15.

tudomásul veszi, hogy Törökország 2021-ben elfogadta a negyedik és ötödik igazságügyi csomagot, amelyek ugyan a jó irányba mutatnak, de mérsékeltek és nem foglalkoznak a fő problémákkal; megerősíti azonban, hogy a jelenlegi problémák nem csupán a problémás jogszabályokból erednek, hanem gyakran a meglévő megfelelő rendelkezések végrehajtásának elmulasztásából vagy az arra irányuló politikai akarat hiányából is; továbbra is aggodalmát fejezi ki a jogállamiság, valamint az igazságszolgáltatás függetlenségének és pártatlanságának folyamatos romlása miatt Törökországban, a kormány által az elmúlt években végrehajtott tömeges elbocsátások visszatartó hatásával, valamint a vezetők folyamatban lévő bírósági ügyekkel kapcsolatos nyilvános nyilatkozataival együtt, amelyek aláássák az igazságszolgáltatás függetlenségét, pártatlanságát és az emberi jogok megsértése esetén hatékony jogorvoslat biztosítására irányuló általános képességét; sajnálattal veszi tudomásul, hogy ebben az összefüggésben az igazságügyi reformok nem kezelik ezeket az alapvető hiányosságokat; hangsúlyozza, hogy ez a terület jelenti a legnagyobb gondot számunkra, mivel az a lakosság szolgálatában álló és javát szolgáló, működő demokratikus rendszer sarokkövét képezi; megjegyzi, hogy 2021 januárjában a török Alkotmánybíróság tagjává neveztek ki egy olyan bírót, aki mindössze 20 napot szolgált a Semmítőszéknél, és aki korábban Isztambul főügyészeként tevékenykedett, amikor is részt vett többek között az Osman Kavala, a Gezi parki tüntetők, valamint két újságíró, Can Dündar és Erdem Gül ellen indított vitatott ügyekben; rámutat, hogy a Bírói és Ügyészi Tanács (HSK) az igazságszolgáltatás függetlenségének hiányával kapcsolatos aggályok fő tényezője; ismét szorgalmazza e Tanács szervezeti felépítésében és tagjainak kiválasztási eljárásában mutatkozó hiányosságok orvoslását a testület függetlenségének biztosítása és önkényes döntéseinek megszüntetése érdekében; határozottan elítéli számos török bíró és ügyész elbocsátását és erőszakos eltávolítását; emlékeztet arra, hogy az igazságszolgáltatáson belüli esetleges elbocsátásokat és kinevezéseket különösen szigorú ellenőrzésnek kell alávetni, hogy a végrehajtó hatalomnak tilos beavatkoznia az igazságszolgáltatásba, vagy befolyást gyakorolnia arra, és hogy a bírói kar kinevezése során tiszteletben kell tartani a függetlenség és a pártatlanság elvét; megdöbbenését fejezi ki a terrorizmussal vádolt személyeket képviselő ügyvédek üldöztetésének gyakorlata miatt, amelynek során az ügyvédekkel szemben ugyanazon bűncselekmény vagy egy ahhoz kapcsolódó bűncselekmény miatt indítottak büntetőeljárást, mint amivel az ügyfelüket vádolták, ami egyértelműen akadályozta a tisztességes eljáráshoz való jog és az igazságszolgáltatáshoz való jog gyakorlását; sürgeti a török kormányt, hogy garantálja az ügyvédek független munkavégzését, és engedjen szabadon mindenkit, akit csak azért tartanak jogellenesen fogva, mert ellátja jogi feladatait; súlyos aggodalommal jegyzi meg, hogy a szükségállapot 2018. júliusi hivatalos feloldása ellenére annak a demokráciára és az alapvető jogokra gyakorolt hatása továbbra is erősen érezhető, és ez a több mint 152 000 köztisztviselő között még mindig sok embert, köztük tanárokat, orvosokat, (békéért küzdő) tudományos szakembereket, ügyvédeket, bírókat és ügyészeket érint, akiket önkényesen elbocsátottak és véglegesen eltiltottak a közszférában vagy akár általában a szakmájukban való munkavégzéstől; hangsúlyozza, hogy az említett elbocsátások sok esetben továbbra is súlyos hatással vannak az elbocsátott személyekre és a családjukra, ideértve az állandó társadalmi és szakmai megbélyegzést is; komoly kétségei vannak a szükségállapoti intézkedésekkel foglalkozó vizsgálóbizottság belső jogorvoslati mechanizmusként való működését illetően, tekintve, hogy nem biztosított annak függetlensége és pártatlansága; megjegyzi, hogy az útlevelek önkényes érvénytelenítése – az egyre nagyobb mértékű javulás ellenére – továbbra is a mozgás szabadságának súlyos megsértését jelenti;