[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2009.12.18.

COM(2009)694 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A nők és férfiak közötti esélyegyenlőség – 2010

{SEC(2009) 1706}

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

2. Főbb fejlemények 3

2.1. A nemek közötti aránytalanságok 3

2.2. Szakpolitikai és jogalkotási fejlemények 5

3. Kihívások és szakpolitikai iránymutatások 7

3.1. A nemek közötti esélyegyenlőség és a foglalkoztatottság közötti szinergiák erősítése a gazdasági fellendülés és a fenntartható növekedés ösztönzése érdekében 7

3.2. A munka, a családi és a magánélet összeegyeztetésének támogatása mind a nők, mind a férfiak esetében 8

3.3. A társadalmi integráció és a nemek közötti egyenlőség elősegítése 9

3.4. A nemi indíttatású erőszak megelőzése és leküzdése 9

3.5. A nemek közötti esélyegyenlőség megvalósítására irányuló elkötelezettség tettekre és eredményekre váltása 10

4. Következtetés 10

BEVEZETÉS

Az Európai Bizottság minden évben jelentést készít az Európai Tanács tavaszi ülése számára a nemek közötti esélyegyenlőség megvalósítása terén az EU tagállamaiban elért fejleményekről, amelyben bemutatja a jövőbeli kihívásokat és prioritásokat is. A nők és férfiak közötti esélyegyenlőség alapvető jog és az Európai Unió közös alapelve. Az EU az egyenlő bánásmód témájában elfogadott számos jogszabály révén és a nemi dimenziónak az EU szakpolitikáiba és eszközeibe történő egyértelmű integrálásával sokat tett a nők érvényesüléséért, valamint a nők és férfiak életének javításáért. A nemek közötti nagyobb esélyegyenlőségen alapuló társadalom és munkaerőpiac felé való elmozdulás pozitív tendenciája tapasztalható, mégis még mindig fennmaradnak tartós egyenlőtlenségek a nemek között, elsősorban a nők hátrányára. A jelenlegi gazdasági válság aggályokat keltett a tekintetben, hogy veszélybe kerülhet a nemek esélyegyenlőségének kérdése, és a recesszió hatásai nagyobb mértékben sújtják majd a nőket. A visszaesés ürügyül szolgálhat a nemek közötti egyenlőség megvalósítását célzó intézkedések korlátozására, illetve csökkentésére, és a válságra adott nemzeti válaszok elemzése megerősíti ennek kockázatát. Ezek a válságos idők azonban egyedülálló lehetőséget nyújtanak változások megindítására, hiszen a nemek közötti esélyegyenlőség a fenntartható növekedés, a foglalkoztatás, a versenyképesség és a társadalmi kohézió előfeltétele. A politikaalkotók lehetőséget kapnak a nemek közötti esélyegyenlőség magasabb fokát biztosító munkaerőpiachoz és társadalomhoz elvezető szakpolitikák megvalósítására.

Bár változott a gazdasági és társadalmi környezet, a válság nem módosította a háttérben meghúzódó kihívásokat, így a munkaerőpiacok jobb működésének, a szociális védelem fenntarthatóságának és megfelelőségének, valamint a társadalom elöregedésének kérdését. A nemek esélyegyenlőségének biztosítását célzó politikák részét képezik az e kihívásokra adott válaszoknak, a válság azonban felerősíti annak szükségességét, hogy e politikák bizonyítsák költséghatékonyságukat.

2010-ben az Európai Bizottság a nemek közötti esélyegyenlőség megvalósítását szolgáló jelenlegi ütemterv nyomon követését célzó, a nemek esélyegyenlőségéről szóló stratégia elfogadásával megújítja a nemek közötti esélyegyenlőség elősegítésére irányuló elkötelezettségét. A növekedést és foglalkoztatást célul kitűző lisszaboni stratégia napra késszé tétele is megtörténik, és lényeges, hogy a nemek egyenlőségének szempontja az EU 2020-ig tartó stratégiájában is érvényre jusson. 2010 a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai éve is lesz, ami felhívja majd a figyelmet a veszélyeztetett csoportok bevonására irányuló hatékony intézkedések szükségességére. Ez az év továbbá a Pekingi Cselekvési Platform elfogadásának 15. évfordulója is, amikor a különböző cselekvési területeken elért előrehaladás felmérésére is sor kerül. Ez lehetőséget teremt a 2010-ben felülvizsgálandó különböző stratégiák közötti nagyobb mértékű szinergia létrehozására.

