A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

Európai légi közlekedési stratégia: Szigorú szociális normák fenntartása és előmozdítása

1.Bevezetés Az EU 2017-ben nemcsak a légi közlekedési belső piacának 25. évfordulóját ünnepelte, hanem a szociális jogok európai pillérét is kihirdette. Ez az EU egyik sikertörténete. Az uniós légiközlekedési piac sikere pedig elsősorban a mindennap az ágazatban dolgozó és szolgáló számos európai polgárnak köszönhető. Azzal, hogy az európai polgárok számára könnyebbé és olcsóbbá tette a repülést, a légi közlekedési belső piac közelebb hozza őket egymáshoz, és jobban összekapcsolja őket a világ fennmaradó részével. A légi közlekedési lehetőségek példátlanul széles választéka számos európai számára lehetővé tette, hogy Európában és azon kívül utazzon, tanuljon és dolgozzon. A járatok száma és gyakorisága jelentősen megnövekedett. A járatok napi száma az 1992. évi kevesebb mint 10 000-ről 2017-re körülbelül 25 000-re emelkedett, az útvonalak száma pedig 2700-ról 8400-ra bővült. 2017-ben 1 milliárd utas utazott az EU-ból vagy az EU-ba légi közlekedési eszközzel.

Az EU-n belül sor került a légi közlekedés szabályainak harmonizációjára, ami biztosítja, hogy valamennyi légitársaság, függetlenül attól, hogy az EU-n belül hol található meg, ugyanolyan mértékben férjen hozzá a légi közlekedési piachoz. A szociális védelmi és munkajog azonban elsősorban továbbra is a tagállamok felelőssége. Ez azt jelenti, hogy míg a teljes légi közlekedési személyzet részesül az uniós jog által kínált védelemben, előfordulhat, hogy a rájuk vonatkozó nemzeti jogtól függően különböző jogokhoz és eltérő védelmi szinthez férnek hozzá. Ez a munkájuk határokon átívelő jellege miatt különösen problémás a légi személyzet (azaz a kabinszemélyzet és a pilóták) esetében.

Az intenzív versennyel jellemzett piacon a költségek csökkentésére vonatkozó nyomás ösztönzi az innovációt. Ez azt is szükségessé teszi, hogy a munkaerő alkalmazkodjon a gyorsan fejlődő környezethez. Egyes légitársaságok olyan gyakorlatokat vezettek be (pl. a légi személyzet közvetítőkön keresztüli vagy magánvállalkozóként való felvétele vagy az úgynevezett „fizess, hogy repülhess” rendszer), amelyek hatással vannak a légi személyzet munka- és foglalkoztatási körülményeire, és jogbizonytalansághoz vezethetnek. Az elmúlt években a légi személyzet körében számos tagállamban előforduló sztrájkok rámutatnak a légi személyzet foglalkoztatási és munkakörülményekre vonatkozó változásokkal kapcsolatos elégedetlenségére.

A jelentős mennyiségű uniós jogszabály meghatározza a minimumelőírásokat, a nemzeti jogszabályok pedig megvédik a munkavállalókat, beleértve a légi személyzetet. A védelmüket (beleértve a határokon átívelő tevékenységek esetén történő védelmet) célzó uniós jogszabályok készlete biztosítja, hogy a légi személyzet meg tudja ragadni a munkalehetőségeket, és védelmet kapjon a belső piacon belüli szabad mozgás jogának gyakorlásakor. Az Európai Parlament, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, a tagállamok, a légitársaságok és a szociális partnerek azonban aggodalmukat fejezték ki egyes légitársaságok bizonyos gyakorlatainak a légi személyzet foglalkoztatására és munkafeltételeire gyakorolt negatív hatása miatt. Úgy vélik, ez jogbizonytalansághoz, a munkavállalók védelmének különböző szintjeihez, valamint a légi fuvarozók számára egyenlőtlen feltételekhez vezetett. A Bizottság az ügyekkel kapcsolatos pontosításra irányuló kérelmeket kapott.

