[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 9.4.2008

SEC(2008) 441

BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM,

amely a következő dokumentumot kíséri: Javaslat: AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS AJÁNLÁSA a szakképzés európai minőségbiztosítási referenciakeretének létrehozásáról A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA [SEC(2008) 440 COM(2008) 179 final]

BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM

A SZAKKÉPZÉS EURÓPAI MINŐSÉGBIZTOSÍTÁSI REFERENCIAKERETÉNEK LÉTREHOZÁSÁRA VONATKOZÓ HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA

A hatásvizsgálat célja annak elemzése, hogy milyen módokon biztosítható az európai minőségbiztosítási referenciakeret (a továbbiakban: referenciakeret) alkalmazása, és melyik jogi eszköz kiválasztása lenne a legmegfelelőbb opció.

A referenciakeret annak a munkának az eredménye, amelyet a szakképzés minőségfejlesztésében speciális kompetenciákkal rendelkező szervezetek széles skálájával együtt végeztek el. Az együttműködés a szakképzés minőségéről szóló európai fórummal kezdődött (2001–2002), amelyet a szakképzési technikai munkacsoport követett (2003–2004), 2005 óta pedig az európai szakképzési minőségbiztosítási hálózat keretében zajlik.

A Bizottság konzultált a tagállamok kormányainak képviselőit és a szociális partnereket tömörítő szakképzési tanácsadó bizottsággal, amely erőteljes támogatását adta az európai minőségbiztosítási referenciakerethez. A kezdeményezés előkészítésébe ezen kívül szorosan bevonták a tagállamok szakképzéssel foglalkozó főigazgatói és az egykori koppenhágai koordinációs csoport is.

A javaslat ezen kívül annak a szoros együttműködésnek az eredménye, amelyre a szakképzés minőségéről szóló európai fórummal (2001–2002), majd a szakképzési technikai munkacsoporttal (2003–2004), 2005 óta pedig a – szakképzés minőségbiztosításának fő érdekeltjeit tömörítő – európai szakképzési minőségbiztosítási hálózattal került sor.

Ezek a konzultációk általában széles körű támogatást adtak a referenciakeretnek, mint amely lényeges referenciaeszköz a tagállamok számára szakképzési rendszerük[1] folyamatos javításának előmozdításához és figyelemmel kíséréséhez, és ezáltal fokozza az országok közötti kölcsönös bizalmat.

A referenciakeret az alábbiakat tartalmazza:

- minőségbiztosítási és -javítási ciklus (tervezés, végrehajtás, értékelés és felülvizsgálat a szakképzés terén), amelyet közös minőségi kritériumok, indikatív jellemzők és mutatók egészítenek ki;

- belső és külső értékelési mechanizmusok kombinációját tartalmazó figyelemmel kísérési folyamatok, amelyeket a tagállamok határozhatnak meg megfelelően annak érdekében, hogy meghatározzák:

a) a rendszerek, folyamatok és eljárások erősségeit; és

b) a javítandó területeket;

- mérőeszközök használata a hatékonyság bizonyításához.

A referenciakeret végrehajtását megkönnyítendő a minőségi kritériumokat, az indikatív jellemzőket és mutatókat konszenzuskereső és alulról felfelé irányuló megközelítéssel határozták meg.

A hatásvizsgálat öt lehetőséget vizsgál meg:

1. Nem jön létre európai szintű eszköz. Ez a jelenleg is létező közös minőségbiztosítási keret (Common Quality Assurance Framework, CQAF) elvei alapján történő folytatást jelentené. Az eddigi tapasztalat azonban azt mutatja, hogy a jelenlegi keret csak korlátozott mértékben ösztönözte a tagállamokat arra, hogy használatát előmozdítsák.

2. Bizottsági közlemény. Jóllehet – a 3. pontnak megfelelő ajánláshoz hasonlóan – ennek nagyobb súlya lenne, elfogadásában nem vennének részt a tagállamok és az Európai Parlament, és így nem jönne létre a referenciakeret hitelességéhez és a nemzeti szintű végrehajtás biztosításához szükséges politikai elkötelezettség.

3. Bizottsági ajánlás. A 2. lehetőséghez hasonlóan ennek elfogadásába sem vonnák be a tagállamokat és az Európai Parlamentet, ami nem hozná létre a nemzeti szintű végrehajtás biztosításához szükséges politikai elkötelezettséget.

4. Európai parlamenti és tanácsi ajánlás a Szerződés 149. és 150. cikke alapján. Megmaradna a tagállamok cselekvési szabadsága. Ugyanakkor az ajánlás hangsúlyos politikai jelzés lenne az intézmények azon szándékára nézve, hogy a 2004-es tanácsi következtetésekre[2] építve fejlesszék szakképzési rendszereiket és rendelkezéseiket, és ezzel Európa-szerte megkönnyítsék a mobilitást. Úgy tűnik, az ajánlás megfelel a tagállamok, a szociális partnerek és az egyéb érdekelt felek azon elvárásainak, hogy európai együttműködéssel segítse elő a szakképzési rendszerek minőségének javítását, és ugyanakkor az eszköz önkéntes jellegét is megőrzi. Továbbá az ajánlás használata ezen a területen összhangban állna más hasonló kezdeményezésekkel is, mint például a felsőoktatás terén a minőségbiztosítással kapcsolatos további európai együttműködésről szóló, 2006. február 15-i 2006/143/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlással, valamint a Közösségen belüli, oktatási és képzési célú transznacionális mobilitásról (európai mobilitásminőségi charta) szóló, 2006. december 18-i 2006/961/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlással.

