[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2006.10.18

SEC (2006) 1292

BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATOK MUNKADOKUMENTUMA

Kísérődokumentum jogszabálytervezethez AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a közösségi postai szolgáltatások belső piacának fejlesztésére és a szolgáltatás minőségének javítására vonatkozó közös szabályokról szóló 97/67/EK irányelv módosításáról A hatásvizsgálat összefoglalása

{COM(2006) 594 VÉGLEGES}{SEC(2006) 1291}

BEVEZETÉS

Ez a dokumentum a Bizottságnak a postai szolgáltatásokról szóló, 2006/MARKT/006 munkatervi pontjához kapcsolódik. Ennek a dokumentumnak a célja az, hogy rövid összefoglalót adjon a teljes hatásvizsgálatról, a javaslat kapcsán figyelembe vett opciókra, azok hatásaira és az ajánlásokra összpontosítva. | Ez a dokumentum a következőkkel foglalkozik: 1 - Bevezetés 2 - Egyeztetés az érdekelt felekkel 3 - Jelenlegi állás és kihívások 4 - Célkitűzések 5 - Szabályozási opciók és értékelésük 6 - Következtetés |

Az 1997-es postai irányelv (97/67/EK) írta elő az EU postai szolgáltatásaiban a harmonizáció első fázisát. A postai irányelv 2002-es módosításai (2002/39/EK) a lefoglalt terület 2003. és 2006. évi csökkentéseit, és ily módon a postai piacnak a verseny számára történő fokozatos és ellenőrzött megnyitását írták elő. A postai irányelv fenntartásoktól mentesen támogatja a piac teljes megnyitását, és megadja a 2009-es céldátumot is a postai szolgáltatások belső piacának kiteljesedésére, vagy egy ezirányú, alternatív lépésre (7. cikk (3) bekezdés és (24) preambulum-bekezdés). 2006-ban az Európai Parlament ismét megerősítette ezt az általános irányvonalat.[1]

Ennek a javaslatnak az átfogó összefüggései és kiindulópontja a következők:

- a Bizottságnak javaslatot kell tennie a jelenlegi postai irányelv (a 7. cikke) szerint „a belső postai piac teljes megvalósítására, vagy más lépés meghatározására a(z előretekintő) tanulmány következtetésének fényében”;

- ennek – a 27. cikkben foglalt – „érdekmúlási záradéknak” megfelelően a postai irányelv érvényessége 2008.12.31-én lejár, és amennyiben további bizottsági javaslatot addig az időpontig nem fogadnak el, az ágazat elsődlegesen az EK-szerződés szabályainak (különösen a Szerződés 86. cikkének) hatálya alá fog tartozni.

- a Bizottság alkalmazási jelentése[2] (amely a mostani irányelvről szól) és az előretekintő tanulmány[3] (a piac teljes megnyitása által az egyetemes szolgáltatásra gyakorolt hatásról) arra a következtetésre jutott, hogy bizonyos óvintézkedések megléte esetén a piac teljes megnyitása 2009-re az összes tagállamban elérhető;

- sok tagállam már gyors előrehaladást mutat a teljes piacnyitásra való felkészülésben – ez olyan folyamat, amelyet a szolgáltatás minőségének javulása kísér, és amely nem ásta alá az egyetemes szolgáltatást.

EGYEZTETÉS AZ ÉRDEKELT FELEKKEL

A Bizottság egy sor egyeztetési tevékenységet elvégzett, beleértve a következőket:

- egy nyilvános egyeztetés, amelynek keretében egy kérdőívre 2295 válasz és 103 írásos hozzászólás érkezett;

- 6 nagyobb tanulmány, amelyekre a megbízást 2004 és 2006 között adták ki, a jövőbeli postaügyi politika irányultságának tárgyában, és 10 nyilvános műhely, 14 további, 1997 óta készült tanulmány mellett;

- a „Eurobarometer” felmérése a fogyasztói elégedettségről és 25 fókusz-csoport, az összes EU-országban, a postai szolgáltatásokat igénybe vevő egyének igényeinek és elégedettségének megismerése céljából;

- megbeszélések tagállamokkal, piaci szereplőkkel és mindenféle más érdekeltekkel, beleértve a társadalmi partnereket és a fogyasztók szervezeteit;

A JELENLEGI ÁLLÁS ÉS KIHÍVÁSOK AZ EU POSTAI ÁGAZATÁBAN

Jelenlegi állás:

