[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 18.7.2007

SEC(2007) 996

A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATAINAK MUNKADOKUMENTUMA Kísérődokumentum

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Az Európai Unióban a vízhiány és az aszály jelentette kihívás kezeléséről A hatásvizsgálat vezetői összefoglalója {COM(2007) 414 végleges}{SEC(2007) 993}

ÖSSZEFOGLALÓ

Ezt a hatásvizsgálatot a Bizottság szolgálatai készítették a vízhiányról és az aszályokról szóló bizottsági közlemény támogatására.

1. ELJÁRÁSI KÉRDÉSEK

- A Környezetvédelmi Tanács 2006. március 9-i ülésén számos tagállam sürgetett európai fellépést a vízhiánnyal és az aszályokkal kapcsolatban. A Bizottság a Környezetvédelmi Tanács 2006. június 27-i ülésén előzetes elemzést mutatott be, és bejelentette, hogy 2007 júliusáig közleményt kíván elfogadni a vízhiánnyal és az aszályokkal kapcsolatban.

- A közleményt a konzultációra vonatkozó minimumkövetelmények teljes körű tiszteletben tartásával készítették el. A Bizottság valahány érdekelt fél és a tagállamok részvételével három találkozót szervezett, amelyek során a résztvevők aktívan hozzájárulhattak a folyamathoz.

- A vízhiány és az aszály kérdésével foglalkozó szakpolitikák és intézkedések továbbformálásához mindenképpen szükség van egyes kiválasztott intézkedések további alapos hatásvizsgálatára.

- A vízhiányról és az aszályokról szóló közleményhez készült hatásvizsgálat tehát részleges, és az előzetes információkon és az eddig megszerzett tapasztalatokon alapul.

- A Bizottság 2007 elején tanulmányozni kezdte, hogy Európa-szerte mennyi víz volna megtakarítható. Egy másik felmérés a víztakarékossági potenciál regionális eltéréseit vizsgálja majd. A felmérésekben a különböző intézkedések költséghatékonyságát vizsgáló forgatókönyvek is szerepelnek, amelyekből 2007 végére szintén hasznos és megfontolásra érdemes információk látnak majd napvilágot.

- 2007. június 5-én a hatásvizsgálati testület állásfoglalást fogadott el a közlemény hatásvizsgálatának tervezetéről. A hatásvizsgálat elkészítésekor figyelembe vették az összes jobbító javaslatot.

2. MELY PROBLÉMÁKKAL KELL A KÖZLEMÉNYNEK FOGLALKOZNIA?

- Eddig 33, a vízhiány által érintett vízgyűjtő területet azonosítottak. Ezek kiterjedése összesen 460 000 km2 (az EU teljes területének közel 10%-a), teljes népességük pedig 82 millió fő (az EU teljes népességének mintegy 16,5%-a).

- A legtöbb tagállam beszámolt a területét sújtó aszályról 1976. óta. 2000-től 2006-ig az EU teljes területének átlagosan 15%-át, teljes lakosságának pedig átlagosan 17%-át érintette aszály.

- A vízhiány és az aszályok egyik legfontosabb kiváltó okát az európai vízkészletek térbeli és időbeli eloszlásában kell keresni.

- A víz árképzésére vonatkozó politikákban általában szintén nem tükröződik a helyi szintű vízkészletek sebezhetősége. A „fogyasztó fizet” alapelvet ritkán alkalmazzák. Ezek a hiányosságok a vízkészletekkel való rossz gazdálkodáshoz vezetnek, annak ellenére, hogy a vízügyi keretirányelvben szerepelnek a hatékony gazdasági eszközök felállításának alapelvei.

- A területhasználat és a gazdasági ágazatok közti vízelosztás nem megfelelő tervezése egyensúlyhiányt eredményezett a vízigény és a rendelkezésre álló vízkészletek között.

- A legnagyobb felhasználó a mezőgazdaság (64%-kal), amelyet az energiaipar (20%), a lakossági vízellátás (12%) és az ipar (4%) követ. A turizmus erőteljesen megnövelheti a vízhasználatot, főként Dél-Európában és a korlátozott édesvízkészlettel rendelkező tengerparti területeken.

- Európa-szerte bőven volna lehetőség a víztakarékosságra. Európa a nem hatékony vízfelhasználás miatt vízének legalább 20%-át folyamatosan elpazarolja.

