A jobb átláthatóság érdekében a szakértői csoportban részt vevő tagállamok azt is megvitatták, hogy a lehetséges szakmai ügyfelek számára végzett forgalomba hozatalt megelőző tevékenységek és az általuk tett fordított ajánlattételek tekinthetők-e úgy, hogy nem az alapokhoz tartozó befektetési jegyekkel vagy részvényekkel kapcsolatos „forgalmazási tevékenységekhez” tartoznak, amely esetben nem vonatkoznának rájuk a nemzeti forgalmazási követelmények.

A szakértői csoport által ezen a területen végzett munka a nemzeti rendelkezésekből vagy gyakorlatokból származó akadályok feltárására és megszüntetésére összpontosít. Ezt kiegészítve, illetve az uniós szintű intézkedések szükségességének figyelembevételével a Bizottság nyilvános konzultációt hirdetett a befektetési alapok határokon átnyúló forgalmazásával kapcsolatos akadályokról történő egyeztetés céljából, amely ezeket a témákat is érinti. A Bizottság jelen jelentést is figyelembe vevő konzultációja nyomán felmerülő további munkát a megfelelő időben közzéteszik.

Az uniós üzleti útlevél hozzájárult egy sikeres határokon átnyúló piac kialakításához, mivel az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásoktól (ÁÉKBV) származó alapok 80%-át és az alternatív befektetési alapok (ABA) 40%-át határokon átnyúlóan forgalmazzák. Az alapok földrajzi eloszlása azonban korlátozott. A határokon átnyúlóan forgalmazott alapok egyharmadát csak egy másik tagállamban forgalmazzák, egy másik harmadát pedig kevesebb mint, négy másik tagállamban. Ennek okai között szerepelhetnek az egyes tagállamokbeli koncentrált alapforgalmazási csatornák, a kulturális preferenciák és a határokon átnyúló versenyre való ösztönzés hiánya. A különböző konzultációkra adott válaszok azonban további, a tagállamok által az ABAK-irányelv és az ÁÉKBV-irányelv átültetésekor elfogadott nemzeti követelményekre is utalnak.

A Gazdasági és Pénzügyi Tanács (ECOFIN) 2015. júniusi felhívása óta a Bizottság és egy, a tagállamok képviselőiből álló szakértői csoport az Európai Parlament mint megfigyelő részvételével közösen dolgozik a határokon átnyúló tőkeáramlás akadályainak feltérképezésén, továbbá céljaik között szerepel a közérdekű szempontokkal nem indokolható, illetve aránytalan nemzeti korlátozások megszüntetésére vonatkozó legjobb megoldások megtalálása is. E munka végeredménye az említett akadályok lebontására vonatkozó ütemterv lesz, amely a tervek szerint ki fogja egészíteni a Bizottság által az európai szemeszterrel összefüggésben meghatározott, a befektetések előtt álló jelenlegi akadályokkal kapcsolatos egyéb kezdeményezéseket, valamint a Strukturálisreform-támogató Szolgálat közreműködésével végzett, tőkepiaci unióval kapcsolatos, a tőkepiacok fejlesztését célzó munkát.

Az integrált pénzügyi piacoknak a tőkepiaci unió keretében történő létrehozásához fontos uniós szintű döntéseket kell meghozni, ugyanakkor az egyes tagállamok részéről is szükség van a nemzeti akadályok felszámolását célzó határozott kötelezettségvállalásra. A több befektetést és hatékonyabb tőkeelosztást lehetővé tevő, valamint végső soron az üzleti tevékenységek és az infrastruktúra finanszírozását fellendítő egyértelmű, kiszámítható és stabil környezet megteremtéséhez nemzeti szintű intézkedésekre van szükség.

Egyes nyugdíjalapokra lehet, hogy bizonyos szinten jellemző a nemzeti elfogultság, ami nem is annyira a nemzeti szabályozási korlátokkal magyarázható, mint inkább a befektetési döntéseiket érintő egyéb tényezőkkel, mint például az üzleti környezettel, a projekttel kapcsolatos biztosítékokkal és az igazgatási, valamint adózási akadályokkal. Egyes nyugdíjalapok határokon átnyúlóan fektetnek be, de ezt nagy mértékben az EU-n kívül teszik.

Az alapok határokon átnyúló forgalmazásával kapcsolatos konzultációk részeként a Bizottság értékeli, hogy a bejelentési díjak összeegyeztethetők-e egy hatékony bejelentési eljárással, ezenkívül értékeli az útlevéllel kapcsolatos, jogszabályokban rögzített jogokat, és azt is, hogy a díjak engedélyezése esetén hogyan biztosítható, hogy azok arányosak legyenek és ne legyenek túlzott mértékűek. Amennyiben a díjakat engedélyezik, a Bizottság továbbra is mérlegelni kívánja a tagállamokkal és az Európai Értékpapírpiaci Hatósággal (ESMA) együttműködve egy, a díjakkal kapcsolatos információkról szóló egységes nyilvános felület kialakítását, amely egy összehasonlító honlap vagy egy központi adattár formájában valósulna meg.