A postai szolgáltatások az EU-ban 2004-ben mintegy 90 Md EUR árbevételt realizáltak, és továbbra is jelentős a hozzájárulásuk az EU gazdaságához. Az EU GDP-jéhez való hozzájárulást 37 Md euróra (0,4%-ra) becsülik, ami 1,7 millió ember számára teremt munkahelyet. További körülbelül 150 milliárd eurónyi bevételt és 3,5 millió munkahelyet jelentenek a postával kapcsolatos és általa érintett ágazatok. Az ügyfelek vagy a postai szolgáltatások igénybevevői szempontjából az egyéni igénybevevők az összes postai küldemény 12,5%-át küldik , de 70%-át kapják ; az üzleti felhasználók a postai küldemények 87,5%-át küldik és 30%-át kapják. A hatókör szempontjából ez a javaslat főként az egyetemes postai szolgáltatások ra összpontosít. Foglalkozik a levelek piacával (levelek és képeslapok, kis csomagok stb.), a csomagküldés piacának egy részével és egyes nem postai tételekkel (pl. újságok).

Az EU postai ágazata jelenleg jelentős változásokon megy át, amelyekbe beletartozik a piac fokozatos megnyitása, a gyors növekedés és a helyettesítő elektronikus média csökkenő költsége, az új automatizálási technológia és az új tulajdonosi struktúrák. Ezek növelik az ágazatra nehezedő nyomást, hogy az versenyképesebb és hatékonyabb legyen, különben negatív következményei lehetnek a foglalkoztatásra és a szolgáltatások fenntarthatóságára. Az, hogy az európai posta piaci szereplőinek jogi és piaci környezete eltérő, a verseny torzulását eredményezi, és elbátortalanító a további reform kapcsán. Kiegészítésképpen van számos korlát, amelyek megakadályozzák a postai piacon a valódi verseny kialakulását, pl. ilyenek a még fennálló monopóliumok, vagy a különféle engedélyezési és engedélykiadási rendszerek. Az egyetemes postai szolgáltatás biztosításának kötelezettsége gazdaságtalan költséget eredményezhet néhány országban, néhány területen, de az EU polgárai és társaságai számára létfontosságú, hogy az egyetemes szolgáltatást minden földrajzi körzetben fenntartsák.

Ezért a fő kérdés az EU postaügyi reformjának hátralevő lépéseivel kapcsolatban az, hogy miként biztosítható a hatékony és versenyképes uniós postai ágazat, amely továbbra is elérhető díjazással, jó minőségű szolgáltatást kínál az európai polgárok és társaságok számára. A fő figyelmet a következő kérdésekre fordítják:

1) 1) Az egyetemes szolgáltatás hatóköre: ez az olyan postai termékek állandó és kötelező választéka, amelyekre egyetemes szolgáltatás vonatkozik. Minél kiterjedtebb a hatókör, annál nagyobb a kockázata annak, hogy egyedül kereskedelmi/ üzleti alapon működő erők monopólium nélkül nem tudják ezeket biztosítani. Közösségi szinten a kérdés az, hogy az egyetemes szolgáltatás hatókörét összehangoltan szűkebbre vegyék-e, minden tagállam számára?

2) Az egyetemes szolgáltatás szabványai: a postai irányelv konkrét szabványokat állapít meg a tagállamok számára a legalább heti 5 munkanapon történő, a tagállam teljes területére vonatkozó begyűjtés és a kiszállítás szempontjából, megköveteli az elérhető díjazást és a hozzáférhetőséget, és megengedi az egységes díjak használatát. Közösségi szinten a kérdés az, hogy ezen szabványok bármelyikét meg kell-e változtatni, különösen az egységes díjak alkalmazását illetően?

3) A lefoglalt terület: ez a legnagyobb akadály a belső piac megvalósítása számára, mivel a legfeljebb 50 g-os levelek kezelése (amelyek a posta küldemények többségét alkotják) lehet, hogy még mindig monopolizált. Eddig FI, SE és UK már eltörölték a lefoglalt területeket, míg DE és NL a maguk lefoglalt területeit teljes egészében 2008-ban szándékoznak eltörölni. Több más tagállam is megnyitotta piacát a címzett reklámküldemények és más küldemény-áramlások számára, a 2009-es céldátumnál korábban. Közösségi szinten a kérdés az, hogy megerősítendő-e az EU jogalkotóinak 2009-es céldátuma a lefoglalt területek eltörléséhez?

4) A monopóliummal szembeni alternatív finanszírozási mechanizmusok: ha lefoglalt terület nincs, a kérdés a Közösség szintjén az, hogy az egyetemes szolgáltatás finanszírozásához szükség van-e alternatív intézkedésekre, ha igen, melyek ezek, és hogy az irányelvnek kell-e valamiféle választást felkínálnia ilyen szempontból?

5) A postai infrastruktúra bizonyos létesítményeihez/ eszközeihez való hozzáférés nemzeti szinten sok jogi korlátozás van a postai infrastruktúra elemeinek használatával (vagy „hozzáférésével”) kapcsolatban, amilyenek például a levélgyűjtő és kiszállító szekrények, az irányítószám és a címváltozási adatbázisok. Ezek a verseny kialakulását korlátozhatják, valamint a szolgáltatást igénybevevők bizalmát alááshatja, ha a küldeménykezelés minőségi szabványai esnek. Közösségi szinten a kérdés az, hogy egy többszereplős postai környezetben erősíteni kell-e a tagállamok vagy a nemzeti szabályozó hatóságok szerepét az ilyen létesítményekhez való hozzáférés figyelemmel kísérésében és/vagy engedélyeztetésében, és olyan eljárások kialakításában, amelyek biztosítják az integritást és a szolgáltatást igénybevevők bizalmát a posta iránt.

6) Hozzáférés a kifelé irányuló fázisokhoz: ez kívülálló feleknek a mostani piaci szereplő infrastruktúrájához való hozzáférését jelenti, különösen a válogatási és kiszállítási létesítmények terén. Ezt jelenleg a postai irányelv külön nem szabályozza. A kérdés az, hogy a különböző versenymodellek természetes fejlődése, vagy – amikor a tagállam azt szükségesnek tartja – egy modell szorgalmazása vagy előírása továbbra is tud-e egymás mellett létezni, vagy előzetes közösségi beavatkozást tesz szükségessé. Ha így van, az ebből következő probléma az, vajon a Közösségnek kell-e harmonizálnia és/ vagy erősítenie kell a tagállam előzetes szerepét a kifelé irányuló fázisokhoz való hozzáférés figyelemmel kísérésében vagy engedélyeztetésében .

SZABÁLYOZÁSI CÉLKITűZÉSEK

A Bizottság ehhez a javaslathoz a következő szabályozási célkitűzéseket nevesítette:

El kell érni, hogy a postai szolgáltatásoknak belső piacuk legyen, ahol a reform hasznaiban minden állampolgár és vállalkozás részesül.

- mindenki számára fenn kell tartani az egyetemes szolgáltatást, elérhető díjakkal és jó minőségben

- el kell érni a piac teljes megnyitását

- csökkenteni kell a piaci torzulásokat / a belső piac akadályait

Konkrétabban:

- a lefoglalt terület további csökkentése és esetleges eltörlése

- az alternatív egyetemes szolgáltatás arányos igénybevételére vonatkozó óvintézkedések vagy finanszírozási mechanizmusok biztosítása

- a postai infrastruktúrához való méltányos hozzáférés biztosítása

SZABÁLYOZÁSI OPCIÓK

A szabályozási opciók két szintjét vizsgálták meg a hatásvizsgálat során:

- négy „magasszintű” opciót , amelyek a Közösség által teendő lépések számára a tágabb értelemben vett szabályozási választásoknak felelnek meg; és

- 16 konkrét szabályozási opciót , a beazonosított problematikus területek mindegyike számára, a konkrét előrelépéshez. Az 5.3 szakasz 2. táblázata a teljes hatásvizsgálatban jelzi, hogy mely konkrét opciók valósíthatók meg, mely „magasszintű” szabályozási opció szerint.

Magas szintű szabályozási opciók

A következő négy magas szintű szabályozási opció beazonosítására kerül sor:

A opció: nincs cselekvés (nincs jogszabályi javaslat) : azt jelentené, hogy mivel a jelenlegi postai irányelv 2008. december 31-én lejár, a postai ágazatra elsődlegesen az EK-szerződés szabályai (éspedig annak 86. cikke) vonatkoznának, ami a tagállamoktól megköveteli, hogy az esetleges lefoglalt szolgáltatásokat indokolják meg, a monopóliumok használatát a kereskedelemfejlesztés iránti közösségi érdeknek rendeli alá és megengedi a Bizottság számára, hogy szükség szerint határozatokat és irányelveket fogalmazzon meg a tagállamok számára. A tagállamok továbbá egyénileg határoznák meg az egyetemes szolgáltatást és a kapcsolódó minőségi szabványokat, egész területükön, a nemzetközi megállapodásokkal és egyezményekkel összhangban, mint például az Egyetemes Postaegyesület (általánosabb, kevésbé igényes) kötelezettségeinek való megfelelés.

Értékelés: a szétágazóbb jogi keretrendszer és az egyetemes szolgáltatás előírásai negatív hatásokkal járnának a társadalmi kohézió számára, és egy "egyenetlenebb" játékteret jelentenének, ahol a belső piacon nagyobbak az akadályok.

B opció: egy tartalmilag új és átfogó postai irányelv , amely teljesen mértékben versenyalapú postai piacot tételez fel 2009-re, és teljes mértékben összehangolt megközelítést biztosít az ágazat minden problémája számára.

Értékelés: bár vannak bizonyos kétségek afelől, hogy a jelenlegi postai irányelv rendelkezéseit ugyanolyan szigorúsággal betartják-e a Közösségben mindenütt, nincs olyan bizonyíték, hogy a jelenlegi közösségi keretrendszer lényeges mértékben elégtelen lenne. Mi több, a nemzeti sajátosságok és a szolgáltatást igénybevevők igényeinek eltérései valószínűleg kizárnák egy érvényes, arányos és minden tagállam számára elfogadható megoldás lehetőségét.

C opció: a meglévő postai irányelv meghosszabbítása 2009 utánra – ennél az opciónál a 27. cikkben szereplő érdekmúlási záradék („lejárati záradék”) kihagyásra kerülne, de a többi elemek változatlanok maradnának.

Értékelés: a piacnyitáshoz adott közösségi ösztönzés ilyen de facto visszavonása valószínűleg késleltetni a fontos ágazati szerkezetátalakítást, visszafogná a hatékonyság dinamizmusát, korlátozná a választási lehetőségek fejlődését és az innovációt, és hosszabb távon alááshatná a postai ágazat viszonylagos versenyképességét. Egy viszonylagos hanyatlás kihatással lenne az átfogó keresletre (alacsonyabb küldemény-volumen) – és emellett kihat a fenntartható foglalkoztatásra és arra, hogy az állampolgárok számára az elérhető díjazású postai szolgáltatások hozzáférhetőek legyenek.

D opció: a meglévő postai irányelv hozzáigazítása, a szükséges mértékben, a nyitott postai piachoz – ez úgy ítéli meg, hogy a jó minőségű egyetemes szolgáltatás és a teljes piacnyitás fenntartása összeegyeztethető, és lehetővé teszi az ágazatra vonatkozó közösségi célkitűzések jobb elérését.

Értékelés: ez az opció fenntartaná és továbbépítené a meglévő postai irányelv keretrendszerét, amelynek során csak szükség szerinti módosítások lennének, a közelmúltbeli és a várható piaci fejlemények alapján, beleértve a lefoglalt terület eltörlését. Ez az opció nem indítja be a közösségi célkitűzések „vissza az alapokhoz” típusú áttekintését.

Hatás a fogyasztókra: Az A és B opciók, és közepes távon (a hanyatló ágazati versenyképesség kockázatát figyelembe véve) a C opció is, az EU szintjén megfogalmazott egyetemes szolgáltatási szabványok mérséklődését válthatja ki, és következésképpen ez a fogyasztókra, a területi és a társadalmi kohézióra gyakorolt negatív hatás kockázatával jár. A D opció megtartja a jelenlegi egyetemes szolgáltatási szabványok elérhetőségi követelményeit és az egységes díjak lehetőségét, mivel azonban a piacnyitás a díjaknak a költségekhez való szorosabb igazodását hozza magával, ez bizonyos díjnövekedéseket eredményezhet a darabonkénti díjszabású küldeményeknél.

Ezeknek a „magasszintű” A/B/C/D opcióknak az értékelése a postai ágazat célkitűzéseihez való hozzájárulásuk alapján történt. A magas szintű A és B opciókat az induló átvilágítási szakaszban elvetették. A C és D magas szintű opciók megállapításait részletesebb elemzésnek vetették alá, a megtartott konkrét szabályozási opciók hatásai szempontjából.

Konkrét szabályozási opciók

Tíz konkrét szabályozási opció előzetes kiválasztására került sor, amelyek a következő szabályozási területeket érintik: i. az egyetemes szolgáltatás hatóköre ii. az egyetemes szolgáltatás szabványai iii. lefoglalt terület és az egyetemes szolgáltatás finanszírozási mechanizmusai iv. hozzáférés az alapvető eszközökhöz v. kifelé irányuló területekhez való hozzáférés. Az alábbi táblázat összefoglalót ad a hatásokról és arról, hogy az egyes konkrét opciók melyik „magasszintű” opciónak felelnek meg. Az összes opció ismertetését és teljesebb körű elemzését a teljes hatásvizsgálat 5. és 6. szakaszaiban találják meg.

Probléma | Opciók | Felhasználói hatás | Foglalkoztatási hatás | Gazdasági hatás |

Az egyetemes szolgáltatás hatóköre | 1. opció (B/C/D opciók) nincs változás: meglévő rugalmasság | (( | ( | ( |

2. opció (D opció)- a hatókör a fogyasztói/ kkv-termékekre összpontosul | ( | ( | ( |

Egyetemes szolgáltatási szabványok | 4. opció (C/D opciók) - nincs változás: a jelenlegi szabványok a Közösség minimumszabályai maradnak | ( – ( | ( | ( – ( |

5. opció (D opció) - nincs változás: a jelenlegi szabványok a Közösség minimumszabályai maradnak, de az egységes díj csak a darabonkénti díjszabás esetében engedélyezett | (( | (( | ((( |

Lefoglalt terület és az egyetemes szolgáltatás finanszírozási mechanizmusai | 8. opció (C opció) - a jelenlegi irányelv fenntartása, a 27. cikk elhagyásával - lefoglalt területek, a belépőkre kiszabott kötelezettségek és a kompenzációs alapok megmaradnak | ( – ( | ( – ( | ( – (( |

9. opció (D opció) - teljes körű jegyzék a finanszírozási mechanizmusokról, lefoglalt terület nélkül, de beleértve az állami támogatásokat, a közbeszerzési eljárásokat, a belső kereszttámogatásokat, a költségmegosztást vagy a kompenzációs alapot, és az egyetemes szolgáltatás piaci szereplő számára egyetemes szolgáltatási díjakat | (( | ( – ( | ( – (( |

Hozzáférés az alapvető eszközökhöz | 11. opció (C opció) - nincs változás: a hozzáféréssel kapcsolatos kérdéseket a piacra és a versenyszabályokra kell hagyni | ( – ( | ( | ( |

12. opció (D opció) - a nemzeti szabályozó hatóságok kötelezése arra, hogy állapítsák meg az alapvető eszközöket, értékeljék, hogy a postai irányítószámok, postafiókok, a címváltozásokkal kapcsolatos információk adatbázisához és az átirányítási szolgáltatásokhoz való hozzáférés szükséges-e, és biztosítsák a hozzáférés átláthatóságát és megkülönböztetés-mentességét | (( | ( | ( |

Probléma | Opciók | Felhasználói hatás | Foglalkoztatási hatás | Gazdasági hatás |

Kifelé irányuló területekhez való hozzáférés | 15. opció (D opció) - a domináns piaci szereplő / a korábbi állami hálózatot használó piaci szereplő kötelezése arra, hogy megfelelő feltételek esetén nem tagadhatja meg a kifelé irányuló tevékenységekhez való hozzáférést | ( | ( | ( |

16. opció (C/D opció) - nincs változás: megkülönböztetés-mentes hozzáférés, a megtakarított költségek figyelembe vételével | (( | ( – ( | ( |

Ezeknél a konkrét szabályozási opcióknál, a következő választások ajánlottak:

Az egyetemes szolgáltatás hatókörét tekintve – az egyetemes szolgáltatás hatókörének az olyan postai termékekre való korlátozása, amelyeket a piaci erők alapján nem biztosítanának, a jelenlegi helyzetben nem harmonizálható, mert a verseny az EU-ban különböző ütemben jelenik meg, valamint a nemzeti piacok és a szolgáltatást igénybevevők igényei eltérőek. Az 1. opció javasolt – vagyis a mindenképpen biztosítandó postai szolgáltatások általános hatókörére vonatkozó fő közösségi kötelezettségeknek változatlanoknak kell maradniuk.

Az egyetemes szolgáltatás szabványait tekintve – korlátozott a kereslet a szabványok összehangolt csökkentése vagy a tagállamok döntési jogköreinek korlátozása iránt a minimális közösségi szintet meghaladó minőségi és szolgáltatási szabványok alkalmazása tekintetében. A piacnyitást követően azonban a versengő postai termékek egységes díjai ösztönzést jelenthetnek nem hatékony piacralépésre, ami aztán alááshatja a jelenlegi szolgáltatónak az egyetemes szolgáltatás finanszírozására való képességét. Mégis, az egyedi felhasználók értékelik a díjak egységességét, és ez hozzájárul a társadalmi kohézióhoz. Az 5. opció ajánlott – vagyis minimális a változás a tagállamok szabadságának korlátozásában az egységes díjszabás terén, de ez csak a darabonkénti díjszabású küldeményekre és egyes más tételekre vonatkozhat. Foglalkozik az érdekeltek egyik legfontosabb mögöttes motivációjával, akik az egyetemes szolgáltatások szűkebb hatókörének szükségessége mellett állnak ki, amely mindössze „fogyasztóvédelmi hálóként” viselkedne.

A lefoglalt területet és a finanszírozási modelleket tekintve – a lefoglalt terület fenntartása továbbra is torzítaná a versenyt, az egyetemes szolgáltatás finanszírozásához azonban, monopólium hiányában, kell lennie egy sor alternatív opciónak, kivételképpeni felhasználásra. A 9. opció ajánlott, vagyis a lefoglalt terület eltörlése és ezzel a tagállamok számára a finanszírozási opciók közötti választás lehetőségének meghagyása, amelyek tartalmazzák: a szolgáltatások közbeszerzését (mint az állami finanszírozás közvetett forrását), az állami támogatásokat, az ágazati díjat és az egyetemes szolgáltatás költségmegosztási alapját, mint a lefoglalt terület alternatíváit.

A postai infrastruktúra lényeges eszközeihez való hozzáférést tekintve - előnyös a szolgáltatás igénybevevői, valamint a meglévő és potenciális piacralépők számára, mert a verseny hasznai nem hígulnak fel amiatt, hogy a piaci szereplők nem egyeznek meg az ilyen eszközökhöz való hozzáférés feltételeiről. A 12. opció kifejezetten felhatalmazná a nemzeti szabályozó hatóságot a beavatkozásra, ha ennek elkerüléséhez arra szükség van, és ezért ajánlott.

A kifelé irányuló fázisok válogatási és kiszállítási hálózataihoz való hozzáférést tekintve – mivel a postai törzshálózatnak csak kevés olyan eleme van (ha van ilyen egyáltalán), amely „lényeges létesítmény”, közösségi szinten nem indokolhatók a megerősített intézkedések vagy az ilyen, kifelé irányuló fázisokhoz való hozzáférés kötelező elrendelése. Emellett azonban nem tűnik célszerűnek, hogy az uniós jogalkotó a hozzáférésért folyó verseny alakulását korlátozza. A 16. opció ajánlott, vagyis a kifelé irányuló fázisokhoz való kötelező hozzáféréssel kapcsolatos határozatok meghozhatók a tagállam szintjén is, figyelembe véve a vonatkozó gazdasági és versenyképességi tényezőket. A hozzáférés célszerűnek ítélhető meg néhány nemzeti piacon, de nem az másoknál, viszont a jelenlegi postai irányelv ilyen irányú megváltoztatása nem szerepel a javaslatban.

KÖVETKEZTETÉS

A konkrét szabályozási kérdések hatásainak és a velük kapcsolatos ajánlásoknak a fényében a magas szintű D opció került be a javaslatba: a meglévő irányelv adaptálása, a nyitott postai piac számára szükséges mértékben, az egyetemes postai szolgáltatás magas színvonalának biztosításával. [4]

[1] Az Európai Parlament állásfoglalása a postai irányelv alkalmazásáról (2006 (0040))

[2] COM(2006) 595.

[3] COM(2006) 596.

[4] A D opciót feltétel nélkül megerősítette a Bizottság előretekintő tanulmánya is, amely arra a következtetésre jut, hogy a kiegészítő óvintézkedések rendelkezésre állására való tekintettel nincs ok a teljes piacnyitás 2009 utánra történő elhalasztására.