Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság Közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának az emberkereskedelem elleni küzdelemre irányuló uniós stratégiáról (2021– 2025)

(COM(2021) 171 final)

(2021/C 517/12)

Előadó: Carlos Manuel TRINDADE

Felkérés: Európai Bizottság, 2021.5.31. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke Illetékes szekció: Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság Elfogadás a szekcióülésen: 2021.9.7. Elfogadás a plenáris ülésen: 2021.9.22. Plenáris ülés száma: 563. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 215/1/4

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az emberkereskedelem mindenekelőtt súlyosan sérti az emberi jogokat. Olyan alapvető jogokat sért, mint a szabadság, a méltóság és az egyenlőség, amelyeket számos eszköz, többek között az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata, az emberi jogok európai egyezménye, az Európai Unió Alapjogi Chartája vagy az Európai Unió működéséről szóló szerződés rögzít.

1.2 Hangsúlyozza, hogy az emberkereskedelem alapvető okai az áldozatok kiszolgáltatottságában keresendők, ami a szegénységből, a nemek közötti egyenlőtlenségekből és a nőkkel és gyermekekkel szembeni erőszakból, a konfliktusokból és a konfliktust követő időszakokból, a társadalmi integráció hiányából, a lehetőségek hiányából és a munkanélküliségből, az oktatáshoz való hozzáférés hiányából, valamint a gyermekmunka alkalmazásából ered,

1.3 Az emberkereskedők kihasználják ezt a kiszolgáltatottságot arra, hogy összetett és rendkívül jövedelmező bűnözői üzleti modellt alakítsanak ki, amely még napjainkban is alacsony kockázattal és magas jövedelmezőséggel jár.

1.4 A világjárvány súlyosbította az emberek gazdasági és társadalmi kiszolgáltatottságát, valamint akadályozta az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférést és hátráltatta a bűncselekmények szankcionálását. Ezzel párhuzamosan egy új üzleti modell alakult ki az áldozatok toborzására és kizsákmányolására az interneten keresztül.

1.5 Az EGSZB általánosságban támogatja az Európai Bizottság által előterjesztett, a 2021–2025-ös időszakra szóló és az emberkereskedelem elleni küzdelemre irányuló uniós stratégiát (a továbbiakban: a stratégia), ugyanakkor fenntartja az ebben a véleményben megfogalmazott észrevételek, javaslatok és ajánlások érvényességét.

1.6 Az EGSZB egyetért az Európai Bizottságnak azzal a kijelentésével, amely szerint a tagállamokban összehangolt módon javítani kell az ezzel a jelenséggel kapcsolatosan gyűjtött adatok minőségét ( 1 ) . Az emberkereskedelem elleni küzdelem, illetve főként a megfelelő válaszlépések hatékonyabb kidolgozása érdekében alapos, széles körű és időszerű ismeretekre van szükség a jelenséget, és különösen az emberkereskedelemmel foglalkozó hálózatok valamennyi szereplőjét (áldozatok, emberkereskedők és felhasználók) és működési módját illetően. Ha nem így járnak el, az azt jelenti, hogy alábecsülik és rosszul mérik fel az emberkereskedelem tényleges mértékét.

1.7 Az EGSZB megjegyzi, hogy az emberkereskedelem elleni küzdelemre irányuló intézkedések mindeddig nem voltak kellően eredményesek, így egy átfogóbb stratégia keretében további intézkedések révén fokozni kell a fellépést ( 2 )

1.8 Az EGSZB támogatja azt a lehetőséget, hogy – végrehajtásának értékelése alapján – felülvizsgálják az emberkereskedelem elleni irányelvet. Megjegyzi ugyanakkor, hogy bár az emberkereskedelem elleni küzdelemben szükség van a szankcionálási eszközök javítására, ez önmagában nem elegendő.

1.9 Fontosnak tartja és támogatja azt a szándékot, hogy az emberkereskedelemben és az emberek kizsákmányolásában részt vevő hálózatokat bűnelkövetővé és az emberkereskedelem áldozatává vált személyek kizsákmányolásával nyújtott szolgáltatások igénybevételét bűncselekménnyé nyilvánító uniós minimumszabályokat alakítsanak ki. Alapvető fontosságú lesz, hogy ez kiterjedjen az emberek kereskedelmét és kizsákmányolását magában foglaló teljes beszerzési és alvállalkozói lánc büntethetőségére is.

1.10 Az EGSZB szerint a hatékonyság növelése érdekében az emberkereskedelem elleni küzdelemnek átfogóbb elemzésen kell alapulnia, amely figyelembe veszi az emberkereskedelem terjedését lehetővé tevő környezet szociális dimenzióját. A stratégia kialakítása során ezt csupán alkalmanként tartották szem előtt.

1.11 Az EGSZB megjegyzi ( 3 ) továbbá, hogy összefüggés van az alacsony jövedelmű országokban folytatott emberkereskedelem bővülése és a gyermekkereskedelem között, amelynek keretében „[a gyermekek többségét] gyermekmunkára kényszerítik”. Ez a helyzet a családok megélhetési gondjaihoz kapcsolódik.

