[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 23.6.2006

COM(2006) 328 végleges

BIZOTTSÁGI KÖZLEMÉNY AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a biztonságosabb Európa megteremtését célzó intézkedésekről

BIZOTTSÁGI KÖZLEMÉNY AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a biztonságosabb Európa megteremtését célzó intézkedésekről (EGT vonatkozású szöveg)

TARTALOMJEGYZÉK

1. CÉLKITŰZÉS 3

2. A SÉRÜLÉSEK OKOZTA TEHER 4

3. A sérülések megelőzhetősége 4

4. közösségi cselekvési terv 5

4.1. A sérülések megelőzésének alapvető infrastruktúrái 5

4.1.1. Az egész Közösségre kiterjedő sérülésmegfigyelő rendszer 5

4.1.2. A helyes gyakorlatokra vonatkozó információcsere Közösség általi támogatása 6

4.1.3. Az érdekeltek közösségi hálózata 7

4.1.4. A szakmai kapacitások kialakítása a Közösségben 7

4.1.5. A nemzeti cselekvési tervek támogatása 8

4.1.6. Kockázati kommunikáció 8

4.2. Az intézkedések kulcsfontosságú területei 9

4.2.1. A gyermekek és a serdülők biztonsága 9

4.2.2. Az idős személyek biztonsága 10

4.2.3. A közúti közlekedésben résztvevők biztonsága 10

4.2.4. A sportsérülések megelőzése 10

4.2.5. A termékek és szolgáltatások által okozott sérülések megelőzése 11

4.2.6. Az önkárosítás megelőzése 11

4.2.7. A személyek közötti erőszak megelőzése 11

5. Végrehajtás 12

1. CÉLKITŰZÉS

A közlemény tárgya a balesetek és sérülések megelőzése Európában közegészségügyi intézkedések révén. Célja egy olyan stratégiai keret biztosítása, amely szükséges ahhoz, hogy a tagállamok segítséget kapjanak a balesetek és sérülések számának csökkentésére irányuló intézkedéseik fontossági sorrendjének megállapításához. Ezeket az intézkedéseket a közösségi közegészségügyi program (2003-2008)[1], a fogyasztóvédelmi politikai stratégia (2003-2006)[2] és a további kezdeményezések keretében kell megvalósítani.

A sérülés közvetlen energia-behatás (mozgási, hő, villamos, kémiai vagy sugárzási energia) vagy valamely alapvető erőforrás elégtelensége (vízbe fulladás, légcsőelzáródás vagy megfagyás) okozta testi elváltozás. A behatás és a sérülés megjelenése között csak kevés idő telhet el. A sérülések esetében többnyire a nem szándékos (baleset okozta) és a szándékos (önkárosítás vagy személyek közötti erőszak okozta) kategóriákat különböztetik meg.

Az európai lakosság körében a sérülések jelentik az egyik fő halálozási okot. A fiatalok körében a nem szándékos és a szándékos sérülések számítanak a krónikus fogyatékosság egyik fő okának, amelyek számos egészségben töltött évtől fosztják meg őket. A 65 év felettiek körében is a balesetek és a sérülések okozzák a legtöbb halálesetet, valamint fogyatékosságot, és gyakran az egészségi állapotuk végzetes romlásához vezetnek. Tekintettel a sérülések elterjedésének a Közösségben a termelékenységre, az egészségre és a jólétre gyakorolt jelentős hatására, az e kérdésre való közösségi válasz hozzáadott értéket teremtene.

Korábban számos, a balesetek és az erőszak okozta sérülések gyakoriságának csökkentésére irányuló kezdeményezést indítottak, és különösen sikeresek voltak a halálos kimenetelű közúti balesetek, a munkahelyi balesetek, a vegyi balesetek, valamint a fogyasztási cikkek okozta sérülések csökkentésének tekintetében. Elegendő bizonyíték áll rendelkezésre arra vonatkozóan is, hogy a trauma kezelése terén elért javulások a trauma által okozott halálesetek jelentős csökkenéséhez vezettek.

Még hatékonyabb fellépésre van szükség a balesetek és a sérülések következtében adódó tetemes szociális költségek csökkentése érdekében, különösen azon kockázati helyzetek és kockázati csoportok kezelése által, amelyeknek eddig kevesebb figyelmet szenteltek. A tagállamok, valamint lakosságuk között a baleseti és sérülési arány tekintetében fennálló különbségek azt mutatják, hogy még mindig komoly lehetőség van a sérülések okozta teher Közösségben, illetve a szomszédos országokban történő csökkentésére. A sérülések okozta halálozási arány az Európai Unióban jelenleg a következő tartományban mozog: az Egyesült Királyságban és Hollandiában 100 000 lakosra 27 haláleset jut, a balti államokban a 100 000 lakosra jutó halálesetek száma meghaladja a 120 esetet (Lettországban és Észtországban 129, Litvániában 143).

E közlemény kiemeli az egészségügyi ágazatnak a sérülések megelőzésében játszott szerepét a következő intézkedések által: a problémák számszerűsítése, a kockázati tényezők feltárása, az elsődleges megelőzés szorgalmazása, a bizonyítékokon alapuló stratégiák terjesztése, a kockázatnak kitett személyek számára nyújtott tanácsadásra vonatkozó szakmai kapacitások bővítése, a több területet érintő cselekvési tervek irányítása, valamint a nyilvánosság tájékoztatása a veszélyekről és a biztonsági óvintézkedésekről.

2. A SÉRÜLÉSEK OKOZTA TEHER

A balesetek és a sérülések hatalmas terhet rónak a Közösségben a társadalmakra és az egyénekre. Ez nem csak a korai elhalálozás és a fogyatékkal leélt évek tekintetében megmutatkozó óriási személyi költségekből, hanem a magas egészségügyi költségekből és a társadalomnak az elveszített termelékenységből adódó költségeiből ered.

A szív- és érrendszeri megbetegedések, valamint a rák és a légzőszervi megbetegedések után negyedikként a sérülések okozzák a legtöbb halálesetet a tagállamokban. Minden évben a tagállamok közel 235 000 polgára veszti életét baleset vagy erőszak következtében. Évente több mint 50 millió polgár szorul sérülés következtében orvosi kezelésre és közülük 6,8 millió kerül kórházba.

Pontosabban kifejezve a sérülés:

- a fiatalok körében a leggyakoribb halálozási ok. A gyermekek, serdülők és fiatal felnőttek körében a legtöbb haláleset balesetekből és sérülésekből származik. A korai elhalálozás különösen gyakori az olyan, látszólag különböző területeken mint a balesetek, a vízbe fulladás és az öngyilkosság.

- a fogyatékosság egyik fő oka. A súlyos sérülések túlélői gyakran életük végéig tartó károsodásokat szenvednek. Bár nem állnak rendelkezésünkre pontos számadatok, a fiatalok körében a balesetek és a sérülések számítanak a krónikus fogyatékosság fő okának, amelyek számos egészségben töltött évtől fosztják meg őket.

- a morbiditás és az egészségügyi költségek egyik fő oka. Átlagosan minden korcsoportban a kórházi kezelések kb. 11%-a sérülések eredménye. Az egészségügyi és jóléti rendszerre rótt pénzügyi terhen túlmenően a sérülések gyakran érzelmileg, szervezetileg és pénzügyileg is terhelik az egész családot.

- hátrányosan befolyásolja a Közösség termelékenységét. Kevés adat áll rendelkezésre a sérülések okozta betegszabadságok és rokkantság tekintetében. Mindkét tényező hátrányosan befolyásolja a termelékenységet. Nemzeti adatok szerint a rokkantság miatti nyugdíjazások mintegy 8%-át és a betegszabadságok közel 20%-át sérülések okozzák.

- társadalmi csoportokra gyakorolt hatása egyenlőtlen. A sérülés következtében bekövetkező halál kockázata öt az egyhez a legmagasabb illetve a legalacsonyabb sérülési arányszámmal rendelkező tagállamokban. A sérülésveszélynek való kitettség tekintetében is egyenlőtlenségek mutatkoznak a nem, életkor és a társadalmi helyzet szerint.

3. A SÉRÜLÉSEK MEGELőZHETőSÉGE

Számos biztonsági vonatkozású területen jelentős előrehaladás történt, azonban a balesetek és sérülések magas számának csökkentése érdekében a következő okokból hatékonyabb fellépésre van szükség:

- A betegségek vagy a korai elhalálozás számos más okával szemben a sérülések megelőzhetők környezetünk, és az általunk használt termékek és szolgáltatások biztonságosabbá tételével.

- A baleset-megelőzési intézkedések egyes – a Közösségben még nem kellően elterjedt – hatékonysága ma már nyilvánvalóan bebizonyosodott.

- Az intézkedések nagy része költséghatékonynak bizonyult, mivel a sérülések megelőzéséből származó haszon a beavatkozás költségeinek gyakran tízszerese;

- Még a jó biztonsági mutatókkal rendelkező országokban és azon kockázatnak kitett területeken is, ahol elérték a sérülések jelentős csökkenését, tovább javítható az egészségügyi helyzet.

- Továbbra is lényeges javulás érhető el a különböző ágazatok érdekeltjeinek összevonása, az együttműködés támogatása, valamint a Közösségen belül és a szomszédos országokban összehangolt cselekvés által.

4. KÖZÖSSÉGI CSELEKVÉSI TERV

Az alábbi cselekvési terv célja, hogy a Közösség számára olyan bizonyítékokon alapuló információkat szolgáltasson, amelyekre a tagállamoknak a sérülések okozta terhek csökkentéséhez van szükségük. A végső célkitűzés a sérülés okozta halálesetek és morbiditás csökkentése és annak biztosítása, hogy a Közösségben biztonságosabb lesz az élet. Ezen terv megvalósításához arra van szükség, hogy a tagállamok elismerjék a sérülések megelőzéséből adódó kihívásokat, és a sérülések megelőzése, valamint a biztonság elősegítése elsőbbséget élvezzen a közegészségügyi célkitűzések között.

4.1. A sérülések megelőzésének alapvető infrastruktúrái

A közegészségügyi cselekvési terv hozzáadott értéket teremt a következő intézkedések által:

- a problémák számszerűsítése, a kockázati tényezők meghatározása és a beavatkozások hatékonyságának felmérése;

- bizonyítékokon alapuló és költséghatékony beavatkozások meghatározása, átalakítása és indítványozása, tapasztalatcsere;

- a problémamegoldó képesség kialakításának támogatása;

- az egészségügyi ágazat céljait szem előtt tartó ágazatközi szakpolitikák és programok kifejlesztésének elősegítése;

- a sérülések megelőzésére irányuló kampányok indítása.

4.1.1. Az egész Közösségre kiterjedő sérülésmegfigyelő rendszer

A balesetekre és sérülésekre vonatkozó közös információs rendszer célja, hogy minden érdekeltnek a lehető legszélesebb körű tájékoztatást nyújtsa a probléma nagyságáról – a nagy kockázatnak kitett népességcsoportokat, az alapvető kockázati tényezőket, valamint az egyes fogyasztási cikkekhez és szolgáltatásokhoz kapcsolódó kockázatokat is beleértve. Ez a tájékoztatás a politikai döntéshozatalnak, a fellépések növelésének és az eredmények értékelésének is nélkülözhetetlen előfeltétele.

A sérülésekre vonatkozó közösségi információs rendszer az egyes tagállamok nemzeti rendszereiben összegyűjtött tapasztalatokon alapul, és:

- átfogó képet nyújt a tagállamban és a Közösségben fennálló minden sérülésveszélyről;

- összevonja az európai statisztikai rendszer (halálozási okok, kórházi statisztikák, egészségügyi adatfelvételi felmérések és egyéb háztartási felmérések, mint például a munkaerő-felmérés, valamint a bűncselekmények áldozataira vonatkozó felmérés) keretében összegyűjtött, sérülésekre vonatkozó adatokat, valamint olyan különleges nyilvántartásokból, mint a kórházakban összegyűjtött, sérülésekre vonatkozó adatokat összegző adatbázisból (IDB), a közúti balesetekre vonatkozó adatokat összegző adatbázisból (CARE) és a munkahelyi balesetek európai statisztikájából (ESAW) származó egészségügyi statisztikai adatokat;

- az egészségügyi terhet a különböző következmények szempontjából (halálos kimenetelű baleset, kórházi kezelés) vizsgálja, lehetővé téve a károsodások és a pénzügyi teher vizsgálatát;

- országok között összehasonlítja a sérülésveszélyt és a kockázati tényezőket, ami a nemzeti erőfeszítések előmozdításának kulcsfontosságú eleme;

- a szakpolitikai kezdeményezések szükségességének megállapítása érdekében meghatározza a kockázati tényezőket;

- méri az előrehaladást, és meghatározza, hogy a megelőzési tervek célkitűzései teljesültek-e.

A tagállamokkal együttműködve ki kell alakítani a rendszer statisztikai elemét szükség szerint a Közösség Statisztikai Programjának[3] felhasználásával a szinergia elősegítése és az ismétlődés elkerülése érdekében.

4.1.2. A helyes gyakorlatokra vonatkozó információcsere Közösség általi támogatása

A cél a közösségi, illetve a nemzeti projektek során sikeresnek bizonyult megelőzési intézkedésekről szóló információk összegyűjtése és széleskörű terjesztése. A tapasztalatok tényleges cseréjével elkerülhető a párhuzamos munkavégzés, könnyebb lesz az elérhető ismeretek maximális felhasználása, és nagyobb haszon származik majd a korlátozott forrásokból is.

Hatékony intézkedéseket hoztak a különböző politikai területeken, mint a közegészségügy, a közlekedés, a munkaügy, a fogyasztóvédelem, az oktatás, a jóléti ellátás területén, valamint különböző politikai szinteken. E területek tapasztalatainak határokon átnyúló hatékony cseréjére van szükség, amit a közegészségügy területén biztosítani kell. A kutatás, fejlesztés és kivitelezés forrásainak cseréjét, valamint az intézkedések és információk nagyobb mértékű összehangolását elősegítő, az egész Közösségre kiterjedő információcserének és a bizonyítékokon alapuló gyakorlatok cseréjének előmozdítása érdekében közösségi programokat, például a közegészségügyi programot[4], a fogyasztóvédelmi politikát támogató közösségi cselekvések finanszírozását szolgáló általános keretet[5] és a kutatási programot kell használni[6].

4.1.3. Az érdekeltek közösségi hálózata

A sérülések sikeres megelőzése érdekében feltétlenül szükséges a szaktudás, a tevékenységek és az eredmények egységesítését elősegítő hálózat létrehozására, hogy közösségi szinten hatékonyan meg tudják előzni a baleseteket és sérüléseket. A Bizottság a sérülések megelőzésére irányuló közegészségügyi intézkedések elősegítése és a vonatkozó szakpolitikai területekkel való hatékony együttműködés biztosítása érdekében együttműködik a tagállamok hatóságaival, különösen az egészségügyi és fogyasztóvédelmi minisztériumokkal.

4.1.4. A szakmai kapacitások kialakítása a Közösségben

Az egészségügyi szakemberek, mint például az orvosok, a mentő- és sürgősségi személyzet, az ápolónők és egyéb egészségügyi szolgáltatók a veszélyekkel és a biztonsági intézkedésekkel kapcsolatos, a jelenlegieknél hatékonyabb tanácsokkal láthatnák el a betegeket, az ügyfeleket, a döntéshozókat és a médiát. Szaktudásuknak köszönhetően e csoportok több egészségügyi szempontból, mint például a dohányzás, a táplálkozás és a testmozgás fontos szerepet játszanak az egészségvédelemben, azonban nem részesültek a kockázatelemzésre és a biztonság elősegítésére vonatkozó megfelelő szakmai képzésben. A közösségi közegészségügyi program[7] jövőbeni munkatervében elsőbbséget élvez e közegészségügyi szempontnak az egészségügyi szakemberek szakmai képzésébe történő beépítése.

A társadalom más ágazatainak és szakmai közösségeinek, például a szociális munkásoknak, a tanároknak, az építészmérnököknek, az értékesítőknek és a szolgáltatóknak is felelőssége a sérülések megelőzése. E csoportok szakmai képzésének tartalmaznia kell a veszélyekre és a biztonsági intézkedésekre vonatkozó alapvető információkat, hogy a fogyasztóknak megfelelő tájékoztatást nyújtsanak. Az egészségügyi ágazatnak a képzési előírások megfelelő megváltoztatásának igénylése mellett szorosan együtt kell működnie a vonatkozó tanterveket kidolgozó és irányító szakpolitikai területekkel. Az egészségügyi ágazatnak igényt kell támasztania az egyetemeken, különösen az orvostudományi karokon folytatott balesetelemzési és sérülés-megelőzési kutatások kiterjesztésére.

4.1.5. A nemzeti cselekvési tervek támogatása

Minden tagállamnak ajánlott sérülések megelőzésére irányuló szakpolitikák, például egy olyan cselekvési keret létrehozása, amely bevonja az érintett partnereket és az érdekelteket, valamint meghatározza az intézmények hatáskörét. Mivel ezen szakpolitikákhoz különböző politikai területek összehangolására van szükség, és a szakpolitikák az egészség javítására irányulnak, a koordinálást az egészségügyi ágazatnak kell végeznie.

A nemzeti szakpolitikák fő jellemzői, hogy a közösségi tervvel és a 4.2. szakaszban meghatározott alapvető prioritásokkal összhangban vannak, az adott ország különleges szükségleteit és követelményeit figyelembe vevő, a sérülések elérhető csökkentésére irányuló célkitűzéseket tartalmaznak, valamint az ország kormányzati és nem-kormányzati szervezeteinek szilárd kötelezettségvállalásán alapulnak.

A Bizottság az alábbi intézkedések által ösztönzi a tagállamokat nemzeti cselekvési tervek kidolgozására:

- a Közösségre kiterjedő sérülésmegfigyelő rendszer információin – beleértve a teljesítményértékeléshez szükséges összehasonlító adatokat – alapuló helyzetelemzés elősegítése;

- a biztonsági kérdések ígéretes megoldásaira vonatkozó információk rendelkezésre bocsátása a helyes gyakorlatokkal kapcsolatos közösségi szintű információcsere által;

- a megelőzési stratégiák végrehajtására és az iránymutatások kidolgozására irányuló meglévő lehetőségeket kihasználó projektek támogatása;

- a megoldások fenntartható megvalósítását elősegítő kulcsfontosságú partnerek és érintettek meghatározásának támogatása;

4.1.6. Kockázati kommunikáció

A hatékony kockázati kommunikáció segítségével az emberek biztonságosabban dönthetnek. A kockázati kommunikáció figyelembe veszi, hogy számos tevékenység, helyzet vagy termék előnyeit nem lehet kihasználni a minimális kockázat elfogadása nélkül. A jól megtervezett kampányok tájékoztatják az embereket a veszélyekről és a biztonsági intézkedések előnyeiről, valamint elősegítik a biztonságosabb viselkedésre való áttérést. A tagállamokban például az alábbi területeken szerveztek sikeres kampányokat: biztonsági övek, gyermekbiztos öngyújtók, építkezéseken használt biztonsági csizmák, akadálymentes középületek, a partner által elkövetett erőszak elleni jogszabályok. Ezek mind sikeresek voltak a megelőzhető sérülések csökkentésében.

A közösségi közegészségügyi programnak támogatnia kell az e dokumentum elsőbbséget élvező területein indított kampányokat. A kampánynak a következő fő jellemzőkkel kell rendelkeznie: a közvetítőkre való összpontosítás, fenntartható eredményekre való törekvés, a tagállamok támogatása, a hatékony megelőzés és a biztonság elősegítése terén szerzett bizonyítékokra való hagyatkozás, valamint jó minőségű értékelés és dokumentáció készítése. A köz- és magánszféra partnersége a biztonság előmozdítása érdekében segít a széleskörű tájékoztatás és a jobb terjesztési csatornák létrehozásában.

4.2. Az intézkedések kulcsfontosságú területei

A sérülésekkel kapcsolatos kulcsfontosságú tevékenységek meghatározása során a következő kritériumokat használták:

- A sérülések társadalmi hatása a különböző kategóriákba tartozó sérülések száma, súlyossága és következményei szerint, mint például a munkával töltött évek csökkenése, fogyatékosság és emberi szenvedés.

- A beavatkozások hatékonyságának bizonyítéka és az alternatív beavatkozások költséghatékonysága a különféle elsődleges lehetőségekhez viszonyítva.

- A beavatkozások sikeres végrehajthatósága európai viszonylatban, a tagállamok különféle infrastruktúrái figyelembe vételével.

- Az intézkedések időkerete és időközi eredményeinek mérhetősége, valamint a sérülések csökkentése szempontjából elért hatása.

Ez az alábbi hét, elsőbbséget élvező terület meghatározásához vezetett:

- a gyermekek és a serdülők biztonsága;

- az idős személyek biztonsága;

- a közúti közlekedésben résztvevők biztonsága;

- a sportsérülések megelőzése;

- a termékek és szolgáltatások által okozott sérülések megelőzése;

- az önkárosítás megelőzése;

- a személyek közötti erőszak megelőzése.

Valamennyi közösségi közegészségügyi kampány tájékoztatja a nyilvánosságot a problémák számáról, igényt tart a hatékonyabb elsődleges megelőzésre, terjeszti a helyes gyakorlatokat, támogatja a hálózatokat, valamint a tagállamok közegészségügyi hatóságai számára megfelelő szakpolitikai eszközöket biztosít a nemzeti szinten meghozandó intézkedésekhez.

4.2.1. A gyermekek és a serdülők biztonsága

A gyermekek és a serdülők biztonsága azért kiemelt jelentőségű, mert a sérülések és fogyatékossággal járó következményeik erőteljesen befolyásolják e korcsoport egészségét.

A közösségi közegészségügyi program keretében szervezett európai gyermekbiztonsági szövetség elnevezésű program (European Child Safety Alliance) jelenleg a tagállamok nagy részében elősegíti a nemzeti gyermekbiztonsági cselekvési tervek kidolgozását. A legfőbb célkitűzés a többi tagállam és tagjelölt ország bevonása a folyamatba, és a nemzeti gyermekbiztonsági cselekvési tervek végrehajtásának előkészítése.

A gyermekbiztonsági kampányoknak elsősorban az óvodáskorú gyermekekre otthon leselkedő komoly sérülési veszélyekkel (esések, leforrázás, megfulladás, mérgezés, vízbe fulladás), a játszóterek és a gyermekeknek szánt termékek biztonságosságával, a biztonsági gyermekülés és az idősebb gyermekek esetében a kerékpár-bukósisak használatával kell foglalkozniuk. Hasonló cselekvési terveket dolgoznak ki a serdülők számára is.

4.2.2. Az idős személyek biztonsága

A jelentések szerint a sérülés okozta halálozási arány a 65 év fölötti személyek körében a legmagasabb, és a halált főként esések okozzák. A sérülésekre, és különösek az esések okozta sérülésekre vezethető vissza a kórházi kezelések átlagosnál magasabb aránya, valamint a sérülések miatti ápolási költségek rendkívül nagy aránya ebben a korcsoportban.

A közösségi közegészségügyi program keretében indított jövőbeni projektek összehangolt módon foglalkoznak e kulcsfontosságú területtel. Az érintett kockázati csoportokkal kapcsolatosan már kialakult helyes gyakorlatot és az innovatív megközelítéseket a szakértői csoportok, a gondozási létesítmények, idősotthonok és nyugdíjasotthonok igazgatósága körében terjesztik majd. Különösen az idős személyek biztonságáról szóló kampányoknak kell a lakásban (padlóburkolat, világítás, bútor, a fürdőszoba elrendezése) és az épületekben, illetve az épületek körül (lépcső, korlát, járda) történő eséssel kapcsolatos veszélyekről tájékoztatást adniuk.

4.2.3. A közúti közlekedésben résztvevők biztonsága

A közúton közlekedő gyermekek, idősek, fogyatékosok, kerékpárosok, görkorcsolyázók és gyalogosok nem csak a járművek miatti kockázatoknak vannak kitéve. Az egészségügyi statisztikák azt mutatják, hogy sok komoly sérülés származik az esésekből, illetve történik a tömegközlekedési eszközök használata közben. E kockázatoknak sokkal nagyobb figyelmet kell szentelni a következők által: a gyalogutak, a járdák, a gyalogos átkelőhelyek, a kerékpárutak és a tömegközlekedés megfelelőbb kialakítása, valamint a kerékpár-bukósisakok viselése a közúti baleseti statisztika szerint életeket menthet. A közlekedés területén hozott közegészségügyi intézkedések kiegészítik a közúti közlekedés résztvevőire irányuló folyamatban lévő közösségi cselekvéseket[8].

Közös tanulmány keretében a közeljövőben meghatározzák a nemzeti és helyi szinten alkalmazott helyes gyakorlatokat, amelyek a többiek számára példaként szolgálhatnak. A kampányoknak különösen az utak említett rossz tervezéséből adódó veszélyekkel és a védőfelszerelések viselésének népszerűsítésével kell foglalkozniuk.

4.2.4. A sportsérülések megelőzése

A testmozgás és a sportolás egyértelműen hozzájárul az egészség megőrzéséhez, az egészséges életmódhoz, valamint a testi, érzelmi és szociális jóléthez. A testmozgás támogatása az elhízás kezelésének elengedhetetlen egészségvédelmi stratégiája. Az egyes tagállamokban elvégzett tanulmányok szerint azonban a sportsérülések miatt az egészségügyi haszon jelentős hányada elvész.

Az összehangolt egészségügyi szakpolitikák változtathatnak ezen a biztonságos sport elősegítése, a biztonság és a testmozgás szorgalmazása által. A sportolásról való megfelelő tájékoztatás, az egyéni védőfelszerelések használata, az edzők megfelelő szakmai képzése, a minőségbiztosítás és a felszerelés karbantartása tartozik a legfontosabb alkalmazandó stratégiák közé. A kampányoknak különösen az olyan, nagy sérülésveszéllyel járó népszerű sportokra kell hangsúlyt fektetniük, mint a futball és egyéb labdajátékok, vízisportok, síelés és hegyisportok.

4.2.5. A termékek és szolgáltatások által okozott sérülések megelőzése

A Közösség egyik fontos célkitűzése a fogyasztók magas színvonalú biztonságának biztosítása. A fogyasztóknak szánt nem élelmiszer termékek biztonságát számos ágazati jogszabály biztosítja, amelyeket az általános termékbiztonságról szóló, 2001. december 3-i 2001/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[9] egészít ki. Mégis számos baleset történik a nem élelmiszer termékek és/vagy fogyasztói szolgáltatások (pl. idegenforgalmi szolgáltatások, sport, szabadidős szolgáltatások) miatt. E baleseteket a biztonsági előírások minőségének és megfelelő betartásának ellenőrzése által meg kell előzni. Ennek elősegítése érdekében elengedhetetlen egy olyan, a sérüléseket megfigyelő és jelentő hatékony rendszer, amely meghatározza a sérülés fajtáját, a termék és/vagy szolgáltatás típusát és a sérülés körülményeit. Ezt követően az információkat a jogalkotók és a termékfejlesztők használhatják annak biztosítása érdekében, hogy a Közösségben folyamatosan javuljon a biztonság és csökkenjenek a sérülések.

4.2.6. Az önkárosítás megelőzése

Az önkárosítás és az öngyilkosság szintén fontos oka a korai elhalálozásnak és a kórházi kezeléseknek. Az önkárosítás és az öngyilkosság szorosan kapcsolódik a mentális egészséghez, különösen a depresszió megelőzéséhez.

A Bizottság 2005 októberében közzé tette a mentális egészségről szóló zöld könyvet[10], amely kihangsúlyozta az öngyilkosság megelőzésének fontosságát. E zöld könyv nyomonkövetésében a mentális egészség javítását és a mentális betegségek megelőzését szolgáló intézkedéseket dolgoznak majd ki és támogatják a tagállamokban. Ennek keretében az öngyilkosság megelőzését szolgáló intézkedéseket helyi, regionális, nemzeti és közösségi szinten is ösztönzik. A sérülések megelőzése területén hozott intézkedéseknek ezért kapcsolódniuk kell a mentális egészség területén indított projektekhez, a mentális egészségről szóló zöld könyvhöz és az e területen a jövőben létrehozott cselekvési tervekhez.

4.2.7. A személyek közötti erőszak megelőzése

A közvélemény fokozottan aggódik a családon belüli erőszakot, a gyermekek bántalmazását, az idősek bántalmazását és a fiatalok által elkövetett erőszakot magában foglaló, személyek közötti erőszak miatt. A személyek közötti erőszaknak számos formája van (testi, lelki és szexuális), és különböző környezetben fordul elő (a családban, párkapcsolatban, közösségekben, intézményekben, munkahelyen).

A rendőrség nem vezet elég részletes, illetve pontos nyilvántartást az erőszakról. Ezenkívül az esetek nagy részét az áldozatok ellenállása miatt nem teszik közzé. A közegészségügyi program keretében jobb jelentési módszereket dolgoznak ki annak érdekében, hogy jobban meg tudják becsülni a probléma nagyságát. A rendőrségi nyilvántartásban rendelkezésre álló kevés adat kiegészítése érdekében arra törekednek, hogy az erőszak „rejtett” formáiról a bűncselekmények áldozataivá válásáról szóló tanulmányokban rendelkezésre álló információkat egyesítsék. Ez magában foglalhatja az európai statisztikai rendszer keretében elkészített harmonizált felmérés vagy modul létrehozását.

Az erőszak megelőzésére irányuló gyakorlatok rendszeres összegzésére és terjesztésére, különösen az egészségügyi ágazatnak a rendőrséggel, a bírósággal és a jóléti rendszerrel való együttműködésére van szükség. Az érdekelteknek hozzáférést kell biztosítani az erőszak megelőzésére irányuló projektek tervezését, végrehajtását és értékelését szolgáló eszközökhöz.

Az e területen indított cselekvések szorosan együttműködnek más közösségi programokkal, például a DAPHNÉ[11]-val.

5. VÉGREHAJTÁS

A sérülések jövőbeni megelőzése érdekében egyértelműen a források szervezésére és a fenntartható megközelítés kidolgozására kell helyezni a hangsúlyt. A Bizottság a közegészségügyi program által szándékozik támogatni e kezdeményezést.

E közlemény felvázolta azon elsőbbséget élvező területeket, amelyek köré kell szervezni a cselekvési terveket, és amelyek a sérülések és halálos kimenetelű balesetek jobb megértését, valamint megelőzését szolgálják.

A sérülések megértéséhez és kezeléséhez a tagállamok nemzeti, regionális és helyi hatóságai, közegészségügyi és kutatási közösségei, vállalkozásai és érdekcsoportjai (mint például a fogyasztói szervezetek) között folyamatos együttműködésre van szükség.

Az érdekeltek, mint például a tudományos körök, az üzleti világ, a civil társadalom kulcsszerepet játszanak a tudás és a szakértelem nemzeti és közösségi szintű cseréjének elősegítésében. Őket mind a kutatási folyamatba, mind pedig a helyes gyakorlatok modelljeinek kivitelezésébe be kell vonni.

[1] A közegészségügyre vonatkozó közösségi cselekvési program (2003–2008) elfogadásáról szóló, 2002. szeptember 23-i 1786/2002/EK európai parlamenti és tanácsi határozat

[2] A Közösség fogyasztóvédelmi politikai stratégiája (2002–2006), 8907/02. sz. dokumentum

[3] A Közösség 2003-tól 2007-ig terjedő időszakra vonatkozó statisztikai programjáról szóló, 2002. december 16-i 2367/2002/EK európai parlamenti és tanácsi határozat, HL L 358., 2002.12.31., 1. o.

[4] HL L 271, 2002.10.9., 1. o.

[5] A 2004–2007. évekre vonatkozóan a fogyasztóvédelmi politikát támogató közösségi cselekvések finanszírozását szolgáló általános keret létrehozásáról szóló, 2003. december 8-i 20/2004/EK európai parlamenti és tanácsi határozat , HL L 5., 2004.1.9., 1. o.

[6] Az Európai Közösségnek az Európai Kutatási Térség létrehozásához és az innovációhoz hozzájáruló kutatási, technológiai fejlesztési és demonstrációs tevékenységére vonatkozó hatodik keretprogramjáról (2002-2006) szóló, 2002. június 27-i 1513/2002/EK európai parlamenti és tanácsi határozat, HL L 232., 2002.8.28., 1. o.

[7] HL L 271., 2002.10.9., 1. o.

[8] Az európai közúti biztonsági cselekvési tervről (2003-2010) szóló bizottsági közlemény, COM(2003) 311, (A HL-ben nem tették közzé).

[9] HL L 11., 2002.1.15., 4. o.

[10] Zöld Könyv: A népesség mentális egészségének javításáról – Az Európai Unió mentális egészségügyi stratégiájának céljából COM(2005) 484.

[11] A 2000. január 24-i 293/2000/EK európai parlamenti és tanácsi határozat létrehozta a gyermekekkel, a fiatalokkal és a nőkkel szembeni erőszak elleni küzdelmet, valamint az áldozatok és a kockázatnak kitett csoportok védelmét szolgáló megelőző intézkedésekről szóló közösségi cselekvési programot. HL L 34., 2000.2.9., 1. o.