EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2021.9.8. COM(2021) 750 final A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK EMPTY 2021. évi stratégiai előrejelzési jelentés

























Az EU cselekvési képessége és cselekvési szabadsága



I.BEVEZETÉS Az Európai Unió stratégiai pályát vázol fel ahhoz, hogy 2050-re az első klímasemleges kontinenssé váljon, aminek érdekében megragadja a digitális korban rejlő lehetőségeket, emberközpontú gazdaságot alakít ki, előmozdítja az európai életmódot, megerősíti egyedülálló védjegyét, a felelős globális vezető szerepet, és támogatja, védi és erősíti az európai demokráciát. A nyitottság, valamint a szabályokon alapuló nemzetközi és többoldalú együttműködés stratégiai döntés. Mindezek ösztönzik a jólétet, a méltányosságot, a stabilitást, a versenyképességet és a dinamizmust az EU-n belül és kívül egyaránt. Az európai projekt története jól mutatja a közös értékekre, a kohézióra, az erős multilaterális kormányzásra és a szabályokon alapuló együttműködésre épülő, megfelelően kezelt kölcsönös függőség és nyitott stratégiai autonómia előnyeit. A világjárvány csak megerősítette a globális kihívások kezelésére irányuló nemzetközi együttműködés szükségességét. Ez a 2021. évi stratégiai előrejelzési jelentés előretekintő és multidiszciplináris perspektívát mutat be az EU cselekvési képességéről és cselekvési szabadságáról a következő évtizedekben. Egy szakértők által vezetett, ágazatokon átívelő előrejelzési folyamat alapján bemutatja az Európa jövőjét alakító globális tendenciákat, bizonytalanságokat és választási lehetőségeket. A jelentés felvázolja a lehetséges szakpolitikai válaszok hátterét. A 2020. évi stratégiai előrejelzési jelentésre épül, amely az uniós szakpolitikai döntéshozatal új irányaként a rezilienciát tűzte ki. A II. szakasz olyan fontos globális strukturális trendeket határoz meg 2050-ig, amelyek hatással lesznek az EU cselekvési képességére és cselekvési szabadságára: éghajlatváltozás és más környezeti kihívások; hiperkonnektivitás és technológiai átalakulás; a demokráciára és az értékekre gyakorolt nyomás; a globális rend és demográfia változásai. A III. szakasz tíz olyan területet határoz meg, amelyen az EU megerősíthetné nyitott stratégiai autonómiáját és globális vezető szerepét. A jelentés hangsúlyozza, hogy az EU jövőbeli cselekvési képessége és cselekvési szabadsága attól függ majd, hogy képes-e ma olyan ambiciózus döntéseket hozni, amelyeket értékei és érdekei vezérelnek az azonosított szakpolitikai területeken. II.A LEGFONTOSABB GLOBÁLIS TENDENCIÁK 1.Éghajlatváltozás és más környezeti kihívások Az éghajlatváltozás már eddig is példa nélküli és visszafordíthatatlan módon érintette a Föld minden régióját. A jelenlegi pályán a globális felmelegedés valószínűleg meghaladja az 1,5 ℃-ot a következő két évtizedben, és 2050-re elérheti a 2 ℃-ot. Az egy éven belüli globális hőmérséklet már a következő öt évben elérheti ezt a szintet. Minden további 0,5 ℃ növelni fogja a szélsőséges időjárási események, aszályok, kontrollálatlan vegetációtüzek vagy árvizek intenzitását és gyakoriságát, olyan helyeken is, ahol ez a múltban nem volt gyakori. A hőmérséklet emelkedése több jégolvadást és magasabb tengerszintet is eredményez. Ezek a változások jelentős következményekkel járnak a környezetre, az egészségre, az élelmezés- és vízbiztonságra, valamint az emberi biztonságra és fejlődésre nézve. Az elmúlt évtizedben az időjárással kapcsolatos események a becslések szerint évente átlagosan mintegy 23 millió ember lakóhelyelhagyását idézték elő, és a migrációs nyomás csak növekedni fog. 2050-re – részben az éghajlattal kapcsolatos katasztrófák miatt – évente több mint 200 millió ember szorulhat humanitárius segítségnyújtásra . A víz- és élelmezésbiztonságra nehezedő nyomás tovább nő. Európa egyes részei már most is közepes–magas szintű vízhiánnyal küzdenek (1. ábra), és ez idővel várhatóan növekedni fog. A vízhiány különösen az EU déli szomszédságában válik problematikussá, ami súlyosbíthatja a konfliktusokat és a migrációra nehezedő nyomást. Ez a probléma közvetetten az EU-t is érintheti az élelmiszer-ellátás bizonytalansága és ársokkok révén. 2050-re az EU mezőgazdasági importjának több mint 40 %-a rendkívül kiszolgáltatottá válhat az aszályokkal szemben , ami versenyt teremt a vízért és a termékeny földterületekért. Az aszályok által az EU gazdaságára gyakorolt hatás összességében 2100-ra elérheti az évi 65 milliárd EUR-t. A mezőgazdasági tevékenységi övezetek nem fognak észak felé elmozdulni, mivel Észak-Európában a magasabb átlaghőmérséklet együtt jár majd a meggyengült Golf-áramlat miatti hideghullámok növekedésével. A környezeti kihívások jóval túlmutatnak az éghajlatváltozáson; a helyzet különösen aggasztó a biológiai sokféleség csökkenését és a nitrogénkörforgás változását illetően. Az EU természetes ökoszisztémáit nemcsak az éghajlatváltozás, hanem a szennyezés, a földhasználat, az erőforrások kitermelése, az idegenhonos inváziós fajok és a beporzók eltűnése együttesen is terheli. Az emberi tevékenységek emellett jelentősen megváltoztatták a nitrogénkörforgást is, főként mezőgazdasági felhasználása miatt. E változás mértéke sokkal nagyobb, mint a szénkörforgásnak az üvegházhatásúgáz-kibocsátásból eredő változása. Ez érinti az édesvizeket, a part menti területeket és az emberi egészséget. Az ilyen környezeti kihívások gyakran figyelmen kívül hagyott gazdasági következményekkel járnak: a becslések szerint 1997 és 2011 között évente világszinten 3,5–18,5 billió EUR vesztéség keletkezett a felszínborítás változása következtében az ökoszisztéma-szolgáltatások területén, valamint évente 5,5–10,5 billió EUR becsült veszteség a talajromlásból adódóan. Fontos összefüggés van az éghajlatváltozás, a biológiai sokféleség csökkenése, a környezetkárosodás és a népegészségügy között. A biológiai sokféleség csökkenése, az állati élőhelyekre nehezedő nyomás, az antibiotikumok túlzott használata, a nagymértékben kórokozó mikroorganizmusok biológiai kutatásával kapcsolatos kockázatok, az egészségtelen életmód – mindezen tényezők valószínűbbé teszik a jövőbeli világjárványokat vagy betegségeket. Az eredmények hatással lesznek az emberekre, a főbb élelmiszernövényekre és az állatok egészségére. A kihívások közé tartoznak a fertőző betegségek, a fejlett antimikrobiális rezisztencia, a nem fertőző betegségek (rák, cukorbetegség és elhízás) és a mentális egészségügyi problémák. Emellett az éghajlatváltozás következtében egyes betegségek (malária vagy dengue-láz) északabbra is egyre elterjedtebbé válnak. 2.Hiperkonnektivitás és technológiai átalakulás Az EU technológiai és digitális szuverenitásához támogatnia kell az emberközpontú tudás és technológiák fejlesztését és elterjedését. Az EU erős szereplő a tudás és az innováció terén: a világ kutatási és fejlesztési, publikációs és szabadalmaztatási tevékenységének közel 20 %-át adja. A kutatásba történő magánberuházások és más mutatók terén azonban elmarad a globális versenytársak mögött. Az EU teljesítménye elmarad Ausztráliával, Kanadával, Japánnal, Dél-Koreával és az Egyesült Államokkal szemben. 