[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 8.3.2006

COM(2006) 100 végleges

2006/0030 (CNS)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a nagy távolságra vándorló fajok egyes állományainak védelmét célzó technikai intézkedések megállapításáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKLÁS

A JAVASLAT HÁTTERE |

110 | A javaslat indokolása és céljai E javaslat célja, hogy naprakésszé tegye azokat a közösségi jogszabályokat, amelyek átültetik a közösségi jogba a tonhalfélék és rokon fajok kezeléséért és védelméért felelős regionális halászati szervezetek keretében elfogadott, a nagy távolságra vándorló halak állományának védelmét célzó technikai intézkedéseket. A szóban forgó a regionális szervezetek a következők: - az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (ICCAT), amelynek a Közösség 1997. november 14-e óta tagja; - az Indiai-óceáni Tonhalbizottság (IOTC), amelynek a Közösség 1995. szeptember 18-a óta tagja; - az Amerika-közi Trópusitonhal-bizottság (IATTC), amelybe a Közösség már kérte felvételét, és amelynek a megerősítésére vonatkozó, még nem hatályos egyezmény elfogadását célzó eljárásában részt vett; - a Nyugat- és Közép-Csendes-óceáni Halászati Bizottság (IOTC), amelynek a Közösség 2005. január 25-e óta tagja; |

120 | Általános összefüggések Az Európai Közösség részt vesz több olyan regionális halászati szervezet munkájában, amely regionális együttműködési keretet biztosít a nagy távolságra vándorló halfajok védelméhez és kezeléséhez. Ezek a regionális halászati szervezetek ajánlásokat fogadnak el, többek között olyan technikai intézkedéseket, amelyek megállapítják a halak legkisebb fogható méretét, a tilalmi övezeteket és időszakokat, valamint a halászati erőkifejtés korlátozásait. Ezek az ajánlások kötelezővé válnak azon szerződő felek számára, akik nem emeltek ellenük kifogást. Ezért a Közösségnek – e regionális halászati szervezetek szerződő feleként – alkalmaznia kell azokat az elfogadott ajánlásokat, amelyek ellen nem emelt kifogást. A regionális halászati szervezetek által elfogadott ajánlások közül néhány már átültetésre került a közösségi jogba. A regionális halászati szervezetek által elfogadott technikai intézkedéseknek a közösségi jogba való átültetését jelenleg a legutóbb a 2004/831/EK rendelettel (HL L 127., 2004.4.29.) módosított, az egyes hosszú távon vándorló fajok bizonyos állományainak védelmét célzó egyes technikai intézkedések megállapításáról szóló, 2001. május 14-i 973/2001/EK tanácsi rendelet (HL L 137., 2001.5.19.) biztosítja. A szervezetek által újonnan elfogadott technikai intézkedések miatt és a fenti rendelet elfogadása óta hatályos intézkedések naprakésszé tétele végett az említett rendeletet indokolt hatályon kívül helyezni és helyébe e javaslatot léptetni. A javaslat a rendelet rendelkezéseinek végrehájtása és mellékleteinek módosítása végett az 1999/468/EK határozatban foglalt komitológiai eljárásokra támaszkodik. |

130 | Hatályos rendelkezések a javaslat által szabályozott területen A regionális halászati szervezetek által elfogadott technikai intézkedéseknek a közösségi jogba való átültetését jelenleg a legutóbb a 2004/831/EK rendelettel (HL L 127., 2004.4.29.) módosított, az egyes hosszú távon vándorló fajok bizonyos állományainak védelmét célzó egyes technikai intézkedések megállapításáról szóló, 2001. május 14-i 973/2001/EK tanácsi rendelet (HL L 137., 2001.5.19.) biztosítja. A regionális halászati szervezetek éves ülésein módosították a halak legkisebb fogható méretére, az egyes halászeszközök használatának tilalmára, valamint az egyes halászati tilalmi övezetekre és időszakokra vonatkozó, a halászati kapacitást korlátozó technikai intézkedéseket, ezért helyénvaló a hatályos szabályozást ezekhez hozzáigazítani és naprakésszé tenni. |

141 | Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel A közös halászati politika célkitűzéseivel összhangban e javaslat illeszkedik a tonhal-erőforrások fenntartható kiaknázásának keretébe, és hozzájárul a fenntartható fejlődéshez. |

AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ ÉS HATÁSVIZSGÁLATOK |

Konzultáció az érdekelt felekkel |

211 | A konzultáció módszerei, a megcélzott főbb ágazatok és a válaszadók általános bemutatása A regionális halászati szervezetek éves ülésein tartandó tárgyalások keretében, a közösségi álláspont kialakítása végett a Bizottság konzultációt folytat a tagállamokkal, a szakértőkkel és a nem kormányzati szervezetekkel (NGO). |

212 | A válaszok összefoglalása és figyelembevételük módja A főbb érintett ágazatok jóváhagyták a tonhalállományok fenntartható kiaknázására irányuló technikai intézkedések elfogadására vonatkozó közösségi álláspontot. |

A szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása |

221 | Érintett tudomány- és szakterületek A regionális halászati szervezetek tudományos bizottságai. |

222 | Alkalmazott módszer A tudományos bizottságok értékelik az állományok állapotát, és a tonhalállományok – különösen technikai intézkedések elfogadása révén megvalósuló – fenntartható kiaknázása érdekében kezelési és védelmi intézkedések elfogadását ajánlják. |

223 | A megkérdezett legfontosabb szervezetek/szakértők A regionális tonhalhalászati szervezetek tudományos bizottságai. |

2244 | A beérkezett és felhasznált vélemények összefoglalása Említésre került a potenciálisan súlyos és visszafordíthatatlan következményekkel járó kockázatok fennállása. Egységes volt a vélekedés, hogy léteznek ilyen kockázatok. |

225 | A regionális halászati szervezetek tudományos bizottságai technikai intézkedések elfogadását ajánlották a tonhalfajok fenntartható kiaknázása végett, amely elsősorban a legkisebb fogható méret, a halászati tilalmi övezetek és időszakok, valamint a halászati erőkifejtés korlátozásának megállapításával valósulhat meg. |

226 | A szakértői vélemények nyilvános hozzáférhetőségének biztosítása A tudományos bizottságok véleményét közzéteszik a különféle regionális halászati szervezetek internetes honlapján. |

230 | Hatásvizsgálat A technikai intézkedések célja a tonhalfélék fenntartható kiaknázásának biztosítása és különösen a növendékegyedek fogásának csökkentése. A technikai intézkedések az Atlanti-óceánon, a Földközi-tengeren, az Indiai-óceánon és a Csendes-óceánon tonhalfélékre halászó közösségi halászokra vonatkoznak. |

A JAVASLAT JOGI ELEMEI |

305 | A javasolt intézkedések összefoglalása A közösségi jogba át kell ültetni a tonhalfajok kezelésében illetékes azon regionális halászati szervezetek által elfogadott technikai intézkedéseket, amelyeknek a Közösség szerződő fele. |

310 | Jogalap A Szerződés 37. cikke. |

329 | A szubszidiaritás elve A javaslat olyan területet érint, amely a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazandó. |

Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének a következő okokból: |

331 | A regionális halászati szervezetek által elfogadott ajánlások közvetlenül érvényesíthetők a Közösséggel és a tagállamokkal szemben, azonban az egyértelműség és az átláthatóság érdekében, illetve pontosításuk végett azokat bele kell foglalni egy tanácsi rendeletbe, ami által a tagállamok és a halászok számára könnyebben alkalmazhatóvá válnak. |

332 | A javaslat nem jár pénzügyi következményekkel. |

A jogi eszközök megválasztása |

341 | Javasolt eszköz(ök): rendelet. |

342 | Egyéb eszközök nem lennének alkalmasak a következő okokból. A regionális halászati szervezetek által elfogadott ajánlásokat egy, a Szerződés 37. cikke szerinti tanácsi rendelet ülteti át, amely az alapelveket rögzíti, míg az alkalmazás részletes szabályait bizottsági rendelet állapítja meg. |

KÖLTSÉGVETÉSI VONATKOZÁSOK |

409 | A javaslat nincs kihatással a Közösség költségvetésére. |

TOVÁBBI INFORMÁCIÓK |

510 | Egyszerűsítés |

511 | A javaslat egyszerűsíti a jogi szabályozást. |

512 | Az intézkedés előírja a legutóbb a 831/2004/EK rendelettel (HL L 127., 2004.4.29.) módosított, az egyes hosszú távon vándorló fajok bizonyos állományainak védelmét célzó egyes technikai intézkedések megállapításáról szóló, 2001. május 14-i 973/2001/EK tanácsi rendelet (HL L 137., 2001.5.19.) hatályon kívül helyezését. Az új rendelet lehetővé fogja tenni az azon regionális tonhalhalászati szervezetek által elfogadott technikai intézkedések egy rendeletbe való belefoglalását, amelyeknek a Közösség szerződő fele. |

520 | Hatályos jogi rendelkezések visszavonása A javaslat elfogadása néhány jogszabályi rendelkezés hatályon kívül helyezését vonja maga után. |

570 | A javaslat részletes magyarázata fejezetenként vagy cikkenként E javaslat célja a regionális halászati szervezetek által elfogadott ajánlások átültetése, különösen a halak legkisebb fogható méretét, a tilalmi övezeteket és időszakokat, valamint a halászati erőkifejtés korlátozását illetően. |

1. 2006/0030 (CNS)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a nagy távolságra vándorló fajok egyes állományainak védelmét célzó technikai intézkedések megállapításáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára[1],

tekintettel az Európai Parlament véleményére[2],

mivel:

2. A Közösség a 98/392/EK határozattal[3] jóváhagyta az Egyesült Nemzetek Szervezetének tengerjogi egyezményét, amely alapelveket és szabályokat tartalmaz a tenger élővilágának védelmére és kezelésére vonatkozóan. Tágabb nemzetközi kötelezettségei keretében a Közösség részt vesz a halállományok védelme céljából a nemzetközi vizeken teendő erőfeszítésekben.

3. A 86/238/EGK határozat[4] elfogadásával a Közösség 1997. november 14. óta szerződő fele az atlanti tonhal védelmére létrehozott nemzetközi egyezménynek (a továbbiakban: ICCAT-egyezmény).

4. Az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (a továbbiakban: ICCAT) létrehozásával, valamint az egyezményi területre vonatkozó olyan védelmi és kezelési ajánlások elfogadásával, amelyek a szerződő felek számára kötelezővé válnak, az ICCAT-egyezmény regionális együttműködési keretrendszert biztosít az Atlanti-óceánban és az azzal határos tengerekben élő tonhalfélék és tonhalszerű fajok védelmére és kezelésére.

5. Az Atlanti-óceánban és a Földközi-tengerben élő, egyes nagy távolságra vándorló fajok állományaira vonatkozóan az ICCAT számos technikai intézkedést ajánlott, többek között a halak megengedett méretét és súlyát illetően, valamint az egyes területeken és időszakokban, illetőleg bizonyos halászeszközökkel folytatott halászat és a kapacitás korlátozását illetően. Ezek az ajánlások kötelezőek a Közösségre nézve, és ezért végrehajtandók.

6. A Közösség a 95/399/EK határozattal[5] jóváhagyta az Indiai-óceáni Tonhalbizottság létrehozásáról szóló megállapodást. Azáltal, hogy létrehozta az Indiai-óceáni Tonhalbizottságot (a továbbiakban: IOTC) és lehetővé tette számára, hogy az IOTC illetékessége alá tartozó övezetben lévő állományok védelemére és kezelésére vonatkozóan olyan határozatokat fogadjon el, amelyek a szerződő felekre nézve kötelezővé válnak, ez a megállapodás megfelelő keretet biztosít az Indiai-óceánban élő tonhalfélék és rokon fajok ésszerű hasznosítására irányuló szorosabb nemzetközi együttműködéshez.

7. Az IOTC bizonyos technikai intézkedéseket javasolt egyes nagy távolságra vándorló fajok állományai és különösen a halászati kapacitás korlátozása tekintetében. Ez a határozat kötelező a Közösségre nézve, és ezért végrehajtandó.

8. Az Európai Közösség az 1999/337/EK határozattal[6] aláírta a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodást, és az 1999/386/EK határozattal[7] kimondta, hogy azt jóváhagyásáig ideiglenesen alkalmazza.

9. A Közösség a 2005/.../EK határozattal[8] jóváhagyta a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodást. A Közösségnek ezért alkalmaznia kell az e megállapodásban előírt rendelkezéseket.

10. A megállapodás céljai közé tartozik, hogy éves korlátozások megállapításával fokozatosan nullához közeli szintre csökkenjen a Csendes-óceán keleti részén az erszényes kerítőhálóval folytatott tonhalhalászattal előidézett járulékos delfinpusztulás, valamint az, hogy az egyezményi hatálya alá tartozó területen hosszú távon fenntarthatóvá váljék a tonhalállomány.

11. A Közösség halászati érdekeltségekkel rendelkezik a Csendes-óceán keleti részén, és részt vett az Amerika-közi Trópusi Tonhalbizottság megerősítéséről szóló egyezmény elfogadási eljárásában (a továbbiakban: Antigua-egyezmény). A Közösség a 2005/26/EK határozattal aláírta az Antigua-egyezményt, és megindította a csatlakozási eljárást az új egyezményhez való csatlakozás érdekében. Az Antigua-egyezmény hatálybalépéséig a Közösség – az Amerika-közi Trópusi Tonhalbizottság (a továbbiakban: IATTC) nem szerződő, együttműködő feleként – úgy határozott, hogy alkalmazza az IATTC által elfogadott technikai intézkedéseket. Ezért ezeket az intézkedéseket át kell ültetni a közösségi jogba.

12. A 2005/75/EGK határozat[9] elfogadásával a Közösség 2005. január 25. óta szerződő fele a Csendes-óceán nyugati és középső körzetében található hosszú távon vándorló halállományok védelméről és kezeléséről szóló egyezménynek (a továbbiakban: WCPFC-egyezmény).

13. A WCPFC-egyezmény a Nyugat- és Közép-Csendes-óceáni Halászati Bizottság létrehozásával (WCPFC) keretet biztosít a nagy távolságra vándorló halállományok Nyugat- és Közép-Csendes-óceáni, hosszú távú védelmére és fenntartható kiaknázására irányuló regionális együttműködésnek.

14. A Közösségnek ezért alkalmaznia kell az egyezményben előírt rendelkezéseket és a WCPFC által elfogadott technikai intézkedéseket.

15. Az e regionális halászati szervezetek által elfogadott technikai intézkedéseket az egyes hosszú távon vándorló fajok bizonyos állományainak védelmét célzó egyes technikai intézkedések megállapításáról szóló, 2001. május 14-i 973/2001/EK tanácsi rendelet[10] ültette át a közösségi jogba.

16. Az e szervezetek által újonnan elfogadott technikai intézkedések miatt, valamint az említett rendelet elfogadása óta hatályos intézkedések naprakésszé tétele végett indokolt a 973/2001/EK rendelet hatályon kívül helyezni és helyébe e javaslatot léptetni.

17. A halászatikapacitás-korlátozásokat a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet[11] 20. cikkével összhangban kell meghatározni.

18. Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal[12] összhangban kell elfogadni.

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. CÍM Bevezető rendelkezések

1. cikk Tárgy

Ez a rendelet az I. mellékletben említett, nagy távolságra vándorló fajok egyes állományainak fogására és kirakodására, valamint a rokon fajok fogására alkalmazandó technikai védelmi intézkedéseket határozza meg.

2. cikk Hatály

A 9. cikk sérelme nélkül, ez a rendelet a tagállamok lobogója alatt közlekedő és a Közösségben lajstromozott hajókra (a továbbiakban: közösségi halászhajók) vonatkozik.

3. cikk Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

1) „nagy távolságra vándorló fajok”: az I. mellékletben szereplő fajok;

2) „az ICCAT hatálya alá tartozó tonhalfélék és rokon fajok”: a II. mellékletben szereplő fajok;

3) „delfinmortalitási keretszám”: a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodás[13] V. cikkében meghatározott határérték;

4) „sporthalászat”: olyan halászati tevékenység, amelynek során az élő vízi erőforrások kiaknázása szabadidős vagy sporthalászati céllal történik;

5) „kerítő kopoltyúhálók”: szorítózsinórral felszerelt vagy szorítózsinór nélküli olyan hálók, amelyek a halakat oldalról és alulról bekerítve fogják ki;

6) „horogsor”: olyan halászeszköz, amely egy főzsinórból és az arról elágazó, felhorgozott előkékből áll, célfaj szerint más-más hosszúsággal és térközzel. A horogsor a tenger felszínéhez képest akár függőlegesen, akár vízszintesen kivethető; rögzíthető a tengerfenéken vagy annak közelében (fenékhez rögzített horogsor), illetve sodortatható a vízközben vagy a felszín közelében (felszíni horogsor);

7) „horog”: egy hajlított, élesített acélhuzal, amely általában horgas végű. A horog hegye lehet egyenes vagy akár fordított és hajlított. A horogszár különböző hosszúságú és formájú lehet, keresztmetszete pedig lehet kerek (szabályos) vagy lapított (kovácsolt). A horog hossza a horogszár teljes hosszának felel meg, a horognak a zsinórhoz való rögzítésére szolgáló, általában szemnek kialakított végétől egészen a hajlat csúcsáig. A horog szélessége a horogszár külső részétől a horoghegy külső részéig mért legnagyobb vízszintes távolság;

8) „halak csoportosulását elősegítő eszköz”: a vízfelszínen lebegő bármely olyan eszköz, amely csapdába ejti a halivadékokat vagy a nagy távolságra vándorló fajok példányait.

9) „erszényes kerítőháló”: bármilyen olyan kerítőháló, amelynek az alját egy, az alín mentén gyűrűkön áthúzott szórítózsinórral összehúzzák, ami által a háló egyre szűkebbre zárható, illetve lezárható. Az erszényes kerítőháló kisméretű nyílt tengeri fajok, nagy nyílt tengeri és a tengerfenéken élő fajok fogására használható.

4. cikk Övezetek

E rendelet alkalmazásában a tengeri vizek alábbi meghatározásai alkalmazandók:

19. 1. övezet

Az Atlanti-óceán és az azzal határos tengerek valamennyi olyan vízterülete, amely az ICCAT-egyezmény 1. cikkében meghatározott ICCAT egyezményi területen belül található.

20. 2. övezet

Az Indiai-óceán valamennyi olyan vízterülete, amely az IOTC létrehozataláról szóló egyezmény 2. cikkében megállapított illetékességi területen belül található.

21. 3. övezet

A Csendes-óceán keleti részének valamennyi olyan vízterülete, amely a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodás 3. cikkében meghatározott övezeten belül található.

22. 4. övezet

A Csendes-óceán nyugati és középső részének valamennyi olyan vízterülete, amely a WCPFC-egyezmény 3. cikkében meghatározott övezeten belül található.

II. CÍM Az 1. övezetben alkalmazandó technikai intézkedések

1. fejezet Egyes hajó- és halászeszköztípusok használatának korlátozásai

5. cikk A nagyszemű tonhal védelme egyes trópusi vizekben

1. A november 1. és november 30. közötti időszakban tilos az erszényes kerítőhálókkal és a horgászbotos halászhajókkal folytatott halászat a következőkkel határolt területen:

- déli határvonal: a déli szélesség 0°-nál húzódó szélességi kör;

- északi határvonal: az északi szélesség 5°-nál húzódó szélességi kör;

- nyugati határvonal: a nyugati hosszúság 20°-nál húzódó hosszúsági kör;

- keleti határvonal: a keleti hosszúság 10°-nál húzódó hosszúsági kör;

2. Minden tagállam évente legkésőbb augusztus 15-ig jelentést küld a Bizottságnak ezen intézkedés végrehajtásáról, ideértve – adott esetben – a lobogója alatt hajózó és az illetékes hatóságai által felelősségre vont közösségi halászhajók által elkövetett jogsértések jegyzékét.

6. cikk A nagy tonhal halászata a Földközi-tengeren

1. A Földközi-tengeren július 16-tól augusztus 15-ig tilos a nagy tonhal erszényes kerítőhálóval való halászata.

2. A Földközi-tengeren június 1-jétől július 31-ig tilos a nagy tonhalnak a 24 méternél hosszabb hajókról, felszíni horogsorokkal végzett halászata. A hajók hosszát a III. mellékletben foglaltak szerint kell meghatározni.

3. A Földközi-tengeren június 1-jétől 30-ig tilos repülőgépek vagy helikopterek használata a nagy tonhal halászatának elősegítésére.

4. Az e cikkben említett időszakok és övezetek, valamint a III. mellékletben megadott hajóhossz meghatározását a Bizottság a Közösségre kötelező ICCAT-ajánlások alapján módosíthatja a 30. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően.

7. cikkA csíkoshasú tonhal, a nagyszemű tonhal és a sárgaúszójú tonhal egyes portugál vizekben való halászata

A Portugália felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken a X. ICES-alterületen (ICES, Nemzetközi Tengerkutatási Tanács) az északi szélesség 36°30’-től északra, valamint az északi szélesség 31°-tól északra és a nyugati hosszúság 17°30’-től keletre eső CECAF-övezetekben (CECAF, Kelet-közép-atlanti Halászati Bizottság) tilos bármilyen mennyiségben a fedélzeten tartani erszényes kerítőhálóval fogott csíkoshasú tonhalat, nagyszemű tonhalat és sárgaúszójú tonhalat, illetve az említett területeken tilos e fajokat ezekkel a halászeszközökkel halászni.

2. fejezet Legkisebb fogható méret

8. cikkMéretek

1. A IV. mellékletben szereplő fajok egyedei méreten alulinak tekintendők, ha méretük nem éri el az említett mellékletben e fajokra meghatározott legkisebb fogható méretet.

2. A IV. mellékletben meghatározott méreteket a Bizottság a Közösségre kötelező ICCAT-ajánlások alapján módosíthatja a 30. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően.

9. cikk Tilalmak

1. Tilos a fedélzeten tartani, átrakodni, kirakodni, szállítani, tárolni, értékesítésre kitenni vagy kínálni, illetve forgalomba hozni a IV. mellékletben szereplő fajoknak az 1. övezetben fogott, méreten aluli egyedeit. E fajok egyedeit közvetlenül a kihalászás után vissza kell dobni a tengerbe.

2. Tilos forgalomba hozni vagy értékesíteni a IV. mellékletben szereplő fajok azon egyedeit, amelyek méreten aluliak, harmadik országokból származnak és az 1. övezetben lettek kifogva.

10. cikk A halak hosszának mérése

1. A halak méretét az Istiophoridae családba tartozó fajok kivételével valamennyi faj esetében a farok tövéig mért hosszként, azaz a felső állkapocs csúcsa és a farokúszó legrövidebb sugarának vége közötti függőleges távolságként kell mérni.

2. Az Istiophoridae családba tartozó fajok esetében a halak hosszát az alsó állkapocs csúcsától a farokúszó villaszerű elágazásáig kell mérni.

11. cikk Mintavételi eljárás a kékúszójú tonhalketrecek esetében

1. Valamennyi tagállam mintavételi eljárást alakít ki a kihalászott kékúszójú tonhal méret szerinti számának becslésére.

2. A halketrecekben végzett, méret szerinti mintavételezést 100 tonnányi élő halanként 100 egyeden, vagy a ketrecben lévő összes hal 10%-án kell elvégezni. A méret szerinti mintát a halgazdaság lehalászásakor kell venni a II. feladat keretében, az ICCAT által elfogadott adatküldési módszerrel összhangban.

3. A több mint egy évig nevelt halakra vonatkozóan további mintavételi módszereket kell kidolgozni.

4. A mintavételt a lehalászás során szúrópróbaszerűen, valamennyi ketrecre kiterjedően kell elvégezni. Az előző évi minatvételre vonatkozó adatokat július 31-ig el kell juttatni az ICCAT-hoz.

3. fejezet A hajók számának korlátozása

12. cikk Nagyszemű tonhal és germon az Atlanti-óceán északi részén

1. A Tanács a 2371/2002/EGK rendelet 20. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően bruttó regisztertonnában (BRT) meghatározza a nagyszemű tonhalra mint célfajra az 1. övezetben halászó, 24 méter teljes hosszúságot meghaladó közösségi halászhajók számát és összkapacitását. Ezt a következők alapján kell meghatározni:

a) az 1991–1992 közötti időszakban az 1. területen a nagyszemű tonhalra mint célfajra halászó közösségi halászhajók átlagos száma és bruttó regisztertonnában kifejezett kapacitása, valamint

b) a 2005-ben nagy tonhalra halászó hajók számának az ICCAT részére 2005. június 30-án küldött értesítés szerinti korlátozása alapján.

2. A Tanács a 2371/2002/EGK rendelet 20. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően meghatározza az észak-atlanti germonra mint célfajra halászó közösségi halászhajók számát. A hajók számát az 1993–1995 közötti időszakban észak-atlanti germonra halászó közösségi halászhajók átlagos számaként kell meghatározni.

3. A Tanács a 2371/2002/EGK rendelet 20. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően a tagállamok között felosztja:

a) a hajóknak az (1) bekezdéssel összhangban megállapított számát és BRT-ben kifejezett kapacitását;

b) a hajóknak a (2) bekezdéssel összhangban meghatározott számát.

4. Minden év május 15-e előtt a szokásos adatküldési eszközök segítségével valamennyi tagállam megküldi a Bizottságnak a következőket:

a) a lobogója alatt közlekedő, 24 méternél hosszabb olyan hajóknak a jegyzékét, amelyek nagy tonhalra halásznak;

b) a lobogója alatt közlekedő olyan hajóknak a jegyzékét, amelyek részt vesznek a germonra irányuló halászatban.

A Bizottság ezt a tájékoztatást minden évben május 31. előtt megküldi az ICCAT titkárságának.

5. A (4) bekezdésben említett jegyzékekben a közösségi halászflotta-nyilvántartásról szóló, 2003. december 30-i 26/2004/EK bizottsági rendelet[14] I. mellékletével összhangban fel kell tüntetni a hajó belső halászflotta-nyilvántartási számát és a használt halászeszközt.

4. fejezet Nem célfajok és sporthorgászat

13. cikk Marlinfélék

A tagállamok ösztönzik a forgókapocsra rögzített egyszálas előke használatát, amely megkönnyíti az életben lévő kormos marlinok és fehér marlinok vízbe való visszaengedését.

14. cikk Cápafélék

1. A tagállamok ösztönzik a véletlenül kifogott élő cápafélék és különösen a fiatal cápák visszaengedését.

2. A halászeszközök szelektivitásának javításával a tagállamok ösztönzik a cápafélék selejtezésének csökkentését.

15. cikk Teknősök

A tagállamok ösztönzik a véletlenül kifogott élő tengeri teknősök visszaengedését.

16. cikk Sporthalászat a Földközi-tengeren

1. Valamennyi tagállam meghozza a szükséges intézkedéséket, hogy a Földközi-tengeren a szabadidős és sporthalászat keretében betiltsa a vontatott hálóknak, kerítő kopoltyúhálóknak, erszényes kerítőhálóknak, kotróhálóknak, kopoltyúhálóknak, tükörhálóknak és horogsoroknak a használatát a tonhal és rokon fajai célzott halászatánál.

2. Valamennyi tagállam biztosítja, hogy a Földközi-tengeren a szabadidős és sporthalászat keretében kifogott tonhalfélék és rokon fajok ne kerüljenek kereskedelmi forgalomba.

17. cikk Jelentés

A tagállamok minden évben legkésőbb augusztus 15-ig jelentést küldenek a Bizottságnak e fejezet végrehajtásáról.

III. CÍM A 2. övezetben alkalmazandó technikai intézkedések

1. fejezet A hajók számának korlátozása

18. cikk A hajók engedélyezett száma

1. A Tanács a 2371/2002/EGK rendelet 20. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően meghatározza a 24 méteres teljes hosszt meghaladó, a 2. övezetben végzendő halászatra feljogosított közösségi halászhajók számát. A hajók számát az IOTC hajólajstromába 2003-ban bejegyzett közösségi hajók számával megegyezően kell rögzíteni. A hajók számára vonatkozó korlátozásnak meg kell felelnie a bruttó regisztertonnában kifejezett összűrtartalomnak; hajó lecserélése esetén ez az összűrtartalom nem léphető túl.

2. A Tanács a 2371/2002/EGK rendelet 20. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően a tagállamok között felosztja a hajóknak az (1) bekezdés alapján megállapított számát.

2. fejezet Nem célfajok

19. cikk Cápafélék

1. A tagállamok minden elkövetnek annak érdekében, hogy ösztönözzék a véletlenül kifogott élő cápafélék és különösen a fiatal cápák visszaengedését.

2. A tagállamok ösztönzik a cápafélék selejtezésének csökkentését.

20. cikk Teknősök

1. A tagállamok minden elkövetnek annak érdekében, hogy – különösen a (2), (3) és (4) bekezdésben előírt intézkedések alkalmazásával – csökkentsék a halászatnak a tengeri teknősökre gyakorolt hatását.

2. Halászeszközt csak a következő feltételekkel szabad használni:

a) megfelelő kezelés, ideértve a véletlenül (horoggal vagy hálókkal) vagy járulékos fogásként zsákmányolt tengeri teknősök újraélesztését vagy haladéktalan visszaengedését;

b) a véltelenül vagy járulékosan kifogott teknősök visszaengedéséhez szükséges felszerelés megléte a feldélzeten.

3. Erszényes kerítőháló csak a következő feltételekkel használható:

a) amennyire csak lehetséges, kötelező elkerülni a tengeri teknősök hálóval való bekerítését;

b) a megfelelő halászeszközök jellemzőinek fejlesztése és azok alkalmazása a tengeri teknősök járulékos fogásainak elkerülésére;

c) minden szükséges intézkedés meghozatala a hálóval bekerített vagy az abba belegabalyodott tengeri teknősök kiszabadításáért;

d) minden szükséges intézkedés meghozatala annak érdekében, hogy felügyelet alatt legyenek a halak csoportosulását elősegítő olyan eszközök (FAD), amelyek tengeri teknősök véletlen kifogására is alkalmasak, hogy a halászeszközökbe belegabalyodott teknősöket kiszabadítsák, és hogy valamennyi használaton kívül álló FAD-ot begyűjtsék.

4. Horogsorok csak a következő feltételekkel használhatók:

a) mélytengeri csalétkekkel szerelt olyan horogformák kombinációinak kifejlesztése és alkalmazása, illetve olyan hálók és halászati eljárások megtervezése, amelyek minimális szintre csökkentik a véletlenszerű vagy járulékos fogásokat és a tengeri teknősök pusztulási arányát.

b) a véletlenül vagy járulékosan kifogott teknősök visszaengedéséhez szükséges felszerelés megléte a fedélzeten, ideértve azokat az eszközöket, amelyek segítségével a teknősökből eltávolíthatók a horgok, illetve amelyekkel le lehet róluk vágni a hálózsinórokat és a visszabocsátó hálókat.

IV. CÍM A 3. övezetben alkalmazandó technikai intézkedések

21. cikk Átrakodás

1. A halak csoportosulását elősegítő eszközökkel halászó hajók nem használhatnak segédhajókat.

2. A kerítőhálós hajók számára tilos a halzsákmány tengeren történő átrakodása.

22. cikk A hajók számának korlátozása

1. A Tanács a 2371/2002/EGK rendelet 20. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően meghatározza a 3. övezetben a tonhal halászatára feljogosított közösségi kerítőhálós halászhajók számát. A hajók számát az IATTC hajólajstromába 2002. június 28-án bejegyzett közösségi kerítőhálós hajók számával megegyezően kell rögzíteni.

2. A tagállamok minden évben december 10-ig megküldi a Bizottságnak a lobogójuk alatt hajózó azon hajók jegyzékét, amelyek a 3. övezetben tonhalra szándékoznak halászni. Az e jegyzékben nem szereplő hajókat inaktívnak tekintik és a tárgyévben nem halászhatnak.

3. A jegyzékekben a közösségi halászflotta-nyilvántartásról szóló, 2003. december 30-i 26/2004/EK bizottsági rendelet I. mellékletével összhangban fel kell tüntetni a hajó belső halászflotta-nyilvántartási számát és a használt halászeszközt.

23. cikk A delfinek védelme

1. A 3. övezetben a sárgaúszójú tonhalra irányuló halászat során csak azok a közösségi halászhajók keríthetnek be erszényes kerítőhálóval delfinrajokat vagy -csoportokat, amelyek a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodásban rögzített feltételek szerint működnek, és amelyek részére delfinmortalitási keretszámot (DML) állapítottak meg.

24. cikk DML iránti kérelmek

A tagállamok minden évben szeptember 15-ig megküldik a Bizottságnak:

a) a lobogójuk alatt hajózó, 363 metrikus tonnánál (400 nettó tonna) nagyobb terhelhetőségű, az egész következő évre DML-t igénylő hajók jegyzékét;

b) a lobogójuk alatt hajózó, 363 metrikus tonnánál (400 nettó tonna) nagyobb terhelhetőségű, az egész következő év első vagy második felére DML-t igénylő hajók jegyzékét;

c) minden DML-t igénylő hajó esetében az igazolást arról, hogy a hajó minden megfelelő eszközzel és felszereléssel rendelkezik a delfinek védelmére, és hogy a kapitány elvégezte a delfinek mentéséről és szabadon engedéséről szóló elismert képzést.

d) a lobogójuk alatt hajózó, a következő évben feltehetőleg a területen működő hajók jegyzékét,

25. cikk A DML-ek felosztása

1. A tagállamok biztosítják, hogy a delfinmortalitási keretszámra vonatkozó kérelmek megfeleljenek a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodásban meghatározott feltételeknek és az IATTC által elfogadott védelmi intézkedéseknek.

2. A Bizottság megvizsgálja a jegyzékeket, valamint azt, hogy azok megfelelnek-e a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodás rendelkezéseinek és az IATTC által elfogadott védelmi intézkedéseknek, és azokat megküldi az IATTC igazgatójának. Ha e vizsgálat azt tárja fel, hogy a kérelem nem felel meg az e bekezdésben említett feltételeknek, a Bizottság az okokat feltüntetve haladéktalanul tájékoztatja az érintett tagállamot arról, hogy nem továbbíthatja az összes kérelmet vagy azok egy részét az IATTC igazgatójának.

3. A Bizottság valamennyi tagállamnak értesítést küld arról, hogy mennyi a lobogójuk alatt közlekedő hajók között felosztható összes DML.

4. A tagállamok minden évben január 15-ig értesítik a Bizottságot arról, hogy a lobogójuk alatt közlekedő hajók között hogyan osztották fel a DML-eket.

5.. A Bizottság minden évben február 1-jéig megküldi az IATTC igazgatójának a közösségi halászhajók jegyzékét, feltüntetve a közöttük felosztott DML-eket.

26. cikk Egyéb nem célfajok védelme

1. Az erszényes kerítőhálós hajók – amennyire csak lehetséges – haladéktalanul sértetlenül visszaengedik a vízbe valamennyi tengeri teknőst, cápát, csíkoshasú tonhalat, ráját, aranymakrélát és egyéb nem célzottan halászott fajokat.

2. A halászokat arra ösztönzik, hogy fejlesszenek ki és alkalmazzanak olyan technikákat és felszereléseket, amelyek megkönnyítik ezen állatok gyors és biztonságos visszaengedését.

27. cikk Teknősök

1. Amikor a hálóban észrevesznek egy tengeri teknőst, minden ésszerű erőfeszítést meg kell tenni – szükség esetén akár motorcsónakot alkalmazva –, hogy a teknős kiszabaduljon, mielőtt belegabalyodna a hálóba.

2. Ha a teknős belegabalyodik a hálóba, a hálócsévélő berendezést le kell állítani, amint a teknős kijön a vízből, és azt nem szabad újra működésbe hozni, amíg a teknőst ki nem szabadítják a hálóból és vissza nem engedik.

3. Ha a teknőst felviszik a fedélzetre, mindent meg kell tenni a felépüléséért mielőtt visszaengednék a vízbe.

4. A tonhalhalászó hajóknak tilos sót tartalmazó zsákokat vagy bármilyen más műanyag hulladékot a tengerbe üríteni.

5. Amennyiben lehetséges, a halak csoportosulását elősegítő eszközökbe vagy más halászeszközökbe beleakadt tengeri teknősöket ki kell szabadítani.

6. A halak csoportosulását elősegítő, halászati célokra nem használt eszközöket be kell gyűjteni.

V. CÍM A 4. övezetben alkalmazandó technikai intézkedések

28. cikk A hulladékok mennyiségének csökkentése

A tagállamok minden szükséges intézkedést meghoznak annak érdekében, hogy minimálisra csökkentsék a hulladékok, a selejtezett állományok, valamint az elveszített vagy elhagyott halászeszközökkel zsákmányolt halak mennyiségét, a halászhajók által előidézet környezetszennyezést, a nem célzott halfajok és egyéb álltafajok járulékos kifogását, valamint a kapcsolódó vagy függő fajokat és különösen a kipusztulással fenyegetett fajokat érintő következményeket.

VI. CÍM Általánosan alkalmazandó rendelkezések

29. cikk Tengeri emlősök

1 Tilos tengeri emlőscsoportokat vagy -rajokat erszényes kerítőhálóval körülfogni.

2. Az (1) bekezdés a 23. cikkben említett hajók kivételével valamennyi közösségi halászhajóra alkalmazandó.

VII. CÍM Záró rendelkezések

30. cikk Komitológia

A 6. cikk (4) bekezdése és a 8. cikk (2) bekezdése alapján meghozandó intézkedéseket a 2371/2002/EK rendelet 30. cikkének (3) bekezdésében foglalt eljárással összhangban kell elfogadni.

31. cikk Hatályon kívül helyezés

A 973/2001/EK rendelet hatályát veszti.

32. cikk Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetése utáni huszadik napon lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.

a Tanács részéről

az elnök

I. MELLÉKLET

A nagy távolságra vándorló fajok jegyzéke

- Germon: Thunnus alalunga

- Nagy tonhal: Thunnus thynnus

- Nagyszemű tonhal: Thunnus obesus

- Bonitó: Katsuwonus pelamis

- Atlanti bonitó: Sarda sarda

- Sárgaúszójú tonhal: Thunnus albacares

- Feketeúszójú tonhal: Thunnus atlanticus

- Kis tonhalfélék: Euthynnus spp.

- Déli nagy tonhal: Thunnus maccoyii

- Tonmakréla fajok: Auxis spp.

- Aranyosfejű halfélék: Bramidae

- Marlinfélék: Tetrapturus spp.; Makaira spp.

- Vitorláshalfélék: Istiophorus spp.

- Kardhal: Xiphias gladius

- Makrélacsuka-félék: Scomberesox spp.; Cololabis spp.

- Aranymakréla; kis aranymakréla: Coryphaena hippurus; coryphaena equiselis

- Cápafélék: Hexandus griseus ; Cetorhinus maximus ; Alopiidae Rhincodon typus ; Carcharhinide ; Sphyrnidae ; Isuridae ; Lamnidae

- Cetfélék (bálnák és barna delfinek): Physeteridae ; Balenidae ; Eschrichtiidae ; Monodontidae ; Ziphiidae ; Delphinidae.

II. MELLÉKLET

A tonhalfélék és rokon fajok ICCAT-jegyzéke

- Nagy tonhal: Thunnus thynnus

- Déli nagy tonhal: Thunnus maccoyii

- Sárgaúszójú tonhal: Thunnus albacares

- Germon: Thunnus alalunga

- Nagyszemű tonhal: Thunnus obesus

- Feketeúszójú tonhal: Thunnus atlanticus

- Kis tonhal: Euthynnus alletteratus

- Csíkoshasú tonhal: Katsuwonus pelamis

- Atlanti bonitó: Sarda sarda

- Tonmakréla: Auxis thazard

- Harántsávos tonmakréla: Auxis rochei

- Karcsú palamida: Orcynopsis unicolor

- Fattyú tonmakréla: Acanthocybium solandri

- Foltos királymakréla: Scomberomorus maculatus

- Királymakréla: Scomberomorus cavalla

- Nyugat-afrikai spanyolmakréla: Scomberomorus tritor

- Spanyolmakréla: Scomberomorus brasilliensis

- Cero: Scomberomorus regalis

- Vitorláshal: Istiophorus albicans

- Fekete marlin: Makaira indica

- Kormos marlin: Makaira nigricans

- Fehér marlin: Tetrapturus albidus

- Kardhal: Xiphias gladius

- Hosszúszárnyú marlin: Tetrapturus pfluegeri

III. MELLÉKLET

A hajók hossza (6. cikk (2) bekezdés)

A hajók hosszának ICCAT szerinti meghatározása:

- valamennyi, 1982. július 18. után épített halászhajó esetében a hajógerinc felső élétől mért legkisebb oldalmagasság 85%-ánál húzott merülési vonalon mért teljes hosszúság 96%-a, vagy az orrtőke elülső élétől a kormányzár tengelyvonaláig ezen a vízvonalon mért hossz, ha ez a nagyobb érték; a ferde gerinccel tervezett hajók esetében a merülési vonal, ahol a hajó hosszát mérik, párhuzamos a tervezett merülési vonallal;

- valamennyi, 1982. július 18. előtt épített halászhajó esetében a nyilvántartás szerinti hossz, amely megegyezik a nemzeti nyilvántartásokban vagy az adott hajóra vonatkozó egyéb dokumentumokban feltüntetett hosszal.

IV. MELLÉKLET

LEGKISEBB FOGHATÓ MÉRET

(8. cikk (1) bekezdés)

Fajok | Legkisebb fogható méret |

Kékúszójú tonhal (Thunnus thynnus)(2) | 6,4 kg vagy 70 cm |

Kékúszójú tonhal (Thunnus thynnus)(3) | 10 kg vagy 80 cm |

Kardhal (Xiphias gladius)(1) | 25 kg vagy 125 cm (alsó állkapocs) |

(1) ez a legkisebb fogható méret kizárólag az Atlanti-óceánra vonatkozik (2) ez a legkisebb fogható méret kizárólag az Atlanti-óceán keleti részére vonatkozik (3) ez a legkisebb fogható méret kizárólag a Földközi-tengerre vonatkozik |

[1] HL C […], […], [...] o […].

[2] HL C […], […], [...] o […].

[3] HL L 179., 1998.6.23., 1. o.

[4] HL L 162., 1986.6.18., 33. o.

[5] HL L 236., 1995.10.5., 24. o.

[6] HL L 132., 1999.5.27., 1. o.

[7] HL L 147., 1999.6.12., 23. o.

[8] HL L […], […], [...] o […].

[9] HL L 32., 2005.2.4.

[10] HL L 137., 2001.5.19., 1. o. A legutóbb a 831/2004/EK rendelettel (HL L 127., 2004.4.29., 33. o.) módosított rendelet.

[11] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[12] HL L 184., 1999.7.17., 23. o.

[13] HL L 132., 1999.5.27., 1. o.

[14] HL L 5., 2004.1.9., 25. o.