2015-ben a Bizottság bemutatta az európai légi közlekedési stratégiát, amely prioritásként jelölte meg a szociális menetrendet a légi közlekedésben. Azóta mindegyik kötelezettségvállalással kapcsolatban tett lépéseket. A Bizottság aktívan támogatja a szociális párbeszédet a légi közlekedés terén, különösen a polgári légi közlekedési ágazatban folytatandó szociális párbeszédért felelős bizottságon keresztül. A Bizottság 2016-ban gyakorlati útmutatót tett közzé az alkalmazandó munkajogról és az illetékes bíróságokról. A napjaink uniós légi közlekedési piacán a légi személyzet helyzetével, valamint foglalkoztatási és munkakörülményeivel kapcsolatos további ismeretek megszerzése érdekében a Bizottság megbízást adott az EU légi közlekedési belső piacán dolgozó légi személyzet foglalkoztatási és munkakörülményeivel foglalkozó tanulmány elkészítésére (a továbbiakban: Ricardo-tanulmány). Tájékozódott továbbá külső tanulmányokból, valamint az érdekelt felekkel folytatott rendszeres tapasztalatcserékből és az érdekelt felek meglátásaiból is. A légi közlekedési szolgáltatásokról szóló rendelet értékelésének keretében a Bizottság a jogszabály nem várt társadalmi hatásait is értékeli, nevezetesen a munkakörülmények tekintetében.

2017-ben az Európai Parlament felszólította tagállamokat és a Bizottságot, hogy tegyenek intézkedéseket a légi közlekedés terén felmerülő szociális kérdésekkel kapcsolatban, különösen a fokozottan mobil légi személyzet esetében. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság továbbá arra ösztönözte a Bizottságot, hogy vezessen be további gyakorlati intézkedéseket a foglalkoztatás negatív hatásainak megelőzése és a minőségi munkahelyek teremtése érdekében, míg a Régiók Európai Bizottsága kiemelte, hogy hosszú távon elengedhetetlen a versenyképes és fenntartható európai légi közlekedési ágazat a helyi és regionális szintű fejlődés érdekében. A szociális jogok európai pillérét 2017. novemberben jelentette be az Európai Parlament, a Tanács és az Európai Bizottság. A pillér magában foglalja a 21. század Európájában a tisztességes és jól működő munkaerőpiachoz és jólléti rendszerekhez szükséges elveket és jogokat.

A fentiekben ismertetett körülmények között nemrégiben számos tagállam cselekvésre szólított fel nemzeti és uniós szinten egy ambiciózus és érdemi légi közlekedési szociális menetrend kialakítása és végrehajtása érdekében. E tagállamok kiemelték az egészséges és tisztességes verseny, valamint tisztességes munkakörülmények jelentőségét, és felszólították a Bizottságot arra, hogy dolgozzon tovább a „legjelentősebb megoldatlan problémák leküzdésére irányuló konkrét és hatékony intézkedéseken”. Az EU légi közlekedési piacának közel negyedét képviselő légitársaság és az európai légi személyzetet képviselő két szakszervezet szintén felszólította az EU-t és a nemzeti döntéshozókat arra, hogy „biztosítsanak megfelelő szociális normákat és egyenlő feltételeket” az EU légi közlekedési piacán, különös tekintettel a légi személyzetre.

Ezzel a jelentéssel a Bizottság a 2015. évi légi közlekedési stratégiában meghatározott, légi közlekedési szociális menetrend terén elért fejlődésről ad számot. A légi személyzetre fókuszálva és a Bizottság munkahelyteremtéssel, növekedéssel és méltányossággal kapcsolatos politikai prioritásaival összhangban a jelentés a légi személyzetet napjainkban érő fő lehetőségeket és kihívásokat tekinti át az európai légi személyzeti szervezetek által meghatározott fő kérdéseket elemző Ricardo-tanulmány megállapításai alapján, és az utazó légi személyzet jogbiztonságának fejlesztését célozza. A jelentés továbbá néhány konkrét intézkedést is megfogalmaz annak érdekében, hogy rövid távon erősebb legyen a légi közlekedési szociális menetrend.

2.Munkahelyek és foglalkoztatás napjaink légi közlekedési piacán

A légi közlekedés a foglalkoztatás fontos forrása. 2016-ban a becslések szerint az Unió légi közlekedési ágazata közvetlenül 2 millió állást teremtett, ezek 18,8 %-át légitársaságoknál, és összesen 9,4 millió állást támogatott. Az uniós légi közlekedés közvetlenül 437 000 munkavállalót (193 000 férfit és 244 000 nőt) foglal magában. A légi közlekedés várhatóan még több munkahelyet fog teremteni. Kifejezetten a légi személyzetre vonatkozólag nincsenek elérhető adatok.

