A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti fenntartható egyensúly elérése érdekében 2010-ben tett tagállami erőfeszítésekről /* COM/2012/0368 final/2 */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti fenntartható egyensúly elérése érdekében 2010-ben tett tagállami erőfeszítésekről 1. Bevezetés A tagállamoknak minden év május 1-jéig jelentést kell küldeniük a Bizottsághoz a flottakapacitás és a rendelkezésre álló halászati lehetőségek fenntartható egyensúlyának elérése érdekében az előző év során tett erőfeszítéseikről. A Bizottság e jelentések és az uniós halászflotta-nyilvántartásban szereplő adatok alapján összefoglalót készített 2010-re vonatkozóan, és azt a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) és a halászati és akvakultúra-ágazati bizottság elé terjesztette. Ez a bizottsági jelentés a tagállamok jelentéseinek említett összefoglalóját, valamint egy technikai mellékletet és a fenti bizottságok véleményét ismerteti a Tanáccsal és az Európai Parlamenttel. A tagállami jelentésekben szereplő információk sajnálatos módon továbbra sem teszik lehetővé a tagállamok kapacitásának teljes körű értékelését. A Számvevőszék megállapította, hogy a tagállami jelentéstételre vonatkozó szabályok nem megfelelőek és nem kellően egyértelműek. Megítélése szerint ez az egyik oka annak, hogy a tagállamok többsége hiányos és nem megfelelő jelentést nyújt be, ami azzal a következménnyel jár, hogy a halászati többletkapacitásról nem lehet következtetéseket levonni. A Bizottság egyetért a Számvevőszék következtetéseivel, és a közös halászati politika reformjának végrehajtásáig továbbra is együttműködik a HTMGB-vel, valamint a tagállamokkal, hogy a kért információk és a jelentéstételi struktúra átláthatóbbá tétele érdekében továbbfejlesszék a Bizottság szolgálatainak meglévő, kapacitásra vonatkozó iránymutatását. 2. A tagállamok jelentéseinek összefoglalása A következőkben ismertetett összefoglalók a tagállamok által benyújtott jelentéseken alapulnak[1]. E jelentések a halászati flotta és a rendelkezésre álló erőforrások közötti egyensúlyra vonatkozóan elkészített tagállami értékelések kivonatolt változatai. A Bizottság a HTMGB szakvéleménye alapján kidolgozott bizottsági szolgálati iránymutatás (a továbbiakban: az iránymutatás) alkalmazását javasolta a tagállamoknak a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly értékeléséhez. 2.1. Belgium A merevítőrudas vonóhálót használó két flottaszegmensről szóló jelentés elkészítésekor követte az iránymutatásban foglaltakat. A közönséges nyelvhalra és a sima lepényhalra vonatkozó biológiai mutató átlagos értéke elfogadható volt. A kapacitás kihasználtsága 80–90% között ingadozott. A befektetés megtérülése[2] 2009-ben negatív értékeket mutatott, de ez az új számítási módszer bevezetéséből is fakadhat. A teljes munkaidős egyenérték[3] egyre alacsonyabb, és bár a bérek valamelyest emelkedtek a 24–40 méteres flottaszegmens esetében, a 12–24 méteres flottaszegmensben csökkentek. 2010-ben két hajót vontak ki részlegesen a forgalomból. Az év legnagyobb eredménye az Európai Halászati Alap keretébe illeszkedő fedélzeti beruházási program végrehajtása volt, amelynek részeként az energiahatékonyság javítását célzó fedélzeti beruházások kerültek megvalósításra. 2.2. Bulgária A jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást. Bulgária következtetései szerint a halállomány és a flotta a jelek szerint egyensúlyban van egymással. A 12 méternél kisebb hajók esetében Bulgária selejtezési és korszerűsítési intézkedésekkel kívánja javítani az egyensúlyt. Az ország halászflotta-kapacitása a tonnatartalom tekintetében 3%-kal, a teljesítmény tekintetében pedig 5,1%-kal nőtt 2010-ben. A hajók száma 134-gyel emelkedett (6,1%-os növekedés). Az új hajók tulajdonosai számára lehetőséget biztosító, az inaktív hajók cseréjére vonatkozó közigazgatási határozatnak köszönhetően 2009-hez képest 2010-ben pozitív irányban változott a halászattal töltött napok száma. 2010-ben összesen 1 311 hajó (az összes hajók 56%-a) volt inaktív. 2.3. Dánia Az iránymutatást tizenegy flottaszegmensre alkalmazták. Az elemzés stabil helyzetet mutat, és arra enged következtetni, hogy nem áll fenn jelentősebb, hosszú távú fizikai kapacitástöbblet. A passzív hajókkal is számolva azonban kapacitástöbbletet lehet megfigyelni a kis hajók szegmensében. A gazdasági mutatók a kapacitástöbblet gazdasági értelemben vett növekedését jelzik. A kvóták átruházhatósága a kereskedelmi hajók számának csökkenéséhez vezetett. 2010-ben Dánia halászflottájának kapacitása 9,5%-kal esett vissza a BT (biztonsági tonnatartalom), 9,4%-kal a kW-szám és 3,1%-kal a hajók számának tekintetében. A legnagyobb csökkenés a 12–24 méteres hajók esetében volt tapasztalható. A flotta az Északi- és a Balti-tengerben élő tőkehalállományra vonatkozó helyreállítási terv hatálya alatt áll. A 2009–2010 közötti időszakban a halászati erőkifejtés viszonylag stabil volt az Északi-tengeren, a Balti-tenger esetében azonban 16%-kal visszaesett. 2.4. Németország A jelentés megfogalmaz néhány, a biológiai minőségi módszeren alapuló egyensúlyhoz kapcsolódó észrevételt, de nem szerepel benne erre vonatkozó végső következtetés. Nem került sor egyensúlyi mutatók becslésére. A minőségi módszer szerint a flotta és a halászati lehetőségek alapvetően egyensúlyban vannak egymással, de nem vizsgálja a rendelkezésre álló és a tényleges erőkifejtést. A halászflotta-nyilvántartásban szereplő adatok alapján 2010. december 31-én a német flotta 1 674 hajóból állt, amelyek összesített kapacitása 67 219 BT, illetve 158 385 kW volt. Az év során a nettó csökkenés 93 hajó volt. E csökkenést elsősorban a hajók kisüzemi parti flottából történő kivonása eredményezte. A 12 méternél hosszabb, passzív halászeszközt és merevítőrudas vonóhálót használó flottaszegmens (I. és II. lista) csökkentésére a heringállomány rossz állapota miatt került sor. 2.5. Észtország A jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást. A Balti-tengeren tevékenységet folytató vonóhálós hajók kapacitáskihasználása alacsony annak ellenére, hogy értéke, a halászatban részt vevő hajók csökkenő száma mellett, 60%-ról 70%-ra nőtt. A nyílt tengeri hajók esetében a kapacitás kihasználása elfogadható. A befektetés megtérülése a vonóhálós és a nyílt tengeri hajóknál pozitív, viszont negatív a kisüzemi (12 méteres hosszúság alatti) hajóknál. Az észt tengerkutató intézet szerint a balti-tengeri vonóhálós és nyílt tengeri flottaszegmensek kapacitása nem érte el az optimális szintet. Ez az információ mindkét szegmens esetében csak az aktív flottára vonatkozik. 2010-ben a balti-tengeri vonóhálós flottaszegmens kapacitása a kW-szám tekintetében 10%-kal, a BT tekintetében pedig 2%-kal csökkent; öt hajó hagyta el állami támogatással a flottát. A nyílt tengeri halászhajók szegmensének kapacitása 7%-kal nőtt. 2.6. Görögország A jelentés nem tartalmazza az iránymutatásban ajánlott mutatók kiszámítását. A jelentésben nem volt mód a technikai és a biológiai mutatók bemutatására, mivel a nemzeti halászati adatgyűjtési programot nem hajtották végre. A fogásokra és a halászati erőkifejtésre vonatkozóan más programok keretében gyűjtött adatokból a jelentés azt a következtetést vonja le, hogy a halászati tevékenységek és a biológiai állományok helyzete az előző évhez képest változatlan maradt. Állami támogatással 2010-ben egyetlen hajót sem hagyta el a flottát, az év során a forgalomból kivont hajók többsége kisüzemi part menti halászatot folytató hajó volt. A halászflotta 2010-ben 100 hajóval csökkent (0,6%), halászati kapacitása pedig a kW-szám tekintetében 0,08%-kal, a BT tekintetében pedig 0,1%-kal esett vissza. 2.7. Spanyolország Az adatok rendelkezésre állásával összefüggő nehézségek és a spanyol flotta sokfélesége következtében az iránymutatást csak részlegesen, bizonyos szegmensek esetében alkalmazták. Az értékelés során használt egyetlen mutató az egységnyi erőkifejtésre jutó halfogás[4] volt. A jelentés nem tartalmazott a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúlyra vonatkozó következtetést. Ismerteti a különböző flottaszegmenseket, valamint a spanyol flotta halászati terület, halászeszközök és célállomány alapján csoportosítható különleges halászati engedélyeit. 2009–2010 között a flotta kapacitása 274 hajóval csökkent (2,46%), ami tonnatartalomban kifejezve 5,6%-os, teljesítmény tekintetében pedig 4,5%-os visszaesést jelent. E kapacitáscsökkenés és a spanyol flotta halászati erőkifejtésének kiigazítására irányuló tervek közötti kapcsolat ugyanakkor nem eléggé megalapozott. 2.8. Franciaország A jelentés elkészítésekor nem vették figyelembe az iránymutatást, ehelyett Franciaország négy alternatív mutató használata mellett döntött. A flottakapacitásra jellemző tendencia és a kvótafelhasználás alapján a jelentés azt a következtetést vonja le, hogy a francia halászat többnyire egyensúlyt mutat a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek között. Tovább zsugorodik a francia kontinentális flotta kapacitása, amely 2006. december 31. és 2010. december 31. között mind a teljesítmény, mind a halászhajók száma tekintetében 20%-kal csökkent. Ugyanezen időszak alatt a Franciaország legkülső régióiban lajstromozott nyílt tengeri flottaszegmens 10%-kal csökkent, miközben e régiók kisüzemi flottái 30%-kal növelték méretüket. A jelentés felsorolja az összes, különleges halászati engedélyeket szabályozó rendszert és azokat a fő fajokat, amelyek kvótarendszer vagy erőkifejtés-korlátozások hatálya alatt állnak, mindazonáltal a jelentés alapján nem állapítható meg egyértelmű kapcsolat e rendszerek és a halászati kapacitásban bekövetkezett csökkenések között. 2.9. Írország Az ír jelentés nem vette figyelembe az iránymutatást, és nem értékelte a flottakapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúlyt. Az ír flotta öt szegmensre oszlik. A két legjelentősebb flottaszegmens közül az egyik a huszonhárom nyílt tengeri, vonóhálóval ellátott hajót magába tömörítő szegmens, a másik pedig az a többcélú szegmens, amelybe a flotta döntő többsége tartozik. A jelentés arról számol be, hogy a halászott állományok közül több a biztonságos biológiai határokon kívül található, amit a kvóták és a kirakodás esetében tapasztalható csökkenés is bizonyít. Az ír flotta mind a teljes kifogható mennyiségekről és kvótákról szóló rendelet II. mellékletben elfogadott halászatierőkifejtés-csökkentési rendszerek, mind a nyugati vizekre vonatkozó rendszer hatálya alá tartozik, az ír hatóságoknak azonban nehézséget jelentett az erőkifejtés-csökkentési rendszerek hatásainak értékelése. 2.10. Olaszország Olaszország a jelentés elkészítésekor alkalmazta az iránymutatást. A mutatók kiszámítása a 2010-es adatok alapján történt. Az értékelés során használt egyetlen mutató az egységnyi erőkifejtésre jutó halfogás volt. Ennek értéke 2010-ben – döntően a vonóhálós flottaszegmensre visszavezethetően – kis mértékben csökkent a 2009-es helyzethez képest, a kisüzemi, a kerítőhálós és az eresztőhálós halászhajók tekintetében azonban javuló tendenciát mutatott. A kapacitás kihasználása alacsonyabb volt, mint 2009-ben. A teljes flottára vonatkozó átlag mindössze 54%, de a vonóhálós, a merevítőrudas vonóhálóval felszerelt és a kerítőhálós hajók esetében 70% feletti értékek tapasztalható. A gazdasági mutatók negatív értékeket jeleznek a nagyobb vonóhálós és kerítőhálós hajóknál. A flotta és a halászati lehetőségek közötti egyensúly összességében véve romlott 2010 folyamán. Ami az olasz flotta kapacitását illeti, 2010-ben a tonnatartalom tekintetében mintegy 4%-os, a teljesítmény tekintetében pedig 3,2%-os visszaesés volt megfigyelhető, a flotta hajóinak a száma ugyanakkor csak 0,5%-kal csökkent. 2.11. Ciprus A jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást. Többletkapacitásra utaló jelek figyelhetők meg a fenékvonóhálós halászhajók esetében. E hajók esetében csökkent az egységnyi erőkifejtésre jutó halfogás és a bevétel, továbbá a flottaszegmens – jóllehet teljes mértékben kihasználja a kapacitást – hosszú halászati tilalom hatálya alatt áll. A kisüzemi szegmens tekintetében viszonylag stabil az egységnyi erőkifejtésre jutó halfogás, amelyet a többletkapacitást sejtető alacsony kihasználtság és csökkenő bevételek kísérnek. A 12–24 m hosszúságú passzív, többfunkciós eszközöket használó flottaszegmens – bár kihasználatlan – növekvő egységnyi erőkifejtésre jutó halfogást és bevételt mutat. A hajóknak a flotta-átalakítási programok keretében történő kivonása arra enged következtetni, hogy 2010-től kezdődően a kapacitás egyensúlyban lehet a halászati lehetőségekkel. A 2009–2010 közötti időszakban a halászflotta 21,4%-kal csökkent a BT, 11,4%-kal a kW-szám és 13,4%-kal a hajók számának tekintetében. 2010-ben a kékúszójú tonhalra vonatkozó többéves helyreállítása program végrehajtásával BT-ben kifejezve 44%-kal, kW-ban kifejezve pedig 58%-kal csökkent a kifejezetten az említett fajt halászó horogsoros hajók flottája. 2.12. Lettország A jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást. A kiszámított biológiai mutatók alapján a halászat jelenlegi szintje fenntartható vagy ahhoz közeli. A CR/BER[5] gazdasági mutató 2009-ben nyereséges tevékenységről tanúskodik valamennyi flottaszegmens esetében, a szociális mutatók pedig rávilágítanak arra, hogy a halászati ágazat gazdasági szempontból mennyire fontos a lakosság számára. A kapacitáskihasználás alacsony értékeket mutat (valamennyi szegmensnél 70% alatt marad), de ezt nem kell szerkezeti egyensúlyhiány jelének tekinteni. Mindezek alapján a jelentés megállapítja, hogy a kapacitás további csökkentése kedvezőbb egyensúlyt teremtene a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek között. 2010 során a flotta kapacitásának csökkenése 424 BT (1,0%), 1 002 kW (1,6%) és 8 hajó (1,0%) volt. 2.13. Litvánia A jelentés nem vette figyelembe az iránymutatást, és nem értékelte a flottakapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúlyt. Litvánia szerint az egyensúly elérése mellett a halászflottának továbbra is elegendő átfogó kapacitással kell rendelkeznie az ország számára kiosztott kvóták felhasználásához. A kisüzemi hajókhoz kapcsolódó kvótakihasználás viszonylag alacsony volt. A litván halászflotta kapacitása 2010-ben 3 325 BT-vel (6,75%), 1 990 kW-tal (3,53%) és 22 hajóval (11,4%) csökkent, ami elsősorban a távolsági flottát érintette. A Balti-tenger tőkehalállományára vonatkozó többéves gazdálkodási terv nem tehető felelőssé ezért a folyamatért, hiszen a flotta mérete már a terv hatálybalépése előtt lecsökkent. 2.14. Málta A jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást. A jelentés következtetése szerint a máltai halászflotta által kiaknázott források állapota nem teszi szükségessé a halászati kapacitás csökkentését. A technikai mutató alapján alacsony a kapacitáskihasználás, az ország jelenlegi flottájának kevesebb mint a fele aktív. A biológiai mutató értéke magas a vonóhálós flottaszegmens esetében. A jelentés szerint az eredmények jelentősége nem túl nagy, mivel az állomány pontos felméréséhez nem állt rendelkezésre elegendő adat. A szociális mutató alapján 2009-ben egyetlen szegmens tekinthető fenntartónak. 2010 folyamán nyolc halászhajó szüntette be a halászati tevékenységet a halászati tevékenység végleges beszüntetésére irányuló támogatási rendszer segítségével. A máltai flottára nem alkalmaztak a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló rendszereket. 2.15. Hollandia A jelentés elkészítésekor az iránymutatást a merevítőrudas vonóhálót használó flotta és a fagyasztóval felszerelt, nyílt tengeri vonóhálót használó flotta szegmense vonatkozásában vették figyelembe. A technikai mutató értéke jelentősen megnőtt a merevítőrudas vonóhálót használó hajók szegmensénél, a 2009-es 0,67-ről 2010-ben 0,89-re emelkedett. A halászattal töltött elméleti maximális napok számát figyelembe véve az érték 0,7 lenne, amely a flotta túlzott kapacitására utal, mivel a kvótát kevesebb hajó is le lehetne halászni. A biológiai mutató továbbra is 1 felett van, de ennek értéke 2011 folyamán várhatóan javulni fog. Az alacsonyabb olajárak következtében a lepényhalfélék halászata 2009-ben gazdasági szempontból eredményesebb volt. Ami a nyílt tengeri flottát illeti, a bruttó hozzáadott érték erős növekedést mutat, aminek hátterében a magas üzemanyagárak, a csökkentett kvóták és a hal árának visszaesése állnak. 2010-ben a hajók száma 1,8%-kal növekedett, a kapacitás azonban a kW-szám tekintetében 2%-kal, a BT tekintetében pedig 5%-kal csökkent. 2.16. Lengyelország A jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást. A jelentés következtetései alapján a halászati kapacitás szintje biztonságos a 10 méter alatti és a 12–18 méter közötti, fenékvonóhálós hajók esetében. A többi flottaszegmens kapcsán fennáll a kiegyensúlyozatlan halászati kapacitás veszélye. A 22–24. alterületen a halászati mortalitás 2008-ban meghaladta az erre vonatkozóan kitűzött célszintet. A flotta egyik szegmense sem ért el jó eredményeket az alkalmazott gazdasági kapacitásmutatók tekintetében. A nyílt tengeri szegmens kivételével a flottaszegmensek többségénél a fizetések nem érik el a nemzetgazdasági átlagbért. A balti-tengeri halászat által termelt hozzáadott érték 2008-ban a GNI 5,3%-a volt. 2010 folyamán 18 hajót vontak ki állami támogatással a flottából, ami a lengyel halászati kapacitás tartós csökkenését (1 528 BT, illetve 4 379 kW) vonta maga után. 2.17. Portugália A jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást, és azt a következtetést vonták le, hogy a flotta – mind biológiai, mind gazdasági szempontból – fenntartható módon működik. A mutatók alapján alacsony a kisüzemi flotta kapacitáskihasználása, a 24 méternél hosszabb, vonóhálós hajóknál pedig alacsony jövedelmezőséget lehet megállapítani. Két faj, nevezetesen a szardínia és a szürke tőkehal tekintetében a fogásmennyiség és a biomassza közötti arányt használták biológiai mutatóként. 