Brüsszel, 07.01.2005

COM(2004) 860 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

a bizottságok 2003. évi munkájáról[SEC (2004) 1722]

1. A KOMITOLÓGIAI RENDSZERREL KAPCSOLATOS ÁLTALÁNOS ÉSZREVÉTELEK

E jelentés a komitológiai bizottságok 2003. évi tevékenységével foglalkozik. A 2002. évre vonatkozó előző jelentés alapszerkezetét követi. A jelentés a bevezető 1. szakaszból, a bizottságok tevékenységét horizontálisan áttekintő 2. szakaszból és egy mellékletből[1] áll, amely az egyes komitológiai bizottságokkal kapcsolatos, a Bizottság különböző szervezeti egységei szerint elrendezett részletes statisztikai adatokat tartalmazza. E jelentés a mellékletben szereplő statisztikai adatok jobb átláthatóságát azáltal biztosítja, hogy külön-külön sorolja fel a bizottságokat, valamint a tevékenységükre vonatkozó szöveges észrevételeket.

1.1. A komitológiai bizottságok jogállása és szerepe

A komitológiai bizottságok célja, hogy segítsék a Bizottságot a jogalkotó, azaz a Tanács és az Európai Parlament által ráruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlásában. A komitológiai bizottságok mindegyike három alapvető jellemzővel rendelkezik.

Először, mindegyiket a jogalkotó hozta létre (a Tanács és az Európai Parlament) azoknak az alap jogi aktus elfogadásakor hatályos „jogalkotási” eljárásoknak – nevezetesen az együttműködési vagy tanácsadó bizottsági eljárásoknak, valamint a Maastrichti Szerződés óta az együttdöntési eljárásnak – megfelelően, amelyek alapján létrejöttek. Ebből következően a komitológiai bizottságok jogi alapját az úgynevezett „alap jogi aktus” tartalmazza.

Másodszor, a szerkezetük és munkamódszereik számos tekintetben szabványosítottak. A Bizottság egyik képviselője áll elnökként minden egyes bizottság élén, mely bizottságok a tagállamok képviselőiből állnak; ők a bizottságok kizárólagos „tagjai”. A bizottságok az alap jogi aktusban megállapított eljárások keretében működnek, a Tanács komitológiai határozatának megfelelően.

Az 1999/468/EK tanácsi határozat[2] 9. cikke hatályon kívül helyezi a korábbi, 1987. július 13-i 87/373/EGK komitológiai határozatot (az 1987. évi komitológiai határozat)[3]. Az 1987. évi eljárások az 1999/468/EK határozat szerinti komitológiai eljárásokkal összhangban átmenetileg hatályban maradtak az alap jogi aktusok módosításáig. Ezt vagy önálló módosító jogi aktusok, vagy „összehangoló rendeletek” révén valósították meg (lásd az 1.2. szakaszt).

Harmadszor, a bizottságok a Bizottság által az alap jogi aktus alapján hozzájuk benyújtott végrehajtási intézkedéstervezetekről adnak véleményt, és az e célt szolgáló tanácsadó, irányítási vagy szabályozási bizottsági eljárások keretében működnek közre.

Az 1999/468/EK tanácsi határozat 2. cikke szerint az irányítási eljárást a közös agrárpolitika és a közös halászati politika alkalmazásával, illetve a jelentős költségvetési vonzatú programok végrehajtásával kapcsolatos irányítási intézkedésekre kell fenntartani (a 2. cikk a) pontja). A szabályozási eljárást az alap jogi aktusok alapvető fontosságú rendelkezéseinek alkalmazására szolgáló általános hatályú intézkedések – beleértve az emberekre, állatokra és növényekre vonatkozó egészségügyi és biztonsági intézkedéseket is – meghozatala, valamint az alap jogi aktusok „technikai” elemeinek frissítése esetén írják elő (a 2. cikk b) pontja). A tanácsadó bizottsági eljárást alkalmazzák minden olyan esetben, amikor ezt tekintik a legmegfelelőbbnek.

1.2. Az 1999/468/EK határozat végrehajtásával kapcsolatos helyzet

A Tanács és a Bizottság az 1999/468/EK tanácsi határozat végrehajtására vonatkozó 2. nyilatkozatban [4] megállapodott arról, hogy – annak érdekében, hogy összehangolja azokat az 1999/468/EK határozat 3–6. cikkének rendelkezéseivel – a lehető leghamarabb és a vonatkozó jogalkotási eljárásoknak megfelelően kiigazítja az azon bizottságokra irányadó rendelkezéseket, amelyek a 87/373/EGK határozat értelmében a Bizottságot végrehajtási hatásköreinek gyakorlásában segítik.