A légi fuvarozók flottái és légi személyzete hagyományosan egyetlen országban, konkrétan a központi ügyvezetés helye szerinti országban állomásozott. Ez azonos volt a légi személyzet munkavégzési helyével, a szociális jogszabályok alkalmazása, valamint az illetékesség szerinti hellyel is. A nagyobb rugalmasságot és költséghatékonyságot megkövetelő, liberalizált és versennyel jellemzett piacon a légitársaságok üzleti modelljei jelentősen megváltoztak. Az ágazatban a gazdaság más ágazataihoz hasonlóan számos foglalkoztatási megállapodás és gyakorlat kialakítására sor került e tekintetben. A jellemzően két célpont között működtetett fapados járatok száma 2007-ről 2016-ra 61 %-kal nőtt, és az elérhető helyek tekintetében az EU-n belüli piac közel 50 %-át teszik ki. A két célpont közötti útvonalak elterjedésével a működési telephelyek száma is megnőtt 2008 óta, és az ugyanazon légitársasághoz tartozó repülőgépek és légi személyzetek egyre inkább a légitársaság központi ügyvezetésének helyén kívül állomásoznak más tagállamok vagy néha akár harmadik országok területén. Ahogyan arra a Ricardo-tanulmány is rámutat, a több külföldi működési telephely alkalmazása a diszkont fuvarozók jellemző tulajdonsága. Azonban egyes hagyományos légitársaságok is elkezdtek korlátozott mértékben további működési telephelyeket kialakítani.

Ez a tendencia megerősítette a légi személyzet tevékenységeinek határokon átnyúló jellegét, és összetettebbé tette az uniós és nemzeti jog szerinti jogállásukat. Ezenkívül jogbizonytalanságot teremtett annak meghatározása tekintetében, mely bíróságnak van illetékessége, és mely munkajogi rendelkezések alkalmazandók a légitársaság központi ügyvezetésének helyén kívüli bázisra kirendelt légi személyzet munkaszerződéseire.

Az uniós belső légi közlekedési piac uniós jogi keretéül szolgáló, légi szolgáltatásokról szóló rendelet elismeri, hogy „egyre jelentősebb az olyan fuvarozók jelenléte, amelyek több tagállamban rendelkeznek működési telephellyel” ((4) preambulumbekezdés), továbbá előírja, hogy az „üzleti tevékenységük elsődleges helye szerinti tagállam területén kívül található működési telephelyről légi járatokat működtető közösségi légi fuvarozók alkalmazottai tekintetében a tagállamoknak gondoskodniuk kell a közösségi és a nemzeti szociális jogszabályok helyes alkalmazásáról” ((9) preambulumbekezdés). A légi közlekedési szolgáltatásokról szóló rendelet ezért a munkavállalókat védő uniós és nemzeti jogszabályok, például a társadalombiztosításra vonatkozó szabályok alkalmazásának sérelme nélkül alkalmazandó. Ez a jelentés azokra a szabályokra fókuszál, amelyek relevánsak a légi személyzet számára a piac aktuális fejleményeinek tekintetében.

3.A biztonsági értékelés részét képező szociális dimenzió A légi közlekedés elsődleges prioritása a biztonság. Az uniós légiközlekedés-biztonsági szabályok egyformán alkalmazandók a légi közlekedésben dolgozókra a légitársasággal kötött szerződéses kapcsolatuktól függetlenül. Az uniós légiközlekedés-biztonsági szabályok tartalmazzák a hazai bázis fogalmát, amely referenciaként szolgál a repülési és szolgálati időkre vonatkozó korlátozások kiszámítása terén. A hazai bázis „az üzemben tartó által a személyzet tagja számára kijelölt hely, ahol az rendszerint megkezdi és befejezi szolgálati idejét vagy szolgálati időinek sorozatát és ahol normál körülmények között az üzemben tartó nem felelős a személyzet érintett tagjának elhelyezéséért”.

A különböző foglalkoztatási körülmények által a biztonságra gyakorolt potenciális hatás rendkívül fontos, és az Európai Unió Repülésbiztonsági Ügynöksége (EASA) és a Bizottság által végzett folyamatos elemzés tárgyát képezi. Két nemrégiben bekövetkező fejlemény eredményeként a szociális dimenzió még inkább beépült a légitársaságok biztonsági értékelésébe.