A Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A 2019. évi éves növekedési jelentés

(kiegészítő vélemény)

[COM(2018) 770 final]

(2020/C 47/18)

Előadó: Anne DEMELENNE

Elnökségi határozat: 2019.5.14. Jogalap: az eljárási szabályzat 32. cikkének (1) bekezdése és az eljárási szabályzat végrehajtási rendelkezései 29. cikkének a) pontja kiegészítő vélemény Illetékes szekció: „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2019.10.17. Elfogadás a plenáris ülésen: 2019.10.30. Plenáris ülés száma: 547. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 140/3/6

Preambulum

Ez a vélemény egy nyomonkövetési csomag részét képezi, mely két – az éves növekedési jelentés (COM(2018) 770 final), illetve az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlás (COM(2018) 759 final) tárgyában kidolgozott – véleményből áll. Céljuk az EGSZB korábbi javaslatainak (1) naprakésszé tétele és részletesebb kidolgozása az EU-val és az euróövezettel kapcsolatos legfrissebb fejlemények és gazdasági előrejelzések, valamint a jelenlegi európai szemeszter keretében közzétett jelentések és ajánlások alapján. A csomag tartalmazza az uniós civil társadalom átfogó gazdaság-, szociál- és környezetpolitikai hozzájárulását az európai szemeszter következő, 2019. novemberben kezdődő ciklusához. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot és a Tanácsot, hogy a szemeszter következő, őszi csomagjában és az ezt követő intézményközi döntéshozatali folyamat során vegyék figyelembe ezeket az észrevételeket.

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Ez az EGSZB-vélemény a 2019. évi éves növekedési jelentésről írt EGSZB-vélemény kiegészítéseként készül. Figyelembe veszi az országspecifikus ajánlásokat ( 2 ) , az európai szemeszterről szóló európai bizottsági közleményt és az idevonatkozó tanácsi ajánlásokat. Közelebbről is körüljár néhány olyan gazdasági és szociális természetű kérdést, amely a 2019-es európai szemeszterrel kapcsolatos.

1.2. Az Európai Unióban mindmáig nem sikerült orvosolni a beruházási hiány problematikáját. Az állami és magánberuházások, valamint a képzéssel és (kisgyermekkortól kezdődő) oktatással kapcsolatos kiadások továbbra is szükségesek az európai vállalkozások versenyképességének javításához. Az idei országspecifikus ajánlások kiemelt figyelmet fordítanak a beruházások kérdésére, ami üdvözlendő fejlemény. Különös figyelmet kell fordítani a termelőberuházásokra és a szociális infrastruktúrába történő beruházásokra a fenntartható növekedés előtérbe helyezése érdekében, valamint a szociális jogok pillérének megvalósítását célzó intézkedésekre.

1.3. A tagállamoknak további strukturális reformokra kell törekedniük. A folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező országok kapcsán – az Európai Unió és az euróövezet gazdasági és politikai stabilitásának megőrzése érdekében – mindenképpen foglalkozni kell azzal, hogy a tagállamok nem igazán tartják tiszteletben a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárást. Az EGSZB sajnálatosnak tartja, hogy nincsenek összhangban egymással a beruházások, a szociális ügyek és az éghajlatváltozás fontos területére vonatkozó általános jellegű ajánlások, valamint a fiskális szabályok alapján meghatározott konkrét, számszerűsített stratégiai célkitűzések.

1.4. A jelenlegi rendkívül alacsony kamatlábak lehetővé tették, hogy a nemzeti költségvetésekben forrásokat szabadítsanak fel az államkötvényekre fordított alacsonyabb kamatkiadások eredményeként. A tagállamoknak ezeket a forrásokat a tárgyi, digitális és környezeti beruházások, valamint a képzéssel, a készségek fejlesztésével és a képesítésekkel kapcsolatos kiadások növelésére kellene felhasználniuk, amit az emberi erőforrásokba való befektetésnek és nem költségnek kell tekinteni.

1.5. A szociális kérdésekre vonatkozó országspecifikus ajánlások kapcsán üdvözlendő, hogy nagyobb szerepet szánnak a szociális jogok európai pillérének és a szociális eredménytáblának. Az EGSZB arra ösztönzi az Európai Bizottságot, hogy az európai szemeszter következő ciklusaiban is ezt az irányt kövesse, még inkább elmélyítve ezt. Amennyiben az elkövetkezendő években gazdasági visszaesés következne be, fontos, hogy az európai szemeszter keretében a pozitív szociálpolitikai célkitűzések kapjanak kiemelt szerepet, illetve hogy ezek egyenértékűek legyenek más makrogazdasági és költségvetési célokkal.

1.6. Az elmúlt évben kiemelt témává vált az éghajlatváltozás kérdése, és ez jobban tükröződhetne az európai szemeszterben is. A következő évi ciklusra vonatkozó ajánlásoknak több olyan országspecifikus ajánlást kellene tartalmazniuk, amelyek az éghajlatváltozásból eredő egzisztenciális fenyegetések kezelését célozzák. Legalább tagállamonként egy ilyen ajánlást meg kellene határozni.

1.7. Az adópolitikának ösztönzőket kellene biztosítania a termelő-, illetve a reálgazdaságba irányuló beruházásokhoz. Az adóbevételeknek a munkával és a fenntartható fogyasztással kapcsolatos források helyett inkább más forrásokból kellene származniuk.