2010 folyamán a flotta összkapacitása tonnatartalomban kifejezve 2,4%-kal, teljesítményben kifejezve 2%-kal esett vissza. A part menti vonóhálós flottaszegmens kapacitását több mint 8%-kal csökkentették, míg Madeira esetében nőtt a kapacitás. Portugália hét, a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló rendszert hajtott végre, amelyek eredményeként 2010-ben 35 halászhajó szüntette be állami támogatással halászati tevékenységét. 2.18. Románia A rendelkezésre álló gazdasági adatok ellenére a román jelentés elkészítésekor nem támaszkodtak az iránymutatásra. A flottanyilvántartásban szereplő 522 hajóból 2010-ben mindössze 380 hajó volt aktív. A kihalászott spratt mennyisége (28,4 tonna) messze a megengedett kvóta (12 750 tonna) alatt marad, a flotta ráadásul régi és rossz műszaki állapotú. A jelentés ezek alapján megállapítja, hogy nincs egyensúlyhiány a kapacitás és az állományok között. A fenékvonóháló használatának tilalma pedig csak megerősíti azt a nézetet, miszerint biológiai szempontból a flotta fenntartható módon működik. 2010-ben a flotta kapacitása a BT szempontjából 35,4%-kal csökkent. A csatlakozás előtt hozott közigazgatási határozat alapján Románia 46 hajót vett nyilvántartásba (396 BT és 2 979 kW), továbbá 9, összesen 565 BT és 1 500 kW kapacitású hajó hagyta el a flottát állami támogatással. Románia minél kisebb méretű halászflottát („minimum vitalis”) kíván fenntartani, amely a becslések szerint 12–13 korszerű halászhajóból áll. 2.19. Szlovénia A jelentés elkészítéséhez figyelembe vették az iránymutatást. Az egységnyi erőkifejtésre jutó halfogás a szardella esetében lefelé ívelő tendenciát mutat, míg a szardínia esetében ellenkező irányú a folyamat. Az egységnyi erőkifejtésre jutó csökkenő mértékű halfogást a célfajok többsége tekintetében a rögzített kopoltyúhálót és feszítőlapos fenékvonóhálót használó halászhajóknál lehetett megállapítani. A 70% alatti értékű technikai mutató egyértelműen jelzi a szlovén halászflotta többletkapacitását. A vizsgálat alapján továbbá a halászati erőkifejtés túl nagy a kopoltyúhálók, a tükörhálók és a feszítőlapos fenékvonóhálók vonatkozásában. A szlovén halászflottánál 2010-ben nem történ változás. Szlovénia intézkedéseket kíván hozni a halászati erőkifejtés korlátozására, lehetővé tenni a hajók számának csökkentését a selejtezéshez nyújtott állami támogatás révén, valamint a halászhajók flottából történő végleges és időszakos kivonását. 2.20. Finnország Annak ellenére, hogy Finnország nem alkalmazta az iránymutatást a jelentés elkészítéséhez, a jelentésben az a megállapítás szerepel, hogy a flotta elfogadható egyensúlyban van a halászati lehetőségekkel. A kvótakihasználás valamennyi halászott faj tekintetében viszonylag alacsony, ez alól kivételt a spratt és a tőkehal képez. A nyílt tengeri halászat teljes kihasználás mellett folyik, ezért kapacitásbővítés a 12 méternél hosszabb hajók esetében nem engedélyezett. 2010-ben enyhe növekedés (143 BT, illetve 440 kW) jellemezte az összkapacitást, ami a part menti kisüzemi halászatnak tulajdonítható. A nyílt tengeri flotta kapacitása csökkent. 2009-hez képest 2010-ben 8,8%-kal nőtt a halászati erőkifejtés, elsősorban a nyílt tengeri halászatban. 2.21. Svédország A jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást. A mutatók néhány szegmens esetében a flotta többletkapacitásáról tesznek tanúságot. A bruttó hozzáadott érték azt mutatja, hogy a halászat hozzájárul az ország gazdaságához, de ez a hozzájárulás teljes munkaidős egyenértékenként és hajónként alacsonynak számít. Három szegmensnél továbbra is túl magas a halászati mortalitás. A (kW-napokban számított) kapacitáskihasználás 30–72% között ingadozik. A flotta a Skagerrakban, Kattegatban és az Északi-tengerben élő tőkehalállományára vonatkozó helyreállítási terv hatálya alatt áll. Az ezen intézkedések által érintett fenékvonóhálós hajókra irányuló selejtezési terv eredményeként 1 426 BT és 6 284 kW kapacitású hajót vontak ki a forgalomból. Az összkapacitás a hajók száma alapján 3,6%-kal, BT-ben kifejezve 12,4%-kal, kW-szám tekintetében pedig 7,8%-kal csökkent. A be-/kilépési rendszer, a selejtezési tervek és a nyílt tengeri halászat javára átruházható halászati jogok mind szerepet játszottak a halászati kapacitás kiigazításában. 2.22. Egyesült Királyság Az Egyesült Királyság nem nyújtott be jelentést. 