- Mivel a vízzel kapcsolatos ágazati szakpolitikákba nem kellő mértékben integrálódnak a vízzel kapcsolatos megfontolások, a vízkészletek védelme terén általában következetlenség jellemző, sőt időnként a védelemmel ellenkező hatások is érvényesülnek.

- Az aszályokat gyakran válságkezelés-jelleggel oldják meg, mivel nem készülnek fel időben a szélsőséges helyzetekre.

- A vízgyűjtők szintjén jelentkező vízhiány érezhető hatást fejt ki a gazdaságra, a társadalomra és a környezetre, és ebből következően az ezekkel kapcsolatos kiadásokra is.

- Az aszályok azonnali és jelentős gazdasági, társadalmi és környezeti hatással járnak, amelyek az aszály megszűnése után is fennmaradhatnak.

- Az aszályok által az elmúlt harminc évben kifejtett közvetlen gazdasági hatás legalább 100 milliárd euróra tehető.

A változatlan szakpolitika forgatókönyve

- A komoly vízhiánnyal küzdő európai vízgyűjtőterületek aránya összességében a mai 19%-ról a 2070-es évekre 34–36%-ra emelkedhet.

- A gazdasági és társadalmi fejlődésnek a vízkészletekre kifejtett hatása ugyanolyan horderejű lehet, mint a víz rendelkezésre állásának változása az éghajlatváltozás miatt.

- A következő évtizedekben a vízkészletek terén a legnagyobb nyomásnak kitett területet a délkeleti országok jelenthetik majd.

- A vízügyi keretirányelvben minden eszköz megtalálható a valóban fenntartható vízgazdálkodáshoz. Ezen eszközök (különösen a víz árképzése és a költségmegtérülés elve) lehető leghatékonyabb alkalmazása azonban továbbra is feladat marad.

Ha minden körülmény változatlan marad, a probléma várhatóan az alábbiak szerint fejlődik tovább:

- A legszűkösebb vízkészlettel rendelkező területek közül több helyen folytatódik a földterület használatának nem megfelelő tervezése.

- A háztartásokban és számos gazdasági ágazatban továbbra is pazarló marad a vízhasználat.

3. CÉLKITűZÉSEK

A javaslat az alábbi általános szakpolitikai célkitűzéseket tartalmazza:

- Foglalkozni kell az európai uniós vízhiány és az aszályok okozta fokozódó hatással.

- Biztosítani kell a rendelkezésre álló vízkészletek hosszú távú védelmét.

- Európa-szerte biztosítani kell a vízkészletek elérhetőségét, és ösztönözni kell a fenntartható vízhasználatot.

A konkrét célkitűzések a következők:

- Az egyre gyakoribb aszályokra való felkészültség javítása.

- A vízhiány és az aszályok által a környezetre, a gazdaságra és a társadalomra kifejtett hatás mérséklése.

- A fenntartható gazdasági és társadalmi fejlődés feltételeinek megteremtése Európa-szerte, figyelembe véve az éghajlatváltozást illetve a vízkészletek egyre gyakoribb szűkösségét és mind sűrűbben előforduló aszályokat.

Az operatív célkitűzések között az alábbiak szerepelnek:

- A vízhiánnyal és az aszályokkal kapcsolatos kérdések hatékony kezeléséhez legmegfelelőbb és leginkább költséghatékony intézkedések meghatározása.

- A lehetséges prioritások vagy hierarchiák felállítása annak érdekében, hogy a szakpolitikákat a vízgyűjtő területeken rendelkezésre álló vízmennyiség figyelembe vételére sarkallják.

4. MELYEK A CÉLKITűZÉSEK ELÉRÉSÉT SZOLGÁLÓ LEGFONTOSABB SZAKPOLITIKAI LEHETőSÉGEK?

A „változatlan szakpolitika” forgatókönyve mellett három másik lehetőséget határoztak meg.

- A. lehetőség: A „csak vízellátás” lehetősége

E lehetőség keretében az alábbi intézkedéseket fontolják meg:

- Újfajta vízellátási infrastruktúrák kifejlesztésének előmozdítása a hatályos uniós jogszabályok alapján.

- Az újfajta vízellátási infrastruktúrák széles körű fejlesztésének támogatása, elsőbbséget biztosítva az uniós és nemzeti források elosztásának.

- B. lehetőség: A „csak vízárazási politika" lehetősége

Az e lehetőség keretében megfontolás alatt álló intézkedések az alábbi célokra irányulnak:

- A víz valós értékének megfelelő árazása

- A költségmegtérülési elv alkalmazása

- C. lehetőség: Integrált megközelítés

A megfontolás alatt álló intézkedések között említendő:

- az aszályok megelőzése

- a víz hatékony elosztása és a fenntartható területhasználat támogatása

- a vízfogyasztási teljesítményt javító technológiák és gyakorlatok támogatása

- a víztakarékosság kultúrájának ösztönzése Európában

- a vízellátás újfajta infrastruktúráinak kidolgozása.

5. A HATÁSOK ELEMZÉSE

5.1. A. lehetőség: A „csak vízellátás” lehetősége

Környezeti hatások

- A víztározók fontos szerepet játszanak a lakossági vízellátásban, az öntözésben és az ipari vízellátásban. A gátak és az átvezető csatornák kiépítése azonban komoly következményekkel jár a vízgyűjtők édesvízi ökoszisztémájának működésére, és kedvezőtlenül befolyásolja a víztestek ökológiai állapotát.

- Az alternatív megoldások, így a sótlanítás – és az azzal járó energiafelhasználás – környezeti hatásaival kapcsolatos jelenlegi bizonytalanságok, valamint e megoldásoknak az európai energiapolitikával való összeegyeztethetősége fényében további kockázatértékelési munkára van szükség az ezzel kapcsolatos bizottsági álláspont végleges kialakítása előtt.

Gazdasági hatások

- A rövid távú gazdasági hatások első látásra várhatóan kedvezőek lesznek. Bármilyen típusú újfajta vízellátási infrastruktúra hozzájárulhat az új infrastruktúra környezetében kialakuló tevékenységek fejlődéséhez.

- A gátak és átvezető csatornák azonban számos problémát felvetnek, amelyeket a Völgyzáró Gátak Világbizottsága is kiemelt. Több folyamatban lévő projekt az alternatív megoldások egyéb hiányosságaira derít fényt.

- Csekély arra az esély, hogy Európában új és jelentős vízellátási forrás jöjjön létre a már most is sérülékeny vízkészletekre nehezedő nyomás fokozásán és a maradék vízkészlet teljes kimerítésén kívül. Az új lehetőségeket Európán kívül, a még elegendő vízkészlettel rendelkező szomszédos országokban, például Oroszországban kell megtalálni.

- Az egyik lehetséges forgatókönyv az, hogy egyes gazdasági ágazatok tevékenységük alacsonyabb nyereségessége miatt az alacsonyabb vízárakat követve részlegesen vagy teljes egészében áttelepülnek Európán kívülre.

Társadalmi hatások

- A közvetlen rövid távú társadalmi hatások várhatóan kedvezőek lesznek, amennyiben az új infrastruktúra egyik célja a lakossági vízellátás megoldása. Új gazdasági tevékenységek alakulhatnak ki, amelyek új munkahelyek létrejöttét támogatják.

Az előnyök azonban korlátozott mértékűek lehetnek, ha az újfajta vízellátási módszerek kialakítása azzal jár, hogy a költségeket az egyes gazdasági ágazatokról a háztartásokra terhelik, vagy ha a vízátvezetés esetében a donor és a fogadó vízgyűjtő területek között társadalmi és politikai ellentétek bontakoznak ki.

5.2. B. lehetőség: A „csak vízárazási politika"

- A vízárazási politika hatásai a társadalmi-gazdasági kontextustól és a természeti feltételektől függően változnak.

- A víz árazási politika általában önmagában nem képes teljes mértékben megoldani a vízhiány és az aszályok jelentette problémát, de kiegészítő intézkedésekkel együtt hatékonynak bizonyulhat.

Környezeti hatások

- A mezőgazdaságban a vízárak megszabása következtében a területhasználat hatékonyabbá válik. A jelenlegi vízárak azonban általában nem érik el azt a szintet, amitől a gazdálkodókat a pénzügyi megfontolások a takarékos vízhasználatra ösztönöznék.

- A rendelkezésre álló adatokból látható, hogy a háztartások vízfelhasználása a vízórák bevezetésével csökken. Meg lehet azonban határozni egy határértéket, amely alatt az árnövekedés nincsen hatással a fogyasztás szintjére.

- Az ipari vízigény rugalmassága is kimutatható. A lehetséges alternatívák köre valószínűleg fontos szerepet játszik.

Gazdasági hatások

- A környezetvédelmi és a vízhiányból fakadó költségeket egyaránt számításba vevő vízárazási politika alkalmazása elősegítheti a források hatékony elosztását, és a társadalmi jólét fokozásához vezethet. A fenntartható mezőgazdaság makrogazdasági hatását több tagállamban vizsgáló esettanulmányok szerint a szakpolitikai irányvonalak megvalósítása révén jelentős mezőgazdasági területek fenntartható mezőgazdasági területekké történő átalakítása gazdasági előnyökkel jár.

Társadalmi hatások

- A vízügyi keretirányelv 9. cikke megállapítja a vízszolgáltatások költségeinek megtérülésével kapcsolatos feltételeket. Megállapítja többek között, hogy a tagállamoknak figyelembe kell venniük a megtérülés társadalmi, környezetvédelmi és gazdasági hatásait. A tagállamok ezért szociális megfontolások alapján kiigazíthatják a vízzel kapcsolatos árpolitikájukat.

5.3. C. lehetőség: Integrált megközelítés

Víztakarékosság és a felhasználási hatékonyság növelése

- A megfelelő intézkedések végrehajtása révén az Európában elérhető víztakarékosság mértékére vonatkozó felmérés szerint a víz legalább 20%-a megtakarítható volna.

- A vízigény a jelenlegi gazdasági tevékenységekre kifejtett hatás nélkül leszorítható, az igények csökkenése pedig gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi előnyökkel járhat.

- A víz pazarlása többletköltségnek tekinthető (a vízkivétel, az ellátás biztosítása és a tisztítás mellett) és hatalmas a jelentősége a pénzmegtakarítás szempontjából.

- A víz iránti kereslet irányítása/befolyásolása gazdasági szempontból gyakran sokkal kedvezőbbnek tűnik, mint a vízellátás fokozása. Az ilyen összehasonlítást elvégző néhány rendelkezésre álló tanulmány szerint 1:3, vagy akár 1:10 arányú eltérést mutat a „megtakarított” és a „rendelkezésre bocsátott” víz köbméterenkénti költségében.

Gazdasági hatások

Lényeges megemlíteni, hogy egyes konkrét intézkedések végrehajtásához az egyedi regionális, ágazati és társadalmi tényezőket figyelembe vevő kísérőintézkedések meghatározása is szükséges. Az ilyen intézkedésekhez további értékeléseket kell elvégezni.

- Az ágazati politikák is teremtenek lehetőséget a vízhiánnyal és az aszállyal kapcsolatos kérdések kezelésére. Ugyanakkor e szakpolitikák hatékonysága a vízmennyiséggel összefüggő kérdések tekintetében szintén tovább javítható.

- A KAP egymást követő reformjai, különösen a vidékfejlesztési támogatások hozzájárultak a helyzet javításához. A túlzott vízkivétel azonban továbbra is problémát jelent többek között a támogatások és a termelés nem teljes szétválasztásának egyes tagállamokban nem teljes körű bevezetése miatt. A KAP jövőbeli módosításai és a 2008-ban esedékes „egészségügyi felülvizsgálata” lehetőséget teremthet annak megvizsgálására, hogy a vonatkozó KAP eszközökbe hogyan integrálhatók szorosabban a vízmennyiséggel kapcsolatos megfontolások. Ebben a kontextusban például megfontolandó, hogy a KAP és annak 2008-ban esedékes „egészségügyi felülvizsgálata” a vidékfejlesztési programokon belül milyen mértékben ösztönözhetné a teljes szétválasztás átfogóbb használatát és a vízgazdálkodás fokozott támogatását .

- Fontos azt is biztosítani, hogy a strukturális alapok jövőbeli felülvizsgálata során a vízmennyiséggel kapcsolatos gondokkal küzdő területek nagyobb figyelmet kapjanak. Az érintett költségvetések bővítése és a szakpolitikák közötti lehetséges szinergiák azonosítása nem járna semmilyen alternatív költséggel az egyéb európai környezetvédelmi szakpolitikák számára.

- A nemzeti szintű ösztönzők hatásait tekintve az energiaágazatban alkalmazott eszközök értékeléséből tanulságos információ szűrhető le a vízágazatban valószínű hatékonyságukra nézve.

- Egyértelmű, hogy a vízfogyasztás szempontjából hatékony technológiák és termékek fejlesztésének ösztönzése élénkíti a piacot és fokozza az európai iparágak versenyképességét, amint az az energiaágazatban már tapasztalható.