1.7.1. Az európai gazdaság egyes részeinek financializációja túlzott terhet ró a vállalkozásokra – és alkalmazottaikra –, amelyek munkahelyeket és hozzáadott értéket teremtenek, és növelik a reáltőke állományát. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy vizsgálja meg annak a lehetőségét, hogy miként lehetne az európai szemesztert arra felhasználni, hogy pusztán a részvényesi értékmaximalizálás helyett az érdekelt felek általános érdekei legyenek fontosabbak

1.7.2. Az idei országspecifikus ajánlások keretében számos tagállam kapott a szociális párbeszéd erősítésére vonatkozó ajánlásokat. A szociális partnerek részvételének ösztönzése érdekében minimumszabályokat kellene bevezetni arra vonatkozóan, hogy a nemzeti kormányoknak az európai szemeszter különböző szakaszaiban konzultálniuk kell a nemzeti szociális partnerekkel.

1.7.3. A közjavakra vonatkozó európai bizottsági politikának azt az elvet kellene követnie, mely szerint a stratégiai jelentőségű állami eszközöket és az olyan szolgáltatásokat, amelyeket jobb, ha az állam nyújt, nem szabad bevonni a privatizációba, illetve nem szabad gazdaságilag kedvezőtlenebb időszakokban eladni állami javakat, hogy ne érje nettó veszteség az államot.

2. Háttér: a 2019-es európai szemeszterben és az országspecifikus ajánlásokban szereplő európai bizottsági prioritások

2.1. Az Európai Bizottság kimutatása szerint a tagállamok a rájuk vonatkozó országspecifikus ajánlások 40 %-a terén legalább némi eredményt el tudtak érni. Többéves viszonylatban ez azt jelenti, hogy az „országspecifikus ajánlások több mint kétharmada esetében legalább némi haladás tapasztalható” ( 3 ) . Jó a végrehajtás szintje a pénzügyi szolgáltatások terén, és előrelépés figyelhető meg a munkahelyteremtés ösztönzése (határozatlan idejű munkaszerződésekkel) és a munkaerőpiaci szegmentáció kezelése terén. Ugyanakkor továbbra is korlátozott és túlságosan lassú a végrehajtás olyan kulcsfontosságú területeken, amelyek nélkülözhetetlenek a makrogazdasági egyensúlyhiányok orvoslásában ( 4 )

2.2. A 2019-es országspecifikus ajánlások a 2019-es országjelentések megállapításaira épülnek, és jobban szem előtt tartják a beruházások kérdését azzal, hogy tagállamonként legalább egy beruházással kapcsolatos ajánlást is megfogalmaznak.

2.3. A makrogazdasági kilátások tekintetében továbbra sem csökkent a bizonytalanság. Az Egyesült Királyság EU-ból való várható kilépése és az USA által kirobbantott „kereskedelmi háborúk” továbbra is mélyen aktuális kérdések, mint ahogy az is, hogy a közeljövőben visszaeshet a gazdasági növekedés és a foglalkoztatottság mértéke. Bár az összesített munkanélküliségi ráta az elmúlt két évtizedhez képest alacsonynak mondható, több országban még mindig nem sikerült elérni a válság előtti foglalkoztatottsági szintet. Az EU-ban idénre mindössze 1,4 %-os GDP-növekedést jósolnak, az euróövezetben pedig 1,2 %-ot ( 5 ) . Amint az Európai Központi Bank Kormányzótanácsa megállapította ( 6 ) , az euróövezeti infláció továbbra sem felel meg a célkitűzésnek (középtávon a 2 %-hoz közeli, de az alatti szintnek), így a költségvetési politikának is ki kell majd vennie a részét az euróövezet és az uniós növekedés fenntartásából.

3. Általános megjegyzések az Európai Bizottság ajánlásaival kapcsolatban

3.1. Beruházások

Az EGSZB üdvözli és határozottan támogatja, hogy az idei országjelentésekben és az országspecifikus ajánlásokban az Európai Bizottság kiemelt figyelmet fordít a beruházások növelésére. Az elmúlt években az EGSZB többször is arra kérte a tagállamokat és az Európai Bizottságot, hogy helyezzen nagyobb hangsúlyt az állami és a magánberuházások növelésére, és örömmel látja, hogy megfogadták az egyik ajánlását. Ezzel összhangban a beruházásoknak termelékenynek és fenntarthatónak kell lenniük, és el kell kerülni a spekulatív pénzügyi és ingatlanberuházásokat.

3.1.1. Az országspecifikus ajánlások keretében meghatározott beruházási célok nem igazán konkrétak, ami összhangban van azzal az európai bizottsági gyakorlattal, hogy inkább általános célokat fektetnek le. Ez azonban kiegyensúlyozatlan helyzetet teremt, mivel a Szerződésben szereplő előírásoknak megfelelően a költségvetési célok nagyon is konkrétak. Továbbra sem világos, hogy miként lehet elérni a beruházásokkal kapcsolatos célokat azokban az országokban, amelyek kezét erősen megkötik a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményei. A korábbi véleményeiben megfogalmazottakhoz hasonlóan az EGSZB ezért azt ajánlja, hogy a beruházások kapjanak nagyobb szerepet, méghozzá úgy, hogy az európai költségvetési keretben bevezetnek egy aranyszabályt ( 7 )