Az 1999/468/EK határozat hatálybalépése óta számos alap jogi aktus bizottsági eljárásait eseti alapon frissítették. A frissítés teljes körű befejezése érdekében a Bizottság 2001 végén négy javaslatból álló csomagot (úgynevezett „ összehangoló rendeleteket” )[5] nyújtott be, amely több mint 300, végrehajtási eljárásokat megállapító alap jogi aktust érint. A Tanács és a Parlament 2003 folyamán, a vonatkozó jogalkotási eljárásoknak megfelelően (hozzájárulási eljárás, együttdöntési eljárás és konzultációs eljárás minősített többséggel és egyhangúlag), elfogadta[6] az „ összehangoló rendeleteket”. Megjegyzendő, hogy az összehangoló jogi aktusok nem érintik a jogalkotói aktusok lényeges rendelkezéseit, sem a védintézkedési eljárásokat vagy a bizottságok alap jogi aktusok által biztosított identitását.

Az 1999/468/EK határozat 7. cikke, valamint a Tanácsnak és a Bizottságnak az említett rendelkezésre vonatkozó nyilatkozatai (nevezetesen a 4. és az 5.) fontos új elemként olyan intézkedéseket vezettek be, amelyeknek az a célja, hogy növeljék a komitológiai bizottságok tevékenységének átláthatóságát .

E tekintetben jelen, a bizottságok munkájáról szóló éves jelentés közzététele a 7. cikk (4) bekezdésében előírtak szerint önmagában is jelentősen hozzájárul a Bizottság – végrehajtási hatáskörei gyakorlásával kapcsolatos tevékenységeinek – bemutatásához.

A 7. cikk (4) bekezdésének megfelelően a Bizottság közzétette a végrehajtási hatásköreinek gyakorlását segítő valamennyi bizottság listáját [7] is. A működő bizottságok folyamatosan frissített felsorolása a jegyzékben (lásd alább) és az éves jelentésekben található meg.

A Bizottság 2001. január 31-én a 7. cikk (1) bekezdésének megfelelően elfogadta a szabvány eljárási szabályzatot [8] , amelynek alapján a már működő vagy az újonnan létrehozott bizottságok elkészítik saját eljárási szabályzatukat. A Bizottságnak szándékában áll, hogy kialakítsa a szabvány eljárási szabályzat frissített változatát, elsősorban azért, hogy azt összehangolja a dokumentumokhoz való hozzáférésre vonatkozó új szabályokkal (lásd alább). 2003 végéig a 263 bizottság közül 94 fogadott el belső eljárási szabályzatot a hatályos szabványszöveg alapján.

Végül az 1999/468/EK határozat 7. cikkének (5) bekezdése előírja, hogy a Bizottságnak közzé kell tennie egy jegyzéket, amely a komitológiai eljárások alapján az Európai Parlament részére elküldött valamennyi dokumentum hivatkozási adatait tartalmazza. E jegyzéket 2003 decembere óta használják[9]. Az átláthatóságot biztosító további intézkedésként a Bizottság – az 1999/468/EK tanácsi határozatról szóló (5.) nyilatkozatának megfelelően – kiegészítette a jegyzéket egy adattárral , amelynek révén több, az Európai Parlamenthez eljuttatott dokumentum válik közvetlenül elérhetővé a nyilvánosság számára a nyilvánosságnak az intézmények dokumentumaihoz történő hozzáféréséről szóló 1049/2001/EK parlamenti és tanácsi rendelet[10] szerint, amely 2001. december 3-tól alkalmazandó. Az adattár a bizottságok üléseinek és munkájának napirendjeit, az összefoglaló jelentéseket és a szavazati eredményeket tartalmazza; a végrehajtási intézkedéstervezeteket átmenetileg nem teszik közzé.

1.3. Az Európai Parlament ellenőrzési joga

A Bizottságnak tájékoztatnia kell az Európai Parlamentet a bizottságok munkájáról, és el kell küldenie számára minden – a Szerződés 251. cikkének megfelelően valamely alap jogi aktus szerint elfogadott – végrehajtási intézkedéstervezetet (együttdöntés), hogy az Európai Parlament gyakorolni tudja az 1999/468/EK határozat 8. cikkében foglalt ellenőrzési jogát.