5. Európai parlamenti és tanácsi határozat a Szerződés 149. és 150. cikke alapján. A határozathoz a tagállamokra vonatkozó elveket és kötelezettségeket kellene elfogadni, hogy minőségi rendszereiket a referenciakerethez kapcsolják. Ezen kívül európai szintű harmonizált minőségi benchmarkokat és normákat kellene elfogadni, a tagállamoknak pedig tényleges kötelezettségeket, hogy ezeket a normákat alkalmazzák. Igen valószínűtlen, hogy ez a megoldás támogatást kapna. Az érdekelt felek elsöprő többsége egyetért abban, hogy a referenciakeret használatának teljes mértékig önkéntesnek kellene lennie.

Összehasonlítva a fenti lehetőségek erősségeit és gyöngéit, a Bizottság úgy döntött, hogy a 4. lehetőséget javasolja, amely lehetővé tenné, hogy a tagállamokkal és a szociális partnerekkel együttműködve választ lehessen adni a felismert kihívásokra, és megtalálni a megfelelő megoldásokat. Ez a lehetőség – amely ugyanakkor a leginkább megfelel a tagállamok és az érdekelt felek elvárásainak is – nyújtaná a legjobb alapot a referenciakeret sikeres végrehajtásához és tényleges hozzáadott értékének létrehozásához a fokozott hatékonyság, az országok közötti minőségfejlesztés nagyobb összhangja és a szakképzési rendszerek jobb átláthatósága tekintetében, és ezzel megkönnyítené a mobilitást és az egész életen át tartó tanulást. Ezen kívül az európai képesítési keretrendszernek és az európai szakképzési kreditátviteli rendszernek megfelelő megközelítéssel is összhangban állna.

A hatásvizsgálat során elemzett másik kérdés az adminisztratív teherre és a költségekre gyakorolt várható hatás. A tagállamok helyzetének különbségei miatt a hatást ugyan nehéz abszolút értékben megbecsülni, azonban úgy tűnik, hogy korlátozott lesz, és elsősorban a már meglévő testületek között szervezési intézkedésekhez fog kapcsolódni. Az EU szintjén mindössze a figyelemmel kísérésnél merülhetnek fel költségek.

Végül folyamatos lesz a referenciakeret figyelemmel kísérése és értékelése abból a szempontból, hogy sikeresen eléri-e célkitűzéseit. Ha az Európai Parlament és a Tanács elfogadja, akkor a keret folyamatosan felülvizsgálható lesz, és további fejlesztések alapjául is szolgálhat. A Bizottság figyelemmel kísérné a referenciakeret végrehajtását, az elfogadást követően három évvel pedig jelentést készítene az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a tapasztalatokról és a jövőre vonatkozó következtetésekről, köztük szükség esetén a jogi eszköz felülvizsgálatáról is. Ez a jelentés többek között egy külső értékelés eredményeire épülne.

Minőségbiztosítás – mit takar? Bizonyítékok alapján rendszeresen értékelni, monitorozni és javítani kell azt, hogy a szakképzés mennyire hatékonyan és eredményesen felel meg a társadalom, a gazdaság és az egyének folyamatosan alakuló igényeinek. A minőségbiztosítás eszköz ennek eléréséhez. Úgy kell tekinteni, mint a szakképzés folyamatos javításának eszközét, amely a szakképzéshez kapcsolódó tervezés, végrehajtás, értékelés és felülvizsgálat megfelelő kölcsönös kapcsolatait megteremtő minőségbiztosítási ciklusra alapul. A minőségbiztosításnak ezért szisztematikus megközelítéssel kell járnia. Tartalmaznia kell olyan módszereket is, amelyekkel a szakképzés teljesítménye irányítható és figyelemmel kísérhető, a szakképzés rendszer- és szolgáltatószintű felülvizsgálatának és javításának támogatásához pedig méréseket kell végeznie. A minőségbiztosításnak ez a megközelítése fejeződik ki az európai képesítési keretrendszer létrehozásáról szóló ajánlás III. mellékletében megtalálható oktatási és szakképzési minőségbiztosítás közös elveiben is, és egyben a referenciakeret létrehozásának alapját is képezi. |

6. A szakképzés fontos motorja a lisszaboni stratégiát támogató tudásalapú társadalom létrehozásának, amelynek a humán erőforrásba történő beruházásra, illetve a humán erőforrás minőségének javítására kell épülnie. A lisszaboni stratégia 2005-ös félidős felülvizsgálata arra a következtetésre jutott, hogy az EU jelenleg nem felel meg ezeknek a kihívásoknak.

EU-szerte igen sokféle szakképzési rendszer és program létezik, amelyek különböző célokra irányulnak. Európának közös referenciapontokra van szüksége ahhoz, hogy az Európa-szerte fellelhető számos fejlődési áramlat között biztosíthassa a képesítések átláthatóságát, egymáshoz viszonyított következetességét és hordozhatóságát, és így az egész életen át tartó tanulás határok nélküli perspektívájában elősegítse a kölcsönös bizalmat és a mobilitást. Mindennek pedig úgy kell történnie, hogy ne sérüljön a tagállamok szakképzési rendszereik irányítására vonatkozó autonómiája.

A referenciakeret fő céljai és hozzáadott értéke a következőkhöz kíván hozzájárulni:

- a szakképzés hatékonyabban tudjon megfelelni az igények széles skálájának, miközben a végrehajtás különböző szintjei között megmarad az átfogó koherencia;

- javuljon az egyes országok között a fejlődés átláthatósága és egymáshoz viszonyított következetessége, ami így az egész életen át tartó tanulás perspektívájában elősegíti a kölcsönös bizalmat és a tanulók és munkavállalók mobilitását.

Ezen kívül a minőség javításának minden szinten történő előmozdításával a referenciakeret segíteni fogja az érintett felek közötti integratív és fenntartható együttműködést is.

A referenciakeret kialakítása szerves része az Oktatás és képzés 2010 munkaprogramnak és a koppenhágai folyamatnak. Az ezen területen 2002 óta zajló európai együttműködés (a koppenhágai folyamat) eredményeire, elsősorban pedig a tagállamok és más részt vevő országok meglévő tapasztalatai alapján létrejött közös minőségbiztosítási keretre[3] épít.

A referenciakeret a szakképzési rendszerek minőségének és irányításának folyamatos javítására irányuló intézkedéssorba illeszkedik. Ide tartozik az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszere (EKKR)[4], az európai szakképzési kreditátviteli rendszer (European Credit System for Vocational Education and Training, ECVET)[5], illetve a nem formális és informális tanulás azonosításának és hitelesítésének közös európai elvei[6] is.

A referenciakeret teljes mértékig tiszteletben tartja a tagállamok hatáskörét. Ugyanekkor megpróbálja ösztönözni a következőket:

- fejlettebb és következetesebb minőségbiztosítási és -javítási rendszerek létrehozása az országokban, hogy hozzá lehessen járulni a szakképzés hatékonyságának fokozódásához, és így az Európai Unióban a szakképzés státusának javulásához;

- a szakképzésre vonatkozó minőségbiztosítási és -javítási rendszerek és megközelítések jobb átláthatósága a kölcsönös bizalom megerősítése és a mobilitás megkönnyítése érdekében;

- együttműködés és kölcsönös tanulás azért, hogy az érdekelt feleket minden szinten jobban be lehessen vonni a minőségjavítás és az elszámoltathatóság kultúrájába.

A keretnek rugalmas eszköznek kell lennie, amely az európai és nemzeti szintű gyakorlati tapasztalatok eredményeként képes tovább fejlődni. A közös minőségbiztosítási kereten alapuló megközelítést a Tanács támogatta.

A keret használata önkéntes lesz. Fő felhasználói az állami hatóságok és a minőségbiztosítással és -javítással foglalkozó szervezetek lesznek.

A referenciakeretre tett javaslat alapja az EK-Szerződés 149. és 150. cikke. E cikkek úgy rendelkeznek, hogy a Közösség az oktatás és a szakképzés terén támogatja a tagállamok tevékenységét, és kifejezetten kimondják, hogy a Közösség „hozzájárul a minőségi oktatás fejlesztéséhez”, illetve „fellépésének célja [...] a szakmai alapképzés és továbbképzés javítása”. A Szerződés továbbá úgy rendelkezik, hogy a Közösség tevékenysége magában foglalja a minőségi oktatáshoz és szakképzéshez való hozzájárulást[7].

[1] Az ajánlás alkalmazásában használt meghatározások a Cedefop szakképzés minőségéről szóló glosszáriumán alapulnak (munkadokumentum, 2003. november): http://communities.trainingvillage.gr/quality

[2] A szakképzés minőségbiztosításáról szóló tanácsi következtetések, 2004. május 18.

[3] A közös minőségbiztosítási keret alapján történő megközelítést a szakképzés minőségbiztosításáról szóló, 2004. május 18-i tanácsi következtetések támogatták.

[4] Az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszerének (EKKR) létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi ajánlás (később fogják közzétenni).

[5] Bizottsági szolgálati munkadokumentum: Európai szakoktatási és szakképzési kreditrendszer. A tanulási eredmények transzferének, összegyűjtésének és elismerésének rendszere Európában, SEC(2006) 1431, 2006. október 31.

[6] A Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői következtetései a nem formális és informális tanulás azonosításának és érvényesítésének közös európai elveiről, 9175/04 EDUC 101 SOC 220, 2004. május 18.

[7] 3. cikk, (1) bekezdés, q) pont.