2014 óta a helyzete javult Ausztráliához, Kanadához, Brazíliához, Indiához, Oroszországhoz és Dél-Afrikához képest, de romlott Japánnal, Dél-Koreával, az Egyesült Államokkal és Kínával szemben. A kialakulóban lévő technológiákkal kapcsolatos bizonytalanság ellenére egyértelmű, hogy számos áttörést hozó innováció kulcsfontosságú lehet a kettős átállás és a versenyképesség szempontjából. Az EU technológiai vezető szerepet tölt be a korszerű gyártásban és anyagokban, vállalatai pedig számos kritikus tényezővel látják el a globális gyártósorokat. Élen jár a jövőbeli intelligens és fenntartható mobilitás és a karbonszegény technológiák terén. Az EU mesterséges intelligenciával, nagy adathalmazokra épülő technológiával és robotikával kapcsolatos képességei hasonlóak Japánéhoz, de fel kell zárkóznia a vezetőkhöz: az Egyesült Államokhoz és Kínához. A kulcsfontosságú kvantumtechnológiák terén jelenleg az USA, Japán és Kína jár az élen. 2025-re az EU elkészül első, kvantumgyorsulással rendelkező számítógépével, és megfelelő beruházással 2030-ra a kvantumképességek élvonalában lehet. Más ígéretes technológiák közé tartozik a mikroelektronika, a biológiailag lebomló elektronikához szükséges új anyagok, a rugalmas és nyomtatott elektronika, valamint a 2D anyagalapú technológiák, például a grafén. Emellett számos kísérleti technológia nagy dekarbonizációs potenciállal rendelkezik. Ilyen például a tiszta hidrogén, az alacsony szén-dioxid-kibocsátású üzemanyagok, a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás/-felhasználás, a következő generációs fenntartható akkumulátorok, a bioalapú technológiák és anyagok, a metánkrakkolás, a magas hőmérsékletű szupravezető képesség, a fejlett geotermikus és óceánenergia, a nagy magasságban történő szélenergia-termelés, valamint a fejlett fúziós alapú atomreaktorok. A különböző természetalapú megoldások, például a nagyszabású újraerdősítés szintén jelentős potenciállal rendelkeznek ebben az összefüggésben. A különleges technológiákon túl a hiperkonnektivitás is ösztönzi az átalakulást. Az iparágak, termékek, technológiák és szolgáltatások fokozott konvergenciáját eredményezi. A csatlakoztatott eszközök száma világszinten a 2020. évi 30,4 milliárdról 2030-ra 200 milliárdra emelkedhet. A tárgyak, helyek és emberek konnektivitásának növekedése új termékeket, szolgáltatásokat, üzleti modelleket, élet- és munkaritmust eredményez. Ugyanakkor növeli a kibertámadások és hálózati üzemszünetek kockázatát mind a digitális, mind a fizikai világban, például az olyan alapvető infrastruktúrákban, mint a csővezetékek és a kórházak. Emellett növelheti a szellemi tulajdon, valamint az adatok elvesztésének és ellopásának veszélyét is. A hiperkonnektivitás a világjárvány kitörésével csak felgyorsult, társadalmi hatását gondosan figyelemmel kell kísérni.

Az új technológiák és a hiperkonnektivitás azonban nem járnak kihívások nélkül. Az automatizálás következtében bizonyos munkahelyek megszűnnek. 2018-ban csak az EU-ban a felnőtt munkavállalók mintegy 14 %-a szembesült az automatizálás nagyon magas kockázatával. A jövőben a világ jelenlegi munkahelyeinek 50 %-át automatizálni lehetne, jelentős különbségekkel az egyes országok és ágazatok között. Új munkahelyek jelennek meg, de új készségekre lesz szükség. Ha nem foglalkozunk velük, ezek a tendenciák az alapvető szociális jogok csökkenéséhez, valamint az államokon belüli és az államok közötti egyenlőtlenségek és függőségek növekedéséhez vezethetnek. Emellett a digitális átállás növelheti az e-hulladék mennyiségét, az energia iránti keresletet vagy a ritka erőforrások felhasználását. 3.A kormányzás demokratikus modelljeire és az értékekre gyakorolt nyomás Az EU a demokráciák legnagyobb csoportja a világon, de a demokratikus kormányzás világszerte csökken. 2020 a 15. egymást követő év volt, amelyben globális szinten csökkentek a politikai jogok és a polgári szabadságjogok, amit a Covid19-világjárvány számos régióban tovább súlyosbított. A világ népességének 34 %-a olyan országokban él, ahol csökken a demokratikus kormányzás, és csak 4 %-uk él olyan országokban, amelyek demokratikusabbá válnak. A geopolitikai viták, az államok közötti polarizáció és feszültségek valószínűleg az elkövetkező évtizedekben is fennmaradnak. Ha folytatódik a demokratikus kormányzás folyamatos gyengülése, az hatással lesz mind a kialakult, mind a kialakulóban lévő demokráciákra. A demokratikus rendszerek hosszú távú teljesítménye attól függ, hogy képesek-e alkalmazkodni az új realitásokhoz, és reziliensek maradnak-e a belső és külső kihívásokkal szemben. Az EU-hoz közeli és az EU-n túli instabil és konfliktus sújtotta övezetek valószínűleg fennmaradnak, sőt növekedhetnek. Valószínűleg mind az állami, mind a nem állami szereplők megerősítik hibrid eszközeiket, ideértve a forradalmi technológiák alkalmazását, a dezinformáció és a félretájékoztatás terjesztését, az információs műveleteket, valamint a katonai és nem katonai befolyást. A szabadságjogok és a demokratikus reformok elnyomása, valamint az állandó instabilitás az EU közelebbi és távolabbi szomszéd országaiban és régióiban – például Afganisztánban vagy Szíriában – továbbra is hatással lesz a migrációs nyomásra. Az új eszközök és online platformok által vezérelt nagyszabású dezinformáció egyre nagyobb kihívást jelent majd a demokratikus rendszerek számára, és újfajta információs hadviselést gerjeszt. Ezeket a megoldásokat országok, szervezett bűnözői csoportok, vállalkozások és egyének arra használják, hogy világszerte terjesszék a dezinformációt, vagy versenyelőnyre tegyenek szert. Ez veszélyeztetheti demokráciáinkat, polarizálhatja a vitákat, és kockázatnak teheti ki az egészséget, a biztonságot és a környezetet. 4.A globális rend és demográfia változásai A világ népessége 2030-ban eléri a 8,5 milliárdot, 2050-ben pedig a 9,7 milliárdot. A népesség növekedése egyenetlen lesz. Számos fejlett gazdaságban stagnálni fog. Az EU népessége várhatóan valamivel több mint 420 millióra fog csökkenni, ami a világ népességének 4,3 %-át teszi ki. Ázsiában a 2040-es évek olyan inflexiós pontot jelenthetnek, amely után a lakosság várhatóan először egyensúlyba kerül, majd az évszázad közepe táján csökkenni kezd, Kelet-Ázsiában pedig gyors demográfiai hanyatlás lesz tapasztalható. Az előrejelzések szerint Afrika népessége 2017 és 2035 között 1,2 milliárdról 1,8 milliárdra fog nőni, amikor a lakosság mintegy fele 21 év alatti lesz. 2050-ben India, Kína, Nigéria, az USA és Pakisztán lesz a legnépesebb ország (2. ábra). A demográfiai növekedés hatással lesz a geopolitikai törekvésekre, de fenntarthatósági vagy migrációs kihívásokat is teremthet. 