[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 17.10.2008

COM(2008) 658 végleges

Javaslat:

A TANÁCS HATÁROZATA

az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) és Kanada kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása tekintetében létrejött együttműködési megállapodás újratárgyalására vonatkozó irányelveknek a Bizottság részére történő kibocsátásáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

1. Bevezetés

Az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) (a továbbiakban: a Közösség) és Kanada Kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása tekintetében létrejött együttműködési megállapodást 1959-ben írták alá[1]. A Közösség és Kanada közötti szorosabb kapcsolat indokolttá tette a megállapodás rendszeres naprakésszé tételét, hogy az az együttműködés számára biztosabb és adminisztratív szempontból hatékonyabb jogi keretet biztosítson. Ezért a megállapodást többször módosították[2].

A meglévő kétoldalú együttműködési keretrendszer lényeges az Európai Unió számára. Kanada a világ legnagyobb uránkitermelő országa (2007-ben a világ uránkitermelésének 23%-áért felelt), és a természetes urán tekintetében évek óta az Európai Unió fő beszállítója, az ellátás 20–25%-át biztosítja. A kanadai uránkitermelés a folyamatban lévő bányafejlesztések és feltárási tevékenységek eredményeként növekedni fog, és az uniós ágazati szereplők számos kanadai uránbánya fő részvényesei.

Továbbá a kanadai atomipar az uránátalakítási szolgáltatások és reaktortechnológia tekintetében az Európai Unió fontos beszállítója.

A megállapodás főként a nukleáris anyagok készleteire és az információcserére tér ki. Vonatkozik továbbá a berendezések és eszközök beszerzésére, a szellemi tulajdonjogok alkalmazására, valamint az berendezésekhez és létesítményekhez való hozzáférésre és azok használatára. A megállapodás 1991-es módosítása során annak hatályát kiterjesztették a trícium és a vele kapcsolatos berendezések transzferére és használatára, mivel erre a közösségi fúziós kutatási program céljaiból szükség volt.

A nukleáris tételek kereskedelmével kapcsolatos cikkek és módosítások számos fontos rendelkezést tartalmaznak, amelyek a kétoldalú együttműködéshez szükséges keretrendszert biztosítják, különösen azáltal, hogy:

- biztosítják mind a Közösség, mind Kanada kormányának garanciáját, hogy az újra kivitt nukleáris anyagokat, ezzel kapcsolatos berendezéseket, valamint ezek származékait békés célokra használják fel,

- elkötelezik a Közösséget, a tagállamait és Kanada kormányát az atomsorompó mellett, és meghatározzák a nukleáris anyagok transzferére az atomsorompó értelmében vonatkozó feltételeket,

- elismerik a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség (NAÜ) szerepét és figyelemmel vannak mindkét félnek az említett Ügynökség irányában vállalt és az Ügynökség révén megkötött nemzetközi egyezményekből fakadó kötelezettségeire.

E megállapodás mellett a felek egy technikai megállapodást[3] is aláírtak ugyanazon a napon. Ennek célja a nehézvizes reaktorokat a középpontba helyező közös kutatási és fejlesztési program létrehozása. A technikai megállapodás érvényessége 1964. december 31-én lejárt. Jelenleg a nukleáris kutatás terén ezek az országok a Közösség és Kanada által 1998-ban aláírt megállapodás[4] keretei között működnek együtt.

2. A megállapodás alkalmazása során felmerült nehézségek

Miközben a megállapodás a kölcsönös érdekek által érintett legtöbb területre kiterjed, a sorozatos módosítások miatt nehezen olvasható, és a végrehajtása körülményes . Továbbá a Közösség bővítése szükségessé teszi az új tagállamok és Kanada között meglévő kétoldalú megállapodások felülvizsgálatát és beolvasztását a Közösség és Kanada kormánya között létrejött megállapodásba.

3. Jelenlegi helyzet

Az Európai Bizottság néhány éve elindított egy egyszerűsítési folyamatot , amely valamennyi jogi dokumentumra kiterjed. Ennek a tevékenységnek része a Közösség és Kanada kormánya között létrejött megállapodás egyszerűsítése.

Számos olyan korábbi rendelkezés van, amely elavult jellege miatt mélyreható felülvizsgálatot igényel.

