[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 26.10.2006

SEC(2006) 1370

A BIZOTTSÁG SZERVEZETI EGYSÉGEINEK MUNKADOKUMENTUMA Kísérődokumentum

A FÉMHIGANY KIVITELI TILALMÁRÓL ÉS BIZTONSÁGOS TÁROLÁSÁRÓL SZÓLÓ EURÓPAI PARLAMENTI ÉS TANÁCSI RENDELET JAVASLATÁHOZ VEZETŐI ÖSSZEFOGLALÓ {COM(2006) 636 finalSEC(2006) 1369}

A BIZOTTSÁG SZERVEZETI EGYSÉGEINEK MUNKADOKUMENTUMA Kísérődokumentum

A FÉMHIGANY KIVITELI TILALMÁRÓL ÉS BIZTONSÁGOS TÁROLÁSÁRÓL SZÓLÓ EURÓPAI PARLAMENTI ÉS TANÁCSI RENDELET JAVASLATÁHOZ VEZETŐI ÖSSZEFOGLALÓ

Ezt a hatásvizsgálatot a Bizottság szolgálatai a higanyra vonatkozó stratégiában[1] megjelölt két kulcsfontosságú intézkedéssel: a higanykiviteli tilalommal (5. intézkedés) és a higanyfelesleg biztonságos tárolásával (9. intézkedés) összefüggésben készítették.

A hatásvizsgálat a hatékony jogi szabályozás érdekében értékeli a meghozandó intézkedéseket. A viszonyítási alapként tekintett forgatókönyv a fémhigany kivitelének tilalmát, valamint a klóralkáliiparban keletkező higanyfelesleg tárolására/ártalmatlanítására vonatkozó kötelezettség bevezetését tartalmazza. A hatásvizsgálat keretében a következő kérdéseket elemeztük részletesebben :

- a kiviteli tilalom alkalmazási körét: kiterjedjen-e a tilalom a higanyvegyületekre és az Európai Unióban már ma is csak korlátozottan forgalmazható higanytartalmú termékekre is?

- a tárolási kötelezettség alkalmazási körét: indokolt-e kiterjeszteni a tárolási/ártalmatlanítási kötelezettséget a színesfémgyártási eljárások során melléktermékként keletkező higanyra, a földgáztisztításra és az újrafeldolgozott higanyra?

- a jelentéstételt és az információcserét: hogyan határozható meg olyan eszközrendszer, amellyel a kiviteli tilalom és a tárolási/ártalmatlanítási kötelezettség hatékonyan és biztonságos módon valósítható meg?

- a jogi eszközt.

A hatásvizsgálat arra a következtetésre jut, hogy egyelőre még korai volna kiterjeszteni a higanykiviteli tilalmat az európai uniós piacon csak korlátozottan forgalmazható termékekre, illetőleg a higanyvegyületekre, így például a kalomelre. A kérdést azonban még a kiviteli tilalom 2011-es hatálybalépése előtt további elemzésnek kell alávetni. A jobb szabályozás elvével összhangban mélyebb értékelést igényelnek különösen a kiterjesztés igazgatási költségei, valamint az európai uniós vállalkozások versenyképességére gyakorolt hatások.

A világpiaci fejlemények elemzése egyértelműen alátámasztja a higanyra vonatkozó stratégiában korábban megfogalmazott következtetéseket: a higanykivitel tilalmát tágabb összefüggésben kell tekinteni. Környezeti szempontból úgy érhető el a lehető legjobb eredmény, ha a tilalomhoz globális szintű erőfeszítések is társulnak. Ugyanakkor mivel jelentős mennyiségű fémhiganyról van szó, fontos, hogy az EU kezdeményezőleg lépjen fel, és továbbra is hozzájáruljon a higanyexpozíció csökkentéséhez, ne pedig arra várjon, hogy előbb teljes körű nemzetközi jogi szabályozás álljon rendelkezésre.

Az Európai Unióban a higanykínálat elsősorban a következő forrásokból származik: a klóralkáliiparban a higanymentes gyártási folyamatokra való áttéréskor, illetőleg üzembezáráskor keletkező feleslegből; a színesfém-bányászati és -olvasztási eljárásokban (például a cinkgyártásban) melléktermékként előálló higanyból; a földgáztisztítás melléktermékeként nyert higanyból; az újrafeldolgozott (ipari folyamatokból és termékekből, például fénycsövekből stb. származó) higanyból; valamint a kereskedelmi ügynökök és a kereskedők (például a MAYASA[2]) által felhalmozott higanykészletekből. A beszámolók szerint 2005-ben a teljes higanykínálat (a kereskedőknél felhalmozott készleteket nem számítva) 625 tonna volt.

A piaci összfogyasztás (beleértve az Európai Unióba behozott termékekben lévő higanyt is) mintegy évi 440 tonnára tehető. A fémhigany legnagyobb felhasználója (körülbelül 50%-os részesedéssel) a klóralkáliipar. 2005-ben a klóralkáliipar körülbelül 190 tonna keresletet támasztott. Második helyen az EU-ban a fogászati amalgámban felhasznált higany áll. Az EU 25 tagállamában megfigyelhető visszaesés elsősorban annak tudható be, hogy jelentős mértékben csökkent a szabályozás alá vont termékekben és ipari folyamatokban (festékek, akkumulátorok és szárazelemek, rovarirtó szerek, klóralkáliipar stb.) felhasznált higanymennyiség, illetőleg ezt a higanyt más anyagokkal váltották ki, valamint annak, hogy a higanytartalmú termékek (hő- és lázmérők, akkumulátorok és szárazelemek) gyártása tömegesen tevődött át a huszonöt tagállamon kívüli országokba.

A 2005-től 2015-ig terjedő időszakban a klóralkáliiparon kívül[3] várhatóan évi 190 tonna higanyra lesz kereslet. Az Európai Unión belül rendelkezésre álló higanykínálat eközben (nem számítva a 2011 után a klóralkáliiparban felszabaduló felesleget, illetőleg a színesfémgyártási eljárásokban és a földgáztisztításban melléktermékként keletkező higanyt) várhatóan évi 481 tonna lesz.

A higanyárak az elmúlt 40 év során jobbára csökkenő tendenciát mutattak. Az elmúlt tíz évben előbb a valaha volt legalacsonyabb szintre (kilogrammonként 4-5 USA-dollár körüli értéken) álltak be, majd 2004 közepén 20 USA-dollár fölé ugrottak, ahol 2005-ben is megmaradtak, hogy azután 2006-ban valamelyest ismét visszaessenek.[4] Nehéz előre megmondani, hogyan fog közép- és hosszú távon alakulni a higany ára. Mivel a kiviteli tilalom bevezetéséig az EU-ból származó higany telíti a piacot, a jövő évre további áresésre, 10 USA-dollár vagy még alacsonyabb kilogrammonkénti árra számíthatunk. Ebben a hatásvizsgálatban feltételezzük, hogy az Európai Unión belüli belföldi piaci ár egyenlő lesz a világpiaci árral, hiszen az EU-ba 2011 után is lehet majd higanyt behozni. A vizsgálatok során 10 USA-dolláros [5] kilogrammonkénti árral számolunk.

A fémhigany kivitelének betiltására teszünk javaslatot. Az Európai Unió jelentős fémhiganyexportőr. Miután a spanyolországi Almadén bányáiban 2003-ban megszűnt a bányászat, az Európai Unión belül ma a legnagyobb higanykínálatot a klóralkáliipar adja. A klóralkáliipar a higanymentes technológiára való áttéréskor szabaddá váló higanyt értékesíti. A klóralkáliiparban alkalmazott higanykatódokban a becslések szerint jelenleg 12 000 tonna higany van. Az Európai Unión belül kicsi a kereslet, ezért a higanyfelesleg java része exportra kerül. A nemzetközi kereskedelmi statisztikák szerint 2004-ben 824 tonna higanyt exportáltak. A higany problémája világméretű kérdés, így megoldásához is nemzetközi fellépésre van szükség. Az Európai Unió nem szorgalmazhatja nemzetközi szinten hitelesen a higanykínálat és -kereslet csökkentésére irányuló proaktív erőfeszítéseket, ha közben maga kínálja a világpiacon a legtöbb higanyt.

Tárolási kötelezettség bevezetését javasoljuk a klóralkáliiparban már nem használt fémhiganyra, a színesfémgyártási eljárásokban melléktermékként keletkező higanyra és a földgáztisztítás során melléktermékként nyert higanyra. Az EU-ban a higanykínálat jelenleg meghaladja a keresletet. A rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, ez a jövőben is így marad. Minden jel arra utal, hogy az EU belső piacán anélkül is elegendő lesz a higanykínálat, hogy a klóralkáliiparban felszabaduló felesleg, illetőleg a színesfémgyártási eljárásokban és a földgáztisztításban melléktermékként keletkező higany piacra kerülne. Az Európai Unióban a higany iránti kereslet folyamatosan csökken, és a kiviteli tilalom, illetőleg a tárolási kötelezettség hatálybalépése után még mindig kisebb lesz, mint az újrafeldolgozott higanyból és az Európai Unióban meglévő készletekből származó kínálat. A tárolási kötelezettség szándékosan nem terjed ki a higanyt tartalmazó termékekből származó újrafeldolgozott higanyra, környezetvédelmi okból ugyanis ennek a forrásnak kell elsőbbséget adni. Az egyébként kívánatos higanybegyűjtés azonnal leállna, ha az újrafeldolgozott higanyra is tárolási kötelezettséget írnánk elő, begyűjtés nélkül pedig a higany java része a környezetbe kerülne.

Az EU-ba behozott és az EU-ból kivitt higany és higanyvegyületek tagállamokon belüli nyomon követése, illetőleg az import és az export figyelemmel kísérése érdekében jelentéstételi kötelezettség bevezetését és információcsere kialakítását javasoljuk, ami hatékony és biztonságos eszközt jelenthet az exporttilalom és a tárolási kötelezettség megvalósításához. Ezáltal lehetővé válik a rendelkezésre álló adatok minél jobb felhasználása, egyszerűsíthető az adatforgalom, és a lehető legalacsonyabbra szoríthatók az adminisztrációs terhek. A rendszer révén gyorsan lehet majd reagálni a gyártási és a fogyasztási folyamatokban bekövetkező változásokra. A javaslat szándékosan kerül mindenféle merev megoldást, például rendszeres időközönként kitöltendő kérdőívek bevezetését.

A kiviteli tilalom és a tárolási/ártalmatlanítási kötelezettség bevezetésére egyetlen alkalmas jogi eszközként a rendelet kínálkozik. A javaslat nem tartalmaz konkrét megoldást a higanyfelesleg tárolására/ártalmatlanítására, csupán arra szorítkozik, hogy a tárolás/ártalmatlanítás céljára megjelölje azokat a létesítménytípusokat, amelyek – a fémhigany speciális tulajdonságaira tekintettel – kellő garanciát adnak a biztonságos kezelésre. A hosszú távú biztonság fenntartása érdekében a javaslat helyszínspecifikus kockázatelemzést ír elő. A tárolás/ártalmatlanítás konkrét módjáról az iparnak és az érintett tagállamoknak kell dönteniük.

A rendelethez a higanymennyiségeket tekintve leginkább érintett ágazat, a klóralkáliipar önkéntes kötelezettségvállalása társul.

Látni kell ugyanakkor azt is, hogy a kiviteli tilalom és a tárolási kötelezettség a higanyra vonatkozó stratégiában vállalt nemzetközi szintű fellépés kontextusába illeszkedik. Világszinten kell intézkedéseket hozni annak érdekében, hogy fokozatosan megszűnjék a cinnabaritból való eredeti higanygyártás, a higanyfelesleg pedig ne juthasson vissza a piacra. Együttműködést tervezünk a fejlődő országokkal, és az Európai Unió nemzetközi kezdeményezésekhez, például a higanyra vonatkozó világszintű UNEP-programhoz is támogatást nyújt. A Bizottság módszeresen törekszik a kapcsolatok javítására azokkal az EU-n kívüli országokkal, amelyek komolyabb higanygyártóknak, -felhasználóknak vagy -exportőröknek számítanak, illetve amelyek higanyszennyezési problémákkal küzdenek. A higanyról október 26–27-én Brüsszelben tartandó nemzetközi konferencia, amelyre várhatóan szép számmal jönnek résztvevők az EU-n kívüli országokból is, újabb lendületet fog adni a nemzetközi tárgyalásoknak, ideértve a kereskedelmi kérdésekről folyó tárgyalásokat is, már jóval az UNEP kormányzótanácsa huszonnegyedik, 2007. évi ülésszaka előtt.

Költség- és haszonbecslés . A hasznok (illetve a higanytonnánként vett költségmegtakarítások) alsó, óvatos becslése nagyobbnak mutatkozik, mint a költségekre adott felső becslés, ugyanakkor a III. mellékletben található számítást nem szabad teljes értékű költség-haszon elemzésnek tekinteni, mert a rendelkezésre álló adatok nem teszik lehetővé a várható költségek és a várható hasznok közvetlen összevetését.

A környezeti kérdések értékelése során a hatásvizsgálat vegyesen él kvalitatív és kvantitatív eszközökkel. A vizsgálat során a megmaradó globális felhasználást és az EU-ban exportra szánt higanyfelesleget számszerűen vesszük figyelembe. Feltételezzük, hogy e felhasználások eredményeképpen a fémhigany jelentős része a környezetbe jut. A higanykivitel betiltása és a tárolási kötelezettség bevezetése folytán várhatóan csökkenni fog a környezetszennyezés, ennek mértékét azonban nehéz számszerűen kifejezni.[6]

Az emberi egészség szempontjából vett haszon értékelése olyan modell kidolgozását igényelné, amely egyaránt figyelembe veszi a környezetszennyezés mértékét és a halakban felgyűlő metil-higany mennyiségét, valamint azt, hogy a veszélyeztetett populációk milyen mértékben részesülnek ebből az expozícióból. A modellalkotási folyamat terjedelmét (a figyelembe veendő környezeti elemeket, földrajzi kiterjedést, populációkat stb.) megvizsgálva arra a következtetésre jutottunk, hogy ez a vizsgálat már nem felelne meg a hatásvizsgálatok elvégzésére vonatkozó iránymutatásokban előírt arányossági elvnek.

Az Egyesült Államokban nemrégiben végzett kutatások[7][8] azt mutatják, hogy a higany környezetbe jutásának megelőzése évente és tonnánként legalább 3 millió EUR, de esetenként akár 70–100 millió EUR környezeti haszonnal jár. Ugyanezek a kutatások azt is jelzik, hogy a tonnánkénti haszon a teljes szennyezéscsökkenéssel együtt, bár annál sokkal lassabban nő. Ezek az értékek összevethetők a mélységi kőzetekben történő végleges ártalmatlanítás költségeire (40 évig 37 000–70 000 EUR/tonna/év), illetőleg a bevételkiesésre (10 000 EUR/tonna) adható felső becsléssel.

[1] COM(2005) 20 végleges.

[2] Minas de Almadén y Arrayanes, S.A.

[3] A klóralkáliipar maga felhasználja saját feleslegét, ezért ez a kereslet nem szerepel a számításokban.

[4] A nemzetközi színesfém-kereskedők általában USA-dollárban adják meg az árakat.

[5] 7,85 EUR/kg vagy 7851,76 EUR/tonna.

[6] A hatásvizsgálat nem ismétli meg teljes terjedelmükben a környezeti és az egészségügyi kockázatokra, különösen pedig a vízi környezetben létrejövő metil-higanyra vonatkozóan egyebek mellett az UNEP keretében már elvégzett vizsgálatokat.

[7] Economic valuation of human health benefits of controlling mercury emissions from U.S. coal-fired power plants [Az emberek egészsége terén az USA-beli széntüzelésű erőművek higanykibocsátásának mérséklésétől várható haszon gazdasági értékelése], www.nescaum.org, 2005. február.

[8] Public health and economic consequences of methyl mercury toxicity to the developing brain [A metil-higany-toxicitás fejlődő agyra gyakorolt hatásainak közegészségügyi és gazdasági következményei], Environmental Health Perspectives 113, 2005. május.