[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 10.1.2007

SEC(2007) 7

A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATAINAK MUNKADOKUMENTUMA

A globális éghajlatváltozás 2 Celsius-fokra való csökkentése Az előttünk álló út 2020-ig és azon túl Hatásvizsgálat összefoglalása

{COM(2007) 2 végleges}{SEC(2007) 8}

BEVEZETÉS

A 2005. évi, „Hogyan győzzünk a globális éghajlatváltozás elleni küzdelemben?” című közlemény vázolta a globális éghajlatváltozás kezelésének előttünk álló kihívásait. Mind az Európai Tanács, mind a Parlament megerősítették azt a célkitűzést, hogy az átlagos globális hőmérséklet-emelkedést az iparosodás előtti szinthez képest legalább 2 Celsius-fokra kell csökkenteni. Az Európai Tanács további stratégiákat sürgetett annak érdekében, hogy teljesíteni lehessen az előírt szükséges kibocsátás-csökkentéseket, és felkérte az Európai Bizottságot az elemzés folytatására. Ez a közlemény e kérésnek tesz eleget.

A 2005. évi közlemény ajánlásainak számbavétele

Az EU várhatóan teljesíti a kiotói célkitűzéseket. A meglévő politikák előrejelzései a 15 tagú EU tekintetében azt mutatják, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásai 2010-ben csak 0,6 %-kal lesznek a bázisév szintje alatt, ami jóval magasabb, mint a 2008–2012-re kitűzött 8 %-os együttes csökkentési cél. További intézkedésekkel a különbség több mint felével csökkenthető, a kiotói mechanizmusok és az elnyelőkben való tárolás pedig biztosítja a fennmaradó célkitűzéseket. Ez hangsúlyozza annak fontosságát, hogy minden meglévő és további intézkedést végre kell hajtani.

Az európai éghajlat-változási program második szakasza 2005 októberében indult. Azóta az Európai Bizottság javasolta, hogy a légi közlekedést vonják be az EU kibocsátás-kereskedelmi rendszerébe és 2007 során közleményt fog közzétenni a gépjárművek kibocsátásáról, javaslatot tesz a szén-dioxid kibocsátások megkötésére és geológiai tárolására és zöld könyvet ad ki az adaptációról. Megkezdődött az EU kibocsátás-kereskedelmi rendszerének a felülvizsgálata, és a 7. kutatási keretprogram (2007–2013) körülbelül 8 milliárd euróra növeli a környezetvédelem, az energia és a közlekedés költségvetését.

A nemzetközi együttműködés fellendült. Rendszeresek a politikai egyeztetések olyan kulcsfontosságú országokkal, mint Kína, India és az USA. Fejlődött a technológiai együttműködés például a geológiai tárolásár terén, és a 7. keretprogram ezt tovább fogja ösztönözni. Terjed az alacsony szénfelhasználású technológiák finanszírozásához való hozzáférés, pl. a globális energiahatékonysági és megújulóenergia-alapon keresztül.

A legújabb tudományos eredmények az éghajlatváltozást illetően

Az új kutatások megerősítik, hogy az éghajlat ténylegesen változik, és vannak arra utaló jelek, hogy e változások felgyorsultak. A 10 feljegyzett legmelegebb év 1990 után volt. A légkör mai metán- és CO2 szintjére az elmúlt 650 000 évben nem volt példa. Megfigyelhető a tengerszint növekedése. Az ökoszisztéma működésének nagy részére ez negatív hatással lesz, így csökken majd a gleccserek területe, növekedik az óceánok savasodása, ami drámai hatással lehet a környezetre.

Csökken az éghajlatváltozás hatásaival kapcsolatos bizonytalanság. A nagymértékű zavarok kiváltásának kockázatával járó kritikus hőmérsékleti szintek jóval az e századra előre jelzett változások határain belül vannak, ami megerősíti annak szükségességét, hogy a hőmérséklet-emelkedést 2°C-ra csökkentsük. A legutóbbi vizsgálatok szerint növekszik annak veszélye, hogy túllépjük a 2°C-os célt, ha a az üvegházhatást okozó gázok koncentrációjának szintje túllépi a 450 részecske/egymillió CO2 egyenértéket (ppmv CO2 eq.).

A CSELEKVÉS ELMARADÁSÁNAK KÖLTSÉGEI EURÓPA SZÁMÁRA

A tudományos módszerek és adatok hiánya miatt még nem lehetséges teljes körűen elemezni a cselekvés elmaradásának költségeit. A folyamatban lévő PESETA-vizsgálat, amelyet a Közös Kutatási Központ koordinál, pótolja majd a hiányzó ismeretek egy részét az EU számára. Ez a projekt a mezőgazdaságra, az emberi egészségre, a turizmusra, a folyómedencékre és a parti rendszerekre gyakorolt hatásokat vizsgálja.

Az előzetes eredmények szerint a gabonatermés-hozamok várhatóan csökkennek Dél-Európában és növekednek Észak-Európában. Az egészségügyi hatások közé tartozik a nyári hőség által okozott mortalitás és morbiditás (betegségek) növekedése. A tél esetében a hatások fordítottak. Az előzetes eredmények szerint akklimatizáció nélkül a század végére a hőség okozta halálozások számának növekedése nagyobb lehet, mint a hideg által okozott halálozások számának csökkenése. A tengerszint-emelkedéssel kapcsolatos károk az EU-ban nagyon jelentősek lehetnek, ha nem alkalmazkodunk a helyzethez. Az alkalmazkodás középtávon 50 %-kal csökkenti a költségeket, hosszú távon pedig több mint 70 %-kal. Az eredmények kimutatják az időben végrehajtott alkalmazkodási intézkedések, például a gátépítés vagy a tengerpart-kiépítés előnyeit. A költségek azonban így is jelentősek.

Várhatóan emelkedik majd a rendkívüli időjárási események, például a nagy árvizek száma. Két folyó vízgyűjtő területének előzetes eredményei egybehangzó eredményeket mutatnak. A 100 évre vetített árvízkárok becsült összege várhatóan 40%-kal emelkedik a Duna felső szakaszán és 14%-kal a Meuse vízgyűjtő területén. Az előzetes eredmények szerint a tengerparti turizmus számára ideális feltételeket kínáló, jelenleg a Földközi-tenger körül elhelyezkedő övezet észak felé tolódik el, de tavasszal és ősszel javulnak a Földközi-tenger medencéjének körülményei is. A hatások mértéke attól függ, hogyan alkalmazkodnak a turisták az időjárási feltételek fenti változásaihoz.

Az éghajlattal összefüggő cselekvések előnyei más politikai területeken

Levegőminőség: Az éghajlatváltozás és a levegőszennyezéssel kapcsolatos politika között jelentős kölcsönös összefüggés áll fenn. A CO2 kibocsátás csökkentése jelentősen csökkenti más légszennyező anyagok, különösen a kén-dioxid, a részecskék és nitrogén-oxidok kibocsátását. A CO2 kibocsátásának az alaphoz képest 2020-ra 22 %-al történő csökkentése következtében kisebbek lesznek az emberi egészségre gyakorolt hatások, ami az előrejelzések szerint 27,8–48,1 milliárd euro megtakarítást jelent, és számottevően csökkenti más levegőszennyezéssel összefüggő célok költségeit. Hasonló vagy nagyobb járulékos előnyök várhatók a fejlődő országokban is.