FőBB FEJLEMÉNYEK

A nemek közötti aránytalanságok

A nemek között fennálló tartós esélyegyenlőtlenségekkel szemben a társadalom minden szférájában folytatott küzdelem hosszú távú kihívás, mert strukturális és viselkedésbeli változásokkal, valamint a női és férfi szerepek ismételt meghatározásával jár együtt. Az előrehaladás lassú, és a foglalkoztatottsági arányok, a bérezés, a munkaidő, a felelősségteljes pozíciókhoz való hozzájutás, a gondozási és háztartási feladatok megosztása, valamint a szegénység kockázata tekintetében a nemek közötti aránytalanságok fennmaradnak.

A nők növekvő munkaerő-piaci részvétele pozitív fejlemény, ami jelentősen hozzájárul az EU gazdasági növekedéséhez, hiszen 1995 óta az éves gazdasági növekedés egynegyede[1] köszönhető ennek. A nők foglalkoztatottsági aránya az elmúlt évtizedben 7,1 százalékponttal nőtt és 2008-ban 59,1%-ot ért el, ami megközelíti a lisszaboni célkitűzést (2010-ben 60%), bár ez az arány tagállamonként 40% alatti értéktől 70% feletti értékig terjedő, eltérő értékeket takar. A nők és férfiak foglalkoztatottsági arányainak átlagos eltérése az 1998. évi 18,2 százalékpontról 2008-ra 13,7 százalékpontra csökkent.

A gazdaság válság azonban, e pozitív tendenciát megszakítva, jelentős mértékben hátrányosan hatott a munkaerőpiacra és a munkanélküliségi adatokra. 2008 májusa és 2009 szeptembere között az EU-szintű munkanélküliségi ráta gyorsabban növekedett a férfiak körében (6,4%-ról 9,3%-ra), mint a nők esetében (7,4%-ról 9%-ra). A férfiak által dominált ipari és építőipari ágazatokat erősen sújtotta. Az elmúlt hónapokban azonban a női és férfi munkanélküliségi ráták ugyanolyan mértékben növekedtek, valószínűleg azt tükrözve, hogy a válság továbbterjedt egyéb olyan ágazatokra is, ahol a nemek közül a nők nagyobb arányt képviselnek, mint az elsőként érintett ágazatokban. Mi több, tizenkét tagállamban a munkanélküliség továbbra is magasabb a nők körében. Végezetül, mivel a nők foglalkoztatása elsősorban az állami szektorban koncentrálódik, aránytalanul nagyobb mértékben érintheti őket a költségvetési kiadások csökkentése miatti állásvesztés.

Az elmúlt válságok tapasztalatai azt mutatják, hogy általában a férfiak foglalkoztatottsága hamarabb helyreáll, mint a nőké[2]. A munkanélkülivé váló személyek körében annak kockázata, hogy nem sikerül új munkahelyet találni, nagyobb a nők esetében. A recesszió során a munkanélküliségi ráták alakulására való összpontosítás fontos, azonban elfedhet olyan kevésbé szembetűnő tendenciákat, mint a nők felülreprezentáltsága az inaktív személyek körében (a nők az EU 25 és 64 év közötti 63 millió inaktív lakosának több mint kétharmadát képviselik) vagy részben munkanélküliek (olyan részmunkaidős foglalkoztatottak, akik hosszabb munkaidőben szeretnének dolgozni), akik nem feltétlenül kerülnek munkanélküliként regisztrálásra.

Nagyobb a valószínűsége, hogy a nők hátrányos helyzetbe kerülnek a munkaerőpiacon, például azért, mert gyakrabban foglalkoztatják őket bizonytalan szerződésekkel, akaratukon kívül részmunkaidőben, és javadalmazásuk terén tartósan kedvezőtlen bérszakadék jelentkezik a férfiakkal való összehasonlításban (2007-ben az EU átlagában 17,6%). Mindez hátrányosan befolyásolja az életük során elért keresetüket, társadalombiztosítási védelmüket és nyugdíjukat, és azt eredményezi, hogy körükben nagyobb a szegénységtől való veszélyeztetettség aránya, különösen, ha már nyugdíjban vannak. 2007-ben a szegénységtől való veszélyeztetettség aránya a nők körében (17%) magasabb volt, mint a férfiak esetében (15%) és ez a különbség különösen magas volt az idősebb személyek (a nők 22%-a, szemben a férfiak 17%-ával) és a gyermeküket egyedül nevelő szülők (34%) esetében. Különösen nehéz a többféle hátránnyal szembesülők helyzete. Végezetül, a háztartásokat súlyosabban érinti majd az (állásvesztésből eredő) jövedelem-kiesés azon országokban, ahol a „férfi a kenyérkereső” típusú családmodell még mindig túlsúlyban van, ami alátámasztja a kétkeresős családmodell további támogatásának szükségességét.

A jelenlegi gazdasági válságon és a nőkre és férfiakra gyakorolt hatásain túlmenően a munkaerőpiacon a nemek egyenlőségét befolyásoló hosszú távú kihívásokat is mérlegelni szükséges. Bár a nők képzettségi szintje jelentősen emelkedett az elmúlt években, és napjainkban már nagyobb arányban képviseltetik magukat az egyetemi diplomások között, mint a férfiak (2006-ban 59%-ot valamennyi szakon az EU-n belül), továbbra is elsősorban a hagyományosan „elnőiesedett”, és gyakran kevésbé megfizetett ágazatokban (egészségügyi és gondozási szolgáltatások, oktatás stb.) dolgoznak, valamint kevesebb felelősségteljes pozíciót töltenek be a társadalom minden szférájában. Az eltartottak számára (gyermekek, fogyatékkal élők, idősek) a gondozási szolgáltatásokhoz való hozzáférés, a megfelelő szabadságolási rendszerek és a mindkét szülő részére rendelkezésre álló rugalmas munkabeosztás hiánya akadályozza a nők munkaerő-piaci részvételét és azt, hogy teljes munkaidőben dolgozzanak. 2008-ban a nők 31,1%-a dolgozott részmunkaidőben, szemben a férfiak 7,9%-ával. Ha a foglalkoztatottsági arányokat teljes munkaidős egyenértékben vesszük számba, a nemek közötti aránytalanságot csak kismértékben sikerült 2003 óta csökkenteni, sőt kilenc tagállamban ez a különbség még tovább nőtt.

A gyermeket nevelő nők kevesebbet dolgoznak (a foglalkoztatottsági ráta -11,5%-a), mint a gyermektelenek, míg a gyermekes férfiak többet dolgoznak, mint a gyermektelen férfiak (+6,8 százalékpont). Az, hogy az anyaság/apaság ilyen erősen befolyásolja a foglalkoztatottsági részvételt, sok tagállamban a nemeknek tulajdonított hagyományos szerepekre és a gyermekgondozó létesítmények hiányára vezethető vissza. Az elmúlt években a gyermekgondozási szolgáltatások terén az európai célkitűzésekkel[3] összhangban tapasztalható emelkedés ellenére az ellátott gyermekek aránya még mindig e célkitűzések alatt marad számos országban, különösen a 3 évesnél fiatalabb gyermekek esetében. A többi eltartott gondozásának feladata szintén jelentős hatással van a nők és férfiak munkaerőpiacon maradásának lehetőségére és e kihívást fokozza a lakosság elöregedése. 2005-ben több mint 20 millió 15 és 64 év közötti európainak (12,8 millió nőnek és 7,6 millió férfinak) kellett felnőtt eltartottról gondoskodnia. E gondozási feladat szintén szerepet játszik az 55 és 64 év közötti nők alacsony foglalkoztatottsági arányának kialakulásában (2008-ban ez az arány 36,8% volt, ami a férfiak arányánál 18,2 százalékponttal volt alacsonyabb). A munka és a magánélet egyensúlyának megteremtését célzó megfelelő intézkedések hiánya is befolyásolhatja a nők és férfiak gyermekvállalási döntéseit, illetve azt, hogy kevesebb gyermeket vállalnak, ami problémát jelent a lakosság elöregedése és a jövőbeli munkaerő-piaci kínálat, valamint ennél fogva a gazdasági növekedés szempontjából is. A gyermekgondozás, a szülői szabadság és a rugalmas munkabeosztás terén kedvező körülményeket biztosító országokban a nők foglalkoztatottsági arányai és a születési arányszámok egyaránt magasabbak.

Bár növekedett a döntéshozatalba bevont nők vagy az EU-ban döntéshozó pozíciókba kinevezett nők száma az elmúlt évek során, a politikai és gazdasági életben a hatalom még mindig határozottan a férfiak kezében van. Az EU-ban átlagosan a nemzeti parlamentek csupán minden negyedik tagja és a nemzeti kormányok rangidős miniszterei közül is csupán minden negyedik nő, bár a helyzet tagállamonként változó. Némi előrehaladás történt a 2009. évi európai parlamenti választásokat követően, ahol a nők részaránya 31%-ról 35%-ra emelkedett. A gazdasági ágazatban a számadatok kevésbé kedvezőek, és például az európai vezető nagyvállalatok irányító testületeinek tagjai közül csak minden tízedik nő, míg e testületek vezetői között a nők 3%-ot képviselnek.

Szakpolitikai és jogalkotási fejlemények

A 2009. évet a globális gazdasági és pénzügyi válság reálgazdaságra és munkaerőpiacokra gyakorolt hatása jellemezte. Az EU 2008 végén a nők és férfiak foglalkoztatásának fenntartására irányuló intézkedéseket is tartalmazó Európai Gazdaságélénkítési Tervet[4] fogadott el. 2009 májusában Foglalkoztatási Csúcstalálkozón vitatták meg a válság hatásait és a megfelelő szakpolitikai válaszokat. A Bizottság javaslatot tett a „Közös elkötelezettség a foglalkoztatásért”[5] kapcsán, amelynek célja a válság társadalmi hatásainak korlátozása, és felismerte a válságra adandó válaszok során a nemek közötti esélyegyenlőség megerősítésének szükségességét. A válságra adott nemzeti válaszok közelmúltbeli elemzése megerősíti, hogy fennáll az esélyegyenlőségi szakpolitikák leértékelődésének és az e politikák számára juttatott költségvetési források csökkentésének veszélye[6]. A nemek esélyegyenlőségével foglalkozó egyes intézkedéseket visszavonták vagy elhalasztották, és a jövőben esetlegesen bekövetkező állami költségvetési kiadás-csökkentések negatív hatással járhatnak a nők foglalkoztatására, valamint az esélyegyenlőség ügyének előmozdítására. Helyes gyakorlatok is fellelhetők azonban bizonyos tagállamokban, ahol programokat indítottak a gondozási ágazat támogatása érdekében[7].

A nők és férfiak esélyegyenlőségével foglalkozó tanácsadó bizottság véleményt fogadott el a gazdasági és pénzügyi válságra adandó válasz nemi dimenziót szem előtt tartó társadalmi megközelítéséről[8], köztük ajánlásokat is a gazdaságélénkítési intézkedésekben és az EU 2020-ig tartó stratégiájában a nemek közötti esélyegyenlőség általános elvének érvényesítésére.

A svéd elnökség ideje alatt a Tanács következtetéseket[9] fogadott el arról, mennyire jelentős mértékben járulhatnak hozzá a nemek közötti esélyegyenlőséggel foglalkozó szakpolitikák a fenntartható növekedés, a foglalkoztatás és a társadalmi befogadás megvalósításához, továbbá az EU 2020-ig tartó stratégiájában a nemi dimenzió erősítésének szükségességéről. A Tanács az EU elnöksége által készített jelentés alapján következtetéseket[10] fogadott el a Pekingi Cselekvési Platform végrehajtása kapcsán is.

A Tanács politikai megállapodásra jutott az európai szociális partnerek által a szülői szabadságról kötött felülvizsgált keretmegállapodás végrehajtási irányelvéről[11] szóló javaslatról is. Az irányelv megnöveli a szülői szabadság idejét, részben át nem adhatóvá teszi azt, ezzel bátorítva az apákat arra, hogy éljenek a szülői szabadság lehetőségével, és a szülői szabadságról való visszatéréskor meghatározott időn keresztül jogot biztosít a rugalmas munkabeosztás igénylésére. A Tanács politikai megállapodást ért el az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról és a segítő házastársakról szóló irányelv[12] javasolt felülvizsgálatával kapcsolatos közös álláspont tekintetében, amelynek együttes szövegéről az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak még meg kell állapodnia. A szülési szabadságról szóló irányelv felülvizsgálatára vonatkozó javaslatot[13] az EU jogalkotói jelenleg tárgyalják. A Bizottság jelentést fogadott el a férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés, az előmenetel és a munkakörülmények terén történő végrehajtásáról szóló 2002. szeptember 23-i 2002/73/EK irányelv[14] megvalósításáról. Az irányelv végrehajtásában előrehaladás történt, de több tagországban további erőfeszítésekre van szükség az irányelv megfelelő átültetése érdekében.

A Bizottság javaslatot fogadott el az emberkereskedelem megelőzéséről, továbbá az ellene folyó küzdelemről és az áldozatok védelméről szóló tanácsi kerethatározatról[15]. 2009 volt a „nők elleni erőszakról, valamint a nőkkel szembeni megkülönböztetés valamennyi formája elleni küzdelemről szóló EU iránymutatások” végrehajtásának első éve is. E dokumentum iránymutatást nyújt a tagállamok és az EU által külső fellépéseikben megvalósítandó stratégiákról az erőszak megelőzése, áldozatainak védelme és elkövetőinek bíróság elé állítása érdekében.

KIHÍVÁSOK ÉS SZAKPOLITIKAI IRÁNYMUTATÁSOK

A nemek közötti esélyegyenlőség nem csupán sokszínűség és társadalmi igazságosság kérdése, hanem a fenntartható növekedés, a foglalkoztatás, a versenyképesség és a társadalmi kohézió célkitűzései teljesítésének előfeltétele is. A nemek közötti esélyegyenlőség megvalósítását szolgáló politikákba való befektetés megtérül a nők magasabb foglalkoztatási arányában, a nők GDP előállításához való hozzájárulásában, az adóbevételekben és a fenntartható termékenységi rátákban[16]. Fontos, hogy a nemek közötti esélyegyenlőség továbbra is az EU 2020-ig tartó stratégiájának központi eleme legyen, mert a nők és férfiak közötti esélyegyenlőség a régebbi és az újabb kihívásokra adott fenntartható megoldásnak bizonyult. A nemek közötti esélyegyenlőség megteremtését szolgáló szakpolitikákat ezért inkább hosszú távú befektetésnek, semmint rövid távú költségnek kell tekinteni.

