C 200/1

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE – IRÁNYMUTATÁS AZ EGYSZERŰSÍTETT KÖLTSÉGELSZÁMOLÁSI LEHETŐSÉGEKNEK AZ EURÓPAI STRUKTURÁLIS ÉS BERUHÁZÁSI ALAPOK (ESB-ALAPOK) KERETÉBEN TÖRTÉNŐ ALKALMAZÁSÁRÓL – FELÜLVIZSGÁLT KIADÁS

(2021/C 200/01)

Útmutató az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségekről: Százalékos átalányfinanszírozás, átalányalapú egységköltségek és egyösszegű átalányok

(az 1303/2013/EU rendelet 67., 68., 68a. és 68b. cikke, az 1304/2013/EU rendelet 14. cikke és az 1299/2013/EU rendelet 19. cikke alapján)

Felülvizsgált kiadás az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet hatálybalépését követően

FELELŐSSÉGKIZÁRÓ NYILATKOZAT: „Ezt a munkadokumentumot a bizottsági szolgálatok állították össze. Az alkalmazandó uniós jog alapján technikai iránymutatást nyújt az európai strukturális és beruházási alapok nyomon követésében, ellenőrzésében vagy végrehajtásában részt vevő kollégáknak és szerveknek. Az útmutató nem befolyásolja a Bíróság és a Törvényszék értelmezéseit.”

TARTALOMJEGYZÉK

1. fejezet Bevezetés 6

1.1. Cél 6

1.2. Miért alkalmazzuk az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségeket? 6

2. fejezet Horizontális elvek és hatály 7

2.1. Mikor alkalmazzunk egyszerűsített költségelszámolást? 7

2.2. Egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása 7

2.2.1. Alapelv 7

2.2.2. Kivétel: az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása az alábbi esetekben kötelező [a salátarendelet alapján felülvizsgált szakasz] 7

2.2.3. Időbeli alkalmazás és átmeneti rendelkezések 10

2.3. Lehetőségek kombinálása 11

2.3.1. Általános elvek 11

2.3.2. Példák a lehetőségek kombinálására 11

2.4. Közbeszerzés & egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása 12

2.4.1. Egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása közbeszerzés esetén 12

2.4.2. Átalány alkalmazása a közbeszerzés útján végrehajtott műveletekben felmerülő közvetlen személyzeti költségek kiszámításához 14

2.5. Az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek összeegyeztethetősége az állami támogatásokra vonatkozó szabályokkal 15

2.5.1. Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek összeegyeztethetősége az általános csoportmentességi rendelettel és a mezőgazdasági csoportmentességi rendelettel 15

2.6. Egyszerűsített költségelszámolás alkalmazása nettó bevételt termelő műveletekben 16

2.6.1. A befejezést követően nettó bevételt termelő műveletek (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikke) 16

2.6.2. A végrehajtás során nettó bevételt termelő műveletek, amelyekre nem kell alkalmazni a közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikkének (1)–(6) bekezdését 17

2.7. ERFA- és ESZA-specifikus szabályok: keresztfinanszírozás 18

2.7.1. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 98. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartozó tevékenységek bejelentése az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségekkel összefüggésben 18

2.7.2. Példák 18

2.8. EMVA- és ETE-specifikus szabályok 19

3. fejezet Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek típusai 19

3.1. Százalékos átalányfinanszírozás 19

3.1.1. A költségkategóriák meghatározása 19

3.1.2. A közös rendelkezésekről szóló rendeletben és az alapspecifikus rendeletekben részletezett költségkategóriák kiszámítására szolgáló egyedi átalányfinanszírozási rendszerek 20

3.1.2.1. A közvetett költségek kiszámításának módszerei 21

3.1.2.2. Százalékos átalány a közvetlen személyzeti költségek meghatározásához 21

3.1.2.3. A műveletnek a közvetlen személyzeti költségeken kívüli összes egyéb költsége meghatározására szolgáló átalánymérték 22

3.1.2.4. A közös rendelkezésekről szóló rendeletben meghatározott átalánymértékek indoklása 23

3.1.2.5. Az alkalmazás időpontja 23

3.2. Átalányalapú egységköltség alapján meghatározott költségek 25

3.2.1. Általános elvek 25

3.2.2. Órabér alapján kiszámított személyzeti költségek (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68a. cikkének (2)–(4) bekezdése) 26

3.2.3. A támogatható személyzeti költségek meghatározása a kiszámított órabér alkalmazásával 27

3.2.4. A műveleten részmunkaidőben, havi rögzített munkaidő alapján dolgozó személyzet 28

3.2.5. Az alkalmazás időpontja 28

3.3. Egyösszegű átalányok 29

3.3.1. Általános elvek 29

3.3.2. A salátarendelet által bevezetett módosítások és azok alkalmazásának ideje 29

3.3.3. Példák egyösszegű átalányra 29

3.4. A technikai segítségnyújtás százalékos átalányfinanszírozásának konkrét esete 30

3.4.1. Hatály 30

3.4.2. Kifizetési kérelmek és visszatérítések 31

3.4.3. A százalékos átalány hatása a technikai segítségnyújtás operatív programon/vidékfejlesztési programon belüli allokációjára 32

3.4.4. Ellenőrzési nyomvonal és a korrekciók hatása 32

4. fejezet Egyszerűsített költségelszámolási módszerek megállapítása 32

4.1. Az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségeket előre meg kell határozni 33

4.2. Igazságos, méltányos és ellenőrizhető számítási módszer 33

4.2.1. Általános elvek 33

4.2.1.1. Igazságosnak kell lennie 33

4.2.1.2. Méltányosnak kell lennie 33

4.2.1.3. Ellenőrizhetőnek kell lennie 33

4.2.2. Módszerek a gyakorlatban 34

4.2.2.1. „Statisztikai” adatok, szakértői vélemény vagy más objektív információk használata (67. cikk (5) bekezdés a) pont i. alpont). 34

4.2.2.2. Az egyes kedvezményezettekre vonatkozó adatok felhasználása (a közös rendelkezésekről szóló rendelet (CPR) 67. cikke (5) bekezdése a) pontjának ii. és iii. alpontja) 34

4.3. Költségvetési tervezet 35

4.3.1. A költségvetési tervezet más alapok általi alkalmazása egységköltségek, egyösszegű átalányok és százalékos átalányok megállapítására a salátarendelet hatálybalépése előtt 37

4.4. Más területekről származó átalányalapú egységköltség, egyösszegű átalány és százalékban meghatározott átalány alkalmazása 37

Más uniós szakpolitikák 37

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (5) bekezdésének b) pontja 37

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikke, első albekezdésének c) pontja 38

A kizárólag a tagállamok által finanszírozott támogatási rendszerek 38

A 2007–2013-as időszakra vonatkozó százalékos mértékű átalányok 39

A műveletek és a kedvezményezettek hasonlóságának értékelése 39

4.5. A közös rendelkezésekről szóló rendeletben és az alapspecifikus szabályokban meghatározott ráták alkalmazása 39

4.6. A százalékos átalányfinanszírozás, az egyösszegű átalányok és az átalányalapú egységköltségek időben történő kiigazítása 39

4.7. Az alapspecifikus szabályok alapján kidolgozott egyedi módszerek az összegek meghatározására 39

5. fejezet Az auditot és kontrollt érintő következmények 40

5.1. A közös audit- és kontrollmegközelítés szükségessége 40

5.2. Az ellenőrző hatóság szerepe az egyszerűsített költségelszámolási módszerek kialakításában 40

5.3. Általános irányítási ellenőrzések és ellenőrzési megközelítés 40

5.3.1. Az egyszerűsített költségelszámolási lehetőség megállapítására szolgáló számítási eljárás megfelelő meghatározásának ellenőrzése 41

5.3.2. A módszer helyes alkalmazásának ellenőrzése 41

5.3.2.1. A százalékban meghatározott átalányok helyes alkalmazásának ellenőrzése 42

5.3.2.2. Az átalányalapú egységköltségek helyes alkalmazásának ellenőrzése 42

5.3.2.3. Az egyösszegű átalányok helyes alkalmazásának ellenőrzése 43

5.3.2.4. Ellenőrzés ugyanazon műveleten belüli lehetőségek kombinációja esetén 43

5.3.3. Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásával kapcsolatos lehetséges hibák vagy szabálytalanságok 43

I. melléklet: Példák az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségekre 45

II. melléklet: Példa az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek állami támogatási szabályokkal való összeegyeztethetőségére 51

III. melléklet: Egyszerűsített költségelszámolás és EMVA-specifikus programok 54

IV. melléklet: Egyszerűsített költségelszámolás és ETHA-specifikus programok 60

1. FEJEZET

Bevezetés

1.1. Cél

Ez a dokumentum technikai iránymutatást nyújt az esb-alapokra alkalmazandó átalányösszegek, egyösszegű átalányok és standard egységköltségek (a továbbiakban: egyszerűsített költségelszámolási módszerek) alapján bejelentett költségekre vonatkozóan, célja a bevált gyakorlatok megosztása, és a tagállamok általi alkalmazásuk ösztönzése. A dokumentum az esb-alapok jogi kerete által a 2014- 2020-as programozási időszakra kínált lehetőségeket tárgyalja.

Az (EU, Euratom) 2018/1046 rendelet (1) (a továbbiakban: salátarendelet) 2018. augusztus 2-i hatálybalépését követően az útmutató e felülvizsgált kiadása figyelembe veszi az 1303/2013/EU rendeletnek (2) (közös rendelkezésekről szóló rendelet) és az 1304/2013/EU rendeletnek (3) (az Európai Szociális Alapról szóló rendelet) a salátarendelet által bevezetett módosításait. Ezek a módosítások a 2014-ben bevezetett lehetőségekre épülnek és bővítik azokat, figyelembe véve az egyszerűsítéssel foglalkozó magas szintű munkacsoport ajánlásait (4). Emellett számos olyan lehetőséget is kiterjesztenek, amelyekről korábban az alapokra vonatkozó rendeletek csak az összes esb-alap vonatkozásában rendelkeztek.

Az iránymutatás e felülvizsgálata a tagállamok és az érdekelt felek által a jelenlegi programozási időszakban feltett kérdések alapján további pontosításokat is tartalmaz.

Az iránymutatás nem terjed ki a közös cselekvési tervekre, az ESZA-rendelet 14. cikkének (1) bekezdése keretében alkalmazott egyszerűsített költségelszámolási módszerekre (5) vagy a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (1) bekezdésének e) pontjában említett, költségekhez nem kapcsolódó finanszírozásra.

1.2. Miért alkalmazzuk az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségeket?

Egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek (SCO-k) alkalmazásakor a műveletek elszámolható költségeit a kimeneteken, az eredményeken vagy más, előre egyértelműen meghatározott költségeken alapuló, előre meghatározott módszer szerint számítjuk ki egységenkénti összeg vagy százalékos arány segítségével. Az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek tehát a műveletek elszámolható költségeinek kiszámítására alternatív megoldást kínálnak a hagyományos módszerrel szemben: a ténylegesen felmerült és kifizetett költségek alapján történő számítás (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (1) bekezdésének a) pontja, a továbbiakban: tényleges költségek). Egyszerűsített költségelszámolás esetén nincs többé szükség arra, hogy a társfinanszírozott kiadások keretében minden EUR felhasználását egyedi dokumentumokkal igazolják: ez az egyszerűsített költségelszámolás kulcseleme, mivel jelentősen csökkenti az adminisztratív terheket.

Az egyszerűsített költségelszámolás azt is jelenti, hogy az esb-alapok kezelésébe bevont humán erőforrás és adminisztratív munka a szakpolitikai célkitűzések elérésére összpontosítható, mivel kevesebb erőforrást köt le a (pénzügyi) dokumentumok összegyűjtése és ellenőrzése.

Ezzel egyidejűleg az irányítási folyamat egyszerűsítésének köszönhetően megkönnyíti a kisebb kedvezményezettek esb-alapokhoz (6) (ESZA, ERFA, EMVA, ETHAA, KA) való hozzáférését.

Végezetül, az egyszerűsített költségelszámolás elősegíti az esb-alapok hatékonyabb és szabályszerűbb felhasználását (alacsonyabb hibaarány). Az Európai Számvevőszék évek óta több ízben is javasolta a Bizottságnak, hogy ösztönözze és terjessze ki az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek alkalmazását, különösen azért, mert így kevesebb hiba fordulna elő. 2017. évi éves jelentésében (7) a Számvevőszék megállapította, hogy az előző öt évben az 1 437 ellenőrzött műveletből 135 esetében alkalmazták az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségeket. Ezekben az esetekben nem találtunk számszerűsíthető hibát, és a Számvevőszék arra a következtetésre jutott, hogy az egyszerűsített költségelszámolási módszereket alkalmazó projektekben kisebb a hibaelkövetés valószínűsége, mint a valós költségek elszámolását alkalmazó projektek körében (8). Emellett „A vidékfejlesztési projektek finanszírozásának új lehetőségei” című 2018. évi különjelentést követően a Számvevőszék arra a következtetésre jutott, hogy az egyszerűsített költségelszámolási módszerek jelentős egyszerűsítést eredményeznek és csökkentik az adminisztratív terheket mind a kedvezményezettek, mind a tagállami hatóságok számára (9).