1.12 Az EGSZB úgy véli, hogy az áldozatok súlyos szenvedésének ahhoz kell vezetnie, hogy a helyzet kapcsán valamennyi szakaszban humanista megközelítést alkalmazzanak. A stratégia elsődleges megoldása nem korlátozódhat a származási országba való visszatelepítésre vagy az önkéntes visszatérésre való ösztönzésre; ez ugyanis alábecsülné azokat a körülményeket, amelyek az érintetteket ott várják és amelyek még kiszolgáltatottabbá tehetik őket az emberkereskedőkkel szemben. A stratégiába be kell építeni a fogadó ország társadalmába történő beilleszkedés jogát is.

1.13 Az EGSZB megjegyzi, hogy nincs olyan intézkedés, amely az áldozatok jogainak elismerésére és érvényesítésére, vagy pedig – különösen az őket kizsákmányolók által alkalmazott büntetések valamennyi formájával szembeni – azonnali (például orvosi és jogi) segítség, támogatás és védelem biztosítására irányulna. Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy építse be ezt a javaslatot a stratégiába.

1.14 Az EGSZB megjegyzi, hogy a stratégia elismeri, hogy az áldozatok jelentős nehézségekbe ütköznek az életük újjáépítése során, és kevés esély van munkaerőpiaci integrációjukra. Ugyanakkor nincs tervben intézkedés ennek a helyzetnek a megváltoztatására ( 4 ) . A helyzet orvoslása érdekében az EGSZB azt javasolja, hogy az áldozatok számára biztosítsák a fogadó társadalomba való, megfelelő és gyors integrációs folyamat révén történő beilleszkedés jogát.

1.15 Az uniós jog csak akkor teszi lehetővé tartózkodási engedély kiadását az áldozat számára, ha együttműködik az emberkereskedőkkel szembeni nyomozás és büntetőeljárás során. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy ez a helyzet rendkívül káros lehet az áldozatok számára, hiszen fizikai és mentális egészségük szem előtt tartása nélkül arra kényszeríti őket, hogy újból átéljék az elszenvedett tapasztalatokat és traumákat. Az EGSZB azt javasolja, hogy az ilyen helyzeteket egyedileg, az áldozat körülményeire és pszichológiai profiljára tekintettel vizsgálják meg, hiszen az áldozatoknak többek között erőteljes pszichológiai támogatásra van szükségük annak érdekében, hogy képesek legyenek újból átélni az elszenvedett traumát és beszámolni arról.

1.16 Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság kiáll amellett, hogy mellőzni kell az áldozatok büntetését olyan bűncselekmények miatt, amelyek elkövetésére kényszerítették őket, valamint amellett, hogy az áldozatok védelmét szem előtt tartva újra kell gondolni az emberkereskedelem áldozatainak tartózkodási engedélyéről szóló 2004. évi tanácsi irányelvet.

1.17 Az EGSZB azt javasolja ennek kapcsán, hogy az emberkereskedelem áldozatául esett valamennyi személyt – tekintettel az általuk átélt szenvedés súlyosságára – közpénzekből megfelelően kártalanítsák. Munkaerő-kizsákmányolás esetén az érintett személyek jogosultak továbbá többek között a munkájukért járó díjazásra, olyan esetekben pedig, amikor az „ellátási láncok” kibogozhatatlanok, a közvetlen kedvezményezettet, azaz a végső munkáltatót vagy adott esetben a szolgáltatás igénybevevőjét kell felelősségre vonni.

1.18 Az EGSZB úgy véli, hogy a bevándorlásra vonatkozó európai jogszabályok nem veszik figyelembe a kevésbé képzett és szegényebb gazdasági bevándorlók helyzetét, akik a jobb élet- és munkakörülmények reményében érkeznek Európába (pedig a képzettebb vagy gazdasági erőforrásokkal jobban ellátott bevándorlók esetében már figyelembe veszik ezt). Ez a hiányosság hozzájárult ahhoz, hogy a gazdasági migránsok részt vegyenek az emberkereskedelemmel foglalkozó hálózatokban: hiányoznak ugyanis a legális bevándorlást lehetővé tevő mechanizmusok. Az EGSZB azt ajánlja az európai intézményeknek, hogy alkossanak európai jogszabályt e helyzet orvoslására.

1.19 Az EGSZB szerint a stratégia nemzetközi dimenzióval ( 5 ) történő kiegészítése hatékonyabbá teszi az emberkereskedelem elleni küzdelmet. Megjegyzi azonban, hogy kevés hangsúlyt fektetnek arra, hogy a származási országokban biztosítottak-e a tisztességes és elégséges gazdasági és társadalmi feltételek ( 6 ) a lakosság számára. Ez ugyanis fontos előfeltétele annak, hogy meg lehessen nehezíteni vagy előzni azt, hogy az emberkereskedők áldozatokat toborozzanak. Az EGSZB azt javasolja, hogy az említett strukturális feltételek megteremtésének fő eszközeként használják ki a fejlesztési együttműködési dimenziót és az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak elérését, és ezeket építsék bele a stratégiába is.

1.20 Az EGSZB megjegyzi, hogy a gazdasági tevékenység keretében és munkaerő-kizsákmányolás céljából folytatott emberkereskedelem összefüggésében a stratégia semmiképpen sem utal arra, hogy az ilyen munkaerőt alkalmazó vállalkozások tisztességtelen versenyt folytatnak más, a jogszabályoknak megfelelően működő vállalatokkal szemben. Ez a szociális dömping nem egyeztethető össze a vállalati társadalmi felelősségvállalással, és a rendőrségi és a jogi megközelítésen túlmenően, a szociális párbeszéd keretében is foglalkozni kell vele.

1.21 Az EGSZB megjegyzi, hogy azokban a gazdasági ágazatokban, amelyekre jellemzőbb az informális jelleg, és ahol széles körben hiányzik a szociális párbeszéd, a kollektív tárgyalás és a kollektív szerződés, jellemzően nagyobb mértékben folyamodnak ilyen munkaerő használatához. Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy a munkaerő-kizsákmányolás elleni küzdelem fokozása érdekében a stratégiába építse bele, hogy a szociális partnereket hatásköreikkel összhangban és autonómiájuk tiszteletben tartása mellett aktívan be kell vonni az emberkereskedelem elleni küzdelembe. Ebből következik, hogy a stratégiában a célt szolgáló alapvető eszközökként elő kell mozdítani a szociális párbeszédet és a kollektív szerződést.

1.22 Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság a közeljövőben egy kezdeményezést szentel a fenntartható vállalatirányításnak, többek között biztosítva, hogy a közbeszerzés ösztönözze az átláthatóságot és azt társadalmi felelősségvállalás jellemezze ( 7 ) . Az EGSZB megjegyzi, hogy nemzeti szinten már számos kollektív szerződés jött létre azzal a céllal, hogy megelőzzék a munkahelyi visszaéléseket és emberkereskedelmet, és kártérítést biztosítsanak az áldozatoknak ( 8 ) . Az EGSZB azt ajánlja, hogy a stratégiába építsék be a bevált gyakorlatoknak ezeket a példáit, amelyeket a tagállamokban népszerűsíteni kell és az átláthatóság biztosításának konkrét módjaiként át kell venni.

1.23 Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság vállalja a (hatályos jogszabályokat be nem tartó) munkáltatókkal szembeni szankciókról szóló irányelv szigorítását, ami lehetővé fogja tenni, hogy súlyosabb szankciókat alkalmazzanak a munkáltatókkal szemben ( 9 )

1.24 Az EGSZB megállapítja, hogy a stratégiában nem történik utalás a civil társadalmi szervezetek és a szociális partnerek, különösen a szakszervezetek jelentős részvételére. Megfelelően tudatosítani és értékelni kell az ilyen szervezetek által már évek óta betöltött szerepet és ellátott feladatokat, amelyeket különösen a szexuális és a munkaerő-kizsákmányolás, valamint a gyermekek kizsákmányolása céljából folytatott emberkereskedelem terén teljesítenek, feltárva és bejelentve az ilyen helyzeteket, fellépve azok ellen, valamint aktív támogatást nyújtva az áldozatok számára. Az EGSZB azt javasolja, hogy ezt a szerepvállalást említsék meg a stratégiában, és hogy ezeket a szervezeteket részesítsék megfelelő, akár pénzügyi támogatásban.

1.25 Az EGSZB megjegyzi továbbá, hogy a stratégiában nem kerül megemlítésre a civil társadalmi szervezetek, a közösségi szolidaritási hálózatok és a szociális partnerek által az áldozatok védelmét, fogadását és integrálását célzó fontos támogató fellépés, valamint az, hogy e tevékenységek elvégzéséhez pénzügyi támogatásra van szükség. Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy építse be ezt a dimenziót is a stratégiába.

1.26 Az EGSZB támogatja azt a megközelítést, amely szerint ebbe a küzdelembe az Europol és az Eurojust mellett az Európai Munkaügyi Hatóságot is be kell vonni, szoros együttműködésben a nemzeti hatóságokkal, különösen a munkaügyi felügyelőségekkel, továbbá meg kell erősíteni annak hatásköreit, és el kell látni – különösen digitális és fizikai – eszközökkel. Az EGSZB ezért azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy a stratégiában ajánlja a tagállamoknak, hogy biztosítsák a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) 81. sz. egyezményében meghatározott arányokat ( 10 )

2. Háttér

2.1 Látjuk, halljuk és olvassuk, és nem hagyhatjuk figyelmen kívül, hogy az emberkereskedelem óriási szenvedést jelent az áldozatok számára, sérti a méltóságukat, megfosztja őket a szabadságuktól, romba dönti az életüket. Az EGSZB és valamennyi tagja, valamint az Európai Unió valamennyi polgára tökéletesen tisztában van azzal, hogy mennyire szörnyű jelenség az emberkereskedelem és milyen káros következményekkel jár az áldozatok számára, akikkel szolidaritást vállal. Támogat továbbá minden olyan fellépést, ami az emberkereskedelem elleni küzdelmet és az emberkereskedelem felszámolását célozza.

2.2 Az ezzel a jelenséggel kapcsolatos ismereteket tanulmányok és jelentések mélyítették el, hozzájárulva a reagálási stratégiák tökéletesítéséhez. Ennek ellenére azonban az emberkereskedelem éves szinten több ezer ember, éspedig különösen nők és gyermekek számára jelent veszélyt. Tudjuk például, hogy: i. 2017 és 2018 között az Európai Unióban több mint 14 000 regisztrált áldozat volt, a tényleges szám azonban a regisztrálás nehézségei miatt ennél valószínűleg jóval magasabb; ii. az emberkereskedelem áldozatainak közel fele uniós állampolgár, a többiek pedig afrikai, nyugat-balkáni és ázsiai harmadik országokból származnak (11); iii. az EU-ban az áldozatok többsége nő és lány, akiket az emberkereskedők szexuális kizsákmányolás céljából kerítettek a hálójukba; iv. a munkaerő-kizsákmányolás az áldozatok 15 %-át érinti, ám az áldozatok többsége észrevétlen marad; v. a munkaerő-kizsákmányolási célú emberkereskedelemben elsősorban az alábbi ágazatok érintettek: mezőgazdaság/erdőgazdálkodás, építőipar, vendéglátóipar, takarítás, háztartási munka, feldolgozóipari ágazatok (textilipar, ruhaipar, élelmiszergyártás (12)); vi. az emberkereskedők többsége uniós polgár; vii. ez a bűncselekmény jelentős nyereséget termel az emberkereskedők számára: becslések szerint 2015-ben 29,4 milliárd euró volt a teljes nyereség, amiből mintegy 14 milliárd euró származott szexuális kizsákmányolásból (13). Ez az összeg ráadásul nem tartalmazza a munkaerő-kizsákmányolás céljából folytatott emberkereskedelem bevételét (14); viii. az emberkereskedelem gazdasági költsége 2020-ban elérte a 2,7 milliárd eurót; ix. az emberkereskedők a társadalmi egyenlőtlenségeket, valamint az emberek gazdasági és társadalmi kiszolgáltatottságát használják ki; x. az emberkereskedelem áldozatainak közel egynegyede gyermek, akik szexuális kizsákmányolás céljából válnak emberkereskedelem áldozatává (15); xi. az emberkereskedelem áldozatainak kizsákmányolása a következő formákat öltheti: szexuális kizsákmányolás, kényszermunka, kényszerbűnözés, koldulásra kényszerítés, gyermekkereskedelem (16).

2.3 2021–2025-ös időszakra szóló, az emberkereskedelem elleni küzdelemre irányuló uniós stratégia ( 17 ) hátterében egyrészt az áll, hogy az EU egyre inkább tudatában van annak, hogy az emberkereskedelem elleni küzdelem elvárás vele szemben az emberi méltóság és az emberi jogok védelme iránti elkötelezettsége miatt, másrészt pedig az, hogy az emberkereskedelem egyre jelentősebb méreteket ölt.

2.4 Az EU 2002 óta folyamatosan szigorúbb megközelítést alkalmaz, és a stratégiára irányuló javaslat is ezt az irányt követi ( 18 )

2.5 A 2011. április 5-i 2011/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 19 ) elfogadása számottevő előrelépést jelentett az emberkereskedelem elleni küzdelem terén, és a dokumentum jogosan kapta „az emberkereskedelem elleni irányelv” nevet. Az emberkereskedelem fogalma egyre több és változatosabb jelenségeket foglal magában.

2.6 Az irányelv tágabban értelmezi az emberkereskedelmet, és annak definíciójába belefoglalja az emberkereskedelem áldozatává vált személyek kizsákmányolásának új formáit is. Az EGSZB külön felhívja a figyelmet az irányelvnek az emberkereskedelemmel kapcsolatos bűncselekményekről szóló 2. cikkére, amely meghatározza az emberkereskedelem elleni küzdelem fő irányvonalait. Az EGSZB emlékeztet arra, hogy egy sor véleményt dolgozott ki az emberkereskedelem témájában.

2.7 Ezek következtetései a kidolgozásuk idején általában segítették az említett fenyegetés elleni küzdelmet. Az Európai Bizottság most ebben a kontextusban tesz javaslatot a vizsgált stratégiára, amelyet hat fejezetre oszt ( 20 )

2.8 Az egyes fejezetekben ismerteti kötelezettségvállalásait (26 db), és felkéri a tagállamokat, hogy saját hatáskörükben is tegyenek intézkedéseket (16 db). Így a stratégia összesen 42 kezdeményezést és intézkedést irányoz elő.

3. Általános megjegyzések

3.1 Az adatok szükségességéről (a valóság ismerete)

3.1.1 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az Európai Bizottság elismeri, hogy a megtett kezdeményezések ellenére és különösen a bűnszervezetek működési modelljének köszönhetően az EU-ban továbbra is terjed az emberkereskedelem és nő az áldozatok száma, ami rendkívül magas emberi, társadalmi és gazdasági költségekkel jár.

3.1.2 Az EGSZB rámutat arra, hogy az azonosított és feltételezett áldozatok száma tükrözi a helyzet súlyosságát, de további információkra van szükség ezzel kapcsolatosan. Kiemeli továbbá, hogy még mindig nehézségekbe ütközik az adatgyűjtés, különösen a Covid19-világjárvány hatása miatt, ami az állami és a magánszektorban dolgozó emberi erőforrások munkáját akadályozó szigorú korlátozások miatt megnehezíti a hozzáférést bizonyos adatokhoz.

3.2 Az emberkereskedelem elleni küzdelemről

3.2.1 Az EGSZB rámutat arra, hogy a stratégia az emberkereskedelem mint bűncselekmény elleni küzdelem büntetőjogi és biztonsági vonatkozásaira összpontosít, és ezeket helyezi a középpontba, miközben a jelenség különböző dimenzióit tárgyalja.

3.2.2 Az EGSZB megjegyzi, hogy a stratégia értékeli a jogalkotás szerepét ebben az összefüggésben, kiemelve az emberkereskedelem elleni irányelvet, de elismeri, hogy annak átültetése – annak ellenére, hogy az Európai Bizottság nyomon követi annak végrehajtását – egyenetlen, valamint főként, hogy az EU-ban továbbra is jellemző az elkövetők büntetlensége, az elítélt emberkereskedők száma pedig még mindig alacsony ( 21 )

3.3 Az emberkereskedelem elleni küzdelem szociális dimenziójáról

3.3.1 Az EGSZB megjegyzi, hogy – amint azt a közlemény ( 22 ) is elismeri – „[a] roma közösségekből származó fiatal nők és kiskorúak számos társadalmi-gazdasági tényező – például a többdimenziós szegénység (…) – miatt különösen ki vannak téve a kizsákmányolásnak és az emberkereskedelemnek.”

3.3.2 Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a többdimenziós szegénységet sajátos jellemzőkkel ötvöző személyek (fogyatékossággal élők, LMBTI-személyek stb.), szintén különösen ki vannak szolgáltatva a kizsákmányolásának és az emberkereskedelemnek.

3.3.3 Az EGSZB megjegyzi ( 23 ) továbbá, hogy összefüggés van az alacsony jövedelmű országokban folytatott emberkereskedelem bővülése és a gyermekkereskedelem között, amelynek keretében „[a gyermekek többségét] gyermekmunkára kényszerítik”. Ez a helyzet a családok megélhetési gondjaihoz kapcsolódik.

3.3.4 Az EGSZB tudomásul veszi és nagyon pozitívnak tartja, hogy az Európai Munkaügyi Hatóság, a tagállamok munkaügyi felügyelőségei, a szociális partnerek, számos civil társadalmi szervezet, sok médiaorgánum és közösségi média folyamatosan bejelenti a visszaéléseket és küzd az emberkereskedelem ellen. Ennek érdekében többek között megosztják és terjesztik az információkat, beszámolnak az esetekről és fellépnek azok ellen, valamint különféle megoldásokat keresnek az áldozatok védelmére és az emberkereskedők szankcionálására. Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy építse be a stratégiába ezeket a fellépéseket, és népszerűsítse azokat a bevált gyakorlatok átveendő példáiként.

3.3.5 Az EGSZB emlékeztet arra, hogy egyes esetekben bűnelkövetőknek minősítettek számos olyan civil társadalmi szervezetet, amely rendkívül értékes tevékenységet folytatott a jelenség elleni küzdelem és az áldozatok támogatása különböző területein (tengeri mentés, az áldozatok fogadása, integrációjuk támogatása stb.). Az EGSZB elutasítja ezt a megközelítést, és arra kéri az Európai Bizottságot, hogy vegye figyelembe a stratégiában ezeket az eseteket.

3.4 Az áldozatok jogairól

3.4.1 Az EGSZB úgy véli, hogy az áldozatok helyzetét a stratégia nem következetesen humanista módon tárgyalja.

3.4.2 Az EGSZB szerint az áldozatok jogai érvényesítésének központi kérdésnek kell lennie, és olyan megközelítést kell alkalmazni, amely minden esetben az áldozatok emberi méltóságának és emberi jogainak megerősítésére összpontosít.

3.4.3 Az EGSZB egyetért azzal, hogy azok az áldozatok, akik nem uniós polgárok, még rosszabb helyzetben vannak. Emlékeztet arra, hogy bizonyos esetekben az áldozatokat – akár uniós polgárok, akár harmadik országok állampolgárai – megkörnyékezhetik az emberkereskedők, és az áldozatok újra ki lehetnek téve az emberkereskedelem veszélyének.

3.5 A stratégia átfogó jellegéről és végrehajtásáról

3.5.1 vegyes migrációs áramlatokon keresztül, többféle útvonalon is szállítanak áldozatokat az EU-ba” bűnszervezetek révén Az EGSZB tisztában van azzal, hogy – amint az Európai Bizottság is kijelenti – „az emberkereskedők (…)keresztül, többféle útvonalon is szállítanak áldozatokat az EU-ba” bűnszervezetek révén ( 24 ) . Az erre a helyzetre adott válasz azonban nem korlátozódhat az embercsempész-hálózat elleni küzdelemre, hanem szélesebb körűnek kell lennie.

3.5.2 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az emberkereskedelem elleni stratégia ezért nem választható el sem az új migrációs és menekültügyi paktumtól, sem a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó, az integrációról és a befogadásról szóló cselekvési tervtől ( 25 ) . Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a szociális jogok európai pillérére vonatkozó cselekvési tervet mint az EU szociális stratégiájának átfogó keretét is figyelembe kell venni. Az EGSZB azt ajánlja az Európai Bizottságnak, hogy gondoskodjon a többi uniós szociálpolitikával való tökéletes összhangról, amely szinergiákat teremt és fokozza azok hatékonyságát.

3.5.3 Az EGSZB támogatja a tíz uniós ügynökség által aláírt, az emberkereskedelem elleni együttműködésről szóló együttes kötelezettségvállalási nyilatkozatot. Javasolja, hogy számoljanak be évente az elvégzett munkáról.

3.5.4 Az EGSZB üdvözli, hogy figyelembe veszik a nemi dimenziót, és örömmel látja a gyermekekre irányuló emberkereskedelem elleni küzdelem fokozását célzó számos javaslatot.

4. Részletes megjegyzések

4.1 A 2. fejezetről

4.1.1 Az EGSZB úgy véli, hogy minden szakaszban hatékony módon biztosítani kell az áldozatok védelmét, különös tekintettel a nőkre és a gyermekekre. Ennek érdekében a folyamat valamennyi szakaszába be kell vonni az ezen a téren tevékenykedő civil társadalmi szervezeteket és a szociális partnereket ( 26 ) . Az EGSZB üdvözli és támogatja az Európai Bizottság azon álláspontját, hogy az emberkereskedelem elleni irányelv végrehajtását minden tagállamban biztosítani kell.

4.1.2 Az irányelv felülvizsgálatát az észlelt korlátoknak és az emberkereskedelem alakulásának az alapos értékelésére kell alapozni, különösen olyankor, amikor a toborzás és az áldozatok kizsákmányolása az interneten keresztül történik. Az EGSZB szerint a stratégia elsődleges szempontjának annak kell lennie, hogy az áldozatok számára biztosítani kell annak lehetőségét, hogy ha akarják, ismét teljes mértékben élhessenek emberi jogaikkal.

4.1.3 Ennek keretében mindenekelőtt garantálni kell számukra a védelemhez való hozzáférést és az átélt szenvedésért történő kártérítést. Ezenkívül biztosítani kell annak lehetőségét is, hogy jogszerű munkához juthassanak abban az országban, ahol tartózkodnak ahelyett, hogy hazatelepítenék vagy más módon visszaküldenék őket származási országukba. Az áldozatok beilleszkedésének kérdésével foglalkozni kell mind akkor, ha úgy döntenek, hogy a tartózkodási helyük szerinti országban maradnak, mind pedig akkor, ha szabad akaratukból visszatérnek a származási országukba. Az EGSZB megismétli, hogy az áldozatok számára biztosítani kell a fogadó társadalomba való, megfelelő és gyors integrációs folyamat révén történő beilleszkedés jogát.

4.1.4 Az EGSZB üdvözli, hogy az Európai Bizottság vállalja, hogy megfelelő finanszírozást biztosít az EU-n belüli és kívüli emberkereskedelem elleni küzdelemhez ( 27 )

4.2 A 3. fejezetről

4.2.1 Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottságnak azt a tagállamokhoz intézett kérését, hogy fontolják meg az emberkereskedelem áldozatainak kizsákmányolásával nyújtott szolgáltatások ennek ismeretében történő igénybevételének bűncselekménnyé nyilvánítását ( 28 )

4.2.2 Az EGSZB javasolja, hogy népszerűsítsék a szociális partnerek bevonását a nemzeti és határokon átnyúló felügyeleti, valamint az emberkereskedelem és a munkaerő-kizsákmányolás elleni küzdelmet célzó műveletekbe, összehangolva ezeket a fellépéseket a tagállami munkaügyi felügyelőségekkel és az Európai Munkaügyi Hatósággal. Az EGSZB megjegyzi, hogy nemzeti szinten már számos kollektív szerződés jött létre azzal a céllal, hogy megelőzzék a munkahelyi visszaéléseket és emberkereskedelmet, és kártérítést biztosítsanak az áldozatoknak ( 29 ) . Az EGSZB azt ajánlja, hogy a stratégiába építsék be a bevált gyakorlatoknak ezeket a példáit, amelyeket a tagállamokban népszerűsíteni kell és át kell venni.

4.2.3 Az EGSZB figyelmeztet arra, hogy elemezni kell azt is, hogy milyen hatással van az emberkereskedelemre az új munkavégzési formák tömeges elterjedése, illetve a munkaerő-kizsákmányolás milyen új formái jelennek meg emiatt. A stratégia helyesen utal a digitális hálózatok használatára, de úgy tűnik, hogy inkább összpontosít a szexuális kizsákmányolás céljából történő emberkereskedelemre, mint a munkaerő-kizsákmányolási célúra, amely különösen a digitális platformok használatával történik. Az EGSZB azt ajánlja, hogy a stratégia alkalmazzon átfogó megközelítést ennek kapcsán.

4.2.4 Az EGSZB helyesli az Európai Bizottság elkötelezettségét annak biztosítása mellett, hogy a kényszermunka ne jelenjen meg az uniós vállalatok értékláncaiban, és hogy az uniós vállalatok ellátási láncai mentesek legyenek a gyermekmunkától ( 30 )

4.3 A 4. fejezetről

4.3.1 Az EGSZB üdvözli, hogy megállapításra kerül az a tény, hogy a szervezett bűnözés igyekszik beszivárogni a legális gazdasági tevékenységekbe, és hogy ez társadalmi kockázatokkal jár. Emiatt küzdeni kell ellene, és ennek érdekében többek között szisztematikusan kell alkalmazni pénzügyi nyomozásokat a bűnüldözési nyomozások során, valamint szilárd keretet kell kialakítani és végrehajtani a bűncselekményekből származó vagyoni eszközök azonosításához, lefoglalásához és elkobzásához ( 31 )

4.3.2 Az EGSZB egyetért azzal, hogy meg kell erősíteni az emberkereskedelem elleni küzdelmet szolgáló kapacitásokat, és ennek érdekében szisztematikus képzésben kell részesíteni a bűnüldöző és igazságügyi szakembereket, szem előtt tartva, hogy a képzésnek mindig figyelembe kell vennie az áldozatok szempontjait és szükségleteit ( 32 ) . Az EGSZB külön felhívja a figyelmet arra, hogy bővíteni kell az ezen a területen működő szolgálatok emberi erőforrásait.

4.3.3 Az EGSZB úgy véli, hogy az az üzleti modell, amely szerint a toborzás és az áldozatok kizsákmányolása is az interneten keresztül történik, szükségessé teszi, hogy a platformok megfeleljenek a rájuk vonatkozóan már meglévő jogi kötelezettségeknek. Ezenkívül párbeszédet kell folytatni az internetes és technológiai vállalatokkal annak érdekében, hogy csökkenjen az online platformoknak az áldozatok toborzására és kizsákmányolására való használata ( 33 ) . Az EGSZB szerint a Digitális Média Európai Megfigyelőközpontja ( 34 ) hasznos eszköz lehet az emberkereskedelem illegális online toborzási csatornáinak nyomon követésére.

4.3.4 Az EGSZB szerint mindenképpen biztosítani kell azt, hogy az internetszolgáltatók és a kapcsolódó vállalatok támogassák az emberkereskedelem elleni küzdelmet azáltal, hogy azonosítják és eltávolítják az áldozatok kizsákmányolásához és bántalmazásához kapcsolódó anyagokat.

4.3.5 Az EGSZB külön felhívja a figyelmet arra, hogy az emberkereskedelem bűnözői modelljének felszámolására és az áldozatok kizsákmányolásának megfékezésére irányuló küzdelem sikere nagymértékben függ a társadalom egészének aktív részvételétől és a polgárok, illetve különösen a helyi önkormányzatok, az oktatási rendszer és az egészségügy, a szociális partnerek és a civil társadalmi szervezetek fellépésétől, valamint a média és a közösségi hálózatok által terjesztett üzenetektől. Az emberkereskedelem elleni küzdelem a társadalom közös felelőssége. Az EGSZB azt javasolja, hogy a stratégia vizsgáljon meg külön ezeknek az intézményi és társadalmi szereplőknek szóló tájékoztatási és képzési programokat, hiszen a stratégia eredményessége közvetlenül összefügg részvételükkel és hatékonyságukkal.

4.4 Az 5. fejezetről

4.4.1 Az EGSZB úgy véli, hogy elő kell mozdítani hatékonyabb rendszerek kialakítását az emberkereskedelem áldozatainak kezelésére annak érdekében, hogy a civil társadalmi szervezetek, a szociális partnerek és a nemzetközi nem kormányzati szervezetek szakmai támogatása mellett, többek között a bevált gyakorlatok megosztását is figyelembe véve összehangolt válaszlépések révén biztosítsák védelmüket és jogaikat az egyes tagállamok szintjén ( 35 )

4.4.2 Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság álláspontját, amely szerint mellőzni kell az áldozatok büntetését olyan bűncselekmények miatt, amelyek elkövetésére kényszerítették őket, valamint amellett, hogy az áldozatok védelmét szem előtt tartva újra kell gondolni az emberkereskedelem áldozatainak tartózkodási engedélyéről szóló 2004. évi tanácsi irányelvet.

4.4.3 Az EGSZB támogatja az Európai Bizottságnak azt a tervét, hogy fokozza az együttműködést egy európai áldozatkezelési mechanizmus kialakítása érdekében.

4.4.4 A gyermekeket illetően az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy teljes életpályájukra tekintettel kell lenni, hiszen a gyermekkorban átélt trauma a serdülőkorra és a felnőttkorra is kihat majd. Az EGSZB úgy véli, hogy az áldozatsegítő stratégiának ki kell terjednie az ilyen gyermekek fejlődésének nyomon követésére is.

4.5 Az 6. fejezetről

4.5.1 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a nemzetközi színtéren az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak elérése kulcsfontosságú pillér ahhoz, hogy a származási országokban olyan gazdasági, társadalmi, emberi jogi és politikai feltételek jöjjenek létre, amelyek lehetővé teszik a polgárok számára, hogy békében és biztonságban éljenek méltóságteljes életet. Ennek egyik legfontosabb eszköze az EU és a tagállamok által a fenntartható fejlődés érdekében folytatott együttműködés, amit az EGSZB kiemel és támogat, továbbá javasolja kihasználását és a stratégiába történő beépítését.

4.5.2 Az EGSZB támogatja azokat az erőfeszítéseket, amelyeket az Európai Bizottság az ENSZ és az Európa Tanács különböző ügynökségeivel közösen tesz az emberkereskedelem elleni küzdelem terén, de rámutat arra, hogy az ILO jelentős és hasznos múltbéli tapasztalatokkal rendelkezik az emberkereskedelem elleni küzdelem kapcsán ( 36 ) . A Nemzetközi Migrációs Szervezetnek is számottevő tapasztalata és bevált gyakorlata van, amit fontos lenne figyelembe venni. Az EGSZB azt ajánlja az Európai Bizottságnak, hogy egészítse ki ezekkel az ügynökségekkel a stratégia megvalósítását célzó intézményközi kapcsolatait.