3. A halászati kapacitásgazdálkodási szabályoknak való megfelelés Ezeknek a szabályoknak valamennyi tagállam megfelelt, beleértve a legkülső régiókban lajstromozott flottákra vonatkozó különleges korlátozásokat is. Meg kell jegyezni azonban, hogy kapacitáskorlátozások nem voltak érvényben, ezért ezek nem játszottak szerepet a többletkapacitás csökkentésére irányuló célkitűzések teljesítésében. Összességében az uniós flotta halászati kapacitása, tonnartartalomban kifejezve 12%-kal, teljesítményben kifejezve pedig 9%-kal maradt a kapacitás felső határa alatt, és az egyes tagállami értékek 2–63% között változnak (lásd e jelentés technikai mellékletének 1. és 2. táblázatát). Az uniós halászflotta-nyilvántartásban szereplő adatok alapján 2010. december 31-én az uniós halászflotta 78 831 hajóból állt, amelyek összesített halászati kapacitása 1 674 320 BT, illetve 6 058 017 kW. 2010-ben a hajók száma 0,96 %-kal, míg a tonnatartalom és a teljesítmény 3,8 %-kal, illetve 2,5 %-kal csökkent. Ezek a számok a legkülső régiókban lajstromozott hajókat is tartalmazzák. A kapacitás e korlátozott mértékű csökkenése aligha elegendő az évente várhatóan 3%-os műszaki fejlődés ellensúlyozására. A 2003–2010 közötti nyolcéves időszakban az uniós flottából (beleértve a legkülső régiókat is) megközelítőleg 338 000 BT-t és 1 058 000 kW-ot vontak ki állami támogatással, amiből 2010-ben 32 672 BT és 87 645 kW kivonására került sor. 4. A tagállami jelentések színvonala A kérdésben érintett huszonkét tagállam közül tizenöt adott átfogó véleményt a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúlyról. Az Egyesült Királyság nem nyújtotta be a flottáról szóló jelentését. A HTMGB értékelése alapján minőség tekintetében a tizenöt tagállamból nyolc kapott kettő vagy annál több pontot (a megszerezhető háromból), és hét tagállam ért el mindössze másfél vagy annál kevesebb pontot. Kizárólag négy tagállamnak sikerült megszereznie a maximális három pontot. Az eredmények arra engednek következtetni, hogy bár egyre több tagállam használja teljes egészében vagy részben a Bizottság szolgálatainak iránymutatását és nyújtja be jelentését a megadott határidőn belül, további előrelépésekre van szükség annak érdekében, hogy a jelentések színvonala elérje azt a szintet, amely átfogó áttekintést képes adni a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúlyról. Néhány esetben az az állítás, miszerint a halászati kapacitás és halászati lehetőségek egyensúlyban vannak egymással, nincs alátámasztva sem az iránymutatás valamely kapacitásmutatójával, sem egy azt helyettesítő mutatóval. További erőfeszítésekre van szükség e megállapítások alapos, mutatók szolgáltatta eredményekkel történő igazolásához. Az egyensúly nyomon követhetősége érdekében nyomatékosan ajánlott, hogy a tagállamok kövessék a Bizottság szolgálatainak iránymutatását, és jelentéseikben megalapozott következtetéseket vonjanak le a szóban forgó egyensúlyra nézve. 2011. novemberi plenáris jelentésében a HTMGB megállapítja, hogy az értékelés során figyelembe veendő (biológiai, gazdasági és szociális) tényezők összetettsége miatt az egyensúly, illetve egyensúlyhiány maga nem mérhető, azt mennyiségi értékben kifejezni nem lehet. Célszerűbb ezért tényekkel alátámasztott, leíró jellegű kvalitatív értékelést adni a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek fennálló egyensúlyról vagy egyensúlyhiányról. A megbízható adatok mellett kiemelkedően fontos szerepe van a tagállamok flottájuk helyzetére vonatkozó ismereteinek és tapasztalatainak is, hiszen csak így tudnak körültekintő és jól megalapozott vizsgálatot készíteni. A tagállamok mindazonáltal továbbra is nehézségekbe ütköznek az iránymutatás alkalmazásakor. A Számvevőszék arra a megállapításra jutott, hogy nem megfelelőek és kellően egyértelműek azok a szabályok, amelyeket a tagállamoknak a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly elérése érdekében tett erőfeszítéseikről szóló jelentéstétel során követniük kell. Megítélése szerint ez az egyik oka annak, hogy a tagállamok többsége hiányos és nem megfelelő jelentést nyújt be, ami azzal a következménnyel jár, hogy nem lehet a halászati többletkapacitásra vonatkozó következtetéseket levonni. A legtöbb probléma még mindig a biológiai mutatókhoz kapcsolódik. A halászati mortalitás aránya vagy a fogásmennyiségnek a biomasszához viszonyított aránya mind olyan paraméterek, amelyek alkalmazhatósága korlátozott az adatok összetett