A hatóság az alkalmazandó nemzeti törvényekben, rendeletekben vagy az érintett felügyeleti, felvigyázási vagy szanálási hatóságok hatásköreiben is azonosíthat vagy javasolhat olyan módosításokat, amelyek elősegítenék a szanálási célok elérését vagy korlátoznák „a hitelezők egyike sem járhat rosszabbul” elv szerinti követelések előfordulásának lehetőségét. Ha azonban a joghatóság keretrendszere nem építi be ezeket a módosításokat, a következő lehetőségek állnak az érintett hatóságok rendelkezésére:

Az FSB 2020 novemberében tette közzé a Guidance on Financial Resources to support CCP Resolution and on the Treatment of CCP Equity in Resolution (A központi szerződő felek szanálását támogató pénzügyi erőforrásokról és a központi szerződő felek saját tőkéjének kezeléséről szóló iránymutatás) c. dokumentumát. A jelentés egyértelművé teszi, hogy a központi szerződő fél szerződéses megállapodásaitól és a nemzeti fizetésképtelenségi jogtól függően azok a szanálás során hozott intézkedések, amelyek a központi szerződő fél saját tőkéjét nagyobb nemteljesítési vagy nemteljesítésen kívüli eseményből eredő veszteségeknek teszik ki, mint a joghatóságban alkalmazandó fizetésképtelenségi rendszer szerinti felszámolás esetén, a kontrafaktuális forgatókönyv szerinti elbánás alapján lehetővé tehetik a tőketulajdonosok számára, hogy „a hitelezők egyike sem járhat rosszabbul” elv szerinti követeléseket nyújtsanak be. Ez olyan eredményhez vezethet, amely nem egyeztethető össze azon másik fő jellemzőn alapuló elvvel, amely szerint a szanálás során a saját tőkének teljes mértékben veszteségviselőnek kell lennie. Ez erkölcsi kockázattal kapcsolatos aggályokat is felvethet, mivel lehetővé teszi a tőketulajdonosok számára, hogy a szanálást követően fenntartsák a központi szerződő félben meglévő tőkerészesedésüket, miközben a résztvevőknek kell viselniük a veszteségeket.

Az FSB 2017-ben tette közzé a Guidance on Central Counterparty Resolution and Resolution Planning (A központi szerződő felek szanálására és szanálási tervezésére vonatkozó iránymutatás) c. dokumentumát. Ebben a jelentésben az FSB kifejti, hogy a központi szerződő fél saját tőkéjének kell viselnie a szanálás során felmerülő veszteségeket, ha azokat még nem írták le (a központi szerződő fél szabályzatával és szerződéses megállapodásaival összhangban). A nemteljesítésből eredő veszteségek esetében a saját tőkének teljes mértékben viselnie kell a veszteségeket, és egyértelműnek és átláthatónak kell lennie, hogy mikor írják le. A nemteljesítésen kívüli eseményből eredő veszteségek esetében a saját tőkének legkésőbb akkor kell viselnie azokat, amikor a központi szerződő fél szabályzata és a nemteljesítésen kívüli eseményből eredő veszteségekre vonatkozó megállapodásai alapján rendelkezésre álló összes alkalmazandó veszteségelosztó megállapodást kimerítettek. Ezenkívül a saját tőkét azelőtt le kell írni, mielőtt a veszteségeket felosztanák a hitelezők között az alkalmazandó jogszabályok szerinti hitelezői kielégítési sorrenddel összhangban.

Az FSB 2014 októberében közzétette Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions c. dokumentumának aktualizált változatát, és egy kifejezetten a pénzügyi piaci infrastruktúrákkal foglalkozó melléklettel egészítette ki azt. Ebben a jelentésben az FSB azt állítja, hogy a szanálási hatásköröket úgy kell gyakorolni, hogy tiszteletben tartsák a követelések hierarchiáját, és elsőként a saját tőkének kell viselnie a veszteségeket szanálás során.

Emellett a válságkezelő csoportok tagjai csak korlátozott gyakorlati tapasztalatokra tettek szert. Ezek az FSB által összeállított Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions (A pénzügyi intézmények hatékony szanálási rendszereinek fő jellemzői) c. dokumentumban említett 8. jellemzővel összhangban az egynél több joghatóságban is rendszerszinten fontos központi szerződő felek számára létrehozott csoportok. A válságkezelő csoportok feladata a szanálási tervezés és a szanálhatóság értékelésének koordinálása a székhely szerinti és a fogadó szanálási hatóságok között.

Az EU-ban a szanálási tervezéssel kapcsolatos gyakorlati tapasztalatok továbbra is korlátozottak, mivel a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló rendelet szanálási tervezési szabályai csak 2022 augusztusától lesznek alkalmazandók. A Pénzügyi Stabilitási Tanács (FSB) azonban iránymutatásokat tett közzé erről a kérdésről (lásd az alábbi 4. szakasz a) pontját). A magánszférabeli érdekelt és együttműködési szervek szintén megosztották nézeteiket. E szervek közé tartozik a Központi Szerződő Felek Elszámolóházainak Európai Szövetsége (European Association of CCP Clearing Houses, EACH), a CCP12 (a központi szerződő felek globális szövetsége) és a Csereügyletek és Derivatívák Nemzetközi Társasága (International Swaps and Derivatives Association, ISDA).

-elfogadja a központi szerződő fél saját tőkéjének teljes veszteségviselő képességére vonatkozó korlátozásokat;

-a szanálhatóság értékelési folyamatának keretében nyilatkozik az ilyen korlátozások elfogadásának indokairól (amelyek magukban foglalhatják a jogalap hiányát is);

-alternatívákat azonosít a lehető leghasonlóbb gazdasági eredmény elérésére annak biztosítása érdekében, hogy a tényleges szanálás során a saját tőke viselje a veszteségeket (az alkalmazandó nemzeti kerettől függően).

E megfontolások alapján az FSB azt ajánlja, hogy a szanálási hatóság azt is elemezze, hogy a központi szerződő fél saját tőkéjének ilyen várható kezelése hogyan érintheti (többek között):

-a központi szerződő fél vezetőinek ösztönzőit;

-az érdekelt feleket a helyreállítás támogatása és a szanálás elkerülése érdekében;

-az ügyfeleket;

-a központi szerződő fél kritikus szolgáltatásait, üzleti modelljeit és jogi struktúráit.

Az FSB pénzügyi erőforrásokról szóló iránymutatásáról folytatott konzultáció során a CCP12 kiemelte, hogy a központi szerződő fél saját tőkéje kezelésének az iránymutatás ajánlásaival összhangban történő kiigazítása alááshatja a sikeres nemteljesítés-kezelési és helyreállítási folyamatokat előmozdító, meglévő ösztönzési struktúrát. Ugyanazon konzultáció során az EACH egyetértett azzal a szakpolitikai célkitűzéssel, hogy „a hitelezők egyike sem járhat rosszabbul” elv szerinti védelem ne kösse meg végérvényben a szanálási hatóságok kezét. Az ISDA 2017 szeptemberében közzétette a Safeguarding Clearing: The Need for a Comprehensive CCP Recovery and Resolution Framework (A klíring védelme: a központi szerződő felek átfogó helyreállítási és szanálási keretének szükségessége) c. tanulmányát. Ebben a jelentésben az ISDA megállapítja, hogy a saját tőkének a központi szerződő felek szanálása során történő alkalmazásával kapcsolatos munka még folyamatban van, és megemlít néhány megfontolandó kulcsfontosságú pontot. Ezek közé tartozik, hogy az alkalmazandó szanálási stratégia értelmében mit jelent ténylegesen a veszteségek felosztása a saját tőkére, és ki lenne a központi szerződő fél tulajdonosa közvetlenül a saját tőke leírása után.

Az FSB 2021 novemberében közzétette továbbá a 2021. évi szanálási jelentését . A jelentésben arról számol be, hogy a 13 létrehozott válságkezelő csoport közül a nemteljesítésből eredő veszteségek azonosított hipotetikus forgatókönyvei tekintetében 8, míg a nemteljesítésen kívüli eseményből eredő veszteségek azonosított hipotetikus forgatókönyvei tekintetében 7 megkezdte, de még nem fejezte be a saját tőke helyreállítás és felszámolás során történő kezelésének megvitatását. A jelentés azt is kifejti, hogy az FSB folytatja a bizonyítékok gyűjtését és a helyreállítás és szanálás során a központi szerződő felek pénzügyi erőforrásai felhasználásának, összetételének és összegének elemzését a nemteljesítésből és a nemteljesítésen kívüli eseményből eredő veszteség-forgatókönyvek esetén. 2022 végére az FSB helyzetjelentést nyújt be .

b) A válságkezelő csoportok tagjainak tapasztalata

A Bizottság felkérte a válságkezelő csoportok uniós tagjait, hogy adjanak visszajelzést az e kérdésekkel kapcsolatos kezdeti tapasztalataikról.

A hatóságoktól kapott általános visszajelzések szerint további elemzésre van szükség, és a fejleményeket szorosan nyomon fogják követni, amikor a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló rendelet teljes mértékben alkalmazandóvá válik. A visszajelzések köre és részletessége tehát egyelőre korlátozott, és előfordulhat, hogy nem térnek ki a jövőbeli szanálási tervezés során esetlegesen felmerülő összes releváns kérdésre. Az alábbi megállapításokra került sor:

Az uniós tagok szerint a jelenleg alkalmazandó fizetésképtelenségi keret nem rendelkezik konkrétan a központi szerződő felekről. Emellett előfordulhat, hogy szanálás során a többlépcsős veszteségfedezés a nemteljesítésből eredő veszteségek esetében nem igazodik a hitelezői kielégítési sorrendhez. E probléma mérséklése érdekében a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló rendelet 62. cikke előírja, hogy a szerződéses kötelezettségek és a központi szerződő fél működési szabályzatában foglalt egyéb rendelkezések teljes körű alkalmazását figyelembe kell venni „a hitelezők egyike sem járhat rosszabbul” elv kontrafaktuális forgatókönyvének kiszámításakor.

A többi tag előzetes értékelése szerint a saját tőke látszólag „a hitelezők egyike sem járhat rosszabbul” elv szerinti védelem megsértése nélkül képes teljes mértékben viselni a veszteségeket, vagy „a hitelezők egyike sem járhat rosszabbul” elv szerinti követelések kockázata korlátozott, mivel a folytatódó szolgáltatások értéke a szanálási eszközök alkalmazásával a becslések szerint meghaladja a potenciális veszteségeket. Arra is rámutattak, hogy a klíringtagok aktív részvételén alapuló szanálási stratégiák különösen alkalmasnak tűnnek „a hitelezők egyike sem járhat rosszabbul” elv kontrafaktuális forgatókönyve megtörésének elkerülésére.

Szintén rámutattak, hogy a közeljövőben alkalmazandó, a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló rendelet mellett 2022-ben folytatódni fog a válságkezelő csoportok e témával kapcsolatos munkája is, összhangban az FSB 2021. évi szanálási jelentésében megfogalmazott ajánlásokkal.

5. A Bizottság értékelése

A leírási és átalakítási eszköz, valamint a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló rendelet 27. cikkének (7) bekezdése esetleges módosításaira vonatkozó döntés tekintetében a Bizottságnak a következőket kell figyelembe vennie:

-a saját tőke kezelése a központi szerződő fél jelenlegi szabályzatában és szerződéses megállapodásaiban;

-a szanálási hatóságok által tervezett, az előkészítő szanálási tervezési szakaszban meghatározott szanálási stratégia;