Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye 10 éves a keleti partnerség: elért eredmények és a keleti partnerség jövőbeli politikájának kialakítása

(saját kezdeményezésű vélemény)

(2020/C 14/04)

Előadó: Indrė VAREIKYTĖ

Közgyűlési határozat: 2019.2.20. Jogalap: az eljárási szabályzat 32. cikkének (2) bekezdése saját kezdeményezésű vélemény Illetékes szekció: „Külkapcsolatok” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2019.9.5. Elfogadás a plenáris ülésen: 2019.9.26. Plenáris ülés száma: 546. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 155/3/6

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) úgy véli, hogy a keleti partnerség az EU sikeres kezdeményezése lehet, amelyre nagy szükség van, és arra kéri az újonnan megválasztott Európai Parlamentet és az Európai Bizottságot, hogy teljes mértékben kötelezzék el magukat e kezdeményezés mellett. Az EGSZB szintén elkötelezi magát amellett, hogy a továbbiakban is komoly szerepet vállaljon az erősebb és demokratikusabb társadalmak kiépítésében a szomszédos országokban ( 1 )

1.2. Jóllehet a keleti partnerség elsődleges eredményei a társulási megállapodások, ezen belül a mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi térség (DCFTA) és a vízummentes utazásról szóló, Grúziával, a Moldovai Köztársasággal és Ukrajnával (a társult TRIO) kötött megállapodások, a következő évtized során nagyobb mértékű és célirányosabb előrelépéseket várunk a partnerségtől.

1.3. Az EGSZB kiemeli, hogy míg a három társult ország nagyobb mértékű előrelépést tett, és nagyobb hajlandóságot mutatott a reformok iránt, és e jó példát Örményország is követte, Belarusz és Azerbajdzsán nagyrészt stagnált, illetve egyes esetekben még messzebb került attól, amit mi demokráciának nevezünk.

1.4. Az EGSZB úgy véli, hogy az EU elsősorban az értékek uniója, ezért a szomszédos országokkal való kapcsolatainak is ugyanezen értékeken kell alapulniuk, és azokat feltételekhez kell kötni.

1.5. Az EGSZB a következő területeket azonosítja a keleti partnerségen belül előttünk álló fő kihívásként: a társulási megállapodás/DCFTA és egyéb kapcsolódó kötelezettségvállalások hatékony megvalósítása; a jogállamiság erősítése; az igazságügyi reformok végrehajtása és a korrupció elleni küzdelem; a környezet további védelme és az éghajlatváltozás aktív kezelése; a társadalmi reziliencia növelése a hibrid fenyegetésekkel és a dezinformációval szembeni fellépés révén; a környezet megerősítése a civil társadalom és a szabad és független média érdekében; az uniós szerepvállalás fokozása, segítve a régióban zajló konfliktusok által érintett polgárok életének javítását.

1.6. Az EGSZB azt ajánlja, hogy az Európai Bizottság a keleti partnerség következő időszakára minden partnerország számára határozzon meg testre szabott célkitűzéseket és elérendő eredményeket. Kritikus jelentősége lesz a civil társadalom e folyamatban való részvételének, amely további eszközként szolgálhat az előrelépés aktív nyomon követésére.

1.7. Az EGSZB azt javasolja, hogy készítsenek ütemtervet az egymást követő kötelező előrehaladási értékelésekre vonatkozóan, arra ösztönözve a keleti partnerség kormányait, hogy a kétoldalú ütemterveken túl dolgozzák ki saját terveiket, és hajtsák végre a célkitűzéseket, valósítsák meg az eredményeket, mindezt pedig kövessék nyomon.

1.8. Az EGSZB azt is ajánlja, hogy fokozatosan növeljék azoknak a mutatóknak és adatoknak a mennyiségét, amelyeket a keleti partnerországoknak be kell nyújtaniuk az Eurostat részére.

1.9. Tekintettel az orosz kormány által előmozdított dezinformációra és a kínai és orosz beruházási projektekkel kapcsolatos agresszív kampányokra, valamint a régióban fenyegető egyéb veszélyekre, az Uniónak a polgárok megszólítása érdekében újra kell gondolnia a keleti partnerség régiójára vonatkozó kommunikációs stratégiát.

1.10. Az EGSZB úgy véli, hogy a keleti partnerországokban nagyobb hangsúlyt kell helyezi a civil társadalmi szervezetek, a köztisztviselők és a politikai vezetők készségeinek javítására, valamint a szakszervezetek és a vállalkozói szövetségek kapacitásainak építésére, és ehhez több eszközre van szükség.

1.11. Az EGSZB úgy véli, hogy a keleti partnerországokban nagyobb figyelmet kell fordítani a készséghiányok és a strukturális munkaerőhiány orvoslására, javítva az oktatás általános hatékonyságát, valamint a köz- és a magánszektor közötti együttműködés növelésére az oktatás, a kutatás és az innováció közötti kapcsolatok erősítése érdekében.

1.12. Annak ellenére, hogy a keleti partnerországok és az Unió közötti kereskedelem egyre nő, a kereskedelemből származó jövedelmek diverzifikációjának és fenntarthatóságának biztosítása érdekében erősíteni kellene a régión belüli kereskedelmet.

1.13. Az EGSZB határozottan úgy véli, hogy léteznie kell egy olyan kötelező jogszabályi keretnek, amely lehetővé tenné az egyes keleti partnerországokban a civil társadalom számára az információkhoz való hozzáférést, a kormány elszámoltatását, valamint a politikai döntéshozatali folyamatokban való részvételt.

1.14. Az EGSZB határozottan támogatja az arra irányuló indítványt, hogy megerősített párbeszédet vezessenek be a társulási megállapodásokhoz/DCFTA-hoz kapcsolódó reformokról az EU és a társult TRIO között, továbbá az összehasonlító elemek felvételét a társulási megállapodásokkal kapcsolatos országspecifikus ajánlásokba, valamint közzétételük szinkronizálását a pozitív verseny ösztönzése érdekében.

2. Általános megjegyzések

2.1. A 2009-ben közös politikai kezdeményezésként indított keleti partnerség célja az Európai Unió, tagállamai és hat keleti szomszédja: Örményország, Azerbajdzsán, Fehéroroszország, Grúzia, a Moldovai Köztársaság és Ukrajna közötti kapcsolatok elmélyítése és megerősítése.

2.2. E kereten belül valamennyi partner megállapodott abban, hogy kézzelfogható eredményeket hoznak polgáraik mindennapi életébe azáltal, hogy megerősítik az intézményeket és a jó kormányzást, biztosítják a jogállamiságot, végrehajtják a legfontosabb igazságügyi reformokat, küzdenek a korrupció ellen; fokozzák a civil társadalommal való együttműködést, növelik a nők szerepvállalását és biztosítják a nemek közötti egyensúlyt, megerősítik a stratégiai kommunikációt és támogatják a média pluralizmusát és függetlenségét; elősegítik a kis- és középvállalkozások növekedését, ösztönzik a beruházásokat, minőségi munkahelyeket teremtenek az új ágazatokban, az új piacokhoz való hozzáférés támogatása révén növelik a kereskedelmi lehetőségeket; javítják a közlekedési kapcsolatokat és infrastruktúrát, lendületet adnak az energetikai rezilienciának és hatékonyságnak, valamint a megújuló energia felhasználásának; befektetnek a fiatalok készségeibe, vállalkozói szellemébe és foglalkoztathatóságába.

2.3. Jóllehet a három társulási megállapodás/DCFTA és az aláíró államokkal kötött vízummentességi megállapodások rendkívül dicséretes eredmények, sajnálatos módon a fent említett legtöbb területen csak mérsékelt előrelépés figyelhető meg, és a korábban meghatározott eredményeket egyelőre még nem sikerült teljeskörűen elérni.

2.4. Az EGSZB úgy véli, hogy az EU elsősorban az értékek uniója ( 2 ) , és ezért a szomszédos országokkal való kapcsolatainak is ugyanezen értékeken kell alapulniuk. A keleti partnerségben határozottabb feltételrendszert és világos, kölcsönös megállapodáson alapuló menetrendeket kell kialakítani a keleti partnerországokkal az emberi jogok, a polgári szabadságjogok, a média- és sajtószabadság, az átlátható kormányzás, a nemek közötti egyenlőség, a társadalmi párbeszéd, a környezetvédelem és más alapértékek biztosítása érdekében, amelyek nélkül elképzelhetetlen lenne a mai Európa. Az egész régió akkor jár a legjobban, ha az Unióval szomszédos demokráciák azonos szintre kerülnek az Unióval. A partnerországoknak ezenkívül közzé kellene tenniük egy ütemtervet a 18 nemzetközi emberi jogi egyezmény mindegyikének ratifikálására ( 3 ) , valamint az „A” akkreditációs státusz megszerzésére (vagy megtartására) a Nemzeti Emberi Jogi Intézmények Világszövetségénél ( 4 )

2.5. Az EGSZB felismeri, hogy világos és mérhető célokra van szükség, és ajánlja, hogy az Európai Bizottság a keleti partnerség következő időszakára testre szabott célkitűzéseket és elérendő eredményeket jelöljön ki az egyes partnerországok számára. Rendkívül fontos, hogy a jövőbeli célkitűzések és elérendő eredmények ne csak a gazdasági mutatókra összpontosuljanak, hanem a társadalmi prosperitásra és jóllétre is. Bebizonyosodott, hogy a várt eredmények csupán a gazdasági fejlődés középpontba állításával nem érhetők el. Például az Ukrajnának nyújtott uniós támogatások teljes összege 2020-ra el fogja érni a 4,8 milliárd eurót ( 5 ) , Ukrajna mégis továbbra is a régió legszegényebb országa.

2.6. A civil társadalom részvétele ebben a folyamatban döntő fontosságú lesz abból a szempontból, hogy a tervezett reformok kevésbé legyenek kitéve a választási ciklusoknak és a politikai irányváltásoknak. Az átalakítási folyamat és a szükséges reformok végrehajtása csak úgy valósulhat meg, hogy a szociális partnereket és a civil társadalmi szervezeteket bevonják a jogalkotási folyamatba, a reformokba és azok végrehajtásába. A vállalkozói szövetségeket és támogató szervezeteket e célból be kell vonni a gazdaságfejlesztési és regionális együttműködési stratégiák kidolgozásának és végrehajtásának folyamatába.

2.7. Maradéktalan végrehajtásukhoz és fenntarthatóságukhoz a célkitűzéseknek erős helyi szintű elkötelezettségre van szükségük. Ha a célkitűzéseket a helyi civil társadalommal együttműködve nem azonosítják, nem vitatják meg, nem támogatják és nem hajtják végre, az elért eredmények könnyen elveszhetnek. Továbbá a végrehajtásért felelős legfontosabb szereplők eddig is az Európai Bizottság, valamint a keleti partnerség érintett minisztériumai voltak, míg a kormányok, melyeknek a reformok iránti folyamatos politikai akaratról kell gondoskodniuk, még nem szerepelnek a célok elérése kapcsán a főbb szereplők között ( 6 )

2.8. A következő hosszú távú célkitűzések tervezése során nagyobb figyelmet kell fordítani a végrehajtás előrehaladásának nyomon követésére. Az értékelést eddig főként az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) és a keleti partnerországok civil társadalma végezte. Az EGSZB azt javasolja, hogy készítsenek ütemtervet az egymást követő kötelező előrehaladási értékelésekre vonatkozóan, arra ösztönözve a keleti partnerség kormányait, hogy a kétoldalú ütemterveken túl dolgozzák ki saját terveiket, valamint hajtsák végre és kövessék nyomon az elérendő eredmények és célkitűzéseket megvalósítását.

2.9. Az EGSZB azt ajánlja, hogy fontolják meg a keleti partnerországok által az Eurostatnak benyújtandó mutatók és adatok mennyiségének fokozatos növelését a kulcsfontosságú reformok előrehaladásának szorosabb nyomon követése, valamint az átláthatóbb és objektívebb értékelés biztosítása érdekében. A mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi térségre is kiterjedő társulási megállapodást aláíró országoknak világos ütemtervvel kell rendelkezniük ahhoz, hogy végül ugyanazt az adatátviteli szintet érjék el az Eurostat felé, mint az EU tagállamai.

2.10. Annak felmérése érdekében, hogy a civil társadalom milyen hatást gyakorol a keleti partnerség reformjaira, az EGSZB összehasonlító elemzés elvégzését javasolja, amely számba venné az eredmények és a civil társadalom által gyakorolt hatás terén tapasztalható különbségeket a belső tanácsadó csoportokkal rendelkező országokban és a többi keleti partnerországban.

2.11. Az EGSZB határozottan úgy véli, hogy az újonnan megválasztott Európai Parlament és az Európai Bizottság számára jelenleg az a legfontosabb , hogy konszenzust érjen el a keleti partnerség azon államainak társulási és esetlegesen tagsági kilátásaira vonatkozóan, amelyek a belátható jövőben csatlakozni kívánnak az EU-hoz, és képesek is erre. Mind az előrehaladás, mind pedig a tervezés komoly akadályokba ütközik, mivel nem áll rendelkezésre egyértelmű jövőkép arra vonatkozóan, hogy mi a végső cél, illetve mi koronázza majd az egyes partnerországok esetében az összes erőfeszítést, ha maradéktalanul megvalósítják a megszabott célkitűzéseket és elérendő eredményeket.

2.12. Hosszabb távon a keleti partnerség 2020 utánra vonatkozó stratégiája egyes szolgáltatások, köztük a pénzügyi szolgáltatások liberalizációját, a társult országok egységes eurófizetési térséghez (SEPA), valamint – társulási megállapodás/DCFTA révén – az Európai Gazdasági Térséghez (EGT) való csatlakozását, a digitális piac integrációjának elmélyítését – például az adatátvitel terén –, valamint a szakemberek szabad mozgásának kiterjesztését jelenti a szakmai képesítések kölcsönös elismerésére vonatkozó, az Unióval kötendő megállapodások révén.

2.13. Az uniós értékek előmozdítása a keleti partnerség politikájának kulcsfontosságú eleme volt, és az is marad. A szorosabb kapcsolatok, és végső soron az uniós tagság támogatása továbbra is magas a keleti partnerség polgárai körében, azonban az emberek szemléletének megváltoztatásához hosszú távú erőfeszítésekre van szükség. Miközben a jogállamiság tiszteletben tartásának, az adók megfizetésének és a szürke gazdaság elkerülésének fontosságát az uniós polgárok többsége elismeri, a keleti partnerországokban élők gazdasági helyzetük miatt nap mint nap küszködnek a túlélésért, és így nem adnak elsőbbséget bizonyos uniós értékek elfogadásának.

2.14. Annak érdekében, hogy javíthassuk és eredményesebbé tehessük azoknak a támogatási programoknak és eszközöknek az irányítását, amelyek biztosítják a civil társadalom részvételét a keleti partnerség átfogó folyamataiban, fontolóra kell vennünk ezen eszközöknek az EGSZB kezében való koncentrálását, tekintettel az EGSZB páratlan kapacitásaira, a területen szerzett tapasztalataira, intézményi múltjára és társadalmi áteresztőképességére.

2.15. Tekintettel arra, hogy az orosz kormány által előmozdított dezinformáció és a kínai és orosz beruházási projektekkel kapcsolatos agresszív kampányok, valamint a régióban fenyegető egyéb veszélyek rendkívüli módon befolyásolják a társadalmat, az uniós intézményeknek át kell gondolniuk a keleti partnerség régiójára vonatkozó kommunikációs stratégiát. Az uniós értékekre, célokra, hatásra és az Unióval való együttműködés jó példáira vonatkozó információk elterjesztésének egyik bevált módja a helyi civil társadalmi szervezetek megerősítése azáltal, hogy egyszerűen segítjük őket abban, hogy mindennapi munkájuk során nagyobb hatást érjenek el.

2.16. Az Uniónak a továbbiakban is hozzá kell járulnia a keleti partnerség régiójában felmerülő konfliktusok békés rendezéséhez. Több olyan megközelítésre van szükség, mint amilyen például az európai partnerség a hegyi-karabahi konfliktus békés rendezésért (EPNK), amelynek esetében az uniós tagállamok és a keleti partnerországok civil társadalmi szervezetei egymással karöltve közös erőfeszítést tesznek, hogy kölcsönös megértést és bizalmat alakítsanak ki a rendezési folyamat iránt.

3. Társadalom

3.1. A keleti partnerség civil társadalmi szervezeteinek szóló legutóbbi finanszírozási programok feltétele, hogy a civil társadalomnak a társulási megállapodás végrehajtása és a reformok megvalósítása érdekében kell működnie, a civil társadalmi szervezeteknek uniós közvetítőkké kell válniuk, és néha olyan kérdésekkel kell foglalkozniuk, amelyek nem megszokottak számukra. E feltétel miatt a civil társadalmi szervezetek egyszerűen csak a rendelkezésre álló finanszírozásra pályáznak, ahelyett, hogy a saját céljaikra és a társadalom szükségleteire összpontosítanának, és így egy újabb szolgáltatóvá válnak.

3.2. Az uniós civil társadalmi szervezetekkel kapcsolatos jelentés és összehasonlító adatok megerősítik ( 7 ) , hogy a keleti partnerséghez tartozó partnerek többsége még alapvető projektirányítási készségekkel sem rendelkezik, köztük azokkal sem, amelyek arra vonatkoznak, hogy hogyan kell elkészíteni a projektekre vonatkozó javaslatokat és költségvetéseket. Ezért továbbra is nagyon fontos az uniós szervezetek szerepe a reformok nyomon követésével kapcsolatos eredmények megvalósítása, az árnyékjelentések elkészítése, a különböző kérdések és ajánlások elemzése terén. Az EGSZB úgy véli, hogy a keleti partnerség országaiban működő, kevésbé képzett civil társadalmi szervezeteket nem szabad figyelmen kívül hagyni vagy alábecsülni, egyszerűen csak reális elvárásokat kell támasztani velük szemben: fontos szereplők a közösségeikben, de nem várható tőlük, hogy ugyanazokat az eredményeket érjék el, mint amire a tapasztalt európai szervezetek képesek.

3.3. Az EGSZB ezért azt ajánlja, hogy az Európai Bizottság az uniós tagállamokkal együttműködve hozzon létre egy hozzáférhető oktatási programot, amely arra irányul, hogy javítsa a civil társadalmi szervezetek képviselőinek, valamint a keleti partnerországok köztisztviselőinek és vezetőinek készségeit. Egy ilyen program megoldhatná azt a kompetenciahiányt is, amellyel a civil társadalmi szervezetek képviselőinek szembe kell nézniük a közszolgálatba való belépésük során, ahogyan ez az ukrajnai méltóság forradalma és az örményországi bársonyos forradalom után is történt.

3.4. Továbbá, az EGSZB úgy véli, hogy egyértelműen elsőbbséget kell kapniuk a keleti partnerországok ifjúsági szervezeteinek szóló támogatási programoknak és e szervezetek partnerség keretében való bevonásának, valamint annak, hogy tovább támogassák e szervezetek nemzetközi együttműködési és mobilitási programokban (pl. Fiatalok lendületben program és Erasmus+) való részvételét. Jó kezdet lehet az európai iskolák létrehozása – a tbiliszihez és a grúziaihoz hasonlóan – a keleti partnerség többi részében is, az uniós tagállamokból származó legjobb példák mintájára növelve ezzel az oktatás színvonalát.

3.5. Az EGSZB úgy véli, hogy a társadalmi kohéziós menetrendnek oly módon kell orvosolnia a készséghiányokat és a strukturális munkaerőhiányt a keleti partnerországokban, hogy az uniós partnerek legjobb példáinak és rendszereinek adaptálásával javítja az oktatás általános eredményességét. Az innovációt lehetővé tevő oktatás minősége még mindig alacsony a régióban, és ezért szükség van az oktatási rendszerek reformjára és a tantervek kialakítása során az érintett civil társadalmi szervezetek és gyakorló szakemberek bevonására. Javítani kell az oktatás, a kutatás és az innováció közötti kapcsolatokat is, növelve ezzel a köz- és a magánszektor közötti együttműködést ( 8 )

3.6. Az EGSZB üdvözli a Nemzetközi Szakszervezeti Szövetség (ITUC) és az ezen belül működő Páneurópai Regionális Tanács (PERC), valamint az Európai Szakszervezetek Szövetsége (ESZSZ) bevonását a független szakszervezetek kapacitásának építésébe a keleti partnerországokban. Az ilyen projektek és kezdeményezések fontosak az európai társadalmi modell, ezen belül a társadalmi párbeszéd és a szociális biztonság, valamint a kollektív tárgyalások előmozdításához. Az erős, független szakszervezetek létezése kritikus jelentőségű a sikeres fenntartható növekedés és a társadalmi haladás szempontjából, amely a társulási vagy partnerségi megállapodások végrehajtásához kapcsolódó átalakulási folyamatból ered. Az erős szakszervezetek egyben a sikeres és életteli civil társadalom előfeltételei is.

4. Gazdaság

4.1. A gazdasági ellenálló képesség kiépítése és a versenyképesség javítása az Unió és a keleti partnerség országai közötti együttműködés kulcsfontosságú eleme, melynek középpontjában a munkahelyteremtésre, valamint az erősebb, diverzifikáltabb, élénkebb és fenntartható gazdaságok kialakítására irányuló együttműködés áll. Ezen a területen jelentős előrelépés történt, ideértve a mind a hat partnerország és az EU közötti kereskedelem növekedését.

4.2. Az EGSZB úgy véli, hogy a keleti partnerség régióján belüli digitális piacok harmonizálására tett kötelezettségvállalásokat még nem hajtották végre ténylegesen, ami akadályozza a digitális szolgáltatások progresszióját és fejlődését. Ugyanakkor az EGSZB üdvözli az azon tervre vonatkozóan született konszenzust, amely szerint 2020-ig létrejön egy, a térségre vonatkozó barangolási megállapodás, amely nemcsak az emberek kommunikációhoz való hozzáférését növelné, hanem további előnyként a turizmust is fellendítené és tágabb gazdasági hasznokat hozhatna.

4.3. Annak ellenére, hogy a keleti partnerség országai és az EU közötti kereskedelem egyre nő, több erőfeszítést kell tenni a régión belüli kereskedelem megerősítésére a kereskedelemből származó jövedelmek diverzifikációjának és fenntarthatóságának biztosítása érdekében.

4.4. Az EGSZB meggyőződése, hogy a közös gazdasági térséget, a szabad barangolást, a közös migrációs térséget, a villamosenergia-hálózatok összehangolását és a független tiszta energiaforrások fejlesztését eredményező regionális kereskedelmi integrációt és a mezőgazdasági szabványok uniós szabványokká való átalakítását kell a legfontosabb olyan gazdasági projektekként kezelni és továbbfejleszteni, amelyek közösek mind a keleti partnerség partnerei, mind pedig az EU egésze számára.

4.5. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy független vállalkozói szövetségeket és támogató szervezeteket kell létrehozni a régióban. Ezeket a szervezeteket egyre jobban be kell vonni a vállalkozásfejlesztésbe és a DCFTA végrehajtásába. A keleti partnerországokban működő kkv-knak ezzel egyidejűleg szövetségeket és/vagy ernyőszervezeteket kell létrehozniuk, amelyek képviselni fogják érdekeiket, illetve megerősítik pozíciójukat, amikor arról van szó, hogy a jogalkotási folyamatban kiálljanak érdekeik mellett, és biztosítsák a helyi és uniós piacokon való részvételt.

5. Kormányzás

5.1. Az intézmények és a jó kormányzás megerősítésére irányuló erőfeszítések fokozása kiemelt fontosságú az EU számára a keleti partnerség országaiban, ahol továbbra is kihívásokkal kell szembenézni. Különösen a jogállamiság, a kulcsfontosságú igazságszolgáltatási reformok végrehajtása és a korrupció elleni küzdelem terén kell nagyobb erőfeszítéseket tenni. Ezek az előfeltételei annak, hogy a polgárok bízzanak az államban, a hosszú távú stabilitásban és a beruházások számára biztonságos légkörben.

5.2. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a nyilvánossággal való kötelező kormányzati konzultációra vonatkozó jogszabályok csak a Moldovai Köztársaságban és Ukrajnában léteznek. Olyan kötelező jogi keretre van szükség, amely lehetővé teszi a civil társadalom számára, hogy információkhoz férjen hozzá, elszámoltathassa a kormányt, illetve részt vehessen a szakpolitikai döntéshozatalban. Ezen túlmenően, a civil társadalmi szervezetek erősítése érdekében a keleti partnerországok kormányainak el kell köteleződniük a civil társadalmi szervezetek következetesebb és közvetlenebb támogatása mellett.

5.3. Ami a kapacitásépítést illeti, minden eddiginél fontosabbak a keleti partnerség azon intézményei, amelyek jól működnek és képesek a szükséges reformok végrehajtására, ezért az ezek közötti ikerintézményi megállapodásokat (például az élelmiszer-biztonsági ügynökségek hálózatát, a szabványügyi testületeket, a korrupcióellenes ügynökségeket stb.) hivatalossá kell tenni, és lehetőleg EU-támogatásban kell részesíteni.

5.4. A közös kapacitásépítési, ikerintézményi együttműködési és kapcsolatépítési megállapodásokat, a gyakorlatok megosztását, valamint a közös megközelítések és eszközök kidolgozását egy közös társuláson keresztül lehetne támogatni. Megfontolandó lehet a reformmal foglalkozó munkacsoportoknak az Ukrajna tekintetében kidolgozott irányvonalak mentén történő finanszírozása is.

5.5. Az EGSZB azt is hangsúlyozza, hogy támogatni kell a keleti partnerség kormányait és a civil társadalmat a nemek közötti egyenlőtlenségek felméréséhez és kezeléséhez szükséges eszközök kifejlesztésében. Alapvető fontosságú annak biztosítása, hogy az állami statisztikai hivatalok támogatása magában foglalja a kereskedelmi és a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó statisztikák gyűjtését, többek között a háztartási és üzleti felmérések konkrét kérdései, valamint a kereskedelmi vonatkozású hatások időbeli alakulását nyomon követő konkrét mutatók révén.

6. Hálózati összekapcsoltság

6.1. Az EU és a partnerországok közötti, a közlekedési összeköttetések és az infrastruktúra javítására, az energetikai reziliencia és hatékonyság fokozására, valamint a megújuló energiaforrások használatának az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentése érdekében történő felhasználására irányuló uniós együttműködés jelentős előrelépést eredményezett. Az e területekre történő befektetések folytatása nagyobb fenntartható gazdasági fejlődést és konkrét előnyöket fog eredményezni a polgárok életére nézve az alternatív energiaforrások megteremtésével, valamint a túlnyomórészt egyetlen szolgáltatótól való energiafüggőség és a fogyasztás csökkentésével.

6.2. Az EGSZB ezért fontosnak tartja a további energiadiverzifikációt, a szén-dioxid-kibocsátás további csökkentését, a nemzeti kibocsátás-ellenőrzési mechanizmusok létrehozását, illetve a biológiai sokféleség védelmével és a fenntartható erdőgazdálkodással kapcsolatos intézkedések fokozását.

7. Társulási megállapodások/mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi térség

7.1. Az EGSZB határozottan támogatja egyfelől az arra irányuló indítványt, hogy megerősített párbeszédet vezessenek be a társulási megállapodásokhoz/DCFTA-hoz kapcsolódó reformokról az EU és a társult TRIO között, másfelől az összehasonlító elemek felvételét a társulási megállapodásokkal kapcsolatos országspecifikus ajánlásokba, valamint közzétételük szinkronizálását a pozitív verseny ösztönzése érdekében. Ez a megközelítés már hasznosnak bizonyult a közép- és kelet-európai haladás felgyorsításában.

7.2. Javasoljuk a három társult ország és az EU közötti együttműködés további intézményesítését, különösen a végrehajtás szintjén. Jó kiindulópont lehet egy közös végrehajtó csoport és néhány olyan alcsoport létrehozása, amely összhangban áll a parlamenti intézményesítési folyamattal. Ezeket követhetik a szervezett civil társadalom hasonló csoportjai a keleti partnerség civil társadalmi platformjain, vállalkozói szövetségeken és támogató szervezeteken, szakszervezeteken belül és más érdekelteknél. Példaként szolgálhatnak a GUAM (Szervezet a Demokráciáért és Gazdasági Fejlődésért) keretében folytatott együttműködés révén szerzett tapasztalatok és létrehozott hálózatok. Az EU és az egyes tagállamok támogatása sokat segítene ezen intézményesítésben.

7.3. Összetettsége miatt a társulási megállapodás/DCFTA végrehajtása nehéz feladat, mivel jelentős politikai, pénzügyi és emberi erőforrásokat igényel, és tele van kihívásokkal, mindenekelőtt azért, mert piaci reformokra irányul, miközben az EU a reformok révén főként a jogállamiság és a jó kormányzás terén vár el előrelépést. Az EGSZB elengedhetetlennek tartja ezen elvárások figyelembevételét és a társulási megállapodás/DCFTA végrehajtásának támogatását a társult demokráciák megszilárdítására irányuló párhuzamos kezdeményezésekkel. Ezenkívül további támogató mechanizmusokat lehetne fontolóra venni, amelyeket csak az e párhuzamos kezdeményezéseken belüli, kölcsönösen elfogadott célkitűzések teljeskörű végrehajtását követően kell rendelkezésre bocsátani. Ezek a mechanizmusok további ösztönzőként szolgálhatnak.

7.4. Az EGSZB határozottan ajánlja továbbá, hogy rendszeresen foglalkozzanak a nők munkavállalói jogaival és bérkérdéseivel, különösen az iparban és a szolgáltatási ágazatban, ahol a legnagyobb – és legváltozatosabb – különbségek mutatkoznak. A társulási megállapodás/DCFTA harmonizációs programja átfogó megközelítést kínál a jogalkotási intézkedések és a nemzetközi egyezmények alkalmazása tekintetében, köztük a nemek közötti egyenlőség kérdéseivel és a megkülönböztetés elleni küzdelemmel kapcsolatban. Fontos, hogy figyelemmel kísérjük ezt a folyamatot, javítsuk a nemek szerint lebontott statisztikákat a foglalkoztatásról és a bérekről, valamint támogassuk a nőszervezeteket abban, hogy kiálljanak érdekeik védelmében.

Kelt Brüsszelben, 2019. szeptember 26-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) Az EGSZB az elmúlt évtized folyamán több tucat véleményt fogadott el a keleti partnerség különféle vonatkozásaival kapcsolatban. Egyszersmind létrehozta a „Kelet-európai szomszédok” állandó nyomonkövetési bizottságot, kétoldalú civil társadalmi platformokat alakított az Unió és a keleti partnerországok részvételével, valamint belső tanácsadó csoportokat állított fel, és a keleti partnerség csúcstalálkozóinak alkalmával üzleti fórumokat szervezett.

(2) Az Európai Unió Alapjogi Chartája (2016/C 202/02).

(3) https://indicators.ohchr.org/.

(4) https://nhri.ohchr.org/EN/Pages/default.aspx.

(5) Rebuilding Ukraine: An assessment of EU assistance (Ukrajna újjáépítése: az uniós támogatás értékelése), Chatham House, the Royal Institute of International Affairs, 2018.

(6) A keleti partnerség civil társadalmi fórumának szakpolitikai jelentése, közös szolgálati munkadokumentum, EaP – Focusing on key priorities and deliverables – Assessment and recommendations by the civil society (Keleti partnerség: Előtérben a fő prioritások és az elérendő eredmények – A civil társadalom értékelése és ajánlásai), 2017.

(7) Ukraine Analytica, N. 3 (13), 2018.

(8) http://eu4business.eu/files/medias/regional-position-paper_final_kyiv-21-june-2017-2_0.pdf