HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 271/55

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak – Az üzleti kudarccal és a fizetőképtelenséggel kapcsolatos új európai megközelítés

(COM(2012) 742 final),

valamint javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a fizetésképtelenségi eljárásról szóló 1346/2000/EK tanácsi rendelet módosításáról

(COM(2012) 744 final – 2012/0360 (COD))

2013/C 271/10

Előadó: Pedro Augusto ALMEIDA FREIRE

2012. december 12-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

„A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak – Az üzleti kudarccal és a fizetőképtelenséggel kapcsolatos új európai megközelítés”

COM(2012) 742 final.

2013. január 15-én az Európai Parlament, illetve 2013. február 5-én a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

„Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a fizetésképtelenségi eljárásról szóló 1346/2000/EK tanácsi rendelet módosításáról”

COM(2012) 744 final – 2012/0360 (COD).

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2013. április 29-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. május 22–23-án tartott, 490. plenáris ülésén (a május 22-i ülésnapon) 130 szavazattal 1 ellenében, 4. tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Általános következtetések

1.1.1 Európa hatalmas gazdasági és társadalmi válsággal küzd, melynek hatásai a társadalom valamennyi rétegét sújtják.

1.1.2 A vállalkozások túlélésének elősegítése is szerepel azok között intézkedések között, amelyeket az Európai Unió a válságból való kilábalás érdekében meghatározott. A fizetésképtelenség nemcsak az érintett vállalkozások számára jár hátrányos következményekkel, hanem összességében a tagállamok gazdaságát, és különösen a polgárokat mint adófizetőket, munkavállalókat és munkaadókat is érinti.

1.1.3 Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság közleményében megfogalmazott célkitűzéseket, jóllehet véleménye szerint az abban említett „második esélyt” azoknak a vállalkozóknak kellene megkapniuk, akik korábbi kudarcukból levonták a tanulságokat és egy átdolgozott vállalkozási terv alapján képesek az újrakezdésre.

1.1.4 Támogatja a rendeletjavaslatot is, ugyanakkor sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az nem elég ambiciózus.

1.1.5 Ugyanis még sok gondolkodásra és konkrét intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy megvédjük a hitelezők jogait, és emellett ügyeljünk arra, hogy egyensúlyt találjunk a vállalkozók és a munkavállalók jogai között, továbbá hogy elősegítsük a vállalkozások szerkezetátalakítását, megakadályozzuk a forum shoppingot és a gazdálkodó szervezetek csoportjai esetében javítsuk a fizetésképtelenségi eljárások összehangolását.

1.2 A közleményre vonatkozó ajánlások

1.2.1 Az EGSZB úgy véli, hogy a vállalkozások fizetésképtelenségi jogának lényegi harmonizációja érdekében felvázolt elgondolások érdekesek, de sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy azok nem adnak hathatós választ arra a gazdasági és társadalmi válságra, amellyel az európai vállalkozások küzdenek.

1.2.2 Az Európai Bizottság által védelmezett „második esély” fogalma helyett inkább az amerikai fizetésképtelenségi jog alapkoncepciójának megfelelő Fresh start (újrakezdés) fogalmát támogatja. Ezért kéri annak fontolóra vételét, hogy e fogalmat felvegyék az uniós fizetésképtelenségi jogba.

1.2.3 Úgy véli továbbá, hogy a munkavállalóknak nagyobb védelemben kellene részesülniük és elsőbbségi hitelezői rangot kellene kapniuk.

1.2.4 A fontolóra veendő kérdések sorába a bajban lévő vállalkozások nem helyénvaló támogatásának kérdését is fel kell venni, és az EGSZB ezzel kapcsolatban hangsúlyozza, hogy ez a felelősség a bankokon kívül másokra is hárulhat. Ezért felszólítja az Európai Bizottságot, hogy a valós értékük szerint vizsgálja ezeket a paramétereket.

1.2.5 Véleménye szerint a fizetésképtelenségi jogot nem lenne célszerű büntetőjogi szintre emelni, mert az növelné a fizetésképtelenségi eljárások bíróságra vitelét és meghosszabbítaná a vizsgálati időt.