2. FEJEZET

Horizontális elvek és hatály

2.1. Mikor alkalmazzunk egyszerűsített költségelszámolást?

Egyszerűsített költségelszámolás csak vissza nem térítendő támogatás és visszatérítendő támogatás esetén alkalmazható (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (1) bekezdése).

Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelező esetei túlmenően ajánlott egyszerűsített költségelszámolást alkalmazni, ha az alábbi körülmények közül egy vagy több fennáll:

— ha a tagállam az ESB-alapok irányítását a bemenetek helyett inkább a kimenetekre és az eredmények elérésére szeretné összpontosítani;

— a tényleges költségek ellenőrzése nehézségekbe ütközik (olyan kis összegekre vonatkozó sok igazoló dokumentum, amely összegek nem vagy nem jelentősen befolyásolják a műveletek várt kimenetét, bonyolult megosztási kulcsok stb.);

— megbízható adatok állnak rendelkezésre a műveletek pénzügyi és mennyiségi végrehajtásáról (10);

— egyszerűbb dokumentumkezelés;

— a műveletek valamely szabványos keretrendszer részei;

— nemzeti finanszírozású program vagy más uniós eszköz keretébe tartozó hasonló típusú műveletek és kedvezményezettek tekintetében már léteznek egyszerűsített költségelszámolási módszerek.

Megjegyzés: Egyszerűsített költségopciók nem alkalmazhatók, ha valamely művelethez pénzügyi eszköz vagy pénzdíj formájában nyújtanak támogatást. Abban az esetben azonban, ha a művelethez nyújtott támogatás vissza nem térítendő támogatás vagy visszatérítendő támogatás és pénzügyi eszköz vagy pénzdíj együttese , akkor a vissza nem térítendő támogatás vagy visszatérítendő támogatás formában nyújtott részre alkalmazhatók egyszerűsített költségelszámolási módszerek. Bizonyos kivételektől eltekintve a kedvezményezettek által közbeszerzés útján végrehajtott műveletek esetében az egyszerűsített költségelszámolási módszerek nem relevánsak.

2.2. Egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása

2.2.1. Alapelv

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (2a) bekezdésének (11) hatálya alá tartozó műveletek kivételével a tagállamok számára nem kötelező az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása. Az irányító hatóság vagy az ETE-programok monitoringbizottsága dönthet úgy, hogy a projektek és tevékenységek összes kategóriája vagy bizonyos kategóriái, illetve valamely művelet egésze vagy egy része tekintetében az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazását opcionálissá vagy kötelezővé teszi. Az átláthatóság és a kedvezményezettekkel szembeni egyenlő bánásmód elvének tiszteletben tartása érdekében a pályázati felhívásban meg kell határozni és közzé kell tenni az alkalmazandó egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek alkalmazási körét, vagyis azt a projekt- és tevékenységi kategóriát, amelyben ilyen lehetőségek igénybe vehetők.

2.2.2. Kivétel: az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása az alábbi esetekben kötelező [a salátarendelet alapján felülvizsgált szakasz]

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (2a) bekezdése előírja, hogy az ESZA- és ERFA-műveletek esetében a legfeljebb 100 000 EUR összegű közpénzből származó támogatások átalányalapú egységköltség, egyösszegű átalány vagy átalányfinanszírozás formáját ölthetik. Ezért az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása kötelező.

E rendelkezés célja a tényleges költségek ellenőrzésének korlátozása, amely – figyelembe véve e műveletek alacsony értékét – nem lenne költséghatékony.

A 100 000 EUR összeg a kedvezményezettnek nyújtott támogatás feltételeit ismertető dokumentumban foglaltak szerint a közpénzekből a kedvezményezettnek fizetendő legmagasabb összegű támogatás (az ERFA- és ESZA-alapokból + a megfelelő nemzeti közfinanszírozási forrásokból a kedvezményezettnek fizetendő, a támogatási megállapodásban vagy adott esetben a támogatási határozatban megnevezett legmagasabb összeg). Nem tartozik ide a kedvezményezett által közpénzből biztosított hozzájárulás, ha van ilyen, illetve harmadik felek által a valamely műveletben részt vevők javára kifizetett juttatások vagy illetmények összege. Csak a programozott, közpénzből nyújtott támogatás határozza meg, hogy alkalmazni kell-e a 67. cikk (2a) bekezdését.

Ha egy művelet mind az ERFA-ból, mind az ESZA-ból támogatásban részesül, a művelethez „közpénzből nyújtott támogatás” kiszámításakor a két alap által nyújtott támogatás összegét kell figyelembe venni. Továbbá abban az esetben, ha a közpénzből nyújtott támogatás teljes összege nem haladja meg a 100 000 EUR–t, az egyes alapok (azaz az ERFA és az ESZA) által nyújtott támogatásra az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelezettsége vonatkozik.

Példa: Egy állami szerv 105 000 EUR összes elszámolható költséget tartalmazó műveleti költségvetés-tervezete a következőképpen alakul: (EUR) Nemzeti közfinanszírozás 20 000 ESZA 22 500 ERFA 22 500 Önfinanszírozás 25 000 Az állami foglalkoztatási szolgálat által a résztvevőknek fizetett juttatások 15 000 Összes tervezett finanszírozás 105 000 A 105 000 EUR összes elszámolható költség ellenére ez a művelet továbbra is a kötelező egyszerűsített költségelszámolás hatálya alá tartozik. A művelethez közpénzből nyújtott támogatás kiszámításakor mind az alapokból, mind pedig a nemzeti közfinanszírozásból származó támogatást figyelembe kell venni. Az állami szerv önfinanszírozását (25 000 EUR) a kedvezményezettnek közpénzből nyújtott támogatás meghatározása során nem veszik figyelembe. Az állami foglalkoztatási szolgálat által a képzésben részt vevőknek folyósított juttatásokat (15 000 EUR) szintén figyelmen kívül kell hagyni, mivel azt harmadik fél fizeti a résztvevőknek. A közpénzből nyújtott támogatás ezért 45 000 EUR (ERFA+ ESZA)+ 20 000 EUR = 65 000 EUR, amely nem éri el az 100 000 EUR küszöbértéket.

E kötelezettség alól két kivétel létezik:

— Ha valamely művelet vagy a művelet részét képező projekt kizárólag építési beruházásra irányuló közbeszerzés, javak vagy szolgáltatások közbeszerzése útján kerül végrehajtásra. (lásd a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (4) bekezdésének első mondatát).

— A csekély összegű támogatásnak (12) nem minősülő állami támogatás keretében támogatott műveletek (lásd a 67. cikk (2a) bekezdésének első albekezdését).

Amennyiben az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazására vonatkozó kötelezettség alkalmazandó, a művelet összes elszámolható kiadásához kapcsolódik, a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (2a) bekezdésének második és harmadik albekezdése szerinti két kivétellel:

(1) Azok a költségkategóriák, amelyekhez százalékos átalánymérték kapcsolódik. Ezeket a költségkategóriákat, amelyekhez százalékos átalánymérték kapcsolódik, a tényleges költségek alapján is ki lehet számítani (pl. a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikke első albekezdésének b) pontjában a közvetett költségek kiszámítására meghatározott maximum 15 %-os átalány alkalmazásakor az elszámolható közvetlen személyzeti költségek a tényleges költségek alapján is bejelenthetők).

(2) A résztvevőknek fizetett juttatások és illetmények, amennyiben a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdésében meghatározott 40 %-os átalányt alkalmazzák (13).

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdésében meghatározott 40 %-os átalány alkalmazása esetén a résztvevőknek kifizetett juttatások és illetmények (amelyek az átalányban nem szereplő elszámolható többletköltségek) is visszatéríthetők a tényleges költségek alapján.

Megjegyzés az ESZA-val kapcsolatban: A salátarendelet hatálybalépése előtt az ESZA által támogatott kisebb műveletek esetében már kötelező volt az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása. Az ESZA-rendelet korábbi 14. cikkének (4) bekezdése úgy rendelkezett, hogy az olyan műveletekhez nyújtott vissza nem térítendő vagy visszatérítendő támogatások esetében, amelyeknél a közpénzből nyújtott támogatás összege nem haladta meg az 50 000 EUR-t, kötelező az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása, az állami támogatási program keretében támogatott műveletek kivételével.

Ez a rendelkezés – bár a salátarendelet törölte – továbbra is alkalmazandó a salátarendelet hatálybalépése előtt közzétett pályázatok alapján támogatott műveletekre (14).

A 14. cikk (4) bekezdése szerinti kötelezettség a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (2a) bekezdésétől a következő területeken tér el:

(1) a csekély összegűnek minősülő támogatásban részesülő műveletek tekintetében nem kell alkalmazni az egyszerűsített költségelszámolási módszereket (15);

(2) az ESZA 14. cikkének (2) bekezdésében meghatározott 40 %-os átalány alkalmazása esetén a résztvevőknek kifizetett illetmények és juttatások nem számolhatók el a tényleges költségek alapján (mivel nem jelenthetők be e költségeken felül);

(3) az 50 000 EUR küszöbérték kiszámításakor csak az ESZA-támogatást és a kedvezményezett számára a megállapodásban meghatározott vonatkozó nemzeti finanszírozást kell figyelembe venni (mivel az ESZA 14. cikkének (4) bekezdése csak az ESZA-ra vonatkozik).

Helyzetkép: az egyszerűsített költségelszámolási módszerek kötelező használatára vonatkozó, a salátarendelet által bevezetett főbb változások:

(1) Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelezettsége kiterjed az ERFA által nyújtott támogatásra is. Mivel a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke az ERFA-ra és az ESZA-ra egyaránt alkalmazandó új (2a) bekezdéssel egészült ki, az ESZA-rendelet 14. cikkének (4) bekezdése már nem volt szükséges, ezért törlésre került.

(2) A küszöbérték összege 50 000 EUR-ról 100 000 EUR-ra emelkedett.

(3) A csekély összegűnek minősülő támogatásban részesülő műveletekre most már az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelezettsége vonatkozik.

2.2.3. Időbeli alkalmazás és átmeneti rendelkezések

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (2a) bekezdése csak a salátarendelet hatálybalépésének napjától (2018. augusztus 2-tól) közzétett pályázati felhívások keretében támogatott műveletekre alkalmazandó. Nem alkalmazandó az ezen időpont előtt közzétett pályázati felhívások keretében támogatott műveletekre, még akkor sem, ha a támogatási feltételeket meghatározó dokumentum (pl. a finanszírozási határozat/támogatási megállapodás) kiadására a salátarendelet hatálybalépését követően kerül sor. A pályázati felhívás hatókörén kívüli támogatott műveleteknek (pl. közvetlen odaítélés) meg kell felelniük a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (2a) bekezdésében foglalt követelményeknek, amennyiben a támogatási megállapodást vagy a támogatási feltételeket meghatározó dokumentumot 2018. augusztus 2-án írták alá.

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 152. cikkének (7) bekezdésével összhangban az irányító hatóság vagy az európai területi együttműködési program monitoringbizottsága dönthet úgy, hogy 2018. augusztus 2-tól kezdődően legfeljebb 12 hónapig nem alkalmazza a kötelező egyszerűsített költségelszámolási módszereket. Ez az időszak meghosszabbítható az irányító hatóság (ETE-programok monitoringbizottsága) számára megfelelő időszakra, amennyiben az egyszerűsített költségelszámolási módszerek kötelező alkalmazása aránytalan adminisztratív terhet jelentene.

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 152. cikkének (7) bekezdésében meghatározott átmeneti rendelkezések nem alkalmazandók az ESZA által nyújtott azon támogatásokra (és visszatérítendő támogatásokra), amelyek esetében a közpénzből nyújtott támogatás nem haladja meg az 50 000 EUR-t. Ennek az az oka, hogy az ESZA által közpénzből 50 000 EUR-t meg nem haladó összeggel támogatott műveletekre már a salátarendelet hatálybalépése előtt is vonatkozott az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelezettsége (ESZA-rendelet 14. cikkének (4) bekezdése).

Ezért az ESZA által támogatott, 50 000 EUR-t meg nem haladó összegű közfinanszírozásban részesülő műveletek esetében a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (2a) bekezdése a salátarendelet hatálybalépésétől alkalmazandó (azaz a salátarendelet hatálybalépését követően közzétett pályázati felhívásokra).

Ez kulcsfontosságú következményekkel jár abban az esetben, ha az ESZA által nyújtott támogatás csekély összegű támogatásnak minősül.

Az ESZA-rendelet 14. cikkének (4) bekezdése értelmében a csekély összegűnek minősülő támogatásban részesülő műveletekre nem vonatkozott az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelezettsége. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (2a) bekezdése azonban csak azon műveletekre vonatkozóan tartalmaz kivételt, amelyek olyan állami támogatásban részesülnek, amelyek nem minősülnek csekély összegűnek. Ez azt jelenti, hogy azok az ESZA által támogatott műveletek, amelyek esetében a közpénzből biztosított támogatás 2018. augusztus 2. előtt nem haladta meg az 50 000 EUR-t, 2018. augusztus 2. óta pedig nem haladja meg a 100 000 EUR-t, és csekély összegű támogatásnak minősül, már nem vonhatók ki az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelezettsége alól. Végezetül a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (2a) bekezdése alkalmazásának elhalasztására vonatkozó lehetőség a közös rendelkezésekről szóló rendelet 152. cikke (7) bekezdésének utolsó albekezdésével összhangban nem alkalmazható olyan ESZA-műveletekre, amelyek közpénzből biztosított támogatásának összege nem haladja meg az 50 000 EUR-t.