Energiabiztonság: Az utóbbi idők fejleményei újra ráirányították a figyelmet az energiapiacok változékonyságára. A G8 országok intézkedésekre szólítottak fel az éghajlatváltozás és a tiszta energia terén. Erre egy olyan időszakban kerül sor, amikor az energiarendszerekbe történő befektetések soha nem látott mértéket érnek majd el – a Nemzetközi Energiaügynökség becslése szerint 2030-ig több mint 20 trillió USA dollár összegben. Ez utat nyit a lehetőségek számára. Az alacsony szénfelhasználású megoldás választása olcsóbb, ha a meglévő infrastruktúrát cseréljük ki vagy bővítjük. A Világbank becslése szerint az energiatermelés jelentős szén-dioxid-mentesítése az OECD-n kívüli országokban csaknem évi 25 milliárd euro járulékos befektetést igényel. Az NEÜ által azonosított, a kibocsátások csökkentésére alkalmas technológiák egyike tekintetében sem várható 20 euro/tonna CO2 kibocsátás összegnél magasabb járulékos beruházási költség teljes körű bevezetés esetén.

Az energiabiztonság az EU-n belül fontos szemponttá vált. A PRIMES modell előrejelzései szerint 2000 és 2030 között a kőolajimport körülbelül 25 %-kal emelkedik, a földgázimport pedig több, mint kétszeresére nő. A 2006. márciusi, „Európai stratégia az energiaellátás fenntarthatóságáért, versenyképességéért és biztonságáért” című zöld könyv három politikai lehetőséget vázol, amelyek kritikusak az energiabiztonság és az éghajlatváltozási célkitűzések elérése tekintetében: energiahatékonyság, megújuló energia, a szén-dioxid kibocsátások megkötése és geológiai tárolása. A megnövelt energiahatékonyság és a megújuló energiák elterjedésének várható hatásai jelentősek, és 1990-hez képest 2020-ra 21%-kal csökkentik a CO2 kibocsátást. 2020-ra a kőolaj és földgázimport több, mint 15 %-kal csökken a szokásos üzletvitel esetéhez képest. A szén-dioxid kibocsátások megkötése és geológiai tárolása másik lehetőséget kínál az alacsony szénfelhasználású technológiát illetően. A POLES globális energiamodell előrejelzései szerint fontos szerepet fog játszani a szén-dioxid kibocsátások megkötése és geológiai tárolása, amely az EU-ban 2030-ra megköti körülbelül a fosszilis tüzelőanyaggal működő erőművek CO2 kibocsátásainak 30 %-át, és globálisan is energiabiztonsági előnyökkel jár.

Foglalkoztatás: A biomassza-akcióterv hatásvizsgálatának becslése szerint e terv az EU-ban közel 250 000–300 000 további munkahelyet teremthet. A szélenergia is gyorsan növekvő ágazat Európában, például már most 120 000 embert foglalkoztat csak Németországban, Dániában és Spanyolországban. Az Európai Szakszervezetek Szövetsége vizsgálatot végez az éghajlat-változási politikák és a foglalkoztatás tárgyában. Az első eredmények azt mutatják, hogy a legtöbb rendelkezésre álló tanulmány szerint az éghajlati politikák általános hatása pozitív lehet a foglalkoztatásra.

Talajtermékenység: A talaj szervesanyag-tartalma a szénciklusban fontos. A talaj egyszerre szén-dioxid-kibocsátó és jelentős szén-dioxid-tároló is. Az utóbbi időben az Egyesült Királyságban a talaj szén-dioxid-tartalmának komoly csökkenését mérték. Ha ezeket az eredményeket az egész EU-ban megerősítik, akkor ezzel komolyan foglalkozni kell, és további lépéseket kell tenni. Nagy a bizonytalanság, és további kutatásokra van szükség. A talajvédelem tematikus stratégiájának célja az, hogy megküzdjön az európai talajok szervesanyag-tartalmának csökkenésével, hozzájáruljon a talajtermékenység fenntartásához, és megőrizze vagy emelje a talaj szén-dioxid-szintjét.

