A cselekvési terv profitálhat az Erasmus programból, az Európai Szociális Alapból, az Európai Regionális Fejlesztési Alapból és az intelligens szakosodási politikákból, az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből, a Digitális Európa programból és az Európai horizont kutatási és innovációs keretprogramból. Emellett a cselekvési terv részét képezi a Covid19-válságra adott uniós válasznak, amely iránymutatásként szolgál a tagállamok számára ahhoz, hogy prioritásként kezeljék a digitális oktatás finanszírozását a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz keretében, amely szerint az átképzés és a továbbképzés, valamint a nagyon nagy kapacitású, széles sávú konnektivitás fellendítése és más kohéziós politikai eszközök kiemelt beruházásoknak minősülnek. Információkkal szolgál majd az európai szemeszter keretében végzett nyomon követéshez is. Adott esetben a technikai támogatási eszközön keresztül a nemzeti szakpolitikai reformokhoz nyújtott technikai támogatással karöltve a cselekvési terv hozzá fog járulni a tagállamok reformtörekvéseinek támogatásához. A cselekvési terv meghatározza azokat a konkrét területeket, amelyeken különösen az oktatás és a képzés helyreállításának és rezilienciájának támogatása, valamint annak biztosítása érdekében van szükség intézkedésekre, hogy az európai oktatás lehetővé tegye a zöld és a digitális átállást, és megragadja a digitális transzformáció előnyeit, miközben csökkenti annak kockázatait.

Az európai készségfejlesztési programban és az európai oktatási térségről szóló közleményben bejelentetteknek megfelelően az új cselekvési terv jövőképet vázol fel a digitális jártasság, a digitális készségek és a digitális kapacitás javítására az oktatás és a képzés, valamint a digitális készségek minden szintjén (az alapszinttől a haladó szintig). A cselekvési terv támogatni fogja a készségfejlesztési program azon célkitűzését, hogy 2025-ig a 16–74 évesek 70 %-a rendelkezzen legalább alapvető digitális készségekkel. Az új cselekvési terv támogatja fenntartható versenyképességet, társadalmi méltányosságot és rezilienciát célzó szakképzésről szóló tanácsi ajánlásra irányuló, nemrégiben elfogadott bizottsági javaslat céljait is, amely nagy hangsúlyt fektet a szakképzési ágazat digitális transzformációjára.

A Covid19-válság rávilágított a hatékony digitális oktatást és képzést támogató, következő kulcsfontosságú tényezőkre: konnektivitás és megfelelő digitális berendezések a tanulók és az oktatók számára; olyan tanárok és oktatók, akik tanítási tevékenységük és adaptált pedagógiai módszereik támogatásához magabiztosan és felkészülten tudják használni a digitális technológiát; vezetői készségek; együttműködés, valamint a bevált gyakorlatok és az innovatív tanítási módszerek megosztása. Az ezen időszak során szerzett tapasztalatok azt mutatják, hogy a korábban digitális kapacitásukba beruházó oktatási és képzési rendszerek és intézmények jobban fel voltak készülve a tanítási megközelítések kiigazítására, a tanulói aktivitás fenntartására, valamint az oktatási és képzési folyamat folytatására. A vészhelyzet különösen azt erősítette meg, hogy minden pedagógusnak rendelkeznie kell a szükséges ismeretekkel ahhoz, hogy a tanítási és képzési folyamat során hatékonyan használja a digitális technológiákat, és biztosítania kell, hogy minden gyermek részt vehessen a digitális oktatásban. Emellett az is megerősítést nyert, hogy az online oktatás során különböző pedagógiai megközelítésekre van szükség. Mind a tanároknak, mind a tanulóknak fejleszteniük kell az ehhez a megváltozott tanulási módhoz szükséges készségeket és know-how-t. Most túllépünk az oktatási szolgáltatókat, a tanárokat, a diákokat, a családokat és az oktatási rendszer egészét érintő, váratlan vészhelyzeti szakaszon. A digitális oktatás és képzés tekintetében stratégiai és hosszabb távú megközelítés meghatározására van szükség.

Az elmúlt évtizedekben számos kezdeményezésre és beruházásra került sor az oktatási technológia és a digitális készségek fejlesztése terén. Az elért eredmények és az innováció kiváló példái ellenére ezek a kezdeményezések gyakran rövid távra szóltak vagy korlátozott mértékűek voltak, és rendszerszinten marginális hatást fejtettek ki. Ennek részben az lehet az oka, hogy az oktatás digitalizálásában rejlő lehetőségek láthatósága és érthetősége nem volt megfelelő a lakosság körében. A Covid19-válság most először olyan helyzetbe hozott minket, amelyben az oktatás és a képzés biztosításához nem állt rendelkezésre más választás, mint a digitális technológiák használata. Sokat tanultunk, és sok tanár, diák és szülő meredek tanulási görbével szembesült. Ugyanakkor ez a világjárvány rávilágított azokra a hiányosságokra is, amelyek kezelése elengedhetetlen ahhoz, hogy a digitális technológiákat sikeresen integrálni lehessen az oktatási és képzési rendszerekbe.

A digitális oktatásnak két olyan, egymással összefüggő aspektusa van, amelyekre e cselekvési terv stratégiai prioritásai választ adnak: először is a digitális technológiák (alkalmazások, platformok, szoftverek) hatalmas és növekvő skálájának bevezetése az oktatás és a képzés javítása és kiterjesztése érdekében. Az online tanulás, a távoktatás és a vegyes tanulás konkrét példák arra, hogy a technológia hogyan használható fel a tanítási és tanulási folyamatok támogatására. A digitális oktatás második kulcseleme, hogy minden tanulót fel kell vértezni digitális kompetenciákkal (tudással, készségekkel és a megfelelő hozzáállással) ahhoz, hogy képes legyen élni, dolgozni, tanulni és boldogulni a digitális technológiák által egyre inkább átszőtt világban. A digitális oktatás e két aspektusának kezeléséhez több területre kiterjedő szakpolitikákra és intézkedésekre van szükség, többek között az infrastruktúra, a stratégia és a vezetés, a tanári készségek, a tanulói készségek, a tartalom, a tantervek, az értékelés és a nemzeti jogi keretek tekintetében. Bár az oktatás tartalmáért, valamint oktatási és képzési rendszereik megszervezéséért a tagállamok felelősek, az uniós szintű fellépés hozzájárulhat a minőségi és inkluzív oktatás és képzés fejlesztéséhez azáltal, hogy támogatja az együttműködést, a bevált gyakorlatok, a keretek, a kutatási eredmények, az ajánlások és az egyéb eszközök megosztását.

A digitális technológia, amennyiben azt az oktatók szakszerűen, méltányosan és hatékonyan alkalmazzák, teljes mértékben támogathatja azt a célt, hogy minden tanuló magas színvonalú és inkluzív oktatásban és képzésben részesüljön. Megkönnyítheti a személyre szabottabb, rugalmasabb és diákközpontú tanulást az oktatás és képzés minden szakaszában. A technológia az együttműködésen alapuló és kreatív tanulás hatékony és elkötelezett eszköze lehet. Segíthet a tanulóknak és az oktatóknak a digitális tartalmakhoz való hozzáférésben, azok létrehozásában és megosztásában. Azt is lehetővé teheti, hogy a tanulásra az előadóterem, az osztályterem vagy a munkahely falain kívül kerüljön sor, nagyobb szabadságot biztosítva ezzel a fizikai elhelyezkedés és az órarendek korlátaitól. A tanulás történhet teljes mértékben online vagy vegyes módon, az adott tanuló igényeinek megfelelő időben, helyen és ütemben. A technológiai eszközök és platformok típusa és kialakítása, valamint az alkalmazott digitális pedagógia azonban közvetlenül befolyásolja, hogy az egyének részt tudnak-e venni a tanulásban vagy kirekesztődnek belőle. Például ahhoz, hogy a fogyatékossággal élő diákok is élvezhessék a digitális transzformáció előnyeit, olyan eszközökre van szükségük, amelyek teljes mértékben hozzáférhetők.

Az oktatási és képzési rendszer egyre inkább részét képezi a digitális transzformációnak, és kihasználhatja annak előnyeit és lehetőségeit. Ugyanakkor a digitális transzformáció kockázatait is hatékonyan kell kezelnie, ideértve a városi és a vidéki területek közötti digitális szakadék kockázatát is, melynél fogva egyes emberek előnyösebb helyzetbe kerülnek, mint mások. Az oktatás digitális transzformációját a következők vezérlik: a konnektivitás fejlődése; az eszközök és a digitális alkalmazások széles körű használata, az egyéni rugalmasság szükségessége és a digitális készségek iránti egyre növekvő igény. A Covid19-válság, amely súlyosan érintette az oktatást és a képzést, felgyorsította a változást és tanulási lehetőségként szolgált.

A digitális technológiák alkalmazása az európai zöld megállapodás célkitűzéseinek megvalósításához és a klímasemlegesség 2050-ig történő eléréséhez is elengedhetetlen. A digitális technológiák jelentős mértékben elősegítik a zöld gazdaságra – és ennek keretében a körforgásos gazdaságra – való átállást, valamint az energia, a közlekedés, az építőipar, a mezőgazdaság és minden más iparág és ágazat dekarbonizációját. Ezzel párhuzamosan csökkenteni kell a digitális termékek éghajlati és környezeti lábnyomát, és elő kell segíteni a fenntartható magatartás felé való elmozdulást a digitális termékek fejlesztése és használata terén egyaránt.

Az elmúlt évtizedben a gyors digitalizáció a munka és a mindennapi élet számos aspektusát átalakította. Az innovációnak és a technológiai fejlődésnek köszönhetően a digitális transzformáció átalakítja a társadalmat, a munkaerőpiacot és a munka jövőjét. A munkáltatók számos gazdasági ágazatban, többek között a digitális ágazatban nehézségekbe ütköznek a magasan képzett munkavállalók toborzása terén. Túl kevés felnőtt vesz részt továbbképzésben és átképzésben ahhoz, hogy be tudják tölteni ezeket az álláshelyeket, és ennek gyakran az az oka, hogy a képzés nem érhető el a megfelelő időben és helyen.

Politikai iránymutatásaiban von der Leyen elnök hangsúlyozta, hogy fel kell szabadítani a digitális technológiákban rejlő lehetőségeket a tanulás és a tanítás terén, és biztosítani kell a digitális készségeket mindenki számára. Az oktatás és a képzés kulcsfontosságú a személyes kiteljesedés, a társadalmi kohézió, a gazdasági növekedés és az innováció szempontjából. Ezek egyben a méltányosabb és fenntarthatóbb Európa kulcsfontosságú építőkövei is. Az oktatási és képzési rendszerek minőségének és inkluzivitásának javítása, valamint a digitális készségek mindenki számára történő biztosítása a digitális és zöld átállás során stratégiai jelentőséggel bír az EU számára.

A felnőttoktatási szolgáltatók sok lemorzsolódó diákról számoltak be, tapasztalataik szerint bizonyos esetekben a csoport háromnegyedét is kitették. Egyes országokban a regionális vagy helyi önkormányzatok digitális berendezéseket és eszközöket biztosítottak a felnőtt tanulók és a szolgáltatók számára. Jóllehet ez segített, ezek az intézkedések nem feleltek meg az ágazat jelentős igényeinek. Néhány szolgáltatónak több hétre és hónapra fel kellett függesztenie minden tevékenységét, különösen a munkaalapú tanulás esetében, mivel az gyakran fizikai jelenlétet igényel.