jellege, illetve – adott esetben – azok hiánya miatt. A Bizottság egyrészt a HTMGB-vel és a tagállamokkal közösen dolgozik majd a többletkapacitás értékeléséhez segítséget nyújtó, már meglévő bizottsági szolgálati iránymutatás továbbfejlesztésén, másrészt a HTMGB által kidolgozott, jelentéstételi sablonokat vezet be a kért információk és a jelentés felépítésének egyértelműbbé tétele érdekében. A HTMGB értékelése a következőkben foglalható össze: A tagállamok 2010-es jelentéseit illetően is elmondható, hogy teljesség és minőség tekintetében összességében változó színvonalúak, de a 2009-es jelentésekhez képest mindkét szempontból további általános javulás tapasztalható. Az egyensúlyi mutatók ismertetése alapvetően magasabb színvonalú volt, mint 2009-ben. Az alábbi pontokat érdemes kiemelni: A 2009-es jelentésekhez képest összességében véve további javulás tapasztalható a kötelező elemeknek a tagállami jelentésekbe történő szerepeltetésében. A kötelező elemek felvételének korábbiaknál szigorúbb megítélése ellenére idén öt tagállam (Ciprus, Málta, Portugália, Szlovénia és Svédország) maximális pontszámot ért el e tekintetben, szemben a 2009-ben benyújtott jelentésekkel, amikor mindössze két tagállamról lehetett ugyanezt elmondani. A tagállami jelentésekben legritkábban fellelhető kötelező elem újfent a táblázatban 1.D. ii) sorszám alatt szereplő, a flottaigazgatási rendszerek fejlesztésére vonatkozó terv, amelyről csak nyolc tagállam számolt be jelentésében. Tizenöt tagállam adott átfogó véleményt arról, hogy flottája 2010-ben egyensúlyban volt-e vagy sem a halászati lehetőségekkel (a 2009-es jelentések esetében ez tizenhárom, a 2008-as jelentések esetében hét tagállam esetében állt fenn). A jelentés minősége tekintetében a legnagyobb előrelépést Svédország tette: míg 2009-ben 16,5 pontot ért el a megszerezhető 33-ból, 2010-es jelentéséért 30 pontot kapott. A 1. táblázat szemlélteti a HTMGB által a tagállami jelentésekbe felvett kötelező elemekkel kapcsolatban összeállított eredménytáblát. Q || A jelentés kötelező eleme || Max. pontszám || BE || BG || CY || DK || EE || FI || FR || DE || EL || IE || IT || LV || LT || MT || NL || PL || PT || RO || SI || ES || SE 1A || i. a flották leírása || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 ii. a halászattal való kapcsolat || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 iii. flottafejlesztés || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 0 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 1B || i. nyilatkozat az erőkifejtés-csökkentési rendszerekről || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 0 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 ii. az erőkifejtés-csökkentési rendszerek hatása a halászati kapacitásra || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 1C || Nyilatkozat a be-/kilépési rendszer teljesítéséről és a referenciaszintek betartásáról || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 || 2 1D || i. a flottaigazgatási rendszer hiányosságainak és erősségeinek összefoglalója || 1 || 0 || 1 || 1 || 1 || 0 || 1 || 0 || 1 || 0 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 0 || 1 ii. a flottaigazgatási rendszerek fejlesztésére vonatkozó terv || 2 || 0 || 2 || 2 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 2 || 0 || 0 || 0 || 0 || 2 || 0 || 2 || 2 || 0 || 2 || 0 || 2 iii. a flottapolitikai eszközöknek való megfelelés általános szintjével kapcsolatos információ || 1 || 0 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 0 || 0 || 0 || 1 || 1 || 0 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 1E || A flotta irányítását érintő közigazgatási eljárások változásaival kapcsolatos információ || 1 || 1 || 0 || 1 || 1 || 0 || 1 || 0 || 1 || 1 || 0 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 2 || A jelentés legfeljebb 10 oldal? || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 0 || 1 || 1 || 1 || 0 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 1 || 0 || 1 O || Összességében: a jelentés értékeli-e a kapacitás és a lehetőségek közötti egyensúlyt? || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 0 || 3 || 3 || 3 || 3 || 0 || 3 || 0 || 0 || 3 || 3 || 0 || 3 || 3 || 3 || 0 || 3 Összpontszám: || 24 || 20 || 23 || 24 || 22 || 17 || 22 || 19 || 19 || 22 || 14 || 21 || 19 || 18 || 24 || 22 || 21 || 24 || 22 || 24 || 17 || 24 1. táblázat: A tagállamoknak az éves jelentések kötelező elemeinek felvétele tekintetében elért eredményei: A tagállamoknak az éves jelentések kötelező elemeinek minősége tekintetében elért eredményei 5. Következtetések A flottakapacitás továbbra is a fenntartható halászat megvalósításának útjában álló egyik legfőbb akadály, és azon elemek közé tartozik, amelyeket a Bizottság a közös halászati politika javasolt reformja révén kíván orvosolni. A 2010-es adatok alapján a 2010 folyamán történt kapacitáscsökkentések – 3,6% tonnatartalomban, illetve 2% teljesítményben kifejezve – összhangban vannak az előző éves értékekkel, valamelyest felgyorsult ugyanakkor a kapacitás tonnatartalom tekintetében történő kiigazítása. 2010-ben az állami támogatással kivont kapacitás mennyisége csökkent 2009-hez képest, és néhány tagállamra összpontosult. Spanyolország, Olaszország és Franciaország adja a teljes tonnatartalom mintegy 80%-át. Az állami támogatással kivont tonnatartalom megközelítőleg a fele az év során kivont nettó tonnatartalomnak. Ahogy arról a dán jelentés említést tesz, az igazgatási rendszer egyik hiányosságából adódóan nehéz igazolni, hogy a motorteljesítményt helyesen adták-e meg. Ez nem kizárólag Dániában megfigyelhető sajátos probléma, hanem más tagállamokat is érint. Újfent meg kell jegyezni, hogy a névleges flottacsökkentésre vonatkozó adatokból nem lehet messzemenő következtetéseket levonni a tényleges többletkapacitást illetően: a műszaki fejlődés kimutatására alkalmatlan paraméterek (úgy mint a BT és a kW), valamint a motorteljesítmény gyakorlati mérésével kapcsolatos bonyodalmak megkérdőjelezik a kapacitásbeli korlátoknak való megfelelés további létjogosultságát. A 2009-es éves gazdasági jelentés rámutatott, hogy jelentős számú – főleg kisebb méretű – halászhajó nem folytatott halászati tevékenységet. Annak ellenére, hogy ezen inaktivitás hátterében különböző műszaki, gazdasági vagy társadalmi okok állhatnak, az alacsony tevékenységi szint, a néhány állomány esetében tapasztalható túlhalászás és a gyenge gazdasági teljesítmény együttesen azt jelzik, hogy még mindig a többletkapacitás a fenntartható halászat útjában álló egyik legfőbb akadály. Egységes módszer kidolgozására van szükség arra vonatkozóan, hogy a többletkapacitás értékelése során miként kell az inaktív hajók kapacitását számításba venni, hiszen ennek hiányában igen eltérő lehet az esetleges többletkapacitás megítélése. Mivel sok inaktív halászhajó többé-kevésbé „azonnal szolgálatba állítható”, ezeket a hajókat is figyelembe kell venni ahhoz, hogy átfogó képet kaphassunk a többletkapacitásról. Némelyik flottaszegmens jövője a rendelkezésre álló támogatásoktól függ. A jó gazdasági és társadalmi teljesítmény támogatásoktól való nagymértékű függése szintén gazdasági többletkapacitásra utal. Néhány tagállam arról számolt be jelentésében, hogy a csökkentett kapacitás hozzájárul bizonyos halászati tevékenységek biológiai és gazdasági szempontú fenntarthatóságának növeléséhez. A halászati kapacitásnak a kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly elérése érdekében történő csökkentése, állami pénzeszközök révén vagy azok nélkül, az érintett tagállamok felelőssége. A halászati kapacitás kiigazítása nem kizárólag a tagállamok közigazgatási szervei által hozott intézkedések függvénye, hanem fontos összetevő az ágazat kapacitáscsökkentési hajlandósága is. Amennyiben a jelenlegi szakpolitika nem változik, a kapacitáscsökkentés aktuális mértéke – amelyet a technológiai fejlődés legalább részben kompenzál – megnehezíti a többletkapacitás rövid távon történő felszámolását. Ezen észrevételek megkérdőjelezik az államilag támogatott kapacitáscsökkentések szükségességét és hatékonyságát. Jelentésében a Számvevőszék is arra a megállapításra jutott, hogy a jelenlegi intézkedések kudarcot vallottak, ennek megfelelően a problémák megoldásához vagy teljesen új módszerek kidolgozására van szükség, vagy a meglévő intézkedések érvényre juttatásán kell javítani. A pontosabban meghatározott mutatók alkalmazása ellenére a jelenlegi kapacitáskorlátozások nem bizonyultak elég hatékonynak a többletkapacitás kérdésének kezelésében. A Bizottság most a meglévő rendszer hiányosságainak kiküszöbölésén és a közös halászati politikára vonatkozó reformjavaslatain dolgozik. [1] E jelentéseket a Bizottság honlapján tették közzé. [2] Angol rövidítése ROI (return on investment). [3] Teljes munkaidőben történő foglalkoztatás. [4] CPUE: egységnyi erőkifejtésre jutó halfogás. [5] A folyó bevétel és a fedezeti bevétel hányadosa.