GLOSSZÁRIUM

A finanszírozási hiány módszere : E módszer célja, hogy a jövedelemtermelő projekteknek csak a valóban szükséges közforrásokat juttassák, elkerülve a szükségtelen túlfinanszírozást. A kapott támogatás mértéke nem haladhatja meg a projekt diszkontált költségeinek és diszkontált nettó bevételeinek különbözetét.

Barnamezős terület : Olyan elhagyott vagy kihasználatlan terület, amely korábbi (jelen esetben ipari vagy katonai) hasznosítása – vagy a környező területek ilyen jellegű hasznosítása – miatt beavatkozást igényel az újrahasznosításhoz, függetlenül attól, hogy a terület szennyezett vagy sem.

CABERNET (Concerted Action on Brownfield and Economic Regeneration Network, a barnamezős és gazdasági rehabilitációval kapcsolatos együttes fellépés hálózata) : A barnamezős területek rehabilitációjával kapcsolatos ügyekkel foglalkozó európai szakértői hálózat. A hálózat célja, hogy a fenntartható fejlődést szem előtt tartva ösztönözze a barnamezős területek rehabilitációját. Eszközei közé tartozik az európai szintű tapasztalatcsere, új eszközök és irányítási stratégiák biztosítása, valamint a kutatási tevékenységek koordinálása. A CABERNET hálózatot az Unió eredetileg az ötödik kutatási keretprogram révén támogatta.

EEA : Európai Környezetvédelmi Ügynökség. Az EEA tagjai a 27 uniós tagállam, valamint Izland, Liechtenstein, Norvégia, Svájc és Törökország.

Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) : Pénzügyi eszköz, amelynek célja az Európai Unió régiói közötti gazdasági és társadalmi kohézió előmozdítása. Az ERFA beavatkozásait elsősorban – nagyszámú projektet magukban foglaló – operatív programok keretében hajtják végre.

Irányító hatóság : A tagállam által egy adott operatív program irányítására kijelölt nemzeti, regionális vagy helyi közigazgatási szerv, illetve közjogi vagy magánjogi szerv.

Kedvezményezett : Barnamezős terület rehabilitációja céljára az ERFA-ból vagy a Kohéziós Alapból folyósított támogatásban részesülő, a közjog vagy a magánjog hatálya alá tartozó jogi személy (esetenként: "a projektgazda", vagy e jelentésben "ingatlanfejlesztő"). A kedvezményezett a terület rehabilitációja után gyakran befektetők részére értékesíti vagy bérbe adja a terület egy részét vagy az azon található épületeket.

Kohéziós Alap : Pénzügyi eszköz, amelynek célja a gazdasági és társadalmi kohézió erősítése környezetvédelmi és közlekedési projektek finanszírozása révén azokban a tagállamokban, ahol az egy főre jutó GNP nem éri el az uniós átlag 90%-át.

Köz-magán partnerség (PPP) : Rehabilitálási munkák elvégzése céljából létrehozott, a közszféra és a magánszféra közös tulajdonában levő társaság.

Nagyprojekt : 50 millió eurót meghaladó teljes költségű, az ERFA-ból vagy a Kohéziós Alapból történő támogatást igénylő projekt. Az ilyen projektek célja jellemzően valamely pontos célokkal rendelkező, több kivitelezési munkából, tevékenységből vagy szolgáltatásból álló gazdasági vagy műszaki természetű oszthatatlan feladat elvégzése.

NICOLE (Network for Industrially Contaminated Land in Europe, iparilag szennyezett európai földterületekkel foglalkozó hálózat) : A szennyezet földterületek kezelésével foglalkozó európai fórum. Célja az ipar, a tudományos élet és a szolgáltatók közötti együttműködés előmozdítása az ipari és kereskedelmi tevékenységek által szennyezett földterületeken alkalmazott fenntartható technológiák kifejlesztése és alkalmazása terén. A NICOLE hálózatot az Unió eredetileg a negyedik kutatási keretprogram révén támogatta.

Operatív program (OP) : A Bizottság által jóváhagyott és a strukturális alapokból származó támogatásban részesülő tagállam által végrehajtott beruházási program, mely több évre szóló intézkedéseket tartalmazó, egymással összefüggő prioritások összességeként jelenik meg.

Programozási időszak : A strukturális alapok és a Kohéziós Alap kiadásainak tervezésére és végrehajtására szolgáló többéves keret.

Rehabilitáció / kármentesítés / rendezés :

E jelentés alkalmazásában az ipari és katonai területek rehabilitációja a helyszín állapotától függően két típusú tevékenységet foglalhat magában:

a) kármentesítés: a földterület stabilizálását, valamint a talajban, felszíni vízben, talajvízben, növényzetben és épületekben található szennyező anyagok eltávolítását, ellenőrzését, csökkentését vagy terjedésének megakadályozását célzó tevékenység, amelyet annak érdekében hajtanak végre, hogy a rossz környezeti állapotban lévő terület – figyelembe véve a jelenlegi és a jóváhagyott jövőbeni hasznosítást – ne jelentsen lényeges veszélyt az emberekre és a környezetre nézve;

b) rendezés: nem szennyezett földterületen, illetve kármentesített területen második ütemként végzett tevékenység, amelynek célja a terület és az épületek felkészítése a végső, rendeltetésszerű hasznosításra. A rendezés magában foglalhatja a régi épületek lebontását, tereprendezést, területparcellázást, alapvető infrastruktúra – pl. közművek és utak – építését, valamint egyes esetben építési munkákat is.

Strukturális intézkedések : A jelentésben a strukturális intézkedések az Európai Regionális Fejlesztési Alapból és a Kohéziós Alapból folyósított támogatásokat jelentik.

Szennyezett terület : Olyan terület, ahol emberi tevékenységek következtében létrejött veszélyes anyagok bizonyítottan olyan mértékben vannak jelen, hogy az lényeges veszélyt jelent az emberi egészségre vagy a környezetre. A veszély mértékét a földterület jelenlegi és engedélyezett jövőbeni hasznosításának figyelembevételével értékelik. A szennyezett területek leggyakoribb kategóriái az ipari és katonai barnamezős területek, a hulladéklerakók és a mezőgazdasági területek.

Zöldmező : Városban vagy vidéken található, mezőgazdasági vagy tájépítészeti célra használt, illetve használaton kívüli beépítetlen földterület.

ÖSSZEFOGLALÓ

I. Az elmúlt évtizedekben egyre nőtt a rendelkezésre álló használaton kívüli ipari és katonai területek (úgynevezett barnamezős területek) száma. Számuk a kisebb európai tagállamokban néhány száz, a gazdag ipari múlttal rendelkező nagyobb tagállamokban azonban néhány százezer is lehet. Számos barnamezős terület szennyezett. Az emberi egészség és a környezet védelme, valamint a városok terjeszkedésének visszafogása érdekében az EU strukturális intézkedésekkel támogatja a barnamezős területek rehabilitációját és újbóli hasznosítását.

II. Ellenőrzése során a Számvevőszék azt vizsgálta, hogy megvalósították-e a projektek céljait, megfelelő kritériumok alapján határozták-e meg az uniós támogatás célirányát, valamint hogy az eredmények megvalósítása a legalacsonyabb költséggel járt-e az uniós költségvetés számára. A Számvevőszék közvetlenül ellenőrizte 27 rehabilitációs projekt teljesítményét, és áttekintette a tagállamoknak a barnamezős területek rehabilitációjára vonatkozó eszközeit, amelyek egyúttal a konkrét társfinanszírozott beavatkozások keretéül is szolgáltak.

III. A Számvevőszék a következőket állapította meg:

a) A kármentesítési munkák eredményeit nem mindig tanúsítják megfelelően, és nagy eltérések mutatkoznak a tagállami talajszennyezettségi határértékek terén. A legtöbb projekt tárgyi eredmények tekintetében ugyan elérte a kitűzött célokat, ám számos esetben a rendezett földterület, illetve az épületek tervezett jövőbeni rendeltetésszerű használata nem valósult meg, és a munkahelyteremtésre gyakorolt hatás is a vártnál kisebb volt. A szerény eredmények leginkább két fő tényezőnek tudhatók be: egyrészt a gazdasági visszaesésnek, másrészt az ingatlanfejlesztést alátámasztó megfelelő piacelemzés hiányának, illetve figyelmen kívül hagyásának. Minden projekt rendelkezett néhány, a hosszabb távú fenntarthatósághoz hozzájáruló főbb jellemzővel, de csak kétharmaduk képezte egy integrált fejlesztési terv részét.

b) A barnamezős politikát minden tagállamban főleg helyi tervezési eszközök útján hajtják végre, amelyek néhány bevált gyakorlatot alkalmaznak – ilyen pl. a barnamezős területek rehabilitációjának a zöldmezős fejlesztésekkel szembeni előnyben részesítése –, míg a barnamezős területek ideiglenes hasznosítására ritkán kerül sor. A prioritások meghatározását a teljes körű és megfelelő – a szennyezett területekre is kiterjedő – barnamezős állomány-nyilvántartások hiánya is nehezíti. A strukturális alapokkal kapcsolatos szabályozás nem ír elő integrált fejlesztési terveket, és a barnamezős területek rehabilitációjának a zöldmezős beruházásokkal szembeni előnyben részesítése sem kap kellő támogatást.

c) A tagállami, illetve az uniós költségvetést kevésbé terhelő módon is el lehetett volna érni eredményeket: kilenc projekt esetében nem került sor a támogatást igazoló bevételértékelésre, ahol pedig történt ilyen értékelés, az esetek felében hiányosságok mutatkoztak. Mivel a "szennyező fizet" elvet nem alkalmazták teljes mértékben, és figyelmen kívül hagytak az állami támogatásokra vonatkozó bizonyos szabályokat, tagállami, illetve uniós alapokból fedezték a környezeti kármentesítés költségeinek egy részét is. Amennyiben a projektek a vártnál több bevételt termelnek, a strukturális alapokra vonatkozó rendeletek előírásai és a rehabilitációs projektekre vonatkozó támogatási határozatok idevágó szakaszai nem adnak kellő lehetőséget a köztámogatás visszafizettetésére.

IV. A Számvevőszék javaslatai a következők:

a) A tagállamok kérjék fel a projektgazdákat piacelemzés elvégzésére és arra, hogy vegyék számba a barnamezős területek lehetséges jövőbeni hasznosítására vonatkozó lehetőségeket. Követeljék meg, hogy a barnamezős rehabilitációs projektek egy integrált fejlesztési terv részét képezzék, és hogy a kármentesítés eredményeit illetékes hatóság vagy akkreditált szerv igazolja.

b) A tagállamok vegyék fontolóra egyértelmű célokat tartalmazó barnamező-rehabilitációs stratégiák elkészítését; ha nem feltétlenül szükséges, ne végezzenek zöldmezős beruházásokat, ha mégis, akkor pedig írják elő kompenzációs intézkedések alkalmazását; fontolják meg, hogyan kezelhetnék azokat a magántulajdonban levő problémás területeket, amelyek tulajdonosai nem teszik meg a megfelelő intézkedéseket; vegyék továbbá fontolóra a rehabilitált területek ideiglenes zöldmezős céllal történő gyakoribb használatát, valamint a beavatkozások rangsorolását lehetővé tevő, kellően szabványosított információkat tartalmazó adatbázis létrehozását a barnamezős és szennyezett területekről.

c) A tagállamok minden projekt esetében alaposan mérjék fel a finanszírozási hiányt. A "szennyező fizet" alapelv alkalmazását szabják az uniós támogatások feltételéül, valamint a Bizottsággal együtt elfogadott állami támogatási rendszerek minden rendelkezését alkalmazzák. Minden, rehabilitációs projektre vonatkozó támogatási határozat tartalmazzon visszatéríttetési rendelkezést, amely lehetővé teszi a projektek pénzügyi teljesítményének hosszabb időtartam (például 15 év) során történő újraértékelését az eközben felmerülő fejlemények fényében, és amennyiben a projektek a vártnál nagyobb bevételt termeltek, tegyék lehetővé a támogatás részben vagy egészben történő visszafizettetését. A Bizottság kövesse nyomon az említett visszafizettetési rendelkezések alkalmazását.

d) A Bizottság a tagállamokkal együttműködve, tudományos bizonyítékok és a bevált gyakorlat alapján tegyen javaslatot a szennyezett területek és az általuk jelentett környezeti és egészségügyi kockázatok meghatározására szolgáló uniós szabványokra, valamint a helyszín végleges hasznosítását is figyelembe vevő, területspecifikus kármentesítési szabványok meghatározására szolgáló módszerekre. Mozdítsa elő továbbá egy integrált fejlesztési megközelítés alkalmazását annak előírásával, hogy a társfinanszírozott rehabilitációs projekteknek integrált fejlesztési terv részét kell képezniük.

e) A Bizottság és a tagállamok támogassák a barnamezős területek rehabilitációjával kapcsolatos bevált gyakorlat alkalmazását, és részesítsék előnyben a barnamezős rehabilitációt a zöldmezős beruházásokkal szemben.

+++++ TIFF +++++

BEVEZETÉS

BARNAMEZŐS TERÜLETEK AZ EURÓPAI UNIÓBAN

1. Az elmúlt évtizedekben egyre nőtt a rendelkezésre álló használaton kívüli ipari és katonai területek (úgynevezett barnamezős területek) száma. Ezek száma a kicsi, kevésbé iparosodott európai tagállamokban néhány száz, míg a gazdag ipari múlttal rendelkező nagyobb tagállamokban akár néhány százezer is lehet [1]. Ezek a területek gyakran olyan régiókban, illetve városi területeken találhatók, amelyekre gazdasági és szociális visszaesés jellemző. Az ipari és katonai barnamezős területek rehabilitációja jelentős környezeti, gazdasági és társadalmi következményekkel jár.

+++++ TIFF +++++

2. Számos barnamezős terület szennyezett, és ennek az örökségnek a felszámolásához még évtizedekig összehangolt erőfeszítésekre lesz szükség. Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA) becslése szerint a szennyezett területek száma 250 000, míg azon potenciálisan szennyezett területek száma, ahol a kármentesítési igény megállapításához tényfeltárás szükséges, 3 millió. Az esetek mintegy 70%-ában a szennyezést katonai vagy ipari hasznosítás okozta [2].

3. Rehabilitálást követően a barnamezős területek gazdasági tevékenység végzésére alkalmas területté, közterületté vagy tartalék földterületté válhatnak. Gazdasági tevékenység esetén a rendezés jelentheti épületek építését vagy a befektetők számára történő értékesítésre előkészítő parcellázást. Ezt végezheti magán vagy állami projektgazda. Munkahelyteremtéssel csak gazdasági tevékenység esetében lehet számolni (lásd: 1. ábra).

AZ IPARI ÉS KATONAI BARNAMEZŐS TERÜLETEK REHABILITÁCIÓJÁT CÉLZÓ UNIÓS INTÉZKEDÉSEK

4. Rehabilitációval a tagállamokban a környezetvédelmi politika és a területfejlesztés vetületeként foglalkoznak.

1. ÁBRA

IPARI ÉS KATONAI TERÜLETEK REHABILITÁCIÓJA ÉS A LEHETSÉGES EREDMÉNYEK

+++++ TIFF +++++

Forrás: Európai Számvevőszék.

5. Az uniós környezetvédelmi irányelvek különösen akkor relevánsak, ha egy adott területen szennyezés jelent problémát. Ezek az irányelvek elsősorban a szennyezés megelőzésére [3], valamint a felszíni vizek és a talajvizek kezelésére és ellenőrzésére irányulnak [4].

6. A kohéziós politika előmozdítja az integrált fejlesztési megközelítést, valamint azt, hogy a zöldmezős fejlesztésekkel szemben a barnamezős területek rehabilitációja kapjon prioritást [5].

+++++ TIFF +++++

3. fénykép. Új szerkezetépítési munkák egy korábbi erőmű helyén (Łódź, Lengyelország)

A BARNAMEZŐS TERÜLETEK REHABILITÁCIÓJÁT TÁRSFINANSZÍROZÓ UNIÓS STRUKTURÁLIS INTÉZKEDÉSEK

7. A tagállamok támogatásra jogosult régióiban megvalósított barnamezős rehabilitációt az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) és a Kohéziós Alap támogathatja. A jelentés a továbbiakban mindkét alapra strukturális intézkedésként hivatkozik. A támogatás egy adott projekt elszámolható költségeinek 85%-áig terjedhet [6].

8. Az ellenőrzés által érintett két időtartamban a barnamezős területek rehabilitációjára elkülönített teljes támogatási összeget a főbb érintett tagállamokkal együtt az 1. táblázat mutatja be. Tagállamonkénti teljes áttekintés az I. mellékletben található.

9. A társfinanszírozott projektek különböző rehabilitációs tevékenységekre vonatkoznak:

instabil és szennyezett földterületek kármentesítése (lásd: 2. és 9. fénykép),

földterületek rendezése [7] (lásd: 7. fénykép),

illetve a szennyezett barnamezős területek kármentesítési és rendezési intézkedéseket egyaránt magában foglaló teljes rehabilitációja (lásd: 1., 3., 4., 5., 6., 8. és 10. fénykép).

1. TÁBLÁZAT

A BARNAMEZŐS TERÜLETEK REHABILITÁCIÓJÁRA ELKÜLÖNÍTETT TÁMOGATÁSI ÖSSZEGEK ÉS A FŐBB ÉRINTETT TAGÁLLAMOK

Forrás: Az Európai Számvevőszék, az Európai Bizottság által gyűjtött adatok alapján.

| 2000–2006 | 2007–2013 |

Támogatás összege | 2,3 milliárd EUR | 3,4 milliárd EUR |

Főbb kedvezményezettek | Németország, Egyesült Királyság, Franciaország | Magyarország, Cseh Köztársaság, Németország, Románia, Olaszország, Lengyelország |

10. A társfinanszírozott projektek a megosztott irányítással végrehajtott operatív programok részét képezik, ahol az uniós költségvetés végrehajtásáért a végső felelősséget a Bizottság viseli [8]. Ez elsősorban a következőket jelenti:

a) a Bizottság megtárgyalja és jóváhagyja a tagállamok által javasolt programokat és elosztja az erőforrásokat;

b) a programokat a tagállamok/régiók irányítják, és hajtják végre, azaz ők választják ki, ellenőrzik és értékelik a projekteket;

c) a Bizottság részt vesz a programok felügyeletében, leköti és kifizeti a jóváhagyott kiadásokat, valamint ellenőrzi a kontrollrendszereket.

11. A 2000–2006-os programozási időszak során a Bizottság a Kohéziós Alap alá tartozó minden projektre és az ERFA nagyprojektjeire (ilyennek az 50 millió eurót meghaladó összköltségű projektek minősülnek) vonatkozóan egyedi jóváhagyási eljárást alkalmazott. A 2007–2013-as programozási időszakban csak az 50 millió eurónál magasabb költségű projekteket kell jóváhagynia a Bizottságnak [9].

12. Az ipari és katonai területek rehabilitációjában két bizottsági főigazgatóság játszik jelentős szerepet:

a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság felelős az uniós költségvetés végrehajtásáért a regionális politika területén, ahonnan az ipari és katonai területek rehabilitációját is társfinanszírozzák;

a Környezetvédelmi Főigazgatóság felelős az uniós környezetvédelmi politikáért. Feladata a vonatkozó irányelvekben szereplő célok megvalósulásának és elérésének felügyelete, továbbá a Regionális és Várospolitikai Főigazgatósággal történő konzultáció az operatívprogram-javaslatok és a nagyprojektek minőségével kapcsolatban [10].

AZ ELLENŐRZÉS HATÓKÖRE ÉS CÉLJAI

13. A számvevőszéki ellenőrzés fő célja annak értékelése volt, hogy az uniós strukturális intézkedések sikeresen támogatták-e az ipari és katonai barnamezős területek rehabilitációját.

14. A Számvevőszék a következőket vizsgálta:

az Európai Unió által társfinanszírozott rehabilitációs projektek elérték-e céljaikat;

megfelelő kritériumok alapján határozták-e meg az ipari és katonai területek rehabilitációjára szánt uniós támogatások célirányát;

az eredmények megvalósítása a legalacsonyabb költséggel járt-e az uniós költségvetés számára.

15. Az ellenőrzés 2011 márciusától decemberig tartott a Bizottságnál, valamint abban az öt tagállamban, amelyeknél a 2000–2006-os és 2007–2013-as programozási időszakban a projektfinanszírozás terén a legnagyobb kiadási tételek merültek fel, azaz Németországban, az Egyesült Királyságban, Magyarországon, Lengyelországban és a Cseh Köztársaságban.

16. A vizsgált minta az ERFA, illetve a Kohéziós Alap által támogatott 27 projektből állt, amelyeket az EU összesen 231 millió EUR értékben társfinanszírozott (lásd: II. melléklet):

a 27 projekt közül négy csak kármentesítésre, hat csak rendezésre vonatkozott, míg 17 mind kármentesítési, mind rendezési intézkedést tartalmazott;

a 27 projekt közül 23 esetében szerepelt a célok között munkahelyteremtés;

a minta a 2000–2006-os időszakból csak már befejezett projekteket tartalmazott (22 projekt), míg a 2007–2013-as időszak esetében folyamatban levő projektek is szerepeltek a mintában (öt projekt) [11];

a mintában levő projektek közül 22 ERFA-projektet a tagállami irányító hatóságok hagytak jóvá, míg a másik ötöt (négy ERFA-nagyprojektet és egy Kohéziós Alapból támogatott projektet) a Bizottság is jóváhagyott.

+++++ TIFF +++++

4. fénykép. Utak és közművek építése egy korábbi szénbánya meddőhányóinak helyszínén (Jaworzno, Lengyelország)

17. A projektekre vonatkozó dokumentációt a Bizottságnál, az érintett operatív programok irányító hatóságainál, valamint a kedvezményezetteknél tekintettük át. Az ellenőrök megbeszéléseket folytattak a Bizottság, valamint a területfejlesztésért felelős regionális és helyi hatóságok képviselőivel, továbbá a kiválasztott kármentesítési és rendezési projektek tervezéséért és végrehajtásáért felelős állami és magánvállalatokkal.

ÉSZREVÉTELEK

ELÉRTÉK-E CÉLJAIKAT AZ EU ÁLTAL TÁRSFINANSZÍROZOTT REHABILITÁCIÓS PROJEKTEK?

18. A rehabilitáció eredményét a fizikai tényezők megvalósulását tükröző outputmutatók, valamint a projekt által kezelendő igények kielégítését tükröző eredménymutatók segítségével lehet mérni [12].

19. Az általánosan elfogadott megközelítés szerint számos bevált gyakorlat [13] van pozitív hatással a rehabilitált terület és az eredmények hosszú távú fenntarthatóságára, beleértve a következőket:

a kármentesítési munkák igazolása egy illetékes hatóság vagy akkreditált testület által;

az érintett régió területrendezési szabályainak betartása;

a terület gazdasági-társadalmi hátterének megfelelő üzleti ágazatokat, valamint kis- és középvállalkozásokat (kkv-k) célzó integrált fejlesztési terv, amely figyelembe veszi az adott szakterületekhez kapcsolódó ismereteket, a rendelkezésre álló szakértelmet, a helyi kutatási és felsőoktatási intézményekkel fenntartott kapcsolatokat; ezeknek a terveknek lakóépületekre, közlekedésre és szabadidős tevékenységekre vonatkozó fejlesztéseket is magukban kell foglalniuk a terület vonzerejének növelése és a helyi lakosság számára történő munkahelyteremtés érdekében;

a terület megfelelő infrastrukturális ellátottsága (utak, tömegközlekedés, villamosenergia- és vízellátás, csatornázás és szemétszállítás, szélessávú internetkapcsolat stb.).

20. Azok a rehabilitációs intézkedések, amelyek teljesítéséért a projektgazda vállalt kötelezettséget, endogénnek nevezhetők, mivel ezekre a tényezőkre a projektgazdának elvileg közvetlen ráhatása van. Ezenkívül azonban számos más tényező – pl. az általános gazdasági helyzet [14] – is lényegesen befolyásolja az eredmények elérését. Ezekre az ún. exogén tényezőkre a projektgazdának nincsen feltétlenül közvetlen ráhatása.

21. A mintában található projektek esetében a Számvevőszék a következőket vizsgálta:

a) tanúsította-e az elvégzett kármentesítést illetékes hatóság, amennyiben ilyen munkálatokra volt szükség;

b) elérték-e céljaikat a projektek, különösen a munkahelyteremtés terén, amennyiben ez a célok között szerepelt;

c) olyan bevált gyakorlatokat alkalmaztak-e a projektek során, amelyek hozzájárultak az eredmények fenntarthatóságához.

+++++ TIFF +++++

5. fénykép. Városi park egy korábbi akkumulátorgyár helyén, a kármentesítési és parképítési munkák elvégzése után (Marcali, Magyarország)

A KÁRMENTESÍTÉS EREDMÉNYEIT NEM MINDEN ESETBEN TANÚSÍTJÁK MEGFELELŐEN

22. A környezeti és egészségügyi kockázatok kiküszöbölése végett rendkívül fontos – különösen a potenciális befektetők számára –, hogy a kármentesítés és a földterület stabilizációja terén elért eredmények tanúsítva legyenek. Ez követendő gyakorlat a rehabilitált terület fenntarthatóságának szempontjából is.

23. A 21 ellenőrzött – valamilyen szintű kármentesítést is tartalmazó – projekt közül a számvevőszéki vizsgálat időpontjában 17 esetben már befejeződtek a munkálatok:

a lezárt projektek közül kilenc esetében a munkálatokat az érintett régió környezetvédelmi vagy bányafelügyeleti hatósága felügyelte, illetve tanúsította;

a másik nyolc projekt esetében azonban nem került sor hatóság általi felügyeletre vagy tanúsításra.

24. A szennyezett területek azonosítását, a kármentesítési célok meghatározását és a monitoringot tagállami szinten irányítják. Nagy eltérések mutatkoznak a tagállami talajszennyezettségi kimutatási határértékek terén [15], különösen a figyelemmel kísért szennyezőanyagok számát és szintjét illetően. Nincs uniós szintű előírás annak meghatározására, hogy egy adott helyszín lényeges kockázatot jelent-e az emberi egészségre, a talajra vagy a vízre. A felkeresett tagállamok saját módszereikkel határozzák meg az elérendő kármentesítési értékeket, és erre vonatkozóan nincs uniós szinten szabványosított módszertan. Nincsenek uniós szintű eljárások a kármentesítési munkák megfelelő végrehajtásának ellenőrzésére sem.

25. A talajvédelem kereteinek meghatározásáról szóló irányelvre vonatkozó bizottsági javaslat [16] előírja a tagállamok számára a területükön található szennyezett területek azonosítását, a terület szennyezettségének megállapítására szolgáló módszer bevezetését, valamint a szennyezett területek kármentesítésének biztosítását [17]. A javaslatot a Tanács jelenleg még tárgyalja. A harmonizációtól több szakértő is előnyös hatásokat vár.

A LEGTÖBB PROJEKT A TÁRGYI EREDMÉNYEK TEKINTETÉBEN UGYAN ELÉRTE A KITŰZÖTT CÉLOKAT, ÁM SZÁMOS ESETBEN A RENDEZETT FÖLDTERÜLET, ILLETVE AZ ÉPÜLETEK TERVEZETT JÖVŐBENI RENDELTETÉSSZERŰ HASZNÁLATA MÉG NEM VALÓSULT MEG

26. Az ellenőrzés keretében vizsgált 27 projekt közül 22 fejeződött be. A 22 befejezett projekt közül:

18 teljes mértékben elérte céljait, a projektgazda elvégezte a bontást, a terület megtisztítását, a tereprendezést, az alapvető infrastruktúra kiépítését, valamint az épületek kivitelezését;

négy projekt esetében a várt végtermékek készültségi foka 90% és 100% közötti.

27. Azon 13 ellenőrzött projekt esetében, ahol a projektgazda 2011 közepéig potenciális befektetőknek történő értékesítésre szerette volna előkészíteni a parcellákat (lásd: 3. bekezdés), a parcellák ipari- és irodaépületekkel való átlagos beépítettsége csak 25%-os volt [18]. Az épületek kihasználtsága 89%-os volt.

28. Öt projekt esetében a projektgazdák használatra kész épületeket húztak fel. Ezen épületek esetében az átlagos kihasználtság 76%-os volt.

29. Azon ingatlanfejlesztések esetében, amelyeket tetszőleges felhasználók számára történő bérbeadásra alakítottak ki, a kihasználtsági arány kisebb volt, mint a konkrét végfelhasználókat célzó egyedi fejlesztések (pl. a rehabilitációs projekt elindítása előtt megtervezett ipari projektek vagy technológiai parkok) esetében. Az előbbi fejlesztések nagyobb mértékben függnek az általános gazdasági helyzettől és az állami források elérhetőségétől (lásd: 1. háttérmagyarázat és 6. fénykép).

+++++ TIFF +++++

1. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

OLYAN FEJLESZTÉS, AMELY AZ INGATLANOK TETSZŐLEGES FELHASZNÁLÓK SZÁMÁRA TÖRTÉNŐ BÉRBEADÁSÁT CÉLOZTA – PÉLDA

A korábbi ipari kikötőben (Barrow-in-Furness, Egyesült Királyság) végzett munkálatok egy 23 hektáros terület rehabilitációját foglalták magukban egy kkv-k számára létrehozott üzleti park kiépítése céljából. A munkák 2010-ben megszakadtak, mert a magán- vagy közszférabeli ipari vagy kereskedelmi végfelhasználóktól származó kötelezettségvállalások hiányában nem álltak rendelkezésre tagállami források a fejlesztés befejezéséhez. A számvevőszéki ellenőrzés időpontjában a területen még nem építettek épületeket.

30. Az, hogy az ellenőrzés keretében vizsgált projektekben viszonylag alacsony a rehabilitált barnamezős területeken történő építkezések aránya, számos tényezőnek tudható be. A 2008-ban kezdődött gazdasági visszaesésen kívül ezek a következők:

egyes rehabilitációs projekteket az új ipari- és irodafejlesztéseket megalapozó megfelelő piacelemzés nélkül hagytak jóvá (lásd: 2. háttérmagyarázat);

amennyiben végeztek is piacelemzést, nem fordítottak megfelelő figyelmet annak következtetéseire, különösen az ugyanazon a térségben levő különböző területek közötti verseny kockázatára, vagy arra, hogy a fejlesztések adott esetben nem állnak összhangban a helyi gazdasági-társadalmi körülményekkel (lásd: 3. háttérmagyarázat).

2. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

OLYAN REHABILITÁLT TERÜLETEK, AHOL NEM SIKERÜLT MEGVALÓSÍTANI A VÁRT INGATLANPIACI FORGALMAT – KÉT PÉLDA

Egy korábbi olajfinomító helyén (Braunsbedra, Németország) 2002-ben kezdődött rehabilitációs projekt keretében a rendezésen átesett területnek összesen 50%-át vásárolták meg befektetők, míg egy korábbi fémipari üzem (Halle, Németország) helyén 2003-ban indult projekt esetében ez az arány mindössze 11% volt. A kezdeti támogatási határozat meghozatalakor mindkét esetben előírták a projektgazdák számára annak bemutatását, hogy a rehabilitálandó terület jelentős részére vonatkozóan már kaptak befektetői megkeresést. Az irányító hatóság a projektgazda állításaira támaszkodott a megkeresésekkel kapcsolatban, az előfeltétel ellenőrzésére azonban nem határozott meg precíz kritériumokat.

3. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

OLYAN PROJEKTEK, AMELYEK ESETÉBEN NEM FORDÍTOTTAK MEGFELELŐ FIGYELMET A PIACELEMZÉS EREDMÉNYEIRE – KÉT PÉLDA

Egy korábbi fémipari üzem (Barnsley, Egyesült Királyság) helyén zajló projekt egy többszintes, 10750m2-es alapterületű irodaépület építését irányozta elő. A projektet jóváhagyták, pedig a piacelemzés figyelmeztetett rá, hogy a pályázatban szereplő épülettípusra kicsi a piaci kereslet. Az építkezés 2008 végére befejeződött, de az irodákra bajos volt bérlőket találni. 2010 augusztusában a projektgazda a helyi önkormányzatnak értékesítette az irodaépületet. 2011 márciusában a hatból mindössze két emeleten folyt tevékenység.

Egy korábbi acélműben (Dortmund, Németország) a munkálatok egy technológiai park és más infrastruktúrák kiépítésére irányultak. Az irányító hatóságnak és a Bizottságnak kezdeti értékelésre benyújtott projektdokumentumok olyan problémákra mutattak rá, mint pl. az egyetemtől való távolság, a város más üzleti célú ingatlanjaival várható verseny, valamint az informatikai és mikroszámítógépes rendszertechnológiákra való túlzott célirányosítás egy olyan időszakban, amikor mindkét ágazatot a növekedés lassulása sújtja. A parcellákat 2005 és 2008 között fokozatosan alakították ki és készítették elő az építési munkákhoz. Az irodaépületek felépítése és értékesítése azonban a tervezettnél lassabban haladt. 2011 közepéig a rendelkezésre álló területnek mindössze 22%-át értékesítették.

A GAZDASÁGI TEVÉKENYSÉGEK A VÁRTNÁL KEVESEBB MUNKAHELYET TEREMTETTEK

31. A 27 ellenőrzött projekt közül 23 tűzte ki célul a munkahelyteremtést, és 10 projekt esetében álltak rendelkezésre beszámolási adatok. A számvevőszéki ellenőrzés időpontjában a munkahelyteremtés üteme a vártnál kisebb volt, a következők miatt:

a kitűzött munkahelyteremtési célok teljes megvalósítását hosszabb távon tervezték,

az épületek felépítése késedelmet szenvedett (lásd: 20. és 27. bekezdés),

a területen kiépülő gazdasági tevékenységek munkaerőigénye a vártnál kisebbnek bizonyult.

MINDEN PROJEKT RENDELKEZETT NÉHÁNY, A FENNTARTHATÓSÁGRA POZITÍV HATÁST GYAKORLÓ FŐBB JELLEMZŐVEL

32. A Számvevőszék által megvizsgált összes barnamezős rehabilitációs projekt rendelkezett néhány olyan fő jellemzővel, amelyek az ilyen területek fenntarthatóságát és a hosszú távú eredményeket elősegítő bevált gyakorlatnak számítanak:

a területek fejlesztését a területrendezési dokumentumokban szereplő hasznosítási módnak megfelelően végezték, és azok megfelelő infrastrukturális ellátottsággal rendelkeznek közlekedés, csatornázás, valamint információs és kommunikációs technológia szempontjából;

egyes területek stratégiai elhelyezkedésűek és trimodális közlekedési hálózathoz kapcsolódnak (közút, vasút, hajó);

az új épületek teljesítik a környezetvédelmi előírásokat.

33. A 27 projekt közül 18 az önkormányzat vagy a gazdasági térség integrált fejlesztési tervének részét képezte. A Számvevőszék megállapította: az ellenőrzött projektek még azokban az esetekben is csak szerény hatást gyakoroltak a helyi közösségek foglalkoztatási és képzési lehetőségeire, amikor integrált megközelítést alkalmaztak. Ez annak tudható be, hogy számos ellenőrzésre kiválasztott projekt a csúcstechnológiás tevékenységek felé orientálódott és nem annyira a helyi közösségre, mint inkább a teljes városra vagy régióra kívánt hatást gyakorolni. Egyes tagállamokban a regionális hatóságok a helyi közösségekre gyakorolt szerény hatás tudatában terveket készítettek arra, hogy a helyi lakosság élvezhesse a rehabilitáció előnyeit, pl. parkok, kulturális és sportlétesítmények formájában, vagy úgy, hogy támogatást kapjon a kevésbé specializált munkakörökben történő foglalkoztatáshoz és vendéglátó-ipari tevékenységek beindításához.

34. A 4. háttérmagyarázat példákat mutat be a fenntarthatósági feltételek különösen jó alkalmazására.

AZ IPARI ÉS KATONAI TERÜLETEK REHABILITÁCIÓJÁRA SZÁNT UNIÓS TÁMOGATÁSOK CÉLIRÁNYÁNAK MEGHATÁROZÁSA MEGFELELŐ KRITÉRIUMOK ALAPJÁN TÖRTÉNT-E?

35. Az ipari és katonai területek eredményes rehabilitációjának kulcsa a tervezési alapelvekre épülő stratégia végrehajtása, valamint az intézkedések fontossági sorrendbe állításához figyelembe veendő környezeti, gazdasági és társadalmi problémák és veszélyforrások alapos ismerete. A fő tervezési alapelvek a következők [19]:

a barnamezős beruházások előnyben részesítése a zöldmezősökkel szemben,

a rehabilitált területek ideiglenes zöldmezős hasznosítása a végleges használatbavétel előtt avégett, hogy a barnamezős területeket ne olyan tevékenységek céljára rendezzék, amelyek nem bizonyulnak célszerűnek.

4. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A FENNTARTHATÓSÁGI FELTÉTELEK KÜLÖNÖSEN JÓ ALKALMAZÁSA – KÉT PÉLDA

A korábbi I. acélművet (Duisburg, Németország) kármentesítést és alapvető infrastruktúrával való ellátást követően trimodális logisztikai központtá fejlesztették. 2011 közepére már majdnem a teljes rendezett területen konténerkezelő és -tároló cégek tevékenykedtek. A hajózható folyó partján elhelyezkedő terület fejlesztése összhangban állt az elsőbbséget élvező üzleti klaszterrel (a logisztikai ágazat). A kikötő ezenkívül együttműködési és kutatási projektekben vesz részt egyetemekkel és kutatóintézetekkel a logisztika területén.

Egy korábbi acél- és fémmű helyén (Plzeň, Cseh Köztársaság) ERFA-támogatással ipari csarnokot építettek. A helyszínt egy konkrét klaszter (fémmegmunkálás) általi hasznosításra szánják, amelyhez a befogadó város jelentős előnyöket nyújt, és ezt további beruházások (az úthálózat és a vasúti kapcsolat fejlesztése) is kiegészítik. A helyszínen tevékenykedő vállalatok az intézmények egész hálózatával működnek szorosan együtt: kutatóintézet, műszaki főiskolák, középiskolák és egy gyermekek számára létrehozott tudományos központ tartoznak ide.

36. A Számvevőszék a következőket vizsgálta:

a tagállamok rendelkeznek-e barnamezős területek rehabilitációjára szolgáló, a bevált tervezési gyakorlaton alapuló nemzeti, regionális vagy helyi stratégiákkal és a barnamezős területek olyan nyilvántartásával, amely tartalmazza az ilyen területek problémáinak és veszélyforrásainak leírását;

az uniós alapok elősegítik-e az említett bevált gyakorlat alkalmazását.

MINDEN TAGÁLLAM RENDELKEZIK ELFOGADOTT ELVEKEN ALAPULÓ BARNAMEZŐ-REHABILITÁCIÓS POLITIKÁVAL…

37. A barnamezős politikát minden felkeresett tagállamban főként helyi tervezési eszközök révén valósítják meg, amelyek elősegítik az egyes alapelvek és bevált gyakorlatok alkalmazását.

38. Annak módszerei, hogy a barnamezős rehabilitáció prioritást kapjon a zöldmezős beruházásokkal szemben, a zöldmezős fejlesztési projektek megakadályozása vagy tiltása, valamint barnamezős földterületek ingatlanfejlesztési célból történő rendelkezésre bocsátása. Ehhez több eszköz áll rendelkezésre:

csak akkor lehet új területeket fejlesztésre kijelölni a földhasználati tervek módosításával, ha a már korábban fejlesztésen átesett földterületek nem használhatók fel, és bizonyított igény van ilyen új területekre;

felhatalmazzák a helyi hatóságokat a barnamezős területek kisajátítására;

minden egyes fejlesztéshez tervezési, illetve építési engedélyt írnak elő. Ezek az engedélyek határozzák meg a talajfeltárás és adott esetben a barnamezős területek kármentesítésének feltételeit.

39. A rehabilitált területek ideiglenes zöldmezős hasznosítása az ellenőrzés során felkeresett tagállamokban csak ritkán fordult elő. Ennek ellenére:

az Egyesült Királyság kormánya mérlegelte ezt az elképzelést a 2008. márciusi ajánlásaiban [20], amelyek szerint a barnamezős területek ideiglenes zöldmezős hasznosítását akkor kell ösztönözni, ha azok nem alkalmasak más jellegű fejlesztésre, és ha így enyhíthető az ilyen területek által okozott negatív gazdasági és vizuális hatás.

Németországban a BBSR [21] véleménye szerint a barnamezős területeket – legalábbis ideiglenes jelleggel – inkább rekreációs/természetvédelmi, mintsem gazdasági hasznosítás céljából kellene rehabilitálni; a BBSR által elvégzett időszakos felmérések alapján annak ellenére, hogy jelentős alapterületű barnamezős földterületet rehabilitálnak, az ilyen területek száma egyre nő, mivel a használatból kikerülő területek száma és nagysága meghaladja a rehabilitált területekét [22].

40. A barnamezős helyszínek rehabilitációját valamennyi felkeresett tagállamban gyakran több akadály is nehezíti. Ilyenek a következők:

a barnamezős területek kármentesítéséért, illetve rehabilitációjáért felelős közigazgatási szervek pénzügyi forráshiánya;

nincsenek elégséges információn, pl. a meglévő barnamezős területek nyilvántartásain alapuló regionális stratégiák, sem a nemzeti és uniós forrásokat a kiemelt prioritású területekre összpontosító rendszerek;

nehézségekbe ütközik a földterületek tulajdonjogának és a kármentesítési felelősségnek a megállapítása;

ahol a barnamezős területek magántulajdonban vannak, nem feltétlenül esik egybe a helyszínek rehabilitációjával kapcsolatos magán- és közérdek.

41. Az öt felkeresett tagállam közül csak az Egyesült Királyságban (Angliában) számszerűsítették, hogy mennyi barnamezős terület rehabilitálása a cél. 2000 óta a tervezési szabályok meghatároznak általános célokat a barnamezős területek újrahasznosítására (az összes barnamezős földterület 17%-ának újrahasznosítása 2010-ig), illetve konkrét célokat a házépítésre vonatkozóan (2008-ig az új lakóépületek 60%-át barnamezős területre kell építeni), a barnamezős területek ipari/üzleti fejlesztési célú újrahasznosítására azonban nem határoztak meg célokat. A kitűzött célokat nagyrészt elérték [23].

42. Németországban a területrendezési és környezetvédelmi szabályok nem határoznak meg konkrétan a barnamezős területek rehabilitációjára vonatkozó célokat, a 2002-ben elfogadott szövetségi fenntarthatósági stratégia azonban a céljai között szerepelteti az 1993–1996 közötti időszakra jellemző napi 129 hektáros zöldmezősterület-hasznosításnak a napi 30 hektárra való csökkentését 2020-ig. A legfrissebb statisztikák [24] azt mutatják, hogy a németországi földterület-hasznosítás 2006 óta meredeken csökkent. A 2007–2010 közötti időszakban az átlagos érték napi 87 hektár volt.

…DE NEHEZÍTI A PRIORITÁSOK MEGHATÁROZÁSÁT A TELJES KÖRŰ ÉS MEGFELELŐ – A SZENNYEZETT TERÜLETEKRE IS KITERJEDŐ – BARNAMEZŐS TERÜLET-NYILVÁNTARTÁSOK HIÁNYA

43. A felkeresett tagállamokban több intézkedést is hoztak a barnamezős területek helyi, regionális és országos szintű nyilvántartásainak összeállítására. Ezek a nyilvántartások ugyan nyújtanak némi ismeretet a barnamezős területekkel kapcsolatos helyzetről, ugyanakkor hiányosak, egymással nem összevethetők, és ahhoz nem tartalmaznak kellő információt, hogy annak alapján az állami beavatkozások szempontjából prioritásokat lehetne felállítani az egyes helyszínek között (lásd: 5. háttérmagyarázat).

5. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A FELKERESETT TAGÁLLAMOK ÁLTAL A BARNAMEZŐS TERÜLET-NYILVÁNTARTÁSOK ÖSSZEÁLLÍTÁSA ÉRDEKÉBEN TETT INTÉZKEDÉSEK – KÉT PÉLDA

A Cseh Köztársaságban egy 2005 és 2007 között végzett felmérés alapján készítették el az országos barnamezősterület-nyilvántartást, amely összesen 10326 hektárnyi területen 2355 barnamezős helyszínt mutatott ki [25]. A nyilvántartás azonban csak olyan területekről közöl adatokat, amelyek esetében a tulajdonos hozzájárult a nyilvánosságra hozatalhoz, prágai helyszíneket pedig egyáltalán nem tartalmaz. Egy másik adatbázis valamennyi régióból számba vesz barnamezős területeket, de csak a többségben önkormányzati tulajdonúakat (375 helyszín).

Lengyelországban nincs országos nyilvántartás a barnamezős területekről. Helyi és regionális szinten elérhetők bizonyos adatok, de azok egységes adatgyűjtési és -bemutatási módszertan híján nem vethetők össze egymással. 2005-ben három régió belekezdett a barnamezős területek kísérleti feltérképezésébe, ám az országos barnamezősterület-nyilvántartás kidolgozásával már ebben a korai szakaszban leálltak.

44. Mind az öt felkeresett tagállamban végeznek információgyűjtést a szennyezett és potenciálisan szennyezett területekkel kapcsolatosan. A nyilvántartások azonban szinte soha nem ölelik fel az összes érintett területet, és csak a Cseh Köztársaság és Magyarország esetében állnak rendelkezésre a prioritások meghatározásához szükséges információk (lásd: 6. háttérmagyarázat).

TÖBBET LEHETNE TENNI A REHABILITÁCIÓVAL KAPCSOLATOS BEVÁLT GYAKORLAT ALKALMAZÁSÁNAK ÖSZTÖNZÉSÉÉRT

45. Bár a strukturális alapokról szóló rendeletek nem tartalmaznak olyan konkrét szabályokat, amelyek ösztönöznék a barnamezős rehabilitációhoz kapcsolódó bevált gyakorlatok alkalmazását, a Számvevőszék megállapította, hogy a tagállamok tettek bizonyos kezdeményezéseket:

két tagállam esetében a barnamezős rehabilitációs projektek a zöldmezős beruházásokhoz képest kedvezőbb elbírálásban részesülnek a támogatások odaítélési folyamatában;

a lengyelországi operatív program esetében az uniós támogatás előfeltételeként integrált területfejlesztési tervet írnak elő;

Magyarországon külön kiválasztási kritérium, hogy a projektek miként tervezik enyhíteni a hátrányos társadalmi és gazdasági helyzetet [26].

6. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A SZENNYEZETT VAGY POTENCIÁLISAN SZENNYEZETT TERÜLETEKET TARTALMAZÓ TAGÁLLAMI NYILVÁNTARTÁSOK – NÉHÁNY PÉLDA

Angliában és Walesben a környezetvédelmi hatóság csak a különösen nagy kockázatú területekről vezet nyilvántartást (2011 közepén 33 helyszín tartozott ide). A nyilvántartást 2007. március 31-e ta nem frissítették. A többi szennyezett terület nyilvántartását a helyi hatóságok végzik.

A Cseh Köztársaságban a szennyezett és potenciálisan szennyezett területeket tartalmazó országos SEKM [27] adatbázis korábbi ipari-, katonai- és bányaterületeket, továbbá szemétlerakókat stb. tartalmaz. Minden területhez prioritást rendelnek: a legsürgősebb kategóriába azok a területek tartoznak, amelyeknél azonnali kármentesítésre van szükség (130 helyszín). Jelenleg zajlik a szennyezett területek új adatbázisának kidolgozása, a különböző forrásokból származó adatok egységesítésének és a meglévő országos szintű adatbázis aktualizálásának céljával.

Magyarországon 1996 óta van érvényben a szennyezett területekre vonatkozó kármentesítési terv. Ennek fő célja a szennyezett területek azonosítása és a kármentesítés elvégzése annak érdekében, hogy megelőzzék a szennyezés talajvízbe jutását. A terv végrehajtását a vízminőségre potenciális veszélyt jelentő szennyezett területeket tartalmazó nyilvántartás segíti. Minden területet több környezeti és egészségügyi kockázati kritérium szerint rangsorolnak.

AZ EREDMÉNYEK MEGVALÓSÍTÁSA A LEGALACSONYABB KÖLTSÉGGEL JÁRT-E AZ UNIÓS KÖLTSÉGVETÉS SZÁMÁRA?

46. A barnamezős területek rehabilitációja profitszerzési lehetőséget kínál, ezért azok végrehajtása magánbefektetők számára is kifizetődő. Amennyiben a projektek csak elenyésző mértékben nyereségesek, a kockázatokat és a költségeket meg kell osztani a közszféra és magánszféra között, és előfordulhat, hogy teljes mértékben közforrásból kell fedezni a beruházásokat, ha olyan súlyos akadályok merülnek fel, mint pl. a jelentős szennyeződés, a rossz elhelyezkedés vagy a pangó ingatlanpiac. Annak mérlegelésekor, hogy a rehabilitációs projekteket milyen mértékben kell közforrásból támogatni, a közfinanszírozást mindenképp a projekt végrehajtásához szükséges legalacsonyabb mértékre kell leszorítani: a közfinanszírozás ne haladja meg a beruházás költsége és a várhatóan termelt bevételek közötti finanszírozási hiány mértékét [28].

47. Annak megállapításához, hogy a vizsgált 27 rehabilitációs projekt alacsonyabb – különösen az uniós költségvetés szempontjából alacsonyabb – költség mellett is megvalósítható lett volna-e, a Számvevőszék megvizsgálta, hogy:

az uniós hozzájárulással együtt számított állami támogatás mértéke a finanszírozási hiány módszere szempontjából megfelelő volt-e, és hogy a finanszírozási hiányt megfelelően mérték-e fel;

a finanszírozási hiány meghatározása során az ingatlannak a projekt költségei között szereplő értéke tükrözi-e a "szennyező fizet" elvet, amely szerint a szennyezőnek kell viselnie a szennyezett területek kármentesítési költségeit;

betartották-e az állami támogatásokkal kapcsolatos, a verseny torzulásának megelőzésére szolgáló hatályos szabályokat;

a támogatási határozat tartalmazott-e arra az esetre vonatkozó visszafizettetési mechanizmust, ha a projekt a támogatás jóváhagyásának időpontjában a vártnál nagyobb bevételt termel.

NEM MINDEN ESETBEN VIZSGÁLTÁK, HOGY SZÜKSÉG VAN-E ÁLLAMI TÁMOGATÁSRA ÉS UNIÓS FORRÁSOKRA, TOVÁBBÁ…

48. Az ellenőrzés során vizsgált 27 projekt közül:

15 projekt esetében a kedvezményezett a Bizottság vagy az irányító hatóság kérésére végezte el a finanszírozási hiány elemzését.

12 projekt esetében nem vizsgálták a finanszírozási hiányt. Három projekt esetében méltányolható, hogy nem végeztek ilyen elemzést, hiszen nem számítottak bevételre, mivel vagy csak kármentesítéssel foglalkoztak, vagy pedig parkokat és tartalék földterületeket hoztak létre. Ezekben az esetekben a finanszírozási hiány 100%-osnak tekinthető. A fennmaradó kilenc projekt esetében azonban annak ellenére sem végezték el a finanszírozási hiány vizsgálatát, hogy a projektek a rendezett parcellák és épületek értékesítéséből vagy bérbeadásából bevételt fognak termelni (lásd: 7. háttérmagyarázat). Amennyiben az említett kilenc esetben elvégezték volna a finanszírozási hiány elemzését, a támogatás – beleértve az uniós források összegét is – alacsonyabb lett volna.

…AZ ELVÉGZETT FINANSZÍROZÁSIHIÁNY-ELEMZÉSEK TERÉN HIÁNYOSSÁGOK MUTATKOZNAK

49. Amennyiben el is végezték a finanszírozási hiány elemzését, a következő hiányosságokra derült fény:

három olyan esetben, amikor az adott társfinanszírozott projekt egy nagyobb barnamezős terület egy részét érintette, annak ellenére, hogy a strukturális intézkedésekből társfinanszírozták a teljes terület alapvető infrastruktúrájának kiépítését – vagy ugyanannak (2000–2006), vagy a korábbi (1994–1999) programozási időszaknak egy másik projektjéből –, a finanszírozási hiány elemzésekor nem vették figyelembe az ingatlanfejlesztő számára a terület egészéből származó jövedelmet (lásd: 8. háttérmagyarázat);

öt olyan esetben, amikor a telekárat beleszámították a bejelentett költségek körébe [29], vagy nem történt meg a földterület piaci értékének független értékbecslése, vagy nem lehetett megállapítani, hogy a vételár vagy a piaci ár volt-e az alacsonyabb (lásd: 9. háttérmagyarázat).

7. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

TELJES MÉRTÉKBEN KÖZFINANSZÍROZOTT, VALÓSZÍNŰSÍTHETŐEN JÖVEDELEMTERMELŐ PROJEKTEK, AMELYEK ESETÉBEN NEM VÉGEZTÉK EL A FINANSZÍROZÁSI HIÁNY ELEMZÉSÉT – KÉT PÉLDA

Egy állami tartalék földterületen (Halton, Egyesült Királyság) az önkormányzat piaci feltételek mellett üzemeltetendő, jövedelemtermelő raktárépületet szándékozott építeni. A rendezés költségeit (földvásárlás és tereprendezés) teljes mértékben közforrásból biztosították, ebből 29%-ot ERFA-társfinanszírozás révén. Ennek ellenére nem végeztek a jövőbeni bevételeket is figyelembe vevő finanszírozásihiány-elemzést.

Egy korábban tervezett, de meg nem valósult atomerőmű (Arneburg, Németország) területének rendezése (lásd: 7. fénykép) valószínűsíthetően bevételt fog termelni a magántulajdonosnak, mivel a helyszínen trimodális közlekedési infrastruktúra áll rendelkezésre, és ezáltal nagy vonzerővel bír bizonyos iparágak számára. Ennek ellenére nem végezték el a projekthez kapcsolódó finanszírozási hiány elemzését.

8. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A FINANSZÍROZÁSI HIÁNY ELEMZÉSE A TERÜLETNEK CSAK EGY RÉSZÉT ÉRINTETTE – PÉLDA

Egy korábbi szénbánya/kokszolóüzem (Sheffield, Egyesült Királyság) területének rendezését több ütemben végzik. A terület rendezésének második üteme (több ipari és irodaépület felépítése) a 2000–2006-os időszakban ERFA-támogatásban részesült. Az ERFA-támogatás alapjául szolgáló finanszírozásihiány-elemzés csak a második ütem költségeire és bevételeire korlátozódott, a terület más részein keletkező jövedelmek egészét azonban nem vette figyelembe.

9. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A FÖLDTERÜLETNEK A PROJEKTRE TERHELT BEKERÜLÉSI KÖLTSÉGÉT NEM TÁMASZTOTTA ALÁ FÜGGETLEN ÉRTÉKBECSLÉS – KÉT PÉLDA

Egy korábbi külszíni fejtésű bánya (Rotherham, Egyesült Királyság) helyén a fejlesztést köz-magán partnerség keretében hajtották végre, ahol a magánszférabeli partner egyetlen hozzájárulása a földterület volt. A telek 6,7 millió fontot kitevő értékét az ERFA-támogatáshoz kapcsolódó támogatható költségek között tüntették fel. Ez 3,4 millió fonttal magasabb volt, mint az okleveles ingatlanbecslő által meghatározott piaci érték.

A korábbi acélmű helyén (Dortmund, Németország) végzett projektnél a projektgazda által a földterületért fizetett árat beleszámították a projekt költségeibe. Az ERFA-társfinanszírozás odaítélésekor ezt az árat azonban nem hasonlították össze azzal a piaci értékkel, amelyet független ingatlanbecslőnek vagy más engedélyezett hivatalos testületnek kell megállapítania. Az önkormányzat mint a fejlesztési partnerek egyike csak később, 2006-ban készített azt megerősítő jelentést, hogy a vételár megfelelt a piaci értéknek. Az értékelésben azonban a négyzetméterenkénti piaci érték magasabb volt, mint az ugyanebben a térségben található parcellák hivatalos referenciaárai, és annak ellenére 82 ha területtel számoltak, hogy a helyszínen csak mintegy 40 ha területen terveztek épületeket felhúzni (a fennmaradó részre zöldterületet terveztek).

A HATÓSÁGOK ISMERIK A "SZENNYEZŐ FIZET" ELVET, DE A SZENNYEZŐ EGYETLEN ESETBEN SEM VISELTE A KÁRMENTESÍTÉS TELJES KÖLTSÉGÉT

50. Az EU-Szerződés [30] értelmében az Unió környezetvédelmi politikája arra az alapelvre épül, hogy a szennyezőnek kell fizetnie minden általa okozott környezetvédelmi kárért. A "szennyező fizet" elvet valamennyi felkeresett tagállamban már az 1990-es évek óta a környezetvédelmi jogszabályok egyik alapelveként alkalmazzák. Az elv értelmében a szennyezők, illetve a földtulajdonosok és a bérlők, akiknek kötelességük lett volna megelőzni a talajkárosodást a tulajdonukban álló területen, felelősek a keletkezett károkért. Ezért az állami támogatásokat csak akkor lehet a földterületek kármentesítésének társfinanszírozására felhasználni, ha már minden jogi lehetőséget kimerítettek a "szennyező fizet" elv érvényesítésére, így a közpénzek csak utolsó lehetőségként jöhetnek számításba.

51. Az uniós és egyéb állami támogatásokból finanszírozott kármentesítési munkák elsősorban olyan szennyezett területeket érintenek, amelyek Európa nehézipari és katonai örökségének részei. A legsúlyosabban szennyezett területeknél sok esetben nehézségekbe ütközik a "szennyező fizet" elv gyakorlati alkalmazása. Gyakran lehetetlen a szennyezést eredetileg okozó féltől megkövetelni a kármentesítés fedezését, mivel sok esetben a múltbeli szennyező már nem létezik, illetve az állami tulajdonban levő vállalat volt, vagy a területet speciális feltételekkel magántulajdonos részére értékesítették [31].

52. Az ellenőrzés során vizsgált, ERFA-támogatásban részesülő projektek mintájában 21 projekt foglalt magában valamilyen kármentesítési munkát. E projektek közül a szennyezésért eredetileg felelős fél egyetlen esetben sem fizette ki a kármentesítés teljes költségét:

tizenhárom, magáncégek által szennyezett terület esetén a "szennyező fizet" elvet csak részben alkalmazták;

hat, állami vállalat által szennyezett terület esetén az új tulajdonos vállalta, hogy állami támogatással elvégzi a terület kármentesítését;

két másik, állami vállalat által szennyezett terület esetében az állam teljes felelősséget vállalt a kármentesítésért.

53. Ha a szennyezett földterületet ingatlanfejlesztő részére értékesítik, a terület megfelelő minőségi állapotba hozásához szükséges munkálatokért cserébe gyakran engedményt adnak a vételárból. A fejlesztők azonban néha akkor is megpróbálnak további állami támogatást szerezni a ténylegesen elvégzett kármentesítési munkálatokhoz, ha részesültek ilyen árengedményben. Amennyiben az ingatlanfejlesztők a vételárból is kapnak kedvezményt és támogatásban is részesülnek a kármentesítési munkákhoz, fennáll a közforrásokból történő kettős finanszírozás kockázata. A hatóságoknak ügyelniük kell erre az esetleges kockázatra.

54. Mindezek miatt az eladók és az ingatlanfejlesztők közötti szerződések igen összetettek: a kármentesítési kérdésekre vonatkozóan árengedményt, támogatásokat, valamint a környezeti kármentesítés felelősségének megosztásával kapcsolatos részletes megállapodásokat tartalmazhatnak. Ezért igen összetett feladat teljes körűen értékelni ezeket a szerződéseket a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás szempontjából; nem könnyű többek között megállapítani, hogy milyen mértékű uniós támogatásban részesültek a fejlesztők számára már más módon kompenzált kármentesítési munkálatok. A feladatot több tényező nehezíti, többek közt az alábbiak:

az ingatlanokra vonatkozó megbízható értékbecslés hiánya miatt kétséges mind a piaci ár valós értéke, mind az ingatlanvásárlási szerződésekben adott árengedmények valós értéke;

a területek szennyezettségével kapcsolatos részletes értékelések hiánya a kármentesítési költségek alulbecsléséhez vezethet (lásd: 10. háttérmagyarázat);

az ingatlanügyletekre vonatkozó megállapodásokban a felek kármentesítési felelősségére vonatkozó rendelkezések nem átláthatóak és nem kellően részletesek.

10. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

ALULBECSÜLTÉK A KÁRMENTESÍTÉS KÖLTSÉGEIT, ÍGY UNIÓS ÉS EGYÉB KÖZFORRÁSOKBÓL KELLETT BIZTOSÍTANI A SZÜKSÉGES TOVÁBBI FINANSZÍROZÁST – KÉT PÉLDA

Egy korábbi acélmű helyén (Dortmund, Németország) egy állami szervezet szennyezett földterületet vásárolt a szennyezőtől, egy magánvállalattól. A kármentesítés költségeit a vásárláskor 58 millió euróra becsülték, és az eladó a kármentesítési kötelezettségtől való mentesülésért cserébe ennek az összegnek a felét kitevő árengedményt (29 millió EUR) nyújtott. A kármentesítés végső költsége 74,8 millió EUR volt (16,8 millió euróval több, mint az árengedmény alapjául szolgáló összeg). A költségek növekedését az állami szervezet viselte, 25%-os ERFA-támogatással. Ebben az esetben a szennyező a kármentesítés 74,8 millió eurót kitevő teljes költségéből mindössze 29 millió eurót viselt.

Egy korábbi fémmű helyén (Barnsley, Egyesült Királyság) a kármentesítés kezdeti költségét alulbecsülték, és emiatt a teljes költség (és az ERFA-támogatás is) 15%-kal megnőtt.

55. A körülmények ilyetén összetettsége miatt az ellenőrzött projektek között előfordultak olyanok, amelyeknél nem lehetett egyértelműen megállapítani a földterület és a régi épületek értékét. Ezért az sem zárható ki, hogy esetlegesen túlbecsülték a közforrások iránti igényt. Mivel ezek a tevékenységek akár 85%-os ERFA-társfinanszírozásra is jogosultak, ez a jelenség nem csak az állami, hanem az uniós források számára is gondot jelenthet.

AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁSOKRA VONATKOZÓ SZABÁLYOK NEM MEGFELELŐ ALKALMAZÁSA

56. A Bizottság és a tagállamok 16 projekt esetében állapodtak meg az állami támogatásokra vonatkozó speciális szabályokról. Ezeket a szabályokat nyolc esetben nem alkalmazták teljes mértékben (lásd: 11. háttérmagyarázat).

HA A REHABILITÁCIÓS PROJEKTEK A VÁRTNÁL TÖBB BEVÉTELT TERMELNEK, KORLÁTOZOTTAK A KÖZTÁMOGATÁS VISSZAFIZETTETÉSÉNEK LEHETŐSÉGEI

57. A rehabilitációs projektek az eszközök értékesítéséből vagy bérbeadásából származó jövedelmet termelhetnek. Ebben az esetben a közforrásból nyújtott támogatást a bevételek és költségek 20 éves időtartamra vonatkozó becslése alapján kell megállapítani még a támogatás jóváhagyása előtt (lásd: 46. bekezdés). [32] A rehabilitációs projekt végrehajtása után a tényleges bevételek és költségek eltérhetnek az eredeti becsléstől. Amennyiben a közforrásból nyújtott támogatások mértékét a tényleges bevételek és költségek figyelembevételével visszamenőlegesen korrigálni kell, adott esetben megállapíthatják, hogy az adott projektnek kevesebb támogatás járt volna. Ennek következtében részben vagy egészben visszatéríttethetik a támogatást. Noha a strukturális alapokra vonatkozó rendeletek nem írják elő a finanszírozási hiánynak a tényleges eredményeken alapuló újraértékelését, egyes tagállamok kezdeményezték a támogatási határozatok visszatéríttetési rendelkezésekkel történő kiegészítését. Ez a finanszírozásihiány-elemzéssel bíró 15 projekt közül nyolc esetében történt így (lásd: 48. bekezdés). Németországban az újraszámítás során a projekt befejezésétől számított 15 éven belül keletkező bevételeket veszik figyelembe.

58. Amennyiben nem lehetséges előre megbecsülni a bevételt, vagy a projekt várhatóan nem fog bevételt termelni, a strukturális alapokról szóló rendeletek egy rendelkezésének értelmében az irányító hatóságok a 2000–2006-os időszakra vonatkozóan az operatív programok lezárásáig, illetve a 2007–2013-as időszakra vonatkozóan a projekt befejezésétől számított öt éven belül kérhetik a termelt bevétel visszatérítését [33]. Tekintve azonban, hogy a rehabilitációs projektek gyakran csak hosszú távon hoznak eredményeket, a jelenleg figyelembe vett ötéves időszak túl rövid.

11. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁSOKRA VONATKOZÓ SZABÁLYOK BE NEM TARTÁSA – NÉHÁNY PÉLDA

Az Egyesült Királyság állami támogatásokra vonatkozó szabályai [34] szerint amennyiben egy földterület tulajdonosa egyben a projektgazda is, a projektgazda nyereségét le kell vonni az állami pénzügyi támogatás összegéből [35]. Egy korábbi vegyimű (Widnes, Egyesült Királyság) és egy korábbi szénbánya/kokszolóüzem (Sheffield, Egyesült Királyság) esetén ezt a szabályt azonban nem tartották be, és a projektgazda nyereséghányadát is feltüntették a számításokban. Ezt a regionális fejlesztési ügynökség akkor elfogadhatónak találta, az okleveles ingatlanbecslő által meghatározott szakvélemény azonban a nyereséghányadot nem értékelte, noha azt előírják a vonatkozó állami támogatási szabályok.

+++++ TIFF +++++

Egy korábbi külszíni fejtésű bánya (Rotherham, Egyesült Királyság) területének rehabilitálását köz-magán partnerség keretében végezték el. A magánpartner által apportba adott földterületet a projekt teljes költségének 30%-ára, az állami partner által fizetendő rehabilitációs munkálatokat pedig a költségek 70%-ára becsülték. A parcellák értékesítése során azonban a bevételek 70%-a jutott a magánpartner, és 30% az állami partner számára. Ezáltal a magántulajdonos olyan előnyt szerzett, amely ellentétben állt a vonatkozó állami támogatási rendszer szabályaival.

Egy korábban tervezett, de meg nem valósult atomerőmű (Arneburg, Németország) (lásd: 7. fénykép) területén a projektgazda (az önkormányzat) finanszírozta egy magánvállalat-csoport tulajdonában levő földterület rehabilitációját azzal a céllal, hogy ipari befektetőket vonzzon a helyszínre. A földtulajdonos 1993-ban vásárolta meg a területet, ahol némi bontási munkát végzett. A rehabilitációs projekt jóváhagyása után a földtulajdonos az eredetileg fizetett árnál jóval drágábban értékesített parcellákat. A vonatkozó állami támogatási rendszer előírásai [36] szerint a projektgazda és a tulajdonos közti szerződésnek rendelkeznie kellett volna a földterület értékesítéséből befolyt haszonnak az önkormányzattal való megosztásáról.

+++++ TIFF +++++

KÖVETKEZTETÉSEK ÉS AJÁNLÁSOK

ÁLTALÁNOS KÖVETKEZTETÉSEK

59. A megörökölt ipari és katonai területek szennyezettsége továbbra is jelentős gondokat okoz számos tagállamnak. A korábban keletkezett szennyezések megszüntetése és az ilyen helyszínek rehabilitációja valószínűleg továbbra is közforrásokból fog megvalósulni. Számos tagállam számára jelentős finanszírozási forrást jelentenek ezen a téren a strukturális intézkedések.

60. Az uniós támogatásban részesülő projektek általában a tervek szerint valósítják meg az infrastruktúrát. Számos helyszínen azonban a vártnál lassabb az előrehaladás, illetve a munkahelyteremtés.

61. Annak ellenére, hogy a "szennyező fizet" elve átment a köztudatba, a gyakorlati nehézségek miatt gyakran végül – az uniós strukturális intézkedések támogatásával – mégis a hatóságok viselik a kármentesítési munkák jelentős részének költségeit; a számvevőszéki ellenőrzés során vizsgált esetekben a szennyező egyetlen alkalommal sem állta a kármentesítés teljes költségét.

62. A finanszírozási hiány elemzése – amennyiben sor kerül ilyenre – gyakran nem elég megalapozott, és a támogatási határozatok nem mindig tartalmaznak visszatéríttetési rendelkezéseket.

63. Bár a tagállamokban végzett rehabilitációs tevékenységeknél érvényre jutnak egyes bevált gyakorlatok és alapelvek, a helyszíneken felmerülő problémák mértékével kapcsolatos viszonylagos információhiány miatt a legtöbb figyelmet igénylő területeken még javításra szorul a beavatkozási prioritások meghatározása.

+++++ TIFF +++++

AZ IPARI ÉS KATONAI TERÜLETEK REHABILITÁCIÓJÁRA VONATKOZÓ CÉLOK ELÉRÉSE

64. A legtöbb projekt a tárgyi eredmények tekintetében elérte a kitűzött célokat. A kivitelezett kármentesítési munkák tanúsítása azonban nem mindig megfelelő, és nagy eltérések mutatkoznak az egyes tagállamok között a talajszennyezettségi kimutatási határértékek terén. A Bizottság javaslatot tett a talajvédelem kereteinek meghatározásáról szóló irányelvre (lásd: 22–25. bekezdés).

65. Az ellenőrzés idején a legtöbb projekt szerény eredményeket tudott felmutatni a gazdasági tevékenység és foglalkoztatás terén. A gazdasági visszaesés az elért eredményekre is hatással volt, és a társfinanszírozott fejlesztések szükségességét nem támasztották alá kellően piaci elemzésekkel. Azokon a területeken mutatkoztak a legjobb eredmények, ahol a rehabilitációt egyértelmű és testre szabott, az általánosan elfogadott bevált gyakorlatoknak megfelelő integrált fejlesztési terv keretében végezték (lásd: 26–34. bekezdés).

1. AJÁNLÁS

A Számvevőszék azt javasolja, hogy a tagállamok:

a) írják elő, hogy a barnamezős rehabilitációs projektek az érintett város vagy térség integrált fejlesztési tervének részét képezzék;

b) kérjék fel a projektgazdákat piacelemzés végrehajtására és arra, hogy vegyék figyelembe a barnamezős területek lehetséges jövőbeni hasznosítására vonatkozó megfelelő, integrált fejlesztési terven alapuló lehetőségeket;

c) gondoskodjanak arról, hogy az elvégzett kármentesítést illetékes hatóság vagy akkreditált testület igazolja.

A Számvevőszék azt javasolja, hogy a Bizottság:

a) a tagállamokkal együttműködve, tudományos bizonyítékok és a bevált gyakorlatok alapján tegyen javaslatot:

i) a szennyezett területek és az általuk jelentett környezeti és egészségügyi kockázatok meghatározására szolgáló uniós szabványokra,

ii) egy területspecifikus kármentesítési szabványok meghatározására szolgáló módszertanra a terület végleges hasznosításának figyelembevételével;

b) mozdítsa elő egy, az operatív programon keresztül megvalósított integrált fejlesztési megközelítés alkalmazását annak előírásával, hogy a társfinanszírozott rehabilitációs projekteknek integrált fejlesztési terv részét kell képezniük.

AZ IPARI ÉS KATONAI TERÜLETEK REHABILITÁCIÓJÁRA NYÚJTOTT UNIÓS TÁMOGATÁS ELOSZTÁSÁNAK KRITÉRIUMAI

66. A rehabilitációt a tagállamokban főként az általánosan elfogadott bevált gyakorlatnak megfelelően végzik, de jelentős akadályok merülnek fel pl. a pénzügyi források hiánya miatt (lásd: 37–42. bekezdés).

67. Az országos nyilvántartások nyújtanak némi információt a barnamezős területekkel kapcsolatos helyzetről, de azok minden felkeresett tagállamban hiányosak, és csak két tagállamban tartalmaznak olyan adatokat, amelyek alapján az állami beavatkozások szempontjából prioritási listát lehet felállítani az egyes helyszínek között (lásd: 43–44. bekezdés).

68. Bár a strukturális alapokról szóló rendeletek nem írnak elő szabályokat arra nézve, hogy ösztönözzék a rehabilitációval kapcsolatos bevált gyakorlatok bizonyos elemeinek alkalmazását, egyes tagállamok támogatják az integrált fejlesztési megközelítést, valamint a zöldmezős beruházások helyett a barnamezős területek újrahasznosítását (lásd: 45. bekezdés).

2. AJÁNLÁS

A Számvevőszék azt javasolja, hogy a tagállamok:

a) vegyék fontolóra egyértelmű célokat tartalmazó barnamező-rehabilitációs stratégiák kidolgozását;

b) segítsék elő a barnamezős területek rehabilitációját; ha nem feltétlenül szükséges, ne végezzenek zöldmezős beruházásokat; ha mégis, akkor pedig írják elő kompenzációs intézkedések alkalmazását;

c) vegyék fontolóra a fellépést az olyan magántulajdonban levő problémás területekkel kapcsolatban, amelyek tulajdonosai nem teszik meg a szükséges intézkedéseket;

d) vegyék fontolóra a rehabilitált területek ideiglenes zöldmezős céllal történő gyakoribb hasznosítását;

e) a regionális, illetve helyi hatóságok számára írják elő a barnamezős és szennyezett területek nyilvántartását; az egyes nyilvántartási listákat legalább tagállami szinten szabványosítani kell, hogy azokat országos szintű nyilvántartássá lehessen összesíteni a barnamezős rehabilitációs és kármentesítési politika végrehajtásának elősegítéséhez;

f) állítsák össze a szennyezésgyanús barnamezős területek jegyzékét, és osztályozzák azokat a kapcsolódó egészségügyi és környezeti kockázatok szerint. A területeket a rehabilitációhoz prioritás szerint kell csoportosítani, ezáltal is elősegítve az egészség védelméhez és az uniós környezetvédelmi célokhoz (pl. az európai víz-keretirányelv által előírt jó ökológiai állapothoz) hozzájáruló rehabilitációs tervek elkészítését.

A Számvevőszék azt javasolja, hogy a Bizottság és a tagállamok:

a) támogassák az üzleti parkok kialakításával kapcsolatos bevált gyakorlat alkalmazását, és részesítsék előnyben a barnamezős rehabilitációt a zöldmezős beruházásokkal szemben.

AZ ELÉRT EREDMÉNYEK KÖLTSÉGE

69. Az eredményeket több okból kifolyólag is el lehetett volna érni kevesebb uniós forrás ráfordításával.

70. Jövedelmet termelő projektek esetén az állami támogatást nem minden esetben támasztotta alá finanszírozásihány-elemzés, és még akkor is hiányosságok merültek fel, ha a finanszírozási hiányt felmérték (lásd: 48–49. bekezdés).

71. Ha végeztek is finanszírozásihiány-elemzést, a támogatási határozat nem minden esetben tartalmazott visszatéríttetési rendelkezést arra az esetre, ha a projekt a vártnál több bevételt termelne, és ezt a strukturális alapokról szóló rendeletek sem írják elő. Amennyiben nem lehetséges előre megbecsülni a bevételt, vagy a projekt várhatóan nem fog bevételt termelni, a strukturális alapokról szóló rendeletek lehetővé teszik az irányító hatóságok számára, hogy a projekt által termelt bevétel visszatérítését kérjék. Tekintve azonban, hogy a rehabilitációs projektek gyakran csak hosszú távon hoznak eredményeket, a bevételek szempontjából jelenleg figyelembe vett ötéves időszak túl rövid (lásd: 57–58. bekezdés).

72. Bár a "szennyező fizet" elv megtalálható a tagállamok jogrendjében, azt nem alkalmazták teljes mértékben, így nemzeti, valamint uniós forrásokból fedezték a környezeti kármentesítés költségeinek egy részét. A szennyezők, földtulajdonosok és ingatlanfejlesztők közötti megállapodások sok esetben nem elég átláthatóak, és nem minden esetben lehet megállapítani, hogy a szennyezők ténylegesen mekkora mértékben viselték a kármentesítési munkák költségeit (lásd: 50–55. bekezdés).

73. A tagállamok hatóságai nem alkalmazták teljes mértékben az állami támogatásokra vonatkozó szabályokat (lásd: 56. bekezdés).

3. AJÁNLÁS

A Számvevőszék azt javasolja, hogy a tagállamok:

a) alaposan mérjék fel minden projekt esetében a finanszírozási hiányt;

b) írják elő: az egyes rehabilitációs projektek esetében vizsgálják meg egyértelműen, hogy a "szennyező fizet" elvet milyen mértékben lehet alkalmazni, és az alapelv alkalmazását szabják az uniós támogatások feltételéül;

c) a Bizottsággal együtt elfogadott állami támogatási rendszerek minden rendelkezését alkalmazzák;

d) végezzenek részletes ellenőrzéseket annak megakadályozására, hogy olyan terület is rehabilitációs támogatásban részesüljön, amelyre a projektgazda már engedményt kapott a vételárból. E célból a hatóság rendelkezzen megbízható becsléssel a földterület piaci értékére vonatkozóan és a rehabilitációs munkálatok valószínűsíthető költségeinek realisztikus elemzésével, továbbá a földvásárlás feltételei és az esetleges árengedmény legyen átlátható feltételekkel meghatározva;

e) minden, rehabilitációs projektre vonatkozó támogatási határozatban szerepeltessenek olyan visszatéríttetési rendelkezést, amely lehetővé teszi a projektek pénzügyi teljesítményének hosszabb időtartam (például 15 év) során történő újraértékelését az eközben felmerülő fejlemények fényében, és amennyiben a projektek a vártnál nagyobb bevételt termeltek, tegyék lehetővé a támogatás részben vagy egészben történő visszafizettetését. A Bizottság kövesse nyomon az említett visszafizettetési rendelkezések alkalmazását.

A Bizottság:

a) vegye fontolóra közös alapelvek meghatározását a "szennyező fizet" elv alkalmazására azokban az esetekben, amikor a szennyezés még ennek az elvnek a jogszabályba ültetése előtt történt;

b) emlékeztesse a tagállamok irányító hatóságait arra a kötelezettségükre, hogy meg kell határozniuk minden, esetlegesen bevételt termelő projekt finanszírozási hiányát és alkalmazniuk kell az állami támogatásokra vonatkozó minden hatályos szabályt.

Ezt a jelentést Harald NOACK számvevőszéki tag elnökletével a II. kamara a 2012. december 12-i ülésén, Luxembourgban fogadta el.

a Számvevőszék nevében

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

elnök

+++++ TIFF +++++

10. fénykép. Közúti infrastruktúra építéséhez előkészített munkaterület egy korábbi szénbánya meddőhányóinak helyén (Jaworzno, Lengyelország)

[1] CABERNET (2006), Sustainable Brownfield Regeneration (based on data gathered by Member States from the late 1990s to the early 2000s) (Fenntartható barnamezős rehabilitáció [a tagállamokban az 1990-es évek végétől a 2000-es évek elejéig gyűjtött adatok alapján]).

[2] EEA (2007), Progress in management of contaminated sites (Előrehaladás a szennyezett területek kezelésében) (CSI 015). A szennyezés egyéb forrásai pl. a hulladéklerakók és mezőgazdasági tevékenységek.

[3] Az Európai Parlament és a Tanács 2008. január 15-i 2008/1/EK irányelve (HL L 24., 2008.1.29., 8. o.) által hatályon kívül helyezett, a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 1996. szeptember 24-i 96/61/EK tanácsi irányelv (HL L 257., 1996.10.10., 26. o.), az Európai Parlament és a Tanács 2010. november 24-i 2010/75/EU irányelve az ipari kibocsátásokról (HL L 334., 2010.12.17., 17. o.), valamint az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 21-i 2004/35/EK irányelve a környezeti károk megelőzése és felszámolása tekintetében a környezeti felelősségről (HL L 143., 2004.4.30., 56. o.).

[4] Az Európai Parlament és a Tanács 2000. október 23-i 2000/60/EK irányelve a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról; (HL L 327., 2000.12.22., 1. o.) és az Európai Parlament és a Tanács 2006. december 12-i 2006/118/EK irányelve a felszín alatti vizek szennyezés és állapotromlás elleni védelméről (HL L 372., 2006.12.27., 19. o.).

[5] A Tanács 2006. október 6-i 2006/702/EK határozata a kohézióra vonatkozó közösségi stratégiai iránymutatásokról (HL L 291., 2006.10.21., 11. o.); COM(2004) 60 végleges – A városi környezetre vonatkozó tematikus stratégia kialakítása felé; COM(1999) 344 végleges – A strukturális alapok és koordinációjuk a Kohéziós Alapnak a 2000–2006-os időszak programjaira vonatkozó iránymutatásaival, valamint az URBAN II közösségi kezdeményezés 2000. április 28-án elfogadott bizottsági iránymutatásai.

[6] 2007 óta a tagállamok dönthetnek úgy, hogy az uniós strukturális intézkedésekre elkülönített forrásaik egy részét a JESSICA megújuló alapokba ruházzák be, így segítve elő a pénzügyi források újrafelhasználását és az európai városi területekre irányuló beruházások felgyorsítását. Az ellenőrzés időpontjában ezek az alapok még működésük korai szakaszában voltak, és csak igen keveset szántak közülük a barnamezős területek rehabilitációjára.

[7] Az ellenőrzés által érintett programozási időszakokban a lakáscélú fejlesztések nem voltak jogosultak az ERFA, illetve a Kohéziós Alap pénzügyi támogatására.

[8] Az EUSZ 17. cikkének (1) bekezdése és az EUMSZ 317. cikke.

[9] 2007. január 1-től 2010. június 25-ig ez az összeg a környezetvédelmi projektek esetében 25 millió EUR volt.

[10] A 2000–2006-os programozási időszakban a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság a Kohéziós Alap projektpályázataival kapcsolatban is konzultált a Környezetvédelmi Főigazgatósággal.

[11] Egy projekt végrehajtása általában több évig is eltart. A befejezett projekteket ezért a 2000–2006-os programozási időszakból kellett kiválasztani az ellenőrzéshez, és ebben az időszakban Németország és az Egyesült Királyság voltak a fő kedvezményezettek.

[12] A mutatók lehetnek például a kármentesítés utáni szennyezőanyagkoncentráció-szintek, a hektárban kifejezett rehabilitált földterület, a projektgazda által beépített hasznos alapterület, a beruházók által a projekt befejezését követően beépített hasznos alapterület, a fejlesztés eredményeként létrejött parcellák és épületek kihasználtsága, valamint a helyszínen található cégek által biztosított munkahelyek száma. Forrás: a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóságnak a monitoring és az értékelés mutatóiról szóló módszertani munkadokumentumai: a 2000–2006-os időszakra vonatkozó "3. sz. munkadokumentum" és a 2007–2013-as időszakra vonatkozó "2. sz. munkadokumentum". RESCUE – Adminisztratív eszközök és ösztönzők a fenntartható barnamezős rehabilitációhoz, az EU ötödik kutatási keretprogramja, 4. sz. fellépés, 2005. július.

[13] Amint azt a szakterület elismert vezető szereplői, különösen a Világbank, a CABERNET és a NICOLE is szorgalmazzák.

[14] Ide értendők a terület elhelyezkedése szerinti régióhoz kapcsolódó olyan más tényezők is, mint pl. a munkaerő-piaci helyzet.

[15] A talajszennyezettségi határértékek olyan, számos országban elfogadott általános minőségi előírások, amelyek a szennyezett területek kezelésének szabályozását segítik elő. Ezek általában a talajban található szennyezőanyag olyan koncentrációs határértékei (egy kg száraz talajra jutó mg), amelyek fölött bizonyos intézkedések megtétele javasolt, illetve kötelező. Lásd: Derivation methods of soil screening values in Europe. A review and evaluation of national procedures towards harmonisation (Talajszennyezettségi határértékek kimutatási módszerei. A harmonizáció érdekében tett tagállami eljárások áttekintése és értékelése), a JRC (Közös Kutatóközpont) által kiadott tudományos és műszaki jelentés, EUR 22805 EN-2007.

[16] COM(2006) 232 végleges, Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a talajvédelem kereteinek meghatározásáról, valamint a 2004/35/EK irányelv módosításáról, 2006. szeptember 22.

[17] Ezen túlmenően a javaslatnak a Tanács környezetvédelmi munkacsoportja által módosított jelenlegi változata (6124/1/10 REV 1. sz. dokumentum, 2010. március 4.) úgy rendelkezik, hogy a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogad el a talajszennyezettségi kockázatelemzés közös technikai elemeiről.

[18] A projektgazdának az értékesítésre kijelölt parcellák további 10%-át sikerült eladnia, de az épületek kivitelezése még nem kezdődött meg.

[19] Amint azokat a szakterület elismert vezető szereplői, különösen a Világbank, a CABERNET és a NICOLE is szorgalmazzák.

[20] Securing the Future Supply of Brownfield Land: Government Response to English Partnerships’ Recommendations on the National Brownfield Strategy (Barnamezős földterületek jövőbeni kínálatának biztosítása: a kormányzat válasza az angol partnerségeknek a nemzeti barnamezős stratégiával kapcsolatos ajánlásaira), Communities and Local Government, London, 2008. március 4.

[21] Bundesinstitut für Bau-, Stadt- und Raumforschung (az épített környezettel, városi ügyekkel és területfejlesztéssel foglalkozó szövetségi kutatóintézet).

[22] Németországban a barnamezős területek tervezett felhasználásának megosztása a következő (2006): 19% természetvédelem, 19% lakóépületek, 62% ipar/kereskedelem. A BBSR kutatói szerint reálisabb lenne az alábbi felosztás: 70% természetvédelem, 20% lakóépületek, 10% ipar/kereskedelem. Dr. Fabian Dosch, BBSR-Bonn. 14. ülés, REFINA Stuttgart, 2007.4.26.

[23] 2002 és 2009 között a barnamezős területek nagysága 20,4%-kal, 40714 hektárról 33390 hektárra csökkent. 2009-ben a lakóépületek 77%-át építették barnamezős helyszínekre. Forrás:Trends in previously developed land and housing stock by Government Office Region (2002, 2009) (Tendenciák a korábban fejlesztésen átesett területekre és a lakóépületekre vonatkozóan kormányzati régiónként 2002 és 2009 között), Homes and Communities Agency.

[24] "Nachhaltige Entwicklung in Deutschland Indikatorenbericht 2012" (Fenntartható fejlődés Németországban, 2012-es mutatók), Statistisches Bundesamt, Wiesbaden, 2012.

[25] Szakértők szerint a Cseh Köztársaságban található barnamezős területek nagysága a valóságban inkább 27000 és 38000 hektár között van.

[26] A támogatásra való jogosultsághoz a projekteknek legalább 5000 lakosú településen kellett elhelyezkedni, 40 hektárt meghaladó barnamezős területre kellett vonatkoznia és nyolc közül legalább három gazdasági-társadalmi kritériumot kellett teljesítenie.

[27] Systém evidence kontaminovaných míst (Szennyezett területek nyilvántartási rendszere).

[28] A költségek és a bevételek diszkontálva kerülnek kiszámításra, a különböző készpénzforgalmi ügyletek között eltelt idő figyelembevételével.

[29] Ahhoz, hogy a földterület bekerülési értéke az uniós társfinanszírozás kiszámításának alapjául szolgáló költségek között szerepeljen, az nem haladhatja meg a projekt összes költségeinek 10%-át, továbbá közvetlen kapcsolatnak kell fennállnia a földvásárlás és a társfinanszírozott projekt céljai között, valamint független ingatlanbecslőtől vagy arra felhatalmazott hivatalos testülettől származó tanúsítványra van szükség annak bizonyításához, hogy az így feltüntetett költség nem haladja meg a piaci értéket. Lásd: a Bizottság 2004. március 10-i 448/2004/EK rendelete a strukturális alapok által társfinanszírozott tevékenységek kiadásainak támogathatósága tekintetében az 1260/1999/EK tanácsi rendelet alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról szóló 1685/2000/EK rendelet módosításáról és az 1145/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 72., 2004.3.11., 66. o.).

[30] Az EUMSZ 191. cikkének (2) bekezdése.

[31] E feltételek között általában szerepel a szennyezett földterület kármentesítési felelőssége alóli mentesség.

[32] Guide to Cost Benefit Analysis of Investment Projects (Útmutató beruházási projektek költség-haszon elemzéséhez), Európai Bizottság, Regionális Politikai Főigazgatóság, 2008. július.

[33] Lásd: a Bizottság 2004. március 10-i 448/2004/EK rendeletének (HL L 72., 2004.3.11., 66. o.). 2. támogathatósági szabálya, valamint az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1260/1999/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 210., 2006.7.31., 25. o.) 55. cikkének (3) bekezdése.

[34] N 747/A/99 – Partnership support for regeneration (1): Support for speculative developments (Partnerségi támogatás a rehabilitációhoz [1]: Spekulatív fejlesztések támogatása) (SG (2001) D/ 286569).

[35] Egyes esetekben a becsült nyereséghányad az épületek eladási árának 15%-a plusz az értékesített parcellák értékének 10%-a.

[36] Az Európai Bizottság által 2003. július 9-én jóváhagyott N 644 A/B/2002. sz. állami támogatási rendszer, amely a 31. sz. kerettervben szereplő szabályokat tükrözi (különösen a II. rész 7. pontja).

--------------------------------------------------

I. MELLÉKLET

STRUKTURÁLIS INTÉZKEDÉSEKBŐL SZÁRMAZÓ, IPARI ÉS KATONAI TERÜLETEK REHABILITÁCIÓJÁRA SZÁNT FORRÁSOK (2000–2006-OS [1]ÉS 2007–2013-AS IDŐSZAK)

Forrás: a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság adatai ( 2010.12.31.).

Strukturális intézkedésekből származó, ipari és katonai területek rehabilitációjára szánt források (2000–2006) | Strukturális intézkedésekből származó, ipari és katonai területek rehabilitációjára szánt források (2007–2013) |

Tagállam | Hely a rangsorban | Ráfordítás (EUR) | % | Tagállam | Hely a rangsorban | Ráfordítás (EUR) | % |

Németország | 1 | 645490864 | 28,7 | Magyarország | 1 | 475191832 | 14,0 |

Egyesült Királyság | 2 | 574288905 | 25,5 | Cseh Köztársaság | 2 | 372290509 | 11,0 |

Franciaország | 3 | 195305373 | 8,7 | Németország | 3 | 335518228 | 9,9 |

Hollandia | 4 | 160821924 | 7,2 | Románia | 4 | 316430710 | 9,3 |

Portugália | 5 | 156012908 | 6,9 | Olaszország | 5 | 298355961 | 8,8 |

Olaszország | 6 | 143383095 | 6,4 | Lengyelország | 6 | 278413953 | 8,2 |

Belgium | 7 | 65421025 | 2,9 | Portugália | 7 | 191960262 | 5,7 |

Görögország | 8 | 55655389 | 2,5 | Egyesült Királyság | 8 | 178957047 | 5,3 |

Spanyolország | 9 | 54873962 | 2,4 | Spanyolország | 9 | 177403701 | 5,2 |

Cseh Köztársaság | 10 | 46073161 | 2,0 | Észtország | 10 | 138045325 | 4,1 |

Lengyelország | 11 | 43940360 | 2,0 | Szlovénia | 11 | 130400000 | 3,8 |

Magyarország | 12 | 28773946 | 1,3 | Bulgária | 12 | 108322014 | 3,2 |

Finnország | 13 | 18104950 | 0,8 | Franciaország | 13 | 90193437 | 2,7 |

EU régióközi | 14 | 17035874 | 0,8 | Belgium | 14 | 62048204 | 1,8 |

EU határokon átnyúló | 15 | 13996478 | 0,6 | Lettország | 15 | 49000000 | 1,4 |

Lettország | 16 | 11414454 | 0,5 | Málta | 16 | 48280000 | 1,4 |

Luxemburg | 17 | 10019687 | 0,4 | EU határokon átnyúló | 17 | 47801926 | 1,4 |

Szlovénia | 18 | 2924609 | 0,1 | Hollandia | 18 | 28799000 | 0,8 |

Málta | 19 | 2539367 | 0,1 | Görögország | 19 | 26295000 | 0,8 |

Észtország | 20 | 1712389 | 0,1 | Ciprus | 20 | 16150000 | 0,5 |

Ausztria | 21 | 674726 | 0,0 | Litvánia | 21 | 14501892 | 0,4 |

| | | | Luxemburg | 22 | 3786550 | 0,1 |

| | | | Finnország | 23 | 2071886 | 0,1 |

EU összesen | 2248463446 | 100,0 | EU összesen | 3390217437 | 100,0 |

[1] Az EU-10 tagállamok 2000–2006-os időszakra vonatkozó értékei 2004-től kezdődően szerepelnek.

--------------------------------------------------

II. MELLÉKLET

A 27 ELLENŐRZÖTT PROJEKTBŐL ÁLLÓ MINTA

Megj.: Kohéziós Alap (**) projektek vagy "ERFA-nagyprojektek" (*), amelyekhez az Európai Bizottság előzetes jóváhagyására volt szükség.

Forrás: Az operatív programok végrehajtási zárójelentései a 2000–2006-os programozási időszak projektjei esetében; támogatási határozatok a 2007–2013-as programozási időszak projektjei esetén. Az eredetileg nemzeti pénznemekben megadott összegeket az Európai Központi Bank megfelelő programozási időszakra vonatkozó árfolyamán számítottuk át euróra.

| ERFA által finanszírozott rehabilitációs munkák | Rehabilitáció tervezett eredménye / jövőbeni használat |

| EU által társfinanszírozott projekt befejeződött? | ERFA-társfinanszírozás (millió EUR) | Cél a munkahelyteremtés? | Kármentesítés / stabilizálás | Tereprendezés | Régi épületek bontása / felújítása | Utak, közművek és más infrastruktúra | Földterület parcellázása értékesítésre vagy bérbeadásra | Használatra kész épületek kivitelezése | Ipari vagy kereskedelmi felhasználásra szánt terület vagy épületek | Közfelhasználásra szánt terület és épületek | Közpark létesítmények | Tartalék (állami vagy magán) |

Csak kármentesítés | Korábbi uránfeldolgozó üzem** | Mydlovary (CZ) | I | 18,50 | | √ | | √ | | | | | | | √ |

Korábbi szénbánya / vegyi hulladék | Berhida-Peremarton (HU) | | 16,83 | | √ | | | | | | | | | √ |

Acélmű | Dunaújváros (HU) | I | 2,93 | I | √ | | | | | | | | | √ |

Korábbi robbanószer-gyár | Berhida-Peremarton (HU) | | 0,06 | I | √ | | | | | | √ | | | |

Csak rendezési munkák | Korábbi acél- és fémművek | Pilsen (CZ) | I | 1,36 | I | | | √ | | | | √ | | | |

Számítástechnikai gyár | Brno (CZ) | I | 0,43 | I | | | √ | | | | √ | | | |

Korábbi olajfinomító | Braunsbedra (DE) | I | 6,32 | I | | | √ | √ | √ | | √ | | | |

Nem megvalósult atomerőmű | Arneburg (DE) | I | 26,58 | I | | | √ | √ | | | √ | | | |

Korábbi szénbánya | Jaworzno (PL) | I | 3,32 | I | | √ | | √ | √ | | √ | | | |

Állami tartalék földterület | Halton (UK) | I | 2,53 | I | | √ | | √ | | | √ | | | |

Kármentesítési és rendezési munkák | Korábbi fémipari üzem | Halle (DE) | I | 3,79 | I | √ | | | √ | | | √ | | | |

Korábbi szénbánya / kokszolóüzem III* | Essen (DE) | I | 2,21 | I | √ | | √ | √ | √ | | √ | | | |

Szénbánya meddőhányók | Jaworzno (PL) | | 7,07 | I | √ | √ | | √ | | | √ | | | |

Korábbi ipari kikötő I | Barrow-in-Furness (UK) | I | 5,89 | I | √ | √ | | √ | √ | | √ | | | |

Korábbi ipari kikötő II | Barrow-in-Furness (UK) | I | 5,79 | I | √ | √ | | √ | √ | | √ | | | |

Korábbi acélmű I | Duisburg (DE) | I | 15,21 | I | √ | √ | √ | √ | | | √ | | | |

Korábbi cinkmű II | Duisburg (DE) | I | 20,90 | I | √ | √ | √ | √ | | | √ | | | |

Korábbi acélmű* | Dortmund (DE) | I | 30,32 | I | √ | √ | √ | √ | √ | | √ | | | |

Korábbi szénbánya / kokszolóüzem I* | Essen (DE) | I | 12,79 | I | √ | √ | √ | √ | | √ | | √ | √ | |

Korábbi szénbánya / kokszolóüzem II* | Essen (DE) | | 3,02 | | √ | √ | | √ | | | | | √ | |

Korábbi katonai barakkok, illetve akkumulátorgyár | Marcali (HU) | I | 3,02 | | √ | √ | √ | √ | | √ | | | √ | |

Korábbi erőmű* | Łódź (PL) | | 20,61 | I | √ | √ | √ | √ | | √ | √ | √ | | |

Korábbi külszíni fejtésű bánya I | Rotherham (UK) | I | 4,51 | I | √ | √ | √ | √ | √ | | √ | | | |

Korábbi külszíni fejtésű bánya II | Rotherham (UK) | I | 5,22 | I | √ | √ | √ | √ | √ | | | | | |

Korábbi szénbánya / kokszolóüzem | Sheffield (UK) | I | 10,33 | I | √ | √ | √ | √ | √ | √ | √ | | | |

Korábbi fémipari üzem | Barnsley (UK) | I | 8,81 | I | √ | √ | √ | √ | √ | √ | √ | | | |

Korábbi vegyiművek | Widnes (UK) | I | 2,53 | I | √ | √ | | √ | √ | √ | √ | | | |

--------------------------------------------------