A salátarendelet hatálybalépését megelőzően indított pályázati felhívások keretében kiválasztott műveletekre és projektekre az ESZA-rendelet 14. cikkének (4) bekezdése alkalmazandó. Az ESZA által támogatott, közpénzből (legfeljebb 50 000 EUR összegben) finanszírozott támogatásban részesülő műveletek esetében kötelező az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása, de az állami támogatásnak minősülő támogatásban részesülő műveletek, beleértve a csekély összegű (de minimis) támogatásokat is, nem tartoznak e kötelezettség hatálya alá.

A salátarendelet egyéb vonatkozásai Az ESZA és az ERFA általi közös támogatás Amennyiben valamely műveletet mind az ESZA, mind az ERFA támogat, és a művelet kiválasztására a salátarendelet hatálybalépését megelőzően közzétett pályázati felhívás keretében került sor: az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazására vonatkozó kötelezettség küszöbértékének meghatározásakor csak az ESZA által nyújtott támogatást és a közpénzből történő vonatkozó nemzeti támogatást veszik figyelemeb, az ERFA által nyújtott támogatást nem. Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelezettsége csak a művelet ESZA által támogatott részére (és a nemzeti állami támogatásra) terjed ki, mivel az ESZA-rendelet 14. cikkének (4) bekezdése csak az ESZA-ra vonatkozott, és nem volt olyan rendelkezés, amely előírta volna, hogy az ilyen művelethez nyújtott ERFA-támogatás egyszerűsített költségelszámolási módszerek formájában valósuljon meg. A salátarendelet hatálybalépését követően indított pályázati felhívások keretében végrehajtott műveletek és projektek esetében az állami támogatás kiszámításakor mind az ESZA, mind az ERFA által nyújtott támogatást figyelembe veszik, kivéve, ha az irányító hatóság (vagy az európai területi együttműködés programjainak monitoringbizottsága) alkalmazza az átmeneti rendelkezéseket. Keresztfinanszírozás A közös rendelkezésekről szóló rendelet 98. cikkének (2) bekezdése szerinti keresztfinanszírozásnál például az ESZA által támogatott műveletek esetében – vagyis az ESZA-t az ERFA keretében támogatható kiadások támogatására is igénybe veszik – figyelembe kell venni az ESZA által nyújtott támogatás teljes összegét, valamint a közpénzből nyújtott vonatkozó nemzeti támogatást annak meghatározásakor, hogy az állami támogatás összegére vonatkozik-e az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazásának kötelezettsége (mivel nem az ERFA, hanem csak az ESZA által támogatott művelethez nyújtott állami támogatásról van szó). A salátarendelet hatálybalépése előtt indított pályázati felhívások szerinti műveleteket és projekteket az ESZA-rendelet 14. cikkének (4) bekezdése alapján kell értékelni (16). Bár az ESZA-ból nyújtott teljes összeget, valamint a megfelelő nemzeti közfinanszírozást figyelembe kell venni annak meghatározásakor, hogy a műveletre e rendelkezés szerint kötelező-e az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása, a kötelezettség csak a támogatásnak az ESZA szabályai alá tartozó részére vonatkozik, az ERFA-ra alkalmazandó szabályok hatálya alá tartozó részére nem. A salátarendelet hatálybalépését követően közzétett pályázati felhívás keretében támogatott műveletek és projektek esetében a támogatásnak az ERFA-ra alkalmazandó szabályok hatálya alá tartozó részére is kötelező az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása, amennyiben az irányító hatóság (vagy az európai területi együttműködési programok monitoringbizottsága) nem alkalmazta a közös rendelkezésekről szóló rendelet 152. cikkének (7) bekezdésében foglalt átmeneti rendelkezéseket.

2.3. Lehetőségek kombinálása

2.3.1. Általános elvek

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (1) bekezdése értelmében az irányító hatóságok az esb-alapok által társfinanszírozott vissza nem térítendő támogatások és visszatérítendő támogatások irányítása tekintetében öt lehetőség közül választhatnak.

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (3) bekezdésével összhangban annak érdekében, hogy elkerülhető legyen ugyanazon kiadások kétszeri finanszírozása, e lehetőségek kizárólag a következő esetekben kombinálhatóak:

(1) Mindegyik lehetőségnek az elszámolható költségek különböző kategóriáit kell lefednie; vagy

(2) egy műveleten belül különféle projekteket fednek le; vagy

(3) egy műveleten belül különféle szakaszokat fednek le.

2.3.2. Példák a lehetőségek kombinálására

1. példa: Ugyanazon művelet különböző projektjeinek finanszírozása (ESZA) Példa olyan műveletre, amely egy fiatal munkanélküliek számára tartott képzési projektet kapcsol össze az azt követő, a régió potenciális munkáltatóit célzó szemináriummal. A képzéssel összefüggésben felmerült költségek átalányalapú egységköltség alapján fizethetők (például 1 000 EUR/képzési nap). A szeminárium esetében a kifizetés egyösszegű átalány alapján történik. Mivel ugyanazon művelet részét képező két különböző projektről van szó, nem áll fenn a kétszeres finanszírozás kockázata, mert a két projekt költségei egyértelműen elkülönülnek.

2. példa: A művelet egymást követő szakaszai (ESZA) – a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (3) bekezdésével összhangban Példa egy már megkezdett és a ténylegesen felmerült költségek alapján elszámolt olyan műveletre, amelyet az irányító hatóság a továbbiakban egyszerűsített költségelszámolás alapján kíván támogatni. A két szakaszt egyértelműen meg kell határozni. Az első szakaszra vonatkozó számítás az egy adott időpontig ténylegesen felmerült költségek alapján végezhető. A jövőbeni kiadásokat érintő második szakaszra vonatkozó számítás történhet például átalányalapú egységköltség alapján, ha az egységköltség nem finanszíroz korábban támogatott kiadást. Amennyiben ezt a lehetőséget alkalmazzák, annak valamennyi azonos helyzetű kedvezményezettre vonatkoznia kell (átláthatóság és egyenlő bánásmód). Ezzel összefüggésben adminisztratív terhek merülhetnek fel, mivel szükségessé válik a támogatás feltételeit meghatározó dokumentum nem tervezett módosítása. A tagállami hatóságoknak mindkét szakasz tekintetében el kell készíteniük a művelet egyértelmű, részletes leírását. A műveletet legalább két külön, jól meghatározható – a két érintett szakaszt tükröző – pénzügyi és lehetőség szerint fizikai vagy fejlesztési szakaszra kell felosztani. Ennek célja az átlátható végrehajtás és nyomon követés biztosítása, valamint az ellenőrzések megkönnyítése.

3. példa: Az elszámolható költségek különböző kategóriái (ESZA) Példa egy olyan képzésre, amelyben az alábbiak szerepelnek: — átalányalapú egységköltség az oktatók bérére, például 450 EUR/nap; — ténylegesen felmerült költségek: bérelt helyiség = 800 EUR/hónap bérleti szerződésenként 12 hónapra — átalányalapon számított közvetett költségek, például a közvetlen költségek 10 %-a. A képzés végén – amennyiben az oktatók 200 napig történő alkalmazása indokolt volt – a támogatás kifizetése a következők szerint történik: közvetlen költségek (1. típus (17)): — az oktatók bére: 200 nap × 450 EUR = 90 000 EUR — oktatóterem: 12 hónap × 800 EUR = 9 600 EUR — a közvetlen költségek összege: 99 600 EUR Közvetett költségek (2. típus): a közvetlen költségek 10 %-a = 10 % × 99 600 EUR = 9 960 EUR Támogatható kiadások: (90 000 EUR +9 600 EUR) +9 960 EUR = 109 560 EUR Ebben az esetben különböző kategóriákba tartozó költségekről van szó: az oktatók bére, a terem bérleti költségei, közvetett költségek. Annak ellenőrzéséhez azonban, hogy nem áll-e fenn kétszeri finanszírozás, a hatóságoknak biztosítaniuk kell, hogy az átalányalapú egységköltség ne legyen összefüggésben semmilyen, a terem bérletével kapcsolatos, vagy egyéb közvetett költséggel (például az adminisztratív személyzet vagy a könyvelő fizetésével). Megfordítva: ugyanez vonatkozik azon közvetett költségek meghatározására, amelyek nem lehetnek összefüggésben a terem bérletének átalányalapú egységköltségei vagy ténylegesen felmerült költségei által fedezett költségekkel. Amennyiben fennáll az átfedések kockázata, vagy nem lehet bizonyítani azok hiányát, az irányító hatóságnak a megfelelőbb lehetőséget kell kiválasztania annak érdekében, hogy elejét vegye bármilyen kétszeri finanszírozásnak (vagy annak kockázatának).

2.4. Közbeszerzés & egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása

2.4.1. Egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása közbeszerzés esetén

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (4) bekezdésének első mondata értelmében, amennyiben a közös rendelkezésekről szóló rendelet 2. cikkének (9) bekezdésében meghatározott műveletet vagy egy művelet részét képező projektet (amelyet önmagában vissza nem térítendő támogatás vagy visszatérítendő támogatás formájában támogatnak) a kedvezményezett kizárólag építési beruházásokra irányuló közbeszerzés, javak vagy szolgáltatások közbeszerzése útján hajtja végre, az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek nem alkalmazhatók. A 67. cikk (4) bekezdésének második mondatával összhangban azonban, ha egy műveleten vagy egy művelet részét képező projekten belüli közbeszerzés bizonyos költségkategóriákra korlátozódik, egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazhatók „a teljes műveletre vagy a művelet részét képező projekt egészére”. Ezt a mondatot a salátarendelet vezette be a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (4) bekezdése korábbi szövegének egyértelművé tétele érdekében. Ez a mondat egyértelművé teszi, hogy azokban az esetekben, amikor egy projekten vagy műveleten belül egyes árukat vagy szolgáltatásokat közbeszerzés útján kiszerveztek, az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazhatók a művelet összes költségének kiszámítására, beleértve a közbeszerzés tárgyát képező költségeket is.

A közbeszerzési szerződések hatálya alá tartozó műveletek a Bizottság meghatározása szerint azok a műveletek, amelyeket a 2004/18/EK irányelvvel (beleértve annak mellékleteit is)a 2009/81/EK irányelvvel és a 2004/18/EK irányelvet felváltó 2014/24/EU irányelvvel összhangban közbeszerzési szerződések, illetve az említett irányelvekben meghatározott küszöbértéket el nem érő közbeszerzési szerződések odaítélésén keresztül valósítanak meg.

Az, hogy egy művelet vagy projekt végrehajtása kizárólag közbeszerzés útján történik-e, a művelet vagy projekt tagállamok által meghatározott hatókörétől függ.

Ennek értékeléséhez a lehető legalacsonyabb szinten kell meghatározni a műveletet alkotó projekteket. Ha a közbeszerzés a projekt valamennyi költségkategóriájára kiterjed, az egyszerűsített költségelszámolási módszerek nem alkalmazhatók az adott projektre.

Egyes esetekben a kedvezményezett közbeszerzési eljárás keretében kiszervezheti egy művelet vagy projekt szinte egészét vagy túlnyomó többségét, és talán csak a „projektirányításhoz” vagy „kommunikációhoz” kapcsolódó tevékenységek maradnak a kedvezményezettnél. Ilyen esetekben egyértelmű, hogy a műveletet vagy projektet nem „kizárólag” közbeszerzés útján hajtják végre, és az egyszerűsített költségelszámolás a projekt vagy művelet egészére alkalmazhatók. A gyakorlatban azonban, amikor a projekt nagy részét közbeszerzés útján hajtják végre, előfordulhat, hogy a közbeszerzés által lefedett költségkategóriákra vonatkozó egyszerűsített költségelszámolási módszerek kidolgozása nem biztosítja a hatékony erőforrás-felhasználást, mivel a költségek többségét a közbeszerzés már fedezi. Bár nem ajánlott, de az irányító hatóságok mérlegelhetik, hogy alkalmazzák-e az egyszerűsített költségelszámolást a teljes projekt esetében, ha a projektet nem kizárólag közbeszerzés útján hajtják végre.

