/399 rendelet 6. cikkének (5) bekezdésében említett eltérés céljára, nem kell előszűrésnek alávetni azokat a személyeket, akiknek a beutazását valamely tagállam egyedi határozatban engedélyezte, annak ellenére, hogy nem teljesítik az összes beutazási feltételt.

(15)Az előszűrésnek alávetett valamennyi személyt ellenőrzésnek kell alávetni személyazonosságuk és annak megállapítása érdekében, hogy nem jelentenek-e veszélyt a belső biztonságra vagy a népegészségre. A határátkelőhelyeken nemzetközi védelmet kérelmező személyek esetében az átfedések elkerülése érdekében figyelembe kell venni a határforgalom-ellenőrzés keretében végzett személyazonossági és biztonsági ellenőrzéseket.

(16)Az előszűrés befejezését követően az érintett harmadik országbeli állampolgárokat a nemzetközi védelem iránti kérelem megvizsgálásáért való felelősség megállapítása és a nemzetközi védelem iránti igény felmérése céljából a vonatkozó eljárás vagy adott esetben a 2008/115/EK irányelv (visszatérési irányelv) szerinti eljárások hatálya alá kell vonni. Az előszűrés során szerzett releváns információkat – az alapjogok teljes körű tiszteletben tartása mellett – az illetékes hatóságok rendelkezésére kell bocsátani az egyes esetek további értékelésének alátámasztására. A 2008/115/EK irányelvben megállapított eljárások csak az előszűrés befejezését követően kezdhetők meg. A menekültügyi eljárásról szóló rendelet 26. és 27. cikke csak az előszűrés befejezését követően alkalmazandó. Ez nem érinti azt, hogy az elfogás időpontjában a határátkelőhelyen végzett határellenőrzés vagy az előszűrés során nemzetközi védelmet kérelmező személyeket kérelmezőnek kell tekinteni.

(17)Az előszűrést áthelyezés is követheti az (EU) XXX/XXX rendelettel [a menekültügy és a migráció kezeléséről szóló rendelet] létrehozott szolidaritási mechanizmus keretében, ha egy tagállam önkéntes alapon hozzájárul a szolidaritáshoz, vagy ha a nemzetközi védelmet kérelmezők nem tartoznak az (EU) XXX/XXX rendelet (a menekültügyi eljárásról szóló rendelet) szerinti, határon folytatott eljárás hatálya alá, vagy az (EU) XXX/XXX rendelettel [a válsághelyzetekről szóló rendelet] létrehozott, válsághelyzetek kezelésére szolgáló mechanizmus keretében.

(18)Az (EU) 2016/399 rendelet 12. cikkével összhangban a beutazási feltételek teljesítését és a beléptetés engedélyezését az úti okmányban lévő beléptetőbélyegző fejezi ki. Az ilyen beléptetőbélyegző vagy az úti okmány hiánya ezért arra utaló jelnek tekinthető, hogy az okmány birtokosa nem teljesíti a beutazási feltételeket. A határregisztrációs rendszer elindulásakor a bélyegzőt az elektronikus rendszerbe bevitt bejegyzés váltja fel, és ez a vélelem megbízhatóbbá válik. A tagállamoknak ezért az előszűrést alkalmazniuk kell azokra a harmadik országbeli állampolgárokra, akik már a tagállam területén tartózkodnak, és akik nem tudják bizonyítani, hogy teljesítik a tagállamok területére való beutazás feltételeit. Az ilyen harmadik országbeli állampolgárok előszűrésére annak kompenzálása érdekében van szükség, hogy a schengeni térségbe való megérkezésükkor vélhetően sikerült elkerülniük a beutazási ellenőrzéseket, és ezért a beléptetést sem tudták megtagadni tőlük, és a megfelelő eljárás alá sem vonhatták őket az előszűrést követően. Az előszűrés alkalmazása az e rendeletben említett adatbázisok lekérdezése révén annak megállapítását is segítheti, hogy az érintett személyek nem jelentenek-e veszélyt a belső biztonságra. A tagállamok területén belüli előszűrés befejezéséig az érintett harmadik országbeli állampolgárokat kiutasítási eljárásnak vagy – amennyiben nemzetközi védelmet kérelmeznek – a megfelelő menekültügyi eljárásnak kell alávetni. A lehető legnagyobb mértékben el kell kerülni, hogy ugyanazon harmadik országbeli állampolgárt ismételt előszűrésnek vessék alá.