Az Európai Parlament és a Bizottság 2000 februárjában az 1999/468/EK tanácsi határozat végrehajtási eljárásairól szóló megállapodást kötött , amelynek pontosan az a célja, hogy szabályozza a Bizottságra háruló kötelezettségek végrehajtásának eljárásait[11].

A megállapodás előírja a dokumentumok elektronikus továbbítását, amit 2001 folyamán fokozatosan valósítottak meg. A Bizottság különböző szervezeti egységeitől származó dokumentumokat először a Bizottság főtitkárságához továbbítják, amely azonnal az Európai Parlament központi szolgálatához küldi azokat. Napjainkban gyakorlatilag az összes dokumentumot elektronikusan továbbítják.

Sürgős eseteket kivéve, a megállapodás az együttdöntéssel elfogadott jogi aktus szerinti „végleges” végrehajtási intézkedéstervezet[12] átvételétől számított egy hónapos határidőt ír elő az Európai Parlament számára, hogy szükség esetén (plenáris ülés keretében) az 1999/468/EK határozat 8. cikke alapján állásfoglalást fogadjon el, amennyiben úgy ítéli, hogy az intézkedéstervezet túllépi az alap jogi aktusban foglalt végrehajtási hatásköröket [13].

A 2000. februári kétoldalú megállapodást egy további, az Európai Parlament és a Bizottság főtitkárságai közötti, 2001. december 14-i igazgatási megállapodással hajtották végre. Ezen igazgatási megállapodás célja annak biztosítása, hogy a Bizottság szervezeti egységei összehangolt eljárást alkalmazzanak, hogy a Bizottság valamennyi, a 2000. februári kétoldalú megállapodás szerinti kötelezettségét megfelelően teljesítsék. Mindenekelőtt kötelező előírásokat határoz meg a dokumentumtípusok és felépítésük tekintetében. Megjegyzendő, hogy 2003-ban sem számoltak be olyan esetről, ahol az Európai Parlament szükségesnek tartotta volna, hogy az 1999/468/EK tanácsi határozat 8. cikke alapján állásfogalalást fogadjon el.

1.4. A Tanács elé terjesztett esetek

2003-ben nem számoltak be a Tanács elé terjesztett esetről. Az 1999/468/EK tanácsi határozat alapján az intézkedéstervezeteket akkor kell a Tanács elé terjeszteni, ha a Bizottságnak nem sikerül megszereznie a szükséges többséget a szabályozási bizottsági eljárás keretében, vagy minősített többségi ellenállásba ütközik az irányítóbizottsági eljárás keretében. Az előterjesztések hiánya (illetve az előző években a Bizottság által irányítóbizottsági és szabályozási bizottsági eljárás alapján elfogadott jogi eszközök számához viszonyított csekély aránya, kevesebb mint 1 %-a) azt bizonyítja, hogy a bizottságok jelenlegi rendszer alapján végzett munkája nagymértékű konszenzust eredményez, és hogy a bizottságok általában jóváhagyják a Bizottság képviselői által benyújtott javaslatokat.

1.5. Szélesebb körű alkalmazás

Az Európai Bizottság 2002 decemberében módosított szabályozási bizottsági eljárásra[14], olyan intézkedésekre vonatkozó javaslatot nyújtott be, amelyeknek célja, hogy széleskörűen hajtsák végre az együttdöntési eljárásnak megfelelően (a Szerződés 251. cikke) elfogadott alap jogi aktusok lényeges szempontjait, vagy hogy más szempontjait kiigazítsák. Ez a tervezett új eljárás egyenlő jogokat biztosít az Európai Parlament és a Tanács számára a Bizottság végrehajtási hatáskörei gyakorlásának ellenőrzése tekintetében. Az Európai Parlament 2003. szeptember 2-án általánosságban támogatta a bizottsági javaslatot[15], miközben igen kevés technikai módosítást javasolt. A Bizottság 2004. április 22-én kiadott egy módosított javaslatot[16], hogy átvegye az Európai Parlament módosításának túlnyomó részét, és hogy az új eljárást meghatározza. A módosított javaslatot jelenleg a Tanács tanulmányozza.

