ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.2

A szolgáltatási irányelv kötelezően előírja az elektronikus „egyablakos ügyintézési pontokat”. Néhány tagállamban nem virtuális „egyablakos ügyintézési pontokat” is üzembe helyeztek. Szó van egy másmilyen, proaktívabb és szélesebb körű szolgáltatásnyújtásról is az olyan vállalkozók számára, akik üzleti tevékenységbe szeretnének kezdeni más tagállamok piacain. Az EGSZB szerint az ilyen kapcsolattartó pontoknak az adott ország nyelve mellett több nyelven is könnyebben hozzáférhetőknek kellene lenniük, és ezen felül az elektronikus regisztráció lehetőségét is biztosítani kellene. Az EGSZB kíváncsi arra, hogy a vállalkozók mennyire különbözően tapasztalják és élik meg a különböző modelleket, és annak vizsgálatát kéri az Európai Bizottságtól, hogy a nem virtuális ügyintéző pontokat kedvezőbben fogadják és értékelik-e az elektronikus változatoknál.
1.4

A demográfiai változás esélyeket is kínál a gazdaság és a foglalkoztatás szempontjából. Egyfelől egyre fontosabbak lesznek az idősek mint ügyfelek, ami más korcsoportok számára is foglalkoztatási lehetőségeket teremt. Másfelől a népesség elöregedése a kínálati oldalon is jelentős foglalkoztatási potenciált rejt magában. — Az „idősek gazdasági erejéből” adódó munkahelyek száma és színvonala alapvetően attól függ majd, hogy egy aktív szolgáltatási politika révén milyen formát ölt az „idősek gazdasága”. — Különösen az egészségügyben és az ápolás terén, de más ágazatokban is az lesz a fontos, hogy a növekvő keresletet esélyként ragadjuk meg tisztességes munkafeltételekkel és fizetéssel járó munkahelyek létrehozására, illetve a képesítések korszerűsítésére és szakszerűsítésére.
3.1

Az elmúlt évtizedben az áruk, a szolgáltatások és a tőke mozgásában tapasztalható növekedés ráirányította a figyelmet a határokon átnyúló adózással kapcsolatos problémákra, ahogyan arról az olyan kezdeményezésekben is beszámoltak, mint a Your Europe Advice, a SOLVIT, a Europe Direct Contact Centres vagy az Európai Fogyasztói Központok, az Európai Vállalkozói Hálózat és az Európai Foglalkoztatási Szolgálat (EURES). Az euróövezet állam- és kormányfői is elismerték, hogy szükség van az adóügyi politikák végrehajtásának hatékonyabb koordinációjára.
6.2

Az EUROFOUND munkakörülményekről készített 5. felmérésének következtetéseiből (19) kiderül, hogy az (Európa 2020 stratégiában meghatározott) európai célkitűzések megvalósításának alapvető előfeltétele a minőségi foglalkoztatás és munka kialakítása. A felmérés a munkaerőpiac néhány jelenlegi tendenciáját is leírja. A pozitív szempontok között megállapítja, hogy a hagyományos 40 órás munkahét továbbra is jellemző a legtöbb európai munkavállaló esetében, és hogy a határozatlan idejű szerződéssel rendelkezők hányada 2007-ig növekedett, amikor is a globális válság bekövetkezett. Ugyanakkor arra is utal, hogy azóta a bizonytalanabb munkahelyek száma és a munka intenzitása növekedett, valamint hogy az európaiak jelentős része attól tart, hogy állását 60 éves kora előtt elveszíti.
3.3

Elismert elemzők becslései szerint 2010-ben az ÜHG-kibocsátás 4 %-kal nőtt, az EU kibocsátáskereskedelmi rendszerének keretébe tartozó létesítmények pedig 3,2 %-os növekedésről számoltak be. 2009-ben a globális kibocsátás a 2008-as évhez képes 1,1 %-kal csökkent: az EU, az USA és Japán egyaránt csökkenésről számolt be (6,4 %-os, 6,5 %-os, illetve a kibocsátáskereskedelem nélkül 11,8 %-os arányban), míg Kína 9,1 %-os növekedést jelentett (Richard N. Cooper (Harvard Egyetem): Europe's Emission Trading System [Európa kibocsátáskereskedelmi rendszere], 2010. június. Christian Egenhofer, (CEPS, Brüsszel): The EU ETS and Climate Policy Towards 2050 [Az EU ETS és az éghajlatvédelmi politika 2050-ig], 2011. január). Nyilvánvaló, hogy a fejlett országok 2008-ról 2009-re történő kibocsátáscsökkenése főleg a gazdasági visszaesésnek tudható be. A 2010-re vonatkozó előzetes adatok megerősítik, hogy a kibocsátási szintek az üzleti tevékenység szintjével párhuzamosan növekednek, illetve csökkennek.
3.13

Amint azt az útiterv helyesen megállapítja, ahhoz, hogy az alternatív közlekedési módok piaci részesedése nagyobb lehessen, jelentős infrastruktúra-beruházásra van szükség – egyébként a közúti közlekedés terén is. A dokumentum azonban nem utal világosan arra, hogy ezt miként kellene finanszírozni. Az az elterjedt módszer, hogy magánbefektetésekhez vagy infrastruktúra-használati díjak kiszabásához folyamodnak, nem tekinthető univerzális megoldásnak. Az EGSZB, amint számos korábbi véleményében is kijelentette már, támogatja a közlekedési ágazatban jelentkező költségek internalizálását. Az EGSZB egyetért azzal, hogy a „szennyező fizet” elv értelmében a gazdasági eszközöknek tükrözniük kell azt a költséget, amit a közlekedés valójában a társadalomra terhel, hogy így a piaci magatartást fenntartható irányba befolyásolják. Ezzel összefüggésben az ezekből a többletdíjakból származó bevételeket a valódi fenntartható mobilitási politika megvalósítása érdekében a fenntartható közlekedés fejlesztésére és a teljes közlekedési rendszer optimalizálására kellene fordítani, azoktól a díjaktól is elkülönítve, amelyeket finanszírozási céllal, vagyis a „felhasználó fizet” elv értelmében vezettek be.
3.8

Bár az Európai Bizottság évek óta próbál gazdasági érveket is felhozni a biológiai sokféleség megőrzése érdekében, nem jár igazán sikerrel. Az EGSZB, amely a biológiai sokféleséggel kapcsolatos politikáról egyszer kijelentette, hogy „a hosszú távú gazdaságot is érinti, ezért végre a gazdasági és pénzügyminisztereknek is foglalkozniuk kellene a kérdéssel”, (8) egyrészt üdvözli, hogy megpróbálják kimutatni az elhanyagolt biodiverzitás-politika gazdaságra gyakorolt következményeit. Mindeddig azonban nem valósult meg a biodiverzitás-politikának az EU gazdaság- és pénzügyi politikájába való integrációja. Az új stratégiának választ kellene adnia arra, hogy ez hogyan változhat meg.
3.14

Az EGSZB szerint ideje újító jellegű közös szakpolitikát megfogalmazni, hogy az idősek és a nyugdíjasok számára, akiknek aránya 2020-ra a várakozások szerint a lakosság 20 %-át képviseli, testre szabott és vonzó turisztikai terméket kínálhassunk, csakúgy mint a fogyatékkal élők, a sajátos szükségletekkel rendelkezők és a mozgáskorlátozottak számára is, akiknek számát nemrég 127 millióra becsülték. Különleges képzést kell nyújtani a fenti társadalmi csoportok igényeinek kielégítését illetően. Mivel a népességen belül ennek a csoportnak a tagjai gyakran egyszerre rendelkeznek kellő vásárlóerővel, kulturális érdeklődéssel és szabadidővel, valamint komoly piaci potenciált is jelentenek, fontos, hogy az EU különös hangsúlyt fektessen a velük kapcsolatos közös politika előmozdítására, és segítse őket jogaik elnyerésében az idegenforgalmi ágazatban, hogy mindenfajta diszkrimináció nélkül élvezhessék a turizmusban való részvételt. Ezt az erőfeszítést azonban a magánszektor erőfeszítéseinek is ki kell egészítenie, biztosítva, hogy e piac igényeinek kielégítésére is megteremtődjön a megfelelő infrastruktúra.
1.2

Az EGSZB egyetért azzal, hogy 2012-ben és 2013-ban szükség van a program végrehajtásának és a KAP költségvetéséből történő finanszírozásának jelenlegi szintű folytatására. A hátrányos helyzetű csoportokkal szembeni szolidaritás mindig is olyan értéknek számított, amelyet az Unió különböző szakpolitikáiban védelemben részesített, és a jövőben is annak is kell maradnia.
1.1

Az EGSZB üdvözli az EU gyermekjogi ütemtervéről szóló közleményt (továbbiakban: a Közlemény), amelyet az Európai Bizottság 2011. február 15-én tett közzé, és reményét fejezi ki, hogy ez elindítja majd az ENSZ Gyermekjogi Egyezménye teljes körű alkalmazásának, valamint a gyermekjogok lehető legszélesebb körű érvényesítésének folyamatát. A Közlemény 4 éves előkészület után készült el, előzménye a 2006 júliusában készült „Az EU gyermekjogi stratégiája felé” (Towards an EU Strategy on the Rights of the Child) bizottsági közlemény volt, amelyről az EGSZB véleményt készített (1).
1.1.4

szorgalmazza, hogy az egyetemekről, illetve más oktatási lehetőségekről szóló információkat olyan megfelelő, alternatív formákban is terjesszék, mint a Braille-írás, audioanyagok, gyengénlátóknak is könnyen olvasható videók vagy beszédfelismerő (például Palantype) rendszerek. A könyvtáraknak Braille-írással készült, illetve hangoskönyveket is tartaniuk kellene gyűjteményükben;
—

Több hasonló eset is előfordult, ezek a Long Term Capital Management fedezeti alapot, a Bank of Credit and Commerce Internationalt (BCCI), egyesült államokbeli takarékpénztárak csődjét, továbbá az Enron, a Worldcom, a Tyco és más cégek csalással összefüggő csődjét, valamint a Lehman Brotherst érintették (3).
1.3

Immár bevezetése, azaz 2004 óta sokan ellenzik a negyedéves beszámolók közzétételét. Az EGSZB is ajánlotta, hogy ezt az élénk vita tárgyát képező kérdést körültekintően közelítsék meg. Már a kezdetekkor felhívták a figyelmet a kötelező közzététel hátrányaira, amelyek mára be is igazolódtak (ilyen például az információ mennyiségi növekedése, ami nem járt minőségi javulással; magas pénzügyi és haszonáldozati költségek; a piaci eredmények felmutatásának szükségességéből adódóan egy rövid távú megközelítés alkalmazása a stratégiai, hosszú távú elképzelések kárára). A rövid távú eredmények felmutatásának kényszerét akár a jelenlegi válság hátterében álló tényezők egyikének is tekinthetjük, mivel a pénzügyi ágazat annak a nyomásnak volt kitéve, hogy minden negyedévben az előzőknél jobb eredményekről számoljon be. Az elvárt és kívánt átláthatóságot nem fenyegeti veszély, mivel a fontos információk közzétételét a tájékoztatókról szóló irányelvnek és a piaci visszaélésről szóló irányelvnek való megfelelés garantálja, ezért az EGSZB támogatja a kötelező közzététel eltörlését. Ez lehetővé teszi, hogy a piac maga döntsön a szükséges információ mennyiségéről.
2.8

Az egészségnevelés a családokban már a legfiatalabb korban elkezdődik, és magában foglalja a higiéniával, a kiegyensúlyozott táplálkozással, a helyes magatartási formákkal kapcsolatos ismereteket, valamint a biztos érzelmi környezetet is. A család nemcsak az egészségmegőrzéshez szükséges szabályok elsajátításának elsődleges közege, hanem a beteggondozásé is egyrészt azért, mert a legtöbb betegség esetében nincs szükség kórházi ápolásra, tehát a betegek otthon, családi körben maradnak, másrészt azért, mert amikor a beteg kórházban van, a családtagok és közeli barátok látogatása pszichológiai és tárgyi segítséget is jelent számára a kórházi dolgozók gondoskodásán túl. A családnak és a környezetnek ezt az alapvető feladatát annál is inkább meg kell őrizni, mert amikor a családtag képességei betegség következtében csökkennek, elsősorban a családi környezetre és a hozzátartozók támogatására van szüksége.
2.3

Javaslat született arra is, hogy az anya- és leányvállalatokról szóló irányelvvel egy időben a kamatok és a jogdíjak kérdésével is foglalkozzanak. Az 1992-es Ruding-jelentés (2) ezt elsődleges szempontként ki is emelte. Nem sikerült azonban konszenzusra jutni egészen 1998-ig, amikor az Európai Bizottság közzétette javaslatait (COM(1998) 67). Ám ezeket is heves viták kísérték – a tagállamok között nyertesek és vesztesek egyaránt akadtak –, így a Tanács végül csak 2003 júniusában fogadta el az erről szóló irányelvet (2003/49/EK). A viták miatt mind a kamatokra, mind a jogdíjakra vonatkozóan átmeneti időszakokat engedélyeztek Görögország, Spanyolország és Portugália számára. Egy újabb, 2004-es irányelv egyes új tagállamokra (Csehországra, Lettországra, Litvániára és Lengyelországra, majd egy 2005-ös jegyzőkönyvvel Bulgáriára és Romániára) is kiterjesztette az átmeneti rendszer hatályát.
4.3.6

A 15–24 évesek korosztályában nemcsak munkanélküliből van kétszer annyi, mint a felnőttek körében, hanem bizonytalan munkahelyekből (egyes országokban ennek az aránya a 60%-ot is meghaladja), szabályozatlan képzési és gyakornoki helyekből (különösen a déli országokban), illetve a szakképesítés alatti szintű munkából is. Az EGSZB szerint a munkaerő-piaci integráció terén nem szerencsések a rövid távú és jövőképet nem nyújtó megoldások: a bizonytalan foglalkoztatás és bizonytalan munkaszerződések helyett olyan intézkedéseket kell hozni, amelyek biztosítják, hogy a fiatalok számára ne a határozott idejű foglalkoztatás és az alacsony fizetést és szociális biztonságot nyújtó munkahelyek váljanak természetessé. A gyakornoki képzéssel kapcsolatos európai bizottsági kezdeményezés kapcsán az EGSZB támogatja egy olyan megfelelő európai minőségi keret bevezetését, melyhez való csatlakozásra a vállalatokat is ösztönözni kellene, hogy biztos szerződéssel szakmai gyakorlati lehetőségeket kínáljanak, különösen az alacsonyan képzett fiatalok számára. Meg kellene vizsgálni, hogy miként lehetne akár részlegesen is átvenni a gyakorlati oktatást, valamint az általános és szakképzést is magában foglaló és számos tagállamban már kedvező eredménnyel működő duális rendszert.
4.1

Először is az EGSZB megdöbbenésének kíván hangot adni amiatt, hogy a Tanács 2011 decemberében úgy határozott, hogy az alap jelenlegi futamidejének utolsó két évében (2012 és 2013) visszavonja azt a lehetőséget, hogy az EGAA-t elsősegély-helyzetben a gazdasági válság váratlan szociális következményeinek leküzdésére is felhasználhassák. Ha a 2011. november 17-ig benyújtott EGAA-kérelmeket áttekintjük, egyértelműen kiderül, hogy az alap viszonylag jól teljesített ebben a tekintetben, és kevésbé jól szerepelt eredeti célját tekintve, azaz a globalizáció következményeinek leküzdését illetően. 2009-ben és 2010-ben is 23 kérelmet hagytak jóvá a válság következményei elleni küzdelem céljára, míg hat kérelmet a globalizáció következményeinek leküzdésére. Az EGSZB ezért sürgeti a Tanácsot, hogy – amíg a válság nem ér véget – mérlegelje az EGAA-nak a válság következményeinek leküzdésére való felhasználhatóságát. Az EGSZB teljesen egyértelművé szeretné tenni, hogy azt kívánja, hogy az alap hatálya a további futamideje alatt is terjedjen ki a gazdasági válság következményeinek leküzdésére, a kérelmek előtt álló akadályok egyidejű csökkentése mellett.
1.8

Az EGSZB mindazonáltal javasolja, hogy fordítsanak kiemelt figyelmet az alábbi ésszerűsítésekre, amelyek révén lehetővé válik az állami és magántámogatások hatékonyabb átcsoportosítása: — mivel megfigyelhető, hogy azok az országok, amelyeknek a legnagyobb szükségük van a támogatásra, gyakran ugyanazok, mint ahol a korrupció legsúlyosabb formái előfordulnak, kiemelt figyelmet kell fordítani a korrupcióellenes intézkedésekre, a költségvetés-támogatási kifizetések esetén pedig konzultálni kell a nem állami szereplőkkel, a szociális partnerekkel, az emberi jogok területein aktív szervezetekkel és az európai hálózatokkal, és be kell vonni őket a prioritások meghatározásába, a nyomon követésbe stb., — a támogatási célkitűzések stratégiai újradefiniálásának középpontjában az ágazati témaköröknek kellene állniuk, ezek közül az EGSZB elsősorban a millenniumi fejlesztési célokat emeli ki. Különös figyelemben kell részesíteni a szociális ágazatokat, az oktatást – ideértve az egész életen át tartó szakképzést is –, az egészségügyet, az új információs és kommunikációs technológiák kifejlesztését és hozzáférhetőségét, a fogyatékkal élők jogait, az emberi és a munkához való jogokat, illetve a nőket érintő jogokat a szakmai és magánéletük, valamint a közösségi életben való részvételük során, — a köztámogatás továbbra is alapvető fontosságú és szükséges a célországok fejlődéséhez. Mindazonáltal a tagállami és az uniós közvetlen támogatások hatékonyabb koordinációja érdekében a nem kormányzati szervezetektől és a magánszektorból származó támogatásokat is figyelembe kellene venni a koordinációs folyamatban, és esetükben is ugyanazokat a célkitűzések közötti koherenciára és az elszámoltathatóságra vonatkozó elveket kell alkalmazni, — az EGSZB-t továbbra is aggodalommal tölti el, hogy a tagállamok többségét tekintve csökkenő tendenciát mutat a hivatalos fejlesztési támogatás, és hangsúlyozza, hogy a civil társadalmat szorosabban be kell vonni a költségvetés-támogatásról szóló döntésekbe.
—

Nonprofit jelleg, amelyet az alapszabályzatnak is tartalmaznia kell; ennek módja, hogy a keletkezett nyereséget és többletet a törvényes tevékenységbe kell visszaforgatni, vagy oly módon kell növelni a saját tőkét, hogy azt a vállalkozás működése alatt vagy annak megszűntekor egy, a tulajdonosok között oszthatatlan alapra kell átruházni. A szociális vállalkozásokban a működési nyereség és többlet, valamint a források és tartalékok közvetlen elosztása az igazgatók, tagok, résztvevők, alkalmazottak vagy munkatársak között nem lehetséges; ez a korlátozás természetesen az elosztás közvetett formáira is vonatkozik, így például az igazgatóknak és alkalmazottaknak juttatott kifizetések nem lehetnek magasabbak, mint az ugyanazon vagy összehasonlítható ágazatban és feltételek között működő más vállalkozásokban. Hasonlóképpen, az anyagi eszközökre való ráfordítás is korlátozott, és nem haladhatja meg a szociális vállalkozások megfelelő tőkésítéséhez szükséges meghatározott százalékot.
4.2

Az EGSZB támogatja a dublini rendelet reformjának célkitűzését. Több, részben a civil társadalmi szervezetek által is szolgáltatott bizonyíték azt támasztja alá, hogy a célkitűzésekkel összevetve a rendszer nem hatékony. A közép- és hosszú távon szükséges reformról folytatott vitában az Emberi Jogok Európai Bíróságának határozatai és ajánlásai is döntő jelentőségűek. Az EGSZB továbbra is nyitott a vitára, és támogatni fogja azokat az elemzéseket, értékeléseket és meghatározásokat, amelyeknek célja a legmegfelelőbb szabályozás és eszközök meghatározása. Az alapvető jogokra, mint a dublini rendszer megfelelőségének értékelésére szolgáló, kiemelt kritériumokra történő hivatkozás több mint üdvözlendő.
5.4

A tengerészek lakótereire vonatkozó strukturális követelményeknek való megfelelés és azok érvényesítése – különösen a tengerészeti ágazat egyes konkrét szakágaiban, például a nagy kereskedelmi jachtokon vagy a kisebb hajókon – komoly nehézséget fog jelenteni. Az EGSZB megjegyzi, hogy a tengerészeti munkaügyi egyezmény lehetővé teszi a lobogó szerinti államok számára, hogy adott esetben, a hajótulajdonosok és a tengerészek szervezeteivel megvitatva jogszabályaikba és rendeleteikbe – rendelkezések vagy más, a rendelkezéseknek alapvetően megfelelő intézkedések révén – derogációkat, mentességeket és az egyezmény normáinak másfajta rugalmas alkalmazásait építsék be és szankciókkal erősítsék meg. Az EGSZB ezért azt várja, hogy a kikötő szerinti állam ellenőrzést végző tisztviselői véleményük kialakítása során a lobogó szerinti állam döntéseit is figyelembe veszik, ahogyan az a tengerészeti munkaügyi megfelelés nyilatkozataiban is tükröződik.
3.6

Annak érdekében, hogy széles körű és inkluzív részvételt biztosítsunk a programban, és hogy ne kerüljenek hátrányos helyzetbe a kisebb szervezetek vagy azok, amelyek szűkös pénzügyi forrásokkal rendelkeznek, illetve hogy növeljük az említett program hatékonyságát és ismertségét Európán belül, az EGSZB javasolja az európai dimenzióval bíró kisebb projektek támogatását is. A jelenlegi programmal kapcsolatban, és különösen a civil társadalom projektjei kapcsán csökkenteni kellene a költségvetésük által elérendő minimumküszöböt és a társfinanszírozás mértékét, növelni az előfinanszírozást, megszüntetni a külföldi partnerrel való együttműködés kötelezettségét, illetve csökkenteni az adminisztratív terheket, megtartva a szükséges ellenőrzést ott, ahol kell. A következő programidőszakban biztosítani kell a polgárok és a civil társadalom szervezetei számára, hogy kisebb nagyságrendű támogatásra is nyújthassanak be kérelmeket, és ezentúl ne kelljen több tízezer eurót invesztálniuk a társfinanszírozásba. A projektenként tervezett átlagos összeg jelenleg 80 000 euró, ami aggodalomra ad okot. A program tervezésekor alaposan fel kell mérni és meg kell szüntetni azokat a szempontokat, amelyek miatt a program rendelkezései hátrányos helyzetbe hozhatnak bizonyos projektgazdákat vagy célcsoportokat.
4.12

Az EGSZB megítélése szerint alapvető a szociális partnerek és a szervezett civil társadalom szerepének elismerése valamennyi szinten: a szociális párbeszéd, a tárgyalás és a részvétel nem csupán alapértékei az európai szociális modellnek, hanem olyan eszközök is, amelyeket az EGSZB mindig is támogatott, egyúttal pedig olyan eszközök is, amelyek sikerrel támogatják és mozdítják elő a társadalmi kohéziót, a minőségi foglalkoztatást, a munkahelyteremtést, valamint az innováció és az európai gazdaságok versenyképességének megerősítését.
1.2

Szem előtt tartva, hogy az éghajlatváltozás tárgyában 2015-ig meg kell tárgyalni egy univerzális jogi egyezményt, amely az eddigi tervek szerint 2020-ban lépne hatályba, az EU-nak most arra kellene összpontosítania, hogy olyan méltányos és az éghajlatváltozás kezelése szempontjából eredményes modelleket dolgozzon ki, amelyek elősegítik az éghajlatváltozás mérséklését, ezzel is támogatva a globális megállapodásra irányuló tárgyalásokat. Ebben fontos szerepet tölt be a LULUCF, ezért fontos, hogy közös jogszabályok létezzenek a kibocsátások és a kibocsátáselnyelők kiszámításáról is.
2.2

A munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv érvényesítésére vonatkozó európai bizottsági irányelvjavaslat az alábbiakat tartalmazza: — Az I. fejezet ismerteti a visszaélések és a szabálykerülés megelőzésének keretét. A javaslatok rendelkezéseket tartalmaznak annak eldöntéséhez, hogy a vállalkozás a kizárólag belső igazgatási és/vagy adminisztratív tevékenységeken kívül folytat-e érdemi tevékenységet. Indikatív leírást is olvashatunk a szolgáltatásnyújtás keretében történő kiküldetés fogalmának alkotóelemeiről, valamint azon kritériumokról, amelyek alapján egy szolgáltató valamely tagállamban ténylegesen letelepedettnek minősül. Ennek célja a színlelt kiküldetések és a postafiókcégek megakadályozása. — A II. fejezet szabályokat fektet le az információkhoz való hozzáférést, azaz a munkavállalóknak és a vállalkozásoknak a jogaikkal és kötelezettségeikkel kapcsolatos információigényeit illetően. Az 5. cikk részletesebb intézkedéseket tartalmaz annak érdekében, hogy a munkaerő-piaci szabályokra vonatkozó információkat általánosan rendelkezésre bocsássák – akkor is, ha a szabályokat és feltételeket kollektív szerződések keretében fektették le. — A III. fejezet rendelkezéseket tartalmaz a kiküldetésért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről. A hatékony közigazgatási együttműködéshez és segítségnyújtáshoz szükséges általános alapelveket, szabályokat és eljárásokat a 6. cikk ismerteti, míg annak a tagállamnak a követelményeiről, ahonnan a kiküldetés történik, a 7. cikk szól. — A IV. fejezet a kiküldetés nyomon követésével és a nemzeti ellenőrzési intézkedésekkel foglalkozik. A tagállamok csak megadott közigazgatási követelményeket és ellenőrzési intézkedéseket írhatnak elő. — Az V. fejezet szabályozza a gyakorlati alkalmazás érvényesítésére és biztosítására vonatkozó mechanizmusokat, a panasztételt és a bírósági vagy közigazgatási eljárás indításának jogát. A 12. cikk rendelkezései a munkavállalói jogok védelméről szólnak, melynek alapja (1) az egyetemes felelősség az építőipari ágazatban dolgozó kiküldött munkavállalók jövedelmezéséért, valamint (2) a panaszok hatékonyabb kezelése. A rendelkezések a 96/71/EK irányelv mellékletében felsorolt tevékenységek alapján az építőiparra korlátozódnak. A munkaerő-kölcsönzők általi kiküldetés is ideértendő, ha építőipari munkáról van szó. A tagállamok azonban kívánság szerint más ágazatokra is kiterjeszthetik ezeket a rendelkezéseket. — A VI. fejezet a közigazgatási bírságok és büntetések határokon átnyúló behajtásáról szól. A VII. fejezet végül a belső piaci információs rendszer alkalmazásával kapcsolatos büntetéseket és rendelkezéseket fejti ki.
4.4

Elengedhetetlen és központi jelentőségű azonban – az ellenintézkedéseknél is fontosabb – a családi és az iskolai nevelés általi megelőzés. Javítani kell az oktatók képzését, kiegészítve tantervüket az internettel kapcsolatos ismeretekkel is. Ezenkívül hasznosnak bizonyulhat, ha az iskolákban bizonyos viselkedési szabályokat alakítanak ki a mobiltelefonok és a szociális hálózatok használata kapcsán, a gyermekek, az oktatók és a családok által is elfogadott szabályok segítségével.