A fogyatékossággal élő személyek is nehézségekről számoltak be a következő területeken: a technológia és a digitális oktatási anyagok hozzáférhetősége, a támogató-segítő technológiák rendelkezésre állása, technikai segítségnyújtás a fogyatékossággal élő diákok számára, valamint tanári kompetencia a fogyatékossággal és az akadálymentesítéssel kapcsolatos kérdésekben.

A konzultáció szerint a Covid19-válság Unió-szerte a digitális tanulási gyakorlatok széles körű alkalmazásához vezetett az oktatásban és a képzésben. Több tagállam válaszadói azonban azt mondták, hogy a világjárvány nehéz körülményei miatt ez kapkodva és gyakran előre nem tervezett módon történt. A tagállamok és az intézmények által az oktatás folyamatosságának biztosítása érdekében hozott intézkedések a televíziós tanóráktól az online tanulásszervezési rendszereken át a szimulációkat alkalmazó képzésekig terjedtek. A megközelítések országonként és országon belül is, de az oktatás és a képzés szintjei és területei között is eltérőek voltak. Ez a digitális érettség különböző szintjeit tükrözte a rendszer különböző részeiben. A válaszadók számára a fő aggodalomra okot adó területek a hozzáférés, a méltányosság és a befogadás biztosításának módjai voltak. Aggodalmuknak adtak hangot a digitális szakadékok kialakulása miatt.

Az érdekelt felek arra szólítottak fel, hogy az EU stratégiaibb és következetesebb megközelítést alkalmazzon a digitális oktatás terén, tekintettel mind a válságra, mind a digitális transzformáció jelenlegi kihívásaira. Felmerült mindemellett az is, hogy a tagállamokban mind a formális, mind a nem formális környezetben uniós finanszírozási programokra van szükség a konnektivitás, az infrastruktúra és a digitális technológiákhoz való hozzáférés támogatására. Az érdekelt felek azt is hangsúlyozták, hogy elő kell mozdítani a digitális jártasságot, kezelni kell az információs túlterheltséget, és küzdeni kell a dezinformáció ellen, amely véleményük szerint a válság idején még súlyosabb problémává vált.

A folyamat során az oktatási hatóságok kiemelték annak szükségességét, hogy feltérképezzék és kutassák a Covid19-válságra adott válaszokat, tanuljanak belőlük, és azonosítsák a különböző megközelítések és intézkedések erősségeit és gyengeségeit. Az oktatási hatóságok és az oktatásban érdekelt felek azt is hangsúlyozták, hogy szükség van egy olyan fórumra, amely uniós szinten lehetővé teszi a gyakorlatok és a tapasztalatok megosztását. Emellett kiemelték, hogy iránymutatásra és támogatásra van szükség mind a válságra való közvetlen reagálás, mind pedig a helyreállítási időszak tekintetében.

A válaszadók szerint döntő fontosságú az információs túlterheltség megfelelő kezelése, valamint a tények és a hamis információk, illetve más hamis online tartalmak megkülönböztetése. A személyes adatok védelmét a tanulók és a szülők is különösen fontos képességként ismerték el. A digitális tartalom létrehozása az a terület, amelyet az oktatási és képzési személyzet a közeljövőben javítani kíván, ideértve a saját anyaguk tervezését és kidolgozását is.

„A diákok javították digitális készségeiket, és nagyrészt megszerették az online tanulást. Sokan számoltak be arról, hogy kommunikációs és digitális készségeik ugrásszerűen fejlődtek.” Tanár

„A digitális oktatásnak számos előnye van, például a rugalmasság és a mobilitás. De vannak kockázatai is. Az egész napos képernyőhasználat rossz hatással van a koncentrációra, és a mentális jóllétre is terhet jelenthet.” Diák

A szülők társadalmi-gazdasági helyzete döntő szerepet játszott abban, hogy tudták-e segíteni a tanulókat a tanulási folyamat folytatásában. A felsőfokú végzettséggel rendelkező szülők általában jobb helyzetben voltak ahhoz, hogy otthon is támogató tanulási környezettel segítsék a tanulókat. Az érdektelen tanulási anyagok, a tanulási és értékelési iránymutatás és struktúra hiánya ahhoz vezettek, hogy egyes diákok, tanárok és szülők kivonultak a részvételből. A válaszadók szerint az online tanulási forrásoknak és tartalmaknak relevánsabbnak, interaktívabbnak és könnyebben használhatónak kell lenniük. A válaszadók továbbá úgy vélik, hogy ezeknek az erőforrásoknak a munkaerőpiac számára releváns készségeket kell biztosítaniuk, magas színvonalúnak kell lenniük, és a nemzeti hatóságoknak el kell ismerniük őket.

A digitális oktatási tartalom és a digitális készségekkel kapcsolatos képzés – beleértve a digitális oktatási módszereket is – alapvető fontosságú lesz a személyzet számára. A személyzet nagyobb támogatást fog kapni az – a tanulók körülményeitől és szükségleteitől függően – online, a személyes vagy a vegyes tanításhoz. Az oktatókat képessé kell tenni arra, hogy innovatív módszereket sajátítsanak el, tisztában legyenek a digitális technológiák és szolgáltatások környezeti és éghajlati hatásaival annak érdekében, hogy együtt tudjanak működni a legfenntarthatóbb döntések meghozatalában, részt vegyenek a társaktól való tanulásban és megosszák tapasztalataikat. A megbízható digitális oktatási ökoszisztémához magas színvonalú tartalomra, felhasználóbarát eszközökre, értéknövelő szolgáltatásokra és olyan biztonságos platformokra van szükség, amelyek folyamatosan biztosítják az adatvédelmet és betartják az etikai normákat. A hozzáférhetőség, az inkluzivitás és a tanulóközpontú tervezés létfontosságú. Az európai digitális oktatási tartalmak fejlesztése során elő kell mozdítani a legmagasabb pedagógiai és oktatási minőséget, és tiszteletben kell tartani a tagállamok sokszínűségét és kulturális gazdagságát.

A digitális kapacitások hatékony tervezése és fejlesztése létfontosságú az oktatási és képzési rendszerek szempontjából. Ehhez olyan digitális stratégiák kidolgozására, folyamatos felülvizsgálatára és frissítésére van szükség, amelyek képesek kezelni az infrastruktúra és az eszközök technológiai hiányosságait és fejleszteni a releváns szervezeti képességeket az oktatásban, beleértve a hibrid (távoli és helyszíni) tanulási és oktatási módok biztosítására való képességet is. Fejleszteni kell a támogató-segítő technológiák és a hozzáférhető digitális tartalmak rendelkezésre állásának biztosítására, valamint az – akár társadalmi-gazdasági vagy vidéki-városi alapon kialakult – egyenlőtlen hozzáférés általánosabb kezelésére irányuló kapacitást. Az ilyen tervezéshez és fejlesztéshez elengedhetetlen az oktatási és képzési személyzet igényeit és tapasztalatait prioritásként kezelő intézményesített támogatás, csakúgy, mint a vezetőket, a technológusokat és az oktatástervezőket is magukban foglaló interdiszciplináris csoportok.

·Az európai oktatás és képzés relevanciájának, minőségének és inkluzivitásának növelése érdekében minden szinten magas színvonalú oktatási tartalomra van szükség. Az oktatási intézmények egyre fontosabb szerepet töltenek be azáltal, hogy biztosítják az egész életen át tartó tanulás lehetőségét. A digitális technológiát fel kell használni a rugalmas és hozzáférhető tanulási lehetőségek biztosításának megkönnyítésére, többek között a felnőtt tanulók és a szakemberek számára, ezzel is segítve őket az átképzésben, a továbbképzésben, illetve a karrierváltásban. Ambiciózusabb erőfeszítésekre van szükség a digitális oktatási tartalmak, eszközök és platformok területén. Ezeknek az erőfeszítéseknek az oktatás és képzés valamennyi ágazatában ösztönözniük kell a tanfolyamok és a tanulási lehetőségek elterjedését, minőségbiztosítását, érvényesítését és elismerését. Az elismert rövid tanfolyamok előmozdítása fontos szerepet játszhat a továbbképzésben és az átképzésben. Ez a rövid távú tanulás tanulási eredményeit összegző mikrotanúsítványokkal támogatható. E tekintetben a Bizottság európai megközelítést dolgoz ki a mikrotanúsítványokra vonatkozóan.

·A digitális jártasság alapvető fontosságú az élethez a digitalizált világban. Mivel a számítógépek és algoritmusok számos napi tevékenységet közvetítenek, fontos, hogy minden korosztályban felvilágosítsák az embereket a digitális technológia jóllétre gyakorolt hatásáról és a technológiai rendszerek működéséről. Ez elengedhetetlen a digitális technológiában rejlő kockázatok és lehetőségek megértéséhez, valamint a digitális technológia egészséges, biztonságos és értelmes használatának ösztönzéséhez. Az információs túlterheltség és az információk ellenőrzésére szolgáló hatékony módszerek hiánya még inkább szükségessé teszi, hogy az egyének kritikusan közelíthessék meg, értékelhessék és szűrhessék az információkat, és ellenállóbbak legyenek a manipulációval szemben. A digitális oktatásnak és készségeknek figyelembe kell venniük a digitális berendezések és szolgáltatások fejlesztésének és használatának környezeti és éghajlati hatásait is.

·Az oktatási vezetők kulcsszerepet játszanak a digitális oktatásban. Meg kell érteniük, hogy a digitális technológiák hogyan és hol segíthetik elő az oktatást, megfelelő forrásokat és beruházások kell biztosítaniuk, erősíteniük kell az oktatók szerepét, emellett pedig tanulniuk kell a bevált gyakorlatokból, és támogatniuk kell a megfelelő szervezeti változásokat, valamint az innovációt és a kísérletezést értékelő és jutalmazó kultúrát. Az oktatási és képzési rendszereknek fejlődniük és alkalmazkodniuk kell, és ehhez minden szereplőnek, köztük az intézményi vezetésnek és a politikai döntéshozóknak is vezető szerepet kell vállalniuk ebben a változásban.

·A digitális kompetenciának minden oktató esetében kulcsfontosságú készségnek kell lennie, és azt be kell építeni a tanári szakmai fejlődés valamennyi területébe, ideértve a tanári alapképzést is. Az oktatók magas szintű ismeretekkel és készségekkel rendelkező szakemberek, akiknek bizalomra és készségekre van szükségük ahhoz, hogy hatékonyan és kreatívan használják a technológiát tanulóik bevonására és motiválására, a digitális készségek tanulók általi elsajátításának támogatására, valamint annak biztosítására, hogy az alkalmazott digitális eszközök és platformok minden tanuló számára hozzáférhetőek legyenek. A tanárok és az oktatók számára hozzáférést kell biztosítani az igényeiknek és szakterületüknek megfelelő, folyamatos szakmai tanulási és fejlődési lehetőségekhez. A digitális oktatási módszereket és innovációt valamennyi tanári alapképzési programba be kell építeni, és elő kell mozdítani az ifjúságsegítők oktatásában és képzésében.

·A digitális oktatásnak kulcsszerepet kell játszania az egyenlőség és az inkluzivitás növelésében. A digitális készségek elengedhetetlenek a digitálisan hozzáférhető és inkluzív rendszerek kifejlesztéséhez és bevezetéséhez. Hasonlóképpen, a digitális készségek és a hozzáférhetőség hiánya azt jelentette, hogy számos hátrányos helyzetű csoport, tanár és család nem tudta folytatni a munkát és a tanulást a kijárási korlátozások idején. Ez nemcsak a szegénység és az egyéb hátrányok kockázatát növelte, hanem az oktatás és a képzés terén is növelte az egyenlőtlenséget.

·Az oktatás digitális kornak megfelelően történő átalakítása az egész társadalom feladata. Ennek az átalakulásnak magában kell foglalnia az oktatók, a magánszektor, a kutatók, az önkormányzatok és a hatóságok közötti megerősített párbeszédet és szorosabb partnerségeket. A szülőket, a vállalkozásokat, a civil társadalmat és magukat a diákokat, beleértve a fiatalabb tanulókat is, szorosabban be kell vonni az arra irányuló erőfeszítésekbe, hogy a magas színvonalú, hozzáférhető és inkluzív digitális oktatás és képzés mindenki számára valósággá váljon. Ezt tényekkel és adatokkal kell alátámasztani annak érdekében, hogy nyomon követhessük az előrehaladást, és jobban megértsük az oktatás terén végbemenő digitális transzformációban rejlő kihívásokat és lehetőségeket.

·A személyes adatok védelmét és az etikát tiszteletben tartó, magas színvonalú és inkluzív digitális oktatásnak az oktatás és képzés területén tevékenykedő valamennyi szerv és ügynökség stratégiai céljának kell lennie. A világjárvány előtt a digitális oktatás gyakran egy oktatási intézményeken, minisztériumokon vagy állami szerveken belüli csapat vagy részleg feladata volt. A válság megmutatta, hogy a digitális oktatás nem marginális kérdés, hanem a XXI. századi tanulás, oktatás és értékelés központi eleme. Az oktatás valamennyi szereplőjének stratégiailag át kell gondolnia, hogy a digitális technológiák hogyan építhetők be az oktatásba és képzésbe.

1. Stratégiai párbeszédet kezdeményez a tagállamokkal annak érdekében, hogy 2022-ig előkészítsék a sikeres digitális oktatást támogató kulcsfontosságú tényezőkről szóló tanácsi ajánlásra irányuló esetleges javaslatot, mely többek között a következő tényezőkre is kitér: Øa konnektivitás hiányosságainak kezelése (uniós finanszírozás, valamint tagállami és magánfinanszírozás felhasználásával); Øa berendezések hiányosságainak kezelése (uniós, valamint tagállami és magánfinanszírozás felhasználásával, továbbá a közigazgatástól és a vállalkozásoktól származó, megfelelő hardverek iskolai újrafelhasználására szolgáló rendszerek létrehozásával); Øaz arra vonatkozó ismeretekkel rendelkező oktatási és képzési intézmények támogatása, hogy miként lehet inkluzív módon alkalmazkodni és digitalizálni (a megfelelő uniós eszközök felhasználásával); Øa támogató-segítő technológiák hozzáférhetőségének és rendelkezésre állásának kezelése; Øa tagállamok ösztönzése a digitális oktatással kapcsolatos szorosabb párbeszéd előmozdítására a gazdaság és az oktatási intézmények érdekelt felei között; Øa tagállamok ösztönzése arra, hogy a bevált gyakorlatok és tapasztalatok alapján dolgozzanak ki iránymutatásokat a digitális pedagógia, valamint tanáraik továbbképzése számára. 2. A Covid19-válság tanulságai alapján javaslatot tesz egy, az alap- és középfokú oktatásban 2021 végéig megvalósítandó online tanulásról és távoktatásról szóló tanácsi ajánlásra. Ez segítene abban, hogy uniós szinten egyetértés alakuljon ki a hatékony, inkluzív és elkötelezett távoktatáshoz, online tanuláshoz és vegyes tanuláshoz szükséges megközelítések tekintetében. 3. Kidolgozza az európai digitális oktatási tartalmak keretét, amely az európai kulturális és kreatív sokszínűségre épül, és magában foglalja az oktatás egyes ágazataira és azok igényeire – például a magas színvonalú oktatási tervezésre, a hozzáférhetőségre, az elismerésre és a többnyelvűségre – vonatkozó irányadó elveket, miközben tükrözi a tartalmak interoperabilitásának, tanúsításának, ellenőrzésének és átadhatóságának szükségességét. Megvalósíthatósági tanulmányt készít egy európai csereplatform létrehozásáról a tanúsított online források (például virtuális szabadegyetemek) megosztása és a meglévő oktatási platformok összekapcsolása érdekében. 4. Szükség esetén az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében támogatja az iskolák gigabitalapú konnektivitását, valamint az iskolákon belüli konnektivitást. Tudatosságnövelő intézkedéseket tesz az Iskolai konnektivitásfejlesztés kezdeményezés finanszírozási lehetőségeivel kapcsolatban. Ösztönzi a tagállamokat, hogy az Európai kapcsolódás kiemelt kezdeményezéssel összhangban a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz keretében a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervek beruházási és reformprojektjeibe építsék be a széles sávú internet kérdését. Optimalizálja az uniós támogatások felhasználását az iskolák és különösen a hátrányos helyzetű csoportokból származó diákok, továbbá a fogyatékossággal élő diákok és oktatók számára az internet-hozzáférés, valamint a digitális berendezések és az e-tanulási alkalmazások és platformok beszerzése terén. 5. Felhasználja az Erasmus együttműködési projekteket az alapfokú, középfokú, szakképzési (VET), felsőoktatási és felnőttoktatási intézmények digitális transzformációs terveinek támogatására. Az Erasmus Tanárképző Akadémiákon keresztül támogatja a digitális pedagógiát és a tanároknak szánt digitális eszközök – többek között a hozzáférhető és támogató-segítő technológiák és a digitális tartalmak – használata terén szerzett szakértelmet, továbbá az európai oktatói digitális kompetenciakeret alapján elindítja a „ SELFIE a tanárok számára” nevű, tanároknak szánt online önértékelési eszközt, hogy segítsen azonosítani digitális, műszaki és oktatási készségeik erősségeit és hiányosságait. 6. A kialakulóban lévő technológiák és oktatási alkalmazásaik megértésének előmozdítása érdekében etikai iránymutatásokat dolgoz ki a mesterséges intelligenciára (MI), valamint a tanítás és a tanulás során történő oktatói adatfelhasználásra vonatkozóan, továbbá az Európai horizont kutatási és innovációs keretprogramon keresztül támogatja a kapcsolódó kutatási és innovációs tevékenységeket. Mindez a megbízható mesterséges intelligenciára vonatkozó etikai iránymutatásokra fog épülni. Az iránymutatásokat – amelyek a képzési tevékenységekben a nők 45 %-os részvételét tűzi ki célul – a kutatóknak és hallgatóknak szóló, a mesterséges intelligencia etikai szempontjairól szóló képzési program fogja kísérni.

4.2. 2. stratégiai prioritás: A digitális készségek és kompetenciák fejlesztése a digitális transzformáció érdekében

A változó társadalomhoz, valamint a zöld és digitális gazdaságra való átálláshoz szilárd digitális kompetenciákra van szükség. A digitális készségek minden szinten történő fellendítése hozzájárul a növekedés és az innováció fokozásához, valamint egy igazságosabb, összetartóbb, fenntarthatóbb és befogadóbb társadalom kialakításához. A digitális jártasság és a digitális jártasság elsajátítása minden korosztály számára lehetővé teszi a reziliencia növelését, a demokratikus életben való aktívabb részvételt, valamint az internet biztonságosabb használatát. Az európai munkavállalók és álláskeresők digitális készségekkel való felvértezése kulcsfontosságú lesz az elkövetkező évek gazdasági helyreállítása szempontjából. A digitális készségek mellett a digitális gazdaságban olyan kiegészítő készségekre is szükség van, mint az alkalmazkodóképesség, a kommunikációs és együttműködési készségek, a problémamegoldás, a kritikus gondolkodás, a kreativitás, a vállalkozói készség és a tanulási készség.

A digitális jártasság alapvető fontosságúvá vált a mindennapi életben. Algoritmusokkal egyre átszőttebb világunkban a digitális információk – köztük a személyes adatok – megbízható értelmezésére való képesség elengedhetetlen az internet biztonságos használatához. Az oktatásnak aktívabban kell segítenie a tanulókat azon képességük fejlesztésében, hogy kritikusan közelítsék meg, szűrjék és értékeljék az információkat, különös tekintettel a dezinformáció azonosítására, az információs túlterheltség kezelésére, valamint a pénzügyi műveltség fejlesztésére. Az oktatási és képzési intézmények hozzájárulhatnak az információs túlterheltséggel, valamint a válságok és jelentős társadalmi változások idején egyre elterjedtebbé váló dezinformációval szembeni reziliencia kiépítéséhez. A dezinformáció és a káros hatású beszéd oktatás és képzés révén történő leküzdése alapvető fontosságú a társadalomban és a demokratikus folyamatokban való hatékony részvételhez, különösen a fiatalok esetében. A fiatalok több mint 40 %-a úgy véli, hogy a kritikus gondolkodást, a médiával és a demokráciával kapcsolatos ismereteket nem tanítják kellően az iskolákban. E kihívás különösen releváns a fiatalabb diákok esetében, akik szinte kivétel nélkül nap mint nap használják az internetet.

Az iskolai informatikai oktatás lehetővé teszi a fiatalok számára, hogy alaposan megismerjék a digitális világot. A tanulóknak a számítástechnikába való korai bevonása – a formális és nem formális keretek között egyaránt alkalmazott innovatív és motiváló oktatási megközelítések révén – hozzájárulhat a problémamegoldás, a kreativitás és az együttműködés készségeinek fejlesztéséhez. Emellett felkeltheti az érdeklődést a természettudományok, a technológia, a műszaki tudományok és a matematika (TTMM) területével kapcsolatos tanulmányok és jövőbeli pályák iránt, miközben a nemi sztereotípiákat is kezeli. A magas színvonalú és inkluzív informatikai oktatás előmozdítását célzó intézkedések pozitív hatással lehetnek a felsőoktatásban informatikai tanulmányokat folytató lányok számára, később pedig a digitális ágazatban, illetve digitális munkakörökben elhelyezkedő lányok számára.

A digitális világ alapos és tudományos megértése építhet a digitális készségek szélesebb körű fejlesztésére, és kiegészítheti azt. Emellett segítheti a fiatalokat abban, hogy megértsék a társadalmi kihívások megoldása terén az informatikában rejlő lehetőségeket és korlátokat. Ugyanakkor Európában sok fiatal még mindig anélkül hagyja el az iskolát, hogy informatikai oktatásban részesülne. Az iskolai informatikai oktatás javítására irányuló erőfeszítések partnerségi megközelítést igényelnek, amely magában foglalja a felsőoktatást, a nem formális oktatást, ideértve a könyvtárakat, a Makerspace-eket és a Fablab-okat, valamint az ágazati és az oktatással kapcsolatos kutatást is. Az évről évre egyre jelentősebb európai programozási hét kiváló kezdeményezés arra, hogy a programozás és a digitális kreativitás mind szélesebb körű és sokszínű közönséget kapjon.

2019-ben az európai fiatalok egyötöde számolt be arról, hogy nem rendelkezik alapvető digitális készségekkel, és az alacsony iskolai végzettségű fiatalok esetében több mint háromszor nagyobb a valószínűsége annak, hogy alulteljesítsenek a digitális készségek terén, mint a magasabb iskolai végzettségű társaik esetében. Ez sok fiatalt megakadályoz abban, hogy teljes mértékben jelen legyen a munkaerőpiacon. Ezért a megerősített ifjúsági garanciára irányuló bizottsági javaslat az ifjúsági garanciában regisztrált NEET-fiatalok digitális készségeinek értékelését javasolja, valamint azt, hogy a feltárt hiányosságok alapján célzott digitális felkészítő képzésben részesüljenek.

A technológiavezérelt gazdaságban való boldoguláshoz az európaiaknak digitális készségekre van szükségük. Mindenkinek – mind a diákoknak, mind az álláskeresőknek és a munkavállalóknak – digitálisan képzettnek és magabiztosnak kell lennie ahhoz, hogy sikeres legyen a gyorsan változó környezetben, és alkalmazkodni tudjanak az új és kialakulóban lévő technológiákhoz. A digitális készségek szintje az EU-ban még mindig alacsony, bár fokozatosan javul, miközben a digitális transzformáció üteme egyre nagyobb. A jövőben az összes ágazatban a munkahelyek 90 %-ához digitális készségekre lesz szükség, ugyanakkor az európai munkavállalók 35 %-a nem rendelkezik ilyen készségekkel. A digitális készségek iránti kereslet az alapszinttől a haladó szintig terjedően növekedni fog, többek között a mesterséges intelligencia, az adatműveltség, a szuper-számítástechnika és a kiberbiztonság területén.

A korszerű digitális készségek iránt nagy az igény. A 2018 óta működő „Digitális lehetőségek” elnevezésű kezdeményezés lehetővé tette a diákok és a friss diplomások számára, hogy gyakorlati digitális tapasztalatot szerezzenek az ágazatban. Ezt a programot, amelynek keretében több mint 12 000 alapszintű és haladó szintű digitális készségekkel rendelkező hallgató képzésére került sor, a tanárokra, az oktatókra és egyéb oktatási személyzetre is kiterjesztik azáltal, hogy szakmai továbbképzési lehetőségeket kínálnak számukra a digitális oktatás terén. A rendszert egyúttal ki fogják terjeszteni a szakképzésben részt vevő tanulók és gyakornokok szakmai gyakorlatára is, mivel a szakképzési rendszerek megfelelő helyzetben vannak ahhoz, hogy választ adjanak a digitalizáció készségekkel kapcsolatos kihívásaira. A haladó szintű digitális készségek továbbfejlesztése szintén a Digitális Európa program célkitűzései között van. Emellett a kkv-stratégia is hozzájárul az ügy sikeréhez a digitális önkéntesek és a munkavállalókat célzó intenzív digitális tanfolyamok révén.

2017-ben az EU-ban a felsőoktatásban részt vevő hallgatók 54 %-a nő volt, a nők mégis különösen alulreprezentáltak a digitális ágazatokban. A technológiai ágazat munkahelyeinek csupán 17 %-át töltik be nők. Bár a nemzetközi tanulói teljesítménymérésben (PISA) és a nemzetközi számítástechnikai és informatikai műveltségi vizsgálatban (ICILS) a lányok általában jobban teljesítenek, mint a fiúk, a TTMM területén idővel csökken a jelenlétük. Ez hatással van a felsőoktatásban való részvételükre, ahol a TTMM területén végzettek csupán egyharmada nő. A tanároknak, a szülőknek és a TTMM-szakembereknek be kell vonniuk, motiválniuk és ösztönözniük kell a női diákokat, mivel a nők nagyobb mértékű bevonása a digitális gazdaságba és a munkaerőpiac nagyobb sokszínűsége társadalmi és gazdasági értéket teremthet Európa versenyképessége, növekedése és innovációja szempontjából. Emellett a digitális ágazatban nagy szükség van a nemi sztereotípiák és a nemi alapú elfogultság kezelésére irányuló erőfeszítésekre annak érdekében, hogy az ágazatban javuljon a nemek közötti egyensúly. Az olyan kezdeményezések révén, mint a „Nők a digitalizációban” stratégia és a WeGate, már folyamatban van az e célkitűzések megvalósítására irányuló munka, de a további előrelépés érdekében fokozni kell az erőfeszítéseket. E stratégiák mellett, amelyek célja, hogy több nőt vonzzanak az IKT-munkahelyekre, arra is szükség van, hogy jobban megértsük, miért nem helyezkedik el több nő az IKT területén, és hogy vonzóbbá tegyük ezeket a tanterveket és karriereket a lányok és a nők számára. Mindez csak pozitív hatással lehet a digitális technológiák oktatására és fejlesztésére, valamint a kkv-stratégia azon célkitűzéseinek megvalósítására, amelyek a nők vállalkozói tevékenységére irányulnak.

Mindenkinek alapvető ismeretekkel kell rendelkeznie az új és kialakulóban lévő technológiákról, ideértve a mesterséges intelligenciát is. Ez segíteni fog mindenkit abban, hogy pozitív, de egyben kritikus megközelítéssel és biztonságos módon részt vegyen e technológia használatában, és tisztában legyen az etikához, a környezeti fenntarthatósághoz, az adatvédelemhez és a magánélet védelméhez, a gyermekek jogaihoz, a megkülönböztetéshez és az előítéletekhez – köztük a nemekkel kapcsolatos előítéletekhez –, a fogyatékossághoz, valamint az etnikai és faji megkülönböztetéshez kapcsolódó lehetséges kérdésekkel. A meglévő kezdeményezések támogatása, valamint a tudásmegosztás és az együttműködés előmozdítása révén ösztönözni kell a fiatalok, a nők és az alulreprezentált csoportok fokozottabb képviseletét és részvételét a mesterséges intelligenciával kapcsolatos kutatásban és a mesterségesintelligencia-ágazatban. Ahhoz, hogy megértsük a mesterséges intelligencia alkalmazását és az oktatásra gyakorolt hatásait, az oktatóknak és a diákoknak egyaránt új készségekre van szükségük, ideértve az alapvető mesterségesintelligencia- és adatműveltségi készségeket is. Az oktatási és képzési intézményeknek tisztában kell lenniük a mesterséges intelligencia által teremtett lehetőségekkel és kihívásokkal. A Bizottság figyelemfelhívó kampányt indít a tanulók, valamint az oktatási és képzési intézmények (középiskolai, szakképzési és felsőoktatási intézmények) körében, hogy felhívja a figyelmet a mesterséges intelligencia által teremtett lehetőségekre és kihívásokra.

A digitális kompetenciák fejlesztésének javítása érdekében az Európai Bizottság a következő intézkedéseket fogja végrehajtani:

7. Közös iránymutatásokat dolgoz ki a tanárok és az oktatási személyzet számára a digitális jártasság előmozdítása és a dezinformáció oktatás és képzés révén történő kezelése érdekében. Ezt az érdekelt felekkel szoros együttműködésben, a civil társadalmi szervezeteket, az európai technológiai vállalatokat és szolgáltatókat, az újságírókat, a médiát és a műsorszolgáltatókat, a médiaműveltséggel foglalkozó szakértői csoportot és a Digitális Média Európai Megfigyelőközpontját, a nemzeti hatóságokat, az oktatási és képzési intézményeket, a Biztonságosabb Internet Központokat, az oktatókat, a szülőket és a fiatalokat tömörítő többszereplős csoport révén kell megvalósítani. Erre a közeljövőben kidolgozandó, médiával kapcsolatos cselekvési tervvel összhangban kerül majd sor. 8. Naprakésszé teszi az Európai Digitális Kompetenciakeretet a mesterséges intelligenciával és az adatokkal kapcsolatos készségek beépítése céljából. Támogatja a mesterséges intelligenciával kapcsolatos oktatási segédanyagok fejlesztését az iskolák, a szakképzési szervezetek és más képzési szolgáltatók számára. Felhívja a figyelmet a mesterséges intelligenciával kapcsolatos lehetőségekre és kihívásokra az oktatás és a képzés szempontjából. 9. Kidolgozza a kormányok, a munkáltatók és más érdekelt felek által Európa-szerte elismerhető és elfogadható digitális készségek európai tanúsítványát (EDSC). Ez lehetővé tenné az európaiak számára, hogy a Digitális Kompetenciakeret tudásszintjeinek megfelelően jelezzék digitális kompetenciáik szintjét. 10. Javaslatot tesz egy, a digitális készségek oktatás és képzés keretében történő biztosításának javításáról szóló tanácsi ajánlásra. A javaslat ki fog terjedni a következőkre: a tanárok szakmai fejlődésébe való beruházást szolgáló uniós eszközök alkalmazása, az oktatási módszerekkel kapcsolatos bevált gyakorlatok cseréje, többek között az inkluzív, magas színvonalú informatikai oktatásra való összpontosítás révén az oktatás minden szintjén, valamint az iparral az új és kialakulóban lévő készségigények azonosításáról és frissítéséről folytatott párbeszéd előmozdítása szinergiában a készségfejlesztési programmal. 11. Javítja a diákok digitális készségeire vonatkozó adatok határokon átnyúló gyűjtésének nyomon követését és támogatását az ICILS-ben való részvétel révén a hiányosságok jobb megértése és az e hiányosságok kezelésére irányuló intézkedések tudományos alapjának megerősítése érdekében. Ez magában foglalja a diákok digitális kompetenciájára vonatkozó uniós célkitűzés bevezetését annak érdekében, hogy 2030-ig 15 % alá csökkenjen azon 13–14 éves diákok aránya, akik alulteljesítenek a számítástechnikai és informatikai műveltség terén. 12. Ösztönzi a korszerű digitális készségek fejlesztését célzott intézkedésekkel, többek között a digitális lehetőségekhez kapcsolódó szakmai gyakorlatoknak a szakképzésben részt vevő tanulókra és gyakornokokra való kiterjesztésével, valamint azáltal, hogy szakmai továbbképzési lehetőségeket kínál az iskolai, szakképzési, felnőtt- és felsőoktatásban dolgozó tanárok, oktatók és egyéb oktatási személyzet számára. 13. Az Európai Innovációs és Technológiai Intézettel (EIT) együttműködésbenösztönzi a nők TTMM területen való részvételét, támogatja az EU STEM Koalíciót abban, hogy a TTMMM-megközelítés alapján új felsőoktatási tanterveket dolgozzon ki a mérnöki, valamint az információs és kommunikációs technológiák számára annak érdekében, hogy azok vonzóbbá váljanak a nők számára, és növelje részvételüket, valamint előmozdítsa szakmai előmenetelüket a TTMM-tárgyakban és az informatikában.

5. A digitális oktatás terén folytatott együttműködés és tudásmegosztás erősítése uniós szinten