Nemzetközi stratégiák annak érdekében, hogy 2050-re hiteles kibocsátáscsökkenéseket lehessen elérni

Kibocsátási profilok

Közelmúltbeli kutatások megerősítik, hogy a 450 ppmv CO2 egyenérték irányába történő stabilizációnak 50 %-os esélye van a 2 Celsius-fokos cél elérésére. Az üvegházhatást okozó gázok koncentrációja már most közel jár a 430 ppmv-hez és évente körülbelül 2 ppmv-vel emelkedik. A 2°C-os cél eléréséhez az szükséges, hogy az üvegházhatást okozó gázok koncentrációja hosszú távon tovább csökkenjen 450 ppmv CO2 egyenértékre, miután a következő két-három évtizedben túllépi ezt a szintet. Ez az úgynevezett „túllövési” forgatókönyv, ami hasonló a 500 ppmv CO2 egyenérték forgatókönyvhöz a Stern-felmérésben.

Az Európai Bizottság hatásvizsgálatot végzett egy ilyen túllövési forgatókönyvre a POLES globális energiamodellel (részleges egyensúlyi modell), a GEM E3 modellel (általános egyensúlyi modell) és a DIMA erdőgazdálkodási modellel. A túllövési forgatókönyv 50%-os esélyt ad arra, hogy elérjük a 2°C célkitűzést, és előírja, hogy a globális kibocsátás 2015 és 2020 között érje el csúcspontját. A földhasználat megváltozásából, főként az erdőirtásból eredő kibocsátás körülbelül a globális kibocsátás 20 %-át teszi ki, és ennek 2020-ra kell visszájára fordulnia. A más forrásokból eredő üvegházhatást okozó gázkibocsátásoknak 25 %-kal kellene csökkenniük 2050-re, az 1990-es szinthez képest.

2050-ig a POLES modellt használták a jövő technológiáiba való betekintésre. 2030-ig készültek költségbecslések. Az alap-forgatókönyv tartalmazza az energiaárak magas szintjére vonatkozó közelmúltbeli becsléseket, és az EU kibocsátás-kereskedelmi rendszere tekintetében alacsony, 5 euro/tonna szén-dioxid árat vesz alapul. A kibocsátás-csökkentési forgatókönyvben a globális üvegházhatást okozó gázkibocsátási csúcs 2020-ra tehető, aztán 2050-re az 1990-es szinthez képest 25%-kal csökken.

Minden országban folytatnak energiahatékonysági politikákat, amit az energiaárak szintje indokol. A fejlett országok vállalják, hogy kibocsátás-csökkentési célkitűzéseket fogalmaznak meg. Az energiaintenzív iparágak részt vesznek a folyamatosan tovább integrálódó globális szénpiacon. A fejlődő országok kezdetben alacsonyabb szénárral számolhatnak, ami szimulálja a szénárak stabil szinten történő elterjedtségének korlátozottságát, olyan eszközöknek köszönhetően, mint a tiszta fejlesztési mechanizmus. 2030-ra a szén árkülönbségei az alacsony jövedelmű országok kivételével a fejlett országokban is csökkennek a jobb szabályozási keretnek köszönhetően. Más ágazatok nem vesznek részt a globális szénpiacon, de hasonló hatással járó politikákat vállalnak a fejlett országok. A fejlődő országokban csak energiahatékonysági politikákat hajtanak végre.

A üvegházhatást okozó gázkibocsátások előrejelzése

Az alap-forgatókönyv szerint, a világ üvegházhatást okozó gázkibocsátása az előrejelzések szerint 86 %-kal nő 2050-re 1990-hez képest. 2020-ban a fejlődő országok kibocsátása meghaladja majd a fejlett országokét.

A kibocsátás-csökkentési forgatókönyv szerint a fejlett országok kibocsátása 2020-ban már 18%-kal, 2030-ban pedig 32 %-kal lesz kevesebb, mint 2030-ban. A 25 tagú EU-ban 2020-ban a kibocsátás csökkenése az 1990. évi szinthez képest 21 %, 2030-ban pedig 36 % lesz. A fejlődő országok kibocsátása 2020 és 2025 között éri el a csúcspontját. 2030-ra a világ kibocsátása csak 10%-kal haladja meg az 1990. évi szintet.

