7.2

A bizottsági javaslat kapcsán a Tanács bizonyos további (tartalmi és/vagy formai) módosításokat vezetett be. a fontosabbak az alábbiakban szerepelnek. a) Az ellátási és termelési tevékenységeknek a hálózatüzemeltetéstől való tényleges elkülönítése A Bizottság által javasolt két lehetőségen túl (tulajdonjogi szétválasztás és független rendszerüzemeltető (ISO)) a Tanács a Bizottsággal egyetértésben helyénvalónak ítélte egy harmadik lehetőség – a független átvitelirendszer-üzemeltető (ITO) – bevezetését is arra az esetre, ha az irányelv hatálybalépésekor az átvitelirendszer-üzemeltető egy vertikálisan integrált vállalkozás része (a 17–23. cikket tartalmazó és a (15)–(16) preambulumbekezdésnek megfelelő új V. fejezet). Ez a három lehetőség egyenlő értékű és mind a villamosenergia- mind a gázszektorra érvényes. A független átvitelirendszer-üzemeltetőkre vonatkozó rendelkezések biztosítják az üzemeltetőnek (17. és 18. cikk), azok irányításának (19. cikk) és a felügyeleti szervnek (20. cikk) a tényleges függetlenségét és az érdekkonfliktusok elkerülését. A megfelelőségi program létrehozása és a megfelelésért felelős tisztviselő kinevezése (21. cikk) is hozzájárul ehhez a célhoz. Ezenkívül a torzulást nem okozó beruházásösztönzők, a rendszerösszekötő infrastruktúra fejlesztése (22. cikk), valamint a hálózatokhoz való tisztességes és megkülönböztetéstől mentes hozzáférés (23. cikk) is biztosítva lesznek. A 36. cikk (5) bekezdése újabb hatásköröket és feladatokat ró a szabályozó hatóságokra az V. fejezet rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében. Ezenkívül a független átvitelirendszer-üzemeltetők részvételével történő regionális együttműködéssel kapcsolatban a 6. cikk a két új bekezdéssel egészül ki. Végül a jelentéstételről szóló 47. cikk (3)–(5) bekezdése előírja, hogy a Bizottság az irányelv átültetése után két évvel átfogó felülvizsgálat keretében meghatározott szempontok alapján értékeli a független átvitelirendszer-üzemeltetőkkel kapcsolatos lehetőség megvalósítását. A közös álláspont független átvitelirendszer-üzemeltetőkre vonatkozó rendelkezéseinek célja, hogy ellensúlyozzák a független átvitelirendszer-üzemeltetőkkel kapcsolatos lehetőség hatályával, időkeretével és végrehajthatóságával kapcsolatos aggodalmakat, ugyanakkor fenntartsák annak működőképességét, és megóvják a vertikálisan integrált vállalkozás pénzügyi érdekeit. Ez az egyik ok, amiért a Tanács nem tartja helyénvalónak a megbízottról szóló rendelkezések beillesztését. A 9. cikk (9) bekezdésébe kiegészítő rendelkezést vezettek be az olyan esetek figyelembevétele céljából, ahol egy vertikálisan integrált vállalkozáshoz tartozó átviteli rendszerre vonatkozó megállapodások vannak érvényben, ami az V. fejezet rendelkezéseinél hatékonyabban garantálja az átvitelirendszer-üzemeltető függetlenségét. b) Egyenlő versenyfeltételek A 42. cikkben található, az egyenlő versenyfeltételekről szóló záradék és a hozzá tartozó (17) preambulumbekezdés bevezetése ahhoz kapcsolódik, hogy a jövőben a közösségi piacon három különböző szétválasztási modell fog létezni. E rendelkezések meghatározzák azon intézkedések feltételeit, amelyeket a tagállamok az egyenlő versenyfeltételek megteremtése érdekében hozhatnak. c) A közösségi és harmadik ország által ellenőrzött átvitelirendszer-üzemeltetők tanúsítása A közös álláspont két cikket tartalmaz az átvitelirendszer-üzemeltetők tanúsításával kapcsolatban: egy általános (10. cikk) és egy, a harmadik országokkal kapcsolatos tanúsításról szóló cikket (11. cikk), amely a bizottsági javaslat 8. cikkének helyébe lépett. A 11. cikk biztosítja egyrészt, hogy a harmadik ország által ellenőrzött átvitelirendszer-üzemeltetőkre ugyanazon szétválasztási szabályok vonatkozzanak, mint a közösségi átvitelirendszer-üzemeltetőkre; másrészt bevezeti közösségi és tagállamokon belüli energiaellátás biztonságának szempontját, amelyet a tanúsítás megadásakor figyelembe kell venni. Ezenkívül a Tanács helyénvalónak ítélte, hogy a tanúsítási eljárás azon részét, amely meghatározza a Bizottság