HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 54/37

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendelet módosításáról

(COM(2010) 289 végleges – 2010/0160 (COD))

(2011/C 54/12)

Előadó: Carmelo CEDRONE

2010. június 23-án az Európai Parlament, 2010. július 13-án pedig a Tanács úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. és 304. cikke rendelkezésének megfelelően kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendelet módosításáról

COM(2010) 289 végleges – 2010/0160 (COD).

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Gazdasági és Monetáris Unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció 2010. november 25-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2010. december 8–9-én tartott, 467. plenáris ülésén (a december 8-i ülésnapon) 172 szavazattal 12 ellenében, 9 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Jelen vélemény a hitelminősítő intézetek szabályozására irányuló, három szakaszból álló európai bizottsági megközelítés második szakaszával foglalkozik. Az EGSZB úgy véli, hogy egy ilyen jelentős, a gazdaságunknak, vállalatainknak és polgárainknak oly sok kárt okozó problémával szemben – amelynek megoldása még várat magára, – az EU – többek között a jelen javaslat révén is – aktívan lépett fel, és nemzetközi szinten is hasonló cselekvésre sarkallt. Az EGSZB reméli, hogy ezt a munkát állhatatosan és összehangoltan folytatni fogják.

1.2 Az EGSZB ezen felül úgy véli, hogy a pénzpiac, illetve a tagállami hatáskörben maradt felügyelet integrációs szintje közötti különbséget sürgősen ki kell küszöbölni, mivel ez volt az általunk elszenvedett károk egyik okozója. Ezért pozitívan értékeli azt a javaslatot, amely az Európai Értékpapír-piaci Hatóságra (1) bízná a minősítő intézetek felügyeletét. Ennek hatékonysága függ az egyes nemzeti szabályozások harmonizálásától, illetve – ahogyan azt némely ország kérte – a még meglévő keveredés kiküszöbölésétől, a jelenlegi javaslatokon is túlmenően.

1.3 Az EGSZB üdvözli az Európai Parlament és a Tanács 2009. szeptember 16-i, a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendeletben (2) szereplő javaslatokat olyan kulcsfontosságú problémákkal kapcsolatban, mint az átláthatóság és az érdekellentétek, az információ, a verseny és a külföldön bejegyzett hitelminősítő intézetek. Bár tudatában van az ügy bonyolultságának, sajnálattal látja, hogy késik e rendelet érvénybe lépése, melynek tartalmaznia kellett volna mindazt, ami a jelen módosító javaslatokban szerepel.

1.4 Az EGSZB aggodalmát fejezi ki az államadósságok sajátosságai és különösen egy európai államadósság-minősítő szerv létrehozásának hiánya miatt is. Érdeklődéssel várja a jövőbeli rendelettel kapcsolatos, folyamatban lévő nyilvános konzultáció (3) eredményét.

1.5 Az EGSZB elsőrendűen fontosnak tartja azt, hogy az EU területén kívül székelő anyacégek európai fiókintézményeit vessék alá az új felügyeleti szabályozásnak. Ezzel összefüggésben az EGSZB üdvözli a 2009. évi rendelet vonatkozó rendelkezéseit. A legjobb megoldás az lenne, ha a G 20-as csoporton belül jönne létre megállapodás az egyes nemzeti jogrendeket egymással összeegyeztethetővé tevő globális szabályok felállítása, illetve a valamennyi minősítő intézet által betartandó magatartáskódexek létesítése érdekében. A felügyeletet pedig a Pénzügyi Stabilitási Tanácsra (Financial Stability Board) bíznák, melynek az egyes országok szerveivel együttműködve szankciók kivetésére is jogosultnak kellene lennie. Az EGSZB örömmel látja, hogy egy ilyen folyamat az EU ösztönzésére már be is indult.

1.6 Az EGSZB szerint a már beindult reformfolyamatnak minél előbb végbe kell mennie.

1.7 Elkerülhetetlen ugyanis a „fogyasztók” és a befektetők pénzpiacba vetett bizalmának a visszaszerzése, erre pedig csak akkor nyílik mód, ha azt a benyomást keltjük, sőt annak bizonyosságát sugalljuk, hogy komolyan véve a feladatot, megtesszük a szükséges lépéseket, és a szabályokat be nem tartó szereplőket kemény intézkedésekkel sújtjuk.

1.8 Az EGSZB pozitívan értékeli, hogy a hitelminősítő intézeteknek a nemrégiben lezajlott világszintű értékpapír- és pénzpiaci válság során betöltött szerepe következtében három szakaszból álló program indult annak szabályozására, hogy milyen funkciókat töltenek be a befektetők és a fogyasztók szempontjából ezek az intézetek (lásd a tárgyban végzett nyilvános konzultációról kiadott európai bizottsági dokumentumot). Igen jelentős az a szerep, melyet a hitelminősítő intézetek a hitelügyletek során vállalt túlzott kockázatok elkerüléséhez szükséges információk biztosításával betöltenek, ami a pénzpiacok stabilitása és biztonsága szempontjából már önmagában is fontos funkció, az azonban nem világos, hogy az államadósság minősítését ugyanolyan alapon lehet-e elvégezni, mint a vállalati hitelek minősítését. Az EGSZB üdvözli, hogy a folyamatban levő konzultáció az államadósságra is kitér.

1.9 Főként azért célszerű átgondolni az oligopóliumot, amelyet a befektetők, bankok, biztosítótársaságok vagy akár a nemzeti kormányok által vállalt kötelezettségekből és eszközökből származó kockázatok minősítése során csupán néhány hitelminősítő intézet birtokol, mert a fenti intézetek által szolgáltatott információk közösségi javaknak tekintendők, és ennek következtében az általuk biztosított szolgáltatások végső soron általános érdekű szolgáltatássá válnak. Az EGSZB ezért üdvözli, hogy éppen néhány, a minősítői szektorban újnak számító európai vállalkozás volt az, amely elsőként kérelmezte a hitelminősítő intézetként való engedélyezést az ESMA-nál.

1.10 Amikor a hitelminősítő intézetek egy szuverén állam költségvetési fenntarthatóságáról (az országkockázatról) mondanak ítéletet, ahogyan az nemrégiben Görögország – és egyéb, a nemzetközi pénzpiacokon erősen eladósodott uniós államok – államadósságának leminősítése kapcsán megtörtént, felmerül a fellépések és az általuk követett célok (megfelelő információk szolgáltatása átlátható és felelős módon) összeegyeztethetőségének kérdése, valamint a (saját befektetési kockázataik felméréséhez az intézetek által kiadott minősítést felhasználó) nemzetközi magánbefektetők és egy olyan ország polgárai/fogyasztói közötti érdekellentét problémája, amelyet a saját államadósságával kapcsolatos valószínű fizetésképtelenségre vonatkozó bejelentésből származó következmények sújtanak – annak ellenére, hogy a fizetésképtelenséget a politika bizonyos hiányosságai és mulasztásai is okozhatják.

1.11 A hitelminősítő intézetek abban az esetben minősíthetik hatékonyan az országkockázatot, ha rendelkeznek a megfelelő eszközökkel és módszerekkel, valamint ha az illetékes hatóságok által erre a célra kijelölt szabályok tiszteletben tartása mellett végzik tevékenységüket.

1.12 Az EGSZB úgy véli, hogy az államadóság minősítése közérdekű kérdés. Üdvözli az Európai Bizottság által indított nyilvános konzultációt, és kellő időben örömmel készít majd véleményt e tárgyban. Kívánatosnak tartja azonban, hogy a közérdek védelmében az államadósságot erre a célra létrehozott, független nemzetközi vagy európai intézet értékelje. Fontos, hogy az intézet időben tudjon reagálni, és hogy átláthatóan és a megfelelő eszközök alkalmazásával működjön.

1.13 Fontos, hogy a minősítés területén erősebb legyen a verseny az egymástól és harmadik felektől független hitelminősítő intézetek között. Késlekedés esetére vagy nemzetközi szintű megállapodás hiányában az EGSZB javasolja, hogy fontolják meg egy az országkockázatra szakosodott európai intézet létrehozásának elősegítését is. Ugyanígy elő kellene segíteni egy a hagyományos hitelek minősítését végző, nagy tekintéllyel bíró európai hitelminősítő intézet létrehozását is az ágazaton belüli verseny fokozása érdekében.

1.14 Az EGSZB üdvözli a hitelminősítő intézetek fölött gyakorolt európai felügyeletre vonatkozó javaslattal egy időben az ezzel kapcsolatos legfontosabb kérdések (szankciók, verseny, érdekellentétek, tájékoztatás) megtárgyalását a 2009. évi rendeletben (4).

1.15 Az EGSZB kedvezőnek tartja a tagállamok mérlegelési jogkörének csökkentését az ágazatra vonatkozó jogalkotásban, mert ez elősegíti az információcserét és az egyes jogi szabályozások közötti harmonizációt, elkerülendő, hogy az európai felügyeleti rendszer hatása semlegesítődjön.

1.16 Az EGSZB javasolja a pénzügyi termékeket és szolgáltatásokat igénybe vevők (fogyasztók, vállalatok stb.) védelmét szolgáló nemzeti jogszabályok harmonizációjának megkönnyítését. Emellett elő lehetne irányozni a fogyasztókat képviselő, és a szociális partnerek vagy a fogyasztói szervezetek által jelölt egy vagy több személy részvételét az európai felügyeleti hatóság (mai nevén Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszere – ESFS) munkájában.

1.17 Az EGSZB javasolja a pénzügyi információt előállító rendszer széles értelemben vett ösztönzését, támogatva a szereplők sokféleségét, valamint a minősítő módszerek nagyobb átláthatóságát és hatékonyságát – különösen a származtatott termékek esetében – biztosító új szabályok bevezetését.

1.18 Az EGSZB nemzetközi szinten is javasolja a jelenlegi önszabályozó rendszeren való túllépést. A különböző illetékes hatóságok koordinálásának folytatására van szükség a mindenkire nézve kötelező szigorú szabályok és azok feltétlen érvényre juttatása révén. Az EU-nak minden erőfeszítést meg kell tennie, hogy a nemzetközi szervezeteknél elérje ezt a célkitűzést.

1.19 AZ EGSZB végül a rendelet egyszerűsítését és világosabbá tételét javasolja, hogy könnyebb legyen megérteni és alkalmazni, hiszen a bonyolult jogszabályok alól könnyebb kibújni.

1.20 Az EGSZB azt kéri, hogy szűnjön meg az értékpapírok eladását megelőző minősítés kötelezettsége a hitelminősítő intézetek részéről (ezt javasolja a Pénzügyi Stabilitási Tanács is). Az értékpapírok piacra viteléhez szükséges fenti feltétel megszűnése révén elkerülhetővé válna az, hogy magas kockázatú pénzügyi eszközöket automatikusan elfogadjanak csak azért, mert jó osztályzatot kaptak. Az EGSZB osztja a Larosière-csoport aggodalmát azzal kapcsolatban, hogy a minősítések szabályozói tőkére való alkalmazása túlságosan sok felelősséget elvesz a pénzintézetektől, miközben erősíti a hitelminősítő intézetek oligopóliumát. Az EGSZB üdvözli, hogy a jelenleg folyó nyilvános konzultáció erre a kérdésre is kitér.

2. Bevezetés

2.1 Ismeretes, hogy a nemzetközi pénzpiac szabályozásában és felügyeletében jelentkező súlyos hiányosságokat a közelmúlt válságának okozói között találjuk. A válság ezen kívül erőteljesen rámutatott arra az ellentmondásra, hogy a pénzügyi és bankcsoportok globális vállalatokként működnek, ugyanakkor a nemzeti jog szabályozása alá tartoznak, és ez megszűnésükre is vonatkozik (Mervyn King, a Bank of England kormányzója).

2.2 Ugyanez érvényes az Unión belül is, ezért a válság felgyorsította egy olyan európai referenciakeret meghatározásának sürgető szükségét, mely a szabályozásra és a felügyeletre egyaránt vonatkozna. Egy mindinkább integrálódó pénzpiaccal szembesülve ugyanis érzékeltük, hogy a tagállamok egymástól igen eltérő szabályokat és felügyeleti rendszereket fogadnak el.

2.3 Az Európai Bizottság progresszív módon közelíti meg a hitelminősítő intézetek szabályozását. Közvetlenül a bankválság után a szabályozás és az ellenőrzés került középpontba, különös tekintettel az összetett származékos termékek minősítésére és a felmerülő érdekütközésekre. Az említett eszközök minősítésének kudarca konkrétan hozzájárult a válsághoz. (5)

2.4 A 2009. évi rendelettel kapcsolatos jogalkotásban elért előrehaladással párhuzamosan a Larosière-csoport megállapításai az EU-beli pénzügyi szabályozás és felügyelet teljes átalakítására irányuló döntéshez vezettek. Azóta javaslatot fogadtak el egy kétszintű felügyeleti keret európai uniós kialakításáról. E keret alsó szintjén három illetékes felügyeleti szerv található, amelyek közül az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság (ESMA) felel a hitelminősítő intézetek felügyeletéért. A rendeletjavaslat, amely mostani véleményünk tárgyát képezi, a 2009-es rendelethez képest csupán olyan módosításokat tartalmaz, amelyek ahhoz szükségesek, hogy az ESMA hatáskörét beépítsék a 2009. évi rendelet rendelkezéseibe.

2.5 Ahogyan a bank-alapú pénzügyi válságon túlnőtt az államadósság-válság, egy sor új kérdés merült fel a hitelminősítő intézeteknek többek között az államadósságra vonatkozó szerepe kapcsán. Lehetséges, hogy tevékenységük e további szakasza egy rájuk vonatkozó újabb rendeletet eredményez majd, amely egyelőre azonban csupán egy nyilvános konzultációról szóló, 2010. november 5-i dokumentum formájában létezik. A dokumentum fejezetcímei jelzik az érintett témákat, amelyek az alábbiak: a szabályozói tőkével kapcsolatos hitelminősítésre való támaszkodás; államadósság-minősítés; a verseny fokozása a hitelminősítési szektorban; a hitelminősítő intézetek polgári jogi felelőssége és lehetséges érdekellentétek. Az EGSZB várhatóan kellő időben megfontoltan véleményt fog nyilvánítani e kérdésekben, tekintettel az említett új rendeletre.

2.6 Mi több, az európai szinten harmonizált szabályok is nagy mérlegelési jogkört és választási lehetőséget hagynak meg a nemzeti szintnek, nem beszélve a szabályozások átvételekor betoldott nemzeti „értelmezésekről”.

2.7 A Larosière-csoport megállapításai szerint ugyanez a súlyos hiányosság jelentkezett a hitelminősítő intézetek részéről, különösen a komplex derivatívák kapcsán, melyek mindegyike megmutatta korlátait az alkalmazott minősítési rendszereket, az információhiányt, az átláthatóságot és a nyilvánvaló érdekellentéteket illetően (4).

2.8 Ráadásul valódi oligopóliummal állunk szemben, hiszen a hitelminősítési piac mintegy 90 %-át uraló intézetek mindössze hárman vannak: a Moody's, a Standard & Poor’s és a Fitch szinte mind amerikai. Tudjuk, hogy ezek az intézetek fontos szerepet játszottak az egész világot sújtó pénzügyi és gazdasági válság kialakulásában. Bár a „kibocsátó fizet” formula meglehetősen jó működik az államadósság és a vállalati adósság esetében, számottevő érdekellentétet szült a komplex derivatívák minősítését illetően, és így ördögi kört alakított ki az elvégzett műveletek átláthatóságának kárára.

2.9 De mintha mi sem történt volna, továbbra is ugyanezek az intézetek adnak ki újabb, nem feltétlenül objektív ítéleteket. Olyannyira, hogy ez év áprilisában (2010. április 26-án) a Standard & Poor’s még az Unió részéről Görögországnak kiutalt 110 milliárd euró ellenére is leminősítette a görög államadósságot Azerbajdzsán szintjére.

2.10 Csak ezen eseményeket követően és a hitelminősítési rendszerek működésével kapcsolatban tekintélyes európai vezetők részéről hangoztatott bírálatok után határozott úgy a Tanács, hogy elindítja a minősítő intézetekről szóló jövőbeli rendelettel kapcsolatos nyilvános konzultációt, amely foglalkozik az államadósság kérdéseivel. Egyes tagállamok kormányai nem bírják elviselni azt a gondolatot, hogy a piacok képesek kendőzetlenül megmutatni néhány elvtelen kormány hibáit és tévedéseit, még akkor sem, ha időtlen idők óta létező jelenség, hogy kormányok fizetésképtelenséget jelentenek az államadósságot illetően. Ugyanakkor jelen vélemény a 2009. évi rendelettel függ össze.

2.11 Így az Európai Bizottság 2010. június 2-i közleményében (6) összefoglalta az addig megtett és még megteendő lépéseket (lásd a mellékelt táblázatokat) egy olyan európai pénzügyi rendszer létrehozása érdekében, mely biztosabb, átláthatóbb és felelősségteljesebb a valódi gazdaság és a társadalom egésze szolgálatában.

2.12 Az Európai Bizottság azt kéri, hogy az EU-ban működő hitelminősítő intézetek központosított felügyeletnek legyenek alávetve, e felügyelet felelősségét a pénzügyi felügyelet új európai rendszerére és a három európai felügyeleti hatóságra ruházzák, és az evvel kapcsolatos alapvető kérdések megvizsgálását halasszák el.

3. Az 1060/2009-es rendelet módosításainak összefoglalása

3.1 Tárgy, hatály és fogalommeghatározások (az I. cím módosításai)

3.1.1 Ahogyan már utaltunk rá, a központi, leglényegesebb elem a felügyelet nemzeti szintről európai szintre való áthelyezése oly módon, hogy az Európában bejegyzett, valamint a más országokban bejegyzett, de Európában működő intézetek (európai fiókintézetek) feletti ellenőrzési jogkör nagy részét az ESMA-ra kell átruházni.

3.1.2 A 4. cikk felsorolja az alternatívbefeketetésialap-kezelőket is, hogy a hitelminősítés használata szempontjából az EU egyéb pénzintézeteivel azonos módon lehessen őket kezelni. Ennek értelmében, ha ezek az alapok hitelminősítéshez folyamodnak, az értékelést csak az új rendelet alapján szabályosan bejegyzett vagy hitelesített intézet adhatja ki.

3.2 A hitelminősítések kiadása, az információkhoz való hozzáférés (a II. cím módosításai)

3.2.1 A strukturált pénzügyi eszközök kibocsátói vagy az azokkal kapcsolatban álló harmadik felek számára elő kell írni, hogy az információkat bocsássák rendelkezésre a többi konkurens hitelminősítő intézet számára is, de csak hitelminősítési és nem egyéb célból. Ezáltal elkerülhetőekké válnának a kibocsátó, azaz a minősítést megrendelő (sic!) által fizetett intézetek részéről felmerülő érdekellentétek (a „kibocsátó fizet” modellje).

3.3 Nyilvántartásba-vételi eljárás és a hitelminősítési tevékenységek felügyelete (a III. cím módosításai)

3.3.1 Az egységes, európai szintű felügyeleti hatóság bevezetésének következményeként törölni kell a kollégiumi rendszerre épülő felügyeleti koordinációt előirányzó rendelkezéseket (a kollégiumok megszüntetése), hogy a különböző területeken működő intézetek felügyelete hatékonyabbá válhasson. Az európai hatóság ezen felül kérheti az Európai Bizottságtól a nyilvántartásba-vételi eljárás, valamint a kiadandó információkra vonatkozó előírások szabályozását. Joga van információkat kérni, a szabályozás esetleges megszegésével kapcsolatban nyomozást végezni, vizsgálatokat indítani stb.

3.4 Együttműködés az európai hatóság és a nemzeti hatóságok között (a III. cím módosításai)

3.4.1 A nemzeti hatóságok a hitelminősítések felügyelt szervezetek (bankok, biztosítók, befektetési társaságok stb.) általi használatát illetően megtartják hatáskörüket, megosztják az intézetekkel kapcsolatos információkat, együttműködnek és segítik az európai hatóságot.

3.4.2 Az európai hatóság költségtakarékossági szempontból is átruházhat néhány feladatot a nemzeti hatóságokra. Az átruházható feladatok közé tartozik a vizsgálati feladatok és helyszíni ellenőrzések elvégzése, a nyilvántartásba vétel iránti kérelmek elbírálása és a felügyelettel kapcsolatos esetleges feladatok. Evvel kapcsolatban az európai hatóságnak ide vonatkozó iránymutatásokat kell kiadnia, ugyanakkor továbbra is nála marad a feladattal kapcsolatos felelősség.

3.5 Szankciók, bizottsági eljárás (IV. cím, I. fejezet módosításai)

3.5.1 Az ESMA egy jogsértés megszüntetése érdekében kérheti az Európai Bizottságtól kényszerítő bírságok alkalmazását a hitelminősítő intézetekkel szemben nyilvános közlemény kiadásával, a kért információk bekérésével vagy vizsgálat indításával. Ha egy hitelminősítő intézet megszegi a szabályzatot, az ESMA pénzbírságot szabhat ki rá, az új hitelminősítések kiadásának átmeneti tilalmát mondhatja ki, kérheti a jogsértés megszüntetését, végső megoldásként pedig törölheti a hitelminősítő intézetet a nyilvántartásból.

3.5.2 A bizottsági eljárások összhangba kerültek a Lisszaboni Szerződéssel.

3.6 Átmeneti és záró rendelkezések (IV. cím, II. fejezet módosításai)

3.6.1 Miután az ESMA megkezdi működését, a tagállamok illetékes hatóságainak le kell mondaniuk a szóban forgó tárgyhoz tartozó hatásköreikről. Annak módszereit is meg kell határozni, hogy a nemzeti hatóságok hogyan adják át a dokumentumokat és az információkat.

3.7 Az EGSZB úgy véli, hogy a hitelminősítő intézetekről az Európai Bizottság által nemrégiben elindított nyilvános konzultáció tartalma a jelen véleményben kifejezett következtetésekkel cseng egybe. Az EGSZB fenntartja magának a jogot, hogy a konzultációban szereplő témákat adott esetben mélyebb elemzésnek vesse alá.

4. Általános megjegyzések

4.1 Az Európai Bizottság új javaslata jó irányba mutat a felügyeletnek a nemzetiről az európai szintre való áthelyezése tekintetében, a felügyelet ugyanis nagyon bonyolult tevékenység, amely nem adhat kielégítő eredményeket pusztán az egyes államok közötti kollegiális együttműködés révén (7), ahogyan az a rendeletre vonatkozó korábbi javaslatban szerepelt. Emellett a Larosière-jelentésben már megjelölt (8) helyes irányba történt elmozdulás. A szabályozás talán kissé túlzottan óvatos, hiszen nem kínál fel minden esetben biztos megoldásokat.

4.2 Emellett pedig a korábbi (2009. szeptemberi) rendelethez képest a jelenlegi javaslat nem módosít sokat a hitelminősítő intézetekre vonatkozó feltételeken a betartandó szabályok vonatkozásában mind a nyilvántartásba vételt, mind a további tevékenységeket illetően.

4.3 A legfontosabb kérdés azonban továbbra is az Európán kívül működő hitelminősítő intézetekre vonatkozik, melyeket a gyakorlatban nem érintik a javasolt módosítások: kire vonatkozik valójában az európai rendelet? Hogyan lehet például a Moody’s, a Standard & Poor’s és a Fitch által kiadott minősítéseket semlegesíteni, amikor az általuk okozott katasztrófák ellenére továbbra is ezen intézeteknek van a legnagyobb befolyásuk? Elég vajon európai fiókintézeteiket ellenőrizni ahhoz, hogy megszűnjön világszinten gyakorolt oligopóliumuk?

4.4 Ismeretes, hogy melyek a nemzetközi szinten működő hitelminősítő intézetek: Moody’s, Standard & Poor’s, Fitch ratings, Dun & Bradstreet, A. M. Best, Egan-Jones Rating Company (valamennyi az USA-ból), Dominion Bond Rating (Kanada), Baycorp Advantage (Ausztrália), China Credit Information Credit (Kína), Japan Credit Rating (Japán), Rating Agency Malaysia (Malajzia), NKC Independent Economists (Dél-Afrika). És hol van Európa? Továbbra is tény, hogy Európának, a világ legerősebb gazdaságának NINCS egyetlen hitelminősítő intézete sem, beleértve az országkockázat-minősítést is.

4.5 Az angolszász intézetcsoport az angolszász kapitalizmus korábbi dominanciáját tükrözi, amelyet nem szakított meg sem a két világháború, sem pedig az ázsiai gazdaságokkal összefüggő, sajátos működési kérdések. Meglepő módon nem jött létre európai intézet a Közös Piac kialakulása óta, bár a francia tulajdonú Finch Franciaországon kívüli székhelyű. Az, hogy nem sikerült globális hatású intézetet felállítani az EU-ban 1957 óta, az Unió azonos időszakbeli ugyanennyire csekély csúcstechnológiai szerepéhez hasonlítható. Az EU nem támogatja a vállalkozásokat a korszerű iparágakban. A hitelminősítő intézetekre vonatkozó jogalkotáshoz kapcsolódó konzultáció során felül fogják vizsgálni a versenyhelyzetet. Meg kell vizsgálni a vállalkozási deficit okait is.

5. Részletes megjegyzések

5.1 Az EGSZB pozitívan értékeli a pénzügyi piacok európai felügyeleti hatóságának felállítását. A javaslat kétségkívül a helyes irányba megtett pozitív lépés, mivel a felmerült szükségleteknek jobban megfelelteti a jogszabályi keretet, miközben igyekszik visszaállítani a piacok, a polgárok és a vállalatok bizalmát és biztonságát. A javaslat ugyanakkor a saját maga által kitűzött célok eléréséhez még nem elégséges.

5.2 Pozitívan kell értékelni azt a javaslatot is, hogy kérés esetén az alternatívbefektetési-alapok hitelminősítését nyilvántartásba vett vagy hitelesített intézettel végeztessék.

5.3 Ugyanakkor a jelenlegi javaslat keretében nehezebbnek tűnik a „kibocsátó fizet” modelljének átláthatóvá, objektívvé és versenyképessé tétele, hiszen a rendszerben továbbra is fennmarad az érdekellentét. Az ilyen helyzetben lévő intézeteknek azonban meg kellene tiltani, hogy társaikról minősítést bocsássanak ki. Pozitív fejlemény az, hogy megindult a szabályozás nemzetközi szintű egységesedése, ahogyan az például az Egyesült Államokban, Japánban stb. megfigyelhető.

5.4 Az EGSZB költségszempontból is pozitívan értékeli azt, hogy egyes funkciókat a nemzeti hatóságokra ruháznak át, de azzal a feltétellel, hogy mindez az európai és a nemzeti hatóságok közötti átlátható felelősségmegosztás keretében történjen. Különösen fontos a kötelezettségvállalások tiszteletben tartása és a fellépések határozottsága az információk helyességével, a nyilvántartásba vétellel és a helyszíni ellenőrzésekkel kapcsolatban.

5.5 Az EGSZB pozitívan értékeli a feladatukat nem teljesítő vagy a rendeletet tiszteletben nem tartó intézetek elleni szankciókivetés elvét.

5.6 Mivel nem ártatlan zárdanövendékekkel állunk szemben, a politika előtt álló valódi probléma nem csak az, hogy határozott és szigorúan elrettentő szabályokat alkosson, hanem sokkal inkább a szabályok betartatása. Evvel kapcsolatban a pénzpiaci felügyeletet gyakorló európai és nemzetközi hatóságok vezetői és felelős irányítói számára is elő kellene irányozni szankciókat arra az esetre, ha nem teljesítik feladatukat, tekintetbe véve a tétlenségük által a bankoknak és az egészséges pénzügyi szektornak, valamint a gazdaságnak, a vállalatoknak és a polgároknak okozott károkat. Mivel nagy szívességet tesznek a spekulációnak és mindazoknak, akik mögötte állnak, legalább személyesen meg kellene fizetniük mulasztásaik árát. Nehéz a mostani viharos időszakban többször felemlegetett etikáról beszélni felelősség, tehát szankciók nélkül.

5.7 Ezen felül a nemzetközi szinten jelentkező kérdésekre vonatkozó rész egyáltalán nem megfelelő. Jobban figyelembe kellene venni a pénzügyi termékek felhasználóival – legyen szó vállalatokról, de különösen a polgárokról – kapcsolatos kérdéseket

Kelt Brüsszelben, 2010. december 8-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Angolul: European Securities and Market Authority.

(2) A továbbiakban „2009. évi rendelet”.

(3) A hitelminősítő intézetekről szóló nyilvános konzultáció, amely 2010. november 5-én kezdődött.

(4) Lásd az EGSZB véleményét az alábbi tárgyban: Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendelet módosításáról, HL C 277/25., 2009.11.17., 117. o.

(5) A 2009. évi rendelet összefoglalása megtalálható az EGSZB hitelminősítő intézetekről szóló véleményének 3. fejezetében, HL C 277/25., 2009.11.17., 117. o.

(6) COM(2010) 301 végleges: A pénzügyi szolgáltatások szabályozása a fenntartható növekedésért.

(7) Az Európai Parlament és a Tanács 2009. szeptember 16-i, 1060/2009 sz. rendelete a hitelminősítő intézetekről.

(8) AZ EGSZB véleménye a következő javaslatokról: Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a pénzügyi rendszer közösségi makroprudenciális felügyeletérõl és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról, COM(2009) 499 végleges – 2009/0140 (COD); Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az Európai Bankfelügyeleti Hatóság létrehozásáról COM(2009) 501 végleges – 2009/142 (COD); Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-felügyeleti Hatóság létrehozásáról COM(2009) 502 végleges – 2009/143 (COD); Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság létrehozásáról COM(2009) 503 végleges – 2009/0144 (COD) – HL C 339/08., 2010.12.14, 34. o.