Műszaki megvalósíthatóság

Az energiarendszer jelentős változtatásokat igényel. Az energiafogyasztás energiahatékonyság növelése révén történő csökkentése a legfontosabb intézkedés. A lakossági és a szolgáltató ágazatokban érhető el a legnagyobb megtakarítás, és ezek érzékenyek a hatékonysági normákra. A fosszilis tüzelőanyagot használó erőművek hatékonysági mutatója is javul azáltal, hogy a hagyományos széntüzelésű erőműveket fejlettebb technológiák váltják fel. 2030-ra az EU a bázisértéknél 60 %-kal kevesebb szenet és 20 %-kal kevesebb kőolajat és földgázt importál majd.

Az energiaágazat marad a kibocsátás-csökkentés fő szektora. A vízenergián kívül a megújuló energiaforrások az előrejelzések szerint 24-szeres növekedést mutatnak majd 2005 és 2050 között. A szén-dioxid kibocsátások megkötése és geológiai tárolása fontos globális átmeneti technológiává válik, bár a kőszén használata az előrejelzések szerint csökken. A széntüzelésű erőműveket felváltják a fejlett széntechnológiák. A földgáz részben kiváltja a szenet, és 2025-ben világ energiatermelésének 33%-át jelentő maximális arányt képvisel majd. Az atomenergia növeli részesedését a villamosenergia-termelésben, de abszolút értékben közel marad a bázisérték szerinti elterjedtséghez.

Költség és kibocsátás-kereskedelem

A POLES-előrejelzés szerint a világpiaci szénár 1 tonna szén-dioxidban mérve 2020-ra eléri a 37 eurót, 2030-ra pedig a 64 eurót. 2030-ra az alacsony szénfelhasználású technológiákba történő befektetések eredményeként a költségek várhatóan a globális éves GDP kevesebb mint 0,5%-át teszik ki. A 2020. évi 30%-os és a 2030. évi 50 %-os csökkentési célkitűzések ösztönzik a szénkibocsátás-kereskedelmet, ami világszinten költséghatékony kibocsátás-csökkentéshez vezet. Ha a fejlett országok elérik a kereskedelmi célkitűzéseiket, az háromnegyedével csökkenti globális költségeket.

Az alacsony szén-technológiákba történő további befektetések eredményeként megjelenő költségek nem keverendők össze a gazdasági növekedés hatásaival. A teljes gazdaság vonatkozó GEM E3 modellt a növekedés hatásának vizsgálatára alkalmazták. A 2C célnak megfelelő kibocsátási profillal a világ GDP-je még mindig csaknem megduplázódna a következő 25 évben. 2030-ban a világ GDP-növekedése körülbelül 0,19 %-kal lenne alacsonyabb éves szinten, mint a bázisérték. A csökkentési kötelezettségvállalások allokációjától függően a nemzeti GDP-kre gyakorolt hatás változhat. Az EU régiójában a GDP-változás éves szintje nagyobb, mint a globálisé: -0,19 % (2020) és -0,24 % (2030) közötti. A nagy fejlődő országok, bár 2020-ra vonatkozóan nincsenek csökkentési kötelezettségeik, szintén észlelnek némi csökkenést GDP-jükben a bázisértékhez képest (melynek mértéke éves szinten -0,06% – Brazíliában és Kínában – és -0,1% – Indiában – közötti), a kereskedelmi hatások következtében.