szerepét ebben az új eljárásban, a villamos energiáról szóló rendelet új 3. cikkébe helyezzék át. A tanúsításról való tulajdonképpeni döntés továbbra is a nemzeti szabályozó hatóságok illetékessége, a Bizottság pedig véleményt nyilvánít a tanúsításról. A nemzeti szabályozó hatóságoknak a lehető legnagyobb mértékben figyelembe kell venniük ezt a véleményt. d) Szabályozó hatóságok A Tanács két további bekezdést illesztett be a 34. cikkbe, amelyek biztosítják, hogy pl. az Ügynökségben egyetlen képviselettel járó egységes nemzeti szintű szabályozó hatóság elve összeegyeztethető legyen a néhány tagállamban meglévő, regionális szintű vagy a terület kicsi és elszigetelt részét érintő szabályozó hatóságok jelenlegi létezésével (34. cikk (2) és (3) bekezdés). A szabályozó hatóságok függetlenségének biztosítása mellett a közös álláspont szövege azt is tisztázza, hogy ez nem jelenti azt, hogy a szabályozókra nem vonatkozik az igazságügyi ellenőrzés vagy a parlamenti felügyelet ((27) preambulumbekezdés) vagy hogy figyelmen kívül hagyhatják az általánosabb, pl. a környezeti fenntarthatósággal vagy a közszolgálati kötelezettségekkel kapcsolatos célokat (34. cikk (4) bekezdés). A közös álláspont biztosítja továbbá, hogy e feladataik ellátása közben a szabályozóknak lehetőségük legyen adott esetben más hatóságokkal – pl. a versenyképességhez kapcsolódókkal – szoros együttműködésben, függetlenségük megőrzésével és az általában más hatóságok által végzett feladatok (pl. az ellenőrzés) megkettőzése nélkül végzett cselekvésre (36. cikk (2) bekezdés). e) A határokon átnyúló ügyek szabályozása Az ügynökség szerepét tartalmazó bekezdések (37. cikk (3) és (részben) (4) bekezdés) jogi okokból átkerültek az Ügynökségről szóló rendeletbe (új 8. cikk). Az Ügynökséget végső esetben, a nemzeti szabályozók kérésére vagy akkor vonják be, ha a nemzeti szabályozók bizonyos időn belül nem tudnak megegyezni. f) Kiskereskedelmi piacok A Tanács helyénvalónak vélte a kiskereskedelmi piacokról szóló cikk újraszövegezését, kivéve többek közt a határokon átnyúló piacokra való utalást és áthelyezve azt a villamos energiáról szóló rendeletből (a bizottsági javaslat 7a. cikke) az irányelvbe (40. cikk). g) Eltérések Az átdolgozás fényében a Tanács helyénvalónak ítélte a 44. cikk naprakésszé tételét, különös tekintettel a szétválasztási rendelkezésektől való, kis tagállamok számára engedélyezett eltérések tekintetében. Ezenkívül a 44. cikk (2) bekezdésébe beillesztették a „termelési vagy ellátási feladatot betöltő vállalkozás” kifejezés pontosítását azon végső, nettó villamosenergia-fogyasztók esetére, akik marginálisan villamosenergia-termelő/-ellátó funkciókat is betöltenek. h) Egyéb kérdések — A Tanács helyénvalónak ítélte, hogy ne zárják ki termelő/szolgáltató kisebbségi részesedését a tulajdonjogilag szétválasztott átvitelirendszer-üzemeltető részvényeiből, azzal a feltétellel, hogy ez nem vonja magával az egyiknek a másik feletti semmilyen ellenőrzését vagy befolyását, és nem vezet érdekellentéthez (9. cikk (2) bekezdés). — A közös álláspont a köztulajdonnal kapcsolatban magában foglalja a tulajdonjog két különálló állami szervvel való szétválasztásának lehetőségét, egy olyan rendelkezésen keresztül, amely elismeri, hogy két különálló állami szerv a tulajdonjogi szétválasztás végrehajtásának céljából két személynek tekinthető (9. cikk (6) bekezdés). — A kombináltrendszer-üzemeltetőkre vonatkozó rendelkezések tisztázása érdekében néhány technikai módosítást hajtottak végre a szövegben (28. cikk). E rendelkezés lehetővé teszi, hogy a kombináltrendszer-üzemeltető akár tulajdonjogilag szétválasztott üzemeltetőként, akár független rendszerüzemeltetőként, akár független átvitelirendszer-üzemeltetőként működhessen. — A (30) preambulumbekezdés bevezeti és megmagyarázza a virtuális erőművek – mint a tényleges versenyt előmozdító egyik lehetséges intézkedés – fogalmát. — Végezetül, az átdolgozott formátummal összhangban a Tanács új cikket vezetett be, amelyben hatályon kívül helyezi a hatályos jogi aktust (48. cikk).