INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A digitális egységes piac az Európai Bizottság egyik kiemelt prioritása, amelynek célja a digitális lehetőségek megnyitása a polgárok és a vállalkozások számára a több mint 500 millió fogyasztót számláló uniós piacon. A digitális egységes piacnak a benne rejlő potenciál kiaknázása érdekében egy olyan korszerű és stabil adózási keretre van szüksége, amely ösztönzi az innovációt, megakadályozza a piac széttöredezettségét és lehetővé teszi valamennyi szereplő számára, hogy méltányos és kiegyensúlyozott feltételek mellett a saját javára fordíthassa az új piaci dinamikát. A digitális gazdaság méltányos adóztatásának biztosítása az Európai Bizottság méltányos és hatékony uniós adórendszerre vonatkozó menetrendjének is a részét képezi. A digitális gazdaság megváltoztatja az interakció, a fogyasztás és az üzleti tevékenységeink módját. A digitális vállalkozások a gazdaság egészénél sokkal nagyobb ütemben növekednek, ez a tendencia pedig a jövőben csak folytatódni fog. A digitális technológiák számos előnnyel járnak a társadalom számára, adózási szempontból pedig lehetőségeket teremtenek az adóhatóságoknak, és megoldást kínálnak az adminisztratív terhek csökkentésére, az adóhatóságok közötti együttműködés megkönnyítésére és az adókijátszás kezelésére. Ugyanakkor a politikai döntéshozók jelenleg nehezen találnak olyan megoldásokat, amelyek a gazdaság digitális átalakulásával lépést tartva méltányos és hatékony adóztatást biztosítanának, mivel a társasági adóra vonatkozó jelenlegi szabályok elavultak és nem tükrözik a felvázolt változást. A jelenleg érvényes szabályok már nem felelnek meg a mostani helyzetnek, amelyben a fizikai jelenlétet nem igénylő határokon átnyúló elektronikus kereskedelem könnyebbé vált, a vállalkozások nagymértékben támaszkodnak a nehezen értékelhető immateriális eszközökre és a felhasználók által létrehozott tartalmak és az adatgyűjtés a digitális vállalkozások értékteremtésének középpontjába kerültek.

Nemzetközi szinten a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) és a G20-csoport adóalap-erózióra és nyereségátcsoportosításra (BEPS) vonatkozó projektje részeként 2015-ben kiadott 1. fellépésről szóló jelentésében az OECD már elismerte, hogy a digitalizáció és az azzal járó egyes üzleti modellek kihívást jelentenek a nemzetközi adóztatás szempontjából. A jelentés közzétételét követően a G20-ak pénzügyminiszterei megerősítették, hogy támogatják az OECD adóztatással és digitalizációval kapcsolatos munkáját. Az OECD időközi jelentést készített a digitális gazdaság adóztatásáról, amelynek tartalmát 2018 márciusában ismerhették meg a G20-ak pénzügyminiszterei. Az időközi jelentés megvizsgálja a nemzetközi adórendszer digitalizálódó gazdasághoz való hozzáigazításának szükségességét, és meghatározza azokat a szempontokat, amelyeket a digitalizálódással járó adózási kihívások kezelését célzó ideiglenes intézkedéseket bevezetni kívánó országoknak figyelembe kell venniük.