A vizsgálat szerint szélesebb körű részvétellel megvalósítható a 2 Celsius-fokos célkitűzés eléréséhez szükséges globális kibocsátás-csökkentés. Minden országnak fejlesztenie kell az energiahatékonyságot és csökkentenie kell a közlekedés, a lakosság és a szolgáltató ágazat kibocsátását. Az energiaintenzív ágazatokat, különösen az erőműveket fokozatosan integrálni kell a globális szénpiacra, biztosítva a költséghatékonyságot. A fejlett országok csoportjának csökkentési célokat kell elfogadnia 2020-ra kb. 30 %-os csökkentési célokat kell elfogadnia az 1990-es szinthez képest, ezt 2030-ra 40–55 %-ra növelve, és teljes hozzáféréssel kell rendelkezniük a világ szénpiacához. E célkitűzés eredményeként a hazai kibocsátáscsökkentés a fejlett országokban 2020-ban 20 % lehet. A fejlődő országok kibocsátása 2020 és 2025 között kell, hogy elérje a csúcspontját, és azután csökken.

Belső EU kibocsátás-csökkentések

A kibocsátások csökkentése az EU-ban kedvező lenne az energiabiztonságra és a levegőszennyezésre nézve, és ösztönözné a versenyképes technológiákat. A GEM-E3 modell vizsgálta az EU 2020. évi 21%-os és 31 %-os autonóm csökkentési célkitűzéseinek hatását, széles körű részvétel nélkül. Bár egy ilyen autonóm célkitűzés fontos politikai üzenetet hordozna, a globális kibocsátás csak kevesebb, mint 5%-kal csökkenne a bázisértékhez képest. Még széles körű részvétel nélkül is szükséges a hozzáférés a CDM-hez, ami „biztonsági szelepként” működik. A CDM-hez való hozzáférés nélkül a szénárak 8-11-szer magasabbak lennének. A CDM-hez való hozzáféréssel a célkitűzések elérése sokkal kevésbé lenne költséges, mint a csökkentési forgatókönyv globális részvétellel.

A CDM-hez való teljes körű hozzáférés eredményeként a belső csökkentések és a járulékos előnyök korlátozottak lennének, de ezek a csökkentések és járulékos előnyök elérhetők lennének kapcsolódó EU-energiapolitikákkal.

Az erdőirtás visszafordítása

Az erdőirtásból eredő kibocsátások szerepe kulcsfontosságú a 2(C-os cél eléréséhez. A dinamikus integrált erdőgazdálkodási és alternatív földhasználati modell (DIMA) elemzi az erdőirtás indítóokait. Ebben a hatáselemzésben az egy tonna széndioxid pénzügyi ösztönzőjeként a modellben szén-dioxid tonnánkénti pénzügyi ösztönzőt vezettek be, mely hasonló a POLES modellben regionális szinten előre jelzett árhoz. Az előrejelzés szerinti hatás jelentős, 2020-ra forrásból nettó elnyelővé térne vissza. Nagy kihívás lesz a tendenciák ily módon történő megfordítása.

Az erdőirtás megfordítását célzó pénzügyi ösztönző bevezetése gondos elemzést igényel. A DIMA modellben bevezetett pénzügyi ösztönző csillagászati összeg lenne, ha azt a teljes meglévő erdőállományra bevezetnék a kiirtás elkerülése érdekében. Sok téma tesz egy ösztönzőrendszert összetetté. Az erdőket sok okból irtják, és az erdők kezelése és tulajdonjoga sokrétű és sokszor nem tisztázott. A Világbank közelmúltbeli jelentése javasolja a szénfinanszírozást mint eszközt, de rámutat arra, hogy más eszközök is szükségesek, mint például a biodiverzitás finanszírozása, a jobb nyomon követés és értékelés, a jobb jogalkotás a vagyoni jogok terén, illetve a jobb tervezési eljárások például az útépítés esetén.

Van tapasztalat a különféle ösztönző rendszerek és más megközelítések terén, de ezek nemzetközi szinten történő alkalmazása bonyolult. A következő lépések egyike a gyakorlati tapasztalatok kísérleti rendszereken keresztül történő összegyűjtése kell, hogy legyen.[pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic]