14.

hangsúlyozza, hogy annak érdekében, hogy a szabadkereskedelmi megállapodás valós előnyöket biztosítson az Unió gazdasága számára, a Tanácsnak egyértelmű menetrendet kell kidolgoznia, illetve be kell vonnia a Bizottság tárgyalási irányelveibe a következő szempontokat: — konkrét és mérhető eredmények a Japán kormány részéről a nem kereskedelmi jellegű korlátokkal kapcsolatban, az EU–Japán kereskedelmet gátló akadályok többségének megszüntetése céljából; hangsúlyozza, hogy ezeknek a kötelezettségvállalásoknak jelentősen tovább kell lépniük annál, amit az ütemterv a hatályfelmérés keretén belül meghatározott; a Bizottságnak rendszeresen jelentést kell tennie az e téren elért haladásról a Tanácsnak és a Parlamentnek; — az autóipar terén fennálló nem tarifális jellegű akadályok, például az úgynevezett övezeti előírások, az egyéb versenyellenes korlátozások, valamint az elektromos és hibrid járművek kezelése terén fennálló akadályok felszámolása; a „kei autókra” vonatkozó preferenciális bánásmódot szintén orvosolni kell e jelentős piaci ág tisztességes versenyének biztosítása céljából; — jelentős engedmények a közbeszerzésben, amelyek biztosítják az európai vállalatok számára a japán stratégiai ágazatokhoz való hozzáférést, beleértve a vasúti és a városi közlekedést, valamint az uniós közbeszerzési piacok nyitottságával azonos mértékű nyitottságot; — a felek közötti korai konzultációkat előíró szigorú és hatékony vitarendezési mechanizmus annak megelőzése érdekében, hogy a japán közbeszerzési piacon újabb, nem kereskedelmi jellegű korlátokat lehessen felállítani a megállapodás hatálybalépését követően; — az Unióban a vámtételek jelentős csökkentését célzó lépcsőzetes ütemterv, amely kellő időt ad az Unió ipara számára, hogy alkalmazkodjon a megnövekedett versenyhez; úgy ítéli meg, hogy az ilyen vámok megszüntetésének Japánban a „biztonsági záradék” segítségével szorosan kapcsolódnia kell a közbeszerzési piachoz való hozzáférés előtt álló korlátok és a nem vámjellegű akadályok megszüntetési folyamatához annak érdekében, hogy az érzékeny területekre vonatkozó uniós vámtarifák ne csökkenjenek a hasonló japán nem tarifális és a közbeszerzés terén fennálló akadályok felszámolása nélkül; — hatékony kétoldalú védintézkedések, amelyek megakadályozzák a behozatal növekedését, amely káros lenne vagy káros lehetne az uniós és a japán ipar számára, különösen az olyan érzékeny területeken, mint az autóipar és az elektronikai ipar; — az európai kkv-k piacra jutását akadályozó legproblematikusabb tényezők jelentős részének felszámolása; — hivatkozás a nemzetközi egészségügyi és növény-egészségügyi szabályokra, különösen az Élelmezési Kódex, az Állategészségügyi Világszervezet (OIE) és a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló irányelv (IPPC) által rögzített szabályokra; — kikényszeríthető intézkedések a mezőgazdasági termékek, beleértve a borok és párlatok uniós földrajzi eredetmegjelölésének védelme érdekében; — a 2011. márciusi katasztrófa fényében komoly hangsúly fektetése az energiaipari együttműködésre, illetve a környezeti javak és szolgáltatások fokozott piaci hozzáférésére; — erőteljes és nagyra törő fejezet a fenntartható fejlődésről, alapvető munkaügyi normákkal, köztük az ILO ipari országokra vonatkozó négy alapvető egyezményével; e fejezetnek tartalmaznia kell olyan civil társadalmi fórumok kialakítását is, amelyek nyomon követik és értékelik a megállapodás végrehajtását, valamint környezetvédelemmel, állatjóléttel és a biodiverzitás megőrzésével kapcsolatos multilaterális megállapodások tényleges végrehajtását; — tényleges piacra jutási lehetőségek mindkét fél számára egymás szolgáltatási piacán a szabályozási akadályok felszámolásának köszönhetően, különösen a befektetések és a kormányzati beszerzések valamennyi ága tekintetében, valamint jelentős kötelezettségvállalások a versenyszabályokat illetően, ideértve a postai szolgáltatások terén fennálló tisztességtelen előnyök orvoslását; — a szabályozói együttműködési párbeszéd erősítése és kiterjesztése olyan kötelező előírásokkal, amelyek elősegítik a nemzetközi normák betartatását és a szabályozások harmonizálását, elsősorban az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottsága által előírt normák elfogadása és végrehajtása révén; — átfogó fejezet a befektetésekről, amely kiterjed a befektetések védelmére és piacra jutására is;