INDOKOLÁS

A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv (a továbbiakban: héairányelv) 395. cikkének (1) bekezdése értelmében a Tanács – a Bizottság javaslata alapján – bármelyik tagállamot egyhangúlag felhatalmazhatja arra, hogy az irányelvben foglaltaktól eltérő különös intézkedéseket vezessen be a hozzáadottérték-adó beszedésének egyszerűsítésére vagy egyes adócsalások és -kikerülések megelőzésére.

A Bizottság által 2020. július 30-án iktatott levelében Hollandia felhatalmazást kért egy, a 2006/112/EK irányelv 168. és 168a. cikkétől eltérő intézkedés alkalmazására, amelynek értelmében nem vonható le héa azon termékek és szolgáltatások tekintetében, amelyek több mint 90 %-ban az adóalany saját használatára, illetve az adóalany alkalmazottai általi használatra, vagy általában vállalkozásidegen célokra vagy nem gazdasági tevékenységek céljaira szolgálnak.

A Bizottság 2020. szeptember 10-én kelt levelében a 2006/112/EK irányelv 395. cikke (2) bekezdésének megfelelően tájékoztatta a többi tagállamot Hollandia kérelméről. A Bizottság 2020. szeptember 11-én kelt levelében értesítette Hollandiát arról, hogy birtokában van a kérelem elbírálásához szükséges valamennyi információnak.

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A 2006/112/EK irányelv 168. cikke előírja, hogy az adóalany jogosult levonni az adóköteles tevékenységeinek céljaira beszerzett termékekre vagy igénybe vett szolgáltatásokra kivetett héát. A 2006/112/EK irányelv 168a. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy egy adóalany vállalkozásának vagyonát képező, az adóalany által a vállalkozási tevékenység céljára és attól eltérő célra egyaránt használt ingatlan esetében az ezen ingatlannal kapcsolatos ráfordítások héája csak a vállalkozási tevékenység céljára való használat arányában vonható le. A 2006/112/EK irányelv 168a. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamok e szabályt olyan egyéb termékekhez kapcsolódó ráfordítások héájára is alkalmazhatják, amelyek meghatározásuk szerint a vállalkozás vagyonának részét képezik.

A Hollandia által kérelmezett intézkedés eltér ezektől az alapelvektől, mivel teljes egészében megszünteti a héa levonásának lehetőségét azon termékek és szolgáltatások esetében, amelyeket az adóalany több mint 90 %-ban magáncélra vagy vállalkozásidegen célokra használ, ideértve a nem gazdasági tevékenységeket is.

A 90 %-os ráta a társasági és a jövedelemadó tekintetében Hollandiában alkalmazott adókulcson alapul. A több mint 90 %-ban vállalkozásidegen felhasználás azt jelenti, hogy a gazdasági szereplő a beruházásokat szinte teljes egészében saját maga vagy alkalmazottai magáncéljaira, illetve általánosságban nem üzleti célokra vagy nem gazdasági tevékenységekre használja, így azok nem minősülnek üzleti célú beruházásoknak.

Kérelmében Hollandia azzal érvel, hogy miután mindazok, akik díjazás ellenében rendszeresen árukat vagy szolgáltatásokat értékesítenek, adóalanynak minősülnek, a holland adóhatóságoknak a jelenlegi (digitális) gazdaságban nagy számban kell kezelniük igen alacsony árbevétellel rendelkező magánszemélyek, részmunkaidős vállalkozók és mikrovállalkozások adóügyeit. Ezeknek az adóalanyoknak lehetőségük van arra, hogy a héát levonják ráfordításaikból/költségeikből. Ide tartoznak például a szolárpanel-tulajdonosok, az autójukat, házukat megosztásalapú gazdasági modell keretében bérbe adó személyek, az alkalmazottakkal nem rendelkező független vállalkozók stb. Az ezen adóalanyok szakmai és magántevékenységei közötti vékony határvonal a gyakorlatban igen sok vitás helyzetet teremt az előzetesen felszámított héa levonásához való joguk kapcsán, amely jog gyakran csak nagyon korlátozottan illeti meg őket.

Hollandia arról számolt be a Bizottságnak, hogy az említett adóalanyok adólevonási jogaival kapcsolatos adminisztráció – a folyamatos héabevallásokkal és korrekciókkal – aránytalan terheket ró mind az érintett adóalanyokra, mind az adóhatóságokra.

Emellett ez a helyzet indokolatlan pénzforgalmi előnyt teremt azon adóalanyokkal szemben, amelyek a szóban forgó árukat és szolgáltatásokat 100 %-ban üzleti célra használják. Azok az adóalanyok, amelyek a termékeket és szolgáltatásokat csak csekély mértékben használják üzleti célokra, továbbra is 100 %-os héalevonási joggal rendelkeznek. Ráadásul a héajogszabályok igen összetettek a mikrovállalkozások esetében, amelyek nem engedhetik meg maguknak a jogi támogatás igénybevételét, ez pedig nagy kockázatot jelent a hibák és az adókijátszás tekintetében és megnehezíti a szabályok betartását. Ez utóbbi alátámasztására Hollandia az olyan szolárpanel-tulajdonosok példáját hozta fel, akik az általuk előállított és a villamosenergia-hálózatba betáplált energia címén válnak adóalanyokká, miközben a megvásárolt szolárpanelek héáját teljes egészében levonhatják, sőt olyan költségeket is elszámolnak, mint a panelek telepítéséhez szükséges építési telek és ingatlanok vételára. Mivel a garázsok és házak elsősorban magáncélú használatban vannak, mindez bonyolult vitákhoz vezet az előzetesen felszámított héa levonásához való jog és annak helyes alkalmazása kapcsán.

Következésképpen a szóban forgó különös intézkedés mind az adóigazgatások, mind pedig a vállalkozások számára egyszerűsítést jelent, mivel nincs szükség azon termékek és szolgáltatások későbbi használatának ellenőrzésére, amelyek esetében a beszerzés idején érvényben volt a levonási jogból való kizárás, különös tekintettel a magáncélú használatnak a 2006/112/EK irányelv 16. vagy 26. cikkéből eredő, lehetséges megadóztatására. Ezért az eltérő intézkedést helyénvaló engedélyezni.

Az intézkedés várhatóan csekély hatást gyakorol a teljes adóbevételre. Az eredeti héalevonásra vállalkozásidegen felhasználás esetén jelenleg a 2006/112/EK irányelv 16. és 26. cikke szerinti korrekció alkalmazandó. Az intézkedés várhatóan nem lesz hatással az Unió héából származó saját forrásaira.

Az eltérő intézkedést ugyanakkor indokolt időben korlátozni, lehetővé téve ezáltal annak értékelését, hogy az eltérés alapjául szolgáló feltételek és hatások továbbra is fennállnak-e. Ezért a Bizottság az eltérés 2023 végéig történő engedélyezését javasolja, valamint annak előírását, hogy amennyiben Hollandia 2023-at követően is alkalmazni kívánja az intézkedést, a hosszabbítás iránti kérelemmel együtt legkésőbb 2023. március 31-ig nyújtson be egy jelentést, amely magában foglalja az üzleti és a nem üzleti célú használat közötti, a levonási jogból való kizárás alapjául szolgáló felosztás felülvizsgálatát.

•Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

Az adólevonási jog korlátozásához kapcsolódó hasonló eltérésekre más tagállamok, nevezetesen Ausztria és Németország is engedélyt kaptak.