·Meg kell tiltani minden olyan fenntarthatósági címkének a feltüntetését, amely nem valamilyen tanúsítási rendszeren alapul, illetve amelyet nem a hatóságok vezettek be.

A javaslat célja, hogy a fogyasztók érdekeit uniós szinten védő két irányelv – a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló 2005/29/EK irányelv és a fogyasztók jogairól szóló 2011/83/EU irányelv – módosítása útján megerősítse a fogyasztói jogokat. A javaslat célja pontosabban az, hogy elősegítse a körforgásos, tiszta és zöld uniós gazdaságot azáltal, hogy lehetővé teszi a fogyasztók számára, hogy megalapozott döntéseket hozzanak a vásárlás során, és ezáltal elősegítsék a fenntarthatóbb fogyasztást. Ezenkívül azokkal a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal is foglalkozik, amelyek megtévesztés útján megakadályozzák, hogy a fogyasztók fenntartható fogyasztási döntéseket hozzanak. Emellett a javaslat biztosítja az uniós fogyasztóvédelmi szabályok hatékonyabb és következetesebb alkalmazását.

Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (az EUMSZ 114. és 169. cikke) és az Alapjogi Charta (38. cikk) a fogyasztók magas szintű védelmét követeli meg az EU-ban. Az uniós fogyasztóvédelmi jogszabályok az egységes piac megfelelő működéséhez is hozzájárulnak. Céljuk, hogy tisztességessé és átláthatóvá tegyék a vállalkozások és a fogyasztók közötti kapcsolatokat, valamint hogy végső soron támogassák az európai fogyasztók jólétét és az uniós gazdaságot.

A fenntartható termékekre vonatkozó kezdeményezés a környezetbarát tervezésről szóló hatályos irányelvre épül, és arra irányul, hogy az EU-ban értékesített termékekre vonatkozóan fenntarthatósági követelményeket vezessen be. A három említett kezdeményezés összhangban van egymással, és kiegészíti egymást.

Ezt a javaslatot két másik uniós szintű kezdeményezés egészítené ki: a zöld állításokra vonatkozó kezdeményezés és a fenntartható termékekre vonatkozó kezdeményezés. A zöld állításokra vonatkozó kezdeményezés célja, hogy további követelményeket vezessen be a környezetbarát jellegre vonatkozóan a termékekkel és a szervezetekkel kapcsolatban tett állítások tekintetében, mind a vállalkozások által a fogyasztók felé, mind a vállalkozások által más vállalkozások felé tett állítások esetében.

Néhány kivételtől eltekintve a jelen javaslat által módosított két fogyasztóvédelmi irányelv valamennyi gazdasági ágazatban alkalmazandó. Általános hatályuk miatt a vállalkozások és a fogyasztók közötti ügyletek több olyan vonatkozását is érintik, amelyekre más, különböző területeken alkalmazott specifikusabb uniós jogszabályok is vonatkozhatnak. Az uniós jog különböző eszközei közötti viszonyt a lex specialis elve szabályozza. Ezen elv értelmében az általános fogyasztóvédelmi irányelvek akkor alkalmazandók, ha a vállalkozások és a fogyasztók közötti ügyletek érintett vonatkozásait nem szabályozzák az uniós jog specifikusabb rendelkezései. Ezért az általános fogyasztóvédelmi irányelvek „biztonsági hálóként” szolgálnak azáltal, hogy minden ágazatban biztosítják a fogyasztóvédelem magas szintjének a fenntarthatóságát, kiegészítik az ágazatspecifikus uniós jogot, és pótolják annak hiányosságait.

Az áruk adásvételéről szóló irányelv és a digitális tartalomról szóló irányelv is úgy rendelkezik, hogy szoftverfrissítéseket kell biztosítani a fogyasztóknak annak érdekében, hogy a termék a szerződés időtartama alatt, illetve a fogyasztó által észszerűen elvárható ideig folyamatosan megfelelő maradjon.

A jótállás tekintetében ez a javaslat növeli a fogyasztók számára az átláthatóságot, és ezáltal a gyártókat is arra ösztönzi, hogy a tartósságra vonatkozóan két évnél hosszabb időtartamra szóló jótállást nyújtsanak, azzal, hogy kötelezi a kereskedőket arra, hogy az értékesítési helyen tájékoztatást nyújtsanak a gyártók által biztosított, a tartósságra vonatkozó jótállás meglétéről (illetve energiafelhasználó áruk esetében annak hiányáról) és időtartamáról.

Az (EU) 2019/771 irányelv (a továbbiakban: az áruk adásvételéről szóló irányelv) az áruk tartósságát a kötelező jótállás révén segíti elő, amely legalább két évig meghatározott jogokat biztosít a fogyasztóknak, és ezt az időszakot a tagállamok bizonyos feltételek mellett meghosszabbíthatják. Az irányelv azokról a feltételekről is rendelkezik, amelyek mellett a gyártó a tartósságra vonatkozó jótállást nyújthat a fogyasztónak.

Ugyanez a helyzet a korai elavulás esetében is. A külön szabályok hiánya és az, hogy értékelni kell a szóban forgó gyakorlat fogyasztókra gyakorolt konkrét hatásait, megnehezíti az irányelv végrehajtását ezen a területen. Ezt az is alátámasztja, hogy az e javaslat előkészítése során lefolytatott nyilvános konzultáció keretében a válaszadók 76 %-a tett említést arról, hogy az elmúlt 3 évben előfordult, hogy valamely termékük váratlanul meghibásodott.

Ezek az intézkedések a hatályos fogyasztóvédelmi jogszabályok aktualizálásához szükségesek, melynek célja a fogyasztók védelmének, valamint annak biztosítása, hogy a fogyasztók aktívan hozzájárulhassanak a zöld átálláshoz. A fogyasztói jogokról szóló hatályos irányelv kötelezi a kereskedőket, hogy tájékoztassák a fogyasztókat az áru vagy a szolgáltatás lényeges tulajdonságairól. Külön tájékoztatási követelményeket tartalmaz a szerződésszerűség szavatolására vonatkozó jogszabályi kötelezettség fennállásáról, valamint a jótállásról. Azonban mivel a tartósságra vonatkozó jótállás hiányáról nem kötelező tájékoztatást nyújtani, az irányelv nem ösztönzi kellőképpen a gyártókat arra, hogy ilyen jótállást biztosítsanak a fogyasztóknak. A kutatásokból az derül ki, hogy ha a fogyasztási cikkeket jótállással együtt kínálják, gyakran nem egyértelmű, pontatlan vagy hiányos a jótállásra vonatkozó tájékoztatás, valamint az is, hogy a fogyasztóknak hogyan kell a jótállásért fizetniük, ami megnehezíti a fogyasztók számára a termékek összehasonlítását és a kereskedelmi jótállás jogszabályban előírt (kötelező) jótállástól való megkülönböztetését. Ez a javaslat úgy kezeli ezt a problémát, hogy biztosítja, hogy a fogyasztókat tájékoztassák az egész árura kiterjedő, két évet meghaladó időtartamú, tartósságra vonatkozó jótállás meglétéről, amennyiben a gyártó rendelkezésre bocsátja ezt az információt.

·Meg kell tiltani, hogy a kereskedő a kínálata megkülönböztető jegyeként mutassa be azokat a jogszabályban előírt követelményeket, amelyek az uniós piacon az érintett termékkategóriába tartozó valamennyi termékre vonatkozóan alkalmazandók.

Várhatóan jelentős előnyökkel jár majd a fogyasztók számára, a kereskedők számára pedig egyértelművé teszi a szabályokat, és egyenlő versenyfeltételeket biztosít az a tilalom, amely szerint a környezetbarát jellegre vonatkozó állítás nem alkalmazható az egész termék tekintetében, ha az ténylegesen a terméknek csak egy adott aspektusára vonatkozik. Ez lehetővé teszi a kereskedők számára, hogy a termékek egy adott aspektusára vonatkozóan továbbra is tehessenek a környezetbarát jellegre vonatkozó állításokat, feltéve, hogy a fogyasztó számára egyértelmű, hogy az állítás nem az egész termékre vonatkozik, hanem annak egy adott aspektusára.

A fogyasztókat megcélzó marketingtevékenységek során a környezetbarát jelleggel kapcsolatban alkalmazott általános állításokra vonatkozó tilalom várhatóan jelentős előnyökkel jár majd a fogyasztók számára, és egyúttal csökkenteni fogja a kereskedők terheit is. A kereskedők a környezetbarát jellegre vonatkozóan akkor alkalmazhatnak általános állításokat, ha a termék vagy a kereskedő kiváló környezeti teljesítménye az uniós ökocímkéről szóló 66/2010/EK rendelettel, a 66/2010/EK rendelet 11. cikke szerint a tagállamokban hivatalosan elismert ökocímkerendszerekkel vagy más alkalmazandó uniós jogszabályokkal összhangban igazolható.

A két évet meghaladó időtartamú, tartósságra vonatkozó gyártói jótállás meglétéről csak akkor kell tájékoztatást nyújtani, ha a gyártó ezt az információt a kereskedő rendelkezésére bocsátja. Ezenkívül az energiafelhasználó áruk esetében a fogyasztókat arról is tájékoztatni kell, hogy a gyártó nem bocsátotta rendelkezésre ezeket az információkat. A kereskedőre csak olyan energiafelhasználó árukkal kapcsolatban vonatkozik ez a követelmény, amelyeknek a tartósságát megbízhatóan meg lehet becsülni, és amelyekkel kapcsolatban a fogyasztók többnyire szeretnének ilyen tájékoztatást kapni.

Ez a javaslat a 2011/83/EU irányelvet is módosítja, mivel előírja, hogy a kereskedők a szerződéskötés előtt kötelesek tájékoztatást nyújtani a termékek tartósságáról és javíthatóságáról annak érdekében, hogy a fogyasztók tájékozottabb vásárlási döntéseket hozhassanak. Ez biztosítja, hogy a fogyasztók az egységes piacon történő termékvásárlás során támaszkodhassanak ezekre az információkra.

Az Unióban a határokon átnyúló kereskedelem volumene és intenzitása elég nagy ahhoz, hogy a tagállamok következetlen – vagy egyszerűen csak eltérő – politikai döntései veszélybe sodorják az egységes piac hatékony működését. Emellett a kereskedők a tagállamok határain túl is képesek elérni a fogyasztókat. Ez olyan problémákat okozhat, amelyek megfelelő kezelésére a nemzeti jogalkotók és szabályozók nem képesek önállóan.

Az egységes piaccal és a fogyasztóvédelemmel kapcsolatos célkitűzések megvalósításán kívül a javaslat a körforgásos, tiszta és zöld gazdasággal kapcsolatos lehetőségek feltárása útján a magas szintű környezetvédelem elérésére is törekszik. Mivel ezek a környezeti előnyök a fogyasztóvédelemre és az egységes piac megvalósítására irányuló elsődleges célokhoz viszonyítva kiegészítő jellegűek, továbbra is az EUMSZ belső piac megvalósításáról szóló 114. cikke tekinthető a megfelelő jogalapnak, az EUMSZ 169. cikkének megfelelő figyelembevételével.

A legtöbb fogyasztói szervezet úgy vélte, hogy a fogyasztókkal szemben „zöldrefestést” alkalmaznak, és hogy bizonyos mértékben előfordul a „korai elavulás”. Az ipar képviselői ezzel inkább nem értettek egyet. Az érdekeltek legtöbb csoportja a fenntarthatósági címkék elszaporodását is problémaként jelölte meg.

Ezen a munkaértekezleten a különböző problémák megoldásának a lehetőségeiről gyűjtöttek visszajelzéseket. A munkaértekezlet résztvevői több olyan kérdést is újra megbeszéltek, amely a korábbi konzultációs tevékenységek során merült fel, egyes vizsgált szakpolitikai alternatívákkal kapcsolatban pedig megerősítették, hogy támogatják azokat.

Ezenkívül néhány kihívásra is felhívták a figyelmet, különösen a kkv-kkal kapcsolatban, amelyeknek pénzügyi támogatásra lehet szükségük a szóban forgó eszközök bevezetéséhez, valamint a kiszolgáltatott fogyasztók tekintetében, akiknek nincs hozzáférésük ilyen eszközökhöz, vagy nem tudják használni azokat.

A munkaértekezlet keretében a problémák mértékéről alkotott vélemények és a hatékony intézkedésekre vonatkozó példák összegyűjtésére került sor. A konzultáció más területein tett számos megállapítás is megerősítést nyert. A résztvevők nagyrészt egyetértettek abban, hogy előfordul a zöldrefestés, és hogy a termékek tartósságára vonatkozó információkat nehéz beszerezni. Arról a lehetőségről is szó esett, hogy a termékeket szándékosan úgy tervezik meg, hogy idő előtt meghibásodjanak.

A felmérés megállapította, hogy a fogyasztók nyitottnak tűnnek arra, hogy részt vegyenek a zöld átállásban. A legtöbb válaszadó nem hajlandó fizetni (például valamilyen alkalmazáson keresztül) a „tartós fogyasztási cikkek” tartósságára és javíthatóságára vonatkozó információkért. A válaszadóknak mintegy a fele úgy nyilatkozott, hogy hajlandó az alapárnál többet fizetni egy olyan termékért, amely hosszabb ideig működik javítás nélkül, és hasonló arányban nyilatkoztak úgy, hogy hajlandók többet fizetni ugyanazon termékért, ha az kisebb/észszerű javításokkal hosszabb ideig működik. Még ennél is többen mondták azt, hogy hajlandóak lennének többet fizetni ugyanazon termékért, ha arra a javítási költségeket fedező jótállás vonatkozik. „A környezetbarát termékek magasabbnak tűnő ára” bizonyult a legfőbb akadálynak, amely hátráltatja a fogyasztókat a fenntarthatóbb magatartást tanúsításában, és „a termékek tartósságára/élettartamára vonatkozó jobb tájékoztatás”, valamint „a fogyasztóknak a termék életciklusa során keletkező környezeti és éghajlati lábnyomra vonatkozó jobb tájékoztatása” bizonyult a két leghatékonyabb olyan alternatívának, amely segítséget nyújthat a fogyasztóknak a környezetbarátabb termékek kiválasztásában.

Az egyes alproblémákkal kapcsolatban több szakpolitikai alternatíva mérlegelésére is sor került. Egy több szempont szerint elvégzett elemzés alapján, amelyet egy (részleges) költség-haszon elemzés egészített ki, valamint a különféle vizsgált alternatívák arányosságának minőségi értékelése alapján e problémák megoldására a következő öt előnyben részesített szakpolitikai alternatíva kombinációjából álló javaslat született:

Az előnyben részesített szakpolitikai alternatívák e kombinációja 15 év alatt várhatóan legalább 12,5–19,4 milliárd EUR-val (átlagosan évi 1 milliárd EUR-val) növeli majd a fogyasztói jólétet. A környezet szempontjából is előnyökkel fog járni: a részleges becslés szerint 15 év alatt a teljes CO2e-megtakarítás 5–7 MtCO2e lesz. A vállalkozásoknak azonban alkalmazkodniuk kell a helyzethez, ami várhatóan 9,1–10,4 milliárd EUR-ba fog kerülni. Ez vállalatonként átlagosan 556–568 EUR egyszeri költséget, ezt követően pedig az érintett időszakban 64–79 EUR évente ismétlődő költséget jelent. Az egyenlő versenyfeltételek biztosítása azonban a vállalkozások számára is nagyon fontos előnyökkel járna, mivel azok a vállalkozások, amelyek jelenleg megtévesztik a fogyasztókat, kénytelenek lennének úgy átalakítani a gyakorlataikat, hogy azok valóban fenntarthatóvá váljanak. Az előnyben részesített alternatívák végrehajtása a közigazgatás részéről várhatóan tagállamonként átlagosan évi 440 000–500 000 EUR költséggel jár majd.

Ezen alprobléma megoldásával kapcsolatban az az alternatíva is szóba került, hogy a fenntarthatósági címkéket és a digitális információs eszközöket egy uniós szervnek előzetesen jóvá kellene hagynia. Ezt az alternatívát azonban a résztvevők elvetették, mivel a kereskedők ezzel kapcsolatos terheit aránytalannak ítélték.

Az előnyben részesített alternatíva megvédené a fogyasztókat a zöldrefestéssel szemben, mivel a szóban forgó állításokat alkalmazó szereplőknek meg kellene felelniük bizonyos normáknak. A fogyasztóvédelmi hatóságok számára is megkönnyítené a jogérvényesítést.

Ezen alprobléma megoldásával kapcsolatban olyan alternatíva is szóba került, amely szerint bizonyítékokat kellene gyűjteni a termékeknek a felhatalmazott szervek által azonosított korai meghibásodásáról. Ezt az alternatívát azonban a résztvevők elvetették, mivel nem tartották valószínűnek, hogy jelentős előnyökkel járna a fogyasztók számára.

Ezen alprobléma megoldásával kapcsolatban az az alternatíva is szóba került, hogy kötelezően tájékoztatni kellene a fogyasztókat az áruk várható élettartamáról. Ezt azonban a résztvevők elvetették, mivel nem tartották megvalósíthatónak a várható élettartam összes érintett terméktípus tekintetében egységes módon történő kiszámítását.

Továbbá a kereskedők azon kötelezettsége, amely szerint tájékoztatniuk kell a fogyasztót a jótállás időtartamáról, illetve adott esetben annak hiányáról, a szóban forgó jótállás biztosításával és időtartamával kapcsolatban versenyre ösztönözné a kereskedőket, ami közvetetten a hosszabb élettartamú termékek gyártására is ösztönzőként hatna.

A javaslat 1. cikke a 2005/29/EK irányelvet módosítja azáltal, hogy frissíti azon termékjellemzők listáját, amelyekkel kapcsolatban megtévesztő tevékenységnek tekinthető, ha a kereskedő az adott jellemzőkkel összefüggésben félrevezeti a fogyasztót. Ezenkívül két új kereskedelmi gyakorlat is felkerült azon tevékenységek listájára, amelyek megtévesztőnek tekintendők, ha ténylegesen vagy valószínűsíthetően arra késztetik az átlagfogyasztót, hogy olyan ügyleti döntést hozzon, amelyet egyébként nem hozott volna meg. Egy új elemmel egészül ki azon információk listája, amelyek bizonyos kereskedelmi gyakorlatok esetében jelentősnek tekintendők, és amelyek megosztásának elmulasztása miatt az érintett kereskedelmi gyakorlat megtévesztőnek minősülhet. Ezenkívül a minden körülmények között tisztességtelennek minősülő kereskedelmi gyakorlatok listája kibővül a termékek korai elavulásával és a zöldrefestéssel kapcsolatos gyakorlatokkal.

Mivel a javaslat konkrét módosításokat vezet be két meglévő irányelv vonatkozásában, a tagállamoknak be kell nyújtaniuk a Bizottsághoz a nemzeti szabályok konkrét módosításainak a szövegét, vagy ilyen módosítások hiányában ismertetniük kell, hogy melyik meglévő nemzeti jogi rendelkezés hajtja végre a javaslatban szereplő módosításokat.

A Bizottság az irányelv elfogadásától számított 5 éven belül jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az irányelv alkalmazásáról. A jelentés értékelni fogja az irányelv alkalmazását.

Azzal kapcsolatban is módosítja az irányelvet, hogy a távollevők között elektronikus úton megkötött szerződések esetében milyen információkat kell megosztani a fogyasztókkal közvetlenül a megrendelés leadása előtt.

–A fogyasztó arra vonatkozó tájékoztatásának az elmulasztása, hogy valamely szoftverfrissítés negatív hatással lesz a digitális elemeket tartalmazó áruk használatára vagy ezen áruk bizonyos funkciójára, akkor is, ha a szoftverfrissítés javítja a termék egyéb funkcióinak a működését.

–Ha a kereskedő a kínálata megkülönböztető jegyeként mutatja be azokat a jogszabályban előírt követelményeket, amelyek az uniós piacon az érintett termékkategóriába tartozó valamennyi termékre vonatkozóan alkalmazandók.

–Olyan fenntarthatósági címke feltüntetése, amely nem valamilyen tanúsítási rendszeren alapul, illetve amelyet nem a hatóságok vezettek be.

(2)Az új szabályokat egyrészt a 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. és 7. cikkének a módosítása útján kell bevezetni, amelyek az eseti értékelés alapján megtévesztőnek minősülő és ennélfogva tilos kereskedelmi gyakorlatokra vonatkoznak, másrészt pedig a 2005/29/EK irányelv I. mellékletének a módosítása útján, amelyet olyan konkrét megtévesztő gyakorlatokkal kell kiegészíteni, amelyek minden körülmények között tisztességtelennek és ennélfogva tilosnak tekintendők.

(3)Annak érdekében, hogy a kereskedőket visszatartsák a fogyasztók megtévesztésétől termékeik környezeti vagy társadalmi hatása, tartóssága vagy javíthatósága tekintetében, többek között a termékek általános megjelenítése révén, a 2005/29/EK irányelv 6. cikkének (1) bekezdését úgy kell módosítani, hogy a termékek azon főbb jellemzőinek a felsorolását, amelyek tekintetében a kereskedők gyakorlatai – eseti értékelést követően – megtévesztőnek tekinthetők, ki kell egészíteni a termék környezeti vagy társadalmi hatásával, tartósságával és javíthatóságával. A kereskedők által a termékek társadalmi fenntarthatóságáról – például a munkafeltételekről, a jótékonysági hozzájárulásokról vagy az állatjólétről – nyújtott tájékoztatás szintén nem vezetheti félre a fogyasztókat.

(4)A környezetbarát jellegre vonatkozó, különösen az éghajlattal kapcsolatos állítások egyre inkább a jövőbeli teljesítményhez kapcsolódnak, és a karbon- vagy klímasemlegességre való áttérés, illetve más hasonló célkitűzés egy adott időpontig történő elérése formájában jelennek meg. Ezekkel az állításokkal a kereskedők azt a benyomást keltik, hogy a fogyasztók a termékeik megvásárlásával hozzájárulnak a karbonszegény gazdasághoz. A szóban forgó állítások tisztességességének és hitelességének biztosítása érdekében a 2005/29/EK irányelv 6. cikkének (2) bekezdése úgy módosítandó, hogy eseti értékelést követően minden olyan esetben meg kell tiltani az ilyen állítások alkalmazását, amikor azok mögött nem állnak a kereskedő által közölt egyértelmű, objektív és ellenőrizhető kötelezettségvállalások és célkitűzések. Ezeket az állításokat egy olyan független nyomonkövetési rendszernek is alá kell támasztania, amelynek segítségével nyomon követhető a kereskedő által a kötelezettségvállalások és a célkitűzések tekintetében elért előrehaladás.

(5)Szintén potenciálisan megtévesztő kereskedelmi gyakorlatot jelent – ezért rögzítendő a 2005/29/EK irányelv 6. cikkének (2) bekezdésében felsorolt konkrét gyakorlatok között – az olyan előnyök fogyasztók számára történő reklámozása, amelyek az érintett piacon lényegében általános gyakorlatnak tekinthetők. Például, ha egy adott termékpiacon általános gyakorlat valamely vegyi anyag mellőzése, e ténynek a termék megkülönböztető jegyeként való reklámozása tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatnak minősülhet.

(6)A termékek környezeti vagy társadalmi szempontok alapján – többek között fenntarthatósági információs eszközök segítségével – történő összehasonlítása egyre elterjedtebb értékesítési módszer. Annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen jellegű összehasonlítás ne tévessze meg a fogyasztókat, módosítani kell a 2005/29/EK irányelv 7. cikkét annak rögzítése céljából, hogy a fogyasztót tájékoztatni kell az összehasonlítás módszeréről, az összehasonlítás tárgyát képező termékekről és e termékek szállítóiról, valamint az információk naprakészen tartására irányuló intézkedésekről. Ezzel biztosítható, hogy a fogyasztók tájékozottabb ügyleti döntéseket hozzanak az említett szolgáltatások igénybevételekor. Az összehasonlításnak objektívnek kell lennie, vagyis azonos funkciót betöltő termékeket kell összehasonlítani, azonos módszer és azonos feltételezések alkalmazásával, az összehasonlított termékek lényeges és ellenőrizhető jellemzőinek az összehasonlításával.

(7)A nem valamilyen tanúsítási rendszeren alapuló, illetve nem a hatóságok által létrehozott fenntarthatósági címkék feltüntetését az ilyen gyakorlatoknak a 2005/29/EK irányelv I. mellékletében szereplő felsorolásban történő rögzítése útján meg kell tiltani. A tanúsítási rendszernek meg kell felelnie az átláthatóságra és a hitelességre vonatkozó minimumfeltételeknek. A fenntarthatósági címkék feltüntetése tanúsítási rendszer nélkül továbbra is lehetséges, amennyiben az ilyen címkéket hatóság vezeti be, vagy az 1169/2011/EU rendelet 35. cikkével összhangban az élelmiszerek további kifejezési és megjelenítési formái esetében. Ez a szabály a 2005/29/EK irányelv I. mellékletének 4. pontját egészíti ki, amely tiltja annak állítását, hogy egy kereskedőt, valamely kereskedő kereskedelmi gyakorlatait vagy egy terméket valamely közjogi vagy magánszervezet elismert, jóváhagyott, vagy engedélyezett, illetve tiltja ennek állítását ha az adott kereskedő, gyakorlat vagy termék nem felel meg az elismerési, jóváhagyási vagy engedélyezési feltételeknek.

(8)Azokban az esetekben, amikor a fenntarthatósági címke feltüntetése olyan kereskedelmi kommunikációval jár, amely azt sugallja, vagy azt a benyomást kelti, hogy a termék kedvezen hat a környezetre, semmilyen hatást nem gyakorol a környezetre, illetve kevésbé ártalmas a környezetre, mint a konkurens termékek, a fenntarthatósági címke szintén a környezetbarát jellegre vonatkozó állításnak tekintendő.

(9)Ezenkívül a 2005/29/EK irányelv I. mellékletét módosítani kell a környezetbarát jellegre vonatkozó általános állítások megfogalmazásának abban az esetben történő megtiltása céljából, ha azokhoz nem kapcsolódik elismert kiváló környezeti teljesítmény. A környezetbarát jellegre vonatkozó ilyen általános állítás például a „környezetbarát”, „ökobarát”, „öko”, „zöld”, „a természet barátja”, „ökológiai”, „környezetvédelmi szempontból helyes”, „klímabarát”, „környezetkímélő”, „alacsony szén-dioxid-kibocsátású”, „karbonsemleges”, „szén-dioxid-semleges”, „klímasemleges”, „energiahatékony”, „biológiailag lebontható”, „bioalapú” és minden más hasonló állítás, valamint az olyan általánosabb állítások is, mint a „tudatos” vagy „felelős”, amelyek kiváló környezeti teljesítményt sugallnak, vagy annak benyomását keltik. A környezetbarát jellegre vonatkozó ilyen általános állítások alkalmazását minden olyan esetben meg kell tiltani, amikor nincs igazoltan kiváló környezeti teljesítmény, vagy az állítás részletes kifejtése nem szerepel egyértelműen és jól láthatóan ugyanabban a médiumban, például ugyanabban a reklámban, a termék csomagolásán vagy az online értékesítési felületen. Például a „biológiailag lebontható” állítás egy termékre vonatkozásában általánosnak minősül, azonban az az állítás, hogy „a csomagolás egy hónap alatt házi komposztálással biológiailag lebontható” olyan konkrét állításnak minősül, amely nem tartozik e tilalom hatálya alá.

(10)A kiváló környezeti teljesítmény a 66/2010/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek vagy a tagállamokban hivatalosan elismert ökocímkerendszereknek való megfeleléssel, illetve az egyéb alkalmazandó uniós jogszabályoknak megfelelően egy konkrét környezeti szemponttal kapcsolatos magas szintű környezeti teljesítmény – például az (EU) 2017/1369 európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti A osztály – elérésével igazolható. A szóban forgó kiváló környezeti teljesítménynek kapcsolódnia kell az adott állításhoz. Például az „energiahatékony” általános állítás az (EU) 2017/1369 rendelet szerinti kiváló környezeti teljesítmény alapján alkalmazható. Ezzel szemben a „biológiailag lebontható” általános állítás a 66/2010/EK rendelet szerinti kiváló környezeti teljesítmény alapján nem alkalmazható, amennyiben az érintett termékre vonatkozó uniós ökocímke feltételei között nem szerepelnek a biológiai lebonthatóságra vonatkozó követelmények.

(11)Szintén minden körülmények között megtiltandó, tehát a 2005/29/EK irányelv I. mellékletében szereplő felsorolásban rögzítendő megtévesztő kereskedelmi gyakorlatnak minősül, ha a környezetbarát jellegre vonatkozó állítást az egész termék tekintetében alkalmazzák annak ellenére, hogy az ténylegesen a terméknek csak egy adott aspektusára vonatkozik. Ez lenne a helyzet például akkor, ha a terméket „újrafeldolgozott anyagokból készült” termékként forgalmaznák, azt a benyomást keltve, hogy az egész termék újrafeldolgozott anyagból készült, pedig valójában csak a csomagolás készült abból.

(12)A körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési terv rögzíti, hogy a környezetbarát jellegre vonatkozó állításokkal kapcsolatos szabályokat a termékek és a szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó módszerekkel kell meghatározni. A környezetbarát jellegre vonatkozó állításokkal kapcsolatos további követelményeket külön uniós jogszabályokban kell rögzíteni. Ezek az új követelmények támogatni fogják a zöld megállapodás azon célkitűzését, amely szerint megbízható, összehasonlítható és ellenőrizhető információk biztosításával lehetővé kell tenni, hogy a vásárlók fenntarthatóbb döntéseket hozzanak, és hogy csökkenjen a „zöldrefestés” kockázata.

(13)Minden körülmények között meg kell tiltani, hogy a kereskedő a kínálata megkülönböztető jegyeként mutassa be azokat a jogszabályban előírt követelményeket, amelyek az uniós piacon az érintett termékkategóriába tartozó valamennyi termékre vonatkozóan alkalmazandók – ideértve az importált termékeket is –, és ezt a tilalmat a 2005/29/EK irányelv I. mellékletében foglalt felsorolásban is rögzíteni kell. Ez a tilalom például abban az esetben alkalmazható, amikor a kereskedő azt hirdeti, hogy egy adott termék nem tartalmaz egy bizonyos vegyi anyagot, miközben az Unióban az adott termékkategóriába tartozó összes termék esetében jogszabály tiltja az érintett anyag alkalmazását. Ezzel szemben a tilalom nem terjedhet ki azokra a kereskedelmi gyakorlatokra, amelyek a kereskedők vagy a termékek olyan jogi követelményeknek való megfelelését hirdetik, amelyek csak egyes termékekre vonatkoznak, és nem alkalmazandók az uniós piacon elérhető, azonos kategóriába tartozó más konkurens termékekre, így például a nem uniós országokból származó termékekre.

(14)A fogyasztók jólétének javítása érdekében a 2005/29/EK irányelv I. mellékletének a módosítása során a korai elavulással kapcsolatos egyes gyakorlatokkal is foglalkozni kell, ideértve azokat a tervezett elavulási gyakorlatokat is, amelyek olyan kereskedelmi politikaként határozhatók meg, amelyek keretében valamely terméket szándékosan korlátozott hasznos élettartamúra terveznek annak érdekében, hogy bizonyos idő elteltével idő előtt elavulttá vagy működésképtelenné váljon. Az olyan termékek megvásárlása, amelyek a vártnál rövidebb ideig működnek, kárt okoz a fogyasztóknak. A korai elavulási gyakorlatok ezenkívül a megnövekedett hulladékmennyiség miatt összességében negatívan hatnak a környezetre. Ezért e gyakorlatok kezelése várhatóan csökkenteni fogja a hulladék mennyiségét, ezáltal pedig hozzájárul a fenntarthatóbb fogyasztáshoz.

(15)Meg kell tiltani a fogyasztó arra vonatkozó tájékoztatásának az elmulasztását, hogy valamely szoftverfrissítés – ideértve a biztonsági frissítéseket is –, negatív hatással lesz a digitális elemeket tartalmazó áruk használatára vagy ezen áruk bizonyos funkcióira, akkor is, ha a frissítés javítja a termék egyéb funkcióinak a működését. Például amikor a kereskedő felhívja a fogyasztókat, hogy frissítsék okostelefonjuk operációs rendszerét, tájékoztatnia kell a fogyasztókat arról, ha a frissítés negatívan befolyásolja az okostelefon valamely funkciójának a működését.

(16)Meg kell tiltani továbbá a fogyasztó arról való tájékoztatásának az elmulasztását, hogy az áru olyan tulajdonsággal rendelkezik, amelyet tartósságának a korlátozása érdekében alakítottak ki. Ilyen tulajdonság lehet például egy olyan szoftver, amely bizonyos idő elteltével leállítja vagy lerontja az áru funkcionalitását, vagy egy olyan hardver, amelyet úgy terveztek meg, hogy bizonyos idő elteltével meghibásodjon. Az áruk e tulajdonságaival kapcsolatban a fogyasztóknak nyújtandó tájékoztatás elmulasztására vonatkozó tilalom kiegészíti, és nem érinti az (EU) 2019/771 európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében vett hibás teljesítés esetén a fogyasztók számára elérhető jogorvoslati lehetőségeket. Ahhoz, hogy egy ilyen kereskedelmi gyakorlat tisztességtelennek minősüljön, nem kell bizonyítani, hogy az adott tulajdonság célja az érintett áru lecserélésének az ösztönzése. Az áruk tartósságát korlátozó tulajdonságok alkalmazását meg kell különböztetni azoktól a gyártási gyakorlatoktól, amelyek általánosságban rossz minőségű anyagokat vagy eljárásokat alkalmaznak, ami az áruk korlátozott tartósságához vezet. Arra az esetre, ha az áru a rossz minőségű anyagok vagy eljárások alkalmazása miatt nem megfelelő, továbbra is az (EU) 2019/771 irányelvben az áruk szerződésszerűségére vonatkozóan meghatározott szabályok az irányadók.

(17)Szintén a 2005/29/EK irányelv I. mellékletében tiltandó az a gyakorlat, melynek keretében azt állítják, hogy az áru bizonyos szintű tartóssággal rendelkezik, ez azonban nem felel meg a valóságnak. Ez a helyzet például akkor, amikor egy kereskedő arról tájékoztatja a fogyasztókat, hogy valamely mosógép várhatóan egy adott számú mosási ciklusig fog működni, azonban a mosógép tényleges használata alapján ez nem felel meg a valóságnak.

(18)A módosítás során azt is rögzíteni kell a 2005/29/EK irányelv I. mellékletében, hogy tilos a termékeket javíthatóként bemutatni, ha a javításuk nem lehetséges, valamint tilos elmulasztani a fogyasztók arra vonatkozó tájékoztatását, hogy az árukat nem lehet a jogszabályi követelményeknek megfelelően javítani.

(19)A tartóssággal és javíthatósággal kapcsolatos említett gyakorlatoknak a 2005/29/EK irányelvben történő megtiltása további végrehajtási eszközt biztosítana a tagállamok fogyasztóvédelmi hatóságai számára a fogyasztói érdekek azon esetekben történő hatékonyabb védelméhez, amikor a kereskedők nem tartják be az áruk tartósságával és javíthatóságával kapcsolatban a termékekre vonatkozó uniós jogszabályokban rögzített követelményeket.

(20)Szintén a korai elavulással kapcsolatos betiltandó és a 2005/29/EK irányelv I. mellékletében meghatározott felsorolásban rögzítendő gyakorlat a fogyasztó arra való ösztönzése, hogy a termék fogyóeszközeit korábban cserélje ki, mint ahogy arra műszaki okokból szükség lenne. Ezek a gyakorlatok megtévesztik a fogyasztót, és elhitetik vele, hogy a termék nem fog tovább működni, ha a fogyóeszközöket nem cserélik ki, ezáltal arra ösztönzik őket, hogy a szükségesnél több fogyóeszközt vásároljanak. Tilos lenne például az a gyakorlat, amely a nyomtató beállításain keresztül arra ösztönzi a fogyasztót, hogy a nyomtató tintapatronjait még azelőtt cserélje ki, hogy azok ténylegesen kiürülnének, ezáltal további tintapatronok vásárlására ösztönözve a fogyasztót.

(21)A módosítás során azt is rögzíteni kell a 2005/29/EK irányelv I. mellékletében, hogy tilos elmulasztani a fogyasztó arra vonatkozó tájékoztatását, hogy az árut úgy tervezték meg, hogy funkcionalitása korlátozott legyen, ha a fogyasztó olyan fogyóeszközöket, pótalkatrészeket vagy tartozékokat használ, amelyeket nem az eredeti gyártó biztosított. Például azok a nyomtatók, amelyeket úgy alakítottak ki, hogy a nem az eredeti gyártó által biztosított tintapatronok használata korlátozza a nyomtató funkcionalitását, nem forgalmazhatók, ha ezt az információt nem közlik a fogyasztóval. Ez a gyakorlat megtévesztheti a fogyasztókat, és olyan alternatív tintapatronok megvásárlására késztetheti őket, amelyek nem használhatók az adott nyomtatóhoz; ez szükségtelen javítási költséghez, hulladékáramhoz vagy az eredeti gyártótól származó fogyóeszközök használatára vonatkozó kötelezettségből adódó olyan többletköltségekhez vezet, amelyeket a fogyasztó a vásárláskor nem láthatott előre. Az olyan okoseszközök forgalmazása, amelyeket úgy terveztek meg, hogy a nem az eredeti gyártó által biztosított töltők vagy tartalék alkatrészek használata korlátozza a funkcionalitásukat, szintén tilos lesz, ha ezt az információt nem közlik a fogyasztóval.