A legtöbb tagállam előírja, hogy a kifizetések visszafizetésére, jegyzésére és teljesítésére szolgáló konstrukciók a saját területükön működjenek. Több tagállam ugyanezeket a követelményeket alkalmazza a lakossági befektetők körében forgalmazott alternatív befektetési alapokra, vagy előírja, hogy a kifizető ügynökségek feladatait fogyasztóvédelmi okokból egy helyi hitelintézetnek kell ellátnia. Néhány tagállam egy helyi forgalmazó kinevezését is előírja, ha az ÁÉKBV-t vagy az ABA-t lakossági befektetők körében forgalmazzák.

Azzal a néhány tagállamban megszabott követelménnyel kapcsolatban is aggályok merültek fel, amely értelmében a befektetésalapú platformokat nemzeti szabályozások alapján kell engedélyezni, abban az esetben is, ha a pénzügyi eszközök piacairól szólói irányelv (MiFID) alapján engedélyük van határokon átnyúló befektetési szolgáltatásokat nyújtani a MiFID-útlevelük használatával. A Bizottság szorosan nyomon követi mindezek alakulását.

Ezek az eltérések aggályokat vetnek fel azzal kapcsolatban, hogy a platformok el tudják-e érni más nemzetek piacait anélkül, hogy ott is vállalatot alapítanának, illetve, hogy a fogyasztók milyen védelemben részesülnek abban az esetben, ha ideiglenesen határokon keresztül nyújtott szolgáltatásokat vesznek igénybe, valamint azzal kapcsolatban is, hogy a hatóságok teljesíteni tudják-e a más tagállamokban érvényes követelményeket (például a minimális tőkeszükséglet vagy a szervezeti struktúrák tekintetében).

A Bizottság jelenleg megfigyeli a befektetésalapú és a hitelezésalapú közösségi finanszírozás fejlődését, és azt állapította meg, hogy a rendelkezésre álló tanulmányok alapján a határokon átnyúló tevékenységek továbbra is korlátozottak.

3.1.A pénzpiaci szereplők vezetőivel szembeni, lakóhelyre és letelepedési helyre vonatkozó követelmények

Az adott országbeli lakóhely előírása, mint bizonyos tisztségekre való kinevezés feltétele, akadályozza a helyi vállalatokat abban, hogy külföldi szakértőket vonzzanak magukhoz. A követelmény azokat a külföldi vállalatokat is érinti, amelyek saját alkalmazottaikat szeretnék bevonni egy leányvállalat vezetésébe.

A Bizottság számára elérhető információk szerint ilyen követelmények csak korlátozott számú tagállamban vannak érvényben, és jogszabályokban vagy felügyeleti módszerekben találhatóak. Ezek a követelmények érinthetik az igazgatótanács tagjainak nagy részét vagy közülük néhányat. Előfordulhat, hogy a pénzügyi szolgáltatások összes típusára vonatkoznak, és az is, hogy csak néhányra, például a biztosításokra és az ezen országokban letelepedett bankokra vagy alapkezelőkre.

Néhány tagállam előírja, hogy a napi irányításért felelős vezető tisztviselőknek állandóan a gazdálkodó egység nemzeti létesítményeiben kell tartózkodniuk.

Annak ellenére, hogy ezek a követelmények nem okoznak különös problémát a nagy bankok és biztosítók számára, célszerűségük kérdéses, és negatív hatással lehetnek a kisebb pénzügyi szolgáltatókra, valamint az érintett egyének személyes szabadságára.

A tagállamok különböző okokkal magyarázzák e követelmények bevezetését, mint például a felülvizsgálat enyhítése, a hatékony vezetés biztosítása, a földrajzi jellemzők és a csalások megelőzése. Ezek az egységes piachoz kapcsolódó alapvető szabadságokat érintő megkülönböztető korlátozások azonban nem tűnnek indokoltnak, célszerűnek, és a szükséges mértékre korlátozódnak, mivel megfogalmazásuk általános. Ezen túlmenően a legtöbb esetben a modern kommunikációs módszerek elegendőek lennének e célkitűzések egy részének eléréséhez.

A nemzeti illetékes hatóságok ennek ellenére megkövetelhetnék, hogy a vezetők elegendő időt szánjanak a megbízásukra, hogy rendelkezésre álljanak, ha szükség van rájuk, és hogy rendelkezzenek az állás betöltéséhez szükséges ismeretekkel, készségekkel és tapasztalattal. Bár önmagában nem lenne irányadó, a tagállambeli lakóhely lehetne az egyik figyelembe vett tényező ebben a tekintetben.