2050-re a munkaképes korú népesség Európában mintegy 16 %-kal, Kínában pedig 17 %-kal fog csökkenni, Észak-Amerikában és Indiában pedig növekedni fog. Az EU népességének előre jelzett medián életkora a 2020. évi 43,9 évről 2050-re 48,2 évre emelkedik. A teljes függőségi ráta az előrejelzések szerint számos uniós területen ugrásszerűen emelkedik. Ha ez a tendencia folytatódik, 2050-re az EU-ban 100 munkavállalóra 135 eltartott nem dolgozó juthat. A következő évtizedeket a globális hatalom fokozódó újraelosztása fogja jellemezni, amelynek geoökonómiai súlypontja kelet felé mozdul el. A G7 országok (Kanada, Franciaország, Németország, Olaszország, Japán, Egyesült Királyság, Egyesült Államok) jelenleg a világ GDP-jének mintegy 40 %-át teszik ki, az 1975-ös több mint 60 %-kal szemben. A „feltörekvő 7” (Brazília, Kína, India, Indonézia, Mexikó, Oroszország, Törökország) gazdasági súlya a G7-ek mintegy kétharmadának felel meg. Ez az arány a 2050-ig tartó időszakban megfordul. Kína várhatóan az évtized vége előtt a legnagyobb gazdasággá válik, India pedig az elkövetkező 20 évben valószínűleg lehagyja az EU-t (3. ábra). Ugyanakkor a feltörekvő és fejlődő országokban a GDP növekedése nem feltétlenül eredményez jobb életminőséget polgáraik számára, még a magas egy főre jutó GDP-vel rendelkező országokban sem. A növekvő egyenlőtlenségek, az alacsonyabb környezetvédelmi és munkaügyi normák továbbra is kulcsfontosságú kihívást jelentenek a feltörekvő gazdaságok számára. A globális rivalizálás és az instabilitás valószínűleg fokozódni fog. Az USA és Kína közötti verseny a geopolitikai környezet meghatározó tényezőjévé válhat. Az energetikai átmenet még inkább hozzá fog járulni a hatalom újraelosztásához. A fosszilis tüzelőanyagok legkevésbé diverzifikált gazdasággal és/vagy leggyengébb intézményekkel rendelkező exportőrei a leginkább érintettek. Másrészről a megújuló energia termelésére és exportjára nagy kapacitásokkal rendelkező országok befolyásra fognak szert tenni. Az EU folyamatos feszültségekre és (többek között Kínából és Oroszországból) negatív versenyre számíthat, amihez határozott politikákra van szükség a stabilitás és a jólét megteremtéséhez, különösen a szomszédságában. Új feszültségek keletkezhetnek a vitatott területeken – például a világűrben vagy az Északi-sarkvidéken – folyó versenyből. A szervezett bűnözésből, a korrupcióból, a szélsőségességből, a terrorizmusból és a hibrid fenyegetésekből eredő növekvő fenyegetések – többek között a migráció politikai célokra való felhasználása – egyre nagyobb mértékben veszélyeztethetik az EU biztonságát. 3. ábra: Előre jelzett részesedés a világ GDP-jéből A többdimenziós verseny és a szoros egymásrautaltság valószínűleg az egyre inkább többpólusú globális rend meghatározó jellemzői lesznek. A számos területen tapasztalható fokozott rivalizálás a globális kormányzás és infrastruktúra széttagoltságának kockázatával fenyeget. Valószínűleg növekvő kapacitásokkal és törekvésekkel rendelkező, sokszínűbb és öntudatosabb szereplők jelennek meg. Ez magában foglalja a nem állami és államon belüli szereplőket, valamint a transznacionális mozgalmakat. Bár egyetlen szereplő sem lesz abban a helyzetben, hogy minden régiót és szakpolitikai területet uraljon, a stratégiai függőségek és kapacitások kibontakozása és fejlődése tovább folytatódik majd. III.AZ EU GLOBÁLIS VEZETŐ SZEREPE ELŐTT ÁLLÓ KIHÍVÁSOK KEZELÉSE ÉS A LEHETŐSÉGEK MEGRAGADÁSA 1.Fenntartható és reziliens egészségügyi és élelmiszerrendszerek biztosítása Az EU egészségügyi rendszerei a világon a legfejlettebbek közé tartoznak, de fenntarthatóságukat és rezilienciájukat javítani kell. Ez magában foglalja az innovatív ellátási modellekbe (pl. integrált ellátás, távorvoslás) történő beruházásokat, az egészségügyi dolgozók megerősítését, a megelőző intézkedésekre való összpontosítást és a komorbiditás kezelését. Az egészségesebb idősödés biztosítása érdekében az egészségesebb életmódot és a testmozgást a tartós ellátás intelligens alternatíváival – például távorvoslási megoldásokkal és az otthoni gondozáshoz kapcsolódó robotikával – kell kombinálni. A szociális és egészségügyi politikákkal párosuló új technológiák csökkenthetik a népesség elöregedésével járó többletköltségeket, miközben lehetővé tehetik az idősek és a fogyatékossággal élők önállóbb életét. Az online interakció, az egészségügyi ellenőrzés és a betegek megfelelő önellátása évente akár 120 milliárd EUR megtakarítást eredményezhetne az egészségügyi ellátással kapcsolatos közkiadások terén az EU. Egy közös európai egészségügyi adattér segíthetné a személyre szabott orvoslás gyors fejlesztését és kiépítését adatközpontú döntések révén, ezáltal javítva az egészségügyi ellátás hatékonyságát és hozzáférhetőségét. A világjárvány korai szakaszában nyilvánvalóvá vált, hogy az EU stratégiailag függ a harmadik országoktól a kritikus áruk, például a gyógyszerek tekintetében. Az 5 200 importált termék közül az EU az „érzékeny ökoszisztémákhoz” tartozó 137 termék esetében jelentős mértékben függ az importtól; ebből 14 termék az egészségügyi ökoszisztémához tartozik. A generikus gyógyszerekhez használt hatóanyagok jelentős része, valamint a gyógyszerekben használt nyersanyagok és intermedierek többsége Indiából és Kínából származik. Mindkét ország erősíti a vegyiparra vonatkozó környezetvédelmi és biztonsági intézkedéseit, Kína emellett néhány gyártóüzemet bezár. Ez hatással lehet a gyógyszerek elérhetőségére és árára. Bár az EU erős képességekkel rendelkezik innovatív gyógyszerek gyártására, alternatív forrásokon keresztül biztosítania kell a kritikus, lejárt szabadalmú, különösen konszolidált ellátási láncokkal rendelkező termékek ellátásának biztonságát. A gyógyszeripari ellátási láncok azonban rendkívül összetettek és a legmagasabb minőséget igénylik. Ezért különösen kiszolgáltatottak az ellátási zavaroknak. Népegészségügyi válság vagy ellátási zavarok esetén rövid távon nem lehet alternatív gyártókat létrehozni bizonyos kulcsfontosságú alkotóelemek tekintetében. Ugyanakkor bizonyos termékek mindenkori rendelkezésre állása kulcsfontosságú a népegészségügy szempontjából. Az EU-ban egyes kritikus gyógyszerek és egészségügyi ellenintézkedések gyártásának kialakítását vagy visszaállítását a gyártási folyamatok innovációja támogathatja, amely kompenzálhatja az EU-ban esetlegesen magasabb előállítási költségeket, és megerősítheti a zöld és digitális gyógyszergyártásban betöltött vezető szerepet. Az európai egészségügyi unió erősítené az EU képességét az új egészségügyi válságok kezelését illetően. A világjárvány rámutatott arra, hogy teljes körűen felül kell vizsgálni a határokon átnyúló egészségügyi veszélyek megelőzése és az azokra való reagálás szempontjából releváns uniós struktúrákat és mechanizmusokat. Egy erősebb európai egészségügyi unió megerősíthetné az EU egészségügyi veszélyekkel szembeni kollektív felkészültségét, és fokozhatná a koordinációt válsághelyzet idején. Az Európai Unió Egészségügyi Szükséghelyzet-felkészültségi és -reagálási Hatósága (HERA) segíteni fog a határokon átnyúló egészségügyi veszélyek előrejelzésében, valamint a felkészültség és a reagálás alátámasztásában azáltal, hogy a megelőző fenyegetésértékelésekre, az előrejelzésre, a piaci információkra és a kialakulóban lévő kórokozók és technológiák feltérképezésére összpontosít. Ez a tudás segíteni fogja a HERA-t abban is, hogy irányítsa az éves felkészültségi jelentés kidolgozását. Globális szinten továbbra is fontos a jövőbeli világjárványokra való nemzetközi felkészültség és reagálás megerősítése, különösen az Egészségügyi Világszervezet reformja és az egészségügyi veszélyhelyzetek kezelésére irányuló kapacitásának megerősítése révén. Ez magában foglalja a világjárványokról szóló nemzetközi szerződés kidolgozását és a helyi gyártási kapacitások növelését is. A multilateralizmus az egyetlen módja annak, hogy a jövőben megelőzhető legyen a hasonló válságok megismétlődése.

