[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.7.5.

COM(2010)355 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A kereskedelem és forgalmazás piacának felügyelete „A kereskedelem és forgalmazás hatékonyabb és tisztességesebb belső piacáért 2020-ra”

SEC(2010)807

BEVEZETÉS

Ezt a jelentést a Bizottság az „Egységes piac a 21. századi Európa számára” [1] című, 2007-ben elfogadott bizottsági közlemény nyomán hozott piacfelügyeleti intézkedések keretében, 2009-ben elindított piacfelügyeleti tevékenység részeként fogadja el. A nyomon követés tárgyául a kiskereskedelmet választottuk, hiszen ez az ágazat több szempontból is fontos az Európai Unió számára (a bruttó belső termék 4,2%-át állítja elő, 17,4 millió dolgozót foglalkoztat, továbbá az európai kis- és középvállalkozások mintegy 20%-a is a szektorban tevékenykedik[2]), különösen azért, mert szorosan kapcsolódik a legkülönbözőbb beszerzési és értékesítési gazdasági tevékenységhez.

A kiskereskedelem igen nagy változatosságot mutat mind formáját (hagyományos üzletek, elektronikus kereskedelem, nyitott piacok), mind külsőségeit (a kis üzletektől a hipermarketekig), mind az árucikkeket (élelmiszerek, nem élelmiszerjellegű termékek, receptköteles vagy szabadon vásárolható gyógyszerek...), mind jogi formájukat tekintve (önálló egységek, franchise szervezetek, integrált csoportok...), mind pedig elhelyezkedésük szerint (városi/vidéki, belvárosi /külvárosi). Jelentésünk ennek minden változatát górcső alá veszi, különös figyelmet fordítva a gazdasági súlya miatt hatalmas jelentőséggel rendelkező élelmiszer-kereskedelemre[3]. Ez az összetett kérdéskör nem egyszerűsíthető le a kisboltok és a nagy bevásárlóközpontok közötti eltérésekre. A nagy üzletláncok stratégiáját az utóbbi években a diverzifikáció jellemezte, amely az egyes városi kerületek vagy falvak kis üzleteitől , a közepes nagyságú üzleteken, szupermarketeken és az úgynevezett diszkontáruházakon (hard discount) át a hipermarketekig terjed. Ebben a jelentésben a „kereskedelem és forgalmazás” kifejezések a kiskereskedelemre értendők.

Ez a jelentés és a hozzá kapcsolódó, a szolgáltatásokról szóló bizottsági munkadokumentum korábbi elemzésekre építve először is megvonja azon problémák mérlegét, amelyek a kereskedelemben és a terjesztésben tevékenykedő vállalkozásokat a belső piac, a gazdasági, szociális és környezetvédelmi teljesítmény (például az innováció, a versenyképesség, a termelékenység, a foglalkoztatás, a szegénység elleni küzdelem, a társadalmi integráció – különös tekintettel a fogyatékosokra – és az éghajlatváltozás elleni küzdelem, valamint a szociális és erkölcsi felelősség) szempontjából érintik vagy érinthetik[4]. A jelentésben tárgyalt problémák felismerése a belső piac számára kitűzött különböző gazdasági és politikai célok figyelembevételén alapult, az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés elérése érdekében.

Az Európa 2020 stratégiában[5] bejelentett gazdaságélénkítéssel összefüggésben a Bizottság mindezen következtetések nyomán, munkája második szakaszában meghatározza majd azokat a döntéseket, amelyeket a belső piac jobb működésének érdekében a szubszidiaritás és az arányosság elvének tiszteletben tartása és az Európai Unió egyéb alapvető céljai figyelembe vétele mellett kell meghozni. Célkitűzésünk tehát az, hogy az EU kereskedelmi és forgalmazási szektorában működő vállalkozásoknak lehetőségük nyíljék arra, hogy a lehető legjobban kihasználják a belső piac nyújtotta lehetőségeket, és a gazdasági, szociális és területi kohézió, a dolgozók, a fogyasztók és a környezet védelme tiszteletben tartásával fejlesszék szolgáltatásaikat, továbbá előmozdítsák az innovációt. Az intelligens, fenntartható és inkluzív, a továbbiakban „tisztességesnek” nevezett kereskedelem és forgalmazás közvetlenül elősegítheti a 2020-as európai stratégia sikeres kialakítását.

A KERESKEDELEM ÉS FORGALMAZÁS TRANZVERZÁLIS JELLEGE

A kereskedelem és forgalmazás kétirányú kapcsolatot teremt a beszerzési és értékesítési gazdasági tevékenységek között, innen az európai gazdaságban betöltött kulcsszerepe. Az értékesítési piacokon a kereskedőknek közvetlen kapcsolatuk van a fogyasztókkal. Mivel ez a piac hozzásegíti a vevőket a fogyasztási javakhoz, köztük az alapvető szükségleti cikkek nagy választékához, a kereskedelmi és forgalmazási piac működése közvetlenül hat az emberek életminőségére. A kereskedőknek köszönhető, hogy sok fogyasztó helyben hozzájut a más tagállamokból és az Unión kívüli országokból érkező termékekhez és kézzelfogható módon élvezheti a belső piac nyújtotta előnyöket. A kereskedők a fenntartható fejlődési modellek mozgatórugóivá válhatnak a fogyasztók szokásaira adott reakciók és a velük kialakított kölcsönkapcsolataik révén. A beszerzési piacon a kereskedők a gazdaság számos szereplőjével ápolnak határokon átnyúló interaktív kapcsolatokat, így többek között a nagykereskedőkkel és beszállítókkal, alkalmazottakkal, ingatlanszolgáltatókkal, szállítóvállalatokkal, logisztikai cégekkel, fizetési rendszerek szolgáltatóival, reklám- és marketing ügynökségekkel, biztonsági cégekkel, energiaszolgáltatókkal, hulladékgyűjtőkkel és hulladék-újrahasznosítókkal.

Az ezt az ágazatot jellemző fejlemények szükségszerűen kihatnak a gazdaság egyéb szektorainak a tevékenységére és azok szereplőire. A már felismert problémákat kezelni hivatott politikáknak figyelembe kell venniük a kereskedelem és a forgalmazás transzverzális jellegét és tekintettel kell lennie a láncolat teljes hosszában megjelenő különböző típusú hatásokat. Ezeknek a politikáknak a belső piac elé kitűzött különböző gazdasági és politikai célok között megvalósítandó egyensúlyok figyelembevételén kell alapulniuk.

A KERESKEDELEM ÉS FORGALMAZÁS FEJLőDÉSE JELENTőS KÜLSő HATÁSOKKAL JÁRT

A kereskedelmi és forgalmazási szektor modernizációja a hatvanas évekkel kezdődően a nagy üzletláncok megjelenése révén jelentősen hozzájárult az infláció elleni harchoz. Megnövelt kínálatot és versenyképes árakat nyújtott a fogyasztóknak, még a gazdasági válság idején is, s ezzel lehetővé tette számukra, hogy jövedelmüknek azt az egyre jelentősebb részét, amelyet hagyományosan alapvető szükségleteik kielégítésére fordítottak, újra a javak és szolgáltatások széles körére költsék, ami ösztönzőleg hatott a gazdasági innovációra és a gazdaság növekedésére.

A méretgazdaságosságra és választékgazdaságosságra való törekvés és a belőlük származó előnyök voltak a mozgatórugói a jelenkori kereskedelem gazdasági modelljei átalakulásának. A belső piac határain átívelő koncentráció és a vertikális integráció kombinációja egyes forgalmazóknak jelentős tárgyalási pozíciót biztosított áraik leszorítására és alacsonyan tartására. Ez a tárgyalási pozíció a maga idején hozzájárult a nagy ipari beszállítók, a logisztikai és ingatlankereskedelmi ágazat európai konszolidációjához, amelyek hasonló flexibilitásra és tárgyalási pozíciókra törekednek ellátási hálózatukban is, hogy megfelelhessenek a forgalmazók igényeinek. Bár az európai kereskedelem és forgalmazás jövedelmezőségének növekedése az elmúlt tíz évben lassabb volt, mint az Egyesült Államokban, fejlődésük és horizontális, valamint vertikális integrációjuk hozzájárult a kereskedelmi ágazat hatékonyságának növeléséhez és az árak csökkenéséhez. Emellett a verseny növekedése, különösen az európai diszkontáruházak és a márkás termékek olcsó forgalmazóinak megjelenésével tovább erősítette azt a folyamatot, amely folyamatosan arra ösztönzi az forgalmazókat, hogy egyre hatékonyabbak legyenek bevételeik és hasznuk megőrzése érdekében.

Ez a fejlődés, noha növelte a versenyt, az árrésre gyakorolt nyomást és a gazdasági lánc versenyképességét, kétségtelenül hátrányosan érintette a független kisboltokat, helyi felügyeleteket, mezőgazdasági alapanyagok kistermelőit, az ipari kkv-kat, a bérből és fizetésből élőket és az elszigetelt vagy hátrányos helyzetben lévő fogyasztókat. Ez a fejlődés néha szembe ment az Európai Unió környezetvédelemmel és a társadalmi és területi kohézióval kapcsolatos céljaival. Az elemzésből egyébként az derül ki, hogy a szektor gazdasági teljesítménye nem érte el az elvárt eredményeket az Unióban, egyebek között a belső piac szempontjából sem. Ez a jelentés és a Bizottság szolgálatainak hozzá csatolt munkaanyaga elsősorban azokat a problémákat vizsgálja, amelyeket a belső piac kereskedelmi és forgalmazási ágazatának optimális fejlődését akadályozó, vagy valószínűsíthetően akadályozó tényezőnek minősítettek a beszerzési és értékesítési lánc egyes szereplőinek, azaz a fogyasztóknak, kereskedőknek, forgalmazóknak, beszállítóknak, dolgozóknak és a jövő nemzedékeknek a szempontjából.

A KERESKEDELEM ÉS A FORGALMAZÁS HATÉKONYABB ÉS A FOGYASZTÓK SZÁMÁRA TISZTESSÉGESEBB BELSő PIACA

A kereskedelem és a forgalmazás hatékonyabb és tisztességesebb belső piacának a kereskedők és a versenyképes és megfizethető minőségi termékek legszélesebb választékához kell hozzáférést biztosítaniuk az európai fogyasztók számára – bárhol is éljenek –, az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés az EU által kitűzött céljaival összhangban. Emellett a fogyasztók számára biztosítania kell a hozzáférést az EU-ban előforduló kereskedelmi ajánlatokra vonatkozó megbízható, átlátható és összehasonlításra alkalmas információkhoz, hogy kellő tájékozottsággal választhassanak és biztosan élhessenek a jogaikkal, bárhol is vásároljanak az Európai Unión belül.