Példa (ESZA): Egy állami foglalkoztatási szolgálat („kedvezményezett”) 20 000 000 EUR támogatásban részesül, hogy két év alatt megszervezze 5 000 tartósan munkanélküli személy újbóli integrációját („művelet”): ezt a műveletet több projekten keresztül valósítják meg: 7 000 000 EUR összegű személyre szabott támogatási projekt, amelyet közvetlenül a kedvezményezett hajt végre, valamint a kedvezményezett által közvetlenül végrehajtott 5 000 000 EUR értékű képzési projektek, és a fennmaradó rész (8 000 000 EUR) tekintetében kizárólag közbeszerzési szerződéseken keresztül kiszervezett képzési projektek. Mivel a kedvezményezett állami jogalany, a kiszervezett projektek tekintetében a képzést végző intézményeket kizárólag közbeszerzési eljárások keretében kell kiválasztani, a művelet részét képező projektekre pedig nem lehet alkalmazni az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségeket. Egyszerűsített költségelszámolási módszerek csak 12 000 000 EUR összegre alkalmazhatók. A kedvezményezett által a saját eszközeivel megvalósított képzési projektek esetében elfogadott, hogy némely kiadási tételt (külső szakértők, takarítási szolgáltatások stb.) közbeszerzés útján kiszerveznek, és azokra egyszerűsített költségelszámolási lehetőségeket alkalmaznak.

Példa (ERFA): Egy önkormányzat támogatást kap legfeljebb 1 000 000 EUR összegű elszámolható útépítési költségre. Erre az önkormányzatnak 700 000 EUR becsült értékű építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződést kell odaítélnie. Ezen túlmenően az önkormányzatnál 300 000 EUR összegben kapcsolódó költségek is jelentkeznek (kisajátítások, jogvitákkal (18) kapcsolatos költségek, a folyamat helyszíni nyomon követése, a saját személyzet által elvégzett környezetvédelmi tanulmányok, kampányok, útátvételi vizsgálatok stb.). A 300 000 EUR összegű közvetlen költségek tekintetében – amennyiben azok a nemzeti és uniós rendelkezések értelmében támogathatók – az egyszerűsített költségek (pl. a százalékban meghatározott átalány szerint kiszámított közvetett költségek) alkalmazhatók.

Példa (ERFA): Egy kedvezményezett (önkormányzat) támogatást kap legfeljebb 1 000 000 EUR összegű elszámolható útépítési költségre.

E nem teljeskörűen közbeszerzés hatálya alá tartozó művelet esetében az irányító hatóság a közvetett költségeket a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikke (1) bekezdésének b) pontját alkalmazva kívánja kiszámítani. Az irányító hatóság ugyanakkor enyhíteni szeretné az alvállalkozói személyzet igénybevételének közvetett költségekre gyakorolt hatását. Úgy dönt, hogy a közvetlen alvállalkozói személyzeti költségeket kizárja azon közvetlen személyzeti költségek köréből, amelyekhez a százalékos átalánymértéket kapcsolja.

A művelet tervezett költségvetése a következő:

1. projekt: építési beruházás (közbeszerzési eljárás) 700 000 EUR 2. projekt: egyéb költségek: 298 500 EUR Közvetlen személyzeti költségek 50 000 EUR Ebből alvállalkozói közvetlen személyzeti költségek 10 000 EUR Egyéb közvetlen költségek 242 500 EUR Közvetett költségek (Közvetlen személyzeti költségek – alvállalkozói közvetlen személyzeti költségek) × 15 % = 40 000 EUR × 15 % = 6 000 EUR Összes bejelentett költség 998 500 EUR

Amennyiben a műveleteket közbeszerzési eljárás útján hajtják végre, az ajánlattételi felhívásban szereplő ár értelemszerűen egységköltség vagy egyösszegű átalány, amely a kedvezményezett által a szerződő fél részére teljesített kifizetések alapját képezi. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének alkalmazásában azonban a kedvezményezett által a közbeszerzési eljárások során megállapított összegeken alapuló, megállapított és kifizetett költségek a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján ténylegesen felmerült és kifizetett költségeknek minősülnek (19).

Példa (ESZA): A kedvezményezettnek – amennyiben közbeszerzés keretében valósít meg egy képzési tanfolyamot – lehetősége van arra, hogy az ajánlattételi felhívásban az ajánlattevőktől a tanfolyam végén képesítést szerző résztvevőnkénti árra kérjen ajánlatot. Így az alábbi szerződési feltétel érvényesülhet: egy képesített résztvevő = 1 000 EUR. Ha a tanfolyam végén 10 résztvevő szerez képesítést, a kedvezményezett 10 000 EUR elszámolható költséget jelenthet be az irányító hatóságnak. Ez a 10 000 EUR ténylegesen felmerült költségeken alapuló kiadásnak minősül. E kiadás kontrollja és ellenőrzése ezért a közbeszerzési eljárás vizsgálatából és a szerződési feltételek betartásának ellenőrzéséből áll majd (ebben a példában azt vizsgálják, hogy minden kifizetett egységköltség bizonyíthatóan egy-egy képesített résztvevőhöz köthető-e). A képzés alapköltségeit (létesítmények bérlése, személyzeti költségek stb.) nem ellenőrzik, mivel ezek alapján a szerződés nem tesz lehetővé visszatérítést.

2.4.2. Átalány alkalmazása a közbeszerzés útján végrehajtott műveletekben felmerülő közvetlen személyzeti költségek kiszámításához

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68a. cikke értelmében egy művelet közvetlen személyzeti költségeinek a személyzeti költségektől eltérő közvetlen költségek 20 %-áig terjedő átalányösszegű kiszámítása nem igényel számítást a módszertan meghatározásához, kivéve, ha a művelet olyan építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződéseket tartalmaz, amelyek értéke meghaladja a 2014/24/EU irányelv 4. cikkének a) pontjában meghatározott értékhatárt. Ez azt jelenti, hogy ha a művelet közvetlen költségeit még részben is fedezi egy olyan építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés, amelynek értéke meghaladja a 2014/24/EU irányelv 4. cikkének a) pontjában meghatározott értékhatárt, úgy a rendeletben meghatározott 20 %-os átalány alkalmazása lehetséges, de ki kell dolgozni az alkalmazandó átalánymérték meghatározására szolgáló módszertant.

2.5. Az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek összeegyeztethetősége az állami támogatásokra vonatkozó szabályokkal

Hangsúlyozni kell, hogy az Európai Közösséget létrehozó Szerződésben foglalt állami támogatási szabályok általánosan alkalmazandók. Ezenkívül a közös rendelkezésekről szóló rendelet 6. cikkével összhangban a műveleteknek meg kell felelniük az alkalmazandó uniós jog és az annak alkalmazására vonatkozó nemzeti jog előírásainak. Ez magában foglalja az állami támogatásokra vonatkozó szabályok betartását is. Ezért, ha valamely finanszírozás az EUMSZ 107. cikke értelmében állami támogatásnak minősül, úgy az említett szabályokat be kell tartani a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke szerinti egyszerűsített költségelszámolási módszerek kiszámításakor és elszámolásakor. Az irányító hatóságoknak ezért biztosítaniuk kell, hogy azok a költségkategóriák, amelyekre egyszerűsített költségelszámolási módszereket állapítottak meg, az esb-alapokra vonatkozó szabályok és az állami támogatási szabályok alapján egyaránt támogathatók legyenek. Biztosítaniuk kell továbbá az állami támogatási szabályokban meghatározott maximális támogatási intenzitások betartását.

A csoportmentességi rendeletek, azaz a Bizottság 651/2014/EU általános csoportmentességi rendelete (20), a 702/2014/EU mezőgazdasági csoportmentességi rendelet és az 1388/2014/EU halászati csoportmentességi rendelet mentességet biztosítanak a tagállamok azon kötelezettsége alól, hogy bejelentsék az azokban meghatározott feltételeknek megfelelő támogatási programokat és ad hoc támogatásokat.

Meg kell azonban jegyezni, hogy az állami hatóságok által nyújtott támogatások nem teljeskörűen tartoznak az állami támogatási szabályok hatálya alá. Először is meg kell vizsgálni, hogy egy adott művelethez nyújtott támogatás az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül-e. Az állami támogatás fogalmáról további információk találhatók a bizottsági közleményben (21), amely Bíróság és a Törvényszék értelmezése alapján tisztázza az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 107. cikke (1) bekezdéséről alkotott bizottsági értelmezést. Hasonlóképp figyelembe kell venni a „de minimis” támogatásokról szóló rendelet (22) rendelkezéseit. A „de minimis” támogatásnak minősülő támogatás nem minősül az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 107. cikke értelmében vett állami támogatásnak. Ezért amennyiben az esb-alapokból finanszírozott művelet a vonatkozó de minimis rendelet hatálya alá tartozik, ez azt jelenti, hogy az ESB-alapokból származó hozzájárulás nem minősül állami támogatásnak. Ezért a csekély összegű (de minimis) támogatások esetében nincs szükség az állami támogatási szabályoknak való megfelelés értékelésére, csak azt kell vizsgálni, hogy a támogatás összhangban van-e az esb-alapokra vonatkozó előírásokkal és teljesíti-e a csekély összegű támogatás minősítő feltételeit.

Ahhoz, hogy egy műveletre alkalmazni lehessen a vonatkozó de minimis rendeletet, teljesülniük kell az adott rendeletben meghatározott feltételeknek.

(1) a nyújtott támogatás a vonatkozó „de minimis” rendelet 1. cikkének hatálya alá tartozik;

(2) a nyújtott támogatás megfelel a vonatkozó „de minimis” rendelet 3. cikkében meghatározott felső határoknak;

(3) a nyújtott támogatás megfelel a vonatkozó „de minimis” rendelet 4. cikkében a bruttó támogatási egyenérték kiszámítására vonatkozóan meghatározott követelményeknek;

(4) a nyújtott támogatás megfelel a vonatkozó „de minimis” rendelet 5. cikkében meghatározott kumulációs szabályoknak;

(5) a nyújtott támogatás megfelel a vonatkozó „de minimis” rendelet 6. cikkében meghatározott monitoring követelménynek.

2.5.1. Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek összeegyeztethetősége az általános csoportmentességi rendelettel és a mezőgazdasági csoportmentességi rendelettel

Annak ellenőrzése során, hogy az esb-alapok műveletei megfelelnek-e az általános csoportmentességi rendeletnek vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendeletnek, a következőket kell vizsgálni:

— A költségek elszámolhatósága az általános csoportmentességi rendelet vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet, valamint az esb-alapokra vonatkozó szabályok alapján Először is, ha az irányító hatóság olyan támogatást kíván nyújtani, amely állami támogatásnak minősül, a támogatás nyújtásának feltételeit az általános csoportmentességi rendelet vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet vonatkozó támogatási/mentességi rendelkezésének megfelelően kell ellenőrizni. Ezt követően az irányító hatóságnak ellenőriznie kell, hogy e támogatási kategória keretében egy adott művelet tervezett költségei támogathatók-e mind az általános csoportmentességi rendelet vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet vonatkozó mentességi rendelkezései, mind pedig az esb-alapokra vonatkozó szabályok alapján. E tekintetben az általános csoportmentességi rendelet 7. cikkének (1) bekezdése és a 2017. június 14-i (EU) 2017/1084 rendelettel módosított mezőgazdasági csoportmentességi rendelet 7. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi, hogy az általános csoportmentességi rendelet és a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet szerinti elszámolható költségeket a közös rendelkezésekről szóló rendeletben meghatározott egyszerűsített költségelszámolási módszerekkel összhangban számítsák ki, feltéve, hogy a műveletet legalább részben olyan uniós alapból finanszírozzák, amely lehetővé teszi ezen egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek alkalmazását, és hogy a költségkategória a vonatkozó általános csoportmentességi rendelet vagy mezőgazdasági csoportmentességi rendelet szerinti mentesség alapján támogatható. Ez azt jelenti, hogy amennyiben a közös rendelkezésekről szóló rendelettel vagy az alapspecifikus rendeletekkel összhangban megállapították, hogy az egyszerűsített költségelszámolásra lehetőség van, főszabályként ez az összeg szolgál az állami támogatási szabályoknak való megfelelés ellenőrzésére, feltéve, hogy a költségkategória az állami támogatási szabályok alapján támogatható, és a támogatás megfelel az általános csoportmentességi rendelet vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet valamennyi feltételének. Egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása esetén az egyszerűsített költségelszámolási módszerek alapján kiszámított költségkategóriákat meg kell határozni az egyszerűsített költség-számításhoz használt módszertanban. A közös rendelkezésekről szóló rendeletben vagy más, az alapokra vonatkozó szabályokban meghatározott egyszerűsített költségelszámolási módszerek alkalmazása esetén az irányító hatóságnak az állami támogatási szabályok hatálya alá tartozó műveletekre vonatkozó pályázati felhívások kibocsátásakor meg kell határoznia azokat a költségkategóriákat, amelyeket az esb-alapok az adott művelet tekintetében finanszíroznak, és amelyek megfelelnek az általános csoportmentességi rendeletnek vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendeletnek is. A művelet támogatásának feltételeit meghatározó dokumentumban azt is meg kell határozni, hogy az adott művelet tekintetében mely költségkategóriák minősülnek elszámolhatónak. Annak ellenőrzése céljából, hogy a közvetett költségek (az esb-alapok összefüggésében) az általános csoportmentességi rendelet alapján támogathatók-e, meg kell jegyezni, hogy a közvetett költségek gyakran az általános csoportmentességi rendelet 2. cikkének 39. pontjában meghatározott működési költségeknek minősülnek („A működési költségek közé tartoznak az olyan költségek, mint a személyi jellegű ráfordítások, az anyagköltségek, a szerződéses szolgáltatások, a távközlés, az energia és a karbantartás költségei, a bérleti díjak, az adminisztrációs költségek”). Ezért abban az esetben, ha a működési költségek az általános csoportmentességi rendelet alapján támogathatók, ez azt jelenti, hogy az esb-alapokhoz kapcsolódó közvetett költségek is az általános csoportmentességi rendelet szerinti elszámolható költségeknek tekinthetők. A 40 %-os átalány esetében (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdése) a támogatási feltételeket meghatározó dokumentumban egyértelműen meg kell határozni a 40 %-os átalány körébe tartozó költségkategóriákat.

— A maximális támogatási intenzitás ellenőrzése Amennyiben a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67., 68., 68a. és 68b. cikkének rendelkezéseivel vagy az alapokra vonatkozó rendeletek vonatkozó rendelkezéseivel összhangban egyszerűsített költségelszámolási lehetőséget állapítottak meg, ez az összeg felhasználható az általános csoportmentességi rendeletnek vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendeletnek való megfelelés ellenőrzésére, beleértve a támogatási intenzitást is. Ezért az általános csoportmentességi rendelet (vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet) szerinti tényleges költségek alkalmazásakor érvényes eljáráshoz hasonlóan az egyszerűsített költségelszámolási módszerek szerinti költségszámításához alkalmazott módszer szerinti összeg alkalmazható az adott állami támogatási kategória szerinti maximális támogatási intenzitásnak való megfelelés ellenőrzésére. Mivel az alkalmazott módszertannak összhangban kell állnia a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvével, az irányító hatóságoknak észszerű és óvatos feltételezésből kell kiindulniuk annak biztosítása érdekében, hogy az egyszerűsített költségek megbízható módon tükrözzék a tényleges költségeket. Ez lehetővé teszi, hogy az egyszerűsített költségben meghatározott összeg alkalmazható legyen az általános csoportmentességi rendelet vagy a mezőgazdasági csoportmentességi rendelet szerinti maximális támogatási intenzitás, maximális támogatási összeg vagy bejelentési küszöbérték betartásának könnyebb igazolására. A módszertant az alkalmazandó esb-alapok szabályaival és az állami támogatási szabályokkal való összhang biztosítása érdekében ellenőrizni kell. A kapcsolódó példát lásd a II. mellékletben.

2.6. Egyszerűsített költségelszámolás alkalmazása nettó bevételt termelő műveletekben

Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek a költségek, a műveletek „kiadási oldala” kiszámításának lehetséges módját alkotják. Ennélfogva az egyszerűsített költségelszámolás alkalmazása elméletben független attól, hogy egy művelet termel-e bevételt vagy sem. Az egyszerűsítés hatásának megőrzése érdekében azonban a közös rendelkezésekről szóló rendelet egyedi rendelkezéseket ír elő az egyösszegű átalányt vagy átalányalapú egységköltséget alkalmazó, bevételt termelő műveletekre vonatkozóan.

2.6.1. A befejezést követően nettó bevételt termelő műveletek (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikke)

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikke azokra a műveletekre vonatkozik, amelyek nettó bevételt termelnek:

a) csak a befejezésük után, vagy

b) végrehajtásuk során és a befejezésüket követően.

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikke (7) bekezdésének f) pontjával összhangban a befejezést követően nettó bevételt termelő, egyösszegű átalányokat vagy standard egységköltségeket alkalmazó műveletekre a közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikkének (1)–(6) bekezdése nem alkalmazandó. Amennyiben a műveletek a végrehajtás során és a befejezés után nettó bevételt termelnek, azaz ha a közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikke (7) bekezdésének f) pontja értelmében a közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikke alkalmazandó, a nettó bevételt nem kell figyelembe venni olyan műveletek esetében, amelyeknél az állami támogatás egyösszegű átalányok vagy átalányalapú egységköltségek formáját ölti. Százalékos átalány alkalmazása esetén a művelet által termelt nettó bevételt előre meg kell határozni, és le kell vonni a projekt elszámolható kiadásaiból.

2.6.2. A végrehajtás során nettó bevételt termelő műveletek, amelyekre nem kell alkalmazni a közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikkének (1)–(6) bekezdését (23)

A végrehajtásuk során nettó bevételt termelő műveletekben alkalmazott egyösszegű átalányok vagy átalányalapú egységköltségek esetében a nettó bevételt nem kell levonni a támogatható kiadásokból addig, amíg azt előzetesen figyelembe vették az egyösszegű átalány vagy az átalányalapú egységköltség kiszámítása során (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 65. cikke (8) bekezdésének f) pontja szerint).

Ha a nettó bevételt az egyösszegű átalány vagy az átalányalapú egységköltség kiszámításakor előzetesen nem vették figyelembe, akkor az esb-alapok által társfinanszírozott elszámolható kiadásokat legkésőbb a végleges kifizetési kérelem kedvezményezett általi benyújtásakor az elszámolható és nem elszámolható költségrészek megoszlása szerint arányosan csökkenteni kell a végrehajtás során termelt bevétellel (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 65. Cikke (8) bekezdésének második albekezdése).

Százalékos átalány alapú finanszírozás alkalmazása esetén a művelet jóváhagyásakor figyelembe nem vett és közvetlenül a művelet végrehajtása során keletkező nettó bevételt legkésőbb a végleges kifizetési kérelem kedvezményezett általi benyújtásakor az elszámolható és nem elszámolható költségrészek megoszlása szerint le kell vonni az esb-alapok által társfinanszírozott (a százalékban meghatározott átalány alkalmazását követően kapott) elszámolható kiadásokból (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 65. Cikke (8) bekezdésének második albekezdése).

Példa (ESZA) A vállalkozói szemléletet népszerűsítő konferenciát szerveznek. A kedvezményezett benyújtja a költségvetés-tervezetet, amely szerint az összes elszámolható költség összege 70 000 EUR. A konferenciára 3 EUR belépődíjat kell fizetni. A szervező 200 látogatóra számít. A tervezett bevétel 3 EUR × 200 = 600 EUR. A konferencia nagy sikernek bizonyul, és a látogatók száma meghaladja a várakozásokat (300 fő). Mivel ezt a műveletet csak az ESZA társfinanszírozza, és a nettó bevétel nem a befejezés után keletkezik, a közös rendelkezésekről szóló rendelet 61. cikke nem alkalmazandó. Az említett rendelet 65. cikkének (8) bekezdését azonban alkalmazni kell. — 1. lehetőség: a termelt bevételt előzetesen figyelembe veszik A meghatározott egyösszegű átalány azt jelenti, hogy ha a konferenciát megrendezik, úgy a művelet összes elszámolható költsége 70 000 EUR – 600 EUR = 69 400 EUR. A művelet állami támogatása egyösszegű átalány formájában valósul meg, és a bevételt az egyösszegű átalány meghatározásakor figyelembe vették. A látogatók tényleges száma nem befolyásolja az elszámolható összeget (átalányösszeg). Az ellenőrzési nyomvonalhoz szükség lesz a konferencia lebonyolítását és a belépőjegy árát igazoló bizonyítékokra. — 2. lehetőség: a termelt bevételt előzetesen figyelembe veszik, de a feltételek a végrehajtás során megváltoznak A meghatározott egyösszegű átalány azt jelenti, hogy ha a konferenciát megrendezik, úgy a művelet összes elszámolható költsége 70 000 EUR – 600 EUR = 69 400 EUR. A művelet állami támogatása egyösszegű átalány formájában valósul meg, és a bevételt az egyösszegű átalány meghatározásakor figyelembe vették. A szervező azonban végül úgy dönt, hogy a belépőjegy árát 3 EUR helyett 5 EUR-ban határozza meg. Ebben az esetben a finanszírozási rést le kell vonni ((5 EUR × 300) – 600 EUR = 900 EUR). Az összes elszámolható költség így 69 400 EUR – 900 EUR = 68 500 EUR — 3. lehetőség: a termelt bevételt előzetesen nem veszik figyelembe A meghatározott egyösszegű átalány azt jelenti, hogy ha a konferenciát megrendezik, a művelet összes elszámolható költsége 70 000 EUR. A művelet állami támogatása egyösszegű átalány formájában valósul meg, és a bevételt az egyösszegű átalány meghatározásakor nem vették figyelembe. Amikor a kedvezményezett visszatérítést igényel (70 000 EUR), bizonyítania kell, hogy a konferencia valóban megrendezésre került. Ezenfelül le kell vonnia az összegből a végrehajtás során termelt tényleges bevételt (3 EUR × 300 = 900 EUR). Ebben az esetben az egyösszegű átalány összege: 70 000 EUR – 900 EUR = 69 100 EUR.

2.7. ERFA- és ESZA-specifikus szabályok: keresztfinanszírozás

2.7.1. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 98. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartozó tevékenységek bejelentése az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségekkel összefüggésben

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 98. cikke (2) bekezdésének értelmében, ha az ERFA vagy az ESZA egy művelet olyan részére nyújt támogatást, amelynek költségei a másik alap keretében elszámolhatók („keresztfinanszírozás”), a művelet adott részére a másik alap szabályai (24) alkalmazandók. A keresztfinanszírozás az egyes prioritási tengelyek uniós finanszírozásának legfeljebb 10 %-áig vehető igénybe.

Az egyik vagy másik alap keretében támogatható kiadásokkal kapcsolatban egyetlen egyszerűsített költségelszámolási módszer alkalmazható, a százalékos átalány kivétel.

Az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek alkalmazásakor a tagállamoknak továbbra is tiszteletben kell tartaniuk a prioritási tengelyenkénti 10 %-os felső határértéket (adott esetben alapok vagy régiókategóriák szerint). A „keresztfinanszírozott” összeget az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségek meghatározására használt adatok alapján műveletenként rögzíteni kell és nyomon kell követni.

Különösen a keresztfinanszírozás esetén alkalmazott százalékos átalányalapú finanszírozás tekintetében külön átalánymértéket kell alkalmazni a művelet „ESZA” és „ERFA” részeire. A hasonló műveletek tekintetében az ESZA és az ERFA százalékban meghatározott átalányait kell alkalmazni az ESZA-, illetve ERFA-részekre. A két mérték átlaga nem alkalmazható, mivel a kiadásoknak nyomon követhetőeknek kell lenniük a keresztfinanszírozásra vonatkozó általános 10 %-os felső határ betartása érdekében. Abban az esetben, ha a másik alap hasonló típusú műveletekre nem határoz meg átalánymértéket (például azért, mert a szabály a másik alapra nem alkalmazandó (25), vagy mert a másik alap nem finanszíroz hasonló műveleteket), az irányító hatóságnak a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (5) bekezdésében és 68. cikkének első albekezdésében meghatározott általános jogelvek szerint kell döntenie az alkalmazandó átalány mértékéről.

2.7.2. Példák

Példa az egységköltséget vagy egyösszegű átalányt alkalmazó ESZA–ERFA keresztfinanszírozásra Ha valamely ESZA-művelet esetében a „6 EUR/óra × képzésben részt vett személy” egységhez az ERFA keretében elszámolható 0,50 EUR/óra infrastruktúra költség is tartozik, akkor a keresztfinanszírozott összeg 0,50 EUR × az „óra × képzésben részt vett személy” tényleges száma lesz. Ugyanez az elv alkalmazandó az egyösszegű átalányra is: ha a részletes költségvetési tervezet tartalmaz bizonyos „keresztfinanszírozott kiadásokat,” azokat külön számolják el és követik nyomon. Például egy ESZA program keretében finanszírozott, 20 000 EUR egyösszegű átalányból az ERFA-típusú kiadások 5 000 EUR-t tesznek ki. A művelet végén a keresztfinanszírozott összeg az előzetesen meghatározott összeg (5 000 EUR a 20 000 EUR-ból) vagy „nulla”, ha a támogatást azért nem fizetik ki, mert az előre meghatározott eredményt nem érték el. Az egyösszegű átalány bináris elvét – amennyiben az átalány mérföldkövek meghatározásával nem kerül mérséklésre – a keresztfinanszírozott kiadásokra is alkalmazni kell.

Példa a százalékos átalányfinanszírozást alkalmazó ESZA–ERFA keresztfinanszírozásra A közvetett költségekre vonatkozó százalékos átalány esetében a keresztfinanszírozott összeg a „keresztfinanszírozott közvetlen költségek” és az e „keresztfinanszírozott közvetlen költségekre” alkalmazandó százalékban meghatározott átalány alapján kiszámított közvetett költségek összege lesz. Például egy ERFA program keretében finanszírozott, 15 000 EUR-s műveletben az „ESZA-típusú” közvetlen költségek 3 000 EUR-t tesznek ki, a közvetett költségeket pedig a közvetlen költségek 10 %-ában határozzák meg (300 EUR). A keresztfinanszírozott összeg így 3 300 EUR. Ha a művelet végén a közvetlen költségeket csökkentik, úgy ugyanezen képlet alapján a keresztfinanszírozott összeget (a közvetett költségek miatti összeggel együtt) is csökkentik.

2.8. EMVA- és ETE-specifikus szabályok

EMVA-specifikus szabályok

Az egyszerűsített költségelszámolás hatálya alá tartozó EMVA-intézkedések listája az útmutató III. mellékletében található.