Miközben az EU élelmiszerrendszerei egyre nagyobb kihívásokkal néznek szembe, az új technológiák erősíthetik fenntarthatóságukat és rezilienciájukat. A világjárvány idején döntő fontosságú volt az élelmiszerek egységes piacon való mozgásának megkönnyítésére és a globális kereskedelem nyitottságának megőrzésére irányuló uniós fellépés. Az éghajlatváltozás és a természetkárosodás azonban torzíthatja a kínálatot, a keresletet és a kereskedelmet a főbb élelmiszertermelő régiókban, beleértve az EU-t is, és ezáltal áringadozásokat és áremelkedéseket idézhet elő, amelyek súlyos társadalmi-gazdasági hatásokkal járhatnak. A kereslet és az étrend változásai is hatással lesznek. Az emberi genom és a táplálkozás, illetve az egészség közötti kapcsolatok feltárásával foglalkozó táplálkozásgenomika fejlődése például személyre szabottabb étrendekhez és új egészségügyi igényekhez fog vezetni. A fenntartható élelmiszerrendszerekre vonatkozó jogszabályi keret elfogadása felgyorsítja és megkönnyíti az átállást, és növeli az élelmezés fenntarthatóságát. Az olyan diszruptív innovációk, mint a rovar- és algaalapú élelmiszerek, a sejtmezőgazdaság vagy a beltéri gazdálkodás csökkenthetik az élelmiszer-termelés ökológiai lábnyomát. A biotechnológia – beleértve az új génkezelési technikákat is – kulcsszerepet játszhat a termények károsítókkal, betegségekkel és az éghajlatváltozás hatásaival szembeni védelmét szolgáló innovatív és fenntartható módszerek kidolgozásában. Döntő fontosságú lesz a teljes élelmiszerrendszer koherens és fenntartható megközelítése, az élelmiszer-termeléstől az élelmiszer-hulladék csökkentéséig. 2.Dekarbonizált és megfizethető energia biztosítása Az elegendő mennyiségű dekarbonizált és megfizethető energia biztosítása kulcsfontosságú a zöldebb és digitálisabb Európa felé vezető úton. Az EU zöld célkitűzéseinek megvalósítása azt jelentené, hogy 2050-re a bruttó belföldi energiafogyasztás több mint 80 %-a alacsony szén-dioxid-kibocsátású, főként megújuló energiaforrásokból származna, míg a fosszilis tüzelőanyagok energetikai célú felhasználásának aránya 10 % alá csökkenne. Az EU fosszilis tüzelőanyagoktól való függőségének csökkentéséhez növelni kell a megújuló energia használatát, és gyorsan diverzifikálni kell az EU energiaellátását. Maga után vonja továbbá az energetikai infrastruktúra, az intelligens energiahálózatok, valamint az új, alacsony szén-dioxid-kibocsátású és környezetbarát technológiák és megoldások fejlesztését az EU-ban és a legfontosabb harmadik országbeli partnerekkel. Végezetül szorgalmazza a kibocsátásáthelyezés megelőzését. A nagyobb energiahatékonyság kulcsfontosságú lesz az esetleges visszapattanó hatás elkerüléséhez, amint a megújuló energia olcsóbbá válik, és az emberiség egyre nagyobb mértékben fogyasztja. A Párizsi Megállapodás és az európai zöld megállapodás céljainak eléréséhez az energiaintenzitásnak meredeken, 2050-re a jelenlegi szint mintegy felére kell csökkennie. A klímasemlegességi célkitűzés 2050-ig történő elérése segítheti az EU-t abban, hogy a jelenlegi mintegy 60 %-ról 15 %-ra csökkentse energiafüggőségét. Ezt a körforgásos gazdaság terén elért jelentős előrelépésnek kell támogatnia. A mélyebb energiaunió támogatni fogja a dekarbonizációt, javítani fogja az energiahatékonyságot, erősíteni fogja a belső energiapiacot és növelni fogja az energiaellátás biztonságát. Az átállási pályák és az EU-n belüli és kívüli fenntartható és alacsony szén-dioxid-kibocsátású infrastrukturális beruházások határozott menetrendje befektetési lehetőségeket teremtene az uniós vállalkozások számára. Elősegítené továbbá az állami támogatás és a folyamatos kutatás és innováció koherenciáját az új tisztaenergia-technológiák és -források terén, ahol a magánszektor nem teljesít azokon a területeken, ahol a piac nem működik megfelelően. A kialakulóban lévő technológiák széles körű elterjedésének biztosítása érdekében azokat fontos lesz felfuttatni, valamint a fejlődő gazdaságok számára megfizethetővé és hozzáférhetővé tenni. Ezzel párhuzamosan a körforgásosabb gazdaság és az externáliák reális árazása csökkentené az energiafogyasztást az EU-ban. Az energia dekarbonizációja hosszú távú hatással lesz a geopolitikai dinamikára, új stratégiai függőségek alakulnak ki, mások pedig megszűnnek. Ez hatással lesz mind az olaj- és gáztermelő , mind pedig a megújuló energia terén vezető gazdaságokra. Erőfeszítéseket kell tenni ezen átmenet megkönnyítése és a jövedelem csökkenésének kezelése érdekében a sérülékeny termelő államokban. A termelésből származó kapcsolódó kibocsátások (például a fosszilis gázból származó metán) csökkentése terén tett jelentős előrelépés rendezett átmenetet sejtet. Ebben az összefüggésben az új technológiák kulcsfontosságúak lesznek. Ezek elérhetővé és megfizethetővé tétele előnyös lesz az EU számára, és segítheti a feltörekvő gazdaságokat abban, hogy gyorsan átálljanak a fosszilis tüzelőanyagokon alapuló infrastruktúrákról, és kevésbé szén-dioxid-intenzív alternatívákat alkalmazzanak. Az ilyen típusú együttműködés gazdasági és konnektivitási lehetőségeket is kínál az EU számára. Emellett a jövőbeli energiahálózatok decentralizált jellege, valamint a magas kibervédelmi kapacitások támogatni fogják az EU rezilienciáját, mivel a villamosenergia-termelés sokkal szélesebb körben oszlik majd el, mint napjaink központosított, sérülékenyebb energiarendszereiben. 3.A kapacitás megerősítése az adatgazdálkodás, a mesterséges intelligencia és az élvonalbeli technológiák terén Az EU digitális szuverenitása attól függ majd, hogy képes lesz-e tárolni, kinyerni és feldolgozni az adatokat úgy, hogy közben eleget tesz a bizalom, a biztonság és az alapvető jogok követelményeinek. A digitális gazdaság, különösen az adatfeldolgozás, a nagy teljesítményű számítási felhő és a pereminformatika pozitív hatással lehet az EU gazdaságára és versenyképességére. Az uniós vállalatok és közigazgatási hatóságok egyre nagyobb mértékben fogják alkalmazni a felhasználói és szervezeti adatok elemzését, a dolgok internetét és a mesterséges intelligenciát. Az ilyen technológiák alkalmazása széles körű és változatos. Az EU jelentős beruházási célkitűzéseket és finanszírozási eszközöket vezetett be a következő generációs és forradalmi felhőalapú és peremtechnológiák fejlesztésének és kiépítésének előmozdítása érdekében. Az adatok növekvő felhasználásával az ipari és üzleti alkalmazásokban a kettős átállás célkitűzéseinek eléréséhez elengedhetetlen lesz a dolgok internetére épülő ipari rendszerek, az 5G/6G és a nagy adathalmazok kezelésére és gyors elemzésére képes pereminformatika fejlesztésének és kiépítésének stratégiai megközelítése. A big data és a fejlett elemzések gyorsan fejlődnek, az élen az Egyesült Államokkal és Kínával. Ezek valós időben korán előre jelezhetik a lehetséges válságokat, segíthetik a betegségek korai felismerését és a katonai tevékenységek nagy távolságból való észlelését. Az ilyen elemzések felhasználása a döntéshozatalban valószínűleg növekedni fog. Uniós szempontból fontos, hogy ezeket a technológiákat az alapvető jogok és az uniós értékek tiszteletben tartása mellett fejlesszék, különösen ott, ahol fejlődésük és elterjedésük nagy adatmennyiségen, többek között személyes adatokon alapul. A kritikus technológiák fejlődése és elterjedése hatalmas adatmennyiségen alapul. Jelenleg az EU-ban előállított adatokat nagyrészt nem uniós szolgáltatók által üzemeltetett felhőalapú tárhelyen tárolják és dolgozzák fel, aminek következtében az adatok harmadik országok joghatósága alá tartoznak. Ez stratégiai függőségeket és kockázatokat teremt a kiberbiztonság, az adatvédelem, a hozzáférés és a biztonság tekintetében. Azt is maga után vonja, hogy nem uniós szolgáltatóknak származik kereskedelmi haszna ezen adatok feldolgozásából. Az EU-nak ki kell építenie az adatok tárolásához szükséges kapacitásokat, és biztosítania kell a nyílt, biztonságos és átlátható adatokhoz való hozzáférést, valamint a magas adatsebességű kapcsolat elérhetőségét. Emellett meg kell őriznie vezető szerepét a megbízható mesterséges intelligencia fejlesztése és kiépítése terén. Megbízható partnereivel közösen világszerte elő kell mozdítania a szabványokat és az értékeket. A félvezetők iránti kereslet exponenciális növekedésével szembesülve az EU-nak határozottabban kell fellépnie az új generációs technológiák fejlesztése és gyártása terén. A félvezetők elérhetőségét a korlátozott termelési kapacitás veszélyeztetheti, és a hiány súlyosan befolyásolhatja a különböző iparágak üzletmenet-folytonosságát. Az EU jelentős erősségekkel rendelkezik, és olyan kulcsfontosságú beszállítónak ad otthont, amely valamennyi vezető gyártó számára szállít gyártóberendezéseket, azonban lemaradásban van az új generációs processzorok és fejlett félvezetők gyártásában. Tajvan, Kína, Dél-Korea és az USA jelentős beruházásokat hajt végre a félvezetők belföldi gyártásának fellendítése érdekében. Továbbá a tajvani, dél-koreai, japán és egyesült államokbeli mikrocsipgyártók bejelentették, hogy jelentős magánberuházásokkal új termelési kapacitásokat alakítanak ki. A versenyben maradás érdekében az EU-nak be kell ruháznia a processzorok és félvezető mikrocsipek következő generációjához kapcsolódó képességekbe. Ehhez szigorítani kell az európai termelési kapacitások külföldi felvásárlásának ellenőrzését, be kell ruházni kutatásba és fejlesztésbe, és kedvező feltételeket kell teremteni az értéklánc egészében. 4.A kritikus fontosságú nyersanyagok ellátásának biztosítása és diverzifikálása A kritikus fontosságú nyersanyagok elengedhetetlenek az EU kettős átállásához. A zöld technológiák – például a szél- és napenergia, a háztartási energiatárolás és az elektromos járművek akkumulátorai gyártásának alapját képező technológiák – terjedése a következő két évtizedben növelni fogja az olyan nyersanyagok iránti keresletet, mint a kobalt, a lítium, a grafit, a mangán és a nikkel. A kihívás azonban túlmutat a zöld technológiákon. Például a kis méretű drónok ágazata, amely esetében Kína a nyersanyagok több mint egyharmadát szállítja, várhatóan exponenciálisan fog nőni a 2030-as évekig, hiszen nagy potenciállal rendelkezik a polgári és kereskedelmi alszektorok számára, és jelentősen növeli többek között a gallium, az indium, a szkandium és a titán iránti keresletet. A védelmi ipar nagymértékben függ a kritikus fontosságú nyersanyagoktól, például a repülőgépgyártáshoz szükséges anyagok közel fele nem uniós országokból származik. A kritikus fontosságú nyersanyagok iránti kereslet növekedése várhatóan egybeesik a főbb beszállítók exportkorlátozások bevezetésére való hajlandóságának növekedésével (4. ábra). 4. ábra: Kritikus fontosságú nyersanyagok – az EU fő beszállítói Az ipari, kutatási és kereskedelmi politikák és a nemzetközi partnerségek intelligens kombinációja biztosíthatná a fenntartható és változatos ellátást. Az EU a hozzáférés, a korlátozott diverzifikáció, az ellátási zavarok, valamint az elégtelen feldolgozási, újrafeldolgozási, finomítási és elválasztási kapacitások terén kihívásokkal néz szembe. Az EU-nak fel kell készülnie a kritikus ellátásbiztonság jövőbeli romlására a geopolitikai környezetet meghatározó főbb tényezők miatt: instabilitás, gazdasági kényszer és éghajlatváltozás. A legtöbb esetben az ipar van a legjobb helyzetben ahhoz, hogy a kínálat diverzifikálása, a másodlagos nyersanyagok nagyobb mértékű felhasználása és a helyettesítés révén csökkentse a stratégiai függőségeket. Számos kritikus fontosságú nyersanyag esetében azonban az ellátás diverzifikálásának lehetősége meglehetősen korlátozott a földrajzilag korlátozott források, illetve a de facto mono- vagy oligopóliumok miatt. Az iparnak a kritikus fontosságú nyersanyagokhoz való hozzáférés biztosítása és a kereslet csökkentése érdekében tett erőfeszítései (a hatékonyság, a termékek élettartamának meghosszabbítása és a körforgásos gazdaság révén) egyértelmű, hosszú távú stratégiát igényelnek. Végezetül, a nemzetközileg elfogadott elvekkel és kötelezettségvállalásokkal összhangban fel kell tárni az olyan újszerű beszerzési módokat, mint a mélytengeri és az űrbányászat. 5.Az elsőként cselekvő globális pozíciójának biztosítása a szabványosítás terén Az EU a szabványosítás terén versenyben van az elsőként cselekvő lépéselőnyéért. Ez különösen fontos az olyan kialakulóban lévő technológiák (és kapcsolódó termékek és szolgáltatások) esetében, mint a mesterséges intelligencia, a blokklánc, a kvantum, a kiberbiztonság, az érzékeny és speciális adatok (pl. az egészségügy és az űrkutatás területén), a digitális fizetőeszközök és a vegyi anyagok. Az egyéb kiemelt területek közé tartoznak a környezetbarát technológiák, például a hidrogén, az energiatárolás, a tengeri szélenergia és a fenntartható közlekedés. Kereskedelmi partnereink határozottabb lépéseket tesznek a szabványosítás terén, például Kína a „China standards 2035” terven dolgozik, hogy azonosítsa azokat az új generációs technológiákat, amelyeket az Egy övezet, egy út kezdeményezésben részt vevő 140 ország számára előírhat. A kínai állami kapitalizmus azonban nem mindig egyeztethető össze a nyitott globális szabályozással, az emberközpontú szabványokkal és a fenntartható értékekkel. Az EU által a belső szabályok és a de facto nemzetközi szabványok meghatározása terén elért eredmények szilárd alapot nyújtanak e kihívás kezeléséhez. Az úgynevezett „Brüsszel-hatás”, vagyis hogy a multinacionális vállalatok megfelelnek az uniós szintű szabályozásnak, e szabályozás szigorúságának és az egységes piac méretének a mellékterméke. Az EU kereskedelmi pozíciója szintén az egyik fő mozgatórugója a szabályozási és szabványosítási erejének, többek között a jövőbeli kulcsfontosságú piacokon és technológiákban. Az EU a világkereskedelem legnagyobb szereplője, 74 ország első számú kereskedelmi partnere, több mint Kína (66) és az USA (31) esetében. Ázsia, Afrika, az Egyesült Államok, a Nyugat-Balkán és az EU-val szomszédos országok legfontosabb kereskedelmi partnere. Az uniós szabványok nemzetközi elfogadása döntő fontosságú ahhoz, hogy befolyást gyakoroljon a globális rendre, és vezető szerepet töltsön be az éghajlatváltozás, a fenntarthatóság és a fogyasztók, a személyes adatok és a munkahelyi jogok védelme terén. E célból az EU továbbra is aktívan együttműködik majd a szabályozási területen, biztosítva vezető szerepét a nemzetközi normaalkotó szervezetekben, például a Nemzetközi Szabványügyi Szervezetben. 