3.1.2. (asset purchase programme, APP) zöldkötvényekbe fektetett be, és azon a véleményen van, hogy az EKB-nak folytatnia és fokoznia kell ezt a kötelezettségvállalást nettó vásárlásainak újraindításakor és a program újrabefektetési szakaszában. Az európai szemeszterben nagyobb hangsúlyt kell fektetni az ENSZ 2030-as fenntartható fejlődési céljai által vezérelt fenntartható növekedésre – ugyanennek jegyében szorgalmazza az EGSZB, hogy a jövőben készüljön éves fenntartható növekedési jelentés ( 8 ) . Az infrastrukturális beruházásoknak környezetbarátnak és szociálisnak kell lenniük és a megújuló energiaforrásokra kell helyezniük a hangsúlyt, amint azt az új Európai Bizottság is szorgalmazza. Az európai szemeszternek még inkább tükröznie kell ezt a szemléletet. Az idei országspecifikus ajánlások szerencsés módon kiemelten kezelik a beruházások kérdését. Ezen felbuzdulva az EGSZB azt javasolja, hogy az Európai Bizottság és a Tanács vizsgálja meg, hogy az országspecifikus ajánlásoknak nem kellene-e tagállamonként legalább egy konkrét, ambiciózus célt tartalmazniuk arra vonatkozóan, hogy jelentősen csökkenteni kell az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását mindaddig, amíg a potenciálisan katasztrofális éghajlati kihívást meg nem oldják. Ennek kapcsán az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Központi Bank magánszektorbeli eszközvásárlási programjain keresztülzöldkötvényekbe fektetett be, és azon a véleményen van, hogy az EKB-nak folytatnia és fokoznia kell ezt a kötelezettségvállalást nettó vásárlásainak újraindításakor és a program újrabefektetési szakaszában.

3.1.3. A konkrét beruházási szükségletek kapcsán az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy állítsanak össze konkrét tervet az állami és magánberuházások növelésére annak érdekében, hogy kiküszöböljék az Európa gazdasági és társadalmi jövője szempontjából fontos területeken feltárt hiányosságokat, és megőrizzék Európa versenyképességét Kínával és az Egyesült Államokkal szemben. Gondolhatunk itt például az információs technológiába és a mesterséges intelligenciába történő beruházásokra (kutatás, fejlesztés, valamint informatikai infrastruktúra). Ezeknek a beruházásoknak magukban kell foglalniuk az oktatáshoz, a szakképzéshez, a készségek fejlesztéséhez és a mobilitáshoz szükséges kiadásokat, valamint az energiatakarékosság támogatását az iparban és a közlekedésben, például a vasúti hálózat fejlesztésével és kihasználásával. E kiadásoknak a strukturális alapok felhasználása révén megnövelt támogatásban kell részesülniük. Ez segítené a versenyképességet, és megoldaná a szakképzett munkaerő hiányát, melyet az egész EU-ban a beruházások egyik akadályaként ismernek el ( 9 )

3.1.4. Az EGSZB szerint az Európai Tanács által meghatározott általános célok eléréséhez több konkrét célra és stratégiai prioritásra van szükség. Bár az Európa 2020 stratégia mutatói túlságosan általánosítóak voltak, a Tanács által elfogadott átfogó prioritásokat konkrétabbá kell tenni, és ki kell azokat terjeszteni más szakpolitikai területekre is. Ezért az EGSZB arra kéri a Tanácsot és az Európai Bizottságot, hogy dolgozzanak ki egy 2030-ra vonatkozó hosszú távú stratégiát, amelynek meg kellene jelennie a 2020-as országspecifikus ajánlásokban is ( 10 ) . Ebben a hosszú távú stratégiában fel kellene vázolni egy jövőképet egy olyan európai jóléti gazdaságra vonatkozóan, amelyben többet ruháznak be a termelő tevékenységekbe, a hatékonyabb oktatásba, a szakképesítésbe, a készségfejlesztésbe és a képzésbe, a szociális védelembe, az egészségügybe, illetve az energiamegtakarítás, a megfizethető lakhatás, valamint a nemek közötti egyenlőség előmozdításának területére.

3.2. A folyó fizetési mérleg egyensúlyhiánya

3.2.1. Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság kiemelten foglalkozik azzal, hogy a jelenleg folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező országok komoly makrogazdasági problémát jelentenek az euróövezet és az Európai Unió számára. Míg a korábban folyófizetésimérleg-hiánnyal küzdő országok felszámolták a hiányukat, addig a folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező országok továbbra sem hajlandóak komolyabb politikai intézkedésekre annak érdekében, hogy növeljék a belső keresletet. Ilyen többletcsökkentő intézkedés lehetne az állami beruházások növelése, a béremelés, a kormányzati kiadások növelése vagy az adók csökkentése. Az adócsökkentést úgy lehet a legjobban megvalósítani, hogy a munka megadóztatása és a hozzáadottérték-adó helyett más adóbevétel-források után néznek. Ugyanakkor vigyázni kell arra, hogy ha csökkentik a munkát terhelő adókat, akkor az ne érintse a társadalombiztosítási járulékokat, mivel azok fontos pénzügyi elemet jelentenek az egészségügyi ellátás, a nyugdíjak, a balesetbiztosítás, a munkanélküliség és egyéb szociális védelmi célok biztosításához.

