HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 11/21

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A roma polgárok társadalmi felruházása és integrációja Európában (kiegészítő vélemény)

2013/C 11/05

Előadó: TOPOLÁNSZKY Ákos

2012. január 17-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy a végrehajtási rendelkezések 29. cikkének (A) bekezdése alapján kiegészítő véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

A roma polgárok társadalmi felruházása és integrációja Európában

(kiegészítő vélemény).

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2012. október 23-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2012. november 14–15-én tartott, 484. plenáris ülésén (a 2012. november 14-i ülésnapon) 127 szavazattal 1 ellenében, 12 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 EGSZB elismeréssel és komoly reményekkel ismeri el az Európai Bizottság, az Európai Parlament és az Európai Tanács, más uniós szervek, valamint a tagországok által az utóbbi időkben az európai romák társadalmi inklúziójáért és integrációjáért tett lépéseket, köztük az európai bizottsági keretstratégia, valamint a tagországi nemzeti romaintegrációs stratégiák (NRIS) elfogadását.

1.2 Ugyanakkor felhívja a figyelmet arra, hogy „mindezek az erőfeszítések összességükben meghatározó mértékben nem voltak képesek a romák jelentős hányadának hátrányos megkülönböztetésén, életminőségén és életesélyein javítani …”.

1.3 Az EGSZB feltáró véleményében (1) már 2011-ben aggodalmát fejezte ki az NRIS civil és roma szervezeti elfogadását illetően, és számos javaslatot fogalmazott meg.

1.4 Az EGSZB által megrendelt, 27 tagországra kiterjedő kutatás eredményei - az ERPC és más civil szervezetek kutatásaival egybehangzóan – a nagyfokú tájékozatlanságon és elégedetlenségen túl egyfajta széles körben osztott frusztráltságot és bizalmatlanságot tükröz a roma társadalom hangadói, a civil szervezetek és reprezentánsaik körében. Úgy tűnik, az NRIS nem erősítette meg a romák körében azt a növekvő elvárást és őszinte hitet, hogy a stratégia érdemben hozzájárulhat a romák társadalmi integrációjának lényegi javulásához.

1.5 Az NRIS stratégiai célok megvalósítására rendelkezésre álló eszközök és források nem látszanak elég erősnek ahhoz, hogy a diszkrimináció és kirekesztés folyamatosan jelen lévő, az érintettek életét és esélyeit folyamatosan negatívan befolyásoló hatását ellensúlyozzák. Ezért az EGSZB az szakpolitikák koordinációjának, valamint a források célokkal arányos tervezésének fontosságára hívja fel a figyelmet.

1.6 Véleménye szerint az NRIS tervezése és megvalósítás mindenkor jogalapú kell, hogy legyen az emberi és alapvető jogok kiteljesítése érdekében.

1.7 Kiemeli, hogy a társadalmi élet minden területén elsőbbséget kell biztosítani a diszkrimináció ellenes küzdelemnek.

1.8 Megerősíti, hogy a romák társadalmi helyzetével kapcsolatosan pozitív tartalmú megközelítés általánossá tételére van szükség, és aláhúzza, hogy az inklúziós politikák megvalósításának döntő eleme, hogy az embereknek legyen erejük, eszközeik és hatalmuk a saját sorsukról rendelkezni.

1.9 Támogatja a nemzeti roma kontaktpontok Európai Bizottság által tervezett hálózatának megfelelő hatáskörökkel történő felállítását, és hangsúlyozza, hogy a szervezett civil társadalomnak, ide értve a roma szervezeteket és érdekképviseleteket is, teljes mértékben részt kell vennie az NRIS teljes (tervezés, megvalósítás, monitorozás és értékelés) folyamatában.

1.10 Az NRIS monitorozásának és értékelésének robusztus, tudományosan alapozott, a civil és független értékelők bevonásával való megerősítésére, ezen folyamatok finanszírozásának pedig rendszerszerű biztosítására van szükség.

2. Előzmények

2.1 Az Európai Bizottság 2011 áprilisában nagy jelentőségű stratégiai dokumentumot fogadott el „A nemzeti romaintegrációs stratégiák uniós keretrendszere 2020-ig” címmel (2). A közlemény – első alkalommal az EU történetében, és szoros összefüggésben az Európa 2020 stratégia hangsúlyaival, az Európai Unió Alapjogi Chartájában foglaltakkal és a romák társadalmi befogadásának 10 közös alapelve megállapításaival (3) – meghatározza a legfontosabb stratégiai célokat. Négy területen alakít ki szakpolitikai feladat együtteseket: az oktatáshoz való hozzáférés, foglalkoztatás, egészségügyi ellátás és lakhatás. Különleges jelentőséget tulajdonít a civil szervezetekkel, a roma önszerveződésekkel való együttműködés fontosságának. Erős (robust) monitorozási és értékelési mechanizmus felállítását és megvalósítását határozza el. Egyben elrendeli, hogy 2012 végéig a tagországok készítsék el, fogadják el, és küldjék meg az Európai Bizottságnak nemzeti stratégiai dokumentumaikat.

2.2 A Tanács következtetésében (4) megerősíti az európai bizottsági közleményben (5) foglaltakat és megállapítja: „[a Tanács üdvözli] a bizottsági közleményt […], továbbá arra ösztönzi [a tagállamokat], hogy […] tűzzenek ki elérhető nemzeti célokat, emellett pedig hozzanak létre ellenőrző mechanizmust, és tegyék a romák befogadására irányuló projektek számára elérhetőbbé a meglévő uniós forrásokat”, valamint leszögezi: — „[szükséges, hogy] megfelelően ellenőrizzék és értékeljék a romák befogadását célzó stratégiáik hatását vagy a[z] […] integrált szakpolitikai intézkedéscsomagjaik hatását” (23. pont) — „a civil társadalmat és valamennyi egyéb érintett felet […] ösztönözzék fokozottabb részvételre” (41. pont).

3. Az EGSZB feltáró véleményt fogalmazott meg „A romák társadalmi felruházása és integrációja” címmel 2011. június 16-án (6). A dokumentum legfontosabb megállapításai:

3.1 Az EGSZB elismeréssel és komoly reményekkel ismerte el a Parlament, az Európai Bizottság, a Tanács és más Uniós szervek, valamint a tagországok által megtett, az európai romák társadalmi inklúziójáért és integrációjáért tett, és az utóbbi időben felgyorsult erőfeszítéseit: 3.1.1 ugyanakkor felhívja a figyelmet arra, hogy „mindezek az erőfeszítések összességükben meghatározó mértékben nem voltak képesek a romák jelentős hányadának hátrányos megkülönböztetésén, életminőségén és életesélyein javítani, sőt némely vonatkozásban további romlás tapasztalható”; 3.1.2 ezért rámutat egy integrált, koordinált és konzisztens összeurópai stratégia, valamint elkötelezett és minden szakpolitikai területen együttesen, rendszerszemléletű módon megvalósított tagállami szintű cselekvési program szükségességére, mely az érintettek és közösségeik önmaguk sorsáról való döntési kompetenciáit, felhatalmazottságát visszaadni képes (empowerment); 3.1.3 úgy látja, hogy a „megoldás stratégiai irányait explicit, de nem exkluzív módon képviselő roma inklúziós politika három egymással összehangolt módon megvalósítandó pilléreként az alábbi elemek javasolhatók a tagországok számára”: a) „rassz- és etnikumsemleges inklúziós politika” és az extrém szegénység és depriváció koncentrációjának csökkentése; b) a magukat bármely roma közösség tagjának tekintők társadalmi szerepvállalását elősegítő politika és az általuk elért társadalmi integráció méltatása; c) „antirasszista közpolitika és nyilvánosság”.

3.2 Kiemeli, hogy „elengedhetetlenül fontos a romák és a roma közösségek képviselőinek és tagjainak aktív bevonása mind a tervezés, mind pedig a megvalósítás folyamatába valamennyi (uniós, nemzeti, regionális és helyi) lehetséges szinten”.

3.3 Az EGSZB „civil társadalmi felhatalmazottságával, valamint a tagállamok civil közösségeivel való szerves kapcsolata segítségével részt kíván venni e politikák monitorozásában és értékelésében. Részt vállal az európai uniós intézmények és a szervezett civil világ közötti közvetítésben, valamint aktív partnerként részt kíván venni a Roma Platform, valamint más szervezett dialógus folyamatokban”.