1.2.6 Úgy gondolja, hogy nem a legjobb megoldás az, ha szisztematikusan bírót vesznek igénybe. Felszólítja az Európai Bizottságot, hogy vegye fontolóra az új fórumok létrehozásának ötletét, amelyek például a gazdaság adott ágazatához kapcsolódnának, és a több ágazatot felölelő (gazdasági, pénzügyi, jogi) összetételükből következően nagyobb megértést tudnának tanúsítani és gyorsan tudnának cselekedni, hogy pénzügyi nehézségeik leküzdésében segítséget nyújtsanak a vállalkozásoknak.

1.2.7 Végül felszólítja az Európai Bizottságot, hogy vizsgálja meg a felszámolói státusz összehangolására vonatkozóan az Európai Parlament 2011. október 11-i állásfoglalásában szereplő javaslatokat (1).

1.3 A rendeletjavaslatra vonatkozó ajánlások

1.3.1 Az EGSZB annak ellenére támogatja a rendeletjavaslatot, hogy az az eljárási szabályokra korlátozódik és nem törekszik a vállalkozások fizetésképtelenségére alkalmazandó nemzeti jogok összehangolására.

1.3.2 Üdvözli, hogy arra kötelezik a tagállamokat, hogy a több országot érintő fizetésképtelenségi ügyekben a vonatkozó bírósági határozatok elektronikus nyilvántartásán keresztül javítsák a közzétételi szabályokat, és hogy összekapcsolják a nemzeti fizetésképtelenségi nyilvántartásokat.

1.3.3 Ugyanakkor kéri az Európai Bizottságot, hogy ügyeljen arra, hogy a fordítási feladatok, költségek és határidők ne lassítsák a fizetésképtelenségi eljárásokat, hiszen azok záloga a gyorsaság.

1.3.4 Támogatja a polgári túlzotteladósodási eljárások integrálását, ezek felvétele azonban nem lehet kedvezőtlen a magánszemély adósok számára. Ugyanis a vállalkozások számára kialakított jog, amelynek az a célja, hogy kereskedelmi igényeket elégítsen ki, a természeténél fogva kevésbé védelmező, mint a fogyasztói jog. Javasolja, hogy az Európai Bizottság kiemelt figyelmet fordítson erre a témára.

1.3.5 Végül felszólítja az Európai Bizottságot, hogy ügyeljen arra, hogy a rendelet mellékleteinek módosításához igénybe vett felhatalmazási eljárás során figyelembe vegyék az EUMSZ 290. cikkét, és az ítélkezési gyakorlatnak a „legfontosabb intézkedések” fogalmára vonatkozó ítéleteit.

2. Bevezetés

2.1 A „fizetésképtelenségi csomag” célja

2.1.1 Az ebbe a jogalkotási csomagba tartozó kezdeményezések az EU által az uniós vállalkozásokat és polgárokat jelenleg sújtó gazdasági és társadalmi válságra adott válasz részét képezik. A kinyilvánított cél az, hogy elősegítsék a vállalkozások túlélését, és hogy a fizetésképtelenné vált vállalkozók egy második esélyt kapjanak.

2.1.2 Az Európai Bizottság ehhez azt a módszert választotta, hogy módosítja a fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29-i 1346/2000/EK tanácsi rendeletet (2), az ún. „fizetésképtelenségi rendeletet”, amely elsősorban a több országot érintő fizetésképtelenségi eljárásokra alkalmazandó nemzetközi magánjogi szabályokra vonatkozik, tovább hogy „Az üzleti kudarccal és a fizetőképtelenséggel kapcsolatos új európai megközelítés” című közlemény alapján konzultációt kezdeményez.

2.1.3 Az EGSZB úgy döntött, hogy a két szövegről egyetlen véleményben nyilvánít véleményt.

2.2 A rendeletjavaslat (3)

2.2.1 Abból a megállapításból kiindulva, hogy a 2000. május 29-i„fizetésképtelenségi rendelet” elavulttá vált, továbbá az öt legnagyobb hiányosság (4) azonosítását követően az Európai Bizottság az említett szöveg felülvizsgálatát javasolja.