A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy töröljék el a pénzpiaci vállalatok vezetőivel szembeni, lakóhelyre vonatkozó követelményeket, ha az EU-ban rendelkeznek lakóhellyel, mert ez esetben e követelmények nem indokoltak, nem célszerűek és nem arányosak.

3.2.Hiányos pénzügyi jártasság

Mivel a fogyasztók, illetve a kis- és középvállalkozások egyre összetettebb pénzügyi termékekkel találkoznak, a felmerülő kockázatok pontos megértésének hiányában helytelen pénzügyi döntéseket hozhatnak, vagy kihagyhatnak számukra optimális befektetési és finanszírozási lehetőségeket, főleg a határon átnyúló lehetőségek terén.

A tagállamok különböző, pénzügyi jártassággal kapcsolatos programokat fogadtak el. A legtöbb tevékenység a főbb társadalmi csoportok (például fiatalok vagy nyugdíjasok) és veszélyeztetett csoportok (például bevándorlók és fiatal anyák) alapvető pénzügyi oktatására összpontosít, a határokon átnyúló lehetőségeket (amelyekkel kapcsolatban az általános ismeretek hiányosak és nem egységesek) nem feltétlenül megemlítve.

A legtöbb tagállam egyedi kezdeményezéseket tett a kis- és középvállalkozások támogatására. A tőkepiaci unió előmozdításának egyik kulcsfontosságú tevékenységi területe a kis- és középvállalkozások uniós finanszírozásának kiegészítése innovatív (elsősorban online) megoldások kidolgozásával és megosztásával, és mindazok hatékony támogatásával, akiknek piacalapú finanszírozásra van szükségük, beleértve a másik tagállamban található érintetteket is. Ezzel összefüggésben az Enterprise Europe Network különböző témákban, például a pénzügyi jártasságuk fejlesztésével kapcsolatban kisvállalkozási tanácsadói szolgáltatást nyújt az európai kis- és középvállalkozások számára.

Minden ilyen megoldásnak figyelembe kell vennie a tagállamok között a pénzügyi oktatás szintje terén fennálló jelentős eltéréseket. Meg kell fontolni az iskolarendszeren kívüli oktatáson lehetőségeket is, és teret kell hagyni a gyakorlati tapasztalatszerzés innovatív formáinak is.

A Bizottság üdvözli a tagállamok megállapodását, amely szerint folytatják a pénzügyi jártassággal kapcsolatos munkát a specifikus célcsoportok és pénzügyi termékek vonatkozásában szervezett, pénzügyi jártassággal kapcsolatos programok megtervezése, megvalósítása és értékelése terén a bevált gyakorlatok cseréjével és a határokon átnyúló vonatkozások figyelembevételével. A szakértői csoport hozzájárulhat a kis- és középvállalkozások ismereteinek bővítését célzó innovatív megoldások kidolgozásával kapcsolatos esetleges tőkepiaci uniós vonatkozású kezdeményezésekhez, és támogathatja a kkv-ket, hogy hozzájussanak a különböző tőkepiaci finanszírozási forrásokhoz.

3.3.Egyéb kérdések

A Bizottság megjegyzi, hogy néhány tagállam banki szolgáltatásokkal kapcsolatos akadályokat említett, beleértve a likviditás határokon átnyúló bankcsoportok közötti mozgatásával kapcsolatos esetleges korlátozásokat, amelyeket a nemzeti illetékes hatóságok vetettek ki a már létező prudenciális követelményeken felül. Az ilyen problémáknak legkésőbb 2018. január 1-ig meg kell szűnniük a likviditásfedezeti ráta teljes, 100 %-on történő bevezetésével, ezt az Európai Bankhatóság rendszeresen figyelemmel kíséri. Néhány tagállam megemlítette a nemzeti felügyeletek által tapasztalt, a határokon átnyúló likviditási követelmények alóli mentesítés megadásával kapcsolatos nehézségeket az intézmények és azok EU-ban bejegyzett leányvállalatai vonatkozásában, valamint az ezek egységes likviditási alcsoportként való felügyeletében tapasztalt nehézségeket is. Erről a kérdésről más fórumokon is folytatnak megbeszéléseket.

4.Utólagos akadályok

4.1.A nemzeti fizetésképtelenségi rendszerek különbségei

A legújabb CMU-közlemény hangsúlyozta a nemzeti fizetésképtelenségi rendszerek különbségeinek és alacsony hatékonyságának a határokon átnyúló befektetésekre és hitelezésre gyakorolt negatív hatását. Ezek a különbségek jogbizonytalanságot okoznak, többletköltségeket teremtenek és korlátozzák az EU-ban működő életképes vállalkozások, köztük a határokon átnyúló csoportok hatékony átszervezését.