6.Reziliens és időtálló gazdasági és pénzügyi rendszerek kiépítése A reziliens és stabil gazdaság elengedhetetlen az EU hosszú távú kihívásainak kezeléséhez. Az EU-nak tovább kell növelnie gazdasága rezilienciáját és növekedési potenciálját azáltal, hogy kezeli a még fennálló sebezhetőségeket, ezáltal megkönnyíti a folyamatban lévő átmeneteket és ellenáll a jövőbeli sokkhatásoknak. A szilárd gazdasági fundamentumok, a termelékenység, a beruházások és a reformok határozzák meg az EU jövőbeli gazdasági teljesítményét, amelyhez az állami és a magánszektor kedvező finanszírozási feltételei kapcsolódnak. Európa szociális piacgazdasága is kulcsfontosságú demokratikus modelljéhez, amely megvédi az embereket a társadalmi kockázatokkal és azok következményeivel szemben. Az egységes piac szilárd alapot biztosít az uniós ipar helyreállításához és rezilienciájához, valamint a zöld és digitális átállás elősegítéséhez. Ahhoz, hogy elfogadják ezeket az átállásokat, azoknak méltányosaknak kell lenniük, és erősebb gazdasági és társadalmi konvergenciával kell párosulniuk. A Covid19-válság rávilágított a nyitott, versenyképes és teljes körűen működő egységes piac fontosságára, amely lehetővé teszi a vállalkozások számára, hogy a globális versenyhez szükséges mértékben növekedjenek.

Az EU pénzügyi rendszere mélyreható változásokon fog átesni az éghajlatváltozás és a technológiai változások, valamint a brexit következtében. Az uniós vállalkozások finanszírozási forrásainak diverzifikálása és elmélyítése, az uniós polgárok megtakarítási lehetőségeinek javítása, az EU sokkhatásokkal szembeni ellenálló képességének megerősítése és az erősebb belföldi pénzügyi piacok támogatása érdekében ezért elengedhetetlen a tartós politikai eltökéltség a piaci integráció még fennálló akadályainak felszámolása, valamint a tőkepiaci unió és a bankunió teljes körű megvalósítása iránt. Ez a tagállamok közötti, illetve a tagállamok és szomszédos harmadik országok közötti szabályozási arbitrázs problémáját is megoldhatja. A jelentős pénzügyi központok egyike, az Egyesült Királyság EU-ból való kilépése miatt nagyobb szükség van az uniós tőkepiacok további elmélyítésére, az EU piacai mindazonáltal erős alkalmazkodóképességet és rezilienciát mutattak. A pénzügyi stabilitás és a reziliencia középtávú kihívásai azonban továbbra is fennállnak. Ami a legfontosabb, az uniós piaci szereplők továbbra is túlzott mértékben támaszkodnak az EU-n kívüli alapvető pénzügyi infrastruktúrára, ami felerősítheti a pénzügyi stabilitást érintő kockázatokat. Emellett az uniós felügyeleti kapacitást megfelelően kell strukturálni, tekintettel az értékláncok folyamatos átalakulására és a vállalkozások EU-ba való áttelepülésére a brexitet követően. Az uniós pénzügyi rendszernek kulcsszerepet kell játszania a klímasemleges gazdaságra való átállás és a környezetkárosodással szembeni reziliencia finanszírozásában is. Az EU-nak évente 470 milliárd EUR összegű többletberuházásra lesz szüksége ahhoz, hogy elérje 2030-as éghajlat-politikai és környezetvédelmi célkitűzéseit, amihez a magántőke masszív mozgósítására lesz szükség. Az intézményi és lakossági befektetők egyre nagyobb érdeklődést mutatnak a fenntartható befektetések iránt, amint azt a környezeti, társadalmi és irányítási (ESG) stratégiákat elfogadó részvényalapok által vonzott nettó tőkeáramlás ötszörös növekedése is mutatja az elfogadást követő 10 hónapban az előző 10 hónaphoz képest. A rendezett átállás finanszírozásához és a „zöldrefestés” megelőzéséhez elengedhetetlen a pénzügyi termékek ökológiai lábnyomának és a hitelminősítéseknek a nagyobb átláthatósága, valamint a fenntarthatóság szempontjából releváns megbízható adatokhoz való hozzáférés. Az éghajlatváltozás és a környezetkárosodás a gyakoribb és súlyosabb szélsőséges időjárási események miatt közvetlenül is hatással lehet a pénzügyi stabilitásra. Jelenleg az összes vagyoni hátránynak csak 30 %-a biztosított. A nem fenntartható tevékenységekbe és eszközökbe történő beruházások egyre inkább megrekednek, és az átállásra adott rendezetlen és hirtelen reakció esetén veszélybe kerülhet a pénzügyi stabilitás. Az uniós pénzügyi rendszernek szisztematikusan integrálnia kell a fenntarthatósági kockázatokat és hatásokat a pénzügyi döntéshozatalba, és be kell építenie a hosszú távú kockázatkezelési és katasztrófakockázat-finanszírozási stratégiákat. A digitális kor befolyásolni fogja a fizetési eszközöket és a tőkepiacokat is, egyre nagyobb szerep jut a kriptoeszközöknek és a digitális fizetőeszközök fejlesztésének. A digitális pénzügyi szolgáltatások új lehetőségeket teremthetnek a polgárok és a vállalkozások számára, de biztosítani kell a fogyasztóvédelmet. Erős, versenyképes, megfelelően szabályozott és felügyelt uniós digitális pénzügyi ágazatra van szükség. A kínai digitális renminbi létrehozása gyorsan halad, és más országok is dolgoznak saját digitális valutájukon. A központi banki digitális fizetőeszközök a központi bankok jelenlegi modelljére, a monetáris politika irányítására és a fogyasztóvédelmi rendszerekre is hatással lennének. Az Európai Központi Bank a Bizottsággal együtt aktívan részt vesz a digitális euró koncepciójának kidolgozásában, amely jelentős előnyökkel járhat az uniós polgárok és vállalkozások számára. A nyilvános digitális euró előnyeinek kiaknázása érdekében azonban kulcsfontosságú az uniós szakpolitikák előtt álló esetleges kihívások, például a pénzügyi közvetítéssel és stabilitással kapcsolatban felmerült kihívások kezelése. Az euró szélesebb körű használata a nemzetközi kereskedelemben és szolgáltatásokban, többek között az energiapiacokon, valamint az azonnali fizetésekre vonatkozó uniós szintű megoldások erősítenék az EU stratégiai befolyását. Erősítenék az EU rezilienciáját, többek között a területen kívüli szankciók harmadik országok általi alkalmazásával szemben. Ez lehetővé tenné az EU számára, hogy a külső kockázatok kezelése és a stratégiai függőségek elkerülése mellett további hasznot húzzon a nemzetközi pénzügyi piacokból. Ugyanakkor a harmadik országbeli szolgáltatók, piacok és infrastruktúrák integritásának hiányosságai kockázatot jelenthetnek. Az EU-nak továbbra is globális vezető szerepet kell betöltenie a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelemben, és megfelelő biztosítékokat kell nyújtania e tiltott célok ellen. 