A recesszióra adott politikai válaszok lehetőséget, de egyszersmind a nők foglalkoztatása és a nemek közötti egyenlőség tekintetében potenciális veszélyt is jelentenek. Fennáll a veszélye annak, hogy a jelenlegi gazdasági visszaesés miatt az előrehaladás késedelmet szenved, sőt, megfordul, ami hosszú távú következményekkel jár a gazdaság fenntarthatósága, a szociális védelmi rendszerek, a társadalmi integráció és a demográfia alakulása szempontjából.

A nemek esélyegyenlőségének biztosítását célzó hatékony politikákat a válságból való kilábalást szolgáló megoldás olyan részének kell tekinteni, amelyik támogatja a gazdasági fellendülést és egy erősebb gazdaság kiépítését a jövő számára. A fenntartható gazdaságélénkítés és a rendezett államháztartás alapját a fokozottabb munkaerő-piaci részvételt biztosítani hivatott strukturális reformok jelentik[17]. Bebizonyosodott, hogy a nők foglalkoztatásába és gazdasági függetlenségébe, valamint a nők és a férfiak számára a munka és a magánélet egyensúlyát elősegíteni hivatott intézkedésekbe történő befektetés megtérül a gazdasági és társadalmi fejlődés területén [18].

A nemek közötti egyenlőség és a foglalkoztatottság közötti szinergiák erősítése a gazdasági fellendülés és a fenntartható növekedés ösztönzése érdekében

A nők és férfiak közötti tartós egyenlőtlenségek nemek közötti esélyegyenlőség megteremtését elősegítő politikák révén való megszűntetését a növekedés hajtóerejének és nem a társadalmat terhelő költségnek kell tekinteni. A nemek munkaerő-piaci esélyegyenlősége lehetővé teheti a tagállamok számára a teljes potenciális munkaerő-kínálat nyújtotta lehetőségek kiaknázását, különös tekintettel bizonyos készségek területén a jövőben várható hiányokra. Hozzájárul a foglalkoztatási szakpolitikák, köztük a rugalmas biztonság megteremtésére irányuló stratégiák reformjának sikeréhez is.

- A 2010-ben elfogadandó új növekedési és foglalkoztatási stratégia részeként folyatni és erősíteni kell a foglalkoztatásban a nemek közötti esélyegyenlőtlenség megszűntetésére irányuló erőfeszítéseket annak érdekében, hogy jelentősen szűkítsük a foglalkoztatás, a bérezés és a döntéshozatal terén fennálló szakadékokat, jobb munkahelyeket teremtsünk, valamint csökkentsük a munkaerő-piaci szegregációt és a szegénység kockázatát.

- A nemek közötti bérszakadék csökkentésének és a mögöttes okok kezelésének[19] továbbra is elsőrendű feladatnak kell maradniuk. A cselekvésbe e téren be kell vonni valamennyi érintett felet és fel kell használni minden rendelkezésre álló eszközt, beleértve a hatályban lévő jogszabályok hatékony végrehajtását, a bérezési rendszerek átlátható értékelését, a tudatosság növelését, a sztereotípiák leküzdését és a munkakörök besorolásának felülvizsgálatát.

- Az adózási és juttatási rendszereknek a munkába állást, a munkában maradást és az oda való visszatérést pénzügyileg kell ösztönözniük a nők és a férfiak esetében egyaránt. E rendszerek keretében reformokat kell megvalósítani – ahol szükséges – a másodlagos keresők és a gondozási feladatokat ellátók munkaerő-piaci részvételét akadályozó pénzügyi eszközök megszűntetése, valamint a nők és férfiak számára azonos gazdasági függetlenség biztosítása érdekében, tekintettel a nyugdíjjogosultságok megszerzésére is, mindazonáltal fenntartva a védelmet a szokásostól eltérő karriertípusok esetében is.

- A gazdasági válság nők és férfiak egyenlő munkaerő-piaci részvételére gyakorolt negatív hatásainak korlátozása érdekében a szakpolitika formálóinak a szakpolitikai válaszokat a munkaerőpiac nemek esélyegyenlőségét szem előtt tartó elemzésére, valamint a nemekre gyakorolt hatások rendszeres vizsgálatára és értékelésére kell alapozniuk. A társadalmi infrastruktúrába való befektetés termelési tényező lehet és elősegítheti a gazdaságok átalakítását a fellendülés során.

A munka, a családi és a magánélet összeegyeztetésének támogatása a nők és a férfiak számára egyaránt

A munka és a magánélet megfelelő egyensúlyának kialakítását a nők és férfiak számára egyaránt a modern munkaszervezés, a megfizethető és jó minőségű gondozási szolgáltatások rendelkezésre állása, valamint a családi és háztartási feladatok egyenlőbb megosztása teszi lehetővé. A munka és a családi élet összeegyeztetésének lehetősége közvetlenül befolyásolja a nők foglalkoztatottságát, a munkaerő-piacon betöltött pozícióikat, valamint életük során elért keresetüket és gazdasági függetlenségüket. Jelentős kihívást jelent olyan politikák és ösztönzők kialakítása, amelyek a férfiakat arra ösztönzik és lehetővé teszik számukra, hogy nagyobb mértékben vegyenek részt a gondozási és családi feladatok ellátásában. Szükséges az is, hogy a szakpolitikák figyelembe vegyék az egyre növekvő számú, egyedülálló szülő – általában nők – által vezetett háztartások szükségleteit is.

- Folytatni és fokozni kell a megfizethető, elérhető és jó minőségű gyermekgondozási és az egyéb eltartottak ellátására irányuló szolgáltatások európai célkitűzésekkel összhangban történő fejlesztését célzó erőfeszítéseket. A jó minőségű szolgáltatások finanszírozására a strukturális alapok és az EMVA[20] által nyújtott lehetőségeket teljes mértékben ki kell használni.

- Az európai szociális partnerek által a szülői szabadságról elért megállapodás[21] előrehaladást jelent ezen a területen. A férfiakat ösztönözni kell arra, hogy a szülői feladatokban a nőkkel egyenlő mértékben vegyenek részt, és a munkahelyen jobban el kell ismerni a nők és férfiak munka és a családi élet összeegyeztetésére irányuló igényét.

- A gazdasági visszaesést nem szabad ürügyül felhasználni az összeegyeztetést segítő politikák előrehaladásának lassítására, továbbá a gondozási szolgáltatásokra, valamint a szabadságolási rendszerekre juttatott költségvetési források csökkentésére, amely különösen a nők munkaerő-piachoz való hozzáférését érinti.

- A szülési szabadságról és az önálló vállalkozási tevékenységet folytató nők jogairól szóló két irányelv felülvizsgálatára vonatkozó javaslatokat[22] az EU jogalkotóinak minél hamarabb el kellene fogadniuk.

A társadalmi integráció és a nemek közötti egyenlőség elősegítése

A nők a férfiaknál jobban ki vannak téve a szegénység veszélyének, részben alacsonyabb keresetük, a kevésbé magasra értékelt és bizonytalanabb foglalkoztatási körülmények mellett betöltött munkakörökben való túlsúlyuk, valamint fizetés nélküli gondozási feladataik miatt. A szegénység különösen a veszélyeztetett helyzetben lévő nőket, így a gyermeküket egyedül nevelő anyákat, az idősebb egyedülálló nőket, a fogyatékkal élő nőket és a bevándorlói vagy etnikai kisebbségi hátterű nőket érinti. A marginalizálódás és a kirekesztés veszélye különösen magas a roma nők esetében.

- A minőségi, teljes munkaidős foglalkoztatás a legjobb óvintézkedés a szegénység és a társadalmi kirekesztés ellen. A munkaerő-piachoz való szilárd kapcsolódás hatékony biztosítása érdekében alapvető fontosságú olyan szakpolitikák kialakítása és megvalósítása – beleértve a képességek kialakítását lehetővé tévő szolgáltatásokhoz való hozzáférést is –, amelyek megfelelnek a nők és férfiak sajátos igényeinek.

- Recessziós időkben, amikor fennáll a veszélye annak, hogy a szegények még mélyebb szegénységbe süllyednek, különös figyelmet kell fordítani a többféle hátrányos helyzettel szembesülők védelmére és társadalomi integrációjuk biztosítására.

- 2010-ben, a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai évével összefüggésben, a tervezett tevékenységek körében lényeges választ adni a nemek esélyegyenlőségével kapcsolatos kihívásokra.

A nemi indíttatású erőszak megelőzése és leküzdése

A nemi indíttatás alapján elkövetett erőszak fő áldozatai a nők. Becslések szerint az EU egészében az összes nőt tekintve tízből kettő szenvedett fizikai erőszaktól legalább egyszer felnőtt élete során, és minden tíz nőből egy volt erőszakos nemi közösülés áldozata[23]. Ezen erőszakos cselekmények többségét a közvetlen társadalmi környezetükben élő férfi, leggyakrabban partnerük vagy volt partnerük követi el. Az okozott emberi szenvedéseken túlmenően az ilyen erőszak súlyos társadalmi és anyagi következményekkel is jár, az egészségügyi ágazatban, a szociális szolgáltatások terén, a rendőrség és az igazságszolgáltatás, valamint a munkaerő-piac kapcsán felmerülő magas költségekkel.

- Fokozni kell a nemi indíttatású erőszak, beleértve a szexuális és a munkavégzés területén történő kizsákmányolás céljából folytatott emberkereskedelem megelőzésére szolgáló módszerek kidolgozására irányuló erőfeszítéseket[24]. A nemi indíttatásból elkövetett erőszak minden formájának megelőzése alapvető fontosságú, mely oktatási, képzési és szemléletformáló tevékenységet igényel, beleértve a szociális szolgálatok, az egészségügyi dolgozók, a rendőrség és az igazságszolgáltatás közötti együttműködést is.

- Célzott fellépésre, köztük jogszabályok megalkotására van szükség a szokásjogon, illetve hagyományokon alapuló káros attitűdök és gyakorlatok – így a női nemi szervek megcsonkítása, korai és kényszerházasságok megkötése és becsület elleni bűncselekmények – megszűntetése érdekében.

- Bár korlátozottan állnak rendelkezésre adatok, a tudományos eredmények azt mutatják, hogy gazdasági válságok idején a nemi indíttatásból elkövetett erőszak fokozódik, amelyben vezető tényező a stressz és a munkahely elvesztése[25]. Az erőszak kezelésének és a nőkkel kapcsolatos befektetéseknek prioritást kell kapniuk, annak érdekében, hogy a válság rejtett következménye ne a növekvő erőszak legyen.

A nemek közötti esélyegyenlőség megvalósítására irányuló elkötelezettség tettekre és eredményekre váltása

A nemek közötti esélyegyenlőség csak akkor valósítható meg, ha a legmagasabb politikai szinten erős és egyértelmű elkötelezettség mutatkozik annak megvalósítására, legyen szó akár az európai intézményekről, akár kormányokról vagy szociális partnerekről. Az előrehaladás megköveteli, hogy az elkötelezettséget hatékony végrehajtási mechanizmusok és struktúrák segítségével tettekre váltsuk. Fontos, hogy a nemek közötti esélyegyenlőség ügye a szakpolitikák kialakításakor és megtervezésekor látható és központi szempont legyen, és a nemek esélyegyenlőségének általános érvényesítése a szakpolitika formálása során még hatékonyabb eszközzé váljon.

- A nemek esélyegyenlősége irányába való továbbhaladás melletti erős elkötelezettséget fenn kell tartani az EU és a tagállamok szintjén egyaránt, az Európai Bizottság nemek közötti esélyegyenlőség megvalósításához vezető ütemtervének[26] nyomon követési stratégiája, a nemek közötti esélyegyenlőségről szóló, az Európai Tanács által elfogadott európai paktum[27], valamint az európai szociális partnerek megegyezésével létrejött, a nemek esélyegyenlőségével kapcsolatos cselekvési keretrendszer[28] segítségével.

- Fokozottabb képzésre és kapacitáskiépítésre van szükség a szakpolitika formálásában részt vevők meggyőzése és annak lehetővé tétele érdekében, hogy a nemi dimenziót beépítsék az illetékességi területeikbe tartozó szakpolitikákba és felmérjék azoknak a nőkre és férfiakra gyakorolt sajátos hatásait. Mindez szükségessé teszi a nemek arányára vonatkozó statisztikák, mutatók, eszközök és kézikönyvek, valamint a követendő gyakorlatok cseréjének kimunkálását is.

- A nőknek és a férfiaknak egyaránt azonosulniuk kell a nemek esélyegyenlősége ügyével, és meggyőződésükké kell válnia, hogy a nemek esélyegyenlőségével foglalkozó hatékony politikák a társadalom egészének javát szolgálják. A szakpolitikák és az eszközök között kialakított jobb szinergiák is jelentős szerepet játszanak a jövőbeni előrehaladás biztosításában.

KÖVETKEZTETÉS

A nemek közötti esélyegyenlőség fenntartható növekedéshez, foglalkoztatáshoz, versenyképességhez és társadalmi kohézióhoz való hozzájárulásának fényében a Bizottság úgy véli, hogy a lisszaboni célkitűzéseket követő stratégia valamennyi részében erősíteni kell a nemek egyenlőségének dimenzióját.

A Bizottság felkéri az Európai Tanácsot, hogy a tagállamokat a jelentésben felvázolt kihívások kapcsán mihamarabbi válaszadásra ösztönözze, különösen az alábbi területeken:

- erősítsék a nemi dimenziót az EU 2020-ig tartó stratégiájának valamennyi részében, beleértve a nemek esélyegyenlőségének általános érvényesítésére vonatkozó elv hatékonyabb alkalmazását, az európai foglalkoztatási stratégia keretén belül a nemek esélyegyenlőségét megvalósítani hivatott, célzott intézkedések és célkitűzések meghozatalát is;

- csökkentsék a nemek közötti bérszakadékot a valamennyi rendelkezésre álló eszköz – adott esetben célkitűzések – ötvözésével kialakított, célzott stratégiák segítségével;

- biztosítsák, hogy a tőzsdén jegyzett vállalatok irányító testületeinek tagságában a sokszínűség kiegyensúlyozott és hosszú távú szemlélettel bíró döntéshozási környezet kialakulását segítse elő, és ösztönözzék a nőket a tőzsdén jegyzett vállalatok irányító testületében betöltött tagsággal járó kihívások vállalására;

- tökéletesítsék a nők és a férfiak számára a munka és a magánélet összeegyeztetését segítő intézkedéseket, beleértve a családi okok miatti szabadságolást, a gondozási szolgáltatásokat, a rugalmas munkaidőt, és bátorítsák a magán- és családi kötelezettségek egyenlő megosztását, hogy elősegítsék a teljes munkaidős foglalkoztatást mind a nők, mind a férfiak számára;

- fokozzák a nemi indíttatásból elkövetett erőszak megelőzésére és leküzdésére tett erőfeszítéseiket;

- biztosítsák, hogy a szakpolitikák figyelmet fordítsanak a különösen veszélyeztetett helyzetben lévő nőkre – például a bizonytalan állásokban dolgozó nőkre, az idősebb női munkavállalókra, az egyedülálló szülőkre, a fogyatékkal élő nőkre, a bevándorló/etnikai kisebbséghez tartozó és a roma nőkre;

- biztosítsák, hogy a nemek közötti esélyegyenlőség elve az európai és nemzeti szinten a gazdasági visszaesésre adott válaszokban érvényre jusson, figyelembe véve a válság nőkre és férfiakra gyakorolt különböző hatásait;

- újítsák meg a tagállamok által a nemek közötti esélyegyenlőségről szóló európai paktumban tett kötelezettségvállalást, valamint erősítsék meg a partnerséget és a szinergiákat az európai intézmények, a szociális partnerek és a civil társadalom között.

[1] OECD (2008) A nemek és a fenntartható fejlődés. A nők gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi szerepének maximalizálása.

[2] Smith, M. (2009) „Analysis Note: Gender equality and recession”, EGGE.

[3] 2002-ben az Európai Tanács felkérte a tagállamokat, hogy „számolják fel a nők munkaerő-piaci részvételét akadályozó tényezőket, valamint törekedjenek arra, hogy – figyelembe véve a gyermekgondozási lehetőségek iránti igényt és az adott országra jellemző gyermekgondozási rendszert – 2010-re a három év és az iskolaköteles kor közötti gyermekek legalább 90%-a, és a három év alatti gyermekek legalább 33%-a számára nyújtsanak gyermekgondozási ellátást” .

[4] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/104692.pdf.

[5] COM(2009) 257 végleges.

[6] Smith M. and Villa P. (2009) Gender equality, employment policies and the crisis in EU Member States, EGGE.

[7] u.a.

[8] http://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=2878&langId=en.

[9] 15488/09. számú tanácsi dokumentum

[10] 15992/09. számú tanácsi dokumentum

[11] COM(2009) 410.

[12] COM(2008) 636.

[13] COM(2008) 600/4.

[14] COM(2009) 409.

[15] COM(2009) 136 végleges.

[16] Smith, M. and Bettio, F. (2008) „Analysis Note: The economic case for gender equality”, EGGE.

[17] 16214/09. számú tanácsi dokumentum

[18] Löfgren, A. (2009).

[19] COM(2007) 424.

[20] Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap.

[21] COM(2009) 410.

[22] COM(2008) 636 és COM(2008) 637.

[23] Európa Tanács (2006) Küzdelem a nők elleni erőszak ellen.

[24] A Bizottság javaslatot terjesztett elő az emberkereskedelem megelőzéséről, továbbá az ellene folyó küzdelemről és az áldozatok védelméről szóló tanácsi kerethatározat elfogadására (COM(2009) 136).

[25] Lubrani, O. (2009) „The world economic and financial crisis: What will it mean for gender equality”, UNIFEM.

[26] COM(2006) 92.

[27] http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/89013.pdf.

[28] http://www.etuc.org/r/704.