4.5.3 Az EGSZB úgy véli, hogy a vegyes migrációs áramlatokat, amelyek révén a bevándorlók érkezése az emberkereskedelemmel párhuzamosan zajlik, nem elegendő a csempészhálózatok elleni küzdelem szempontjából, az új migrációs paktumra való hivatkozással vizsgálni ( 37 )

Kelt Brüsszelben, 2021. szeptember 22-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Christa SCHWENG

(1) COM(2021) 171 final, 10. és 14. o.

(2) COM(2021) 171 final, a 4. oldalon található 20., valamint a 11. oldalon található 39. és 41. lábjegyzet.

(3) COM(2021) 171 final, 6. fejezet (Nemzetközi dimenzió).

(4) COM(2021) 171 final, 18. o.

(5) COM(2021) 171 final, 6. fejezet (Nemzetközi dimenzió).

(6) COM(2021) 171 final, 18. o.

(7) COM(2021) 171 final, 9. o.

(8) Lásd az ILO 2021-es jelentését, amelynek címe: „Access to protection and remedy for victims of human trafficking for the purpose of labour exploitation in Belgium and the Netherlands” [A munkaerő-kizsákmányolás céljából folytatott emberkereskedelem áldozatainak védelemhez és jogorvoslathoz való hozzáférése Belgiumban és Hollandiában].

(9) COM(2021) 171 final, 8. és 9. o.

(10) A munkaügyi ellenőrzésekről szóló 81. sz. ILO-egyezmény szerint minden 10 000 munkavállalóra egy munkaügyi felügyelőt kell biztosítani.

(11) COM(2021) 171 final, 2. és 19. o.

(12) COM(2021) 171 final, 7. o.

(13) COM(2021) 171 final, 7. o.

(14) COM(2021) 171 final, 8. o.

(15) COM(2021) 171 final, 14. o.

(16) COM(2021) 171 final, 12. o.

(17) COM(2021) 171 final.

(18) Itt az alábbi dokumentumokra gondolunk: A Tanács 2002/629/IB kerethatározata (2002. július 19.) az emberkereskedelem elleni küzdelemről (HL L 203., 2002.8.1., 1. o.); az Európai Unió terve az emberkereskedelem elleni küzdelemre és annak megelőzésére vonatkozó legjobb gyakorlatokról, normákról és eljárásokról (2005); az Európa Tanács egyezménye az emberkereskedelem elleni fellépésről (2008. 02. 01.); A Stockholmi Program – A polgárokat szolgáló és védő, nyitott és biztonságos Európa (2010).

(19) Az Európai Parlament és a Tanács 2011/36/EU irányelve (2011. április 5.) az emberkereskedelem megelőzéséről, és az ellene folytatott küzdelemről, az áldozatok védelméről, valamint a 2002/629/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról (HL L 101., 2011.4.15., 1. o.).

(20) Az emberkereskedelem elleni küzdelem (HL C 51., 2011.2.17., 50. o.), A gyermekek szexuális visszaélésekkel szembeni védelmét szolgáló megelőző intézkedések (HL C 24., 2012.1.28., 154. o.), Az emberkereskedelem felszámolása (HL C 44., 2013.2.15., 115. o.), Európai biztonsági stratégia (HL C 177., 2016.5.18., 51. o. ).

(21) COM(2021) 171 final, 11. o.

(22) COM(2021) 171 final, 5. fejezet (Az áldozatok, különösen a nők és a gyermekek védelme, támogatása és helyzetük megerősítése).

(23) COM(2021) 171 final, 6. fejezet (Nemzetközi dimenzió).

(24) COM(2021) 171 final, 6. fejezet (Nemzetközi dimenzió).

(25) COM(2021) 171 final, 18. o.

(26) COM(2021) 171 final, 2. fejezet.

(27) COM(2021) 171 final, 6. o.

(28) COM(2021) 171 final, 7. o.

(29) Lásd az ILO 2021-es jelentését, amelynek címe: „Access to protection and remedy for victims of human trafficking for the purpose of labour exploitation in Belgium and the Netherlands” [A munkaerő-kizsákmányolás céljából folytatott emberkereskedelem áldozatainak védelemhez és jogorvoslathoz való hozzáférése Belgiumban és Hollandiában].

(30) COM(2021) 171 final, 9. o.

(31) COM(2021) 171 final, 11. o.

(32) COM(2021) 171 final, 12. o.

(33) COM(2021) 171 final, 13. o.

(34) Lásd az Európai Bizottság Tartalmak, Technológiák és Kommunikációs Hálózatok Főigazgatóságát.

(35) Ebben az összefüggésben bevált gyakorlat a Portugáliában bevezetett új rendszer, „A (feltehetően) emberkereskedelem áldozatává vált gyermekek nemzeti átminősítési rendszere”.

(36) A kényszermunkáról szóló 29/1930. sz. egyezmény, a kényszermunka felszámolásáról szóló 105/1957. sz. egyezmény, valamint a kényszermunkáról és a kényszermunka felszámolásáról szóló egyezményhez csatolt 2014-es ILO-jegyzőkönyv.

(37) COM(2021) 171 final, 20. o.