3.2.2. Mivel a folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező országok továbbra sem hajlandóak megfelelően serkenti saját hazai keresletüket, a folyófizetésimérleg-hiánnyal küzdő országok szenvednek a kereslet hiányától. A makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás jól jelzi ezt a problémát, de nincsenek eszközei arra, hogy érvényt szerezzen a javasoltak megvalósításának. Az országspecifikus ajánlások megvalósításának szintje tehát nagyon alacsony a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás keretében megfogalmazott ajánlások szempontjából ( 11 ) . Az EGSZB arra kéri az Európai Tanácsot, hogy koordináljon egy makrogazdasági stratégiát annak érdekében, hogy a folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező országokban növelni lehessen a belső keresletet, csökkentve ezzel azokat a nemzeti folyófizetésimérleg-többleteket, amelyek összességében az euróövezet folyófizetésimérleg-többletét okozzák. A stratégia keretében a folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező országoknak hiteles módon vállalniuk kell, hogy folyamatosan és fenntartható módon csökkentik többletüket.

3.2.3. Ahogy a közelmúltban folyó tárgyalások során kezdett testet ölteni egy euróövezeti költségvetési eszköz konkrét formája, úgy vált egyértelművé, hogy az Európai Tanácsnak nem sikerült megállapodnia egy stabilizációs funkcióval is rendelkező, észszerű euróövezeti költségvetésről. Az EGSZB-t aggasztja, hogy amennyiben valóban érezhetővé válnak a gazdasági növekedés kifulladásának kockázatai, akkor a makrogazdasági keret európai szinten nem alkalmas arra, hogy megbirkózzon egy jövőbeli válsággal. Az EGSZB arra kéri az Európai Tanácsot, hogy dolgozzon ki hatékony tagállami költségvetési válaszlépéseket egy lehetséges recesszióra, illetve olyan monetáris politikai intézkedéseket, amelyeket ilyen esetben az Európai Központi Bank foganatosíthatna.

3.3. Költségvetési politika, államadósság és adók

3.3.1. Az államkötvényekkel kapcsolatos kockázatoknak az euróövezeti válság alatti újraértékelése tovább növelte az eltéréseket. Az alacsonyabb növekedési rátákkal és nagyobb kezdeti adóssággal rendelkező kormányoknak magasabb kamatokat kell fizetniük államadósságuk után. Mindezt annak alapján, hogy a pénzügyi piacok olykor meglehetősen tévesen becsülték meg ezen országok pénzügyi helyzetét. Az a kísérlet, hogy idő előtt újra költségvetési tartalékokat halmozzanak fel, vagy ahogy – egyszerűbben fogalmazva – az Európai Bizottság a magas adósságállománnyal küzdő tagállamoknak tanácsolta: csökkentsék a kiadásokat és növeljék az adókat, ismét azzal a kockázattal jár, hogy lefékezi a magánszektorban beindult kedvező folyamatokat és egyes tagállamok még mindig csekély gazdasági növekedését. Azzal, hogy meghatározzuk a költségvetési kiigazítás szükséges irányvonalát a kisebb költségvetési mozgástérrel rendelkező országok számára, de csupán ajánlásokat fogalmazunk meg a nagyobb mozgástérrel rendelkező országok számára, azt kockáztatjuk, hogy az euróövezet általános költségvetési irányvonala nem lesz elég expanzív ahhoz, hogy korlátok között tartsuk az euróövezet komoly folyófizetésimérleg-többletét.

3.3.2. A téma prominens szakértői átértékelik azt, hogy milyen szerepe van az államadósságnak alacsony kamatlábak idején ( 12 ) . Ennek fényében az EGSZB arra buzdítja az Európai Tanácsot, hogy vizsgálja meg, hogy a jelenlegi költségvetési keret korlátozta-e a szükséges állami beruházásokat, illetve a termelékenység növelését célzó kormányzati kiadásokat például az oktatás, a készségfejlesztés, az egész életen át tartó tanulás, az egészségügy és a szociális védelem terén ( 13 ) . A szeptemberi csomagjában bejelentetteknek megfelelően az EKB a közeljövőben nagyon alacsony kamatlábakat fog fenntartani. Ez a politika már az elmúlt években a kormányok kamatkiadásainak csökkenését eredményezte. Az EGSZB arra kéri a tagállamokat, hogy az így felszabaduló forrásokat a beruházások növelésére használják fel.

3.3.3. Szakértők egyre inkább úgy vélik, hogy túlságosan prociklikusak az Európai Bizottság kibocsátási réssel kapcsolatos mérései, amelyeket a megfelelő költségvetési irányvonal meghatározására használnak ( 14 ) . Az európai bizottsági mérések ugyanis túlságosan a korábbi teljesítményeken alapulnak ahelyett, hogy a munkanélküliek száma és a tőkehiány alapján függetlenül mérnék egy adott gazdaság lehetséges maximális termelését ( 15 ) . Ennek eredményeként – ha az országok a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályait követik – nem lehet anticiklikus fiskális politikát folytatni kedvező és kedvezőtlen időszakban egyaránt. Az EGSZB azt javasolja, hogy a fentieket figyelembe véve az Európai Bizottság és a tagállamok közösen vizsgálják felül a kibocsátási rések kiszámításával kapcsolatos eljárásukat.

3.3.4. Azoknak az országoknak az esetében, amelyek az elmúlt években nem tudtak a várakozásoknak megfelelően profitálni a gazdasági növekedésből, a gyenge növekedés egyik oka az volt, hogy nincs aggregált kereslet, és az export szempontjából kedvezőtlen elmozdulás következett be a gazdaság termelési szerkezetében. Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak és az Európai Tanácsnak, hogy az európai szemeszter következő ciklusához vegyenek figyelembe uniós iparstratégiai és iparpolitikai megfontolásokat.

3.3.5. Ahogy az korábbi EGSZB-véleményekben is szerepel, a tagállamoknak meg kell akadályozniuk az agresszív adótervezést és az adókijátszást, és az igazságos adózásra és a kormányzati kiadások finanszírozására kell helyezniük a hangsúlyt.

3.3.6. A pénzügyi szféra gazdasági tevékenységekben játszott növekvő szerepe oda vezetett, hogy néhány pénzügyi szereplőnek indokolatlan befolyása lett a nagyvállalatok és az állami szektor felett, miközben az egyes vállalatok, azok munkavállalói és a működésüknek otthont adó régiók hosszú távú szükségleteinek kielégítése helyett rövid távú nyereségre és bónuszokra törekedtek ( 16 ) . Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy vizsgálja meg, hogy miként lehetne az európai szemesztert arra felhasználni, hogy a részvényesek helyett az érdekelt felek érdekei legyenek fontosabbak. Adott esetben úgy kellene kialakítani a tagállami adórendszereket, hogy azok a valódi fizikai, digitális és fenntartható beruházásokat részesítsék előnyben, valamint az emberi erőforrásokba történő beruházásokat, és ne kedvezzenek a pusztán pénzügyi és spekulatív beruházásoknak. Az országspecifikus ajánlásokban külön ki kellene emelni az adórendszer olyan torzulásait, amelyek indokolatlanul népszerűsítik és pénzügyileg is jutalmazzák a részvényesi érték szempontját, és ezek reformját kellene javasolni.

3.4. A szociális jogok európai pillére

3.4.1. Az EGSZB üdvözli és egyetért azzal, hogy a politikai ajánlásokban nagyobb teret nyert a szociális párbeszéd, az oktatás, a készségfejlesztés és szakképzés, az egészségügy és a szociális védelem kérdése. Arra buzdítja az Európai Bizottságot, hogy az európai szemeszter következő ciklusaiban is ezt az irányt kövesse, még inkább elmélyítve ezt, külön kitérve a nemzeti jogszabályokban és kollektív szerződésekben meghatározott, a szociális partnerek által felelősségteljes módon megtárgyalt elegendő mértékű minimálbér kérdésére.

3.4.2. Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság kiemelt figyelmet fordít arra, hogy a tagállamok milyen teljesítményt nyújtanak a szociális jogok európai pillérének dimenziói terén. Az EGSZB szerint a szociális eredménytábla mutatóinak bevezetése rendkívüli hozzáadott értékkel bír, ugyanis ezek a mutatók rávilágítanak a társadalmi fejlődés terén elért eredményekre és a tagállamok közötti konvergenciára, ami kellőképpen kiegyensúlyozza azt, hogy hagyományosan inkább a gazdasági és pénzügyi kérdésekre összpontosítanak. Az EGSZB arra ösztönzi az Európai Bizottságot, hogy az országspecifikus ajánlásokon belül továbbra is szerepeltesse a pillért, sőt adjon nagyobb súlyt annak. Azt kéri még az Európai Bizottságtól, hogy vegye fontolóra a szociális eredménytáblában további mutatók bevezetését, például a kollektív tárgyalásokra vonatkozóan.

3.4.3. Mivel a bérek konvergenciája a tagállamok között jóval lassabb, mint amit az uniós vezetők és az Európai Bizottság vártak, megnőtt a migrációs áramlás az olyan országokba és régiókba, ahol több a munkahely és magasabbak a bérek. A munkavállalók gazdaságilag erősebb régiókba történő áramlása alapvetően egy kulcsfontosságú kiigazítási mechanizmus az európai monetáris unión belül. Ugyanakkor a bérek és az életkörülmények lassú konvergenciája miatt a migrációs áramlások a vártnál jelentősebbek voltak. Egyes esetekben a munkaképes korú népesség nem elhanyagolható része kivándorolt, ami középtávon problémát jelenthet az érintett országok számára, ha az emigránsok nem térnek vissza. Ezért a bérek és az életkörülmények gyorsabb reálkonvergenciájára van szükség az EU és az európai monetáris unió országai között. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy készítsen részletes jelentést a reálkonvergenciáról, és a valódi konvergencia biztosítása érdekében stratégiai ajánlásait igazítsa hozzá a tagállamokhoz és az EU egészéhez.

3.4.4. A 2019-es éves növekedési jelentés bevezetőjében az Európai Bizottság örömmel adja hírül, hogy minden tagállamban folytatódott a növekedés. A pozitív GDP-növekedési ráták azonban nem feltétlenül jelentik azt, hogy a társadalmi konvergencia is pozitív irányba változik. Ennek eléréséhez az egyik eszköz a kollektív tárgyalás. Ennek fényében az EGSZB azt kéri az Európai Bizottságtól, hogy a szociális eredménytábla mutatóit bővítse ki olyanokkal, amelyek a kollektív tárgyalásokra vonatkoznak.

3.4.5. Ahhoz, hogy a szociális jogok európai pillére alapján megfogalmazott ajánlásokat végre is lehessen hajtani, megfelelő finanszírozási forrásokra van szükség. Egyértelművé kellene tenni, hogy miként lehet elérni a szociális jogok európai pillérével kapcsolatos célokat különösen azokban a tagállamokban, amelyek kezét erősen megkötik a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményei. Az EGSZB korábbi véleményében ( 17 ) előterjesztett javaslatai alapján azt ajánlja, hogy az Európai Bizottság és a Tanács gondoskodjon arról, hogy elegendő forrás álljon rendelkezésre, ideértve az európai strukturális és beruházási alapok és más uniós alapok felhasználását, a nemzeti szintű magán- és állami források hozzájárulásával együtt. A tagállamokban a közberuházásokat a szociális célú állami beruházásokra vonatkozó „aranyszabály” alkalmazásával lehetne növelni, ami rugalmasabbá tenné a költségvetési szabályokat. Azt is kerülni kell, hogy az uniós költségvetést úgy csökkentsék, hogy az kevesebb forrást jelentsen a szociális jogok európai pillére céljainak eléréséhez. Az Európai Stratégiai Beruházási Alap (ESBA) által támogatott európai beruházási tervet szintén javítani kell, tekintettel az Európai Számvevőszék 2019. januárban megfogalmazott kritikájára, amely hangsúlyozta, hogy túlzónak kell tekinteni a beruházási szintekre gyakorolt állítólagos hatásait ( 18 )

3.5. A szemeszter bevezetése óta a szociális kérdésekkel kapcsolatos országspecifikus ajánlások keretében az alacsony növekedést produkáló és magasabb államadósággal küzdő tagállamoknak összességében olyan dolgokat javasolnak, amelyek a szociális kérdések fontosságának leértékelődése irányába mutatnak ( 19 ) . Általában a makrogazdasági célok élveznek prioritást ( 20 ) . Mivel bizonytalanok a gazdasági kilátások, az EGSZB arra kéri az Európai Tanácsot, hogy tegyen meg mindent annak érdekében, hogy az elkövetkezendő években, akár egy gazdasági válság idején is, fontosabbá váljanak a pozitív szociálpolitikai célkitűzések és így legalább olyan prioritást élvezzenek, mint a makrogazdasági célok.

3.5.1. A jó minőségű foglalkoztatás biztosítása továbbra is kihívást jelent. Az elmúlt tíz évben több tagállamban teret nyertek az atipikus foglalkoztatási formák, például az ideiglenes munka, a részmunkaidős állások, az alvállalkozás vagy a platformmunka. Míg javultak a munkavállalók készségei és végzettsége, a kínált munkahelyek minősége több országban romló tendenciát mutat. Példaként említhető, hogy az Eurostat által gyűjtött adatok szerint egyes országokban egyre több az olyan munkavállaló, aki a teljes munkaidős állandó munkahelyek hiánya miatt kénytelen ideiglenes vagy részmunkaidős szerződéseket elfogadni ( 21 ) . Ezeknek a foglalkoztatási formáknak örülhetnek is a munkavállalók, de ez gyakran nem így van, és a foglalkoztatás új formái kérdéseket vetnek fel az ideiglenes és bizonytalan foglalkoztatásban lévő dolgozók egész életen át tartó tanulásával kapcsolatban is. Az EGSZB arra kéri a tagállamokat, hogy egy európai keretrendszerben minél előbb fogadjanak el intézkedéseket a munkavállalói védelem és a szociális biztonság terén, hogy ezzel is alkalmazkodni lehessen az újonnan megjelenő foglalkoztatási formákhoz és a munka egyre bizonytalanabbá váló világához.

3.5.2. A szociális gazdaság egyre fontosabb szerepet játszik a gazdaságban ( 22 ) . Az ebbe a kategóriába tartozó szereplők (szövetkezetek, biztosító egyesületek, egyesületek, alapítványok, szociális vállalkozások) sokféleségüknek köszönhetően nagyban hozzájárulhatnak az európai gazdasági növekedéshez és a foglalkoztatás növeléséhez, illetve a társadalmi kohézió megerősödéséhez az EU-ban. Sajnálatos módon az EU nem alakított ki megfelelő jogi keretet ahhoz, hogy kiaknázza az ebben rejlő lehetőségeket a belső piacon. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy a következő jogalkotási ciklusban ezt a kérdést is vegye fel a napirendre.

3.5.3. Az oktatásra fordított kormányzati és vállalati kiadások növekedése hozzájárulhat a munkanélküliség elleni küzdelemhez napjaink és a holnap digitális társadalmában, az ipar és a szolgáltatások társadalmában, mely magasan képzett munkaerőt igényel. Az EGSZB arra kéri a tagállamokat, hogy az uniós forrásokat fordítsák a munkaerő digitális kornak megfelelő átképzésére.

3.5.4. Amennyiben a nemzeti kontextus ezt indokolja, hasznos lehet, ha egyfajta minőségi irányváltásként a felsőoktatásról áttérünk a magas színvonalú szakképzésre. Pontatlanná teheti és torzíthatja az általános képet, ha – például a szociális eredménytábla oktatási mutatóiban – túlságosan a felsőfokú végzettség megszerzését tartjuk szem előtt. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy gondolkodjanak el azon, hogy nem lehetne-e a szociális eredménytáblában jobban mérni az oktatással kapcsolatos eredményeket azzal, hogy ezt a szempontot is figyelembe vesszük.

3.6. A szociális partnerek bevonása

3.6.1. Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság el kívánja mélyíteni a párbeszédet a szociális partnerekkel és a civil társadalommal – ideértve a szolidaritási intézményeket, a nem kormányzati szervezeteket, az egyetemeket és a fogyasztói szervezeteket –, és tovább kívánja ösztönözni az országspecifikus ajánlások végrehajtását, többek között tagállamokban tett látogatások, valamint két- és többoldalú megbeszélések révén.

3.6.2. E tekintetben javítani lehetne a rendszeres informális információcserét és információáramlást. Míg a munkaerőpiaccal és a társadalmi befogadással kapcsolatos kérdéseknél elterjedt, hogy a fontosabb ülések előtt a szociális partnerek megkapják a szükséges előzetes információkat, hogy így az ülésen hatékony eszmecserét lehessen folytatni, a költségvetési és fiskális kérdések esetében ez nem jellemző. Az EGSZB arra ösztönzi az Európai Bizottságot, hogy a hivatalosan előírt formális eljárások mellett folytasson mélyebb, időszerű és érdemi párbeszédeket is a szociális partnerekkel.

3.6.3. Ahogy az Európai Bizottság helyesen megjegyezte, javítani lehetne azon, ahogy a szociális partnereket időben és érdemben bevonják az európai szemeszterrel kapcsolatos kérdések megtárgyalásába ( 23 ) . A szemeszter maga jól működik ugyan európai szinten, illetve néhány tagállamban, ez nem mondható el minden országról. Az EGSZB üdvözli, hogy néhány tagállamnak azt javasolták az országspecifikus ajánlásokban, hogy erősítsék meg a szociális párbeszédet, az érintett tagállamokat pedig arra buzdítja, hogy fogadják meg ezeket az ajánlásokat.

3.6.4. Az érdemi információkhoz való időbeni hozzáférés, a megfelelő időben történő konzultáció, a komoly kormányzati elkötelezettség és a szociális partnerek kapacitása mind olyan tényező, amely gátolja, hogy nemzeti szinten konzultáljanak a szociális partnerekkel a szemeszter keretében. Az EGSZB azt javasolja, hogy vezessenek be minimumszabályokat arra vonatkozóan, hogy a nemzeti kormányoknak az európai szemeszter különböző szakaszaiban konzultálniuk kell a nemzeti szociális partnerekkel. Ez magában foglalja azt is, hogy közölni kellene, ha a kormányok eltértek a szociális partnerek javaslataitól, illetve azt is, hogy mi volt ennek az oka. A javaslatok megvalósítását nyomon követő kiértékelésekbe is be kell vonni a szociális partnereket.

4. Részletes ajánlások

4.1. A Tanácsban vita folyik arról, hogy ki kell-e terjeszteni az európai szemesztert a társadalmi és gazdasági kohézióval kapcsolatos kérdésekre. A maga részéről az EGSZB határozottan támogatja azt a döntést, hogy ezek a kérdések is bekerüljenek a szemeszterbe ( 24 ) . Az EGSZB arra biztatja az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy újabb szempontokat is bevonva a következő években is ezt az irányt kövessék, válasszal szolgálva majd az éghajlattal kapcsolatos problémákra is. Az EGSZB azt is ajánlja az Európai Tanácsnak, hogy kérje a tagállamoktól, hogy a konvergenciával kapcsolatos törekvéseikhez iránymutatásként használják fel a szociális eredménytáblát, a foglalkoztatási teljesítményfigyelőt és a szociális védelmi teljesítményfigyelőt.

4.2. Lakhatás

4.2.1. Néhány tagállamban emelkedtek a lakásárak az elmúlt években. Egyes nagyvárosokban és közepes városokban olyan magasak lettek a bérleti díjak, hogy azok már a jövedelmek egyre nagyobb részét felemésztik. A magas árak/díjak egyik oka – bár nem ez az egyetlen befolyásoló tényező – az alacsony kamatlábakban keresendő, hiszen a monetáris politika a legközvetlenebbül az ingatlanpiacon keresztül fejti ki hatását. Az EKB irányadó kamatai a jelenlegi (vagy alacsonyabb szinteken) maradnak egészen addig, amíg az infláció nem kerül tartósan összhangba a célkitűzéssel (2 %-hoz megfelelően közeli, de az alatti szint az előrejelzési időszakban) ( 25 ) . Ráadásul az emelkedő bérleti árak tovább súlyosbítják a hajléktalanság problémáját. Az adatok hiánya megnehezíti a hajléktalanok helyzetének szoros nyomon követését az Európai Unióban. Az EGSZB arra kéri a tagállamokat és az Európai Bizottságot, hogy javítsanak a hajléktalansággal kapcsolatos adatok gyűjtésén, hogy ezáltal jobban nyomon lehessen követni az Unióban élő hajléktalanok számának, megoszlásának és életkörülményeinek alakulását.

4.2.2. A lakóházak és egyéb épületek energetikai és éghajlati egyensúlyának javításához adóügyi változtatásokat és egyéb kormányzati ösztönző intézkedéseket lehetne alkalmazni, hogy jobb ösztönzők álljanak rendelkezésre az épületek energiahatékony átalakításához és a megfelelő új épületek építéséhez.

4.3. Egyéb reformok

4.3.1. Az országspecifikus ajánlásokban megemlített egyedi reformok több ország esetében is azzal a veszéllyel járnak, hogy fokozódhatnak a társadalmi és gazdasági egyenlőtlenségek. Nem szabad, hogy a nyugdíjreformok időskori szegénységhez vezessenek.

4.3.2. A stratégiai jelentőségű állami eszközöket és az olyan szolgáltatásokat, amelyeket jobb, ha az állam nyújt, nem szabad bevonni a privatizációba, illetve nem szabad gazdaságilag kedvezőtlenebb időszakokban eladni állami javakat, hogy ne érje nettó veszteség az államot. Az alapvető közszolgáltatásokat általában az állam tudja a leghatékonyabb módon biztosítani, mivel ezek esetében nincs olyan megkívánt nyereségszint, amely növelné a költségeket. Olyankor, amikor a közszolgáltatások minősége és finanszírozása nem felel meg az emberek elvárásainak, javítani kell az ilyen szolgáltatások hatékony biztosításához szükséges adminisztratív kapacitásokon és garantálni kell a szükséges finanszírozási forrásokat. Ez nem zárja ki annak lehetőségét, hogy egy-egy ország arra a következtetésre jusson, hogy egy-egy konkrét helyzetben, adott szolgáltatás esetében lehetővé teszi testre szabott köz-magán partnerségek (PPP) működését. Az ilyen partnerségeknek mindenképpen a köz érdekeit kell szolgálniuk. Különösen a monopol és oligopol piacokon kell figyelni arra, hogy az ilyen partnerségek ne bizonyos érdekcsoportok kezében legyenek, akik helyzetüket kihasználva extraprofitra tehetnek szert azzal, hogy az indokoltnál magasabb áron dolgoznak vagy elmulasztanak olyan beruházásokat, amelyekre a minőség fenntartásához lenne szükség.

4.3.3. Az ország érdekét szolgáló, megfelelően kialakított iparpolitika elősegítheti a növekedést, a nagyobb termelékenységet, jólétet és foglalkoztatást. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy széles körű vitára és konkrét intézkedésekre van szükség egy olyan, megfelelő pénzügyi forrásokkal megtámogatott európai és tagállami iparpolitika kapcsán, amely túlmutat azon, hogy egyszerűen csak kiigazítják az európai versenyjogot annak érdekében, hogy több összeolvadásra legyen lehetőség a multinacionális vállalatok között.

Kelt Brüsszelben, 2019. október 30-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) Az EGSZB véleményei: „2019. évi éves növekedési jelentés” (HL C 190., 2019.6.5., 24. o.), valamint „Az euróövezet gazdaságpolitikája (2019)” (HL C 159., 2019.5.10., 49. o.).

(2) COM(2019) 500 final.

(3) COM(2019) 500 final, 3–4. o.

(4) Efstathiou és Wolff (2018): Is the European Semester effective and useful?.

(5) Az Európai Bizottság 2019. nyári gazdasági előrejelzései.

(6) Mario Draghi, az EKB elnöke bevezető nyilatkozata egy sajtótájékoztatón, Frankfurt am Main, 2019. szeptember 12.

(7) Az EGSZB véleménye: 2019. évi éves növekedési jelentés, 3.9.8. pont (HL C 190., 2019.6.5., 24. o.).

(8) Az EGSZB véleménye: 2019. évi éves növekedési jelentés, 1.7. pont (HL C 190., 2019.6.5., 24. o.).

(9) EIB Investment Report 2018/2019: retooling Europe’s economy.

(10) Ahogy az „Az európai szemeszter és a kohéziós politika – A 2020 utáni új európai stratégia felé” című EGSZB-véleményben is szerepel (HL C 353., 2019,10,18., 39. o).

(11) „What drives national implementation of EU policy recommendations?”, Bruegel-munkadokumentum, 4. szám.

(12) „Public Debt and Low Interest Rates”, Olivier Blanchard, 2019. január, illetve a Michael Hüther által Németországban elindított vita a nemzeti adósságfék megsértéséről: IW Policy Paper 3/19.

(13) „Germany's even larger than expected fiscal surpluses: Is there a link with the constitutional debt brake?”, Bruegel.

(14) „The campaign against ‘nonsense’ output gaps”, Bruegel.

(15) „Why Hysteria Over the Italian Budget Is Wrong-Headed”.

(16) Eric Vatteville a Management & Avenir 2008/4. (No18) számában, 88–103. o.

(17) HL C 262., 2018.7.25., 1. o.

(18) 03/2019. sz. különjelentés: Európai Stratégiai Beruházási Alap: még tenni kell az ESBA teljes sikeréért.

(19) Copeland, P. és Daly, M. (2018), „The European Semester and EU Social Policy”.

(20) Degryse, C. és Pochet, P. (2018), „European social dynamics: a quantitative approach”.

(21) Eurostat adatbázis, „lfsa_eppgai” és „lfsa_etgar”.

(22) A szociális gazdaság terén tevékenykedő európai intézmények és vállalatok több mint 2,8 millió szervezetet jelentenek, 13,6 millió embernek adnak munkát és az uniós GDP 8 %-át adják.

(23) A Bizottság és a Tanács együttes foglalkoztatási jelentésének tervezete, 11. o.

(24) A Tanács következtetései a 2019. évi éves növekedési jelentésről és együttes foglalkoztatási jelentésről, 2019. március 15., 7. o.

(25) Mario Draghi, az EKB elnöke bevezető nyilatkozata egy sajtótájékoztatón, Frankfurt am Main, 2019. szeptember 12.