HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 18.10.2005 
COM(2005) 514 végleges 
  
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A 
TANÁCSNAK 
Az emberkereskedelem elleni küzdelem – integrált megközelítés és cselekvési 
tervjavaslat 
 
HU 2   HU AZ EMBERKERESKEDELEM ELLENI KÜZ DELEM – INTEGRÁLT MEGKÖZELÍTÉS 
ÉS CSELEKVÉSI TERVJAVASLAT 
1. Bevezetés................................................................................................................... ... 3 
II. AZ ALAPPROBLÉMA: AZ EMBERI JOGOK VÉDELME ..................................... 4 
III. A SZERVEZETT B ŰNÖZÉSI DIMENZIÓ ............................................................... 5 
IV. AZ ILLEGÁLIS MIGRÁCIÓ DIMENZIÓJA............................................................. 7 V. KÜLÖNLEGES CSOPORTOK, KÜLÖNÖSEN A N ŐK ÉS GYEREKEK .............. 8 
VI. MEGBÍZHATÓ ADATOK ....................................................................................... 10 VII. ÖSSZEHANGOLÁS ÉS EGYÜTTM ŰKÖDÉS ....................................................... 10 
MELLÉKLET ...................................................................................................................... .... 13
 
HU 3   HU 1. B EVEZETÉS  
E közlemény célja az Európai Unió1 és a tagállamok elkötelezettségének meger ősítése2 – az 
emberkereskedelem leküzdésér ől szóló 2002. július 19 -i kerethatározat3 meghatározása 
értelmében – a szexuális cél ból vagy munka céljából történ ő kizsákmányolás érdekében 
folytatott emberkereskedelem megel őzése és leküzdése, valamint  az áldozatok védelme, 
támogatása és rehabilitációja iránt.  
A közlemény azon a nézeten alapul, hogy az emberkereskedelem elleni hatékony 
küzdelemhez integrált megközelítésre van szükség, amely tiszteletben tartja az emberi jogokat 
és figyelembe veszi a probléma globális jelle gét. Számos szakpolitikai lépést kell 
összehangolni az alábbi területeken: a szab adságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén 
alapuló térség, külkapcsolatok, fejlesztési együttm űködés, foglalkoztatás4, a nemek közti 
egyenlőség és a megkülönböztetésmentesség. A köz lemény további célja az állami és 
magánszféra között e téren folytatott széleskör ű párbeszéd meger ősítése. 
Az Európai Tanács 2004. novemberi ülésén elfogadott hágai program5 is ilyen lépést kíván 
meg, amikor felkéri a Tanácsot és a Bi zottságot, hogy 2005-ben dolgozzon ki tervet az 
emberkereskedelem megel őzését és leküzdését, valamint az illegális bevándorlás elleni 
küzdelem fokozását szolgáló közös el őírásokról, a legjobban bevált gyakorlati 
tapasztalatokról és mechanizmusokról.6 
A hágai program végrehajtásáról szóló bizo ttsági és tanácsi cselekvési tervben7 már 
bejelentett közlemény e terv létrehozásához kíván hozzájárulni. Figyelembe veszi a 2002. évi 
illegális bevándorlás és emberkereskedelem elleni átfogó cselekvési tervet  és a Bizottság által 
2003 végén felállított, emberkeres kedelemmel foglalkozó szakért ői csoport8 2004 decemberi 
jelentésében9 megfogalmazott gondolatoka t és ajánlásokat. 
II. AZ  ALAPPROBLÉMA:  AZ EMBERI  JOGOK  VÉDELME 
Fontos, hogy az emberkereskedelem elleni uniós politika központjában az érintettek, igényeik 
és jogaik legyenek. Ez els ősorban azt jelenti, hogy az uniós  intézmények és a tagállamok 
egyértelm űen elkötelezik magukat az emberi jogokat szem el őtt tartó szemlélet  mellett, és azt 
támogatják külkapcsolati és fejlesztéspolitikájuk során. 
Az EU alapjogi chartájának 5. cikke (3) bekezdése10 az emberi méltóság megsértésének 
tilalma keretében tiltja az emberkereskedelm et, az emberi méltóság megsértésének tilalma 
pedig a nemzeti alkotmányok és a tagállamokra kötelez ő nemzetközi emberi jogi okmányok 
egyik fő eleme. 
A nemzetközi jogszabályok és kötel ezettségvállalások szerint az az állam, amelyik elnézi az 
emberkereskedelmet, vagy nem tesz hatékony inté zkedéseket annak visszas zorítására, maga is 
megsérti az emberi jogokat11. 
Az uniós intézményeknek és tagállamoknak tevékenyen olyan politikát kell 
folytatniuk, amely meger ősíti az emberkereskedelem tilalmát, és mind uniós, 
mind regionális és nemzetközi szinten védi a tényleges és potenciális áldozatokat. 
 
HU 4   HU E védelemb ől a harmadik országok olyan, emberkeres kedelem áldozatául es ett állampolgárai 
sem zárhatók ki, akik az EU-ban nem rende lkeznek legális tartózkodási engedéllyel12, 
különösen, ha együttm űködnek a tagállamok illetékes hatóságaival, és tanúskodnak az 
emberkeresked ők ellen. Az ilyen személyeket nem lehet kizárni a j ogaik tényleges 
gyakorlásának lehet őségéből sem, például abból, hogy ke resetet indíts anak az elkövet ő ellen, 
kártérítést kapjanak, va gy menedéket kérjenek. 
Különösen fontos a rendszeres szakért ői és politikai szint ű ellenőrzés és nyomon követés  
annak biztosítására, hogy az egész EU -ban betartják a fenti elveket. 
A Tanácsnak a Bizottsággal szoros együttm űködésben és a civil társadalommal 
folytatott mélyreható párbeszéd alapján13 évente legalább egy alkalommal 
politikai vitát kell rendeznie az emberk ereskedelem elleni uniós politikáról, és 
ennek során fel kell mérnie, hogy az Unió betartja-e az  emberi jogi normákat, 
illetve szükség van-e további lépésekre, például kell-e javítani a támogatási, 
védelmi és társadalmi integrációs rendszereket .14 
Fel kell vetni a kérdést a harmadik országokkal folytatott politikai párbeszéd során, az EK 
kereskedelmi és együttm űködési megállapodásaiban szerepl ő alapvető emberi jogi elemek 
záradék alapján, valamint  többoldalú fórumokon is.15 
A Közösségnek meg kell er ősítenie a partnerországo kkal folytatott két- és 
többoldalú politikai párbeszédet az emberkereskedelem és az emberkereskedelem-ellenes politikák em beri jogi dimenziójáról, valamint 
folytatnia kell a kérdés felvetését a megfelel ő regionális és többoldalú 
fórumokon.  
Az „Európai kezdeményezés a demokráciáért és az emberi jogokért” külön figyelmet szentelt 
a kérdésnek 2005-2006 során, és az “Emberi jogi kultúra el őmozdítása” cím ű kampányon 
belül külön támogatást jelölt ki e célra.  
Az uniós intézményeknek és tagállamo knak az EU-n belül és a harmadik 
országokkal folytatott kapcsolataik során is nagyobb er őfeszítéseket kell 
tenniük az emberkereskedelem kérdésének megoldására, például az emberkereskedelem elleni kezdemén yezéseknek a fejlesztési együttm űködések 
révén történ ő támogatásával. 
III. A
 SZERVEZETT  BŰNÖZÉSI  DIMENZIÓ 
Az emberkereskedelem személyek ellen elkövetett súlyos b űncselekmény,16 amely ellen a 
szervezett b űnözés formájaként, más súlyos b űncselekményekkel összefüggésben, egyértelm ű 
bűnüldözési prioritásként ke ll fellépni. A munkavégzési és szexuális célú 
kizsákmányolásból17 befolyó magas hasznot gyakran pénzmosással teszik legálissá, és a 
haszonnak köszönhet ően az emberkeresked ők a gazdasági, társadalmi vagy akár politikai 
hatalom megszerezése érdekében további b űncselekményeket folytathatnak.18  
Az emberkereskedelmet kis kockázattal és  nagy megtérüléssel járó szervezett b űnözési 
vállalkozásból19 nagy kockázattal és kis megtérüléssel járó vállalkozássá kell tenni. Minden 
rendelkezésre álló b űnüldözési er őforrást és kapacitást20 be kell vetni annak érdekében, hogy 
ténylegesen megvalósuljon az emberkereskedelem tilalma, az emberkereskedelem ne járjon 
 