(19)Az előszűrést a lehető leghamarabb be kell fejezni, és az nem haladhatja meg az 5 napot, ha azt a külső határon, illetve a 3 napot, ha azt valamely tagállam területén folytatják le. Az ötnapos határidő meghosszabbítását olyan kivételes helyzetekre kell fenntartani a külső határokon, amikor a tagállam által nem befolyásolható okokból – például a(z) XXX/XXX rendelet [a válsághelyzetekről szóló rendeletjavaslat] 1. cikkében említett válsághelyzetek miatt – túllépik az előszűrések kezelésére rendelkezésre álló tagállami kapacitást.

(20)A tagállamoknak a földrajzi helyzetet és a meglévő infrastruktúrákat figyelembe véve megfelelő helyszíneket kell meghatározniuk a külső határon vagy annak közelében végzett előszűréshez, és biztosítaniuk kell, hogy az elfogott harmadik országbeli állampolgárok és a határátkelőhelyen tartózkodók előszűrését gyorsan meg lehessen kezdeni. Az előszűréssel kapcsolatos feladatok az (EU) 2019/1896 európai parlamenti és tanácsi rendelet 2. cikkének 23. pontjában említett migrációs csomópontokon is elvégezhetők.

(21)Az előszűrés céljainak elérése érdekében szoros együttműködést kell biztosítani az (EU) 2016/399 rendelet 16. cikkében említett illetékes nemzeti hatóságok, a [menekültügyi eljárásról szóló rendelet] 5. cikkében említett illetékes hatóságok, valamint a 2008/115/EK irányelvnek megfelelő kiutasítási eljárások lefolytatásáért felelős hatóságok között. Az előszűrésbe a gyermekvédelmi hatóságokat is szorosan be kell vonni, amennyiben ez szükséges annak biztosításához, hogy az előszűrés során megfelelően figyelembe vegyék a gyermek mindenek felett álló érdekét. A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy igénybe vehessék az érintett ügynökségek, különösen az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség és [az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége] támogatását, azok megbízatásának korlátain belül. A tagállamoknak be kell vonniuk az emberkereskedelem elleni küzdelemmel foglalkozó nemzeti előadókat minden olyan esetben, amikor az előszűrés az emberkereskedelem szempontjából releváns tényeket tár fel a 2011/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban.

(22)Az előszűrés lefolytatásakor az illetékes hatóságoknak meg kell felelniük az Európai Unió Alapjogi Chartájának, és biztosítaniuk kell az emberi méltóság tiszteletben tartását, továbbá nem tehetnek különbséget nem, faj, bőrszín, etnikai vagy társadalmi származás, genetikai tulajdonságok, nyelv, vallás vagy meggyőződés, politikai vagy más nézetek, nemzeti kisebbséghez tartozás, fogyatékosság, kor vagy szexuális irányultság alapján. Különös figyelmet kell fordítani a gyermek mindenek felett álló érdekére.

(23)Annak érdekében, hogy az előszűrés során biztosított legyen az uniós és a nemzetközi jognak, többek között az Alapjogi Chartának való megfelelés, minden tagállamnak nyomonkövetési mechanizmust kell létrehoznia, és megfelelő biztosítékokat kell bevezetnie annak függetlenségére vonatkozóan. A nyomonkövetési mechanizmusnak ki kell terjednie különösen az előszűréssel kapcsolatban az alapjogok tiszteletben tartására, az őrizetre vonatkozó nemzeti szabályok tiszteletben tartására, valamint az (EU) 2016/399 rendelet 3. cikkének b) pontjában említett visszaküldés tilalmának való megfelelésre. Az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének általános iránymutatást kell kidolgoznia e nyomonkövetési mechanizmus létrehozására és független működésére vonatkozóan. A tagállamok számára lehetővé kell tenni továbbá, hogy nemzeti nyomonkövetési mechanizmusuk kialakításához támogatást kérjenek az Európai Unió Alapjogi Ügynökségétől. A tagállamok számára azt is lehetővé kell tenni, hogy a nyomonkövetési mechanizmus módszertanának meghatározásával és a megfelelő képzési intézkedésekkel kapcsolatban tanácsot kérjenek az Európai Unió Alapjogi Ügynökségétől. A tagállamok számára lehetővé kell tenni továbbá, hogy felkérjék az érintett és illetékes nemzeti, nemzetközi és nem kormányzati szervezeteket és testületeket a nyomon követésben való részvételre. A független nyomonkövetési mechanizmus nem sértheti az alapjogok azon nyomon követését, amelyet az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökségnek az (EU) 2019/1896 rendeletben előírt, az alapjogok tiszteletben tartását felügyelő személyei biztosítanak. A tagállamoknak ki kell vizsgálniuk az alapjogok előszűrés során történő állítólagos megsértésére vonatkozó állításokat, többek között annak biztosítása révén, hogy a panaszokat gyorsan és megfelelő módon kezelik.

(24)Az előszűrés befejezéséig az előszűrésért felelős hatóságoknak ki kell tölteniük egy személyes meghallgatási formanyomtatványt. A formanyomtatványt vagy a nemzetközi védelem iránti kérelmeket elbíráló hatóságoknak, vagy a visszaküldés tekintetében illetékes hatóságoknak kell továbbítani, attól függően, hogy hová irányítják az adott személyt. Az előbbi esetben az előszűrésért felelős hatóságoknak fel kell tüntetniük azokat az elemeket is, amelyek lényegesnek tűnhetnek annak meghatározása szempontjából, hogy az illetékes hatóságoknak az érintett harmadik országbeli állampolgár kérelmét gyorsított vizsgálati eljárásnak vagy határon folytatott eljárásnak kell-e alávetniük.

(25)Az előszűrés során felvett biometrikus adatokat az illetékes hatóságoknak az Eurodac-rendelet [12., 13., 14. és 14a.] cikkében említett adatokkal együtt az említett rendeletben előírt határidőkön belül továbbítaniuk kell az Eurodacba.

(26)A külső határokon végzett előszűrésen átesett valamennyi személyen előzetes egészségügyi vizsgálatot kell végezni annak érdekében, hogy azonosítsák az azonnali gondozásra szoruló vagy egyéb intézkedéseket – például népegészségügyi okokból történő elkülönítést – igénylő személyeket. Figyelembe kell venni a kiskorúak és a kiszolgáltatott helyzetben lévő személyek sajátos szükségleteit. Ha a körülményekből az következik, hogy ilyen vizsgálatra nincs szükség, különösen azért, mert a személy általános egészségügyi állapota nagyon jónak tűnik, nem indokolt, hogy a vizsgálatra sor kerüljön, és erről az érintettet tájékoztatni kell. Az előzetes egészségügyi vizsgálatot az érintett tagállam egészségügyi hatóságainak kell elvégezniük. A területen elfogott harmadik országbeli állampolgárok tekintetében előzetes orvosi vizsgálatot kell végezni, amennyiben azt első látásra szükségesnek ítélik.

(27)Az előszűrés során minden érintett személy számára biztosítani kell az Európai Unió Alapjogi Chartájának megfelelő életkörülményeket, és biztosítani kell számukra a sürgősségi egészségügyi ellátáshoz és a betegségek alapvető kezeléséhez való hozzáférést. Különös figyelmet kell fordítani a kiszolgáltatott helyzetben lévő személyekre, például a terhes nőkre, az idősekre, az egyszülős családokra, az azonnal azonosítható fizikai vagy szellemi fogyatékossággal élő személyekre, a láthatóan pszichés vagy fizikai traumát szenvedett személyekre és a kísérő nélküli kiskorúakra. Különösen kiskorú esetében a tájékoztatást gyermekbarát és az életkornak megfelelő módon kell nyújtani. Az előszűréssel kapcsolatos feladatok elvégzésében részt vevő valamennyi hatóságnak tiszteletben kell tartania az emberi méltóságot és a magánéletet, és tartózkodnia kell minden megkülönböztető cselekedettől vagy magatartástól.

(28)Mivel az előszűrésnek alávetett harmadik országbeli állampolgárok nem feltétlenül rendelkeznek a külső határ jogszerű átlépéséhez szükséges személyazonosító és úti okmányokkal, az előszűrés részeként személyazonosítási eljárást kell előírni.

(29)Az (EU) 2019/817 európai parlamenti és tanácsi rendelet (interoperabilitási rendelet) azzal a céllal hozta létre a közös személyazonosítóadat-tárat (a továbbiakban: CIR), hogy megkönnyítse és segítse a határregisztrációs rendszerben (a továbbiakban: EES), a Vízuminformációs Rendszerben (a továbbiakban: VIS), az Európai Utasinformációs és Engedélyezési Rendszerben (a továbbiakban: ETIAS), az Eurodacban és a Harmadik Országbeli Állampolgárok Európai Bűnügyi Nyilvántartási Információs Rendszerében (a továbbiakban: ECRIS-TCN rendszer) nyilvántartott személyek helyes azonosítását, azon ismeretlen személyeket is beleértve, akik nem tudják azonosítani magukat. E célból a CIR csak az EES-ben, a VIS-ben, az ETIAS-ban, az Eurodacban és az ECRIS-TCN rendszerben rögzített, logikusan elkülönített személyazonosító, útiokmány- és biometrikus adatokat tartalmazza. A CIR-ben csak azokat a személyes adatokat tárolják, amelyek a pontos személyazonosság-ellenőrzések végzéséhez elengedhetetlenül szükségesek. A CIR-ben rögzített személyes adatokat csak az alapul szolgáló rendszerek céljaihoz feltétlenül szükséges ideig őrzik meg, és azokat automatikusan törölni kell, ha az adatokat törlik az alapul szolgáló rendszerekből. A CIR-be való betekintés lehetővé teszi a személyek megbízható és teljes körű azonosítását azáltal, hogy lehetővé teszi az EES-ben, a VIS-ben, az ETIAS-ban, az Eurodacban és az ECRIS-TCN rendszerben található valamennyi személyazonosító adat egyidejű, gyors és megbízható lekérdezését, miközben biztosítja az adatok maximális védelmét, és elkerüli az adatok szükségtelen kezelését vagy megkettőzését.

(30)Az előszűrésnek alávetett személyek személyazonosságának megállapítása érdekében az előszűrés során az érintett személy jelenlétében ellenőrzést kell indítani a CIR-ben. Ezen ellenőrzés során a személy biometrikus adatait össze kell vetni a CIR-ben szereplő adatokkal. Amennyiben a személy biometrikus adatai nem használhatók, vagy ha az ilyen adatokkal történő lekérdezés sikertelen, a lekérdezés elvégezhető a személy személyazonosító adataival és útiokmány-adataival együttesen, amennyiben azok rendelkezésre állnak. A szükségesség és az arányosság elvével összhangban, és amennyiben a lekérdezés nyomán kiderül, hogy a CIR tartalmaz az adott személyre vonatkozó adatokat, a tagállami hatóságok számára hozzáférést kell biztosítani a CIR-hez az érintett személy személyazonosító adataiba, útiokmány-adataiba és biometrikus adataiba való betekintés céljából anélkül, hogy a CIR megjelölné, hogy ezek az adatok melyik uniós információs rendszerben találhatók.

(31)Mivel a CIR személyazonosítási célú használatát az (EU) 2019/817 rendelet az EES-ben, a VIS-ben, az ETIAS-ban, az Eurodacban és az ECRIS-TCN rendszerben a tagállamok területén végzett rendőrségi ellenőrzések során nyilvántartásba vett személyek helyes azonosításának megkönnyítésére és segítésére korlátozta, az említett rendeletet módosítani kell annak érdekében, hogy rendelkezzen a CIR-nek az e rendelettel létrehozott előszűrés során történő használatának további céljáról.

(32)Tekintettel arra, hogy az előszűrésnek alávetett személyek közül sokan esetleg nem visznek magukkal úti okmányokat, az előszűrést lefolytató hatóságok számára hozzáférést kell biztosítani az érintett személyek birtokában lévő bármely más releváns okmányhoz, amennyiben e személyek biometrikus adatai nem használhatók fel, vagy nem vezetnek eredményre a CIR-ben. A hatóságok számára lehetővé kell tenni továbbá, hogy az említett okmányokból származó, a biometrikus adatoktól eltérő adatokat is felhasználhassanak a vonatkozó adatbázisok lekérdezésével végzett ellenőrzésekhez.

(33)A személyeknek a határátkelőhelyen végzett határforgalom-ellenőrzés során történő azonosítását, valamint az adatbázisokba a külső határ menti határőrizettel vagy rendőrségi ellenőrzésekkel összefüggésben az érintett személyt előszűrés alá helyező hatóságok által való betekintést az előszűrés részének kell tekinteni, és nem kell megismételni, kivéve, ha azt különleges körülmények indokolják.