INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A fogyasztói pénzügyi szolgáltatások távértékesítéssel történő forgalmazásáról szóló 2002/65/EK irányelv (a továbbiakban: az irányelv) célja – ezen a területen egyes fogyasztóvédelmi szabályok harmonizálásával – az egységes piacon a pénzügyi szolgáltatások szabad mozgásának és magas szintű fogyasztóvédelemnek a biztosítása. Amennyiben az adott fogyasztói pénzügyi szolgáltatásra nincs termékspecifikus uniós jogszabály vagy uniós horizontális szabályozás, az irányelv horizontálisan vonatkozik minden olyan létező vagy jövőbeli banki, hitel-, biztosítási, magánnyugdíj-, befektetési vagy fizetési jellegű szolgáltatásra, amelyre a szerződést távközlő eszközök révén (azaz a kereskedő és a fogyasztó egyidejű fizikai jelenléte nélkül) kötik meg. Az irányelv meghatározza a fogyasztó részére a távollevők között kötött szerződés megkötése előtt nyújtandó tájékoztatást (a szerződéskötést megelőző tájékoztatás), bizonyos pénzügyi szolgáltatások esetében elállási jogot biztosít a fogyasztó számára, valamint szabályokat állapít meg a nem kezdeményezett szolgáltatásokra és a kéretlen kommunikációra vonatkozóan.

Az irányelvet a célravezető és hatásos szabályozást célzó program (a továbbiakban: REFIT) felülvizsgálati értékelésének vetették alá, és a Bizottság ennek eredményeit szolgálati munkadokumentumban mutatta be. Az értékelés főbb eredményeit két átfogó következtetéssel lehet összefoglalni. Az egyik az, hogy az irányelv hatálybalépését követően számos termékspecifikus uniós jogalkotási aktus (például a fogyasztói hitelekről szóló irányelv vagy a jelzáloghitel-irányelv) és horizontális uniós jogszabály (például az általános adatvédelmi rendelet) lépett hatályba, amelyek lefedik a pénzügyi szolgáltatások tekintetében fennálló fogyasztói jogok egyes olyan vonatkozásait, amelyek korábban az irányelv hatálya alá tartoztak. Az ilyen újabban elfogadott jogszabályok hatására az irányelv relevanciája és hozzáadott értéke ezt követően csökkent. A második következtetés ugyanakkor az, hogy az értékelés rámutatott, hogy az irányelv számos területen továbbra is releváns (például bizonyos költséges befektetések – például gyémántvásárlás – esetében továbbra is alkalmazandók a szerződéskötést megelőző tájékoztatáshoz való jogra vonatkozó rendelkezések). Az értékelés kiemelte, hogy a biztonsági háló funkció biztosította, hogy a fogyasztók bizonyos szintű védelmet élvezzenek a távollévők között kötött szerződések esetében még olyan pénzügyi termékeknél is, amelyekre még nem vonatkozott semmilyen uniós jogszabály (például a kriptoeszközökre vonatkozó uniós szabályok hiányában az irányelvet kell alkalmazni). Az értékelés arra is rámutatott, hogy számos fejlemény – például a szolgáltatások fokozódó digitalizálása – befolyásolta az irányelv hatékonyságát a magas szintű fogyasztóvédelem biztosításának és a pénzügyi szolgáltatások terén a határokon átnyúló, távollevők közötti szerződéskötés előmozdításának alapvető célkitűzések terén.

A Bizottság különféle szakpolitikai és jogalkotási lépéseivel párhuzamosan az elmúlt 20 évben a fogyasztói pénzügyi szolgáltatások távértékesítéssel történő forgalmazása gyorsan változott. A pénzügyi szolgáltatók és a fogyasztók már nem használják az irányelvben említett faxkészülékeket, és új szereplők (például pénzügyi technológiai cégek) jelentek meg, új üzleti modellekkel és új értékesítési csatornákkal (például online értékesített pénzügyi szolgáltatásokkal). A fogyasztók hajlandóak digitális eszközöket használni az ilyen helyzetekben, és online vásárolnak pénzügyi termékeket és szolgáltatásokat, ami arra készteti a már régóta tevékenykedő szereplőket, hogy ehhez igazítsák marketing- és üzleti gyakorlataikat. A Covid19-világjárvány és az ebből eredő korlátozások általánosságban is felgyorsították az online vásárlás igénybevételét. Ebben a tekintetben az irányelvnek szerepe volt a pénzügyi szolgáltatások nyújtásának biztosításában, egyidejűleg a fogyasztóvédelem magas szintjét biztosítva, például a bankszektorban, különösen a digitális ügyfélfogadás céljára. A járvány alatti lezárások miatt a bankokban minimálisra csökkentették a fogyasztók és a szolgáltatók közötti fizikai találkozások számát. Ennek eredményeként rendszeresebben került sor potenciális ügyfelek digitális fogadására. Ilyen esetekben a pénzügyi szolgáltatók az érintett illetékes hatóságok véleményének kikérésekor az irányelv szabályait alkalmazták, mivel a szerződést „távollevők között” kötötték (azaz a pénzügyi szolgáltató és a fogyasztó egyidejű fizikai jelenléte nélkül). Tekintettel az értékelés eredményére, a Bizottság a 2020. évi munkaprogramba felvette az irányelvet annak REFIT-felülvizsgálata céljából. E célból a Bizottság 2021-ben a fent említett értékelésből kiindulva hatásvizsgálatot végzett. Az alábbi jogalkotási javaslat e hatásvizsgálat eredménye.

A javaslat célja a jogszabályi keret egyszerűsítése és korszerűsítése a meglévő irányelv hatályon kívül helyezésével, egyidejűleg a fogyasztói jogokról szóló, horizontálisan alkalmazandó irányelv hatálya alá vonva a távollevők között kötött pénzügyi szolgáltatási szerződésekkel kapcsolatos fogyasztói jogok releváns szempontjait.

A jogszabály általános célja nem változik: a belső piacon a pénzügyi szolgáltatások nyújtásának előmozdítása, a fogyasztóvédelem magas szintjének biztosítása mellett. Ezt a célt öt különböző módon lehet elérni: