ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.1

Az Európai Bizottságot dicséret illeti közleményének következetessége és kiegyensúlyozottsága miatt. Az EGSZB különös megelégedéssel veszi tudomásul, hogy a már régebbi véleményeiben is képviselt álláspontjai – amelyekre a továbbiakban ismételten utalni fogunk – megalapozottnak bizonyultak. Először is, visszautalva a 3.9. pontra, az EGSZB emlékeztet arra, hogy a HÉA-irányelvvel kapcsolatos véleményében (7) csodálkozását fejezte ki az eltérések rendszerével kapcsolatban: ebben megjegyezte, hogy a kivételeket „a tagállamoknak nem kell esetleges megszüntetésük szempontjából ellenőrizniük”. Ezt az álláspontot a Copenhagen Economics tanulmánya is osztja, valamint megerősíti, és úgy tűnik, e tanulmánnyal az Európai Bizottság is egyetért. Az alternatívákkal kapcsolatos feltevések azonban egyelőre csak feltevések maradnak, amíg a tagállamok nem változtatnak jelenlegi álláspontjukon.
3.3.7

Ezt a kockázatot a magukat az egyetemeket is bevonó intézkedésekkel is lehet csökkenteni, például minden egyes aláírt szerződésbe bele lehet foglalni a visszatérési stratégiákat, amelyek – lehetőség szerint – még ösztönző elemeket is tartalmaznak.
1.2

Az Európai Bizottság a jogalkalmazás javításának négy lehetséges módját is meghatározza: a) megelőzés: jobb hatáselemzések, az európai bizottsági javaslatokban foglalt kockázatok értékelése, minden egyes javaslathoz megfelelési táblázat csatolása, a nemzeti hatóságok közösségi jogi képzése; b) hatékony és eredményes válaszlépések: az információcsere javítása nem csupán a vállalatokkal és a polgárokkal, hanem a nemzeti hatóságokkal is, az ebben különleges szerepet játszó „tömbösített ülések” általánossá válása; c) a munkamódszerek javítása: az illetékes nemzeti hatóság és az Európai Bizottság közötti kapcsolattartással megbízott központi kapcsolattartó kijelölése minden egyes tagállamban, a jogsértési eljárások kezelésének javítása, többek között a prioritások meghatározása által; d) a párbeszéd és az átláthatóság fejlesztése: az intézményközi párbeszéd javítása, az „új megközelítés” hatékonyságára vonatkozó általános információk közzététele.
4.3

A változás kezeléséhez szükséges készségek birtoklása továbbá azt jelenti, hogy az iskoláknak a – személyes és szakmai – felelősségérzet kifejlesztésére irányuló feladatai közé a vállalkozói szellemet és a kezdeményezőkészséget is be kell venni, hogy a fiatalok felkészülten tudjanak megoldásokat keresni azokra a problémákra, amelyekkel az iskola befejezése után elkerülhetetlenül szembe kell nézniük. Természetesen ennek a célkitűzésnek az elérésében a nem formális oktatásnak is szerepe van.
4.5

A helyi levegő minőségével kapcsolatos aggodalmak olyan átfogó intézkedéseket sürgetnek, amelyek a levegőben, illetve a földön található valamennyi szén-dioxid-kibocsátásforrásra kiterjednek. Olyan intézkedéseknek is bele kell tartozniuk ebbe, amelyek az ipar és a közúti közlekedés területére vonatkoznak. Igaz ugyan, hogy ezek nem hozhatók közvetlenül kapcsolatba a légi közlekedéssel, de a repülőterek kiszolgálásának melléktermékeként foghatók fel. A repülőterek elérését szolgáló környezetbarát és fenntartható közlekedési lehetőségek biztosításával ösztönözni kell a repülőterek és a vasúthálózatok összekötését. Kulcsfontosságú szerepet játszanak ebben a jól kiépített vonat- és buszhálózatok is. A repülőtereknek ösztönözniük kell a környezetbarát járművek használatát azáltal, hogy differenciált parkolási díjakat alkalmaznak, és környezetbarát járműveket előnyben részesítő parkolási övezeteket működtetnek. Minimális elvárás, hogy a repülőtéri kiszolgáló járművek olyan tisztább energiaforrásokat használva működjenek, mint például a gáz vagy az elektromos áram. Számtalan járműfajta már most is akkumulátoros meghajtással működik; ezt tovább kellene bővíteni minden olyan területen, ahol ezt a speciális működési elvárások lehetővé teszik. A repülőtéri alkalmazottaknak a munkahelyre történő napi közlekedése is jelentős gépkocsiforgalmat generálhat. A csúcsforgalom elkerülése érdekében olyan alternatív lehetőségeket is ösztönözni kell, mint a dolgozókat munkába szállító buszok, a közös gépkocsihasználat, a személyzet fokozatos, nem egyszerre történő hazaindulása, illetve – amennyiben lehetséges – kerékpárhasználata.
9.5.2

Az EGSZB továbbá azt is megállapítja, hogy „noha a hidrogén biomasszából – biotechnológiai úton is – történő vagy megújuló energiaforrásokból való kinyerése terén előrehaladás történt, mégis a hidrogénmeghajtású járművek forgalmazásának és értékesítésének lehetősége az üzemanyagcellák beszerzésének magas költségeitől is függ”. Az alábbi következtetésre jut: „annak érdekében azonban, hogy a hidrogén gazdaságilag elviselhető alternatív energiává fejlődjön, az előállítási költségeket csökkenteni kell. […] Az EGSZB úgy véli, hogy támogatni kellene a biofuel cell (vagyis a kémiai energia elektromos energiává történő átalakítása érdekében biológiai katalizátorokat használó biológiai üzemanyagok) technológiáihoz kapcsolódó kutatást”.
1.15

Az EGSZB kéri az Európai Bizottságot, hogy fordítson több figyelmet a kkv-kra nehezedő aránytalan szabályozási terhekre, amelyek akár tízszer nagyobbak is lehetnek a nagyvállalatokéinál (6). A K+F programokban más európai és nemzetközi partnerekkel pályázó kkv-k esetében kívánatos volna továbbá a projektmenedzsment költségek csökkentése és a pályázati eljárások egyszerűsítése is. Az EGSZB szeretne megoldást látni a szellemi tulajdonjogok és az európai szabadalmak kérdésére (7) is, ahol a jelenlegi helyzet akadályozza az európai versenyképességet és innovációt. A hozzáférhető szabadalmi és szellemi tulajdonjog-rendszer (8) fontos nem pénzügyi tőkének számíthatna, amikor a nemzetközi projektekben részt vevő vállalkozások közötti partnerség megerősítéséről van szó.
3.7

Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság által előterjesztett rendeletjavaslatot. A javaslat világos és széles hatókörű, az EU szintjén és nemzetközi szinten is kiterjed a jogellenes halászat ellenőrzésére, és azonnali kötelező erejű intézkedések, valamint hatékony, arányos és elrettentő erejű szankciók segítik mindazon természetes és jogi személyek ellen, akik, illetve amelyek súlyosan megszegik a rendeletet, vagy a jogsértő magatartásért felelősek. Arra az esetre pedig, ha valamely állam nem tartja be az előírásokat, az EGSZB szerint a halászathoz nem kapcsolódó szankciók alkalmazásának lehetőségét is mérlegelni kellene.
1.4

Az EGSZB határozottan üdvözli a hárompilléres megközelítés bevezetését a prudenciális felülvizsgálat terén, amely következetesen kapcsolódik a banki szektorra vonatkozó Basel II irányelv által megállapított tőkeszükségletekhez, ugyanakkor felismerve a biztosítási szektor sajátosságait is. Az EGSZB ki szeretné emelni továbbá a jelentőségét annak, hogy a mennyiségi jellegű kockázati alapú tőkekövetelmények mellett az irányelv – a biztosítók megfelelő prudenciális felügyeletének biztosítása érdekében – új felügyeleti felülvizsgálati eljárást és minőségi követelményeket is beiktat (II. pillér), és a felügyeleti jelentés és a közzététel tekintetében is új elveket vezet be (III. pillér).
1.4

Ez annál is inkább érvényes, mert több ízben kifejeződött már az egyszerűbb, áttekinthetőbb EU-szabályozás iránti általános igény, nem utolsósorban az Európai Bizottság is hangot adott annak a szándékának, hogy az új állat-egészségügyi stratégiához kapcsolódóan olyan közös jogi keretet dolgoz ki az állategészségügy terén, amely egyetlen jogi aktusban egyesíti az állat-egészségügyi és állattenyésztési szabályozásokat. Ha az irányelvet a most javasolt formájában ültetik át, akkor a jogi aktusoknak ez a közös keretben való egyesítése már néhány éven belül szükségessé teszi az egész problémakör újratárgyalását, amelynek során ismét elkerülhetetlenek lesznek az időrabló módosítások a tagállamok jogalkotásában és közigazgatási gyakorlatában.
6.8

Az intézkedéscsomagról folytatott vitának nem szabad az intézményekre és a csomaggal kapcsolatos munkában részt vevőkre korlátozódnia. Az Európai Bizottságnak és az EGSZB-nek a külvilágra is ki kell terjesztenie a vitát, amelybe a nagyközönséget mint fogyasztót, valamint a munkavállalókat és a vállalkozásokat is be kell vonni, elkerülve azt, hogy a döntéseket csupán a nagy – gyakran monopolhelyzetben lévő – energiavállalatok befolyásolják. (Például a témában egy blogot lehetne nyitni a nagyközönség számára, nyilvános meghallgatásokat kellene rendezni a tagállamok többségében és néhány európai városban, az eredményeket pedig széles körű, nyilvános konferencia keretében kellene uniós szinten összegezni.) Az európai szabályozási ügynökségeknek az Európai Bizottság általi ellenőrzését egyébként demokratikus dimenzióval is bővíteni kellene, megerősítve az Európai Parlament által végzett ellenőrzéssel.
4.7

Az EGSZB úgy véli, hogy a nemzetközi együttműködés további erősítése végett lényeges az IMPEL hálózat támogatása, amely lehetővé tette számos, az ellenőrzések tervezésére és végrehajtására vonatkozó orientációs dokumentum elkészítését. A hálózat emellett információ- és tapasztalatcseréket is szervezett az ellenőrök számára. Az IMPEL hálózat szaktevékenységei – különösen a múltbeli tapasztalatok mintájára kialakított egyedi programok révén – kiemelkedő hozzájárulást jelenthetnek. Az IMPEL az általános képzés és a szakmai továbbképzés elősegítésében is hasznos szerepet tölthet be. Hasznos lehetne továbbá központi egységet kialakítani az Európa-gyűjtemény számára (átfogó statisztikák és egyéb információs eszközök az Európa-szerte végzett ellenőrzési és jogszabály-érvényesítési tevékenységekkel kapcsolatban).
3.2.6

A globalizáció azonban növelheti a kiszolgáltatottságot is. A cégeknek egyre nagyobb mértékben kell versenyezniük. Bizonyos állásokért – amelyek korábban védettnek számítottak – most nemzetközi szinten folyik a verseny. A korábban hosszú éveken át helyi jellegűnek tekintett szolgáltatásokat most határokon keresztül is lehet nyújtani. Gyakrabban történnek átszervezések és gyorsabban mennek végbe. Amikor a kereskedelmi okokból állásukat elveszítő dolgozókat újra alkalmazzák, jellemzően alacsonyabb fizetést kapnak. Ezért számos embernek a globalizáció a fizetés csökkenését jelenti, amikor új állást vállal. A gazdaságban ugyanis csökkent a munkajövedelmek aránya. A szociális partnerek azt is kiemelték, hogy az Amerikai Egyesült Államokkal összehasonlítva az EU az alacsony termelékenységnövekedésű ágazatokban több munkahelyet hozott létre, míg a magas termelékenységnövekedésű ágazatokban csökkent a foglalkoztatottság (5).
1.3

Több független szakértő vizsgálatai is megerősítették, hogy a második szakasz nem valósítható meg, legalábbis a jelenlegi szabályozási feltételek mellett: az Európai Bizottság ezért most a második szakasz felülvizsgálatát javasolja, és új intézkedési alternatívákra tesz javaslatot, amelyek mindamellett szavatolják, sőt esetenként növelik is a meglévő irányelv rendelkezéseiben foglalt biztonság szintjét.
1.7

Fontos, hogy különbséget tegyünk a vállalkozás és a vállalkozás vezetői között. A vállalkozás vezetői csődbe mehetnek úgy is, hogy közben egy csődtömeggondnok megmenti a vállalkozást és alkalmazottjait. Amikor egy vállalkozás csődhelyzetbe kerül, maguk a cégvezetők is csődbe juthatnak az általuk nyújtott bankgaranciák miatt, még ha személyes magatartásuk nem is volt jogsértő. Az Európai Bizottság ezekért a tisztességes vállalkozókért aggódik. Ha ígéretes vállalkozást teremtettek, de kísérletük tapasztalatlanságuk vagy balszerencséjük miatt elbukott, megérdemelnek egy második esélyt; a gazdaságnak szüksége van készségeikre. Más vállalkozók, akik inkompetenciájuk vagy az elképzelések hiánya miatt vallanak kudarcot, valószínűleg keveset tudnak hozzátenni a gazdasághoz, még ha sikerül is pénzügyi támogatókat találniuk. Nem minden csődbe jutott vállalkozó érdemel meg egy újabb esélyt.
3.4.3

Az irányelvek koordinálása és ellenőrzése megfelelő anyagi és személyzeti ellátást igényel. Azonban az EU 2004-es bővítése ellenére is leépítéseket terveznek a Munkaügyi Főfelügyelők Bizottságánál (SLIC). Ennek kapcsán megjegyzendő, hogy nem szabadna csökkenteni a bizottságban működő képviselők számát. Emellett az illetékes európai bizottsági hatóságnál csak 26-an dolgoznak, közülük négyen-öten foglalkoznak a jogszabályok végrehajtásával. Ezt már egy 2002-es EGSZB-vélemény is kifogásolta, pedig akkor csak 15 tagállam létezett, most pedig már 27. Ezen feltétlenül javítani kell. Ugyanígy tagállami szinten is meg kell akadályozni a felügyelők számának csökkentését.
4.14.6

Az áruszállításra fenntartott helyeken korlátozni kell a várakozási időt úgy, hogy az jobban arányban legyen a ki- és berakodáshoz általában ténylegesen szükséges idővel. Lehetőséget kell biztosítani arra, hogy speciális engedélyeket lehessen kérvényezni a megengedett használati idő meghosszabbítására, hogy ne érjen hátrány bizonyos szállítókat, akiknek több időre van szükség a be- és kirakodáshoz (pl. költöztető cégek). Konkrét időszakokat is be lehetne vezetni az áruszállításra.
1.5

Az EGSZB nem támogatja azt az elképzelést, hogy az egyesül államokbeli Small Business Act mintájára az EU-ban is kvótarendszert vezessenek be a kkv-k számára, azonban elismeri, hogy érdemes lenne európai útitervet kidolgozni a kkv-k, különösen a mikrovállalkozások érdekében, amelyhez konkrét projektek, valamint menetrend és többéves költségvetés is társulna, és amelynek középpontjában az innováció és a vállalkozások létrehozása állna, különösen az energiahatékonyság és a környezetvédelem kulcsfontosságú területein.
5.4.1

Az ápoló igen fontos tényező az egész jóléti folyamatban, így az AAL programban is. Éppen ezért nemcsak szervezeti szinten lesz szükség paradigmaváltásra, hanem az ápolószemélyzet szintjén is, mivel biztosítani kell azt, hogy az AAL programot használó személlyel közvetlen kapcsolatban álló ápoló ne csupán professzionális szinten kezelje e technológiákat, de valóban higgyen is ezek hasznosságában, nagyobb bizalmat ébresztve az ápolt személyben ezek iránt a technológiák – mint az életminőség-javítás eszközei – iránt.
2.11

Az Európai Bizottság munkáját az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (Standing Committee on the Food Chain and Animal Health, SCFCAH) segíti; végezetül pedig 2015-öt tűzik ki a rendelet végrehajtásának az esetlegesen szükségessé váló változások bevezetése céljával történő értékelésének határidejeként.
3.4.6

Végezetül tanulmányozni kellene a földalatti víztározók, illetve a talajvízbe történő vízvisszajuttatás lehetőségét is. E tekintetben ki kellene választani néhány kísérleti projektet, és meg kellene határozni az eltárolt vízre vonatkozó – egyszerre realista és a talajvíz védelmét is biztosító – normákat. A földfelszín alatti vizek kérdése egyaránt érinti az itteni vizek mennyiségét és minőségét is, hiszen a talajvíz is áldozatul esik a szennyezésnek. Ebben a tekintetben kiemelt figyelmet kellene szentelni a különösen vízigényes ipari tevékenységeknek, amelyek egyrészről „megcsapolják” a talajvizet, másrészről fennáll annak veszélye, hogy szennyezik.
3.9

Egy ún. „Kapcsolatépítési Iroda” (Networking Office) európai bizottsági szintű létrehozása, amely nem csupán európai, hanem világméretű projektek kutatásával foglalkozna, nagy segítséget jelentene a platformnak, hogy az ismeretek (a statisztikákat is ideértve) naprakészek és helytállóak legyenek, és így olyan, a problémák leküzdésére szolgáló, hatékony eljárások elterjesztésére nyíljon lehetőség, amelyek gyorsan továbbadhatók más aktív partnerek részére is. A látogatások szervezése és az ellenőrzés is az iroda feladatai közé tartozna. Az iroda a forródrótok független ellenőrzőjeként is szolgálhatna, és ellenőrizné az új projektekre vonatkozó kérelmeket, hogy ezáltal elkerülhető legyen a munka fölösleges megkettőzése, illetve biztosítható legyen a finanszírozási források hatékony és célszerű felhasználása. Az iroda ajánlást tehetne partnerségekre is. A kapcsolatépítési iroda feladata az lenne, hogy az új kihívások megjelenésével egy időben reagáljon azokra.
1.2

Az EGSZB megjegyzi, hogy az egyik módja annak, hogy az ugyanazon a szinten vizsgált két egyenlő súlyú szabadság – a személyek és a szolgáltatásnyújtás szabadsága – a gyakorlatban is az maradjon: biztosítani kell, hogy az irányelv garantálja a kiküldött munkavállalók jogai védelmének, illetve a valamennyi szolgáltatásnyújtó közötti tisztességes és méltányos versenynek a megfelelő szintű tiszteletben tartását. Úgy véli ugyanis, hogy nem vehető komolyan az a megközelítés, amely szerint a szolgáltatások szabad áramlása egyes munkavállalók rovására valósuljon meg. Még ha egyesek ilyen irányba mutató jelként értelmeznek is néhány újabb bírósági ítéletet, (4) az EGSZB emlékeztet arra, hogy az ILO 87. és 98. számú, a szakszervezeti szabadságra és a kollektív tárgyalásokra vonatkozó megállapodásainak értelmében a szociális jog kialakításakor tekintetbe kell venni ugyanezen jog szokásos kialakítási módjait, beleértve a vállalati vagy bármilyen más szintű kollektív tárgyalásokat, még az olyan területeken is, mint egy adott ágazaton vagy egy adott vállalaton belüli minimálbér meghatározása. Amennyiben tehát a 96/71/EK irányelv átültetése egy adott tagállamban ennek a szokásos jogkialakítási módnak a körébe tartozott, az Európai Bizottságnak érvényesíttetnie kellene a nemzetközi jogot az ideiglenes ellenőrző szervek értelmezése és az összes tagállam által ratifikált munkaügyi normák alapján, az elsődleges jognak megfelelően.
2.2.4

Ugyanakkor az évek során az is bebizonyosodott, hogy az akadályok azonosítása és a javaslatok megvalósítása révén nem mindig sikerült megszüntetni a korlátokat és megoldani a szabad mozgással, és végső soron a mobilitással kapcsolatos problémákat. Megállapítottuk, hogy az uniós intézmények különféle dokumentumaiban újra és újra ugyanazokat a problémákat említik, sőt, ugyanazokat az intézkedéseket is javasolják, amelyeket már korábban is javasoltak, de sokszor nem valósítottak meg.
4.2

Az Európai Bizottság azt javasolja, hogy a tagállamok továbbra is használhassák fel a CDM-egységeket, hogy 2012 után is biztosítható legyen ezeknek az egységeknek a piaca. Az EGSZB-nek fenntartásai vannak a CDM-ből származó hitelesített kibocsátáscsökkentések (CER) minőségével kapcsolatban, és azt javasolja, hogy ha a beruházó államok (a 2013 előtt indított projektek esetében) továbbra is részesülnek a CER-ből, az alapokat felül kell vizsgálni, és meg kell nézni, hogy a projekt még mindig a „további projekttípusok” közé tartozik-e. Az új CDM projektek esetében, melyek célja, hogy a tagállam hozzájáruljon az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentése terheinek megosztásához, csak az alapvetően a legjobb rendelkezésre álló technikákat (BAT) használó projekteket kellene figyelembe venni.
5.3

A kérdéssel foglalkozó dokumentumok szerint közösségi szinten a megújuló energiaforrásokat kiaknázó technológiák, a környezetkímélő hő-előállítási módok (az áramtermelésre fordított hőt is beleértve), és az energiaszállítás, illetve -tárolás legmodernebb infrastruktúráinak alkalmazása felé kell fordulni. Az EGSZB támogatja ezeket a prioritásokat. A fosszilis energiaforrásokon alapuló (amelyek továbbra is, még hosszú távon is a legfontosabb primer energiaforrások lesznek), illetve az atomenergiát használó – hasadásos vagy fúziós alapú – „tiszta” technológiákat, illetve a nukleáris hulladékok tárolásának kérdését nem szabad elhanyagolni; ezeknek továbbra is az EU-ban folyó kutatási és fejlesztési tevékenységek szerves részének kell maradniuk.
5.6

A zárt bioenergia-körforgásra való sikeres átállás példái mutatják, hogy a bioenergia bizonyos formáinak előállítása ökológiailag, gazdaságilag és szociális szempontból is jövedelmező lehet a mezőgazdaság és a regionális munkaerőpiac számára. (Például az osztrák Mureck és Güssing település vagy a németországi Jühnde, ahol már ma is akár 170 %-ig terjed az megújuló energiákkal való ellátottság.) Ehhez a látványos ökológiai mérleghez tartozik még a helyi munkaerőpiacra (kézműipar) gyakorolt pozitív hatás is, amelybe a nyersanyagot szállító mezőgazdasági termelők munkahelyeit még nem is számították bele (25).
4.13

Az EGSZB üdvözli azt is, hogy olyan differenciált szabályozást vezetnek be, amely a 67/548/EGK irányelv 12. cikkének (2) bekezdése értelmében karcinogénként/mutagénként/reproduktív toxicitással rendelkező anyagként (CMR) besorolt anyagok biztonsági értékelésén alapul. Az ilyen anyagok használatának tilalmát továbbra is fenn kell tartani. A jelenleg hatályos szabályozás szerint azonban veszélyességük (azaz belső jellemzőik) alapján sorolják be az anyagokat az egyes kategóriákba anélkül, hogy figyelembe vennék a veszélynek való kitettség mértékét és módját. Ez automatikusan az olyan anyagok betiltásához vezethet, mint amilyen az etanol (vagyis az alkohol), amelyet a CMR 1., illetve 2. kategóriába soroltak be, annak ellenére, hogy kozmetikai szerekben történő felhasználása semmilyen veszéllyel nem jár. A rendeletjavaslat szerint az 1., illetve 2. kategóriába tartozó CMR-anyagokat csak abban az esetben lenne szabad kozmetikai szerekben felhasználni, ha egyidejűleg eleget tesznek három feltételnek (12. cikk (2) bekezdés). Ugyanakkor az egyik ilyen feltétel szerint az anyag felhasználható kell, hogy legyen élelmiszerekben. Könnyen előfordulhat viszont, hogy egy CMR 1. vagy 2. kategóriába sorolt anyag, amelynek kozmetikai szerekben történő felhasználását biztonságosnak ítélték, élelmiszerekben történő felhasználása nem engedélyezett (pl. formaldehid, bórsav). A rendeletjavaslat értelmében az ilyen anyagok nem használhatók fel a kozmetikai iparban.
2.2

Az Európai Bizottság hangsúlyozta, hogy maradéktalanul fel kell szabadítani a kkv-k növekedési és munkahelyteremtési potenciálját, és ki kell használni innovatív kapacitásaikat. Ez az iránymutatás tükröződött a 2007. december 11-én elfogadott, felülvizsgált lisszaboni növekedési és munkahelyteremtési stratégiáról készült jelentésben is. A fenti előzmények után indult útjára az európai „Small Business Act” (SBAE) azzal az elsődleges céllal, hogy – a kkv-k sokféleségére is figyelemmel – meghatározza az európai kkv-k környezetének javítását szolgáló elveket, illetve konkrét intézkedéseket. A kezdeményezést a 2007. decemberében tartott Európai Tanács-ülés is üdvözölte, aminek nyomán az Európai Bizottság célja ettől fogva egy javaslat előterjesztése 2008 júniusáig.
4.9

Fontos azonban, hogy a CO2-kibocsátás a szén hasznosítása esetében is minél alacsonyabb legyen. Az erre irányuló fejlesztés két – egymástól különböző technikai fejlettségű, és eltérő hatásokkal járó – úton halad: egyfelől az egyre nagyobb hatékonyságú erőművek, másfelől a CET-en alapuló erőművek (11) irányába. Az utóbbi esetben a keletkezett CO2 túlnyomó része ráadásul már nem is kerül a légkörbe, viszont elkerülhetetlen a hatékonyság érezhető csökkenése, mivel fedezni kell a CET járulékos energiaszükségletét. Ezen túlmenően azokat az eljárásokat is tovább kell fejleszteni, amelyek segítségével el lehet különíteni az ipari termelési folyamatok során keletkező CO2-t.
5.3

2013-tól kezdődően a kibocsátási kvóták évente csökkenni fognak, ami 2020-ra a 2005-ös szinthez képest 21 %-os csökkenést (2) fog eredményezni az EU ETS szektorában. Ez a csökkentési folyamat a negyedik fázisban is (2021–2028) ugyanilyen ütemben folytatódik. Ezzel párhuzamosan nőni fog az árverésre bocsátott egységek aránya is, amely 2013-ban 60 %-ról indul. A javaslat szerint a villamosenergia-ipari ágazat nem kaphat ingyen krediteket, így 2013-tól a teljes szén-dioxid-mennyiségre jutó kibocsátási egységeket árverésen vagy másodlagos piacon kell megvásárolnia, míg a többi ipari ágazatban az ingyenes kvóták általános kifutási fázisa 2020-ig tart. Kivételt csak a következményes kibocsátás – azaz a hasonló kibocsátási megszorításokkal nem rendelkező országokba való áttelepítés – kockázatának jelentős mértékben kitett, és ezzel a globális kibocsátást növelő ágazatok képeznek. E szektorok akár 100 %-os arányban részesülhetnek ingyenes kvótákban. Az erre vonatkozó döntés 2011-ben várható. Az árveréseket a tagállamok szervezik, és a bevételeket ajánlott – de nem kötelező – módon klímabarát politikákba fektethetik be.