Az F-gázokról szóló rendelet elfogadásakor adathiány miatt elvetették annak lehetőségét, hogy szerzett jogok alapján történjen a kvótakiosztás közvetlenül a berendezésimportőrök számára. A meglévő és az új belépő kvótatulajdonosok egyaránt engedélyezhetik kvótáik felhasználását a berendezésimportőröknek, de az új belépőknek bizonyítaniuk kell az adott gázmennyiség fizikai meglétét, így igazolva aktivitásukat a gázkereskedelemben. A megadott engedély a megadás évében számít bele a kvótatulajdonosok kvótájába. A berendezésimportőr esetében azonban nincs időben korlátozva az engedély felhasználása. Ennek megfelelőn egy 2015-ben megadott engedély akár 2017-ben vagy később is felhasználható.

A HFC-k nem csupán ömlesztett gázok importjával kerülnek be az Európai Unióba. A HFC-k az importált berendezésekben is megtalálhatók. A HFC-t tartalmazó berendezések korlátozások nélküli importálhatósága veszélyeztetné a visszaszorítás környezeti integritását, továbbá tisztességtelen lenne azon uniós berendezésgyártókkal szemben, akik a visszaszorítás tárgyát képező uniós piacon vásárolt HFC-ket használnak. Ezért az F-gázokról szóló rendelet előírása szerint 2017. január 1-jétől kell beszámítani a kvótarendszerbe a forgalomba hozott hűtőkészülékekben, légkondicionáló berendezésekben és hőszivattyúkban lévő HFC-ket. A HFC-berendezések importőrei számára ez azt jelenti, hogy importjukhoz a kvótatulajdonosoktól kell engedélyt kérniük ez utóbbiak kvótáinak a felhasználásához.

E jelentés alapját a Bizottság részére végzett külső szakmai munka és az érdekeltekkel folytatott széles körű konzultációk – beleértve az érintett vállalkozások online felmérését is –, valamint az F-gázokról szóló rendelet 23. cikke szerint létrehozott Konzultációs Fórum keretén belül folytatott tanácskozások képezik.

Következésképpen az F-gázokról szóló rendelet 21. cikke (5) bekezdésének előírása értelmében a Bizottság: „jelentést tesz közzé, amelyben értékeli a kvótakiosztási módszert – az ingyenes kvótakiosztás hatásait is beleértve –, valamint az e rendelet tagállami végrehajtásának és adott esetben egy, a fluorozott szénhidrogénekről szóló esetleges nemzetközi megállapodásnak a költségeit. E jelentés alapján a Bizottság adott esetben jogalkotási javaslatot nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz az alábbiak céljából: a) a kvótakiosztási rendszer módosítása; b) az esetleges bevételek megfelelő elosztási módszerének a kialakítása.”

Az adott évre vonatkozó éves HFC-korlát betartása érdekében az F-gázokról szóló rendelet kvótarendszert vezet be. 2015 óta a vállalkozások csak kvóta alapján tudják törvényesen végezni az ömlesztett HFC-k forgalomba hozatalát, a Bizottság pedig ingyenesen osztja ki az éves kvótákat a vállalkozásoknak. A különböző kvótakiosztási lehetőségek előnyeit és hátrányait az F-gázokról szóló rendeletre vonatkozó javaslat hatásvizsgálata3 elemezte, és a társjogalkotási folyamat során részletesen mérlegelésre kerültek a kvóták ingyenesen, díj ellenében, illetve árverésen keresztül történő kiosztási lehetőségei. Akkoriban többen támogatták a kvóták díjfizetős vagy árveréses rendszerét többek között azért, mert az e lehetőségekből befolyó bevétel a Multilaterális Alap feltöltését szolgálhatná, amennyiben a montreali jegyzőkönyv értelmében HFC-visszaszorításról születik megállapodás, és mert e lehetőségek segíthetnék a hatékony végrehajtást. A végső döntés azonban az ingyenes kvótakiosztást részesítette előnyben, valamint vállalta a bevezetett módszer működésének és (potenciális) költségeinek nyomon követését a tagállamokban.

Az előző évek felhasználásán alapuló kvótakiosztás újraszámítási ciklusa miatt az új belépőkből háromévenként meglévők lesznek. Ennek megfelelően például a 2015-ben induló új belépő vállalkozásokból2018-tól kezdve meglévők lesznek, és ezek az általuk törvényesen forgalomba hozott HFC-mennyiségek alapján kapnak majd kvótát. Ezzel egyidejűleg lehetőségük lesz arra, hogy többletkvótát szerezzenek a tartalékból.

Jelenleg 2015 az egyetlen olyan év, amelyre vonatkozóan utólagos vállalati jelentések állnak rendelkezésre. Ezek az adatok azt mutatják, hogy a visszaszorítás terén 2015-ben túlteljesítés történt. A bejelentett teljes mennyiség 8 %-kal maradt el a megengedett korláttól. Számos vállalat nem használta fel teljesen a kiosztott kvótákat, az új belépők pedig a meglévőknél rendszerint kevésbé hatékonyak. Az érdekeltek megjegyzései szerint ennek oka vélhetően i. az új szabályok megértésének hiánya, beleértve a kvóták és engedélyek közötti különbözetet is, ii. a REACH szerinti előírások párhuzamos betartatásának igénye, amit egyes új belépők esetleg nem vettek figyelembe a kvótaigénylés során, valamint iii. az a tény, hogy számos vállalkozás úgy készült a visszaszorításra, hogy megnövelte importját 2014-ben, közvetlenül a visszaszorítás kezdete előtt (és így már nem biztos, hogy a teljes kvótára szükségük volt 2015-ben). Több érdekelt kiemelte azt is, hogy minden oldalon erőfeszítésekre lenne szükség ahhoz, hogy az összes piaci szereplő – különös tekintettel az előre töltött berendezések gyártóira és importőreire, valamint az új belépőkre – jobban megértse a visszaszorításban játszott szerepét.

2015-ben csak néhány vállalkozás lépte túl a kvótakorlátot. A Bizottság – a tagállamok hatóságai által támogatva – nyomon követi a nem megfelelési eseteket azzal a céllal, hogy kiszabja az F-gázokról szóló rendelet szerinti szankciókat (a túllépési mennyiség kétszeresének levonása a vállalat jövőbeli kvótájából) és biztosítsa a büntetések nemzeti szintű alkalmazását is. A nem megfelelés feltárása úgy történik, hogy összevetik a kiosztott kvótát és a független könyvvizsgáló által ellenőrzött jelentés értékeit. Emellett a vámszervek is ellenőrizhetik azt, hogy az ömlesztett gázok és a HFC-berendezések importőrei szerepelnek-e a HFC-nyilvántartásban, és hogy rendelkeznek-e kvótával vagy engedéllyel.

b.Kvótaátruházások és kvótaengedélyek

A meglévők kvótaátruházási lehetősége nem okozott nagy változásokat a kvóták vállalatok közötti elosztásában. Az átruházások döntő része a jelentős meglévők közötti – részben szerkezetátalakítás miatti – néhány tranzakcióra, valamint a piacot elhagyó vállalkozásokra korlátozódott. E tranzakciókon kívül kevés hajlandóság mutatkozott az egyéb piaci szereplőkkel történő kvótakereskedelemre.

Ezzel szemben 2015 és 2016 során sokan éltek a kvótaengedélyek kiadásának lehetőségével, mivel számos berendezésimportőr készült arra, hogy 2017. január 1-jétől kezdve kötelező engedélyt szerezni a hűtőkészülékek, légkondicionáló berendezések és hőszivattyúk behozatalához. Az összes kvótából 2015-ben 9 %, míg 2016-ban 12 % került engedélyezésre a berendezésimportőrök számára. Összehasonlításként megemlítendő, hogy – a vállalati jelentések szerint – 2015-ben az Unióba bevitt HFC-k teljes mennyiségén belül 7 % volt azon HFC-k aránya, amelyek az importált hűtőkészülékekben, légkondicionáló berendezésekben és hőszivattyúkban kerültek be. Az említett előkészületek ellenére a felmérésben több berendezésimportőr is fenntartásokat fejezett ki a szabályok megfelelő értelmezését, az igények tervezési nehézségeit, az engedélyek eladására hajlandó kvótatulajdonosok megtalálását, valamint az engedélyek magas árát illetően. E kérdések megoldása érdekében úgy módosult a HFC-nyilvántartás, hogy lehetővé vált az engedélyek delegálása, így ennek köszönhetően egy adott vállalat már akár egy importőrcsoport számára is koordinálhatja az engedélyek beszerzését. Így például a szükséges engedélyeket a külföldi berendezésgyártók megszerezhetik és tovább delegálhatják a berendezéseket importáló vállalatok részére. Ez az új könnyítés várhatóan segíti majd a megfelelést, különösen a kisebb mennyiségek behozatalát végző importőrök, tehát jellemzően a KKV-k és a mikrovállalkozások esetében. Ezt az intézkedést széles körben üdvözölték az érdekelt felek szervezetei. 14

c.Az árak alakulása

A HFC-ket használó ágazat meglehetősen összetett, és több különböző vállalkozástípust foglal magában: HFC-gyártók (globális szereplők), különböző berendezés- és termékgyártók (globális), berendezés- és termékimportőrök (EU), ömlesztettgáz-forgalmazók (EU), berendezéseket telepítő és szervizelő vállalkozások (EU) és a különböző berendezések végfelhasználói (EU). A kvótarendszer hatásának követését célozza a különböző típusú HFC-k után és az értéklánc különböző szintjein felszámított árak alakulásának figyelése a hűtőberendezés-gyártóktól, gázforgalmazóktól és berendezésgyártóktól kapott adatok alapján. Bár a visszaszorításnak e korai fázisában még nem lehet végső következtetést levonni, az már mindenesetre látható, hogy 2014 óta az árak egy általánosan emelkedő tendenciát mutatnak. Ez az emelkedés leginkább a gázforgalmazók felvásárlási árait és kisebb mértékben a szerviz vállalkozásokat érinti, miközben az uniós székhelyű berendezésgyártók által vásárolt gáz esetében (még) nem egyértelmű, vélhetően a gázgyártókkal kötött hosszabb távú megállapodások miatt. Az észlelt áremelkedések eltérőek a HFC-k különböző típusainál, és általában a magas globális felmelegedési potenciálú (GWP) HFC-k esetében nagyobbak. Megjegyzendő továbbá, hogy a HFC-berendezések behozatalához szükséges engedélyek beszerzési költségei – EUR/tonna CO2-egyenértékre átszámítva – hasonlóak a forgalmazói szintű HFC-áremelkedésekhez.

Ezek az áremelkedések a visszaszorítás várható és kívánatos következményét jelentik, mivel e piaci intézkedés célja a magas GWP értékű gázok szállításának korlátozása, ezzel pedig az innováció, illetve az alacsonyabb GWP értékű anyagok és nem HFC-alternatívák használatának ösztönzése volt. Ezzel egyidejűleg – mivel a kvóták kiosztása ingyen történik – egyes szereplők hasznot húzhatnak az áremelkedésekből. Egyes érdekeltek rámutattak arra, hogy a haszon a kvótatulajdonosoknál jelentkezik és hogy okosabb megoldást jelentene egy olyan rendszer, amelyben a keletkező bevételek a HFC-csökkentések belföldi és nemzetközi végrehajtását támogathatnák, és amelyben a berendezésimportőrök is megkaphatnák a saját kvótájukat.14

4.A rendelet végrehajtásának költségei a tagállamokban

Az F-gázokról szóló rendelet alapját nagymértékben a 842/2006/EK rendelet útján előzőleg már bevezetett olyan kötelezettségek adják, különösen a berendezésekből eredő kibocsátások akadályozása terén, mint például a szivárgásvizsgálatok és javítások, a tagállami képzési és képesítési programok, a berendezések címkézése, a jelentéstétel és az elhasználódást követő visszanyerés. A 842/2006/EK rendelet értékelése során évente 11,4 millió euróra becsülték az említett intézkedések végrehajtásának és alkalmazásának államigazgatási költségeit a tagállamokban. Ez az összeg magában foglalja a hatósági alkalmazottak, a figyelemfelhívó intézkedések és a végrehajtási intézkedések (ellenőrzések) költségeit.

A visszaszorítás – vagyis az F-gázokról szóló rendelet fő újdonsága – nem növelte jelentősen az államigazgatási költségeket a tagállamokban. Mivel a visszaszorítás központi felügyeletét az Európai Bizottság végzi, e költségek fedezetét a többéves igazgatási költségvetés biztosítja. Az Európai Bizottság többek között:

·kezeli az F-gázok portálját, valamint a vállalkozások, kvóták, kvótaátruházások és kvótaengedélyek nyilvántartására szolgáló HFC-nyilvántartást;

·kezeli az előzetes kvótanyilatkozatokat, háromévente újraszámolja az új kvóta referenciaértékeket, és évente feltölti az új kvótákat;

·felügyeli a vállalkozások utólagos éves jelentéseit az Európai Környezetvédelmi Ügynökség által kezelt rendszerben;

·az utólagos jelentések alapján ellenőrzi, hogy a vállalkozások megfeleltek-e a kvótakorlátuknak, és kvótabírságokat alkalmaz a jövőbeli kvótakiosztásokból való levonások formájában;

·az utólagos jelentések alapján ellenőrzi, hogy a HFC-berendezésgyártók rendelkeznek-e a szükséges kvótaengedéllyel; valamint

·iránymutatást ad a vállalkozásoknak az F-gázok portálja és a HFC-nyilvántartás használatát, és a kvótarendszerhez kapcsolódó kötelezettségeket illetően.

A visszaszorítással kapcsolatban felmerülő tagállami költségek tehát a következőkre korlátozódnak: további iránymutatás adása az érdekelteknek, hatékony határellenőrzés biztosítása, beleértve a vámtisztviselők kiképzését is, valamint a nem megfelelési esetek nyomon követése, beleértve az illegális kereskedelmet is.

Még általánosabban, a 842/2006/EK rendeletben már szereplő intézkedések végrehajtásának ágazati költsége a korábbi becslés szerint 2015-ben 1 milliárd eurót tett ki, ami 2030-ig 1,5 milliárd euróra emelkedik. Emellett a visszaszorításhoz kapcsolódó költségek becsült éves összege 1,5 milliárd euró volt. A valóságban azonban kisebb költségek várhatók. Az első összeg azon a feltételezésen alapul, hogy a HFC-k használata 2030-ig nem csökken, miközben az új rendelet szerinti HFC-visszaszorítás elindítása jelentősen csökkenti majd a használatukat. A második összeg a 2010-ben rendelkezésre álló információkon alapuló konzervatív becslés. Ez tehát nem veszi figyelembe az azóta elérhetővé vált új technológiákat, valamint a környezetbarát technológiák költségeinek csökkenő tendenciáját. Ennek ellenére – e számokat a kibocsátások terén elért jelentős csökkenéssel összevetve – az F-gáz intézkedések más ágazatok potenciális intézkedéseihez képest nagyon költséghatékonyak. A 2010-ben rendelkezésre álló technológia alapján az átlagos csökkentési költségek nagysága 16 EUR/tonna CO2-egyenérték volt3. Az energiahatékonyság javulása vélhetően ellensúlyozza a további kezdeti beruházási költségeket.