Társadalmi hatások

- A víztakarékossági politika kedvező társadalmi hatással jár, főként a fenntartható munkahelyek létrehozására a közszférában.

Környezeti hatások

- A megtakarított víz nem vész kárba és nem járul hozzá a víztestek közvetlen szennyezéséhez. Általánosabban fogalmazva a természetes környezetből származó víz kivételének csökkentése a víztestek jobb állapotát eredményezi és az ökológiai rendszerek megóvásához vezet.

Olyan lehetőségekre kell összpontosítani, amelyek jelentősen javítják az összes vízkereslet-irányítási gyakorlatot. A teljes európai víztakarékossági és vízfogyasztás-hatékonysági potenciált figyelembe véve egyértelmű, hogy a szakpolitikák kialakítása során útmutatóként használható, egyértelmű vízhierachiát kell létrehozni. Lehetőségként kell kezelni az újfajta vízellátási infrastruktúrákat abban az esetben, ha a többi keresletirányítási lehetőség már kimerült, ideértve a hatékony vízárazási politikát és a költséghatékony alternatívákat is.

6. A LEHETőSÉGEK ÖSSZEHASONLÍTÁSA

A. lehetőség: Csak vízellátás | B. lehetőség: A csak vízárazási politika | C. lehetőség: Integrált megközelítés |

Rövid távon | Hosszú távon | Rövid távon | Hosszú távon |

Gazdasági hatások | ++ | - | + | ++ | +++ |

Társadalmi hatások | + | - | +/- | +/- | + |

Környezeti hatások | - | - | + | ++ | +++ |

- A fenti táblázat az előző részben értékelt különböző lehetőségek gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi hatásait foglalja össze.

- Az A. lehetőség rövid távon figyelemre méltó előnyökkel járhat a gazdaság és a társadalom számára, míg a környezetre kifejtett hatásai várhatóan kedvezőtlenek. A hosszú távú hatások értékelése a gazdaság, a társadalom és a környezet szempontjából negatív költség–haszon arányt jelez.

- A B. lehetőség várhatóan kedvező hatással lesz a gazdaságra és a környezetre, ha hatékony vízárazási politikákat vezetnek be és a vízszolgáltatás költségeit megtérítik a vízfogyasztók. A társadalmi hatások a víz árazásának szintétől függnek, és előfordulhat, hogy egyes gazdasági ágazatokban vagy a lakosság egyes társadalmi rétegeiben kedvezőtlenek lesznek.

- A C. lehetőség fokozatosan hoz eredményt. A gazdaságra gyakorolt hatása várhatóan a kezdettől fogva kedvező, és hosszú távon még szélesebb körű lehet. Idővel a társadalmi hatások is pozitívvá válnak. Ez a lehetőség jelentős és egyre kedvezőbb hatást fejt ki a környezetre. A többi lehetőséggel összevetve ez a megoldás a legelőnyösebb a környezet számára.

Az értékelés alapján a C. lehetőség tűnik a legígéretesebbnek. Hosszú távon ugyanis ez garantálja a legnagyobb költséghatékonyságot.

- A politikák továbbfejlesztését célzó lépések és a vízhiánnyal és az aszállyal foglalkozó intézkedések mindenesetre további, alapos hatásvizsgálatokat tesznek szükségessé. A következőkben alaposabban meg kell vizsgálni az adatgyűjtést és a közlemény által felvetett lehetőségek széles köréből kiválasztott intézkedések mennyiségi értékelését.

- Egyértelmű az is, hogy egyes konkrét intézkedések végrehajtásához a regionális, ágazati és társadalmi tényezőket figyelembe vevő megfelelő kísérőintézkedések meghatározása is fontos. Az ilyen intézkedésekhez további értékeléseket kell végezni.

7. FIGYELEMMEL KÍSÉRÉS ÉS ÉRTÉKELÉS

A vízhiány és az aszályok jelentette problémával alapvető környezetvédelmi kérdésként és a fenntartható európai gazdasági növekedés alapfeltételeként is foglalkozni kell.

A Bizottság figyelemmel kíséri a kitűzött célok felé megtett haladást, és arról jelentésben számol be a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek. Jelentését az érdekeltek számára 2008-ban megrendezendő fórumon mutatja be.

A közlemény Miniszterek Tanácsában és az Európai Parlamentben való megvitatásának fényében a Bizottság a jövőben további kezdeményezéseket és fellépéseket fontol meg.