ETE-specifikus szabályok A személyi jellegű, irodai és adminisztratív kiadások, az utazási és szállásköltségek, a külső szakértői és szolgáltatási költségek, valamint a felszerelésekre fordított kiadások tekintetében az együttműködési programok kiadásainak elszámolhatóságára vonatkozó egyedi szabályokat uniós szinten határozzák meg. A közös rendelkezésekről szóló rendeletben, az ETE-rendeletben és az együttműködési programra vonatkozó egyedi támogathatósági szabályokban foglalt támogathatósági előírások sérelme nélkül a monitoring bizottság az együttműködési programok egészére vonatkozóan további költség-elszámolhatósági szabályokat határoz meg. A fenti rendelkezések által nem szabályozott kérdésekben azon tagállam nemzeti szabályai az irányadók, ahol a kiadás felmerült.

3. FEJEZET

Az egyszerűsített költségelszámolási módszerek típusai

3.1. Százalékos átalányfinanszírozás

Százalékos átalányfinanszírozás esetében az elszámolható költségek egyes előzetesen és egyértelműen meghatározott kategóriáinak kiszámításakor olyan százalékarányt alkalmaznak, amelyet az elszámolható költségek egy vagy több más kategóriájához kapcsoltan már előre meghatároztak.

3.1.1. A költségkategóriák meghatározása

Százalékos átalányfinanszírozási rendszerben legfeljebb három költségkategória alkalmazható:

— 1. típus: azon elszámolható költségek kategóriái, amelyek alapul vételével a százalékos arányt az elszámolható összegek kiszámítására alkalmazni kell;

— 2. típus: azon elszámolható költségek kategóriái, amelyek kiszámítása a százalékban meghatározott átalánnyal történik;

— 3. típus: adott esetben az elszámolható költségek egyéb kategóriái: ezekre az arány nem alkalmazandó, és kiszámításuk nem a százalékos átalánnyal történik.

Százalékos átalányfinanszírozás alkalmazásakor az irányító hatóságnak meg kell határoznia az egyes típusokba tartozó költségkategóriákat: minden kiadási kategóriát egyértelműen besorolnak a három típus egyikébe – és csak abba az egybe. Felhívjuk a figyelmet arra, hogy egyes esetekben egy adott típus meghatározható egy másik típussal vagy típusokkal szembeállítva (például a csak közvetlen (1. típus) és közvetett (2. típus) költségeket tartalmazó rendszerben közvetett költségként határozhatók meg mindazok az elszámolható költségek, amelyek nem elszámolható közvetlen költségek).

A közös rendelkezésekről szóló rendelet nem korlátozza az elszámolható költségek százalékos átalányfinanszírozás során alkalmazható kategóriáit. A százalékban meghatározott átalányok alkalmazásának fő célja ugyanakkor az egyszerűsítés és a hibaarány csökkentése. A százalékban meghatározott átalányok alkalmazása ezért azoknál a viszonylag alacsony költségeknél a legjobb megoldás, amelyek ellenőrzése nagyon ráfordításigényes.

Amennyiben egy művelet (26) egynél több projektre terjed ki, az átalány a projekt szintjén is alkalmazható, feltéve, hogy a projektek tevékenységei és költségei egyértelműen elkülönülnek egymástól.

3.1.2. A közös rendelkezésekről szóló rendeletben és az alapspecifikus rendeletekben részletezett költségkategóriák kiszámítására szolgáló egyedi átalányfinanszírozási rendszerek

Egyes konkrét átalányfinanszírozási rendszereket jogalkotási szinten határoznak meg. Ezek többsége úgy alkalmazható, hogy az irányító hatóságnak nem kell az alkalmazandó arány meghatározására szolgáló számítási módszert kidolgoznia. Ezeket az átalánymértékeket a 68. cikk (az a) pont kivételével, ahol hasonló műveletekre nem áll rendelkezésre nemzeti módszer), a 68a. és a 68b. cikk határozza meg. E rendelkezések értelmében bizonyos költségkategóriák (közvetlen költségek, a személyzeti költségektől eltérő közvetlen költségek vagy közvetlen személyzeti költségek) alapján, egy hozzájuk kapcsolt átalány alkalmazásával számítják ki a más költségkategóriákba (közvetett költségek, közvetlen személyzeti költségek, illetve a művelet fennmaradó elszámolható költségei) tartozó költségeket.

A fent említett rendszerek bármelyikének alkalmazásával az irányító hatóságnak (vagy az ETE-program monitoringbizottságának) meg kell határoznia azokat a költségkategóriákat, amelyekre az átalány érvényes, vagyis a közvetlen és közvetett költségeket, valamint a közvetlen személyzeti költségeket. A tagállamok kizárólagos felelőssége, hogy az általuk alkalmazott különböző költségkategóriákat következetes, egyértelmű és diszkriminációmentes módon határozzák meg. Ez különösen fontos a közvetlen személyzeti költségek meghatározására, mert ezen költségek alapján, a hozzájuk kacsolódó átalánymérték alkalmazásával állapítanak meg más költségeket.

Ezt egyértelműen meg kell határozni az európai területi együttműködés programjaira vonatkozó nemzeti támogathatósági szabályokban vagy programszabályokban.

Az alábbi fogalommeghatározások általános iránymutatásként szolgálnak:

— Közvetlen költségek azok a költségek, amelyek közvetlenül kapcsolódnak a művelet vagy projekt végrehajtásához, amennyiben bizonyítható az adott művelettel vagy projekttel való közvetlen kapcsolat.

— Közvetett költségek ugyanakkor többnyire azok a költségek, amelyek nem kapcsolódnak vagy nem kapcsolódhatnak közvetlenül a szóban forgó művelet végrehajtásához. E költségek közé tartozhatnak az igazgatási kiadások is, amelyek esetében nehéz pontosan meghatározni az adott művelethez vagy projekthez rendelhető összeget (tipikus igazgatási/személyzeti kiadások, mint például: igazgatási költségek, munkaerő-felvételi költségek, a könyvelő vagy a takarító költségei stb.; telefon-, víz- vagy villamosenergia-költségek stb.).

— Személyzeti költségek (27) a nemzeti jogszabályokban meghatározott, és rend szerint a munkáltató és a munkavállaló közötti megállapodásból vagy a külső alkalmazottak szolgáltatási szerződéseiből fakadó költségek (feltéve, hogy egyértelműen meghatározhatók). Ha például a kedvezményezett belső képzéseihez külső oktató szolgáltatásait veszi igénybe, a számlán meg kell nevezni az egyes költségtípusokat. Az oktató fizetése külső személyzeti költségnek minősül. Ha az oktató személyzeti költségei nem azonosíthatók az egyéb költségkategóriáktól – például az oktatási segédanyagok költségeitől – elkülönülő kategóriaként, akkor nem használhatók átalányalapként, például a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdésében meghatározott 40 %-os átalány alapjaként. A személyzeti költségeket a nemzeti jogszabályok határozzák meg, és rend szerint magukban foglalják a művelethez kapcsolódó munka ellentételezéseként az érintett személyeknek fizetett díjazás teljes összegét, ideértve a kollektív szerződések szerinti természetbeni juttatásokat is. Beletartoznak továbbá az adók és a munkavállalói szociális biztonsági járulékok (első és második pillér; harmadik pillér csak akkor, ha erről kollektív szerződés vagy munkaszerződés rendelkezik), valamint a munkáltató kötelező és önkéntes szociális járulékai. A személyzeti költségek lehetnek közvetlen vagy közvetett költségek, eseti elemzéstől függően.

Ezért a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikke első albekezdésének b) pontjában és a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdésében meghatározott átalányok (vagy az irányító hatóság által a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (5) bekezdése alapján a közvetlen személyzeti költségekre alkalmazandó más átalány) alkalmazásában a javadalmazás nemzeti jogszabályokban meghatározott teljes értéke személyzeti költségnek tekinthető, mivel az adott személy műveletben végzett munkájáért járó tényleges javadalmazásnak felel meg, és ezért figyelembe kell venni a műveletre alkalmazott egyéb költségtípusok meghatározásakor (amelyeket a közvetlen személyzeti költségekhez kapcsolt átalánymérték alkalmazásával kell kiszámítani). Ez azokra az esetekre is vonatkozik, amikor a fizetést harmadik felek (részben) visszatérítik vagy finanszírozzák (pl. a közvetlen személyzetet munkaerő-felvételi támogatással toborozták; az átalánymérték a javadalmazás teljes értékéhez kapcsolódik, még akkor is, ha annak egy részét harmadik fél fizeti).

Az utazási költségek azonban nem minősülnek személyzeti költségnek, kivéve a munkahelyre való ingázás költségeit, ha a nemzeti jogszabályok értelmében azok a bruttó foglalkoztatási költségek részét képezik. Az ESZA-műveletekben részt vevők javára kifizetett juttatások vagy illetmények szintén nem személyzeti költségek.

3.1.2.1. A közvetett költségek kiszámításának módszerei

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikkének első albekezdése megállapítja, hogy amennyiben egy művelet végrehajtása közvetett költségekkel jár, azok az a), b) és c) pontban meghatározott átalányok egyike alapján számíthatók ki. Ezeket az átalányokat a közvetett költségek kiszámításához nem kötelező alkalmazni, vagyis az irányító hatóság dönthet arról, hogy alkalmazza-e ezeket az átalányokat, vagy a tényleges költségeket, illetve a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (5) bekezdése alapján megállapított egyéb egyszerűsített költségelszámolási módszereket alkalmazza-e (például a közvetett költségek szerepelhetnek a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (5) bekezdésében meghatározott módszerek valamelyike alapján megállapított egyösszegű átalányban vagy egységköltségekben).

— Az a) pont meghatározza a közvetett költségek százalékos átalányfinanszírozásának általános rendszerét, amely szerint az ilyen finanszírozás a támogatható közvetlen költségek legfeljebb 25 %-áig terjedhet. E rendelkezés célja a százalékos átalány alapján kiszámítható közvetett költségek felső összeghatárának bevezetése. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikke első albekezdésének b) pontjától eltérően az alkalmazandó százalékos mértéknek a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (5) bekezdésének a) vagy c) pontja szerinti számítási módszerek egyike (azaz tisztességes, ellenőrizhető és méltányos számítási módszer vagy a tagállam által teljes egészében finanszírozott, hasonló típusú műveletek esetében alkalmazott módszer) szerint indokoltnak kell lennie. Ez a rendszer rugalmas. A finanszírozás a következőkön alapulhat: — csak két költségtípuson — 1. típus: közvetlen költségek, 2. típus: közvetett költségek; vagy — három költségtípuson: 1. típus: „korlátozott” közvetlen költségek (azaz a közvetlen költségek alkategóriája), 2-es típus: az 1. és a 3. típus alapján kiszámított közvetett költségek: a „korlátozott” (1. típusú) közvetlen költségektől eltérő közvetlen költségek. Például meg lehet állapítani egy átalánymértéket az elszámolható közvetlen személyzeti költségekre (amely az elszámolható közvetlen költségek alkategóriája). Az elszámolható közvetlen személyzeti költségekre alkalmazott átalány magasabb lehet a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikkének b) pontjában előírt 15 %-nál, azzal a feltétellel, hogy ez az átalány nem haladja meg az elszámolható közvetlen költségek 25 %-át (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikkének a) pontjában meghatározott felső határ betartása érdekében). Ezért az irányító hatóságnak – függetlenül attól, hogy milyen alkategória/alkategóriák alapján határozza meg a közvetett költségek kiszámításához alkalmazandó százalékos mértéket – mindig ellenőriznie kell, hogy ez az összeg (vagyis az ezen átalány alapján kiszámított összeg) nem haladja-e meg az elszámolható közvetlen költségek 25 %-át.

— A b) pont a közvetett költségek kiszámításához a közvetlen személyzeti költségek legfeljebb 15 %-ának megfelelő átalánymértéket vezet be. Ezt az átalánymértéket az irányító hatóság közvetlenül, igazolási kötelezettség nélkül alkalmazhatja. Az alábbiakban a három költségkategóriát alkalmazó rendszerre mutatunk be egy példát: (1. típus) közvetlen személyzeti költségek, (2. típus) közvetett költségek, (3. típus) a személyzeti költségektől eltérő közvetlen költségek (konkrét példáért lásd az I. mellékletet).

— A c) pont értelmében az uniós szakpolitikák közvetettköltség-rendszerei esetében – például a Horizont 2020, a LIFE stb. keretében alkalmazott rendszerekhez hasonlóan – százalékos átalányfinanszírozás alkalmazható. A 2014. március 3-i 480/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (28) 20. és 21. cikke kiegészítő rendelkezéseket ír elő a más uniós szakpolitikákban alkalmazott közvetettköltség-módszerekre vonatkozó átalánymértékek és azok esb-alapokra való alkalmazásának hatóköre tekintetében (lásd a 4.4. szakaszt).