Uniós szinten ezeket a kihívásokat a Bizottság 2017. szeptember 21-én elfogadott, „Méltányos és hatékony adórendszer kialakítása az Unióban a digitális egységes piac megvalósítása érdekében” című közleménye fogalmazta meg. A jelenlegi kezdeményezést Juncker elnök az Unió helyzetét értékelő 2017. évi beszédet kísérő szándéknyilatkozata is megemlítette. A tagállamok esetében több uniós tagállam pénzügyminisztere is aláírta azt a politikai nyilatkozatot („Közös kezdeményezés a digitális gazdaságban működő vállalkozások adóztatásáról”), amelyben kifejezték, hogy olyan, az uniós joggal összeegyeztethető és hathatós megoldásokat támogatnak, „amelyek a digitális vállalkozások árbevételére kivetendő ún. kiegyenlítő adó elképzelésén alapulnak”. Ezt követően az Európai Tanács 2017. október 19-én elfogadott következtetéseiben hangsúlyozta, hogy „hatékony és méltányos, a digitális kornak megfelelő adózási rendszerre van szükség”. Emellett az ECOFIN Tanács 2017. december 5-i következtetéseiben nyugtázta, hogy számos tagállam érdeklődést mutat olyan ideiglenes intézkedések iránt, mint például az Unióban folytatott digitális tevékenységekből származó bevételeken alapuló kiegyenlítő adó, és úgy vélte, hogy ezeket az intézkedéseket a Bizottság is megvizsgálhatná.

Ez a javaslat eleget tesz az említett intézkedések iránti igénynek, és átmeneti megoldást kínál arra a problémára, hogy a társasági adózásra vonatkozó jelenlegi szabályok nem megfelelőek a digitális gazdaság szempontjából. A jelenlegi társaságiadó-szabályok a hagyományos vállalkozásokhoz igazodtak. A meglévő adószabályok alapja az az elv, hogy a nyereség megadóztatásának az értékteremtés helyén kell történnie. Ugyanakkor ezeket a szabályokat nagyrészt a XX. század elején dolgozták ki a hagyományos, fizikai telephellyel rendelkező vállalkozásokhoz igazodva, és ezek a szabályok egy adott ország adóztatási jogának feltételeit (az adózás helye), illetve a vállalati bevétel országok szerinti lebontását (az adó összege) nagyrészt az országban meglévő fizikai jelenlét alapján határozzák meg. Ez azt jelenti, hogy ha egy vállalkozás egy adott országban nem rendelkezik adóügyi illetőséggel, akkor ebben az országban csak abban az esetben kell adót fizetnie, ha állandó telephelynek minősülő jelenléttel rendelkezik. Ezek a szabályok azonban nem tükrözik a digitális tevékenységek globális dimenzióját, amely esetben a digitális szolgáltatások nyújtása már nem igényli a fizikai jelenlétet. Emellett a digitális vállalkozások esetében a hagyományos vállalkozásoktól eltérő módon történik az értékteremtés, mivel a digitális vállalkozások tevékenységeiket távolról is el tudják végezni, az értékteremtési folyamatban a végfelhasználók is részt vesznek, és az immateriális eszközök fontos szerepet töltenek be. Ezek a vállalkozások továbbá a hálózati hatások erőteljes jelenlétében és a nagymennyiségű adatokban gyökerező úgynevezett „a győztes viszi a legtöbbet” („winner-takes-most”) piaci struktúrák felé tendálnak. A jelenlegi társaságiadó-szabályoknak a digitális gazdaságra való alkalmazása a nyereség megadóztatásának helye és az értékteremtés helye közötti eltéréshez vezetett, különösen a felhasználói részvételtől erősen függő üzleti modellek esetében. Ez adóügyi szempontból kettős kihívást jelent. Először is a vállalkozás számára tényleges értékteremtéssel járó felhasználói inputra sor kerülhet olyan joghatóság területén, amelyben a digitális tevékenységet folytató vállalkozás fizikailag nincs letelepedve (ezért a jelenlegi szabályok értelmében nem rendelkezik adóügyi illetőséggel), és ahol ennek következtében az ilyen tevékenységekből származó nyereségek megadóztatására nincs lehetőség. Másodsorban, még abban az esetben is, ha egy vállalkozás rendelkezik állandó telephellyel a felhasználók tartózkodási helyének számító joghatóság területén, a felhasználói részvétel nyomán teremtett értéket nem veszik figyelembe annak megállapításakor, hogy az egyes országokban milyen mértékű adó befizetésére köteles a vállalkozás. Ez következményekkel jár továbbá az állandó telephelyre vonatkozó szabályok mesterséges megkerülésének kockázata szempontjából, a digitális piac szereplői közötti verseny torzulását eredményezi, és negatív hatással van a bevételekre. A Bizottság elismerte, hogy a kihívás globális jellegéből adódóan az ideális megoldás az lenne, ha többoldalú nemzetközi megoldásokat lehetne találni a digitális gazdaság megadóztatására. A nemzetközi megoldás kidolgozása érdekében a Bizottság szorosan együttműködik az OECD-vel. Ugyanakkor a probléma összetett jellegének és a megoldandó kérdések sokféleségének következtében nemzetközi szinten kihívást jelent előrelépni, és valószínűleg időbe fog telni, amíg a kérdésben nemzetközi konszenzusra lehet jutni. Ezért a Bizottság a fellépés mellett döntött, és javaslatot tesz az uniós szintű társaságiadó-szabályok olyan jellegű módosítására, hogy azok illeszkedjenek a digitális vállalkozások sajátosságaihoz, továbbá ajánlást intéz a tagállamokhoz, hogy ezt az átfogó megoldást a kettős adóztatás elkerülésének vonatkozásában a nem uniós joghatóságokkal megkötött egyezményeikre is terjesszék ki. 2017. december 5-i következtetéseiben az ECOFIN Tanács is hangsúlyozta, hogy a jövőbeli nemzetközi változások szoros figyelemmel kísérését és a megfelelő válaszok mérlegelését lehetővé tevő globális megoldást részesít előnyben, és egyidejűleg üdvözölte az uniós fellépést. E javaslatok ellenére az OECD szintjén folytatott munka alapvető fontosságú ahhoz, hogy globális konszenzus szülessen a kérdésben. A Bizottság szorosan figyelemmel fogja kísérni a fejleményeket. Az átfogó megoldás megszületéséig – amelynek elfogadása és végrehajtása időbe telhet – a tagállamokra nyomás nehezedik, hogy intézkedést hozzanak e területen, tekintettel annak kockázatára, hogy társaságiadó-alapjuk időközben jelentősen romlik, valamint arra, hogy a jelenlegi helyzetet méltánytalannak ítélik. Eddig 10 tagállamban vezettek be vagy konkrétan terveznek bevezetni egyoldalú intézkedéseket a probléma korlátozott módon való kezelésére, de a tendencia erősödik, és az elfogadott intézkedések hatókörüket és indokukat tekintve rendkívül eltérőek. A tagállamok által egyénileg hozott, nem összehangolt intézkedések az uniós egységes piac további széttöredezettséget és a verseny torzulását okozhatják, akadályozhatják az új digitális megoldások kifejlesztését és visszafoghatják az EU egészének versenyképességét. Ezért szükség van arra, hogy a Bizottság fellépjen, és egy olyan átmeneti megoldásra irányuló összehangolt megközelítést javasoljon, amely a problémát célzott módon kezeli. Ennek megfelelően ez a javaslat meghatározza az adóalanyoknak az egyes digitális szolgáltatások nyújtásából származó bevételei után fizetendő digitális szolgáltatási adó (a továbbiakban: „digitális szolgáltatási adó” vagy „dsza”) közös rendszerét. Ennek a javaslatnak a konkrét célja egy olyan intézkedés előterjesztése, amely az egyes digitális szolgáltatások nyújtásából származó bevételeket célozza meg, könnyen végrehajtható, és az átfogó megoldás megvalósításáig tartó átmeneti időszakban segít az egyenlő versenyfeltételek biztosításában. Mindez összhangban van e javaslat általános célkitűzéseivel, amelyek a következők:

–az egységes piac integritásának védelme és megfelelő működésének biztosítása;

–az Unión belüli államháztartások fenntarthatóságának biztosítása és a nemzeti adóalapok romlásának megelőzése;