Az atomerőművi és kutatóreaktorok működése közben pedig kiégett fűtőelemek is keletkeznek. A kiégett fűtőelem olyan nukleáris üzemanyag, amelyet már besugároztak és a reaktormagból véglegesen eltávolítottak. Vagy újrafeldolgozásra felhasználható forrásnak kell tekinteni, vagy pedig további felhasználásra nem szánt anyagként végleges elhelyezéséről kell rendelkezni, és radioaktív hulladékként kell kezelni.

Az esetleges újrafeldolgozás vagy elhelyezés előtt a keletkezett kiégett fűtőelemeket és radioaktív hulladékokat tárolják. A keletkezés, illetve a kezelés helyéről általában közúti, vasúti vagy tengeri, és bizonyos esetekben légi szállítás útján viszik el a kiégett fűtőelemeket és radioaktív hulladékokat.

Az Unióban általános gyakorlatnak számít a radioaktív hulladékok és kiégett fűtőelemek behozatala, kivitele és tagállam(ok)on keresztüli átszállítása. Az ilyen anyagok mozgatása, azaz szállítása a tagállamok többségében előfordul, függetlenül nukleáris programjuk méretétől.

A mai napig 16 tagállam területén létesült atomreaktor, működő atomreaktorok pedig 14 tagállamban találhatók. Emellett az Unión belül 20 tagállam működtetett vagy működtet jelenleg is kutatóreaktorokat. A tagállamok egy része a kiégett fűtőelemeket más uniós vagy az Unión kívüli országokba szállítja újrafeldolgozásra. A kutatóreaktorral rendelkező tagállamok többsége 2020 előtt vissza szándékozik küldeni a kiégett fűtőelemeket a szállítónak (USA vagy Oroszország), bár számos képzési és kutatási célú reaktor esetében még nem határozták meg a kiégett fűtőelemek hosszú távú kezelési útvonalát (például végleges elhelyezését). Számos esetben előfordul továbbá, hogy a radioaktív hulladékokat olyan céllal szállítják az EU-n belül és kívül, hogy a tárolás és/vagy végleges elhelyezés előtt feldolgozás (például olvasztás, égetés) révén minimalizálják a radioaktív hulladékok mennyiségét.

A 2006/117/Euratom tanácsi irányelv 20. cikkének (1) bekezdésével összhangban a tagállamok 2011. december 25-től kezdődően három évente kötelesek jelentést benyújtani a Bizottság számára az irányelv végrehajtására vonatkozóan. A második jelentés benyújtásának határideje tehát 2014. december 25. volt.

A jelentését először benyújtó Horvátországon kívül minden tagállam második alkalommal nyújtotta be a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek területükön áthaladó szállítmányaival kapcsolatos, a 2012–2014-es időszakra vonatkozó nemzeti jelentését. A második jelentéstételi körben jelentős késedelmek merültek fel, mivel csak három tagállam teljesítette időben kötelezettségét (a többi tagállam különböző mértékű késésekkel nyújtotta be jelentését).

A Bizottság a nemzeti jelentések alapján és a tanácsadó bizottsággal történt véleménycsere, illetve a tanácsadó bizottság általi jóváhagyás után az irányelv 20. cikkének (2) bekezdése értelmében elkészítette e jelentést az Európai Parlament, a Tanács, valamint az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság számára. A tagállamok bejelentésein alapuló jelentés a 2008–2011-es időszakra vonatkozó, 2013-ban kiadott első bizottsági jelentés folytatása.

A jelentés célja, hogy áttekintést adjon a kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok közösségi szállítmányairól, a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok behozatala, kivitele és átszállítása terén tapasztalható közelmúltbeli tendenciákról és kihívásokról, az elutasított és meghiúsult szállítmányokról, valamint a javasolt intézkedésekről.

Az irányelvnek az egyes tagállamokban történő végrehajtását részletesen ismerteti a következő bizottsági szolgálati munkadokumentum: SWD(2018)4. A jelentésben meghatározott következtetések kiemelik a további figyelmet igénylő témaköröket.

1.1.Jogi keret

A radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek biztonságos és felelősségteljes kezelése, többek között az ilyen anyagoknak a tagállamok területén belül és kívül történő biztonságos szállítása jogszabályi követelmény. Ezt a követelményt nemzetközi és uniós jogszabályok határozzák meg.

Nemzetközi szinten a témával kapcsolatos fő referencia a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló közös egyezmény (továbbiakban: a közös egyezmény). A közös egyezmény – egyéb rendelkezések mellett – kötelezettségeket határoz meg a szerződő felek számára a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok határokon átnyúló szállításának (behozatalának, kivitelének és átszállításának) biztonságára vonatkozóan. A 27. cikkében előírja, hogy a határon keresztüli szállításban érintett minden szerződő fél megfelelő intézkedéseket tesz annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen szállítások az egyezmény rendelkezéseivel összhangban valósuljanak meg, figyelembe véve a vonatkozó kötelező érvényű nemzetközi okmányokat is. Málta a 2006/117/Euratom irányelv végrehajtásáról szóló első bizottsági jelentés után csatlakozott a közös egyezményhez, így jelenleg már valamennyi uniós tagállam tagja a közös egyezménynek, ami jól szemlélteti, hogy a tagállamok elkötelezettek a kiégett fűtőelemeknek és a radioaktív hulladékoknak a keletkezéstől a végleges elhelyezésig történő biztonságos kezelése mellett.

Az uniós szintű jogi keret tekintetében a 2006/117/Euratom irányelv végrehajtásáról szóló első bizottsági jelentés óta az alapvető biztonsági előírások megállapításáról szóló 96/29/Euratom tanácsi irányelvet 2013-ban felülvizsgálták, de megtartották az irányelv átfogó célkitűzését, hogy javítsák az ionizáló sugárzás veszélyeivel szembeni védelmet, a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok szállítása során is. A felülvizsgált 96/29/Euratom irányelv (azaz az új 2013/59/Euratom irányelv) hatályon kívül helyezi és egyetlen jogszabályban egységes szerkezetbe foglalja öt uniós irányelv rendelkezéseit, beleértve a nagy aktivitású zárt radioaktív sugárforrásokra vonatkozó 2003/122/Euratom irányelvet. A tagállamok 2018. február 6-ig kötelesek átültetni az új irányelvet, amely harmonizált mentesítési feltételeket, valamint az anyagok szabályozói ellenőrzés alól való kivonásával kapcsolatos általános szinteket határoz meg. A természetes eredetű radioaktív anyagok tekintetében a 2013/59/Euratom irányelv alkalmazási körét kiterjesztették a természetes sugárforrások jelenlétét igénylő emberi tevékenységekre, beleértve a természetben előforduló radionuklidokat tartalmazó anyagok feldolgozását. Az irányelv előírja, hogy a természetes sugárforrásokkal szembeni védelmet nem külön szerkezeti egységben kell tárgyalni, hanem szervesen be kell építeni az általános követelményekbe. Azon iparágakat, amelyek a természetben előforduló radionuklidokat tartalmazó anyagokat dolgoznak fel, a többi tevékenységgel azonos szabályozási keretben kell kezelni. 23. cikke kiköti, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell a természetben előforduló radioaktív anyagok felhasználásával végzett mindazon tevékenységek besorolásának vagy típusainak meghatározását, amelyek a munkavállalókra vagy a lakosságra nézve sugárvédelmi szempontból el nem hanyagolható mértékű sugárterhelést okoznak. A 2013/59/Euratom irányelv VI. melléklete felsorolja a természetben előforduló radioaktív anyagokkal kapcsolatos azon ipari ágazatokat, amelyeket az uránbányászati és -őrlési iparon kívül figyelembe kell venni az azonosítási folyamat során. Amennyiben egy tagállam radioaktív hulladékként jelent be egy, a természetben előforduló radioaktív anyagot, annak szállításáról a 2006/117/Euratom irányelv 20. cikkének értelmében be kell számolnia.

Ezen átfogó uniós nukleáris és sugárbiztonsági keretrendszer alkalmazási körén belül a 2006/117/Euratom irányelv kifejezetten foglalkozik a polgári létesítményekből vagy tevékenységekből származó kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok határokon átnyúló szállítására vonatkozó engedélyezéssel és eljárásrendi vonatkozásokkal. Az irányelvet minden olyan esetben alkalmazni kell, amikor:

·a radioaktív hulladékokat vagy a kiégett fűtőelemeket tekintve a származási ország, a rendeltetési hely szerinti ország vagy bármely tranzitország uniós tagállam;

·a radioaktív hulladékok vagy a kiégett fűtőelemek szállítmányának mennyisége és koncentrációja meghaladja a 2013/59/Euratom tanácsi irányelv által a közelmúltban felváltott 96/29/EURATOM irányelv 3. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában meghatározott szintet.

1.2.A szállítások felügyeletére és ellenőrzésére vonatkozó általános elvek

A 2011/70/Euratom irányelvnek megfelelően minden tagállam továbbra is teljes mértékben felel a joghatósága alá tartozó radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek kezelésére vonatkozó szakpolitikájának kialakításáért, amely magában foglalhatja a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kivitelét vagy az ilyen anyagok – például újrafeldolgozás céljából – saját területére történő behozatalát.

A 2006/117/Euratom irányelv 17. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy a tagállamoknak egységes formanyomtatványt kell használniuk a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek szállításának felügyeletéhez és ellenőrzéséhez. Ha az ilyen anyagokat harmadik országba kívánják szállítani, a tagállamoknak alkalmazniuk kell az irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében és a bizottsági ajánlásban meghatározott szállítási kritériumokat.

Amennyiben a szállítás nem bonyolítható le, vagy a szállítás feltételeit ezen irányelvvel összhangban nem teljesítették, a származási tagállam illetékes hatóságai biztosítják, hogy a kérdéses radioaktív hulladékokat, vagy kiégett fűtőelemeket azok birtokosa visszaszállítsa, kivéve, ha lehetőség van alternatív biztonsági intézkedés megtételére. Ezen illetékes hatóságok azt is biztosítják, hogy a szállításért felelős személy szükség szerint megtegye a korrekciós biztonsági intézkedéseket. Ilyen esetekben a birtokos felel az azon esetekben felmerülő költségekért, amelyekben a szállítást nem lehet vagy nem szabad lebonyolítani (az irányelv 12. cikke).