HU 5   HU semmilyen gazdasági el őnnyel, és az eddigi pénzügyi bevé teleket lefoglalják és elkobozzák.21 
Az emberkereskedelmi ügyekben fo lytatott nyomozást a szervezett b űnözés más területeihez 
hasonlóan kiemelten kell kezelni, és az ilye n ügyekben különleges nyomozati technikákat és 
felszámolási stratégiákat kell alkalmazni.  
A tagállamoknak megfelel ő szervezeti struktúrákat22, szakképzett23 
munkatársakat és megfelel ő pénzügyi forrásokat ke ll biztosítaniuk saját 
bűnüldözési hatóságaiknak az emberk ereskedelem haté kony leküzdésére.24 A 
Tanácsnak pedig a Bizottság értékelés ei alapján uniós hatáskörben kell 
ösztönöznie a rendszeres ellen őrzést, valamint el őírásokat és 
teljesítményértékelési módszert kell kidolgoznia. 
A munkavégzési célú kizsákmányolás céljából folytatott emberkereskedelem 
újfajta szakosodást és együttm űködést kíván a partnerekkel, például a 
munkakörülmények ellen őrzéséért és a szabálytalan munkával kapcsolatos 
pénzügyi vizsgálatokért felel ős ügynökségekkel.25 
Az emberkereskedelem-ellenes politika rés zeként szükség van korrupcióellenes 
stratégiákra is.26 
Az uniós intézményeknek és tagállamok nak a harmadik országokkal fenntartott 
bűnüldözési kapcsolataik során ki emelten támogatniuk kell az 
emberkereskedelem elleni küzdelmet.27 
Az emberkeresked ő ellen az áldozat tanúvallomása re ndkívül fontos bizonyíték. Mivel a 
tanúskodást vállaló áldozat fokozott veszélyben van,28 kihívást jelent annak megoldása, hogy 
az áldozatok biztonságban tanúskodhassanak, és se ők, se családtagjaik ne kerüljenek 
veszélybe.29 
A tagállamoknak a tanúskodó áldozatok számára védelmet és támogatást kell 
nyújtaniuk a tényleges büntet őeljárás során, és tovább kell fejleszteniük a 
megelőző, hírszerzési központú, az áldo zatok tanúvallomásától nem függ ő 
nyomozást.30 
Az európai szervek e célból külön hatáskörök et és szakképzett munkatársakat kapnak. Az 
Eurojust hatásköre az emberkereskedelem31. Az Europol feladata kiemelten fontos.32 
Hozzáférést nyújthat a hírszerz ői adatbázisokhoz, és a hírszerzési értesülések és szakért ői 
tanácsok cseréjével op eratív támogatást nyújt.33 Megkönnyíti az információcserét, a 
tagállamoknak operatív elemzéseket biztosít, és stratégiai jelentéseket készít a tagállamok 
által nyújtott, az Europol által készített vagy más forrásokból származó információk és 
értesülések alapján. Azonban a tagállamo kból a nyomozások számához képest kevés 
információ áramlik az Europolhoz. Úgy t űnik, hogy a nyomozások inkább spontán két- és 
többoldalú együttm űködésen alapulnak, és a szabályos szerkezeteket és mechanizmusokat 
inkább csak választható lehet őségeknek tekintik. Az Europol a tagállamok részér ől csak egy 
olyan vizsgálati munkadossziét m űködtet, amely kimondottan az emberkereskedelemmel 
foglalkozik.34 
A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a nemzeti b űnüldöző szervek 
rendszeresen vonják be az Europolt az információcserébe, a közös m űveletekbe 
és közös nyomozócsoportokba, és ha sználják ki az Eurojust kínálta 
 
HU 6   HU lehetőségeket az emberkeresked ők bíróság elé állításának megkönnyítése 
érdekében. 
Az európai rend őrfőparancsnokok rendszeresen ellen őrzik a tagállamok közti 
operatív együttm űködést, és adott esetben jobbító javaslatokat tesznek. 
A CEPOL-nak rendszeres szakképzést kell szerveznie a b űnüldözési 
szakemberek számára. 
Az uniós intézményeknek és szerveknek,  valamint a tagállamo knak az AGIS és 
más programok révén támogatniuk és er ősíteniük kell a regionális rend őrségi 
együttműködéseket. 
2005. augusztus 4-éig csak 15 tagállam írta alá az ENSZ emberkereskedelemr ől szóló 
jegyzőkönyvét, és csak 13 az ENSZ embercsempészésr ől szóló jegyz őkönyvét. A Bizottság 
2003. augusztusában javasolta, hogy az Európai Közösség35 is írja alá e jegyz őkönyveket36, de 
a Tanács nem fogadta el a vonat kozó határozatot, mert nem szül etett egyetértés arra nézve, 
hogy milyen mérték ű a Közösség hatásköre a jegyz őkönyvek rendelkezései tekintetében. 
A Tanácsnak az EK részér ől mihamarabb37 el kell fogadnia az ENSZ 
emberkereskedelemr ől szóló jegyz őkönyvének aláírásáról szóló, a Bizottság 
által 2003. augusztus 22-én be nyújtott határozatjavaslatot38. 
Az emberkereskedelem pénzügyi vonatkozásai t az EK pénzmosás ellenes jogszabályai és 
különösen a büntet őjogi lépéseket meger ősítő jogszabályok – például a Bi zottság által javasolt 
új irányelv – alapján kell kezelni39. Teljeskör űen alkalmazni kell a b űnügyekkel kapcsolatos 
bevételek, eszközök és vagyon elkobzásáról  szóló új tanácsi kerethatározatot.40 Nyomon kell 
követni és értékelni kell a Pénzügyi Akci ó Munkacsoport és különösen a tipológiai 
munkacsoport (WGTYP), munkáját, amely többek között az emberkereskedelemhez 
kapcsolódó pénzmosási módszerekkel  foglalkozik, és mindezek alapján további politikai és 
cselekvési lehet őségeket kell kidolgozni az emberkereskedelem leküzdésére.  
IV. AZ ILLEGÁLIS  MIGRÁCIÓ  DIMENZIÓJA 
Az emberkereskedelem gyakran transznacionális  dimenziót ölt, mivel az emberkereskedelem 
áldozatai gyakran átlépik a küls ő határokat. Ezért a küls ő határok ellen őrzésének és 
felügyeletének tökéletesítése és  az illegális bevándorlás elle ni küzdelem fokozása érdekében 
tett uniós er őfeszítések fontos eleme az emberkereskedelem megel őzése és leküzdése. 
Az embercsempészet és az emberkereskedelem közös vonása, hogy legtöbbször nemzetközi 
szintű bűnözői hálózatok szervezik, és mindkett ő az olcsó illegális szolgáltatások iránti 
kereslettel kapcsolatos b űnözési jelenségek közé tartozik. Annak megel őzésében, hogy ezek a 
hálózatok megkönnyítsék az engedély nélküli hatá rátlépést, átutazást és tartózkodást, máris 
fontos szerepet játszik a 2002. november 28-i 2002/90/EK irányelv41 és az ugyanaznap 
készült kerethatározat42.  
A Tanács 2002-ben átfogó cselekvési tervet  fogadott el az EU-ba irányuló illegális 
bevándorlás és emberkereskedelem leküzdésére43, amelyben számtalan intézkedés és 
cselekvés szerepelt többek között a vízumpolitika, információcsere, határral kapcsolatos intézkedések, a visszatérési ügyek és az emberkeresked ők elleni büntet őügyi szankciók terén. 
A 2002. évi cselekvési tervben javasolt intézk edések közül több már megvalósításra került
44, 
 
HU 7   HU különösen az alábbi két jogszabály révén: (1 ) a harmadik országok emberkereskedelem 
áldozatává vált vagy az illegális bevándorlá s megkönnyítésére irányuló cselekményekkel 
érintett, a hatáskörrel rendelkez ő hatóságokkal együttm űködő állampolgárai részére kiállított 
tartózkodási engedélyr ől szóló, 2004. április 29- i 2004/81/EK irányelv45, valamint (2) a 
migráció és menekültügy területén harmadik országok számára biztosított pénzügyi és 
technikai segítségnyújtás progr amjának (AENEAS) létrehozás áról szóló, 2004. március 10-i 
491/2004/EK rendelet46, amely kifejezetten rendelkezik az emberkereskedelem 
megelőzésével és leküzdésével kapcsolatos projektek társfinanszírozásáról.  
Ugyanez az átfogó megközelítés szerepel az ENSZ embercsempészetr ől szóló 
jegyzőkönyvében, valamint az ENSZ emberkereskedelemr ől szóló jegyz őkönyvében47, 
amelyek jelzik a probléma globális felismerését, és amelyeket az EU minden szerepl őjének 
mihamarabb meg kell er ősítenie.  
Az embercsempészet elleni fellépések meger ősítése érdekében a következ ő határellen őrzési és 
migrációkezelési intézkedéseket kell meghozni: 
A tagállamoknak – az emberkereskedelem áldozatai helyzetének javítása 
érdekében – meg kell gyorsítaniuk a 2004/81/EK irányelv nemzeti jogukba 
történő átültetését48. 
A Bizottság fontolóra veszi annak lehet őségét, hogy rendszeres találkozókat 
szervezzen a tagállami szakért őknek az embercsempészeti eszközökkel és 
módszerekkel kapcsolatos információk cseréje érdekében, hogy a szakért ők 
gyakorlati következtetéseket vonhassana k le az emberke reskedelem megel őzése 
és leküzdése terén, példáu l az áldozatok toborzásával és szállításával 
kapcsolatban. Az Európai Küls ő Határok Ügynökség (FRONTEX) és az 
Európai Rend őrakadémia (CEPOL) képzési progr amjában is különös figyelmet 
kell fordítani e jelenségekre.  
A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a személyek határokon keresztüli 
mozgására vonatkozó közösségi szabál yzat létrehozásáról szóló majdani 
rendelet alapján49 az EU küls ő határátkel őhelyein kiemelt fi gyelmet kapnak az 
emberkereskedelem potenciális áldo zataira vonatkozó hatékonyabb és 
célirányosabb ellen őrzések. Ebben a munkában a FRONTEX ügynökség segíti a 
tagállamokat. A FRONTEX a küls ő határokon folytatott közös m űveletek és 
kísérleti projektek összehangolás a és szervezése során, valamint 
kockázatelemz ői feladatai teljesítésekor szem el őtt tartja az emberkereskedelem 
leküzdésének szükségességét. Az EUROPOL és a FRONTEX saját hatásköre keretében együttm űködik e téren.  
A Tanácsnak mihamarabb végre kell hajtania az uniós vízumok és tartózkodási 
engedélyek biometrikus azonosítókkal való ellátását, mivel a biztonságosabb 
okmányok segítséget jelentenek az emberkereskedelem áldozatainak azonosításában. 
A Tanácsnak, az Európai Parlamentnek
50 és a Bizottságnak feladatkörükön 
belül miel őbb be kell fejezniük a közös vízumi nformációs rendszer kialakítását. 
A származási országokban dolgozó konzu li alkalmazottaknak ebben együtt kell 
működniük, tapasztalatcserét kell folytatniuk, és képzéseken kell részt venniük 
az emberkereskedelemre utaló vízu mkérelmek felismerése érdekében.51 
 
HU 8   HU V. KÜLÖNLEGES  CSOPORTOK,  KÜLÖNÖSEN  A NŐK ÉS GYEREKEK 
A megkülönböztetésmentesség támogatása  – ezen belül a nemek közti egyenl őség, a 
gyermekek, bennszülöttek és kisebbségiek joga inak védelme – különösen fontos, mivel az 
emberkereskedelem sok (lehetséges) áldozata n ő, gyermek és etnikai vagy kisebbségi 
csoportok tagja52, akiket származási helyükön megkülönböz tetés ér. Az emberkereskedelem 
nem feltétlenül nemre jellemz ő bűncselekmény, mivel a férfiak, és f őként fiúk is áldozatul 
eshetnek a szexuális és munkav égzési célú kizsákmányolásnak. A n ők és lányok 
kereskedelme azonban különösen a kereskedelmi célú szexuális kizsákmányolás végett széles 
körben elterjedt.  
Az uniós intézményeknek  és tagállamoknak a n ő- és leánykereskedelem 
megelőzése érdekében kiemelten tám ogatniuk kell a nemekre jellemz ő 
megelőzési stratégiákat. Ezen belül meg ke ll valósítani a nemek közti egyenl őség 
elvét, és meg kell szüntetni a kizsákmányolás minden fajtája iránti keresletet, ideértve a szexuális és a házi munkavégzési célú kizsákmányolást is.
53 
Az EU-n belül a Daphne és más program oknak továbbra is folytatniuk kell az 
emberkereskedelemmel mi nt a gyermekeket, n őket és egyéb veszélyeztetett 
csoportokat ér ő erőszakkal foglalkozó projektek pénzügyi támogatását, és 
fokozott figyelmet kell fordítani a fejlesztési együttm űködésre.  
További figyelmet és kutatást igényel az Európán belüli gyermekkereskedelem. 
Aktívan támogatni kell a gyermekek ké nyszermunkája („kiszipolyozó üzemek”, 
koldulás, zsebtolvajlás és  prostitúció) ellen küzd ő helyi önkormányzatokat. A 
problémára a gyermekek származási országaival szoros együttm űködésben kell 
megoldásokat kidolgozni.  
A gyermekkereskedelemmel – különösen a gyermekek prostitúcióra vagy a 
gyermekprostituáltakkal való szexuális tevékeny ségben való részvételre kényszerítésével – 
kapcsolatos törvénysértésekkel már foglalko ztak az emberkereskedelem, valamint a 
gyermekek szexuális kizsákmányolása és a gyermekpornográfia leküzdésér ől szóló tanácsi 
kerethatározatok.54 De a harmonizáció még csak kismértékben jött létre.  
A Bizottság 2006-ban az emberkereskedelem, valamint a gyermekek szexuális 
kizsákmányolása és a gyerm ekpornográfia leküzdésér ől szóló tanácsi 
kerethatározatok végrehajtásáról készül ő értékelési jelentésekben kiemelten 
fogja vizsgálni, hogy kell-e tovább er ősíteni azokat a konk rét jogi kereteket, 
amelyek a gyermekkereskede lemre és kapcsolódó b űncselekményekre – például 
a gyermekek prostitúcióra vagy a gy ermekprostituáltakkal szexuális 
tevékenységben való részvételre kényszeríté se – vonatkoznak, és szükség esetén 
megfelelő javaslatokat fog benyújtani. 
A gyermekkereskedelem55 leküzdése során szem el őtt kell tartani az EU alapjogi chartáját, 
amely kiemeli, hogy a gyermekekkel kapc solatos bármely fellépés során az els ődleges 
szempont a gyermekek érdeke.56 A gyermekek jogairól szóló 1989. évi konvenció (CRC)57, 
mint a legfontosabb nemzetközi gyer mekjogi okmány is rendelkezik a 
gyermekkereskedelemr ől.58 Az egyezmény minden 18 év al atti gyermekre vonatkozik, ezt a 
megközelítést alkalmazza a Bizottság is. Az ENSZ emberkereskedelmi jegyz őkönyvét a CRC 
alapján kell értelmezni, figyelembe véve má s odavágó nemzetközi eszközöket is, például a 
gyermekkereskedelemr ől, a gyermekprostitúcióról és a gyermekpornográfiáról szóló 2000. 
május 25-i fakultatív jegyz őkönyvet, a gyermekmunka legrosszabb formáinak betiltásáról és a 
 
HU 9   HU megszüntetése érdekében teend ő azonnali lépésekr ől szóló ILO-egyezményt59, valamint a 
gyermekek védelmér ől és a nemzetközi örökbefogadásban való együttm űködésről szóló hágai 
egyezményt. Figyelembe kell venni e téren az Európa Tanács 46 országa által a varsói 
csúcsértekezleten elhatározott lépé seket is, különösen a gyermekekr ől és az er őszakról szóló 
hároméves cselekvési programot. 
Az uniós intézményeknek és a tagállamoknak biztos ítaniuk kell, hogy az EU 
emberkereskedelem-ellenes politikája tükr özze azt a gyermekjogi megközelítést, 
amely az általánosan, különösen az EN SZ gyermekjogi egyezményében elismert 
elveken alapul. Ezt a megközelítést köve tkezetesen kell alkalmazni minden 18 
éven aluli személyre. Biztosítani kell a tevékenységek összehangolását az Európa 
Tanács gyermekekkel és er őszakkal foglalkozó cselekvési programjával (2006-
2008) is.60 
Megkülönböztetett figyelmet igényelnek a kísérő nélküli kiskorúak  és a közvetlen 
családtagjuk nélkül utazó gyermekek61 a határkezelés során, ahogy az a nemrégiben 
elfogadott a személyek határokon keresztül történ ő mozgására irányuló közösségi szabályzat 
létrehozásáról szóló rendeletben62 is szerepel. A Bizottság hamarosan63 külön közleményt ad 
ki a gyermekek védelmér ől. 
A fejlesztési együttm űködéssel is hatékonyan hozzá kell járulni a fejl ődő országokban a 
gyermekkereskedelem áldozatai helyzetének javításához. 
A Bizottságnak biztosítania kell, hogy az országos és regionális stratégiai 
dokumentumok minden érintett és lehetséges esetben meger ősítsék a 
gyermekkereskedelmet el ősegítő tényezők elleni stratégiákat, például fel kell 
lépni az ellen, hogy nem biztosítják a születési anyakönyvve zetést vagy nem áll 
rendelkezésre az alapvet ő oktatás.64 
VI. MEGBÍZHATÓ  ADATOK 
Az EU emberkereskedelem elleni politikájának kialakítása során el őször is világos képet kell 
kapni a probléma uniós és globális kiterjedésér ől.65 Pontos adatok azonban nem állnak 
rendelkezésre,66 és a büntetés-végrehajtási adat ok fontosak ugyan, de nem elegend őek.67 
2003-ban a Tanács felkérte a Bizottságot  és a tagállamokat, hogy támogassák az 
emberkereskedelmi ellen őrző rendszer felállítását, amely az illetékes nemzeti hatóságok 
körében folyamatos és rendszeres adatgy űjtést végezne, és ezze l naprakész adatokat 
biztosítana.68 A koherens statisztikai rends zer kialakítására tett els ő lépés – a 2003. évi 
statisztikai cselekvési terv69 és az Eurostat e jelenséggel kapcsolatos migrációs adatainak70 
alapján – az, hogy a különböző forrásokból származó adatokat nemzeti szinten rendszeresen, a 
közös iránymutatások alapján,  egy központi helyen kell gy űjteni és elemezni, kor, nem és 
egyéb jelent ős szempontok71 szerint csoportosítva. Az adatok megfelel ő nemzeti szint ű 
összegyűjtése után európai szinten72 is össze kell gy űjteni és hasonlítani őket, valamint uniós 
és globális szinten együtt kell m űködni a harmadik országokkal, ne mzetközi szervezetekkel és 
nem kormányzati szervezetekkel. A tagálla moknak rendelkezniük kell olyan független 
intézményekkel – például nemzeti el őadókkal vagy hivatalokkal –, amelyek rendszeresen 
gyűjtik az adatokat, többek közt a nem kormányzati szervezetekt ől, és ellen őrzik a nemzeti 
cselekvési tervek hatásait.  
 
HU 10   HU A Bizottság – figyelembe véve a meglév ő uniós szint ű szerveket és az Eurostat 
esetleges kés őbbi szerepét – megvizsgálja az  érintett nemzeti adatok gy űjtésének 
és összehasonlításának lehet őségét a megfelel ő uniós szint ű ellenőrzés 
érdekében. 
Az emberkereskedelmi adatokat az alapvet ő jogokkal foglalkozó majdani 
európai uniós ügynökségnek73 kell gy űjtenie és elemeznie, összhangban a 
megbízásával és szoros együttm űködésben a leend ő európai migrációs hálózattal 
(EMN)74, valamint az emberkereskedelmi szakért ői csoporttal. Az 
ügynökségnek a Bizottsággal és a tagállamokkal szoros együttm űködésben 
európai szint ű módszereket kell kifejleszteni az adatok 
összehasonlíthatóságának és megb ízhatóságának tö kéletesítésére.  
A Közösségnek és a tagállamoknak ezt a megközelítést kell támogatniuk a 
harmadik (f őként fejl ődő) országokkal és a f őbb nemzetközi szervezetekkel 
kapcsolatban is. 
VII. ÖSSZEHANGOLÁS  ÉS EGYÜTTM ŰKÖDÉS 
Szükség van megfelel ő koordinációs és együttm űködési szerkezetekre75, de ezek lehetnek 
országonként különböz őek is, amennyiben biztosítják, hog y az emberkereskedelem elleni 
politika f ő céljai megvalósulnak, különösen az emberkereskedelem áldozatainak megfelel ő 
azonosítása és a védelmi és támogatási mechan izmusokhoz való irányítása terén. Ezeknek a 
szerkezeteknek össze kell hangolniuk és ki kell egyensúlyozniuk az érintett intézmények és 
szervezetek eltér ő érdekeit. 
Az állami és a magánszféra együttm űködése 
Az Unióban és világszerte a civil társadalmi  szervezetek kiemelt szerepet játszanak az 
emberkereskedelem áldozatainak támogatásában.76 Az ilyen szervezetek, valamint a 
munkaadói szervezetek és b űnüldözési ügynökségek közti kapcsolatot a kölcsönös megértésre 
és bizalomra kell alapozni.  
A tagállamokban meg kell er ősíteni az állami hatóságok együttm űködését az 
emberkereskedelem megel őzésével és leküzdésével foglalkozó civil társadalmi 
szervezetekkel, például a kölcsö nös megértést és bizalmat er ősítő, közös 
egyetértéssel született szabályok felállí tásával. Adott esetben ebbe az egyes 
iparágak megfelel ő munkaadói szervezeteit és képvisel őit is be kell vonni.  
A Bizottságnak folytatnia és fokozn ia kell e téren a civil társadalmi 
szervezetekkel folytatott párbeszédet az emberkereskedelemmel foglalkozó 
szakértői csoport és a szervezett b űnözéssel kapcsolatos fórum révén.  
A Tanácsnak a bizottsági hozzájáruláso n kívül uniós irányelveket és/vagy 
európai együttm űködési jegyz őkönyvmintát77 kell elfogadnia annak érdekében, 
hogy megkönnyítse az unióban és a ha rmadik országokban folytatott ilyen 
együttműködést. 
 
HU 11   HU Nemzeti együttm űködés 
A szakért ői csoport különös hangsúlyt helyez a  nemzeti együttm űködés eszközeként a nemzeti 
átirányító mechanizmusok létrehozására,78 amelyek az EBESZ emberkereskedelem elleni 
cselekvési tervében79 is szerepelnek. 
A tagállamoknak meg kell fontolniuk a nemzeti átirányító mechanizmusok 
létrehozását, amelyek biztosítják az emberkereskedelem áldozatainak 
azonosítását és továbbirányítását, e gy kormányzati koordinációs struktúra 
pedig kidolgozhatja, koordinálhatja és értékelheti a nemzeti politikákat, és 
hozzájárulhat az egyéni panaszokat kezel ő mechanizmusokhoz. 80 
Uniós szint ű együttműködés 
A nemzeti együttm űködési és összehangolási mechan izmusok alapján egy megfelel ő uniós 
szintű mechanizmust kell létrehozni, amely biztos ítja a szaktanácsadást és az állami és 
magánszféra közti széleskör ű párbeszédet.81 
A Bizottság megvizsgálja azt az uniós szint ű megfelel ő koordinációs és 
együttműködési mechanizmust, amely bizt osítja a minimális normák és 
teljesítményértékelési módszerek kialak ítását, a tagállamok emberkereskedelem 
elleni politikájára vonatkozó értékeléseket  és a kiemelt cselekvések területeinek 
meghatározását, különösen az áldoza tok támogatása és védelme terén. 
A származási, átutazási és célországokkal folytatott együttm űködés82 
A Bizottság továbbra is támogatja az AENEAS program, valamint adott esetben és lehet őség 
szerint más tematikus vagy földrajzi közösségi  alapok keretében a harmadik országokban az 
emberkereskedelem leküzdését és megakadál yozását, valamint az áldozatok védelmét és 
támogatását célzó fellépéseket, és ezen országok és az EU közötti együttm űködést.  
Adott esetben a Bizottságnak biztosítania  kell az emberkereskedelem, valamint 
az annak megel őzését és csökkentését szolgáló politikai keret és stratégiák 
értékelését a szegénység csökkentésér ől szóló stratégiai dokumentumokban, az 
országos és regionális stratégiai  dokumentumokban , az indikatív 
programokban és azok módosított változataiban. 
A Közösségnek – a szegénységcsökkentés céljával és a millenniumi fejlesztési 
tervekkel kiemelten foglalkozó uniós fejlesztéspolitika révén – továbbra is 
támogatnia kell azokat az intézkedéseket , amelyek felszámolj ák a potenciális 
áldozatok körében az embe rkereskedelemnek kedvez ő tényezőket, ilyenek a 
szegénység, az elemi és fels őoktatáshoz való hozzáférés hiánya, a nemek közti 
egyenlőtlenség, az állampolgársági jog megtagadása, a hátrányos 
megkülönböztetés, valamint a sz olgáltatásokhoz és az egyenl ő lehetőségekhez 
való hozzáférés hiánya.  
A regionális és globális szint ű együttműködés 
Az együttm űködést tovább kell er ősíteni globális szinten83, ezen belül támogatni és 
ösztönözni kell a harmadik országokban az ENSZ  emberkereskedelmi jegyz őkönyvének  
mielőbbi elfogadását és végrehajtását,  valamint az ENSZ különleges el őadójának munkáját az 
emberkereskedelem, különösen a n ők és gyermekek kereskedelme terén. 
 
HU 12   HU A Bizottság folyamatosan együttm űködik az Európa Tanáccsal84 és az EBESZ-szel, 
különösen az EBESZ emberkereskede lem elleni különleges képvisel ője által kezdeményezett 
emberkereskedelem elleni szövetségen belül . 
Az EU intézményeinek és t agállamainak feladata, hogy: 
– folytassák az együttm űködést a megfelel ő nemzetközi szervezetekkel, pl. az 
ENSZ-szel, az EBESZ-szel és az Európa Tanáccsal; amennyiben az 
Uniónak hatáskörében lépéseket ke ll tennie, fontos, hogy teljes kör űen 
használja ki az Európa Tanács szakértelmét.85 
– törekedjenek az érintett nemzetkö zi okmányok alapján a megfelel ő 
koordinációs és együttm űködési mechanizmusokra;  
– továbbra is támogassák a regioná lis kezdeményezéseket, amelyek 
kiegészíthetik és ösztönözhe tik az átfogó uniós együttm űködést, ilyen az 
emberkereskedelem elleni északi-ten geri és balti-tengeri akciócsoport86, a 
délkelet-európai együttm űködési kezdeményezés87, a budapesti 
páneurópai folyamat88, a nyugat-földközi tengeri országok közötti „5+5 
párbeszéd”89 és a földközi-tengeri átutazási migrációs párbeszéd.90 
***
 
HU 13   HU MELLÉKLET  
Végjegyzetek 
                                                 
1 Regarding previous measures at EU level reference ha s to be made to three communications in 1996, 1998 and 
2000 - COM (96) 567 final of 20.11.1996; COM (98) 726 final of 9.12.1998; COM (2000) 85 final, Brussels, 
21.12.2000 - as well as to a number of legislative proposals from the Commission, which formed the basis of 
important EU/EC legislation: Council Framework Decision 2002/629/JHA of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ L 
203, 1.8.2002, p. 1); 
Council Framework Decision  2004/68/JHA of 22 Decem ber 2003 on combating the sexual exploitation of 
children and child pornography (OJ L 13, 20.1.2004, p. 44);  
Council Directive 2004/81/EC of 29 April 2004 on the re sidence permit issued to third country nationals who are 
victims of trafficking in human beings or who have been the subject of an action to facilitate illegal immigration, 
who cooperate with the competent authorities (OJ L 261, 6.8.2004, p. 19). 
Other legal acts that strengthened the standing of victims in criminal proceedings and compensation procedures are particularly relevant for the fight against trafficking in human beings: 
Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal 
proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, p. 1);  Council Directive 2004/80/EC of 29 April 2004 relating to compensation to crime victims (OJ L 261, 6.8.2004, 
p. 15). 
The Council Resolution of 20 October 2003 on initiatives to combat trafficking in human beings, in particular women stressed the need to, inter alia, eradicate ge nder inequalities (OJ C 260, 29.10.2003, p. 4).  
Furthermore, the EU counter-trafficking policy has become an essential part not only in the area of freedom, 
security and justice but also regarding employment and social affairs, EU enlarg ement, external relations 
(Stabilisation and Association Process, Partnership and Cooperation Agreements with NIS, Action Plans against 
Organised Crime with Russia (2000) and on Justice an d Home Affairs with Ukraine (2002), the European 
Neighbourhood Policy, the Euro-Mediterranean Partnership) and development (such as the Cotonou Agreement (2000) and the EU-Africa Dialogue).  
Since 1996 considerable funding has be en allocated to projects promoting the prevention of and the fight against 
trafficking in human beings in EU Member States and third countries, but to a lesser extent in Developing 
Countries: 
STOP (1996-2000) and STOP II (2001-2002), a programme of incentives, exchanges, training and cooperation for persons responsible for combating trade in human beings and the sexual exploitation of children (OJ L 322, 
12.12.1996, p. 7; OJ L 186, 7.7.2001, p. 7): 
AGIS (2003-2007), a framework programme on police and judicial cooperation in criminal matters (OJ L 203, 1.8.2002, p. 5): 
Daphne (2000-2003) and Daphne II (2004-2008) programme of Community action (2004 to 2008) to prevent 
and combat violence against children, young people and women and to protect victims and groups at risk (OJ L 
34, 9.2.2000, p. 1; OJ L 143, 30.4.2004, p. 1): 
EQUAL: Guidelines for the second round. Communication from the Commission establishing the guidelines for 
the second round of the Community Initiative EQUAL co ncerning transnational co-operation to promote new 
means of combating all forms of discrimination and in equalities in connection with the labour market - Free 
movement of good ideas (COM/2003/840), in particular Chapter 7.2. 
For instance: Under the Tacis programme (NIS) about € 10M have been allocated over the period 2002-2004 (Belarus, Moldova, Ukraine, Russia, for specific anti- trafficking of human beings projects focussing on 
prevention, prosecution and protection. Under the 8th ACP programme, Benin has benefited from a € 2M project 
against trafficking in children. € 5M have been allocated for South Africa. 
2 Hereinafter referred to as EU  
3 Article 1(1) of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ 
L 203, 1.8.2002. p. 1):  
“1….the recruitment, transportation, transfer, harbouring, subsequent reception of a person, including exchange 
or transfer of control over that person, where:  (a) use is made of coercion, force or threat, including abduction, or  
(b) use is made of deceit or fraud, or  
(c) there is an abuse of authority or of a position of vulnerability, which is su ch that the person has no real and 
acceptable alternative but to subm it to the abuse involved, or 
(d) payments or benefits are given or received to achieve  the consent of a person having control over another 
 
HU 14   HU                                                                                                                                                          
person for the purpose of exploitation of that person’s labour or services, including at least forced or compulsory 
labour or services, slavery or practices similar to slavery or servitude, or for the purpose of the exploitation of the 
prostitution of others or other forms of sexual exploitation, including in pornography. 
2. The consent of a victim of trafficking in human beings to the exploitation, intended or actual, shall be irrelevant where any of the means set forth in paragraph 1 have been used. 
3. When the conduct referred to in paragraph 1 involves a child, it shall be a punishable trafficking offence even 
if none of the means set forth in paragraph 1 have been used.” This definition reflects the elements of the definition of the UN Protocol to Prevent, Suppress and Punish 
Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against 
Transnational Organised Crime (UN Trafficking Protocol) but excludes trafficking in human beings for the 
removal of organs. This aspect will be looked at by the Commission in more detail in the light of a Europol 
report on trafficking in human organs. 
4 More and more attention is paid to trafficking in human beings for the purpose of labour exploitation. See 
Report (Note 6, below), e.g. Recommendations 29, 73 and Chapter 2, especially page 52; furthermore ILO: A 
Global Alliance against Forced Labour - Global Repo rt under the Follow-up to the ILO Declaration on 
Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005. 
5 The Hague Programme on strengthening the area of freedo m, security and justice; (OJ C 053, 03/03/2005 p.1). 
6 The Hague Programme on strengthening the area of freedom, security and justice - paragraph 1.7.1 in fine ; (OJ 
C 053, 03/03/2005, p.7). 
7 Council and Commission Action Plan implementing the Hague Programme on strengthening 
freedom, security and justice in the European Union – 5th hyphen letter c) (OJ C 198, 12.08.2005, p.14). 
8 Established by the Commission in 2003 (OJ L 79, 26.3.2003, p. 25; OJ C 205, 30.8.2003, p. 3.) further to the 
Brussels Declaration of 2002 on Preventing and Combating Trafficking In Human Beings (OJ C 137, 12.6.2003, 
p. 1.); hereinafter referred to as Experts Group. 
9 Report of Experts Group on Traffi cking in Human Beings (Brussels, 22  December 2004); he reinafter referred 
to as Report; published on the website of the Commission, DG JLS: 
http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/crime/tr afficking/fsj_crime_huma n_trafficking_en.htm.  
10 OJ C 364, 18.12.2000, p. 9. According to Explanations  relating to the Charter, Article 5 (3) stems directly 
from human dignity and takes into account of recent developments in organised crime, such as the organisation 
of lucrative illegal immigration or sexual exploitation netw orks. On the other hand, one has to take into account 
the non-binding legal status of the Ch arter and that according to a classical  doctrine only States could violate 
individual human rights. The Charter’s provisions are addre ssed to the Member States only insofar as they are 
implementing Union law. The Charter does not extend the field of application of Union law beyond the powers of the Union or establish any new power or task for the Union.  
11 At least seven International Conventions related to the prevention of human trafficking have been signed and 
mostly ratified by EU Member States (Convention on th e Rights of the Child with the Optional Protocol, The 
Hague Convention on the Protection of Children and Co -operation in Respect of Inter-Country Adoption, 
Palermo Convention against Transnational Organised Crime and Trafficking Protocol, ILO Convention No 182 
and the Convention on Eradication on all forms of Discrimination Against Women). and advocate for further provisions not ratified as yet e.g. addressing trafficking in human organs and tissues. A  reference has to be made 
as well to “The European Convention on Human Rights and Biomedicine, 1997” and the Additional protocol 
concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin (2002), whose  Article 22 concerns trafficking in organs and tissues. 
Furthermore the Rome Statute of the International Criminal Court extends the jurisdiction of the Court on the 
enslavement as a crime against humanity. Enslavement is defined as “the exer cise of any or all of the powers 
attaching to the right of  ownership over a person and in cludes the exercise of such power in the course of 
trafficking in persons, in particular  women and children” (Article 7.2). 
Recital 3 of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings points out that it comprises serious violations of fundamental human rights; OJ L 203, 1.8.2002, p. 1 
12 See also Report, recommendations 17, 114. 
13 See Report, recommendation 10 concerning the development of a “human rights impact assessment model” in 
cooperation working with trafficked persons and human rights institutions. 
14 See Report, recommendations 89 – 115. 
15 Such as the UN Commission on Human Rights (CHR) and UN General Assembly Third Committee. At the 
annual sessions of the Third Committee and CHR in 2004, the EU co-sponsored resolutions on Trafficking in 
women and girls and the resolution on the rights of the child which incorporates aspects relating to trafficking. The CHR also appointed a new Speci al Rapporteur on Trafficking. 
 
HU 15   HU                                                                                                                                                          
16 See endnote 1, which refers to the definition in Artic le 1 of the Council Framework Decision on combating 
trafficking in human beings. 
17 See also: Trafficking in human beings for sexual exploitation : A Europol perspective  
http://www.europol.eu.int/publications /SeriousCrimeOverviews/2004/THB.pdf ;  
Furthermore, for labour exploitation: ILO, A Global A lliance against Forced Labour - Global Report under the 
Follow-up to the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005, e.g. page 46, 
no. 221. 
18 Further to the Framework Decision on combating tr afficking in human beings and the one on sexual 
exploitation of children and child pornography (OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44) Member 
States are adapting their legislation, including punishment by terms of imprisonment if the offence has been 
committed in aggravated circumstances: Article 3 of the Council Framework Decision on combating trafficking 
in human beings; Article 5 of the Council Framework Decision on combating the sexual exploitation of children and child pornography. Different approaches prevail regard ing the legalisation or criminalization of the purchase 
of sexual services in general or the criminalisation of the purchase of sexual services of forced prostitutes (see 
f.i. Sweden: Law That Prohibits the Purchase of Sexual Services, see also Gunilla Ekberg, The Swedish Law 
That Prohibits the Purchase of Sexual Services, in Violence Against Women, Vol. 10 No. 10 October 2004, p. 
1187-1218.). 
19 Trafficking in Human Beings: A Europol Perspective – January 2004, p. 1. Published:  
http://www.europol.eu.int/publications/Serio usCrimeOverviews/2004/ OverviewTHB2004.pdf  
20 The Experts Group (Report, recommendation 118) advises to continuously devote a certain percentage of these 
resources to the fight against trafficking in human beings. 
21 Report, p. 118. 
22 The Experts Group refers to the Ita lian Direzione Investigativa Antimafia a nd the French Office central pour la 
repression de la traite des êtres humains (OCRTEH) as best practices. Report, p. 122. 
23 For possible guidance see Report, p. 122. 
24 Report, recommendations 117, 118. 
25 Report, recommendation 116. 
26 Report, p. 125 and recommendation 122. 
27 Notably in line with the so-called “Libreville Declaration,”  http://www.acpsec.org/fiji/gabon/final_gb.htm.  
28 Stressed on several occasions, e.g. in No. 14, fourth, si xth and last indent, of the Brussels Declaration (OJ C 
137, 12.6.2003, p. 7, 8); Report, p.119. 
29 Report, p. 111-114, 119. 
30 However, relevant measures should not be misinterpreted and used to legitimise or suggest a disregard for the 
need to protect and assist a victim of trafficking. Report, p. 123 and recommendation 119. 
31 Council Decision of 28 February 2002  setting up Eurojust with a view to reinforcing the fight against serious 
crime, Article 4(1); OJ L 63, 6.3.2002, p. 1. 
32 The general competence of Europol covers trafficking in human beings (Art. 2(2) of the Europol Convention). 
33 At international level Interpol  offers similar services, see  http://www.interpol.int/Public/THB/default.asp . 
34 Within another Analytical Work File there is a possibility fir Europol to collect and store data depending upon 
the nationality of the trafficker. 
35 Hereinafter referred to as EC. 
36 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
37 On the basis of Articles 62 (2) and 63 (3), in conjunction with 300 (2) and (3) TEC. 
38 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
39 Proposal for a Directive of the Eu ropean Parliament and of the Council on the prevention of the use of the 
financial system for the purpose of money laundering, including terrorist financing (COM(2004) 448 final, 
Brussels, of 30.6.2004). 
40 OJ L 68, 15.3.2005, p. 49. Article 3, which provides for extended powers of confiscation under certain 
conditions, refers to the Framework Decision on combating trafficking in human beings. 
41 OJ L 328, 5.12.2002, p. 17. 
42 OJ L 328, 5.12.2002, p. 1. 
43 OJ C 142, 14.6.2002, p. 23. 
44 The most recent overview on the st ate of implementation is to be fo und in the Commission’s 2004 annual 
report on the development of a common policy on ille gal immigration, smuggling and trafficking of human 
beings, external borders, and the return of illega l residents, SEC (2004) 1349 final of 25.10.2005. 
45 OJ L 261, 6.8.2004, p. 19. 
46 OJ L 80, 18.3.2004, p.1. 
 
HU 16   HU                                                                                                                                                          
47 UN Protocol to prevent, suppress and punish trafficking in persons, especially women and children, 
supplementing the UN Convention against Transnational Organised Crime; signed in Palermo on 12 to 15 
December 2000 by all EU Member St ates and the European Community. 
48 Deadline for transposition according to the act: 6 August 2006. 
49 A new regulation (“Border Code”), which will be based on the Commission proposal COM (2004) 391 final of 
26 May 2004, will seek to clarify, restructure, consolid ate and develop existing legislation on border controls on 
persons, which have been developed within the Schengen  intergovernmental framework and integrated into the 
Treaty since May 1999. 
50 Hereinafter referred to as EP. 
51 See Report, Recommendations 68 and 76. 
52 The UN Committee on the Rights of the Child has stressed  in several occasions the vulnerability of children 
belonging to minorities notably because of poor access to education and lack of birth registration. The Permanent 
Forum on Indigenous Issues in its se ssion of 2003 recommended to the UN system to address the issue of 
trafficking of indigenous women and girls as a matter of concern. 
53 See UN Trafficking Protocol, Article 9 (5); furthermore: Resolution of the UN Commission on the Status of 
Women (CSW) of 11 March 2005 on Eliminating Dema nd for Trafficked Women and Girls for All Forms of 
Exploitation. 
54 OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44. 
55 Seriousness and extent of child trafficking for sexua l and economic exploitation (child labour, prostitution, 
pornography, cheap labour, begging, pick pocketing, drug  selling, organ trafficking, etc.) as well as for illegal 
adoption (Report, p. 67, 68) became cl ear, inter alia, at a Roundtable on EU  Action against Child Trafficking and 
Related Forms of Exploitation, on 26 May 2004 under the auspices of the EU Fo rum for the Prevention of 
Organised Crime (Supported by the UNICEF Innocenti Research Centre, the International Federation Terre des 
Hommes, Save the Children and Child Focus, which were able to base their presentations on a number of research projects, for example, International Federa tion Terre des Hommes, Kids as commodities? Child 
Trafficking and What to about it, by Mike Dottridge, 2004, and Lost Kids, Lost Futures, The European Union’s 
Response to Child Trafficking, by Mirjam van Reisen and Ana Stefanovic, 2004; ECPAT, Joint East West Research on Trafficking in Children for Sexual Purposes in Europe: The Sending Countries, by Murieann 
O’Briain, Anke van den Borne, Theo Noten, 2004; IOM Report on Trafficking in Unaccompanied Minors in 
Ireland, by Dr. Pauline Conroy, 2004; UNICEF Innocenti, Trafficking in Human Beings, Especially Women and 
Children, in Africa, 2003, and Child Trafficking in We st Africa: Policy Responses, 2002. Presentations and 
conclusions of the Roundtable are published on the website of the Commission, DG JLS:  http://europa.eu.int/comm/justice_home/fs j/crime/forum/fsj_crime_forum_en.htm
  
More recently, developments caused by HIV/AIDS epidem ic and complex emergencies and natural disasters like 
the Tsunami disaster in the Indian Ocean in December 2004 have recalled the specific vulnerability of children 
to trafficking. For further information: UNICEF Innocenti, http://www.childtrafficking.org/ ; Save the Children, 
http://www.savethechildren.org/ ; or Terre des homes,  http://tdh.ch/cms/index.php?&L=0 .  
56 Article 24 (2) of the Charter. Moreover, anti trafficking legislation as adopted in the first and the third pillar of 
the EU includes specific provisions on children. Articles 1 (3) and (4), 3 (2)(b), 7 (2) and (3) of the Council 
Framework Decision on combating trafficking in human beings; Council Framework Decision on combating the 
sexual exploitation of children and child pornography; Ar ticles 2 (f) and 10 of Council Directive 2004/81/EC of 
29 April 2004. These provisions recognise the more limited capacities of children to fully understand the 
consequences of their actions. Even when a child agrees to be trafficked and/or exploited, consent cannot be 
assumed and should never be used against the child. In  the case of children the us e of force, coercion or 
deception is not required fo r a trafficking offence. 
The Commission, within its competencies, will strengthen the financial support for projects specifically 
addressing child trafficking. In particular, the Daphne  II Programme will up to 2008 continue to support 
European organisations that develop measures and actions to prevent or to combat all types of violence against 
children and to protect the victims and groups at risk. 
57 Hereinafter referred to as  CRC. More detailed information concerning contents and status of ratification on the 
websites of UNHCHR (http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/crc.htm ) or UNICEF 
(http://www.unicef.org/crc/crc.htm ). 
58 According to the CRC children are not only (real or potential) victims in need of protection but they also have 
rights that are clearly set out in the CRC: the promotion of the best interests of the child (Art. 3), the non-
discrimination principle (Art. 2), the right to participate (Art. 12), the right to survival and development (Art. 6). The views of the child must be given due weight in accord ance with his/her age and matu rity in consistence with 
Article 12 of the CRC. The CRC contains specific prov isions (Articles 32, 33, 34, 35, 36) dealing with 
exploitation, abuse and trafficking. With regard to the definition of “exploitation” the CRC states the right of the 
 
HU 17   HU                                                                                                                                                          
child to be protected from “economic exploitation and from perfo rming any work that is likely to be hazardous 
or to interfere with the child’s education, or to be ha rmful to the child’s health or physical, mental, spiritual, 
moral or social development” as well as from all forms of  sexual exploitation and sexual  abuse, in particular the 
exploitation of children in prostitution or pornography. Other relevant articles include the right to protection of children deprived of their family (Art. 20) and the non use of detention (Art. 37). 
59 Report, p. 69. Other relevant international instruments are: 
Optional Protocol on the sale of children, child prostitution and child pornography of 25 May 2000. Contents and status of ratifications: http://www.unhchr.ch/html/menu2/dopchild.htm
. The Report (p. 68) points out that it goes 
further than the UN Trafficking Protocol  as it includes crimes that are not of  a transnational nature and that do 
not involve organised criminal groups and it also covers the transfer of organs and illegal adoption. Additionally, 
it states that the consent of the child is not relevant as lo ng as the overall objective is the exploitation of the child. 
ILO Convention concerning the Prohibition and Immediate Action for the Elimination of the Worst Forms of Child Labour No. C182 (1999). Full text and status/ratifications of the Convention on the ILO website under: 
http://www.ilo.org/public/english/standard s/ipec/ratification/convention/text.htm.
 Child forced labour is one of 
the main causes and consequences of Human trafficking. Harmonisation of relevant legislation at regional level 
might also be beneficial for freeing child labourers and stop trafficking. On this specific aspect an important 
initiative, the Libreville Declaration, supported by  the European Commission and by the ILO IPEC 
(International Programme for the Elim ination of Child labour) took place in February 2003 . Ministers from 
Benin, Burkina Faso, Cameroon, Ivory Coast, Gabon, Mali and Togo joined forces to denounce the issue of 
child-trafficking in French-speaking West and Central Africa. The meeting focused on the necessity of 
harmonising legislations at national level in those specific African regions in order to fight trafficking of children and child labour. 
60 We will take specific action to eradicate all forms of vi olence against children. We therefore decide to launch a 
three year programme of action to address social, legal, health and educational dimensions of various forms of violence against children. We shall al so elaborate measures to stop sexual  exploitation of children, including 
legal instruments if appropriate and involve civil so ciety in this process.” (W arsaw Summit Action Plan). 
61 See Report, recommendations 85, 86. 
62  See FN 60. In the new “Border Code” , the provisions on external border controls have been strengthened, by 
specifying that further investigation shall be carried out by border guards when “there are serious grounds for 
suspecting that they may have been unlawfully removed from the custody of the person(s) legally exercising 
parental care over them”. 
63 End 2005/beginning 2006 
64 The EU can rely on a solid framework of international obligations and commitments as a basis for such 
engagement: in addition to the almost universal ratification of the CRC and substantial ratifications of other 
instruments by third countries, 190 national delegations to the UN General Assembly Special Assembly made specific commitments to elim inate trafficking and sexual  exploitation of children. 
65 See Report, Recommendations 35 – 42. 
66 Neither the Commission nor Europol nor any other EU m echanism, such as CIREFI (Centre for Information, 
Discussion and Exchange on the Crossing of Frontiers and Immigration, set up by a decision of the Ministers 
responsible for immigration on 30 November and 1 December 1992..), is able to publish precise figures about 
the EU-wide extent of trafficking in human beings. Althou gh the CIREFI data collection contains a category on 
facilitated aliens including, but not solely relating to, thos e who have been trafficked, it is currently impossible to 
distinguish between trafficked and non-trafficked persons and so the usefulness of this data collection for 
tracking the human trafficking phenomenon is rather low.  Europol stated that the nature of the crime makes it 
difficult to estimate exactly how many vi ctims are trafficked in the EU as we ll as the rest of the world but there 
are reasons to believe that they should be counted in the hundreds of thousands of thousands. The assumptions 
underlying present estimates of the extent at European or global level are however  unclear. See Frank Laczko 
(IOM), Human Trafficking: The Need for Better Data, November 1, 2002, Migration Information Source, 
published under:  http://www.migrationinformation.org/Feature/display.cfm?ID=66  
67 Data on trafficking in human beings should not only facilitate an assessment of law enforcement activities but 
of the entire anti-trafficking policy including measures rela ted to prevention, to protection and support of victims 
or to the impact of voluntary or forced return. Therefore, it is also important to know, for example, how many trafficked persons benefited from support provided by civil society organisations, how many benefited from a 
residence permit and under what conditions, how many returned to their countries of origin and what happened 
to them after three, five or even more years. Finally, it might be useful to know the financial implications of anti-trafficking measures. 
68 OJ C 260, 29.10.2003, p. 4. 
69 COM (2003) 179 final of 15.4.2003. 
 
HU 18   HU                                                                                                                                                          
70 See the Commission’s proposal for a Regulation on Community statistics on International migration and 
asylum, COM (2005) xxx of xx July 2005. 
71 For instance, data disaggregated by ethnicity may provi de empirical evidence to what extent ethnic minorities 
or indigenous peoples fall more easily victim to human trafficking and may allow conclusions regarding the discrimination of such groups. Furthermore, UNICEF has stressed that when traditional community bonds are 
eroded by lack of effective official protection and economic marginalization, indigenous women and children 
may be particularly at risk, especially those in remote  rural areas or close to national borders (“Ensuring the 
rights of indigenous children”, Innocenti Research Centre, 2004)  
72 Report, chapter 3.8, p. 76 and chapter 3.8.1, p. 77, in particular recommendations 35-37. 
73 Communication from the Commission, The Fundamental Rights Agency, A public consultation document, 
Brussels, 25.10.2004, COM (2004) 693 final. 
74 Project under preparatio n of Commission services. 
75 Report, Chapter 3.6. Stressed in the Brussels Declaration (OJ C 137, 12.6.2003, p. 3) and recognised by UN 
(Articles 10 and 11 of the UN Trafficking Protocol), OS CE (Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating 
Trafficking in Human Beings, 2 December 2003; Decisi on No. 13/04 The Special Needs for Child Victims of 
Trafficking for Protection and Assistance, 7 December 2004), Council of  Europe Convention on Action against 
Trafficking in Human Beings adopted by the Committee of Ministers on 3 May 2005  
(http://www.coe.int/T/E/human_rights/trafficking/ ). 
76 The useful role of victim support organisations has already been recognised in Article 13 of the Council 
Framework Decision of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, 
p. 4.). In number 6 (d) of its Conclusions of 8 May 2003 the Council urges Member States to provide assistance, where appropriate, in close cooperation between state authorities and independent specialised organisations 
(NGOs) and to encourage further development of the sharing of best practices (OJ C 137, 12.6.2003, p. 1). A 
workshop under the auspices of the EU Forum for the Prevention of Organised Crime on 30 June 2003 demonstrated that both trafficked persons and law enforcement agencies can benefit from the involvement of 
civil society organisations  
(http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/ crime/forum/fsj_crime_forum2003_en.htm
). Some Member States 
have established mechanisms based on specific criteri a to formally recognise or register civil society 
organisations that are involved in relevant public-private cooperation and entrusted with particular task. In other 
Member States the cooperation is less regulated. Ho wever, replies to a questionnaire of the Commission 
(Council Working Document 11793/03 CRIMORG 57 MIGR 73) showed that in many EU Member States 
competent authorities cooperate in a more or less systematic and regular way with civil society organisations. 
77 See also no. 13, ninth indent of the Brussels Declaration, OJ C 137, 12.6.2003, p. 7.as well as G. Vermeulen 
and H. De Pauw, Cooperation between civil society orga nisations and law enforcemen t services in the area of 
missing sexually exploited children, Possibilities and li mits from a European perspective, Antwerp-Apeldoorn 
2004, in particular p. 85-94. Although focusing on sexually exploited and missing children the proposals made 
for such protocols should be taken into account in the context of trafficking in human beings. 
78 See Report, Chapter 3.6.1 and Recommendations 35-37. 
79 Endorsed by the OSCE, Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating Trafficking in Human Beings, 2 
December 2003; more detailed information in: National Referral Mechanisms: Joini ng Efforts to Protect the 
Rights of Trafficked Persons. A Practical Handbook, Warsaw 2004. 
80 See Report, recommendations 30, 31, 34. 
81 The Experts Group proposed a European Anti Trafficking Network. See Report, recommendation 33 and 
Explanatory Paper 6. Such network sh all consist of contact points designat ed by each Member State and by the 
Commission, include governmental and non-governmental ag encies and cover the areas of prevention and victim 
assistance as well as law enforcement and police and ju dicial cooperation. The Experts Group refers to the 
example of the European Crime Prevention Network (Coun cil Decision of 28 May 2001 setting up a European 
crime prevention network, OJ L 153, 8.6.2001, p.1; more detailed information: 
http://europa.eu.int/comm/ju stice_home/eucpn/home.html ). Other options are the use of existing bodies such as 
Experts Group itself or the EU Forum for the Prevention of Organised Crime. 
82 See also European Parliament resolution of 28 April 2005 on the Annual Report on Human Rights in the 
World 2004 and the EU's policy on the matter (2004/2151(INI))”, in particular no. 184, 185 
83 A tripartite plus meeting in 2003, convened by UNOG,  was extremely helpful and facilitate the coordination 
between all the organisations that are active in  this area. For more detailed information: 
http://www.unhchr.ch/huricane/huricane.nsf/0 /6031593A6D26A507C1256CD1003BA09D?opendocument  
http://www2.unog.ch/news2/documents/newsen/dg0310e.htm  
84 In this regard it has to be recalled that, on 3 May 2005, the Committee of Ministers of the Council of Europe 
adopted a Convention on action against trafficking in human being. This Convention has been opened for 
 
HU 19   HU                                                                                                                                                          
signature at the Summit of Council of Europe Heads of State and Government held in Warsaw on 16 and 17 May 
2005. It has so far (July 2005) been signed by 15 States, including 8 EU Member States (Austria, Cyprus, Italy, 
Luxembourg, Malta, Poland, Portugal, Sweden). It is not yet in force which requires 10 ratifications, including 
by 8 Council of Europe Member States . 
85 Guidelines on the relations between the Council of Euro pe and the European. Union, adopted as part of an 
Action Plan in the Third Summit of the Counc il of Europe in Warsaw, 16 – 17 May 2005. 
86 This initiative was set up in 2002at political level with emphasis on practical measures and the achievement of 
tangible results. According to the terms of reference a st ate secretary or the equivalent should represent each 
participating country as enhancing the treatment of th e issue on a political level belongs to the three main 
objectives of the initiative. More detailed information,  including the terms of reference and already adopted 
recommendations, on website of the Task Force: 
http://www.against-trafficking.org/templates/news.aspx?page_id=251 . 
87 SECI, for more detailed information:  http://www.secicenter.org/html/index.htm.  
88 For more information: 
http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=376&id=49&subfolderId=245.  
89 This dialogue, which has been launched in 1990, brings together the Governments of France, Italy, Spain, 
Portugal, Malta, Mauritania, Morocco, Algeria, Tunisia and Ly bia, and it serves the purpose to hold annual 
meetings at ministerial level to discuss trans-mediterranean  issues of mutual interest. At their annual meeting in 
Malta on 30 June 2005, it was agreed to deepen and sp eed-up the cooperation on combating illegal immigration. 
90 For more information :  http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=362&id=-1.