2.3 A közlemény

2.3.1 Az Európai Bizottság jogosan állapítja meg, hogy 2012. december 12-i rendeletjavaslata mindössze a 2000. május 29-i„fizetésképtelenségi rendelet” frissítésére korlátozódik, mivel megelégszik a nemzeti fizetésképtelenségi esetekre alkalmazandó eljárási szabályok elismerésével és összehangolásával, viszont nem hangolja össze a vállalkozások fizetésképtelenségére alkalmazandó nemzeti jogokat.

2.3.2 Ezt a hiányosságot az Európai Bizottság úgy próbálja meg orvosolni, hogy gondolkodási irányvonalakat javasol a vállalkozások fizetésképtelenségi jogának lényegi harmonizációja érdekében, annak szem előtt tartásával, hogy az kizárólag a több országot érintő fizetésképtelenségi esetekre vonatkozik.

3. Általános észrevételek a közleménnyel kapcsolatban

3.1 Az új megközelítés filozófiája

3.1.1 Az Európai Bizottság filozófiája azon alapul, hogy második esélyt kell adni a vállalkozásoknak és meg kell őrizni a munkahelyeket.

3.1.2 Az EGSZB a maga részéről úgy véli, hogy a kudarcot valló vállalkozások, csakúgy, mint egyébként a vállalkozásalapítás is, hozzátartoznak a gazdasági élet körforgásához és a piaci dinamikához. Tehát nem lenne helyes, ha azokat minden áron elkerülendő rossznak tekintenénk.

3.1.3 Ennek szellemében az EGSZB úgy gondolja, hogy az Európai Bizottság említett „második esélyt” azoknak a vállalkozóknak kellene megkapniuk, akik korábbi kudarcukból levonták a tanulságokat és egy átdolgozott vállalkozási terv alapján képesek az újrakezdésre.

3.1.4 Hangsúlyozza továbbá, hogy a vállalkozások kudarcának lehetnek belső okai, mint például a rossz irányítás, de lehetnek külső okai is, amelyek a túlzó és nem megfelelő jogszabályokból eredhetnek. Ebben az értelemben jogalkotóként, illetve a közbeszerzések keretében ajánlatkérő szervként bizonyos mértékben az állam is felelős a csődért (5).

3.1.5 Az Európai Bizottság által védelmezett „második esély” fogalma helyett az EGSZB inkább az amerikai fizetésképtelenségi jog alapkoncepciójának (6) megfelelő Fresh start (újrakezdés) fogalmát támogatja. A Fresh start, amely sokkal inkább kulturális, nem pedig jogi koncepció, azt feltételezi, hogy az adós – bizonyos feltételek mellett – mentesül az adósságaival kapcsolatos személyes felelőssége alól. Ezzel elkerülik a vállalkozás csődjét kimondó bírósági határozatot, és az adós új projektbe kezdhet anélkül, hogy fizetésképtelenként azonosítanák.

3.1.6 Ezzel szemben a közlemény azt sugallja, hogy a „második esély” a tevékenység folytatását takarja. Az EGSZB véleménye szerint azonban kontraproduktív lenne, ha a gazdaság szövetében változtatás nélkül, mesterségesen benne tartanánk a vállalkozásokat azzal, hogy egy „második esélyt” adunk számukra, miközben a tapasztalat azt mutatta, hogy a kiválasztott modell nem volt életképes.

3.1.7 Ennek negatív következményei lehetnek a hitelezők és a beszállítók bizalmára nézve, és végső soron káros lehet a gazdasági szereplők közötti egészséges versenyre.

3.2 Az EGSZB a fizetésképtelenségi jog amerikai megközelítését támogatja, és véleménye szerint a Fresh start értékelését még a bíró megkeresése előtt kellene elvégezni.

4. Konkrét észrevételek a közleménnyel kapcsolatban

4.1 A hatékony harmonizáció érdekében

4.1.1 A fizetésképtelenségre vonatkozó nemzeti jogok közötti különbségek a gazdasági fellendülést akadályozó versenyhátrányokat eredményezhetnek, különösen a határokon átnyúló tevékenységet folytató társaságok esetében.