Az elemzés az alábbi problémák meglétét tárta fel:

Az első az üzletekhez való hozzáférést és az üzletek választékát érinti. Az alapvető javakat – elsősorban élelmiszereket – és szolgáltatásokat nyújtó üzletek közelségének kérdése egyre fontosabb az idősek (az EU lakosságának 17%-a 64 éves vagy annál idősebb), a csökkent képességűek (az EU lakosságának 15%-a), az elszigetelten vagy ritkán lakott vidéken élők, és az EU lakosságának 9%-a számára, akiknek nincs lehetőségük gépkocsit tartani[6]. Emellett a gazdaságilag fejletlenebb régiók felélénkülésének megőrzése, amelyhez hozzájárul a helyi kereskedelem és a gépkocsihasználat környezetvédelmi okokból történő korlátozásának szükségessége még inkább hangsúlyozza a kérdés fontosságát.

Nos, a könnyen megközelíthető kis (10 alkalmazottnál kevesebbet foglalkoztató) helybeli élelmiszerboltok száma 3,7 %-kal csökkent 2004 és 2009 között. Ez a tendencia a kereskedelem és a forgalmazás más alágazataiban is érezhető a városközpontokban vagy a külvárosokban kialakított kereskedelmi övezetekben létrehozott árusítóhelyek növekvő polarizációja miatt. A fogyasztók körében végzett felmérések[7] egyébként azt mutatják, hogy a 10.000 lakosnál kevesebbet számláló városok polgárai az átlagosnál elégedetlenebbek az általuk elérhető kereskedők választékával. Ez az eredmény azt sugallja, hogy a tagállamok üzletközpontok létesítésére irányuló számos kezdeményezése ellenére a területi kohézió ezen a területen tapasztalható hiánya súlyosbodik, annak ellenére, hogy a hipermarketek városokban vagy vidéken újabban igyekeznek kis üzleteket létesíteni, ami mérsékli a probléma súlyosságát. Az elektronikus kereskedelem segíthet ezeknek a negatív hatású tendenciáknak a megfékezésében és az árakra gyakorolt nyomás fenntartásában, mind az elektronikus kereskedelemben, mind az üzletekben, ám az ágazat értékesítési eredményei mindenütt igen alacsonyak: csak négy tagállam nemzeti kiskereskedelmi értékesítésében haladja meg a 2%-ot[8], míg az élelmiszer-kereskedelemben az online értékesítés aránya még alacsonyabb. A kereskedelmi szolgáltatások hozzáférhetőségét növelő, és az elektronikus kereskedelem fejlődésének előmozdítását segítő lehetőségeknek kulcsszerepe van az EU-ban. Mélyreható piackutatás indult a elektronikus kereskedelemben tapasztalható árkülönbségek felmérésére.

A vizsgálat azt is kimutatta, hogy a belső piacon hatalmas eltérések tapasztalhatók az árak terén, ami a belső piac tartós szétforgácsolódására utal. Az élelmiszerek és alkoholmentes italok ára például 28,4%-kal magasabb Belgiumban, mint Hollandiában[9]. Egyes nem vényköteles mindennapi gyógyszerészeti termékek esetében az árkülönbség mértéke akár ötszörös is lehet [10]. Ami a ruhaneműket illeti, meglepő lehet, hogy Írországban, Franciaországban és az Egyesült Királyságban alacsonyabbak az árak az EU-s átlagnál, míg Szlovákiában és a Cseh Köztársaságban jóval meghaladják az átlagos színvonalat.[11] Több tényező is magyarázhatja az árak eltérését, köztük a háztartások átlagjövedelme vagy az áfakulcs közötti különbségek. A piacok dinamikájához, a szabályozáshoz, vagy a kereskedelmi gyakorlathoz kapcsolódó más tényezőknek is van szerepük, mint például, a kínálat területi korlátainak vagy a párhuzamos kereskedelem akadályainak[12]. Az árkülönbözetet magyarázó tényezők jellegét és súlyát ugyanakkor még meg kell határozni. Egyébként a fogyasztók hatékonyabb tájékoztatása a szokásos vásárlási helyükön kívüli lehetőségekről – a határok fölötti vásárlásokat is ideértve – hozzájárulhat ezen árkülönbségek csökkenéséhez.

A nemzeti versenyhivatalok és a fogyasztói egyesületek vizsgálataik révén megállapították, hogy a kereskedők az árverseny helyi színvonalához alkalmazkodva különböző területeken és régiókban eltérő árakon kínálják termékeiket[13]. A kereskedelmi kínálatról kapott összehasonlítható és független információforrásokkal kapcsolatban megállapított csekély fogyasztói megelégedettség megerősíti ezt az elemzést. Úgy tűnik, hogy ennek a helyzetnek az egyik oka ezúttal is a fogyasztóknak a helyi és nemzeti kereskedelmi kínálatról – különösen az online kereskedés tekintetében – átlátható, elérhető, összehasonlítható és minőségi tájékoztatást nyújtó szolgáltatások nem kielégítő fejlettségében keresendő.

Az ezekkel a szolgáltatásokkal kapcsolatos nehézségek – legyen szó akár a kereskedelmi kommunikációról akár a független tájékoztatásról – az ezen működési elégtelenségek elemzésének egyik lényeges pontjának számít.

A KERESKEDELEM ÉS A FORGALMAZÁS HATÉKONYABB ÉS A KERESKEDőK SZÁMÁRA TISZTESSÉGESEBB BELSő PIACA

A kereskedelem és a forgalmazás hatékonyabb és a fogyasztók számára tisztességesebb belső piacának az EU-ban lehetővé kell tennie az egymással versenyző kereskedők számára, hogy – méretüktől függetlenül – együttélhessenek a piacon és fejleszthessék tevékenységüket, különösen, amikor innovatív, hatékony és fenntartható – egyebek között a határokon átívelő – stratégiákat dolgoznak ki. A mai napon elkészített elemzés egy sor olyan problémát nevez meg, amelyek az EU kereskedelmi ágazata céljainak teljes megvalósításának útjában állnak.

Először is aggodalomra ad okot, hogy a kereskedelmi és forgalmazási piacra való bejutás szigorú korlátozásának megléte, ez ugyanis korlátozza a helyi versenyt és gátakat emel a belső kereskedelmi piac kiépülése elé. Több ilyen korlátozásnak, mint például a konkurens üzletek hatásvizsgálatain alapuló üzletnyitási tilalomnak az eltörlése a szolgáltatásokról szóló irányelv életbe lépése következtében folyamatban van[14]. Mindemellett a településrendezés jelenlegi széttöredezett nemzeti, regionális és helyi keretei az ingatlanvagyonra és az ingatlanok európai kereskedelmére vonatkozó különböző szabályozásokkal összekapcsolva helyi szinten működési zavarokat okozhatnak, ami a piaci szereplőknek elveszi a kedvét a bizonyos piacokra történő belépéstől. A határ menti területeken, ahol az EU polgárainak 35%-a él[15], a különböző nemzeti jogszabályok összehangolatlansága különös hozzájárulhat a verseny eltorzulásához. Egyes tagállamok már kialakították a maguk hatékony gyakorlatát, amelyet más államok is alkalmazhatnának. Szem előtt kell tartani valamennyi érdeket, és különösen azt, hogy a forgalmazással foglalkozó vállalkozások érdekeit összeegyeztessék a környezetvédelem, vagy a területfejlesztés céljaival (például az alapvető javakat és szolgáltatásokat kínáló kereskedések megfelelő elérhetőségének fenntartását).

Másodsorban, bizonyos esetekben a kereskedők arra hivatkoznak, hogy nehézségeik vannak a más tagállamokban megtelepedett vállalkozásoktól történő beszerzések során. Ezeknek a helyzeteknek az lehet a magyarázata, hogy a termelő cég úgy dönt, hogy vevőit földrajzi elhelyezkedésük szerint kapcsolja különböző leányvállalataihoz (csoporton belüli döntés). Származhat ez a helyzet a termelőcég által a nagykereskedő ügyfeleikre vagy a forgalmazóikra kényszerített szerződéses kötelezettségekből is. Ha ez így van, ez magyarázatát adhatja a határok két oldalán megfigyelhető fentebb említett árkülönbségeknek is. A párhuzamos behozatali kapacitást még inkább korlátozzák azok a különböző nemzeti előírások, amelyek például az élelmiszerek feliratozására vonatkozó különböző nyelvi követelményekből erednek[16]. Harmadsorban, a fogyasztókat érintő kereskedelmi gyakorlatokra – például a reklámra, a marketingre és a promócióra – vonatkozó szabályok európai harmonizációja[17] ellenére a kereskedelmi kommunikációra, és különösen a promócióra vonatkozó egyes nemzeti szabályok fenntartása akadályozza a hipermarketek, a határ menti kis- és középvállalkozások, az elektronikus kereskedelem, stb. hatékony és esetleg határokon átnyúló kommunikációs stratégiáinak a kialakítását[18]. A veszteséges eladás és viszonteladás különleges jelentőséggel bír a tartós árucikkeket, különösen textilárut értékesítő kereskedők gazdasági modelljét illetően. A veszteséges értékesítésre vonatkozó különböző nemzeti szabályozások, melyek célja a kiskereskedők védelme volt, úgy tűnik, nem bizonyultak minden esetben hatékonynak. Hasonlóképpen sok bírálat érte az árleszállítások időszakát érintő megszorításokat is, mivel tisztességtelen versenyre adott módot a határ menti régiók között.

Problémákat vet fel a fizetési rendszerek szempontjából kellőképpen versenyképes belső piac állandósult hiánya, a hatékonyabb logisztikai rendszer, valamint a különböző szabályozási rendszerek egymás mellett élése, mind a franchise területén – ami akadályozhatja a kiskereskedők beszerzési hálózatainak kiépítését –, mind a fogyasztói jogok, a nyitva tartás vagy a hulladékok begyűjtése és újrafelhasználása területén.

A KERESKEDELEM ÉS A FORGALMAZÁS HATÉKONYABB ÉS A BESZÁLLÍTÓK SZÁMÁRA TISZTESSÉGESEBB BELSő PIACA

A kereskedelem és a forgalmazás hatékonyabb és a beszállítók számára tisztességesebb belső piacának az a feladata, hogy lehetővé tegye a beszállítók számára az árak tekintetében versenyképes, minőségi és/vagy újító termékek megfelelő mennyiségben történő értékesítését, hogy befektetéseik életképesek legyenek A belső piacnak el kell látnia a beszállítókat a fogyasztói igényekről szóló információkkal, ami arra ösztönzi őket, hogy kínálatukat egyre inkább az igények és tendenciák nyomán alakítsák ki, azaz „etikusabb” árukat kínáljanak. A belső piacnak tehát a forrásai felhasználását tekintve hatékonyabb, zöldebb és versenyképesebb innováción nyugvó gazdaság kialakítását kell előmozdítania, amely bátorítja a gazdasági, szociális és területi kohéziót. A vizsgálat két olyan problémát tárt fel, amelyek akadályozzák a hatékonyabb és a beszállítók számára tisztességesebb kereskedelmi és forgalmazási piac kialakulását.

Először is, a vállalkozások között esetlegesen fennálló szerződéses kapcsolatokra jellemző feszültségek gátolhatják a beszállítók mozgási lehetőségét tevékenységük életképessé tételében és az innovációhoz szükséges befektetések végrehajtásában. Néhány, a kereskedők vagy a kereskedők felvásárlási központjai által a beszállítóikkal szemben vagy a beszállítók által az alapanyag-előállítókkal szemben közvetlenül alkalmazott szerződéses kikötés bizonyos körülmények között méltánytalannak tűnhet és korlátozhatja egyes versenyképes vállalkozások növekedését, sőt még életképességét is. Bizonyos körülmények között az élelmiszer-beszerzési lánc közvetítőit jellemző nem hatékony szerkezeti felépítés aszimmetrikus szállítást és az árak befagyasztását valamint az alapanyag-előállítók számára méltánytalan szerződéses feltételeket eredményezhet[19]. Másfelől az innováció nem megfelelő védelme a márkás ipari termékek előállítása során egyes tisztességtelen praktikákkal (mint például a szolgai másolással) szemben akadályozhatja az innovációt a szektorban.

Habár léteznek bizonyos nemzeti szabályozások a vállalkozások közötti tisztességtelen szerződéses gyakorlatra vonatkozóan, ezek tagállamonként jelentős eltérést mutatnak, ami a belső piac szétdaraboltságához vezethet, torzíthatja a versenyt és a probléma megkerülésének kockázatát veti fel. Ezen szabályozások hatékonyságát mindenesetre gyakran korlátozza az esetleges szabályszegés bejelentését követő retorziós intézkedésektől való félelem. A beszerzési lánc szereplői között fennálló néha igazságtalan és tisztességtelen összefonódások komoly politikai természetű problémát jelenthetnek, amelyre az élelmiszerláncról[20] tartott fórumon elhangzó ötletek megvalósítása jelenthetne megoldás kezdetét.

Az üzleti versenyre vonatkozó szabályok következetes alkalmazása fontos szerepet játszhat a beszerzési lánc hatékony működését gátló, a fogyasztókat megkárosító tisztességtelen gyakorlat elleni harcban és a kereskedelmi és a forgalmazási ágazatban résztvevő szereplők közötti tisztességes versenyfeltételek biztosításának folyamatában.

Másodsorban – jóllehet a kínált termékek minőségi színvonalát egyebek között szociális és környezetvédelmi szempontból garantáló rendszerek fejlődése pozitív jelenség – az esetek többségében nemzeti lefedettségük, elburjánzásuk, átláthatatlanságuk és összehasonlíthatatlanságuk, valamint a bevezetésükkel járó költségek miatt éppen a kisebb piaci szereplők azok, akik nem mindig tudják vállalni pénzügyi vonzataikat. Egy nagyobb átláthatóságot, valamint a termékek és szolgáltatások különböző minőségbiztosítási rendszereinek – elsősorban környezetvédelmi és szociális szempontú – összehasonlítását lehetővé tevő független hivatkozási rendszer hiánya a alapvető problémának tekinthető a belső piacban rejlő lehetőségek kihasználásában.

A KERESKEDELEM ÉS A FORGALMAZÁS HATÉKONYABB ÉS A MUNKAVÁLLALÓK SZÁMÁRA TISZTESSÉGESEBB BELSő PIACA

A kereskedelem és a forgalmazás hatékonyabb és a munkavállalók számára tisztességesebb piacának egyszerre kell hozzájárulnia a munkakörülmények és a termelékenység javulásához. A kereskedelmi és forgalmazási ágazat, azon kívül, hogy egyike az EU gazdasága legnagyobb munkaadóinak, a fiatal (az ágazat munkavállalóinak 30%-a 30 évesnél fiatalabb), illetőleg az alacsonyan képzett vagy szakképzetlen munkavállalók számára gyakran a munkaerőpiacra való bejutást jelenti. Jelentős a szerepe a részmunkaidősök szempontjából is (ők a foglalkoztatottak 30%-át teszik ki). Megjegyzendő az is, hogy ebben a szektorban a legmagasabb a női munkaerő aránya (60%).[21] Mindemellett, a vizsgálat szerint a kereskedelem és forgalmazás hatékony és a munkavállalók számára tisztességes piaca még nem egészen valósult meg, aminek négy okát különíthetjük el.

Az első probléma az, hogy az európai törvényalkotásban meghatározott minimális szabványok megléte ellenére a munkajog tagállamonként jelentős eltéréseket mutat. Ezen eltérések számát még növelik az egyes tagállamokon belül meglévő kollektív szerződések, melyek különböznek egymástól az üzlet fajtája, a tevékenységi ág vagy a munkavállalók száma illetve típusa alapján. Ez a helyzet különböző gazdasági modellek kialakulásához vezetett a kereskedelemben. Az újonnan belépőknek gyakran ezekhez a gazdasági modellekhez kellett igazítaniuk elképzeléseiket, hogy versenyhelyzetbe kerülhessenek a már ott lévőkkel. A kereskedelmet és forgalmazást általában jellemző árverseny miatt alakult ki az a helyzet, amelyben a bérköltségek nyomottak és a munkaidő-beosztás kevéssé egyeztethető össze a munkavállaló személyes életrendjével. Egyes kereskedők azonban szembehelyezkednek a versennyel, amikor jó munkakörülményeket, konstruktív dialógust és tanulási lehetőséget biztosítanak az alkalmazottaiknak azért, hogy azok lojálisak és hatékonyak legyenek a vevőkkel való kapcsolatukban.

A második probléma az informális gazdaság meglétéhez kapcsolódik, amely, jóllehet arányát nehéz pontosan felmérni, bizonyosan negatív hatással van a kereskedelmi és forgalmazási ágazat, különösen pedig a kis- és mikrovállalkozások munkakörülményeire, ahol a jogszabályozás és a kollektív szerződések tiszteletben tartásának hatékony ellenőrzése nehezebb. Amennyiben pedig jogosnak fogadjuk el, hogy ezen vállalkozások esetében ügyelni kell arra, hogy az adminisztratív költségek minél alacsonyabbak legyenek, akkor arra is ügyelni kell, hogy ne lehessen visszaélni a munkakörülményekkel, egyebek között az egészségvédelem és a munkavédelem céljaira.

Harmadsorban, figyelembe véve a munkakörülményeknek az ágazatban tapasztalható jelentős eltéréseit, megállapítható, hogy a fogyasztó gyakran csak kevés információval rendelkezik a kereskedő teljesítményéről a szociális felelősségvállalás terén. Nincs tehát módja arra, hogy a különböző vásárlási lehetőségek között a megfelelő tájékozottság birtokában döntsön.

Végül, bár az alulképzett munkaerő nagyarányú belépését a kereskedelmi és forgalmazási ágazatba pozitív tényezőként értékeljük, azt sem rejthetjük véka alá azt a negatív hatását sem, hogy emiatt az ágazat nagyon nehezen tudja gyorsan elsajátítani az új technológiai megoldásokat. Az információs és kommunikációs technológiák alkalmazásában való jártasság hiánya igen hátrányosan érinti a szektor egészének termelékenységét. A kkv-nak az ágazatban meglévő fontossága ugyancsak megnehezítheti a dolgozók továbbképzésének megfelelő finanszírozását.

A munkakörülmények javítása, a feketegazdaság elleni harc, a foglalkoztatottság és a versenyképesség szintjének megőrzése, valamint a kereskedők szükségleteinek és a munkavállalók szakértelmének összehangolása – ezek jelentik a legnagyobb kihívásokat.

A KERESKEDELEM ÉS A FORGALMAZÁS HATÉKONYABB ÉS A JÖVő NEMZEDÉKEK SZÁMÁRA TISZTESSÉGESEBB BELSő PIACA

A kereskedelem és forgalmazás hatékonyabb (és a jövő nemzedékeinek érdekeit sem elhanyagoló) belső piacának teljes mértékben figyelembe kell vennie a környezeti hatásokat is. Lehetőséget kell teremtenie, hogy a környezetet jobban kímélő és/vagy a tisztességes kereskedésből származó áruk nagy választékát kínálja, ily módon lehetővé téve az etikus magatartást tanúsító vállalkozásoknak (az unión kívülieket is ideértve) a belső piacon való megjelenést. Ez a piac energiatakarékos és alkalmazza a hatékony logisztikai, hulladékgyűjtési és -újrafelhasználási rendszereket. A versengésnek itt nem csak gazdasági tényezőkön kell alapulnia, hanem a szociális, etikai és környezetvédelmi elvárásoknak való megfelelésre is.

A kereskedelem és a forgalmazás állandó hatást gyakorol a környezetre, mind saját tevékenységével, mind a fogyasztók általa keltett földrajzi mozgásával. Ez tehát az üzletek világítása, az áruk hűtése, a helyiségek fűtése, klimatizálása stb. folytán jelentős energiamennyiséget fogyasztó ágazat. Ez a piac egyébként jelentős mennyiségű hulladékot (reklámkiadványok, csomagolóanyagok, élelmiszer-hulladék, elektromos és elektronikus termékek) termel és gyűjt össze. A hulladékgyűjtési és újrahasznosítási rendszerek sokfélesége és nem kielégítő volta problémákat vet fel. Ez az ágazat emellett jelentősen növeli az áruszállítás volumenét is. Az árubeszerzés nagy része még mindig közúton történik, annak ellenére, hogy elkezdődött a szállítási mód változatosabbá tétele (folyami és vasúti szállítás). Egyébként, a városi környezetben történő árufuvarozás és kiszállítás nem megfelelő hatékonysága károsan hat a városok túlzsúfoltságára, a légszennyezésre és a városlakók életminőségére is. Az áruknak a városi környezetben történő kiszállítása jelentősen hátráltatja a kereskedelmi ágazat fenntartható fejlődését. A Bizottság – tiszteletben tartva a szubszidiaritás elvét, valamint az Európai Unió, a tagállamok, és a helyi, illetve regionális önkormányzatok hatáskörét – fel fogja mérni, hogyan alakítható ki olyan átfogó politika, amely magában foglalja a városi közlekedéssel kapcsolatos infrastruktúra tervszerű fejlesztését, beleértve az intelligens szállítási rendszerek alkalmazását (ITS), és a városi igényekhez és kötöttségekhez alkalmazkodó, innovatív technológiával rendelkező járműveket is.

A kereskedelem és a forgalmazás környezeti hatásait, úgy mint a logisztikából eredő széndioxid-kibocsátás költségeit egyébként egészen a közelmúltig nem kellett teljes egészében beleszámítani a költségekbe. Egyes forgalmazók mostanában kísérletet tesznek arra, hogy tevékenységük externáliáinak mérséklésével – s esetenként ösztönző intézkedések alkalmazásával – megpróbálják megvalósítani az említett célok némelyikét. Nehézséget jelent a termékek életciklusára vonatkozó közös szabályok és a európai szintű elemzési módszerének hiánya, ami lehetővé tenné a környezeti hatások mérését. Ami az utóbbit illeti, az egyes nemzeti kezdeményezések európai szintű koordinálásának hiánya a belső piac széttagozódásának veszélyét rejti magában[22].

KÖVETKEZTETÉSEK ÉS A MUNKA ELOTTÜNK ÁLLÓ SZAKASZAI

Ez a jelentés a Bizottság és a munkában résztvevő felek által közösen elvégzett elemzőmunka eredményeire építve azonosított néhány olyan problémát, amelyek gazdasági, szociális vagy környezetvédelmi szempontból közvetlen hatással vannak vagy lehetnek a kereskedelmi és forgalmazási ágazat teljesítményére, és amelyeknek megoldása kedvezően hatna a kereskedelem és a forgalmazás hatékonyabb és tisztességesebb belső piacához vezető átmenetre.

1) Megállapításaink alapján az alábbi problémák (földrajzi koherencia hiánya az üzletek és lakások elhelyezkedése illetve a közlekedési eszközök között) a forgalmazói teljesítményt érintik vagy érinthetik, mivel az EU minden polgárát akadályozzák abban, hogy a fenntartható fejlődés követelményeinek megfelelő változatos, versenyképes és tiszteletet parancsoló kínálathoz jusson:

– A kereskedelmi célú városrendezés szabályainak hatékonytalansága és változékonysága, valamint a kereskedelmi ingatlanpiac nem megfelelő működése, amely a kereskedelmi intézményeket és a fogyasztói hozzáférést hátrányosan érinti.

– Az elektronikus kereskedelem nem kielégítő belső piaci fejlettsége, ami a nehézségek egész sorából ered (határokon át történő postai kézbesítés, fizetési eszközök, a jogorvoslati rendszerek nem megfelelő működése, stb.)

– A kereskedelmi kommunikáció és a független tájékoztatás nem kielégítő fejlettségi szintje (például az árakat – a határok fölötti viszonylatban is – összehasonlító internetes honlapok, vagy termékek és szolgáltatások összehasonlító tesztjei), amely az egyes nemzeti fogyasztóvédelmi és tisztességtelen versenyről szóló szabályozások eltéréseiből és a termékek és szolgáltatások, valamint a különböző környezetvédelmi és szociális kritériumokat alkalmazó minőségbiztosítási rendszerek eredményeinek összevetési nehézségeiből adódik vagy adódhat.

2) Az alábbi problémák megállapításaink szerint az üzemeltetők optimális gazdasági fejlődését akadályozzák vagy akadályozhatják, különösen befektetési és innovációs képességüket, elsősorban a kínált termékek és szolgáltatások minőségét illetően:

– A tisztességtelen versenyt és a beszerzési lánc különböző szereplői között kialakult tisztességtelen versenygyakorlatra vonatkozó szabályok és ezek hatékony alkalmazásának hiánya.

– A minőségbiztosítási rendszerek átláthatóságának hiánya és határokon átívelő felhasználásuk nehézségei.

3) Megállapításaink szerint az alábbi problémák sújtják a munkakörülményeket és termelékenységet valamint a foglalkoztatás színvonalát, illetve a kereskedelem és forgalmazás versenyképességét:

– A munkakörülményekben tapasztalt, a munkajogban fellelhető eltérések eredményeképpen kialakult különbségek, és a kereskedelemben és forgalmazásban alkalmazott kollektív szerződések.

– A feketegazdaság negatív hatása a munkakörülményekre.

– A fogyasztók hiányos tájékoztatása a kereskedelmi és forgalmazási ágazat vállalkozásainak szociális teljesítményéről.

– A vállalkozások szükségletei és a munkavállalók szakértelme közötti megfelelés hiánya a kereskedelmi és forgalmazási ágazatban.

4) Megállapításaink szerint az alábbi problémák akadályozzák az átmenetet egy fenntarthatóbb kereskedelem és forgalmazás felé:

– A magas energiafogyasztás, a jelentős hulladéktermelés, az áruszállítás volumenének megnövekedéséhez és a városi túlzsúfoltsághoz való hozzájárulás;

– A környezetvédelemmel kapcsolatos költségek (logisztika, az üzletek energetikai hatékonysága, marketing és kommunikáció...) nem kielégítő mértékű figyelembevétele a kereskedelmi és forgalmazási beszerzési láncban, elsősorban megfelelő ösztönző intézkedések hiányában.

– A termékek és szolgáltatások környezeti hatását vizsgáló közös módszer hiánya, amely követné ezek életciklusát.

A fentebb megjelölt problémákra megfelelő megoldást nyújtani képes intézkedések és a további, európai szinten felmerülő megoldások bemutatásra és megvitatásra kerülnek a Bizottságnak a belső piac fellendítéséről szóló, 2010 őszére tervezett referátumában. A kereskedelem és forgalmazás kétirányú természetét figyelembe véve, a tervezett intézkedések mind tartalmukban, mind elfogadásuk menetét illetően a legteljesebb mértékben megfelelnek majd a Szerződésekben megfogalmazott különböző céloknak, és szigorúan tiszteletben fogják tartani a szubszidiaritás, és az arányosság elvét.

A Bizottság minden érdekelt felet felhív arra, hogy reagáljon erre a jelentésre 2010. szeptember 10-ig, a következő címen:

DG Marché intérieur et services

Commission européenne

200, rue de la Loi

1049 Bruxelles

vagy az alábbi e-mail címen: MARKT-RETAIL@ec.europa.eu

[1] „Egységes piac a 21. századi Európa számára” COM (2007) 724.

[2] A kereskedelmi szektorban összesen 3.700.000 KKV működik, míg az ipari szférában csak 2.300.000, vagyis a különbség 63%. Eurostat, SBS, 2005 és 2007.Az ún. „small business act” (COM (2008)394 végleges) fontos eleme a KKV-ket támogató európai stratégiának.

[3] Az élelmiszer-forgalmazás a kiskereskedelmi szektor eladásainak mintegy felét teszi ki. Euromonitor International 2007.

[4] A jelentésben felvonultatott elemzések magyarázatait lásd: a „Document de travail des services de la Commission sur le commerce et la distribution dans le marché intérieur [Bizottsági szolgálati munkadokumentum a belső piaci kereskedelemről és forgalmazásról]” című 2010. júniusi munkaanyagban.

[5] COM (2010) 2020 „EURÓPA 2020 Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája”

[6] Eurostat News release 77/2009, 28 May 2009, Living Conditions in the EU.

[7] A Bizottság megbízásából végzett IPSOS-felmérés szerint, amely a fogyasztói elégedettség szintjét vizsgálta 2008-ban.

[8] Euromonitor International 2007.

[9] Az élelmiszerárak EU-n belüli eltéréseiről ld. Egyebek között az alábbi munkaanyagot: „Hatékonyabban működő élelmiszer-ellátási lánc”, COM(2009)591.

[10] IMS health, 2009. november.

[11] Eurostat, Statistiques en bref, 50/2009.

[12] Lásd a korábban idézett COM(2009)591 végleges dokumentumot.

[13] Az UFC „Que Choisir” 2008. április 3-i száma és az Egyesült Királyság Versenyügyi Bizottságának 2008. április 30-i jelentése.

[14] A belső piaci szolgáltatásokról szóló 2006. december 12-i 2006/123/EK irányelv.

[15] A regionális politikai főigazgatóság munkadokumentuma, Európai Bizottság, „Sajátos földrajzi adottságú területek”, 02/2009.

[16] Az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 2000/13/EK számú 2000. március 20-i irányelv. [14] Lásd még : Javaslat : az Európai parlament és a Tanács rendelete a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról COM/2008/0040 végleges.

[17] A tisztességtelen versenyről szóló, 2005. május 11-i 2005/29/EK irányelv.

[18] Livre vert sur les communications commerciales dans le marché intérieur COM(1996)192 final.

[19] Az Európai Parlament közleménye a Tanácsnak, a Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának : Élelmiszerárak Európában COM/2008/0821 végleges

[20] A Hatékonyabban működő élelmiszer-ellátási láncról szóló COM(2009)591 végleges közleményben megfogalmazott javaslatnak megfelelően.

[21] Eurostat, vizsgálat a munkaerőről, 2007.

[22] Az Európai Bizottság által 2009-ben rendezett, a forgalmazásról szóló Fórum az ökológiai lenyomat csökkentését és a környezetvédelem szempontjából kedvező gyakorlat elterjesztését tűzte ki célul.