7.Az uniós törekvéseknek megfelelő készségek és tehetségek fejlesztése és megtartása A kettős átállással összefüggésben a demográfiai tendenciák sikeres kezeléséhez és a meglévő készséghiányok megszüntetéséhez egyértelmű válaszokra lesz szükség. Bár nagyobb munkaerőpiaci részvételre van szükség, a társadalmi-gazdasági egyenlőtlenségek növekedésének elkerülése, valamint a méltányos munkafeltételek, a tisztességes jövedelem és a szociális biztonsághoz való hozzáférés biztosítása érdekében a munkaerőpiaci és szociálpolitikát ki kell igazítani. A szociális partnerekkel való szoros együttműködés elengedhetetlen ahhoz, hogy reagálni lehessen erre az új helyzetre. A jó munkafeltételek biztosítása és ezeknek a tevékeny időskorra vonatkozó politikákba való beépítése mellett a tényleges nyugdíjba vonulási életkor egy évvel történő meghosszabbítása négymillió embert hozhatna a munkaerőpiacra. A nők nagyobb mértékű munkaerőpiaci részvétele a nemek közötti egyenlőséget és a munka és a magánélet közötti egyensúlyt biztosító célzott intézkedések révén a foglalkoztatási rátákat is támogatná. Ez különösen igaz azokban a tagállamokban, ahol a nők részvételi aránya az uniós átlag alatt van. A nagyobb mértékű munkaerőpiaci részvétel az egész EU-ban gazdasági és társadalmi előnyökkel járna, például az eltartott nem dolgozók munkavállalókhoz viszonyított arányának csökkenésével és a gazdaságilag aktív népesség nagyobb arányú részvételével. Emellett a munkavégzési szokásokkal kapcsolatos új megközelítések segítenének enyhíteni a népesség elöregedésének hátrányait. A jól kezelt legális migráció, amely a készségigényeket és -hiányokat hatékony integrációs politikákkal párosítva kezeli, jelentősen hozzájárulna az uniós munkaerőpiachoz. A fiatalok jobb hozzáférést érdemelnek a minőségi munkahelyekhez. Folytatni kell az ifjúsági foglalkoztatás célzott támogatási programokon keresztüli támogatását. A következő generáció egyre inkább készen áll a digitális átállásra, bár továbbra is kihívást jelent a digitális készségek hiányának áthidalása és több fiatal nő bevonása a STEAM tantárgyak (természettudományok, technológia, műszaki tudományok, művészetek és matematika) tanulásába. Az oktatásból a foglalkoztatásba való átmenet megkönnyítése, a minőségi pályakezdő munkahelyek létrehozása és a szakpolitikai párbeszéd a fiatalokkal szintén kulcsfontosságú lesz a munkaerőpiacra belépő fiatalok számára. A kettős átállásban rejlő munkalehetőségek kiaknázásához olyan szakpolitikai intézkedésekre van szükség, amelyek támogatják az új típusú munkahelyekre való átállást. Ez magában foglalja a régióknak és az átalakulóban lévő ágazatok munkavállalóinak nyújtott támogatást, valamint a hagyományos és az új ágazatok vállalkozásai számára nyújtott támogatás, ösztönzők és keretfeltételek megfelelő keverékét. Kiigazításokra lesz szükség az oktatási és képzési rendszerekben is, mivel a zöld és digitális gazdaságban a készségigények és az oktatási szintek gyorsan növekednek, gyorsabban, mint a gazdaság egészében . Az EU gazdaságilag aktív népessége a jövőben valószínűleg jobban képzett lesz, és képes lesz alkalmazkodni a munka változó jellegéhez és a kiterjesztett intelligenciához. 2050-re az előrejelzések szerint az összes munkaerőpiaci szereplő 54 %-a rendelkezik majd felsőfokú végzettséggel. A STEAM-kompetenciák, a digitális készségek és az írástudás, valamint a zöld átállás eléréséhez szükséges ágazatspecifikus szakértelem (pl. a megújuló energia, a körforgásos gazdaság, az új zöld technológiák vagy a természetalapú megoldások terén) elengedhetetlen lesz a sikeres munkaerőpiaci és társadalmi integrációhoz. A holnap készségeihez való hozzáférés biztosítása érdekében az EU oktatási és képzési rendszereinek továbbra is a világ élvonalában kell maradniuk. Az EU-nak emellett több tehetségét (egyetemeken, kutatóintézetekben és vállalkozásokban) kell arra ösztönöznie, hogy Európában maradjon, és mérsékelnie kell a képzett munkaerő tagállamok és régiók közötti elvándorlását. 8.A biztonsági és védelmi kapacitások és a világűrhöz való hozzáférés megerősítése Intézkedésekre van szükség a konfliktusok, a belső instabilitás és a kritikus infrastruktúrákban bekövetkező zavarok megnövekedett kockázatának mérséklése érdekében. Az EU-nak továbbra is alapvető szerepet kell játszania a preventív diplomáciában és támogatásban, valamint át kell alakítania és korszerűsítenie kell eszközeit annak érdekében, hogy biztosítsa intézkedéseinek eredményességét. A tagállamok közötti bizalom és koordináció, valamint a kockázatok jobb előrejelzéséhez szükséges kapacitás kiépítése, a tapasztalatokból való tanulás mellett, nagyobb befolyást és képességet biztosíthatna az EU számára a védelmi és biztonsági kérdésekben való közös fellépéshez. Az EU-nak továbbra is támogatnia kell a tagállamokat a megfelelő eszközök kifejlesztésében, ideértve a reziliencia kiépítését és a hibrid fenyegetésekre való reagálást, teljes mértékben tiszteletben tartva az EU jogi és etikai keretét. A szélsőséges időjárási események, a jövőbeli világjárványok és az egyéb természeti és ember okozta katasztrófák fokozott valószínűsége megerősíti, hogy erősebb uniós reagálásra és együttműködésre van szükség a polgári védelem terén, többek között a megelőzés, a felkészültség és az olyan katasztrófákra való reagálás javítása érdekében, mint az árvizek, a kontrollálatlan vegetációtüzek és a fertőző betegségek . Védelmi képességeinek és műveleteinek javítása érdekében az EU-nak kötelezettséget kell vállalnia arra, hogy egyesíti erőit és megerősíti a közelmúltban létrehozott együttműködési eszközök és kezdeményezések koherenciáját. Az EU-nak biztosítania kell, hogy adott esetben önállóan is képes legyen megvédeni alapvető biztonsági érdekeit a nagy hatalmi verseny és a technológiai vezető szerepért folytatott küzdelem által jellemzett, kihívásokkal teli nemzetközi környezetben. Az EU a közelmúltban több fontos kezdeményezés elindítása révén előrehaladást ért el a védelem területén. A fennmaradó sebezhetőségek közé tartozik a kiadások viszonylag alacsony szintje, a kereslet és a kínálat széttöredezettsége, valamint a kutatási, innovációs és gyártási hiányosságok . Nemzetközi szinten, a szabályokon alapuló nemzetközi rend előmozdítása és a NATO-val való szoros együttműködés mellett az EU-nak fokoznia kell a konfliktusoktól terhesebb világra való felkészültségét. A honos védelmi képességek fejlesztése növelni fogja az EU képességét az ilyen szabályokon alapuló nemzetközi rend előmozdítására, miközben megerősíti az uniós tagállamok szerepét a NATO-ban. Alapvető fontosságú, hogy az EU támogassa a világűrhöz való önálló, megbízható és költséghatékony hozzáférést. Az űrtechnológiák a mesterséges intelligenciával együtt a fenyegetések elleni küzdelem és a jövőbeli kockázatok – például a hibrid fenyegetések, többek között a kiberkémkedés – előrejelzésének stratégiai eszközei. Fontosak az uniós kommunikáció, a Föld-megfigyelés, a gyártás, a biztonság jövője szempontjából, és a kettős átállás alapvető alkotóelemét képezik. Hozzájárulnak az éghajlatváltozás, a közlekedés, a biztonság és a védelem nyomon követéséhez, és kulcsfontosságúak a kritikus infrastruktúra és technológia működéséhez. Emellett a világűr uniós riválisok általi felfegyverzését egyre inkább támogatják az olyan új technológiák, mint a műholdak elleni fegyverek. Az űrágazat 46–54 milliárd EUR-val járul hozzá az EU gazdaságához, ami 2040-re világszinten várhatóan 1 billió EUR-ra fog növekedni. Az EU néhány területen (pl. a műholdas szolgáltatások terén) jelenleg világelső, míg más területeket (pl. hordozórakéták és űrmissziók) az USA, Kína és Oroszország, és egyre inkább magánszereplők uralnak. A többi űrutazást folytató nemzet nagyon erős nemzeti piaccal rendelkezik, amely jelentős felbocsátási volument (többek között védelmi és nemzetbiztonsági célú felbocsátásokat is) biztosító, kiemelt ügyfélként szolgál. Ennek hiányában az uniós hordozórakéta-gyártó vállalatok versenyhátrányban vannak a globális piacon, és sokkal nagyobb mértékben függenek a kereskedelmi piactól, mint a kínai, orosz, egyesült államokbeli vagy japán versenytársak. Az EU-nak stratégiainak kell tekintenie az uniós űrinfrastruktúrát, és maximalizálnia kell az olyan új technológiák előnyeit, mint a fejlett hordozórakéták, a nanoműholdak, a robotika, a nagy konstellációk, a keringés közbeni műveletek és a kvantumalapú alkalmazások (pl. a biztonságos kommunikációhoz és Föld-megfigyeléshez a biztonságos konnektivitás érdekében). Emellett fel kell készülnie az új űrtevékenységekre, és elő kell mozdítania a keringés közbeni szolgáltatásokat és űradatközpontokat az olyan területeken szerzett szakértelmére építve, ahol versenyképes ipari kapacitással rendelkezik, mint például a telekommunikáció és a Föld-megfigyelés. 9.Együttműködés a globális partnerekkel a béke, a biztonság és a jólét mindenki számára történő előmozdítása érdekében A multilateralizmusnak alkalmazkodnia kell, hogy továbbra is megfeleljen a célnak. A Covid19-világjárvány és az éghajlati veszélyhelyzet tökéletesen illusztrálja, hogy multilaterális megoldásokra és összehangolt globális együttműködésre van szükség a válsághelyzetekre való felkészülés és reagálás terén. A legkevésbé fejlett vagy sérülékenyebb partnerországoknak nyújtott támogatás mindkét esetben elengedhetetlen az előttünk álló kihívások leküzdéséhez, hogy senkit ne hagyjunk hátra. A valóban inkluzív, hálózatos multilateralizmus az egyetlen út. Ezért az EU elkötelezett amellett, hogy olyan szabályokon alapuló globális rendre törekedjen, amelynek középpontjában az ENSZ áll. Ez magában foglalja a jól működő megoldások megőrzését, a változásra érett megoldások reformját, és a hatékony globális kormányzás új területekre való kiterjesztését. Az EU-nak kezdeményeznie kell és elő kell segítenie a globális kormányzás szükséges reformjairól szóló megbeszéléseket. Egyértelmű szabályok és értékek alapján támogatnia kell az ENSZ folyamatban lévő reformját. A vitarendezési rendszer teljes működőképességének helyreállítása szintén sürgető prioritás a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) valamennyi funkciójának szükséges korszerűsítésében annak biztosítása érdekében, hogy kezelni tudja a globális kereskedelem kihívásait. A nemzetközi pénzügyi szervezetek – például a Nemzetközi Újjáépítési és Fejlesztési Bank, a Nemzetközi Valutaalap és az Új Fejlesztési Bank – irányításának jobban tükröznie kell a felmerülő regionális és globális kihívásokat. A globális gazdasági kormányzásnak foglalkoznia kell a monetáris, költségvetési és makrogazdasági politikáknak a feltörekvő piacokra gyakorolt, nem kívánt továbbgyűrűző hatásaival. A határozottabb fellépés kulcsfontosságú lesz a harmadik országok által kiszabott kényszerítő intézkedések vagy területen kívüli szankciók elleni küzdelemben. A nyitott kereskedelem és beruházás az EU egyik alapvető erőssége, de az EU-nak szembe kell néznie a gazdasági nyomással, és fel kell lépnie ott, ahol a WTO általi vagy a kétoldalú megállapodásokkal történő vitarendezés akadályokba ütközik. Az erősebb piacvédelmi eszközöknek meg kell védeniük az uniós gazdasági szereplőket a tisztességtelen nemzetközi kereskedelmi gyakorlatokkal szemben, és el kell kerülniük, hogy aláássák az EU stratégiai prioritásait. Az adott vállalkozás, infrastruktúra vagy technológia megszerzéséből vagy ellenőrzéséből eredő potenciális biztonsági vagy közrendi kockázatok szükségessé teszik a közvetlen külföldi tőkebefektetések teljes körű átvilágítási mechanizmusát és a külföldi támogatások potenciális torzító hatásainak kezelését célzó intézkedéseket. Az uniós exporthitelek egyenlő versenyfeltételeket biztosíthatnak a nem uniós piacokon, ahol a külföldi versenytársak egyre több pénzügyi támogatást kapnak kormányaiktól. Az EU-nak emellett erősítenie kell az egyes országokkal és régiókkal kialakított stratégiai és problémaalapú koalíciókat és partnerségeket, és újakat kell kialakítania. Az újjáélesztett transzatlanti szövetség, a Nyugat-Balkán integrációja, a Törökországgal és a szomszédságpolitikai partnerországokkal való megerősített együttműködés, az Afrikával való stratégiai partnerség, az indiai–csendes-óceáni térséggel való összeköttetés és a közép-ázsiai stabilitás mind geopolitikai prioritások. Kína ezzel egyidejűleg bizonyos közös célkitűzések tekintetében együttműködő partner, illetve tárgyalópartner, gazdasági versenytárs és rendszerszintű versenytárs. Kínának a világban, így az Európában is érzékelhető növekvő jelenléte mellett nagyobb felelősséget kell vállalnia a szabályokon alapuló nemzetközi rend fenntartásában, valamint nagyobb fokú kölcsönösségre, megkülönböztetésmentességre és nemzeti rendszerének nyitottságára kell törekednie. Oroszországgal kapcsolatban az EU-nak az öt elfogadott elv végrehajtásán alapulva folytatnia kell az érdekei védelmére és az értékek előmozdítására irányuló elvi megközelítését. Az EU-nak ragaszkodnia kell ahhoz, hogy az orosz vezetés konstruktívabb elkötelezettségről tegyen tanúbizonyságot, és hagyjon fel az EU és tagállamai, valamint a nem uniós partnerországok elleni fellépésekkel. Ez elengedhetetlen ahhoz, hogy visszájára forduljanak azok az improduktív és potenciálisan veszélyes folyamatok, amelyek jelenleg e fontos kapcsolatrendszert jellemzik. Továbbra is fontos lesz a G7-ekkel és a G20-akkal való együttműködés.