4.1.2 Ezek a különbségek a forum shoppingnak kedveznek, és ennek következtében gyengítik a belső piacot.

4.1.3 Az EGSZB csatlakozik az Európai Parlamenthez (7), amely a fizetésképtelenségi jog bizonyos területeinek harmonizációját sürgette.

4.1.4 Továbbá felszólítja az Európai Bizottságot, hogy az EUMSZ 50. cikke, 81. cikkének (2) bekezdése vagy 114. cikke alapján egy vagy több jogalkotási javaslatot nyújtson be a vállalkozások fizetésképtelenségére vonatkozó uniós jogi keret megteremtése érdekében, amely(ek) nem csupán a nemzetközi magánjog eljárási szabályaira korlátozódik (korlátozódnak).

4.1.5 A fizetésképtelenség ugyanis nemcsak az érintett vállalkozások számára jár hátrányos következményekkel, hanem összességében a tagállamok gazdaságát, és különösen a polgárokat mint adófizetőket, munkavállalókat és munkaadókat is érinti.

4.2 A hitelezők jogainak megvédése

4.2.1 A kezdetben kizárólag a hitelezők követeléseinek kielégítésére irányuló kollektív fizetésképtelenségi eljárásoknak fokozatosan az lett a célja, hogy biztosítsák a vállalkozás tartós fennmaradását, a foglalkoztatás fenntartását és a tartozások kiegyenlítését. Pontosabban Európában a jogalkotás inkább arra törekszik, hogy a vállalkozás problémáit még a fizetések beszüntetése előtt megelőzze.

4.2.2 Az adóssal szembeni kollektív fizetésképtelenségi eljárás megindítása félelmetes esemény a hitelező számára, aki nem tudja, sikerül-e elérnie a neki járó összegek kifizetését. Az első kár abból fakad, hogy a kollektív eljárás elindítása gyakran megtiltja, hogy az eljárást megindító határozat előtt keletkezett bármilyen követelésért pert indítsanak az adós ellen és felfüggeszti a folyamatban lévő pereket. Tehát mindegyik hitelezőnek a törvényes határidőn belül kell bejelentenie a követelését (8).

4.2.3 Másodjára akkor éri kár a hitelezőt, amikor az eszközök nem elegendőek; a gyakorlatban a kollektív fizetésképtelenségi eljárás során gyakran azt javasolják a hitelezőknek, hogy a követelésük egy nem csekély részéről lemondva válasszanak az azonnali fizetés, illetve a tartozás egy adott időszakra történő elosztása között.

4.2.4 A hitelező számára tehát az az ideális, ha bármilyen fizetésképtelenségi helyzetet megelőz, például azzal, hogy a szerződés megkötésekor egyes műveleteket úgy biztosít be, hogy harmadik személytől (9) garanciát kér vagy a vállalkozás eszközeire alapított biztosítékot, zálogjogot vagy jelzálogot követel meg (10).

4.3 A fizetésképtelenségi eljárások során nagyobb figyelmet kell fordítani a munkavállalók további sorsára

4.3.1 Vállalatuk csődje esetén a munkavállalók alkotják a frontvonalat. Fizetésüket nem mindig rendezik a fizetésképtelenség bejelentése előtt, és személyes pénzügyi helyzetük rendkívül nehézzé válik ebben a nyugtalan időszakban.

4.3.2 A kollektív fizetésképtelenségi eljárás megindítása gyakran azzal jár, hogy munkavállalói képviselőt választanak, aki a munkavállalói követelésekkel kapcsolatos információkat ellenőrzi. A vállalkozásoknál megszokott munkavállalói képviseleti fórumokon kívül ez a személy közvetíti az információkat a személyzet, a bíróság és az eljárás résztvevői között.

4.3.3 A kollektív eljárás megindítása előtt a munkavállalókat megillető összegeket a vállalkozás passzívái közé kell sorolni. Ezt az általános intézkedést azonban nagymértékben gyengítik a nemzeti jogszabályok és gyakorlatok közötti különbségek. Tehát a hitelezők kielégítési sorrendjével kapcsolatos harmonizáció hiánya a munkavállalók számára rendkívül bizonytalanná teszi a kollektív fizetésképtelenségi eljárások kimenetelét.

4.3.4 Az EGSZB úgy véli, hogy a munkavállalóknak nagyobb védelemben kellene részesülniük azzal, hogy elsőbbségi hitelezői rangot kapnak, és véleménye szerint hasznos lenne, ha a munkavállalók védelmét összehangolnák.

4.4 A rosszul álló vállalkozások nem helyénvaló támogatásának megelőzése

4.4.1 Bizonyos pénzintézetek üzleti magatartása ahhoz vezethet, hogy visszahozhatatlanul megrendült helyzetű vállalkozások részesülnek támogatásban. Így látszólagos fizetőképesség jön létre, ami árt az egészséges piaci versenynek és a bankszektor imázsának.

4.4.2 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a jogellenes támogatás felelőssége a bankokon kívül másokra, így az államra is hárulhat. Egyes nemzeti bírák úgy vélik, hogy a vállalkozás egyes beszállítói vagy vevői szintén felelősek lehetnek, amikor magatartásukkal jogellenesen támogatják egy olyan vállalkozás tevékenységét, amelyről tudják, hogy menthetetlenül rossz helyzetben van.

4.4.3 A vállalkozások fizetésképtelenségi jogának harmonizációja érdekében ezeket a paramétereket is a valós értékükön kellene vizsgálni.

4.5 A csalás miatt bekövetkező csődök különleges esete

4.5.1 A vállalati csődök többsége a vezetők csalárd magatartása nélkül, objektív okokból következik be.

4.5.2 Azonban a csalás miatt bekövetkező csődöket sem szabad figyelmen kívül hagyni. Erre egyébként az Európai Bizottság is utal a közleményében (11), és javasolja, hogy különböztessék meg egymástól a becsületes és a tisztességtelen csődöt. Véleménye szerint az adós jogi kötelezettségeinek szándékos vagy felelőtlen megsértése polgári jogi, vagy akár büntetőjogi szankciókat vonhat maga után. Ezért a becsületes fizetésképtelenség esetére vonatkozó felszámolási eljárásokat meg kellene gyorsítani.

4.5.3 Az EGSZB meg van győződve arról, hogy a csőd utáni elszámolás idejének összehangolása és ezen idő ésszerű kereteken belüli rövidre szabása megfelelő megoldás lenne, különösen a munkavállalók érdekében, ugyanakkor továbbra is kétségei vannak a felszámolási eljárásoknak a vezetők becsületessége alapján történő megkülönböztetése felől, mivel az növelné a fizetésképtelenségi eljárások bíróságra vitelét, azoknak büntető jelleget adna és meghosszabbítaná a vizsgálati időt.

4.5.4 A fizetésképtelenségi eljárások büntetőjogi szintre emelése nem kívánatos. Az EGSZB véleménye szerint a csőd csalárd jellegét nem a fizetésképtelenségi eljárás keretében kell értékelni.

5. Általános észrevételek a rendeletjavaslattal kapcsolatban

5.1 Az EGSZB üdvözli, hogy a rendelet hatályát kiterjesszék a vegyes eljárásokra, a fizetésképtelenség előtti eljárásokra, az adósság-elengedési eljárásokra és a természetes személyekre vonatkozó fizetésképtelenségi eljárásokra.

5.2 Üdvözli továbbá, hogy tisztázzák, hogy milyen esetekben megdönthető az a vélelem, miszerint a fő érdekeltségek központja az a hely, ahol a székhely van.

5.3 Az eljárási rendszer olyan javítása, amely egyértelművé teszi, hogy a fizetésképtelenségi eljárásokat megindító bíróságok joghatósága a közvetlenül fizetésképtelenségi eljárásokból származó, vagy azokhoz szorosan kapcsolódó jogérvényesítésre, amilyenek például megtámadási keresetek, is kiterjed, szintén pozitív.

5.4 Az, hogy a másodlagos eljárásoknak már nem kell szükségszerűen felszámolási eljárásnak lenniük, továbbá annak lehetővé tétele a bíróságok számára, hogy elutasítsák a másodlagos eljárás megindítását, ha az nem szükséges a helyi hitelezők érdekei védelmében, szintén jobbá teszi a rendeletet, csakúgy, mint a fő- és a másodlagos eljárás közötti együttműködési kötelezettség kiterjesztése.