3.1.2.2. Százalékos átalány a közvetlen személyzeti költségek meghatározásához

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68a. cikkének (1) bekezdése szerint a műveletek közvetlen személyzeti költségei legfeljebb az adott műveletben felmerülő közvetlen, nem személyzeti költségek 20 %-át kitevő százalékos átalányként számíthatók ki. Ez azt jelenti, hogy csak a közvetlen személyzeti költségek számíthatók ki százalékos átalányként (a személyzeti költségeken kívüli közvetlen költségek alapján, a hozzájuk kapcsolt átalánymértékkel számolva) úgy, hogy a tagállamnak nem kell számítást végeznie az alkalmazandó átalánymérték meghatározásához.

Ha azonban az adott művelet közvetlen költségei olyan építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződéseket foglalnak magukban, amelyek meghaladják a 2014/24/EU irányelv 4. cikkének a) pontjában meghatározott értékhatárt, a fenti átalánymérték alkalmazásakor számítást kell végezni az alkalmazandó átalány meghatározásához.

Az ily módon meghatározott közvetlen személyzeti költségek képezhetik a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikke első albekezdésének b) pontja szerinti átalánymérték alkalmazásának alapját (a közvetett költségek kiszámításához az elszámolható közvetlen személyzeti költségek 15 %-áig terjedő átalány). Ezzel szemben az ezen átalánymérték alapján kiszámított közvetlen személyzeti költségek nem szolgálhatnak a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdése szerinti átalány alapjául (a művelet fennmaradó elszámolható költségeinek kiszámításához az elszámolható közvetlen személyzeti költségek 40 %-áig terjedő átalány), lásd a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (2) bekezdését.

Ennek az átalánynak a közvetlen személyzeti költségek kiszámításához történő használata nem kötelező, vagyis az irányító hatóság dönthet arról, hogy alkalmazza-e ezt az átalányt, vagy a tényleges költségeket veszi-e figyelembe, illetve a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (5) bekezdése alapján megállapított egyéb egyszerűsített költségelszámolási módszereket alkalmazza-e.

3.1.2.3. A műveletnek a közvetlen személyzeti költségeken kívüli összes egyéb költsége meghatározására szolgáló átalánymérték

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi, hogy a közvetlen személyzeti költségek alapján – az elszámolható közvetlen személyzeti költségek legfeljebb 40 %-áig terjedő átalányként – lehessen kiszámítani a művelet összes többi elszámolható költségét. A művelet „minden egyéb fennmaradó elszámolható költsége” tartalmazza az összes egyéb elszámolható közvetlen költséget (a közvetlen személyzeti költségek kivételével), a közvetett költségeket, valamint az ERFA, az ESZA és az EMVA esetében a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett költségeket.

— A fennmaradó elszámolható költségek, valamint a résztvevőknek kifizetett juttatások és illetmények A salátarendelet által bevezetett 68b. cikk az ESZA-rendelet (salátarendelet általi módosítást megelőző) 14. cikkének (2) bekezdésén alapul, amely az ESZA által támogatott műveletekre már előírta ezt az átalányt. A salátarendelet kiterjeszti ezen átalány alkalmazását valamennyi esb-alapra. A két rendelkezés között azonban jelentős különbség van. Az ESZA-rendelet 14. cikkének (2) bekezdése nem engedélyezett kivételt a résztvevőknek fizetett bérek és juttatások tekintetében. Ezért ezek a tételek a „műveletek fennmaradó elszámolható költségei” közé tartoztak. Ez azt jelenti, hogy az ESZA-rendelet 14. cikkének (2) bekezdése nem tette lehetővé, hogy a kedvezményezettek a százalékos átalány és a közvetlen személyzeti költségek alapján kiszámított költségeken felül a résztvevőknek kifizetett béreket és juttatásokat is bejelentsék. Emiatt az ESZA-rendelet 14. cikke (2) bekezdésének alkalmazása nem volt vonzó, mivel a támogatható közvetlen személyzeti költségekre alkalmazott 40 %-os átalány gyakran nem elegendő a résztvevőknek fizetett juttatások és illetmények költségeinek fedezésére. Ezért a salátarendelet – amellett, hogy ezt az átalányt valamennyi esb-alapra kiterjeszti – az ESZA, az ERFA vagy az EMVA keretében végrehajtott műveletek esetében azt is lehetővé teszi, hogy a résztvevőknek kifizetett illetmények és juttatások az átalányban nem szereplő további elszámolható költségeknek minősüljenek (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikke (1) bekezdésének második albekezdése). Ez azt jelenti, hogy a salátarendelet hatálybalépését követően az ilyen fizetések (azaz a munkavállalók (havi) bruttó fizetése) és juttatások (mint például az álláskeresési járadékok; napidíj vagy útiköltség-térítés) a közvetlen személyzeti költségeken és a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdése értelmében a műveletekre alkalmazott átalányösszegen felül bejelenthetők. Meg kell jegyezni, hogy a „résztvevőknek kifizetett juttatások és illetmények” nem csak a kedvezményezett által kifizetett illetményeket és juttatásokat foglalják magukban, hanem ide tartoznak azok az esetek is, amikor ezeket az illetményeket vagy juttatásokat harmadik fél fizeti ki, amennyiben azok elszámolható költségnek minősülnek. Ez a helyzet például az ESZA esetében, ha megfelelnek az ESZA-rendelet 13. cikkének (5) bekezdésében meghatározott feltételeknek (29).

— A 40 %-os átalány alkalmazása Ez a rendelkezés lehetővé teszi, hogy az irányító hatóság 40 %-ig terjedő mértékben átalányt alkalmazzon úgy, hogy az alkalmazandó átalány meghatározására nem kell számítást végeznie. Ez azt jelenti, hogy az irányító hatóság – bárminemű igazolási kötelezettség nélkül – 40 %-ot meg nem haladó mértékben bármekkora átalányt alkalmazhat. Ez nem érinti a kedvezményezettek közötti egyenlő bánásmód biztosításának szükségességét. Az irányító hatóság azonban a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikkének (5) bekezdésében meghatározott módszerek egyike alapján (azaz a 68b. cikk hatályán kívül) 40 %-nál magasabb átalánymértéket is megállapíthat. Végül, amint azt a 3.1.2.2. szakasz kifejti, a 68b. cikk (2) bekezdésével összhangban ez a legfeljebb 40 %-os átalány nem alkalmazható olyan műveletekben, amelyek teljes közvetlen személyzeti költségét átalány (például a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68a. cikkének (1) bekezdése szerinti átalány) alapján számítják ki.

Példa Egy adott tanfolyam becsült költségei a következők: Összes közvetlen költség 55 000 Közvetlen személyzeti költségek 30 000 Terembérlési költségek 4 000 Utazási költségek 5 000 Étkezések 1 000 Tájékoztatás/Népszerűsítés 5 000 Az állami foglalkoztatási szolgálat által a képzésben részt vevőknek fizetett juttatások 10 000 Összes közvetett költség 5 000 Közvetett személyzeti költségek 4 000 Áramszolgáltatás, telefon 1 000 Az irányító hatóság dönthet úgy, hogy erre a projektre alkalmazza az közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdését. Ebben az esetben a támogatási megállapodásban a következő maximális költségvetési tételek szerepelnének: Közvetlen személyzeti költségek: 30 000 EUR Egyéb költségek: 30 000 × 40 % = 12 000 EUR Mivel az állami foglalkoztatási szolgálatok által a résztvevőknek fizetett juttatások a közvetlen személyzeti költségeken és az átalányon felül elszámolhatók, az összes elszámolható költség a következő: Összköltség: 30 000 + 12 000 + 10 000 = 52 000 EUR

3.1.2.4. A közös rendelkezésekről szóló rendeletben meghatározott átalánymértékek indoklása

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikke első albekezdésének b) pontjában, 68b. cikkének (1) bekezdésében és 68a. cikkének (1) bekezdésében említett átalányok lehetővé teszik, hogy a vonatkozó cikkben meghatározott mértékig terjedő átalányt úgy lehessen alkalmazni, hogy a tagállamnak nem kell számítást végeznie az említett mérték meghatározásához. Ez azt jelenti, hogy az irányító hatóság a vonatkozó cikkben említett mértékig bármilyen átalánymértéket alkalmazhat, és nem kell a választását megindokolnia még akkor sem, ha a választott átalánymérték nem éri el a rendeletben meghatározottat. Alacsonyabb átalánymérték választása esetén nincs szükség számításra.

Az alkalmazandó átalánymértékről való döntés során tiszteletben kell tartani a kedvezményezettekkel szembeni egyenlő bánásmód elvét.

3.1.2.5. Az alkalmazás időpontja

A salátarendelet által a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikkére, valamint a közös rendelkezésekről szóló rendelet új 68a. és 68b. cikkére vonatkozóan bevezetett módosítások a rendelet hatálybalépésétől, vagyis 2018. augusztus 2-tól alkalmazandók (30).

Ezek a rendelkezések olyan műveletek esetében alkalmazhatók, amelyeknél a potenciális kedvezményezetteket még nem választották ki (azaz a felhívás még folyamatban van, vagy új pályázati felhívást tesznek közzé). Mivel ezek a rendelkezések több előnnyel járnak a kedvezményezettek számára, alkalmazhatók olyan műveletekre is, amelyek végrehajtása már folyamatban van, ha az alábbi feltételek együttesen teljesülnek:

— A támogatás feltételeit (az új rendelkezések alapján) a jövőre, azaz a művelet jövőbeli végrehajtására vonatkozóan vezetik be.

— A kedvezményezettek közötti egyenlő bánásmód elvét tiszteletben tartják.

— A már végrehajtás alatt álló műveletek esetében a kedvezményezett egyetért azzal, hogy a feltételek megváltoznak, és hogy a visszatérítés egyszerűsített költségelszámolási módszer alapján történik.

— Egyértelműen elkülönül a tényleges költségeken (vagy az egyszerűsített költségelszámolási módszerekhez kapcsolódó korábbi rendelkezéseken) alapuló visszatérítési időszak és a salátarendelettel bevezetett egyszerűsített költségelszámolási módszereken alapuló időszak. Például abban az esetben, ha a közvetett költségek esetében az elszámolható közvetlen személyzeti költségeken alapuló 15 %-os átalányt vezetnek be (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikke első albekezdésének b) pontja), meg kell határozni, hogy egy adott időponttól („x dátum, nem 2018. augusztus 2. előtt”) a közvetett költségeket ezen átalány alapján számítják ki és térítik meg, azaz ugyanettől az időponttól („x dátum”) kezdődően a közvetett költségek esetében a felmerülő személyzeti költségekre is ezt az átalányt kell alkalmazni. Ugyanez az elv vonatkozik a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdésében meghatározott 40 %-os átalányra, beleértve a résztvevőknek kifizetett juttatások és illetmények bejelentésének lehetőségét is. Például azon ESZA-műveletek esetében, amelyek a salátarendelet hatálybalépése előtt az ESZA-rendelet 14. cikkének (2) bekezdése alapján támogatásban részesültek, csak a résztvevőknek „x dátum” után kifizetett juttatások és illetmények jelenthetők be elszámolható többletköltségként.

Példa Az irányító hatóság úgy kívánja kiszámítani a művelet összes fennmaradó elszámolható költségét, hogy átalányt alkalmaz a művelet támogatható közvetlen személyzeti költségeire, amelyek összege 150 000 EUR. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68b. cikkének (1) bekezdésével összhangban az irányító hatóság 35 %-os átalánymérték alkalmazása mellett dönt. Ez azt jelenti, hogy a művelet teljes elszámolható költsége 150 000 EUR + (150 000 EUR × 0,35) = 202 500 EUR.

Példa (esb-alapok): Közösségvezérelt helyi fejlesztés Az irányító hatóság korábbi tapasztalatok alapján felmérte, hogy egy helyi akciócsoport működési és szervezési költségei jellemzően hogyan aránylanak azokhoz a kiadásokhoz, amelyek a közösségvezérelt helyi fejlesztési stratégia keretébe tartozó helyi műveletek végrehajtása, valamint a helyi akciócsoport együttműködési tevékenységeinek előkészítése és végrehajtása során merülnek fel. Noha az esb-alapokból a működési és szervezési költségekhez nyújtott támogatás a közös rendelkezésekről szóló rendelet 35. cikkének (2) bekezdése értelmében nem haladhatja meg a közösségvezérelt helyi fejlesztési stratégia teljes közkiadásainak 25 %-át, a tapasztalatok szerint a tényleges arány a legtöbb esetben ennél alacsonyabb. Az irányító hatóság a közösségvezérelt helyi fejlesztési stratégia keretébe tartozó műveletek végrehajtása, valamint a helyi akciócsoport együttműködési tevékenységeinek előkészítése és végrehajtása során felmerült kiadások 17 %-ának megfelelő átalányt határoz meg (igazságos, méltányos és ellenőrizhető módszertan alapján a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (1) bekezdésének d) pontjával és 67. cikke (5) bekezdésének a) pontjával összhangban, de nem a 68. cikkének a) pontja alapján, mivel a közös rendelkezésekről szóló rendelet 35. cikkének (2) bekezdése szerinti átalánymérték nem csak közvetett költségekre alkalmazandó) az alábbi költségek fedezésére: — működési költségek (operatív költségek, személyi jellegű költségek, képzési költségek, a PR-költségek, pénzügyi költségek, a stratégia monitoringjához és értékeléséhez kapcsolódó költségek, lásd a közös rendelkezésekről szóló rendelet 35. cikke (1) bekezdésének d) pontját); — a közösségvezérelt helyi fejlesztési stratégia szervezéséhez kapcsolódó költségek (az érdekeltek közötti információcsere megkönnyítése, a stratégia előmozdítása, valamint a potenciális kedvezményezettek támogatása érdekében a műveletek kidolgozása és a pályázatok előkészítése céljából, lásd a közös rendelkezésekről szóló rendelet 35. cikke (1) bekezdésének e) pontját). Ha tehát a helyi akciócsoport részére a közösségvezérelt helyi fejlesztési stratégia keretébe tartozó műveletek végrehajtásához és a helyi akciócsoport együttműködési tevékenységeinek előkészítéséhez és végrehajtásához a 2014–2020 közötti időszakban elkülönített költségvetés összege 1,5 millió EUR (1. típus), a működési és szervezési költségeknek megfelelő legnagyobb költségvetés 1,5 millió EUR × 17 % = 255 000 EUR (2. típus) lenne. A helyi akciócsoport számára elkülönített költségvetés teljes összege ennélfogva 1,755 millió EUR. A végrehajtási szakaszban ez azt jelenti, hogy amikor a kedvezményezett igényli a projekttel kapcsolatban felmerült kiadások visszatérítését, működési és szervezési költségei fedezésére a helyi akciócsoport is igényelheti ezen összeg 17 %-át. Ha például a projekt során felmerült kiadások összege 1 000 EUR (1. típus), a helyi akciócsoport 1 000 EUR × 17 % = 170 EUR (2. típus) működési és szervezési költséget jelenthet be az irányító hatóságnak. A százalékban meghatározott átalányalapon bejelentett működési és szervezési költségeit a helyi akciócsoportnak nem kell dokumentumokkal igazolnia, a 17 % meghatározására szolgáló módszertannak azonban ellenőrizhetőnek kell lennie. Meg kell jegyezni, hogy a százalékban meghatározott átalány külön csak a működési, illetve csak a szervezési költségekre vonatkozóan is megállapítható. Megjegyzés: vegye figyelembe, hogy a fenti példához hasonlóan a százalékban meghatározott átalány meghatározására szolgáló módszertannak nem kell feltétlenül megegyeznie a 25 %-os felső határérték megállapításakor alkalmazott módszerrel. A százalékban meghatározott átalány meghatározásához alkalmazott módszertantól függetlenül azonban a közös rendelkezésekről szóló rendelet 35. cikkének (2) bekezdésében a működési és szervezési költségekre vonatkozóan előírt felső határt nem szabad túllépni.

3.2. Átalányalapú egységköltség alapján meghatározott költségek

3.2.1. Általános elvek

Átalányalapú egységköltség esetén a művelet elszámolható költségeinek egészét vagy egy részét a számszerűsített tevékenységek, a bemenetek, a kimenetek vagy az eredmények és az előre megállapított átalányalapú egységköltség szorzatából számítják ki. Ez a lehetőség bármely művelettípus, projekttípus vagy projektrész esetében alkalmazható, amennyiben meg lehet határozni a tevékenységgel kapcsolatos mennyiségeket és az átalányalapú egységköltséget. Az átalányalapú egységköltség jellemzően a könnyen azonosítható mennyiségekre alkalmazható.

Az átalányalapú egységköltség lehet folyamatalapú, azaz irányulhat – a legjobb közelítésen keresztül – a művelet elvégzése során ténylegesen felmerülő költségek fedezésére. Lehet eredményalapú is (kimenetel vagy eredmény/elvégzendő feladat alapján), vagy a folyamat és az eredmény alapján egyaránt meghatározható. Ezenkívül az adott műveleten belüli különböző tevékenységekre különböző egységköltségek határozhatók meg.

A folyamat- és eredményalapú egységköltségek közötti választás során az irányító hatóságoknak figyelembe kell venniük az ellenőrzési nyomvonalat.

Példa (ESZA) a) Folyamatalapú: Egy 1 000 órás, 20 fő számára szervezett, haladó IT-képzés esetében az elszámolható költségek a képzés óránkénti költségének és képzésben résztvevők által teljesített képzési órák számának szorzata alapján számíthatók ki. Az óránkénti költséget az irányító hatóság előzetesen meghatározta, és rögzítette a támogatás feltételeit ismertető dokumentumban. Például abból a feltételezésből kiindulva, hogy az irányító hatóság a képzési költséget 7 EUR/óra/résztvevőben határozza meg, a projektre odaítélhető maximális támogatás 1 000 óra × 20 résztvevő × 7 EUR/óra résztvevőnként = 140 000 EUR. A művelet végén a végleges elszámolható költséget a képzésben részt vevők tényleges részvételével és a megtartott tanfolyamok száma szerint az egyes résztvevőkre eső tényleges óraszám alapján fogják meghatározni (amely óraszám tartalmazhat néhány igazolt hiányzást is). Továbbra is szükség lesz a résztvevők pontos jelenléti ívére, amely részletesen tartalmazza a képzési tevékenységeket és igazolja a résztvevők tényleges jelenlétét. Ha végül csupán tizennyolcan vettek részt a képzésben, közülük pedig hatan 900 órában, öten 950 órában, öten 980 órában, ketten pedig 1 000 órában, akkor az összes óraszám és a képzésben részt vevők szorzata: 900 × 6 + 950 × 5 + 980 × 5 + 1 000 × 2 = 17 050 összes képzési óra × a képzésben részt vevők száma. Az elszámolható kiadások pedig: 17 050 képzési óra × 7 EUR = 119 350 EUR. b) Eredményalapú: Az 1 000 órás emelt szintű informatikai képzés 5 modulból és modulonként 200 órából áll. A 25 résztvevőnek nyújtott informatikai képzés teljes költségét a közös rendelkezésekről szóló rendelet 67. cikke (5) bekezdésének a) pontja értelmében tisztességes, méltányos és ellenőrizhető módszertan alapján állapították meg. A 140 000 EUR összköltséget ezután a sikeres résztvevők arányában osztják fel. Figyelembe véve a múltbeli 20 %-os (azaz 5 résztvevős) hibaarányt, a résztvevőnkénti és sikeresen befejezett modulonkénti egységköltség 140 000 EUR / 20 résztvevő / 5 modul = 1 400 EUR (résztvevőnkénti és sikeres modulonkénti egységköltség). Az ellenőrzési nyomvonal magában foglalja a résztvevő támogathatóságát igazoló dokumentumot, valamint egy modul vagy a teljes tanfolyam sikeres elvégzésének igazolását. Időnyilvántartásra nincs szükség.

Példa (ERFA, eredményalapú): A kedvezményezett egy regionális kamara, amely tanácsadási szolgáltatást szervez a régió kkv-i számára. Ezt a szolgáltatást a regionális kamara tanácsadói nyújtják. A kamara „tanácsadási” osztályának korábbi számlái alapján a tanácsadási nap költségét 350 EUR/napra becsülik. A támogatást a következő képlet alapján fogják kiszámítani: napok száma × 350 EUR. Továbbra is szükség lesz pontos munkaidő-nyilvántartásokra, amelyek részletesen feltüntetik a tanácsadási tevékenységeket és a tanácsadók jelenlétét.

Példa (ESZA, eredményalapú): egy hat hónapig tartó munkakeresési támogatási program (a továbbiakban: művelet) átalányalapú egységköltség (például 2 000 EUR/személy) alapján finanszírozható a művelet mind a 20 olyan résztvevője tekintetében, aki elhelyezkedik, és az állását egy előre meghatározott időszakon keresztül – például hat hónapig – meg is tartja. A sikeres résztvevőnkénti 2 000 EUR egységköltséget az összes résztvevő költségeit figyelembe véve állapították meg. Az összeg ezért a nem sikeres résztvevők költségeit is fedezi.

A műveletre nyújtható maximális támogatás kiszámítása: 20 személy × 2 000 EUR/állás = 40 000 EUR.

Az elszámolható költségek végösszegét a művelet tényleges eredménye alapján számítják ki: ha csak 17 személy helyezkedik el a munkaerőpiacon és tartja meg munkáját az előírt időszakban, a kedvezményezettnek kifizetendő támogatás alapját képező végleges elszámolható költség 17 × 2 000 EUR = 34 000 EUR.

Példa (EMVA, eredményalapú):„Az erdőterületek fejlesztésére és az erdők életképességének javítására irányuló beruházások” (az 1305/2013/EU rendelet 21. cikke)

Egy erdőgazda 7 éven át kap támogatást 3 hektárnyi erdő telepítésére és fenntartására. A (telepítési és fenntartási) költségeket az irányító hatóság határozta meg előzetesen, az erdő típusától függően. Ez a módszertan szerepelni fog a vidékfejlesztési programban. Az egységköltségek a következők: erdőtelepítésre 2 000 EUR/ha, valamint az erdő fenntartására az első évben 600 EUR/ha, minden további évben pedig 500 EUR/ha.

Az összes elszámolható költség tehát:

3 ha × 2 000 EUR/ha + 3 ha × 600 EUR/ha + (3 ha × 500 EUR/ha) × 6 év = 16 800 EUR.

Példa (ETHAA, folyamatalapú): Adatgyűjtés (hajóköltségek)

A hajóhasználat napi díjtételeit múltbeli adatok (az elmúlt évek átlagai) alapján számítják ki. A projekthez rendelt napok számát ezt követően naplókkal kell igazolni.

3.2.2. Órabér alapján kiszámított személyzeti költségek (a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68a. cikkének (2)–(4) bekezdése)

Az órabér kiszámítása

A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68a. cikkének (2)–(4) bekezdése egyedi módszert ír elő a személyzeti költségek kiszámítására (31). E cikkel összhangban a személyzeti költségek az alábbiak szerint megállapított órabér kiszámításával határozhatók meg:

A salátarendelet hatálybalépése előtt a személyzeti költségek kiszámításának ezen módszeréről a közös rendelkezésekről szóló rendelet 68. cikkének (2) bekezdése már rendelkezett. A salátarendelet azonban tovább módosította ezt a rendelkezést (átkerült a közös rendelkezésekről szóló rendelet új 68a. cikkének (2)–(4) bekezdésébe) annak érdekében, hogy pontosítsa annak alkalmazását, és lehetővé tegye a részmunkaidőben dolgozó személyek esetében történő használatát.

A fentiek szerint kiszámított személyzeti költségek valamely művelet végrehajtásához kapcsolódnak. A „művelet végrehajtását” úgy kell érteni, hogy az a művelet valamennyi lépését magában foglalja. Nem cél az, hogy a művelet meghatározott lépéseihez kapcsolódó bizonyos személyzeti költségek kizárásra kerüljenek.

A nevező, vagyis 1 720 óra, a rendes éves „munkaidő”, amely közvetlenül alkalmazható anélkül, hogy a tagállamnak bármilyen számítást kellene végeznie. Ez az adat a tagállamok átlagos heti munkaidejének 52 héttel megszorzott értéke, csökkentve az éves fizetett szabadságra és az átlagos éves munkaszüneti napokra jutó idővel.

A számlálót azonban indokolni kell. A közös rendelkezésekről szóló rendelet a „legfrissebben dokumentált éves bruttó foglalkoztatási költségekre” hivatkozik. A közös rendelkezésekről szóló rendelet azonban nem határozza meg a bruttó foglalkoztatási költséget. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 65. cikke (1) bekezdésével összhangban a nemzeti támogathatósági szabályoknak meg kell határozniuk az éves bruttó foglalkoztatási költségek körét, figyelembe véve a szokásos számviteli gyakorlatot (lásd a 4.2.2. szakaszt) (32) és a nemzeti szabályokat (pl. a nemzeti szabályok előírhatják, hogy a munkahelyre való ingázás költségei a bruttó foglalkoztatási költségek részét képezik).

A rendelet a „legfrissebben” dokumentált éves bruttó foglalkoztatási költség alkalmazásával történő órabér számítására utal. Ez azt jelenti, hogy a felhasznált adatoknak a rendelkezésre álló legfrissebbeknek kell lenniük. Ezért a kedvezményezett múltbeli adatain alapuló számítási módszer általában nem releváns. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68a. cikkének (2) bekezdésében szereplő „legfrissebben” kifejezés mögött az a cél húzódik meg, hogy a felhasznált adatok elég frissek legyenek, vagyis a tényleges személyzeti költségekre utal.

Az éves bruttó foglalkoztatási költségnek nem kell naptári vagy pénzügyi évhez kapcsolódnia (például lehet a 2015 októbere és 2016 szeptembere közötti időszakra vonatkozó adat). Fontos, hogy a bruttó foglalkoztatási költség egy teljes 12 hónapos időszakot öleljen fel. Ez lehet a (művelet vagy a program) jelentéstételi időszakának végét megelőző 12 hónapos időszak, a támogatási megállapodást megelőző 12 hónapos időszak vagy az előző naptári év 12 hónapja. A közös rendelkezésekről szóló rendelet 68a. cikkével összhangban, amennyiben nem állnak rendelkezésre teljes 12 hónapos időszakra vonatkozó adatok, akkor az adatok

— származtathatók a rendelkezésre álló dokumentált bruttó foglalkoztatási költségekből (például ha egy munkavállalóra