Továbbá azon nemzetközi egyezmények növekvő szerepe miatt, amelyeknek mind a Közösség, mind Kanada szerződő fele, a megállapodásnak hivatkoznia kell az alábbiak keretében vállalt kötelezettségekre:

- A Közösség, a tagállamai és Kanada státusza a NAÜ-ben, és a NAÜ égisze alatt megkötött egyezményekben foglalt kötelezettségek;

- a Nukleáris Szállítók Csoportja.

Ezzel összefüggésben ki kell emelni, hogy Kanada diplomáciai jegyzéket[5] küldött, amelyben megerősíti, hogy egyetért az egyszerűsítési törekvéssel, feltéve, hogy a megállapodás kiegészíthető további rendelkezésekkel (különösen a technológiaátadás vonatkozásában). Ez lehetővé tenné Kanadának az Európai Unió tagállamaival fennálló nukleáris vonatkozású kapcsolatainak egyszerűsítését és egységesítését, legfőképpen a Kanada és az Európai Unió adott tagállamai közti kétoldalú nukleáris együttműködési megállapodások fokozatos szűkítésével vagy megszüntetésével. A technológiaátadás kérdésének felvétele szükségessé tehet egy, a szellemi tulajdonjogokra kiterjedő mellékletet. Egy másik jegyzékben[6] Kanada külügyi és külkereskedelmi minisztériuma arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy felhatalmazást fog kérni Kanada minisztertanácsától a megállapodás oly módon történő átalakítására, hogy bele lehessen foglalni többek között a technológiaátadásra vonatkozó rendelkezéseket; továbbá felkérte a Bizottságot, hogy hasonló tárgyalási felhatalmazást igényeljen.

A Bizottság számára az új rendelkezések felvétele a Közösség legutóbbi bővítése kapcsán vált indokolttá, mivel az egyik új tagállam, Románia, CANDU típusú reaktorral rendelkezik. A Románia és Kanada között létrejött kétoldalú megállapodás a berendezésekre, a technológiaátadásra és a használatuk során kialakuló szennyeződésre vonatkozóan is tartalmaz rendelkezéseket.

Továbbá a technológiaátadásra vonatkozó rendelkezések megtalálhatók a Finnország, Svédország, Spanyolország, valamint Kanada kormánya között létrejött kétoldalú illetve igazgatási megállapodásokban.

A lehetséges egyszerűsítések előkészítése céljából technikai megbeszélések zajlottak a Bizottság és a kanadai hatóságok (a kanadai nukleáris biztonsági bizottság – Canadian Nuclear Safety Commission) között. A találkozók során a kanadai hatóságok ismételten szorgalmazták a megállapodás olyan átdolgozását, amely lehetővé tenné a kiegészítő rendelkezések felvételét (főként a technológiaátadásra és a Kanada szempontjából rendkívüli politikai jelentőséggel bíró szennyezettségi elvre vonatkozóan).

Kanada továbbá szeretne a nukleáris energia békés célú felhasználásával kapcsolatban illetve a kutatással és fejlesztéssel kapcsolatban külön-külön megállapodást kötni. Ez összhangban lenne a mostani együttműködési keretrendszerrel, hiszen a jelenlegi megállapodás gyakorlatban kizárólag a fúziós kutatásban használt tríciumra és az ehhez felhasznált berendezésekre vonatkozik. A kutatással és fejlesztéssel kapcsolatos együttműködés végrehajtását főként a korábban említett kutatási megállapodás szabályozza.

4. A jelenlegi újratárgyalási folyamat fő célkitűzései

Az Európai Unió különböző tagállamai és Kanada között meglévő kétoldalú megállapodások hatályának eltérése ismeretében indokoltnak tűnik a meglévő megállapodás átdolgozása, valamint a technológiaátadásból és a berendezések használatából adódó szennyezettségre és a technológiaátadásra vonatkozó rendelkezések felvétele. Ugyanakkor a Bizottság álláspontja szerint az igazságos végrehajtás biztosítása céljából ezeket a rendelkezéseket csak az indokolt tételekre szabad kiterjeszteni.

A megállapodásnak biztosítania kell a nukleáris és egyéb anyagok, berendezések és technológiák szabad áramlását a Közösségen belül.

A megállapodásnak elő kell írnia, hogy a nukleáris anyagok transzferét és a vonatkozó szolgáltatások nyújtását piaci árakon és tisztességes piaci feltételek mellett kell megvalósítani.

5. Következtetés

A Bizottság az alábbi határozat elfogadását javasolja a Tanácsnak, amely felhatalmazza a Bizottságot, hogy a csatolt tárgyalási irányelvekkel összhangban újratárgyalja a kanadai kormánnyal a nukleáris együttműködésről szóló átfogó megállapodást.

Javaslat:

A TANÁCS HATÁROZATA

az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) és Kanada kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása tekintetében létrejött együttműködési megállapodás újratárgyalására vonatkozó irányelveknek a Bizottság részére történő kibocsátásáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 101. cikke második bekezdésére,

tekintettel a meglévő, az Európai Atomenergia-közösség és Kanada Kormánya között az atomenergia békés célú felhasználásáról szóló, 1959-ben aláírt együttműködési megállapodásra és annak későbbi módosításaira[7];

mivel:

6. Az Európai Atomenergia-közösség és Kanada között egyre szorosabbá válik az együttműködés a nukleáris kérdések (és főleg a kereskedelem) tekintetében.

7. A meglévő megállapodás kiterjed a nukleáris anyagok, a velük kapcsolatos berendezések és eszközök kereskedelmére, a szellemi tulajdonjogok alkalmazására, az információcserére, valamint – az Európai Atomenergia-közösség fúziós kutatási programjának céljából szükséges – trícium és a vele kapcsolatos berendezések transzferére és használatára.

8. A meglévő megállapodás hatékonynak bizonyult az atomenergia békés célú felhasználására irányuló együttműködési keretrendszer létrehozására.

9. A meglévő megállapodás többször módosult.

10. A legújabb műszaki fejlesztések ismeretében Kanada és az Európai Atomenergia-közösség új rendelkezéseket kíván felvenni a meglévő megállapodásba, kiterjesztve ezáltal az együttműködés körét.

11. Az egyszerűsítés, a könnyebb végrehajtás, valamint az Európai Atomenergia-közösség és Kanada közötti nukleáris vonatkozású kapcsolatok elmélyítése érdekében szükséges a meglévő megállapodás átdolgozott, a fenti szempontokat figyelembe vevő változatának elkészítése,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

Egyetlen cikk

A Tanács felhatalmazza a Bizottságot az Európai Atomenergia-közösség és Kanada kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása tekintetében létrejött együttműködési megállapodásnak a mellékletben foglalt irányelvekkel összhangban történő újratárgyalására.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

MELLÉLKET

Tárgyalási irányelvek az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) és Kanada kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása tekintetében létrejött együttműködési megállapodás újratárgyalására

Ennek a megállapodásnak az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) (a továbbiakban: a Közösség) és Kanada Kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása tekintetében létrejött, 1959. október 6-án aláírt együttműködési megállapodásra kell épülnie. A megállapodás az egyszerűsítés céljából hatályon kívül fogja helyezni az elavult rendelkezéseket, és egységes szerkezetbe foglalja az alapszöveget és mellékleteit. Válaszul a legújabb fejleményekre, például a Közösség bővítésére, az új megállapodás kiegészítő rendelkezéseket is tartalmazni fog, amelyeket mind az Európai Unió érintett tagállamai, mind Kanada kormánya rendkívül fontosnak tart.

12. Egyszerűsítési tevékenység

Az egyszerűsítés legfontosabb feladata a módosítások belefoglalása az alapszövegbe, és a szöveg könnyebb megértését szolgáló rendelkezések felvétele (például az olyan kifejezéseket – mint például a „Közösség” vagy „illetékes hatóság” stb. – tisztázó fogalommeghatározások megadása.)

A Közösség közelmúltban történt bővítése kapcsán, illetve a Közösség és Kanada közti együttműködést érintő, rendszeresen felmerülő fejlemények miatt bizonyos rendelkezéseket el kell hagyni vagy naprakésszé kell tenni, például:

a) A preambulumból törölni kell a tagállamok felsorolását. A hatályos megállapodás egyértelműen hivatkozik a Közösséget létrehozó tagállamokra. A Közösség bővítése miatt az új megállapodásban el kell hagyni a meghatározott országokra történő hivatkozásokat, kivéve, ha ennek különleges jelentősége van. Ehelyett szükség esetén a „Közösségre és tagállamaira” kell hivatkozni.

b) A preambulumban a közös kutatási és fejlesztése programra való általános hivatkozást az 1998-ban aláírt kutatási együttműködési megállapodásra való hivatkozással kell felváltani.

c) A kifejezések meghatározásait szükség szerint korszerűsíteni kell.

d) Felül kell vizsgálni a megállapodás időbeli hatályát. A megállapodás időbeli hatályának (például tíz év) lejárta után a megállapodást automatikusan meg kellene hosszabbítani ugyanilyen időtartamra. Bármely félnek lehetőséget kell hagyni a kezdeti időszak lejárta után – a másik fél hat hónappal korábban történő értesítése révén – a megállapodás felmondására.

e) A szöveget koherens és könnyen olvasható módon át kell szerkeszteni címeket fűzve a megállapodás cikkei elé.

f) A jelenlegi, „a Rómában aláírt szerződésre” történő hivatkozás helyett kifejezetten hivatkozni kell az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre (a továbbiakban: Euratom-Szerződés).

g) A preambulumnak egyértelműen említenie kell a Közösség és Kanada elkötelezettségét az alábbiak irányában:

- a NAÜ és annak vonatkozó biztosítéki egyezményei

- az atomsorompó-szerződés

- a Nukleáris Szállítók Csoportja

- az Európai Atomenergia-közösség és Kanada között a nukleáris kutatás terén létrejött, 1998-ban aláírt együttműködési megállapodás

h) A megállapodás nem akadályozhatja a nukleáris anyagok, ezekkel kapcsolatos berendezések és technológiák szabad áramlását a Közösségen belül.

i) A megállapodásnak elő kell írnia, hogy a nukleáris anyagok transzferét és a vonatkozó szolgáltatások nyújtását piaci árakon és tisztességes piaci feltételek mellett kell megvalósítani.

13. A felek nemzetközi elkötelezettségeinek naprakésszé tétele

A megállapodás szerint az transzferre a következő feltételek vonatkoznak:

a) békés és nem robbantási célú használat; az eszközök bármely nukleáris robbanószerkezet kutatására vagy fejlesztésére történő használatának kifejezett kizárása;

b) a nukleáris anyagokra alkalmazni kell:

14. a Közösségben: az Euratom biztosítékait az Euratom-Szerződésben meghatározottak szerint, valamint a NAÜ biztosítékait az alábbi vonatkozó – esetleg felülvizsgált – biztosítéki megállapodásokban, illetve az esetleg a helyükbe lépő biztosítéki megállapodásokban meghatározottak szerint, feltéve, hogy azok az atomsorompó-szerződés által megkívánt szabályozást előírják:

15. a Közösség nukleáris fegyverrel nem rendelkező tagállamai, az Euratom és a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség között létrejött, 1977. február 21-én hatályba lépett megállapodás (INFCIRC/193. számon kihirdetve),

16. a Franciaország, az Euratom és a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség között létrejött, 1981. szeptember 12-én hatályba lépett megállapodás (INFCIRC/290. számon kihirdetve),

17. az Egyesült Királyság, az Euratom és a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség között létrejött, 1978. augusztus 14-én hatályba lépett megállapodás (INFCIRC/263. számon kihirdetve),

valamint a kiegészítő jegyzőkönyvek, melyek az INFCIRC/540. számon kihirdetett okmány (Szigorított biztosítéki rendszer, II. rész) alapján 1998. szeptember 22-én kerültek aláírásra, és 2004. április 30-án léptek hatályba.

18. Kanadában: a NAÜ biztosítékait a Kanada és a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség között létrejött, az atomsorompó szerződéssel kapcsolatos biztosítéki intézkedések alkalmazásáról szóló, 1972 február 21-én hatályba lépett megállapodásban meghatározottak szerint (INFCIRC/164. számon kihirdetve); valamint a kiegészítő jegyzőkönyveket, melyek az INFCIRC/164/Add.1. számon kihirdetett okmány (Szigorított biztosítéki rendszer, II. rész) alapján 1998. szeptember 24-én kerültek aláírásra, és 2000. szeptember 8-án léptek hatályba.

c) amennyiben a b) alpontban említett, a NAÜ-vel kötött megállapodások alkalmazását bármilyen okból a Közösségben vagy Kanadában felfüggesztik vagy megszüntetik, az érintett félnek a b) alpont 1) vagy 2) rendelkezésében említett biztosítéki egyezményekkel megegyező hatékonyságot és tárgyi hatályt előíró megállapodást kell kötnie a NAÜ-vel, vagy, amennyiben ez nem lehetséges,- a Közösségnek érintettsége függvényében az Euratom biztosítéki rendszerén alapuló biztosítéki intézkedéseket kell alkalmaznia, amelyek a b) alpont 1) rendelkezésében említett biztosítéki egyezményekben előírtakkal egyenértékű hatékonyságot és tárgyi hatályt írnak elő, vagy, ha ez nem lehetséges,- a feleknek megállapodást kell kötniük a b) alpont 1) vagy 2) rendelkezésében említett biztosítéki megállapodásokban előírtakkal hatékonyság és tárgyi hatály tekintetében egyenértékű biztosítéki intézkedések alkalmazásáról.

d) A fizikai védelem körében alkalmazandó intézkedéseknek meg kell felelniük legalább az – esetleg felülvizsgált – INFCIRC/254/Rev.9/Part 1. számú NAÜ-okmány (Iránymutatások a nukleáris szállításokhoz) C. mellékletében rögzített kritériumoknak; a kérdéses dokumentumon kívül az adott esetnek megfelelően a Közösség tagállamai vagy az Európai Bizottság és Kanada figyelembe veszik a fizikai védelmi intézkedések alkalmazása során a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló – esetleg felülvizsgált –, helyesbített INFCIRC/225/Rev.4. számú NAÜ-okmány (A nukleáris anyagok fizikai védelme) ajánlásait. A nemzetközi szállítás során – az esetleges felülvizsgált változatnak megfelelően – alkalmazni kell a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló nemzetközi egyezményt (INFCIRC/274/Rev.1. számú NAÜ-okmány), valamint – amint lehetséges, az esetleges felülvizsgált változatnak megfelelően – a radioaktív anyagok biztonságos szállításáról szóló NAÜ-előírást (IAEA Safety Standard Series TS-R-1).

e) Az e megállapodás hatálya alá tartozó anyagok a felek területi fennhatóságán kívülre csakis a Közösség egyes tagállamai és Kanada által a Nukleáris Szállítók Csoportjának nevezett, a nukleáris szállításban részt vevő országok csoportjában vállalt kötelezettségekkel összhangban továbbíthatók. Az e megállapodás hatálya alá tartozó anyagok továbbítása esetében alkalmazni kell különösen az – esetleg felülvizsgált – INFCIRC/254/Rev.9/Part 1. számú NAÜ-okmányban a nukleáris szállításokra vonatkozóan megfogalmazott iránymutatásokat.

f) A trícium, valamint a tríciummal kapcsolatos berendezések és technológia a szerződő felek joghatóságán kívül eső területekre történő továbbítása csak az érintett fél előzetes írásbeli hozzájárulásával lehetséges.

g) A megállapodásnak nem szabad veszélyeztetnie az Európai Közösségnek a Kereskedelmi Világszervezet felé meglévő nemzetközi kötelezettségeit.

19. Új rendelkezések felvétele

a) A technológiaátadás kérdése felvehető a megállapodásba, amennyiben annak hatálya a felek egyetértésével meghatározott, indokolt tételekre korlátozódik.

b) A transzferált berendezések és a transzferált technológiával előállított berendezések szennyezettségi elvének[8] felvétele, amennyiben ezek tárgyi hatálya a felek egyetértésével meghatározott, indokolt tételekre korlátozódik.

c) A technológiaátadásnak a megállapodásba történő felvétele számos cikket érinteni fog, például a fogalommeghatározást, az együttműködés területét, a nemzetközi transzfereket és a nukleáris anyagok kereskedelmét.

d) Egy olyan rendelkezés felvétele a megállapodásba, amely a nukleáris anyagok urán-235 izotóptartalmának 20%-nál magasabbra történő dúsítását, és az ilyen, a Közösség és a Kanada kormánya között létrejött megállapodás hatálya alá tartozó nukleáris anyagok újrafeldolgozását mindkét fél előzetes, írásos beleegyezéséhez köti.

e) A megállapodás hatálya alá többé nem tartozó nukleáris és egyéb anyagokkal, berendezésekkel és technológiákkal kapcsolatos helyzet egyértelmű tisztázása.

f) Annak biztosítása, hogy a megállapodásban kialakított együttműködés megfeleljen az Euratom-Szerződésnek és másodlagos jogszabályainak, valamint a felekre vonatkozó, hatályos nemzetközi megállapodásoknak.

g) A megállapodás értelmezése vagy alkalmazása során felmerülő vitás kérdések rendezésének eljárásait előíró záradékok felvétele (konzultáció és választottbírósági eljárás).

h) Az adminisztratív intézkedéseket kialakító rendelkezés felvétele.

i) A megállapodás megsértése esetén meghozandó intézkedéseket meghatározó rendelkezés felvétele. A jogsértések súlyosságától függően az együttműködést részben vagy egészben fel lehet függeszteni vagy be lehet szüntetni.

j) A megállapodás szerinti kötelezettségek teljesítésével kapcsolatos kölcsönös konzultációra vonatkozó rendelkezés felvétele.

k) A nukleáris kérdésekkel kapcsolatos külső segítségnyújtási programok (nukleáris biztonsági együttműködési eszköz, stabilitási eszköz, előcsatlakozási támogatási eszköz és egyéb együttműködési programok) keretében történő információcserére és/vagy együttműködésre vonatkozó rendelkezés felvétele.

[1] Kanada Kormánya és az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) között létrejött, az atomenergia békés felhasználása terén való együttműködésről szóló, 1959. október 6-án aláírt megállapodás (HL 59., 1959.11.24., 1165. o.).

[2] – A megállapodás levélváltás formájában történő módosítása 1978. január 16-án (HL L 65., 1978.3.8., 16. o.).

– A megállapodás levélváltás formájában történő módosítása 1981. december 18-án (HL L 27., 1982.2.4., 25. o.).

– A megállapodás levélváltás formájában történő módosítása 1985. június 21-én (HL C 191., 1985.7.31., 3. o.).

– A megállapodás levélváltás formájában történő módosítása 1991. július 15-én (HL C 215., 1991.8.17., 5. o.).

– 1996. április 29-i szóbeli jegyzék, amely alapján Svájc a trícium továbbszállításában részt vehet.

[3] Technikai megállapodás az Atomic Energy of Canada Limited és az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) között az atomenergia békés célú felhasználásáról, 1959. október 6. (HL 60., 1959.11.24., 1177 o.)

[4] Az Európai Atomenergia-közösség és Kanada között a nukleáris kutatás terén létrejött együttműködési megállapodás (HL L 346., 1998.12.22., 65. o.)

[5] 2007. március 21-i jegyzék.

[6] 2008. június 6-i jegyzék.

[7] – Az 1959. október 6-án aláírt megállapodás (HL 59., 1959.11.24., 1165. o.)

– A megállapodás levélváltás formájában történő módosítása 1978. január 16-án (HL L 65., 1978.3.8., 16. o.).

– A megállapodás levélváltás formájában történő módosítása 1981. december 18-án (HL L 27., 1982.2.4., 25. o.).

– A megállapodás levélváltás formájában történő módosítása 1985. június 21-én (HL C 191., 1985.7.31., 3. o.).

– A megállapodás levélváltás formájában történő módosítása 1991. július 15-én (HL C 215., 1991.8.17., 5. o.).

– 1996. április 29-i szóbeli jegyzék, amely alapján Svájc a trícium továbbszállításában részt vehet.

[8] Az Euratom nemzetközi szerződései keretében a „szennyezettségi elv” azt jelenti, hogy technológia, a berendezések és anyagok használata során keletkezett, és a megállapodás alapján transzferált melléktermékek szintén a megállapodás hatálya alá tartoznak.