BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA amely a következő dokumentumot kíséri Javaslat A TANÁCS IRÁNYELVE a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek az egységes héabevallás tekintetében történő módosításáról /* SWD/2013/0426 final */





BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA amely a következő dokumentumot kíséri Javaslat A TANÁCS IRÁNYELVE a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek az egységes héabevallás tekintetében történő módosításáról 1. Bevezetés Az európai uniós közös héarendszer fontos bevételi forrás a tagállamok számára (2010-ben a tagállamoknak befizetett összes adó 22 %-a), azonban bonyolult rendszerről van szó – a héairányelv mintegy 400 cikkének több mint fele az alapszabályok alóli kivételeket tárgyalja. A Bizottság által indított, az adminisztratív terhek csökkentését célzó európai uniós cselekvési program összefüggésében a jelentési kötelezettségek értékelésekor a héához kapcsolódó terhek állnak az élen, és 69 milliárd EUR költséggel járó adminisztratív terhet jelentenek. A héabevallások költségét az EU-ban 19 milliárd EUR-ra becsülték. Az adminisztratív terhekkel foglalkozó magas szintű munkacsoport (úgynevezett Stoiber-csoport) szerint különösen az adózás terén kell többet tenni a vállalatok terheinek csökkentése érdekében. A Stoiber-csoport számára készült egyik tanulmány javaslata szerint „érdemes lenne fontolóra venni egy mind a 27 tagállamban egységes héabevallás bevezetésének lehetőségét”. A közös héarendszerről szóló héairányelv jelenleg lehetővé teszi, hogy a tagállamok határozzák meg a héabevallások tartalmára és benyújtására vonatkozó részleteket, ami 27 igen különböző héabevallást eredményez, amelyekben a kitöltendő rubrikák száma 10 alattitól akár 100 fölötti számig is terjedhet. „A héarendszerek elemeinek visszamenőleges értékelésében” található becslés szerint a héával kapcsolatos általános adminisztratív eljárások tagállamok közötti eltéréseinek 10 %-os csökkentése az EU-n belüli kereskedelem 3,7 %-os növekedéséhez vezethet, míg a reál GDP és a reálfogyasztás 0,4 %-kal, illetve 0,3 %-kal emelkedne. Az egységes héabevallás tehát számottevő kedvező hatást gyakorolna az EU gazdaságára. A Stoiber-csoport adminisztratív terhekről szóló jelentése nyomán a héakötelezettségek felülvizsgálatát is beemelték a héa jövőjéről szóló zöld könyvbe. Ezt követően közleményben vállaltak kötelezettséget egy jogalkotási javaslat 2013-ban történő előterjesztésére, amelynek célja, hogy az egységes héabevallás legyen „valamennyi nyelven elérhető és igénybe vehető a vállalkozások számára EU-szerte”. 2. Eljárási kérdések és konzultációk Az Adóügyi és Vámuniós Főigazgatóság (TAXUD) a vezető szerepet játszó főigazgatóság, amely egy irányítócsoport keretében konzultál a Belső Piaci és Szolgáltatási Főigazgatósággal (MARKT), a Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatósággal (ENTR), a Tartalmak, Technológiák és Kommunikációs Hálózatok Főigazgatóságával (CNECT), a Főtitkársággal és az OLAF-fal. Ezen túlmenően a Jogi Szolgálat és az Eurostat folyamatos tájékoztatást kap. Az irányítócsoport 2012. július 3. és 2013. május 23. között négy alkalommal ült össze. A konzultációk az alábbiak keretében zajlottak: · A héa jövőjéről szóló zöld könyv és az ezt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum (a 9.7. szakaszban felvetődik az egységes uniós héabevallás). A nyilvános konzultáció 2010. december 1-jén indult, és 2011. május 31-én ért véget. · Az egységes héabevallás kidolgozására irányuló, vállalatok részvételével tartott munkaértekezletek a PwC tanulmánya kapcsán 2012 januárjától 2012 júniusáig. · A héával foglalkozó szakértői csoport, amelyet egy bizottsági határozat alapján hoztak létre, 2013. január 25-én ülésezett. · A kkv-kel az európai kisvállalkozói intézkedéscsomag nyomonkövetésével foglalkozó ülés alkalmával konzultáltak, amelyre 2013. április 17-én került sor. · A tagállamok adóhatóságait a 2012. október 2–4. között Portugáliában tartott Fiscalis szeminárium keretében vonták be a konzultációba. · A tagállamokkal 2013. január 28-án, a héa jövőjével foglalkozó csoporton keresztül konzultáltak. A vállalkozások messzemenően támogatják az egységes héabevallást. A kkv-k egyhangúan jóváhagyták az egységes héabevallásra vonatkozó elképzelést, ugyanakkor tudatában vannak annak az igénynek, hogy a kisebb vállalkozások számára csökkentsék a héabevallás gyakoriságát. A tagállamok nyitottak, és az esetek zömében támogatóak az egységes héabevallás tekintetében, azonban mindig szem előtt tartják, hogy meg kell majd változtatniuk nemzeti héabevallásukat, és ez költségekkel jár. Úgy tűnik, két elemet tartanak kulcsfontosságúnak; az egyik, hogy egyetlen típusú héabevallást kellene alkalmazni, mivel egy kétrétű (európai és nemzeti) rendszer végrehajtási és fenntartási költségei korlátozó hatásúak lennének, a második pedig, hogy a kockázatelemzés és ellenőrzés céljából lehetőséget kell biztosítani a különböző szintű információkhoz való hozzáférésre. 3. Problémameghatározás A héairányelv lefekteti azokat a szabályokat, amelyek alapján a tagállamoknak héabevallást kell kérniük adóalanyaiktól. Meghatározza a vállalatok tagállamokkal szembeni pénzügyi kötelezettségeit, valamint információval szolgál a kockázatellenőrzésről és az ezt követő ellenőrzési eljárásról. A tagállamok nagy szabadsággal rendelkeznek azon információtípusok megállapításában, amelyeket szükségesnek tartanak a befizetendő héa kiszámításához, és ezek kevesebb mint tíz adattól több mint száz adatig is terjedhetnek. Ezen túlmenően az összesítő éves héabevallások bizonyos tagállamokban akár 200 vagy több kitöltendő mezőt is tartalmazhatnak. A héabevallás benyújtása iránti követelmény több adminisztratív terhet ró egy kkv-ra, amely rendszerint nem rendelkezik elegendő erőforrással vagy ismerettel az adózással kapcsolatos ügyek terén, ellentétben egy nagyvállalattal, amely kifinomultabb belső ellenőrzési rendszerrel és az adózási ügyekkel foglalkozó személyzettel rendelkezik. A tagállamok héabevallásaikat kizárólag hazai ellenőrzési, szervezési és kockázatkezelési célokra alakították ki, így az uniós dimenzió nem érvényesül bennük. Továbbá a tagállamok nem kapnak elég ösztönzést arra, hogy megpróbálják csökkenteni a héabevallások közötti nemzeti különbségeket, és saját forrásaikra támaszkodva a héabevallások, illetve az azok összetettsége közötti különbségek legjobb esetben is csupán változatlanok maradnak. A várakozások szerint egyre több belföldi irányultságú kisvállalkozás kezd majd határokon átnyúló tevékenységbe, ezért a kizárólag nemzeti héabevallást benyújtó kkv-k adminisztratív terheinek azonnali kezelése pozitív hatást váltana ki, és megkönnyítené számukra a határokon átnyúló kereskedelmet, valamint fokozná az egységes piac hatékonyságát. 3.1. Határokon átnyúló probléma A legnagyobb kihívás, amellyel a vállalkozások szembesülnek a különböző tagállamok héabevallásainak kitöltése során, az összetettség és az eltérő nyelvi rendszerek. Ez abból ered, hogy különböző információkat kell benyújtani, az egyes információk meghatározása nem következetes, nincs megfelelő iránymutatás a héabevallás kitöltésére, eltérőek a benyújtásra vonatkozó szabályok és eljárások, valamint a héabevallást az adott ország hivatalos nyelvén kell kitölteni. Az összetettség a kért információ szintjéből is következik, amely több tagállamban rendkívül szigorú. Az összetettség pedig további két problémához vezet: korlátozza a határokon átnyúló kereskedelmet és növeli a határokon átnyúló üzleti tevékenység végzéséhez kapcsolódó terheket. Az EU-ban 29,8 millióra becsülhető a héabevallást kitöltő vállalkozások száma. Ezek közül mintegy 3,8 millió egynél több tagállamban nyújt be héabevallást, ami akár két- vagy háromszor többe is kerülhet, mint a hazai héabevallás 4 milliárd EUR költséggel járó benyújtása. A kkv-k vonatkozásában határokon átnyúló üzleti tevékenység esetén a problémát két egyértelmű tényező súlyosbítja: Az első, hogy kisebb pénzügyi kapacitásuk van arra, hogy helyi munkaerőt alkalmazó helyi vállalkozásokat hozzanak létre, amelyek egy másik tagállamban nyújtják be héabevallásukat. A második, hogy kisebb pénzügyi kapacitásuk van speciálisan képzett személyzet felvételére vagy külső tanácsadók igénybevételére, akik jártasak a másik tagállam héabevallásának kitöltéséhez szükséges szabályok és nyelvek terén. Ebből eredően egy speciális kereskedelmi korlát alakul ki, és számos kkv éppen ezért egyáltalán nem folytat határokon átnyúló kereskedelmi tevékenységet. 3.2. Hazai probléma A héabevallás benyújtásának költségei (pl. az adatok rögzítésére és összegyűjtésére fordított idő, a héabevallás rubrikáinak kitöltése, benyújtás stb.) a nagyméretű vállalkozások számára abszolút értékben jelentősek, mivel több ügyletet bonyolítanak, adózási ügyeik összetettebbek és belső ellenőrzéseik kiterjedtebbek, azonban ezek a költségek az éves forgalom százalékában kifejezve a kkv-k esetében lényegesen magasabbak. Az „Intelligens szabályozás – válasz a kis- és középvállalkozások igényeire” című közleményben található megállapítások arról tanúskodnak, hogy az egyes kis- és középvállalkozások úgy tekintenek a héára vonatkozó jogi szabályozásra mint az uniós jog legnagyobb terhet jelentő területére. Ezért egyértelmű, hogy a héaterheket csökkentő intézkedés – a „gondolkozz először kicsiben” kezdeményezés részeként – jelentős hatást fog gyakorolni a kkv-kre és a mikrovállalkozásokra. 3.3. A probléma alakulása Egyre több vállalkozás fog azzal szembesülni, hogy több tagállamban is héabevallást kell kitöltenie, hiszen az áruk és szolgáltatások határokon átnyúló kereskedelme felélénkült, és egyre több kkv fedezi fel és használja ki a nemzeti határokon átnyúló kereskedelemben rejlő lehetőségeket, amit az egységes valuta és a közös uniós jogszabályok szintén elősegítenek. Ezen túlmenően egy olyan rendszer, amelyben a határokon átlépő szállítmányokat a rendeltetési tagállam adókulcsai szerint adóztatják, akár további 1,2 millió vállalkozás számára teheti szükségessé, hogy megbirkózzon egy másik tagállam héabevallási rendszerével. 4. Célkitűzések Két fő célkitűzést fogalmaztak meg: a határokon átnyúló kereskedelem akadályainak csökkentése, és a hazai vállalkozásokra nehezedő terhek enyhítése a növekedés és a versenyképesség ösztönzése érdekében. Emellett másodlagos célok is vannak. A növekedésbarát költségvetési konszolidáció előmozdítását a szabványosított információk tagállamok közötti cseréje is ösztönözheti, ami segít a csalás visszaszorításában és a követelményeknek való megfelelés fokozásában. A tágabb értelemben vett egyablakos ügyintézést illetően ugyancsak kedvező lehet az egységes héabevallás bevezetése, amely az egyablakos héabevallás alapjául szolgálhatna. 5. Szakpolitikai lehetőségek Az egyetlen lehetőség, amely elfogadható időn belül egyszerűsítést és az adminisztratív terhek csökkenését eredményezheti, az uniós szintű, önálló jogi szabályozás kidolgozása. A javaslat hatályára vonatkozó lehetőségek tehát az alábbiak: A) referenciaérték (nem igényel fellépést) B) kötelező egységes európai uniós héabevallás (mind a vállalkozásokra, mind a tagállamokra nézve) C) valamennyi vállalkozás számára választható egységes héabevallás (a tagállamokra nézve kötelező) D) az egynél több tagállamban héabevallást benyújtó vállalkozások számára választható egységes héabevallás (a tagállamokra nézve kötelező) E) kötelező egységes héabevallás, amelynél a tagállamok szabadsága korlátozott az információk szabványosított listáról való kiválasztását illetően Ezek a lehetőségek a következő szempontokból vizsgálhatóak: · Az egységes héabevallás tartalma · Gyakoriság és a benyújtás időpontja · Éves héabevallás · Egyéb szempontok (elektronikus kitöltés, korrekciók) 6. Hatásértékelés 6.1. A kiinduló helyzetet („A” lehetőség) jellemző háttéradatok Az EU-ban körülbelül 30 millió vállalkozásnak kell nemzeti héabevallást kitöltenie (0,2 % nagyvállalkozás, 1,1 % középvállalkozás, 6,5 % kisvállalkozás és 92,2 % mikrovállalkozás 2 millió EUR-nál kevesebb éves forgalommal). Ez a 30 millió vállalkozás évente csaknem 150 millió héabevallást nyújt be, amelyek túlnyomó többségét (több mint 130 milliót) a mikrovállalkozásoknak kell benyújtaniuk. Ugyanakkor az ezen mikrovállalkozásoktól származó héabevételek az összes héabevétel igen kis részét teszik ki. A 150 millió héabevallás benyújtásához fűződő költségek évi 30 milliárd EUR-ra becsülhetőek. Ez az éves héabevételek 3,5 %-ának, és az EU27 GDP-je 0,25 %-ának felel meg. Mintegy 0,48 milliárd EUR esik a nagyvállalkozásokra, 5,98 milliárd EUR a kkv-kre és 24,19 milliárd EUR a mikrovállalkozásokra. A 27 tagállam számára a 150 millió héabevallás kezelési költsége rendszeresen felmerülő költségekből (mint például a benyújtott információ következetességének és hitelességének ellenőrzése, kiegészítő információk gyűjtése stb.), valamint egyszeri költségekből (mint például informatikai képzés, az éves bevallások ellenőrzése) tevődik össze. Az Egyesült Királyságra vonatkozó adatok rendelkezésre állnak, és amennyiben ezek az EU egészét is jellemzik, az uniós héabeszedés összköltsége 6 milliárd EUR-nak felel meg. 6.2. A vállalkozások – köztük a kkv-k – adminisztratív terhei „B” lehetőség – kötelező egységes héabevallás (vállalkozások és tagállamok) A bevezetési és átállási költségeket figyelmen kívül hagyva e lehetőség éves bruttó haszna 15 milliárd EUR-ra becsülhető. Mindazonáltal 8 tagállamban a héabevallás egyszerűbb, mint a PwC modellje szerinti egységes héabevallás, így ezekben a tagállamokban a költségek mintegy 3 milliárd EUR-val növekednének. Uniós szinten tehát a nettó megtakarítás értéke 12 milliárd EUR lenne. Az egységes héabevallás bevezetési és átállási költsége vállalkozásonként 150 EUR körül mozog, és ez a meglévő 30 millió vállalkozásra vetítve összesen 4,25 milliárd EUR-t jelent. Amennyiben nem minden mikrovállalkozás élhetne a negyedévenkénti benyújtás lehetőségével, ez 1,8 milliárd EUR nagyságrendű költségmegtakarítás kieséséhez vezethetne. Ha az összesítő éves héabevallást nem szüntetik meg, az érintett vállalkozások 2,8 milliárd EUR nagyságrendű éves költségmegtakarítás-kieséssel számolhatnak. „C” lehetőség – a vállalkozások számára választható egységes héabevallás A feltételezések szerint a nemzetközi tevékenységet folytató vállalkozások mindegyike (körülbelül 3,8 millió) és a bonyolultabb héabevallási rendszert alkalmazó tagállamokban nyilvántartott vállalkozások mintegy 80 %-a fog áttérni az egységes héabevallásra. A várható költségmegtakarítás 15 milliárd EUR-t tesz ki, amelyből 4,5 milliárd EUR jutna a nemzetközi tevékenységet folytató vállalkozásokra. Ez magában foglalja az éves héabevallás megszüntetéséből származó megtakarításokat (1,9 milliárd EUR) és a mikrovállalkozások negyedéves héabevallásából adódó megtakarításokat (1,8 milliárd EUR). Az érintett 20,4 millió vállalkozást (0,4 millió nagyvállalkozás, 1,4 millió kkv és 18,6 millió mikrovállalkozás) terhelő bevezetési és átállási összköltség 2,9 milliárd EUR-t tesz ki. „D” lehetőség – az egynél több tagállamban héabevallást benyújtó vállalkozások számára választható egységes héabevallás Mivel csupán a nemzetközi tevékenységet folytató vállalkozások (mintegy 3 millió) térhetne át az egységes héabevallásra, ezen vállalkozások a rendszeresen felmerülő kiadásaik terén várhatóan 6 milliárd EUR megtakarítást érnének el. Az átállás költségei nem haladnák meg az 500 millió EUR-t. Ha a jelenleg havi rendszerességgel héabevallást benyújtó vállalkozások, amelyeknek lehetősége nyílna az egységes bevallás benyújtására, nem élnének a felkínált lehetőséggel, akkor nagyjából 0,8 milliárd EUR megtakarítástól esnének el. Egy másik lehetőség szerint valamennyi mikrovállalkozás számára (még az egységes héabevallást nem alkalmazók számára is) lehetővé teszik a csökkentett gyakoriságú bevallást – ebben az esetben a 6 milliárd EUR-hoz viszonyított többletmegtakarítás 1 milliárd EUR lenne. Amennyiben valamennyi vállalkozásra nézve eltörölnék az összesítő éves héabevallás benyújtására vonatkozó kötelezettséget azokban az országokban, ahol ezt jelenleg előírják, úgy 0,8 milliárd EUR megtakarítás kiesésével kellene számolni. „E” lehetőség – kötelező egységes héabevallás, amelynél a tagállamok szabadsága korlátozott az adatok szabványosított listáról való kiválasztását illetően A „B” lehetőséghez hasonlóan az éves bruttó haszon 15 milliárd EUR-ra becsülhető. Azonban a „B” lehetőségtől eltérően az egyszerűbb héabevallást alkalmazó tagállamok nem szenvednek veszteséget. Az összes, 30 millió vállalkozást érintő egyszeri átállási költség első pillantásra – a „B” forgatókönyvhöz hasonlóan – 4,25 milliárd EUR-t tenne ki. Azokban az országokban viszont, amelyek egyszerűen a korábbiakkal megegyező információkat fognak kérni (bár szabványosított formátumban), az átállási költség nem feltétlenül merül fel, így az átállás összköltsége ebben az esetben 2,9 milliárd EUR-ra korlátozódna. Ha a jelenleg havi rendszerességgel héabevallást benyújtó vállalkozások továbbra is így járnak el, akkor 1,8 milliárd EUR megtakarítástól esnének el, továbbá az összesítő éves héabevallás benyújtására vonatkozó kötelezettség fenntartása 2,8 milliárd EUR-val csökkentené a megtakarításokat. 6.3. A héabevallások kezelési költségei a tagállamok számára A kötelező egységes héabevallás bevezetése minden tagállamra nézve szükségessé tenné a nemzeti héabevallás megváltoztatását annak kiegészítése („C” és „D” lehetőség) vagy egy új rendszerrel való felváltása útján („B” és „E” lehetőség). Ez költségekhez vezetne az olyan területeken, mint például a weboldalak átalakítása, informatikai rendszerek, valamennyi vállalkozás tájékoztatása a változásokról és a személyzet átképzése. Ugyancsak befolyásolhatja az ellenőrzést és felügyeletet, mivel változtatásokat tehet szükségessé a kockázatelemzési eszközökben. Az egységes héabevallás bevezetése által érintett tagállamokban a PwC 2013-as tanulmánya szerint 800 millió EUR és 1 milliárd EUR közötti egyszeri informatikai költség merülhet fel. A tagállami aggályok a költségektől eltérő területeken is megjelennek, ilyen például a kockázatelemzéssel és ellenőrzéssel kapcsolatos információveszteség, valamint ennek a személyzeti erőforrásokra gyakorolt hatása. Ezek a félelmek abban a feltételezésben gyökereznek, amely szerint „az adófizetők annál szabálykövetőbbek, minél több adatot kérnek tőlük”. Ez az elmélet azonban nem bizonyított, hiszen nem figyelhető meg egyértelmű negatív korreláció egy adott ország héabevallásában kitöltendő rubrikák száma és az elmaradó héabevétel nagysága között. A tagállamok beláthatják, hogy az egységes héabevallás bizonyos előnyökkel jár: · könnyebb információcsere a tagállamok között, ami hozzájárul a csalás gyorsabb leleplezéséhez · az információk pontosabbak és kevesebb hibát tartalmaznak, mivel a héabevallás egységes és az esetek többségében egyszerűbb, mint a nemzeti héabevallás · ösztönzi az önkéntes megfelelést, kiváltképp a kisebb méretű vállalkozások esetében · megkönnyíti az egyablakos ügyintézésre való átállást A „C” és „D” lehetőséget tekintetében a tagállamok egyértelműen és egyhangúan nyomatékosították, hogy a kettős héabevallás – vagyis jelenlegi héabevallásuk fenntartása és ezzel párhuzamosan egy egységes uniós héabevallás alkalmazása – kezelése túlságosan összetett és költséges lenne. Eltérések lesznek a kapott adatok szintjében, az egyik héabevallásról a másikra áttérő vállalkozásokra vonatkozó szabályokban és eljárásokban, valamint kockázatelemzéshez használt korábbi adatok kompatibilitásában. 7. A lehetőségek összehasonlítása A különböző lehetőségek hatásainak értékelésekor egyenlő mértékben vették figyelembe egyrészt a vállalatokat érintő pozitív hatásokat, amelyek a határokon átnyúló kereskedelem akadályainak felszámolásából, illetve az adminisztratív terhek csökkentéséből adódnak, másrészt a változások végrehajtási költségeiből származó negatív hatásokat a tagállamokra nézve. A tagállamokra háruló költségek felbecslése nehéz feladat, ezért a kulcstényezők az alábbiakon alapulnak: · a vállalkozások számára felkínált héabevallások száma (a kettős rendszer költségesebb) · az érintett tagállamok száma Az egyéb tényezők, mint például a társadalmi hatások vagy a környezeti változások elhanyagolhatóak és figyelmen kívül hagyhatóak, mivel érdemben nem befolyásolják a legkedvezőbb lehetőségre vonatkozó döntést. Az egyes lehetőségek alapvetően abban térnek el egymástól, hogy hol állapítják meg az egyensúlyt a vállalkozások mozgásterének az adminisztratív terhek csökkenésével járó kibővítése, illetve a tagállamokat terhelő költségek és a rendszer összetettsége között. A „C” lehetőség tehermentesíti leginkább a vállalkozásokat, ugyanakkor ez a legkevésbé előnyös a tagállamokra nézve. Ehhez hasonlóan a tagállamok szempontjából az „A” lehetőség a legkedvezőbb, azonban a vállalkozások számára ez jelenti a legkisebb – gyakorlatilag nulla – tehercsökkentést. Ezen a kereten belül az „E” lehetőség egy alternatív kompromisszumos megoldást kínál, mivel ötvözi a vállalati terhek nagyobb mértékű csökkentését és a tagállamokra gyakorolt csekély hatást. Lehetőség || Teljes megtakarítás az adminisztratív terheket illetően (határokon átnyúló és hazai szinten) || Tagállami költségek || Összesített eredmény || || EUR || Rangsor || héabevallási rendszerek száma || érintett tagállamok száma || Rangsor || Rangsor E || 12–15 milliárd || 2. || 1 || 19 || 2. || 1. C || 15 milliárd || 1. || 2 || 27 || 4.= || 2. B || 12 milliárd || 3. || 1 || 27 || 3. || 3. A || 0 || 5. || 1 || 0 || 1. || 4. D || 6 milliárd || 4. || 2 || 27 || 4.= || 5. 8. Végrehajtás és nyomon követés A vállalkozások adminisztratív terheinek folyamatos nyomon követése és az elmaradó héabevételre vonatkozó becslések lehetővé teszik az egységes héabevallás megfelelő felülvizsgálatát.