5.5 A tagállamok azon kötelezettsége, hogy a több országot érintő fizetésképtelenségi ügyekben a vonatkozó bírósági határozatokat egy elektronikus nyilvántartáson keresztül elérhetővé téve javítsák a közzétételi szabályokat, és hogy összekapcsolják a nemzeti fizetésképtelenségi nyilvántartásokat, szintén érdekes elképzelések.

5.6 Ugyanakkor az EGSZB-ben kérdések merülnek fel a fordítási feladatokkal, költségekkel és határidőkkel kapcsolatban, és emlékeztet arra, hogy a gyorsaság az eljárás sikerének elengedhetetlen záloga.

5.7 Végül üdvözli azt, hogy a gazdálkodó szervezetek ugyanazon csoportjának különböző tagjait érintő fizetésképtelenségi eljárások keretében a felszámolók és a bíróságok kötelesek együttműködni, hiszen a felszámolók számára biztosítják az eszközöket ahhoz, hogy hatékonyabbak lehessenek.

6. Részletes megjegyzések a rendeletjavaslattal kapcsolatban

6.1 Az EGSZB megkérdőjelezi, hogy a nemzeti bíróságok joghatóságáról szóló 44/2001/EK rendeletet, az ún. „Brüsszel I. rendeletet” helyettesíteni hivatott 2012. december 12-i 1215/2012/EK rendelet (12) és az ítéletek Európai Unióban kifejtett hatása összehangoltak. Kétségei vannak afelől, hogy a „fizetésképtelenségi rendeletre” irányuló javaslatban szereplő (6) preambulumbekezdés kellőképpen tisztázza-e a Gourdain-ítéletből következő hatáskörmegosztás kritériumát (13). Úgy tűnik ugyanis, hogy ez az ítélet megszorító értelmezést ad, miközben a „Brüsszel I. rendelet” hatálya alá rendelt egyes intézkedések döntő jelentőségűek a fizetésképtelenségi eljárás szempontjából. Például az adós eszközei nagyságának meghatározása szempontjából döntő jelentőségű, hogy van-e érvényben tulajdonjog-fenntartási kikötés vagy nincs. Ennek tétje a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére irányuló cél szempontjából nagy, hiszen az eszközök rekonstruálása a kulcsa annak, hogy sikeres lesz-e a nehéz helyzetben lévő vállalkozások fizetőképességének helyreállítása.

6.2 A felszámolók közötti együttműködéssel kapcsolatban az Európai Bizottság javasolhatta volna a 31. cikk módosítását, hogy ezzel még inkább arra ösztönözze a felszámolókat, hogy fogadjanak el egyetértési megállapodásokat. Az ugyanis, hogy a tagállamokban a felszámolók jogállása különbözik egymástól, gátolja a szakmai együttműködésüket.

6.3 A felszámolók és a bíróságok közötti információcserének elsősorban az adós leltárára és kötelezettségeire, a követelések bejelentésére és ellenőrzésére, valamint a hitelezőknek a tárgyalások során megállapított tervekben szereplő összehangolt kollektív kielégítésére kellene vonatkoznia.

6.4 Az EGSZB végül hangsúlyozza, hogy az Európai Bizottság a felhatalmazási eljárást tervezi igénybe venni a rendelet mellékleteinek módosításához, holott úgy tűnik, hogy azokban a „legfontosabb intézkedésekről”, például a kollektív fizetésképtelenségi eljárásról vagy a felszámolóként eljáró személyek listájáról van szó.

7. Konkrét észrevételek a fizetésképtelenségre vonatkozó anyagi jogról

7.1 Harmonizálni kell a fizetésképtelenség kritériumait. Egyes tagállamokban ugyanis a fizetésképtelenségi eljárás csak akkor lehetséges, ha az adós fizetésképtelennek bizonyul, míg másokban „a közeljövőben valószínűsíthető” fizetésképtelenség is elegendő.

7.2 Mivel ezek a különbségek elősegítik a forum shoppingot, azokat meg kell szüntetni.

7.3 A jogbiztonság követelménye következtében az igények benyújtására vonatkozó szabályokat is össze kell hangolni.

8. A polgári túlzotteladósodási eljárások integrálása

8.1 Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság erre vonatkozó javaslatát, amely egy új (9) preambulumbekezdésben szerepel majd (14).

8.2 A 2000. május 29-i„fizetésképtelenségi rendelet” (9) és (10) preambulumbekezdésével ez könnyen kivitelezhető (15).

8.3 Ezen eljárás integrálása azonban nem hozhatja hátrányos helyzetbe a magánszemély adósokat. Ugyanis a vállalkozások számára kialakított jog, amelynek az a célja, hogy kereskedelmi igényeket elégítsen ki, a természeténél fogva kevésbé védelmező, mint a fogyasztói jog. Ezért az EGSZB arra szólítja fel az Európai Bizottságot, hogy rendkívül körültekintően járjon el e témával kapcsolatban.

8.4 Felszólítja továbbá az Európai Bizottságot, hogy vegye fontolóra a magánszemélyek fizetésképtelenségi jogának harmonizációját, és ennek keretében vegye figyelembe a fogyasztók érdekeit.

9. A felszámolók státuszának és hatásköreinek összehangolása

9.1 A felszámolók státusza és hatásköre tekintetében az egyes nemzetek között fennálló különbségek rontják a belső piac működését, mivel bonyolulttá teszik a több országot érintő fizetésképtelenségi eljárásokat (16).

9.2 A vállalkozások és a gazdasági fellendülés érdekei azt kívánják meg, hogy a felszámoló hatásköreivel és feladataival kapcsolatos követelmények általános szempontjait mihamarabb kidolgozzák. Az EGSZB csatlakozik az Európai Parlamenthez (17), és a következő gondolkodási irányvonalakra tesz javaslatot: — a felszámolót a tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának kell jóváhagynia vagy egy tagállam hatáskörrel rendelkező bíróságának kirendelnie, a felszámolónak jó hírnévvel kell rendelkeznie, és rendelkeznie kell a feladatainak ellátásához szükséges végzettséggel; — rendelkeznie kell az ahhoz szükséges szakértelemmel és képzettséggel, hogy felmérje az adós helyzetét, és átvegye a társaság irányítási feladatait; — lehetővé kell tenni számára, hogy megfelelő kiemelt eljárások útján a hitelezők kielégítése előtt és a követelések engedményezésének alternatívájaként bevonják a vállalkozással szemben fennálló tartozások összegét; — függetlennek kell lennie a hitelezőktől és a fizetésképtelenségi eljárás más érdekelt feleitől; — összeférhetetlenség esetén le kell mondania tisztségéről.

9.3 Az Európai Bizottságnak tehát túl kell lépnie azon, amit a rendeletjavaslat 31. cikkében határozott meg, amely csupán jóváhagyja a gyakorlatot, és mindössze a főeljárás felszámolója és a másodlagos eljárás felszámolója közötti együttműködésről szól.

10. Peren kívüli szabályzatok kidolgozása a vállalkozások hatékony támogatása és ellenőrzése érdekében

10.1 A tárgyalás útján kidolgozott eljárások elősegítése gyorsabbá és hatékonyabbá teheti a vállalkozások szerkezetátalakítási terveit.

10.2 Az Európai Unióban általában megfigyelhető átlagos idők és sikerráták e megközelítés mellett szólnak.

10.3 Az EGSZB egyébként úgy gondolja, hogy a bíró szisztematikus igénybevétele nem feltétlenül a legjobb megoldás. Ezért támogatja az új fórumok létrehozásának ötletét, amelyek például a gazdaság adott ágazatához kapcsolódnának, és a több ágazatot felölelő (gazdasági, pénzügyi, jogi) összetételükből következően gyorsan tudnának cselekedni, hogy pénzügyi nehézségeik leküzdésében segítséget nyújtsanak a vállalkozásoknak.

10.4 Már több országban is létezik ilyen rendszer, és azt más tagállamokban is be lehetne vezetni.

10.5 Végezetül a bevezetett rendszer hatékonyságának értékelése céljából hasznos lenne, ha az Európai Bizottság rendszeresen közzétenne statisztikákat a „fizetésképtelenségi rendelet” hatálya alá tartozó fizetésképtelenségi esetekről.

Kelt Brüsszelben, 2013. május 22-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Henri MALOSSE

(1) Az Európai Parlament 2011. november 15-i állásfoglalása (2011/2006 (INI)).

(2) HL L 160., 2000.6.30., 1. o. és HL C 75., 2000.3.15., 1. o.

(3) COM(2012) 744 final, 2012.12.12.

(4)

— a rendelet hatálya túl korlátozott;

— a forum shopping fennmaradása abból következően, hogy az „adós fő érdekeltségeinek helye” fogalmát nem alkalmazzák egységesen;

— a fizetésképtelenségi főeljárás és a másodlagos eljárás nincs összehangolva;

— a fizetésképtelenségi eljárások nem kellően nyilvánosak;

— a multinacionális vállalatcsoportokat érintő fizetésképtelenségi eljárásokkal kapcsolatos jogi űr;

— a fent említett öt hiányosság orvoslása érdekében a Bizottság a 2012. március 29-én nyilvános konzultáció során kapott 134 válaszra, a heidelbergi és a bécsi egyetem által készített összehasonlító jogi tanulmány következtetéseire, valamint a lehetséges reformokra vonatkozó különböző forgatókönyveket értékelő hatásvizsgálatra támaszkodik a fizetésképtelenségi eljárásokról szóló rendeletre irányuló javaslatban.

(5) Például a biztonságra, a környezetre vonatkozó szabályok – amellett, hogy a szellemiségükben jogosak – akadályozhatják a vállalkozások működését. A közbeszerzések keretében az állami vevő által alkalmazott fizetési határidők szintén hozzájárulnak a vállalkozások nehézségeihez.

(6) Thomas H. Jackson,The Fresh-Start Policy in Bankruptcy Law, 98 Harv. L. Rev. 1393 (1985); Charles Jordan Tabb, The Scope of the Fresh Start in Bankruptcy: Collateral Conversions and the Dischargeability Debate, 59 Geo. Wash. L. Rev. 56 (1990).

(7) Az Európai Parlament 2011. november 15-i állásfoglalása (2011/2006 (INI)).

(8) A bejelentendő követelések nemcsak az eljárást megindító határozat előtt keletkezett lejárt vagy lejáró követeléseket takarják, hanem bizonyos, az eljárás megindítása után keletkezett követeléseket is, amennyiben azok az eljárást megindító határozat időpontja előtt nyújtott szolgáltatásoknak felelnek meg vagy azokat az eljárás folytatásához szükségtelennek ítélik.

(9) Egy banktól vagy a vezetőtől.

(10) Ingóságok, üzlet, védjegyek stb.

(11) 3.1. pont: A becsületes fizetésképtelen vállalkozók második esélye. COM(2012) 742 final.

(12) A rendelet alkalmazását 2015. január 10-ig elhalasztották, többek között azért, hogy a tagállamok az exequatur eltörlésének megfelelően kiigazíthassák az eljárási szabályaikat.

(13) Az Európai Közösségek Bíróságának a Gourdain kontra Nadler ügyben 1979. február 22-én hozott ítélete.

(14) „(9) E rendeletet az összes fizetésképtelenségi eljárásra alkalmazni kell, függetlenül attól, hogy az adós természetes vagy jogi személy, kereskedő vagy magánszemély.”

(15) Ezenfelül vannak olyan tagállamok, amelyek jogában ez már szerepel. Belgiumban a kollektív adósságrendezési eljárás a fogyasztókra alkalmazandó eljárásokra is vonatkozik (1988. július 5-i törvény). Németországban nem tesznek különbséget a kereskedőkre, illetve a magánszemélyekre alkalmazandó eljárások között (1994. október 5-i törvény).

(16) A felszámoló lehet tisztviselő vagy az adott állam által hivatalosan elismert, a bíró által kijelölt, de a hitelezők által fizetett személy.

(17) A 2011. október 11-i jelentés, amely a fizetésképtelenségi eljárásra vonatkozó ajánlásokat fogalmaz meg a Bizottság számára az uniós társasági joggal összefüggésben (2011/2006(INI)).