4. Kutatások, felmérések

4.1 A jelen vélemény a fentiek szellemében kísérli meg összefoglalni azokat az ismereteket, véleményeket és tapasztalatokat, amelyeket a meghatározó kapuőrök, az Európai Bizottság illetékes szervei, valamint a romákat tömörítő, a roma érdekeket képviselő civil szervezetek, lobby csoportok és mozgalmak a Keretstratégia és a nemzeti romaintegrációs stratégiák (NRIS) kapcsán az utóbbi időben megfogalmaztak. Nem kétséges, hogy a kialakult kép alapvetően befolyásolja a Keretstratégia által kijelölt célok tagországi megvalósulásának esélyeit. Ezen elemzések között megemlítendőek

— az Európai Bizottság különféle dokumentumai a nemzeti stratégiák alkotásának folyamatáról, a stratégiák tartalmi elemeiről;

— az OSI „résztvevő-megfigyelő” és információkat megosztó aktivitásának dokumentumai, különösen az új tagországokban (7);

— a European Roma Policy Coaltion kérdőíves kutatás,

— roma ügyekben aktív civil szervezetek, így az ERIO (European Roma Information Centre), a Center Amalipe riportjai a stratégiák tartalmáról és a stratégiaalkotás folyamatáról.

— valamint az EGSZB megbízásából 27 tagországban lefolytatott online lekérdezés eredményei.

4.2 Az Európai Bizottság a beküldött tagországi stratégiákkal kapcsolatban gyorselemzést (8) készített, melynek visszafogottan kritikus következtetésével az EGSZB nagymértékben egyetért, (9) mint ahogy azzal is, hogy a regionális és helyi hatóságok nagyobb bevonására, a civil társadalommal történő lényegesen szorosabb együttműködésre, a feladatokkal és célkitűzésekkel arányos financiális forrásokra, a szakpolitikák monitorozásának és megfelelő értékelésének gyakorlatára, valamint a diszkrimináció jelenségeivel szemben elkötelezett harcra sokkal nagyobb mértékben van szükség, mint ahogy az a stratégiákból kivehető.

4.3 Az EGSZB megbízásával készült kérdőíves vizsgálattal gyakorlatilag azonos időben, nagyon hasonló kérdésekkel és hasonló módszerrel készült az ERPC (European Roma Policy Coalition) vizsgálata, melynek eredményeit a nemzeti romastratégiák (NRIS) áttekintésével közös tanulmányban publikálták (10).

4.3.1 A saját hálózat lehetőségeit is kihasználó, a roma és pro-roma szervezetek széles körét megkereső kérdőíves megkeresésre 90 kitöltött (ebből 78 a tagországokból), feldolgozható választ kaptak. Bár országonként eltérő mértékben, de általánosságban, a stratégia-alkotási folyamatban alacsony szintű részvételről és a részvétel alacsony szintű hatásáról számoltak be a válaszolók. Az alacsony aktivitás és hatás az ERPC kutatása szerint összefüggött azzal, hogy a tagországok nagy részében a stratégiaalkotásnak mind a folyamata, mind az eredmények nyilvánossága korlátozott és zárt volt (11).

4.3.2 A szélesebb körű és eredményesebb civil részvétel érdekében az ERPC javasolja az elvárható konzultációs kötelezettséget is meghaladó folyamatos dialógus kultúrájának kialakítását minden szinten, a participáció megfelelő mechanizmusainak megteremtését, a kormányzati cselekvések kiemelt transzparenciáját és a döntéshozói visszajelzések rendszeressé tételét. Következtetései között megállapítja, hogy „a nemzeti romaintegrációs stratégiákból látszik, hogy nyilvánvaló és aggasztó különbségek mutatkoznak a megkülönböztetéssel és a cigányellenességgel szembeni fellépésre, valamint a nemzeti politikák olyan jobbítására irányuló politikai akarat terén, amely lehetővé tenné a romák fokozott részvételét a társadalom valamennyi kollektív területén.”.

4.4 Az EGSZB megbízásából készült on-line kérdőíves vizsgálat eredményei (12).

4.4.1 A kérdéseket zárt kategóriákban megfogalmazó online kérdőívet közel 2 000, roma kérdésben aktív civil szervezet és aktivista címére juttatták el a kutatók (13). A válaszadási hajlandóság, hasonlóan az ERPC kutatáséhoz, rendkívül alacsony volt (14).

4.4.2 Az EU és a nemzeti stratégiák tartalmával kapcsolatos elégedettséget, 14 különböző analitikus szempont szerint (15) 5 jegyű skálán osztályozva a válaszolók átlagosan alacsonyabb, mint 2-es „osztályzatra” (16) értékelték. A válaszolók többsége számára az NRIS eddig tehát nem a siker és a meggyőző politikai akarat kifejeződése. Ez az erős negatív vélemény minden valószínűség szerint magyarázatot adhat az alacsony válaszadási hajlandóságra is.

4.4.3 Összességében a kutatás a nagyfokú tájékozatlanságon és elégedetlenségen túl egyfajta széles körben osztott frusztráltságot és bizalmatlanságot tükröz a roma társadalom hangadói, a civil szervezetek és reprezentánsaik körében: az NRIS nem erősítette meg a romák körében azt a növekvő elvárást és őszinte hitet, hogy a stratégia érdemben hozzájárulhat a romák társadalmi integrációjának lényegi javulásához. Az alacsony válaszadási, valamint megelégedettségi értékek visszajelzései annak is, hogy – ellentétben a deklarált szándékokkal - a stratégiai tervezési folyamtokba az érintettek szervezeteit nem vonták be eléggé, a bevonás érdemi mechanizmusai nem jöttek létre, illetve az érintettek képviselői körében a diszkrimináció és szegregáció sokszor évszázados tapasztalatai miatt a mostani folyamatoknak nem sikerült döntő mértékben bizalmat teremteni.

4.4.4 A kutatási eredmények nagyrészt igazolják és alátámasztják az EESC feltáró véleményének a fokozott civil társadalmi részvételre vonatkozó ajánlásait.

5. Általános szempontok

5.1 Az Európai Unió szervei és intézményei az elmúlt években jelentős erőfeszítéseket tettek és áldozatokat hoztak annak érdekében, hogy a romák társadalmi integrációja erősödjön, hogy kirekesztettségük és gyakori extrém szegénységük csökkenjen, hogy a romák teljes értékű és teljes jogú európai és tagországi polgárokként befogadást nyerhessenek a politikai, gazdasági és társadalmi közösségbe.

5.2 Mindezen erőfeszítések az eddigiekben azonban legfeljebb korlátozott eredményekre vezettek. A nemzeti romaintegrációs stratégiák elemzéséből egybehangzónak tűnik, hogy egy mindenképpen szükséges, de még messzemenően nem elégséges folyamatról van szó, amellyel kapcsolatban azonban az érintettek egyrészt tájékozatlanok, jelentős mértékben bizalmatlanok, a célkitűzések és megvalósíthatóságuk esélyeivel kapcsolatban pedig nagyrészt elégedetlenek. Éppen ezért a stratégiai programok elfogadását az inklúziós folyamat kezdetének, és nem eredményének kell, hogy tartsuk.

5.3 Javaslataink alapvetően arra irányulnak, hogy a széles körű elvi egyetértéseknek és politikai konszenzusoknak megfelelő, a romák társadalmi integrációja iránt a közpolitikákban is érvényre jutó transzparens, bizonyítékalapú, a kívánt hatásokhoz racionálisan belátható módon elvezető, kiszámítható működésrendű, és a társadalom, mindenek előtt maguk a romák és az őket támogató társadalmi tényezők számára széles körű részvételt biztosító intézményes mechanizmusok alakuljanak ki, mind tagországi (ezen belül, regionális és lokális szinteken is), mind uniós szinten.

5.4 Figyelembe kell venni, hogy míg a stratégiák többségében helyes célkitűzéseket tesznek, az ezen célok megvalósítására rendelkezésre álló eszközök és források nem látszanak elég erősnek ahhoz, hogy a diszkrimináció és kirekesztés folyamatosan jelen lévő, az érintettek életét és esélyeit folyamatosan negatívan befolyásoló hatását ellensúlyozzák. Különösen is igaz ez a gazdasági és társadalmi krízis idején, mely magától értetődően és a kutatások szerint is a leginkább sebezhető társadalmi csoportokat érintik leginkább kedvezőtlenül, akik körében a leszakadás olyan mértékű, ahol már nem létezik az életminőség és társadalmi esélyek semmilyen tartaléka.

5.5 Szakpolitikai ajánlások

5.5.1 Nagy a veszélye annak, hogy a roma kérdéssel kapcsolatban a pozitív uniós politikai klíma kihasználatlan marad, és újra drága kudarc marad a helyén. Ezért különösen nagy jelentőségűnek tartja az EGSZB, hogy a kormányzati szakpolitikák nyomon követése és felülvizsgálata az NRIS szempontjából folyamatosan megtörténjen annak érdekében, hogy azok esetleges hátrányos, vagy éppen káros hatásai ne írják felül a stratégiák szándékolt előnyeit. A szakpolitikák koordinációjára és korrekciójára hatékony mechanizmusokat kell létrehozni.

5.5.2 A nemzeti romaintegrációs stratégiák elemzése azt mutatja, hogy aggodalomra okot adó eltérések fedezhetőek fel a romák diszkriminációja és a társadalmi hátrányai felszámolásával kapcsolatos politikai akaratnyilvánítás, valamint a rendelkezésre bocsátott eszközök, források és mechanizmusok hatékonysága között. Az EGSZB a téma politikai kihasználásával szembeni minden eddiginél elkötelezettebb fellépést sürget.

5.6 Antidiszkriminációs közpolitika és nyilvánosság

5.6.1 Az EGSZB nagy jelentőségűnek tartja, hogy az NRIS minden esetben kifejezetten jogalapú szemlélettel bírjon, mely biztosítja, hogy a tagországok polgárai teljes mértékben élhessenek azon alapvető jogaikkal, melyeket az EU joganyaga, valamint a nemzetközi emberi jogi szerződések biztosítanak számukra.

5.6.2 A társadalmi élet minden területén elsőbbséget kell biztosítani a diszkrimináció ellenes küzdelemnek. Az EGSZB javasolja, hogy az EU és a tagországok antidiszkriminációs szakpolitikái még nagyobb mértékben térjenek ki a diszkriminációs ügyek feltárására és azoknak az európai joghagyományoknak megfelelő szankcionálására is.

5.6.3 A roma migránsok emberi jogait védeni és kiteljesíteni szükséges, amelybe az oktatáshoz és megfelelő színvonalú egészségi ellátáshoz való jogukat is bele kell érteni. A kiutasítás politikája helyett lehetőség szerint az EU tagországaiból származó – európai polgár – roma migránsok befogadásának kiegyensúlyozottabb politikáját kell megvalósítani.

5.6.4 Különleges erőfeszítésre van szükség a romák elfogadása gyakorlatának megteremtésére a médiában, az iskola világában és a nyilvánosság más területein. Programokat kell indítani a romák történelme és kultúrája megismertetésére, de annak érzékeny feltárására is egyúttal, hogy milyen problémákkal szembesülnek a diszkrimináció és kirekesztettség helyzeteiben. Fontos, hogy a társadalmi érzékenyítés e folyamatában a romák maguk is részt vegyenek.

5.6.5 A gyűlöletbeszéd és xenofóbia eseteit minden esetben és következetesen fel kell tárni, velük kapcsolatban szükség esetén jogi szankciókat kell alkalmazni. E tekintetben különleges felelősséggel bírnak a társadalmi véleményvezérek, elsősorban is a politikai és médiaelit.

5.6.6 El kell kerülni a romák, mint etnikum kriminalizálásának, valamint negatív társadalmi jelenségek (kriminalitás, nem társadalomkonform viselkedés stb.) roma etnikumhoz való kötésének beszédmódját, és ezt ki is kell kényszeríteni. Törekedni kell arra, hogy a büntető-igazságszolgáltatás és a média területén ez az elvárás különösen is érvényesüljön.

5.6.7 Az EGSZB megerősíti, hogy a romák társadalmi helyzetével kapcsolatosan pozitív tartalmú megközelítés általánossá tételére van szükség. Javasolja, hogy az uniós intézmények és hálózataik a roma embereket és közösségeket ne kizárólag társadalmi gondok környezetében, a problémák „hordozóiként” igyekezzenek megjeleníteni, hanem törekedjenek sikeres, a roma felemelkedés és társadalmi integráció szempontjából mintaadó, önmagukat romának valló embereket és közösségeket megjeleníteni az európai nyilvánosság előtt.

5.6.8 Az inklúziós politikák megvalósításának döntő eleme, hogy az embereknek legyen erejük, eszközeik és hatalmuk a saját sorsukról rendelkezni. Ezért mind a politika egészének, mind szakpolitikai részeinek elő kell segíteniük, hogy az érintettek – a jogállamiság keretei között – dönthessenek saját sorsukról, a többségi társadalom pedig képes legyen közös érdekeik mentén elfogadni azt.

5.7 Participáció

5.7.1 Az EGSZB aláhúzza, hogy a civil társadalomnak az NRIS folyamatában nem passzív díszletnek, hanem aktív ágensnek kell lennie.

5.7.2 Támogatja a nemzeti roma kontaktpontok Európai Bizottság által tervezett hálózatának felállítását, de kiemeli, hogy ennek csak akkor van értelme, ha azok megfelelő felhatalmazással, erőforrásokkal és pénzügyi forrásokkal bírnak. Működésüket minden esetben a civil szervezetekkel való szoros és intézményesített formában szükséges végezniük.

5.7.3 Az Európai Roma Platformot be kell vonni a stratégiai programok értékelésébe. Ennek megfelelően működését meg kell erősíteni.

5.7.4 A szervezett civil társadalomnak, ide értve a roma szervezeteket és érdekképviseleteket is, teljes mértékben részt kell vennie a nemzeti romaintegrációs stratégiák teljes (tervezés, megvalósítás, monitorozás és értékelés) folyamatában, mégpedig nem csak országos, hanem regionális és helyi szinten egyaránt. A döntési folyamat minden szintjén ennek a megközelítésnek érvényesülni kell, miközben meg kell teremteni ennek működési folyamatait, az egyeztetés színtereit, átláthatóságát, eszközeit és forrásait.

5.7.5 Az EGSZB aláhúzza, hogy a magukat bármely roma közösség tagjának tekintők társadalmi szerepvállalását és az általuk elért társadalmi integráció méltatását elősegítő politikára van szükség. Ennek létre kell hozni a támogatási rendszerét is.

5.8 Monitorozás és értékelés (M&E)

5.8.1 Tekintettel arra, hogy az M&E általában nem része, vagy nem eléggé kidolgozott komponense a tagországi nemzeti romaintegrációs stratégiáknak, javasolja, hogy minden tagország egészítse ki programjait e vonatkozásban, határozza meg a felelős szervezeti egységeket és intézményes folyamatokat, azonosítsa a célokhoz rendelt indikátorokat, az értékelés módszertanát, az információk forrásait stb.

5.8.2 Az nemzeti romaintegrációs stratégiákat felülvizsgálni és állandóan monitorozni szükséges abból a szempontból is, hogy a keretstratégia mind az öt legfontosabb beavatkozási területére vonatkozóan átfogó és rendezett szakpolitikákat megfogalmaz-e, vagy a meglévő hiányos kereteket kiegészítette-e, ezekre vonatkozóan pedig megfelelő cselekvési programokat, és hozzájuk csatlakozó finanszírozási eszközöket biztosít-e?

5.8.3 A tagországoknak biztosítaniuk kell, hogy az NRIS az országos, regionális és helyi fejlesztési politikákkal egybehangzó legyen, valamint hogy a szakpolitikáknak az NRIS célkitűzési szempontjából nem tervezett negatív hatásait küszöbölni vagy ellensúlyozni lehessen.

5.8.4 Javasolja, hogy az NRIS megalapozott értékelése érdekében az Európai Bizottság hozzon létre egy független szakértőkből álló hálózatot minden tagországban, valamint hogy a tagországok biztosítsanak forrásokat a közösségi monitorozás és a civil szervezeti (független) értékelés számára az operatív programokban is. A programok finanszírozásába az M&E komponensét minden esetben szükséges befoglalni.

5.8.5 Javasolja, hogy az Eurostat koordinálása mellett a nemzeti statisztikai hivatalok szakértői alkossák meg a romastratégiák bizonyítékalapú követéséhez szükséges indikátorok körét, és a mérőszámok megalkotásának egységes statisztikai módszertanát.

5.9 Forrásbiztosítás

5.9.1 Az EGSZB kiemeli, hogy a politikai dokumentumok elfogadott célkitűzéseivel arányos mértékben és elkülönített sorokon szükséges a megfelelő forrásokat rendelkezésre bocsátani.

5.9.2 A krízis helyzete a legsérülékenyebbeket érinti leginkább. Az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek tartására kiigazítások történhetnek mind a forráspolitikában, mind a prioritások helyzethez igazítása szempontjából. Ezeket azonban transzparens és az érintettek képviselőivel történő konszenzusos döntési folyamat keretében szükséges megállapítani.

Kelt Brüsszelben, 2012. november 14-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Az EGSZB, 2011.6.16., sz. véleménye "A romák társadalmi felruházása és integrációja" (HL C 248, 2011.8.25, 16–21 o.).

(2) A nemzeti romaintegrációs stratégiák uniós keretrendszere 2020-ig (COM(2011) 173 final).

(3) A romák társadalmi befogadásának 10 közös alapelvét először a platform 2009. április 24-i ülésén terjesztették elő. Mindenekelőtt a „kifejezett, de nem kizárólagos célzás” (explicit, but not exclusive targeting), az interkulturális megközelítés (inter-cultural approach), valamint a „főáramba vétel” (aiming for the mainstream) szempontjait említjük itt.

(4) http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/lsa/122100.pdf

(5) A Tanács következtetései: A romák integrációját célzó nemzeti stratégiák uniós keretrendszere 2020-ig.

(6) Az EGSZB, 2011.6.16., sz. véleménye „A romák társadalmi felruházása és integrációja” (HL C 248., 2011.8.25, 16–21 o.).

(7) Review of EU Framework NRIS [Az uniós keretrendszerbe illeszkedő nemzeti romaintegrációs stratégiák áttekintése], OSI, 2012, http://www.soros.org/sites/default/files/roma-integration-strategies-20120221.pdf

(8) Nemzeti romaintegrációs stratégiák: az uniós keretrendszer végrehajtásának első lépése (COM(2012) 226); valamint SWD (2012) 133, 21 May 2012.

(9) „[…] a tagállamok erőfeszítéseket tettek egy átfogó romaintegrációs megközelítés kialakítására. Ugyanakkor nemzeti szinten sokkal többre van szükség. A romák társadalmi-gazdasági integrációja elsődlegesen és leginkább a tagállamok felelőssége, amelyeknek e kötelességük teljesítéséhez konkrétabb intézkedések elfogadásával, mérhető eredményeket előíró határozott célokkal, egyértelműen elkülönített nemzeti szintű finanszírozással, illetve megbízható nemzeti nyomonkövetési és értékelési rendszerrel erőteljesebb erőfeszítéseket kell tenniük.”

(10) Analysis of National Roma Integration Strategies [A nemzeti romaintegrációs stratégiák elemzése], ERPC, 2012. március.

(11) „[…] a különböző tagállamok válaszadóinak nagy többsége szerint a nemzeti romaintegrációs stratégiák megalkotásának folyamatát az átláthatóság hiánya jellemezte. A legtöbb esetben az érintett felek részvétele, különös tekintettel a romák bevonására, továbbra sem egyértelmű, ami a nemzeti romaintegrációs stratégiák végrehajtását illeti”.

(12) A study on the participation and activities of Roma and/or non-governmental organisations in the development and approval of national Roma integration strategies. [Tanulmány a roma- és/vagy nem kormányzati szervezetek részvételéről és tevékenységéről a nemzeti romaintegrációs stratégiák kidolgozási és jóváhagyási folyamatában] Kontra Ltd., Budapest 2012. Kézirat.

(13) Közel 800 címre kiküldött megkeresések „hólabda módszerrel” összesen kb. 2 000 címre jutott el, amely szervezeteket összesen három alkalommal kértek a kutatók válaszadásra.

(14) Mindkét esetben 78 kérdőív érkezett vissza. Válasz gyakorlatilag minden tagországból érkezett, de – a teljes válaszmennyiséghez képest – a tagországok közötti viszonylag nagy eltérésekkel. Tendenciájában a jelentősebb roma lakossággal jellemezhető országokból válaszoltak többen.

(15) Az analitikus szempontok részben a stratégiák kulcsterületein megfogalmazott tartalmakkal való elégedettséget, részben a stratégia tervezési folyamat transzparenciájára és a különféle részvételi lehetőségekre vonatkozó elégedettséget mérték.

(16) Kérdésenként 1,6 és 2,7 átlag (mean) között.