Az Európa jövőjével foglalkozó konvent az alkotmányos szerződés tervezetében javasolta a kormányközi konferenciának (IGC), hogy alakítsa át a Bizottság végrehajtási hatáskörét[17]. A Konvent tervezete bemutatja a Bizottság által annak érdekében elfogadandó „átruházott” rendeletek eszközét, hogy a Parlament és a Tanács – amelyek visszavonhatják magát az átruházást, vagy ellenezhetnek egy bizonyos rendelettervezetet – ellenőrzése mellett kiegészítse vagy módosítsa az európai jogszabályok nem alapvető fontosságú elemeit; ezeket az átruházott rendeleteket meg kell különböztetni az egyszerű végrehajtási jogi aktusoktól, amelyeket a Bizottság többnyire a tagállamok ellenőrzése mellett fog elfogadni. A szöveg végleges, az Európai Tanács 2004. június 17–18-i ülésén a kormányközi konferencia által elfogadott változata nem módosult[18].

Az Európai Unió bővítésére 2004. május 1-jén kerüt sor. A 2002. decemberi koppenhágai csúcstalálkozó következtetései nyomán a Bizottság 2003. február 25-én intézkedéseket fogadott el[19], amelyek aktív megfigyelői státust biztosítanak a tíz csatlakozó ország számára, ami a csatlakozási szerződés 2003. április 16-i aláírását követő naptól érvényes[20]. E rendelkezés értelmében a csatlakozó országok képviselőit meghívták a legtöbb komitológiai bizottságba; kifejthették nézeteiket az üléseken tárgyalt témákkal kapcsolatban, de nem volt joguk részt venni a végrehajtási intézkedéstervezetekkel kapcsolatos szavazásban. A három tagjelölt ország (Bulgária, Románia és Törökország) esetében a részvételt továbbra is „a tagjelölt országok közösségi programokban, szervezetekben és bizottságokban való részvételéről szóló, a Tanács számára készített bizottsági közlemény”[21] alapján szervezik meg. Abban az évben, amelyről a jelentés készült, a tíz csatlakozó ország a 256 bizottságból körülbelül 186-ban képviseltette magát.

2. A TEVÉKENYSÉGEK HORIZONTÁLIS ÁTTEKINTÉSE

2.1. A bizottságok száma és az eljárástípusok

Fontos, hogy megkülönböztessük a komitológiai bizottságokat és más szerveket, különösen a Bizottság által létrehozott „szakértői csoportokat”. Az utóbbi feladata a politikák előkészítése és végrehajtása, míg a komitológiai bizottságok a jogalkotói aktusok végrehajtásában vesznek részt. E jelentés kizárólag a komitológiai bizottságokkal foglalkozik. A komitológiai bizottságok számát tevékenységi területenként, a 2003. december 31-i állapotnak megfelelően határozták meg ( I. táblázat ). Az előző évre vonatkozó számadatokat (2002. december 31-i állapot) összehasonlítás céljából adták meg.

I. TÁBLÁZAT – A bizottságok száma

Politikai terület | 2002 | 2003 |

Vállalkozáspolitika (ENTR) | 31 | 33 |

Foglalkoztatási és szociális ügyek (EMPL) | 8 | 8 |

Mezőgazdaság (AGRI) | 29 | 30 |

Közlekedés/energia/transzeurópai hálózatok (TREN) | 39 | 45 |

Környezetvédelem (ENV) | 35 | 35 |

Kutatás (RTD) | 8 | 2 |

Információs társadalom (INFSO) | 13 | 13 |

Halászat (FISH) | 3 | 3 |

Belső piac (MARKT) | 11 | 12 |

Regionális politika (REGIO) | 2 | 2 |

Adózás és vámunió (TAXUD) | 9 | 9 |

Oktatás és kultúra (EAC) | 6 | 7 |

Egészségügy és fogyasztóvédelem (SANCO) | 22 | 13* |

Bel- és igazságügy (JAI) | 7 | 7 |

Külkapcsolatok (RELEX) | 2 | 3 |

Kereskedelem (TRADE) | 12 | 13 |

Bővítés (ELARG) | 2 | 2 |

Europe Aid (AIDCO) | 8 | 8 |

Humanitárius segélyek (ECHO) | 1 | 1 |

Statisztika (ESTAT) | 6 | 7 |

Költségvetés (BUDG) | 1 | 2 |

Csalás Elleni Hivatal (OLAF) | 1 | 1 |

ÖSSZESEN | 256 | 256 |

A számadatok a komitológia fontosságának százalékos arányát jelzik a különböző politikai területek tevékenységeiben. A közlekedés/energia (45), a környezetvédelem (35), a vállalkozáspolitika (33) és a mezőgazdaság (30) területén működik a legtöbb bizottság. E politikai területeken a bizottságok több mint fele, a 256-ból 143 működik. A Bizottság továbbra is arra törekszik, hogy minimálisra csökkentse a bizottságok számának növekedését. Ennek következtében a bizottságok száma 2003-ban változatlan maradt a 2002. évhez képest. Míg a jogalkotó néhány politikai területen, ahol megnövekedtek a feladatok (különösen a közlekedés és energia terén), új bizottságokat hozott létre, más politikai területeken a jogi keret átalakítása következtében csökkent a bizottságok száma (lásd például az egészségügy és a fogyasztóvédelem, valamint a kutatás területét).

A komitológiai bizottságok azon eljárástípus alá sorolhatók be, amelynek megfelelően működnek (tanácsadó bizottsági eljárás, irányítóbizottsági eljárás, szabályozási bizottsági eljárás és védintézkedési eljárás – lásd a II. táblázatot ). A 2003. év egy részében továbbra is az 1987. évi komitológiai eljárások voltak érvényesek az „összehangoló rendeletek” hatálybalépéséig (lásd a fenti 1.2. szakaszt). Az 1987. évi komitológiai eljárásokkal kapcsolatos különböző változatokat (IIa. és IIb., IIIa. és IIIb.) egybeszámítják a megfelelő új eljárástípusokkal az 1999/468/EK tanácsi határozat végrehajtásáról szóló 2. nyilatkozatban előírtak szerint[22].

Mivel egyes bizottságok többféle eljárást alkalmaznak (a tanácsadó bizottsági eljárástól kezdve a szabályozási bizottsági eljárásig, valamint a védintézkedési eljárást), e bizottságokat különválaszották azoktól, amelyek egyetlen eljárásnak megfelelően működnek.

II. TÁBLÁZAT – A bizottságok száma eljárásonként (2003)

Eljárástípus | Több eljárás alapján működő bizottságok |

Tanácsadó bizottsági( | Irányító-bizottsági( | Szabályozási bizottsági( | Véd-intézkedési |

ENTR | 9 | 4 | 18 | – | 2 |

EMPL | 1 | – | 3 | – | 4 |

AGRI | – | 23 | 4 | – | 3 |

TREN | 7 | 12 | 21 | 1 | 4 |

ENV | 3 | 6 | 26 | – | – |

RTD | – | 1 | – | – | 1 |

INFSO | 1 | 3 | 3 | – | 6 |

FISH | – | 1 | – | – | 2 |

MARKT | 2 | 4 | 6 | – | – |

REGIO | – | 1 | – | – | 1 |

TAXUD | 1 | 4 | 4 | – | – |

EAC | 1 | – | – | – | 6 |

SANCO | 1 | – | 7 | – | 5 |

JAI | 1 | – | 1 | – | 5 |

RELEX | 1 | 1 | – | – | 1 |

TRADE | 2 | 3 | 2 | – | 6 |

ELARG | – | 1 | – | 1 | – |

AIDCO (DEV is) | – | 6 | 2 | – | – |

ECHO | – | – | – | – | 1 |

ESTAT | – | 4 | 1 | – | 2 |

BUDG | 1 | – | 1 | – | – |

OLAF | – | – | 1 | – | – |

ÖSSZESEN | 31 | 74 | 100 | 2 | 49 |

( Beleértve a 87/373/EK tanácsi határozat szerinti I., II. és III. eljárást.

A számadatok mutatják, hogy a bizottságok közel fele (256-ból 100) kizárólag a szabályozási bizottsági eljárásnak megfelelően végzi munkáját, ezeket lényegesen kevesebb olyan bizottság követi, amelyek kizárólag irányítóbizottsági eljárás szerint működnek (74). A politikai területek szerinti felosztás mutatja, hogy a három eljárástípus alkalmazása váltakozik az egyes politikai területeken. Néhány politikai területen azonban megfigyelhető egy-egy eljárás egyértelmű dominanciája: a közlekedés/energia és a környezetvédelem területe nagyszámú szabályozási bizottsági eljárásnak megfelelően működő bizottsággal dolgozik, míg a mezőgazdaság nagyszámú olyannal, amelyek irányítóbizottsági eljárás szerint működnek.

2.2. Ülések száma

A komitológiai szintű aktivitást nem csupán a bizottságok száma mutatja. A 2003-ban megtartott ülések száma kifejezi a munka intenzitását általában, a politikai területek szintjén és az egyes bizottságokban ( III. táblázat ).

III. TÁBLÁZAT – Ülések száma

2002 | 2003 | 2002 | 2003 |

ENTR | 44 | 59 | EAC | 19 | 23 |

EMPL | 17 | 17 | SANCO | 109 | 101 |

AGRI | 352 | 322 | JAI | 28 | 21 |

TREN | 23 | 44 | RELEX | 1 | 5 |

ENV | 49 | 54 | TRADE | 37 | 32 |

RTD | 46 | 50 | ELARG | 7 | 8 |

INFSO | 36 | 31 | AIDCO | 40 | 35 |

FISH | 25 | 25 | ECHO | 10 | 10 |

MARKT | 25 | 38 | ESTAT | 15 | 17 |

REGIO | 12 | 12 | BUDG | 5 | 6 |

TAXUD | 106 | 113 | OLAF | 1 | 1 |

A 2002-es évhez hasonlóan a mezőgazdaság vezeti a mezőnyt (322 üléssel), mivel a különféle mezőgazdasági piacok igazgatása gyakori üléseket igényel. Ezután az adózás és vámunió következik (113 üléssel), az egészségügy és fogyasztóvédelem (101 üléssel) – amely többek között az élelmiszer-biztonságért felelős –, majd az egyéb területek csoportja, például vállalkozáspolitika, környezetvédelem és kutatás, amelyek esetében az ülések száma 50 és 70 között mozog.

2.3. A vélemények és jogi eszközök száma

Az előző jelentésben bevezetettek szerint ez a jelentés globális számadatokat közöl a bizottságok által adott formális véleményekről [23] , valamint a rákövetkező, a Bizottság által elfogadott jogi eszközökről (azaz végrehajtási intézkedések = jogi aktusok, közigazgatási határozatok). E számadatok mutatják a bizottságok konkrét „teljesítményét” ( IV. táblázat ). A bizottságok által adott vélemények száma 2003-ban 2 981 volt (a 2002. évi 3 610-zel szemben); a Bizottság által elfogadott jogi eszközök száma 2 768 volt (a 2002. évi 3 077-tel szemben). Mindkét mutató jelzi, hogy az előző időszakhoz viszonyítva mennyiségi szempontból kevésbé jelentős „teljesítmény” született abban az évben, amelyről a jelentés szól.

IV. TÁBLÁZAT – A VÉLEMÉNYEK ÉS JOGI ESZKÖZÖK SZÁMA (2003)

Vélemények | Jogi eszközök | Vélemények | Jogi eszközök |

ENTR | 395 | 352 | EAC | 97 | 47 |

EMPL | 16 | 0 | SANCO | 392 | 392 |

AGRI | 1 413 | 1 413 | JAI | 13 | 7 |

TREN | 30 | 24 | RELEX | 4 | 4 |

ENV | 39 | 31 | TRADE | 66 | 55 |

RTD | 74 | 60 | ELARG | 83 | 90 |

INFSO | 34 | 21 | AIDCO | 164 | 153 |

FISH | 19 | 9 | ECHO | 42 | 42 |

MARKT | 10 | 8 | ESTAT | 26 | 18 |

REGIO | 29 | 7 | BUDG | 1 | 1 |

TAXUD | 34 | 34 | OLAF | 0 | 0 |

Az egyes politikai területeken – mezőgazdaság (1 413), egészségügy és fogyasztóvédelem (392) és vállalkozáspolitika (352) – elfogadott jogi eszközök nagy száma is kifejezi az e területeken a komitológiai eljárások révén a Bizottságra ruházott munka intenzitását[24].

[1] A mellékletet a Bizottság személyzeti munkadokumentumaként nyújtják be.

[2] HL L 184., 1999.7.17., 23. o.

[3] HL L 197., 1987.7.18., 33. o.

[4] HL C 203., 1999.7.17., 1. o.

[5] COM(2001) 789 végleges, 2001. december 27-én fogadták el.

[6] A Bizottságot a konzultációs eljárásnak megfelelően (minősített többség/egyhangúság) elfogadott tanácsi jogi aktusokban megállapított végrehajtási hatásköreinek gyakorlásában segítő bizottságokra vonatkozó rendelkezéseknek az 1999/468/EK határozathoz történő hozzáigazításáról szóló, 2003. április 14-i 806/2003/EK (HL L 122., 2003.5.16., 1. o.) és 807/2003/EK (HL L 122., 2003.5.16., 36. o.) tanácsi rendelet, a strukturális alapokra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló 1260/1999/EK rendelet módosításáról szóló, 2003. május 26-i 1105/2003/EK tanácsi rendelet (HL L 158., 2003.6.27., 3. o.) (hozzájárulási eljárás) és a Bizottságot az EK-Szerződés 251. cikkében említett eljárás (együttdöntés) alá tartozó jogi aktusokban megállapított végrehajtási hatásköreinek gyakorlásában segítő bizottságokra vonatkozó rendelkezéseknek az 1999/468/EK határozathoz történő hozzáigazításáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.).

[7] HL C 225., 2000.8.8., 2. o.

[8] HL C 38., 2001.2.6., 3. o. A Bizottság által jóváhagyandó számos módosítást, valamint a nyelvi lektorálást követően a szabvány eljárási szabályzatot újból közzéteszik a Hivatalos Lapban.

[9] Lásd a következő internetcímet:

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regcomito/registre.cfm?CL=en A jegyzék 2003 elejétől kezdődően tartalmaz dokumentumokat.

[10] HL L 145., 2001.5.31., 43. o.

[11] HL L 256., 2000.10.10., 19. o. A megállapodás több korábbi megállapodás helyébe lép: az 1988. évi Plumb–Delors megállapodás, az 1996. évi Samland–Williamson megállapodás és az 1994. évi modus vivendi.

[12] A tervezeteket először a bizottsági ülést megelőzően küldik el, és amennyiben azon lényeges módosításokat hajtanak végre, az ülést követően ismét elküldik.

[13] Ezen alap jogi aktust a Tanács és az Európai Parlament közötti együttdöntési eljárásnak megfelelően kellett elfogadni (a Szerződés 251. cikke).

[14] A Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló 1999/468/EK határozat módosításáról szóló tanácsi határozatra vonatkozó javaslat (COM(2002) 719 végleges, 2002. december 11-én fogadták el).

[15] 2003. szeptember 2-án elfogadott állásfoglalás (P5-TA(2003) 0352), amelynek alapja R. CORBETT jelentése.

[16] COM(2004) 324 végleges, 2004. április 22.

[17] Az Európai Alkotmányt létrehozó szerződéstervezet, amelyet az Európai Tanács thesszaloniki ülésén nyújtottak be, 2003. június 20., I-35. és I-36. cikk.

[18] Lásd az Európai Alkotmányt létrehozó szerződéstervezet ideiglenes, egységes szerkezetbe foglalt változatát, CIG 86/04 dokumentum, 2004. június 25.

[19] Bizottsági dokumentum C(2003) 341/3.

[20] A BŐVÍTETT UNIÓ FELÉ, az Európai Bizottság stratégiai dokumentuma és jelentése az egyes tagjelölt országok által a csatlakozás érdekében megtett előrehaladásról (2002. október 9.), COM(2002) 700 végleges, lásd a 3.3. pontot (25. o.).

[21] COM (1999) 710 végleges, 1999. december 20-án fogadták el.

* Az előző évtől eltérően az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság a kilenc részlegével és alrészlegével egyetlen bizottságnak számít a 178/2002/EK rendelet, HL L 31., 2002.2.1., 1. o. hatálybalépését követően.

[22] HL C 203., 1999.7.17., 1. o. Ez a következőt jelenti: az I. változatot a tanácsadó bizottsági eljárással, a IIa. és IIb. változatot az irányítóbizottsági eljárással, a IIIa. és IIIb. változatot pedig a szabályozási bizottsági eljárással együtt.

[23] A szabályozási bizottsági és irányítóbizottsági eljárás esetében, beleértve a formális szavazást követő kedvező, kedvezőtlen véleményeket és azt, amikor nem adnak véleményt.

[24] Meg kell jegyezni azonban, hogy az elfogadott jogi eszközök száma önmagában nem jelzi a meghozott határozatok politikai, gazdasági vagy pénzügyi jelentőségét.