[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 1.3.2006

SEC(2006) 284 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Németország 2005–2009-re szóló aktualizált stabilitási programjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

Előzmények

Az 1998. július 1-jén hatályba lépett Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul, amely erősíti a munkahelyteremtést elősegítő árstabilitás és erős fenntartható fejlődés feltételeit. A Paktumot 2005-ben módosították először. A reform elismerte a Paktum hasznosságát a költségvetési fegyelem biztosítása során, de ugyanakkor arra törekedett, hogy erősítse a Paktum hatékonyságát és közgazdasági alátámasztottságát, és hogy védje az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.

A költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló, 1466/97/EK tanácsi rendelet [1] , amely a Paktum részét képezi, előírja a tagállamoknak, hogy stabilitási és konvergenciaprogramokat, illetve azok évente aktualizált változatait nyújtsák be a Tanácsnak és a Bizottságnak ((aktualizált) stabilitási programokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) konvergenciaprogramokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek még nem vezették azt be). Németország első ízben 1999 januárjában nyújtott be stabilitási programot. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően 1999. március 15-án a Tanács az említett rendelettel összhangban véleményt fogalmazott meg a Bizottság ajánlása alapján. Az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat ugyanezzel az eljárással összhangban a Bizottság értékeli és a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság vizsgálja, a Tanács pedig megvizsgálhatja azokat.

A tagállamoknak ezekben a programokban meg kell határozniuk a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzéseiket, és ismertetniük kell az ennek elérését és fenntartását szolgáló szakpolitikai intézkedéseket, valamint az ezekhez használt gazdasági feltételezéseket. A Paktum reformja óta a középtávú célkitűzést tagállamonként egyedileg kell meghatározni, az Unióban meglévő költségvetési és gazdasági különbözőségek – ideértve a fenntarthatóság költségvetési kockázatát is – figyelembe vételével. A reform többi elemei: a gazdasági ciklus alatti költségvetési politika szimmetrikusabb megközelítése konjunktúra idején szigorúbb költségvetési fegyelem betartásán keresztül, miközben a középtávú célkitűzéstől vagy az oda vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltérés a hosszú távú fenntarthatóságot érezhetően befolyásoló „nagyobb horderejű szerkezeti reformok” esetén jöhet szóba.

Figyelembe véve a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi gazdasági előrejelzéseit, a magatartási kódexet [2] , a várható kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant, és a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat, a Bizottság megvizsgálta Németország nemrég megküldött aktualizált stabilitási programját, és az alábbi értékelés alapján a programról a Tanács részére ajánlást fogadott el.

Értékelés

1. A német stabilitási program legutóbbi aktualizálását a német kormány elfogadta, és 2006. február 22-én megküldte a Tanácsnak és a Bizottságnak, vagyis 12 héttel a magatartási kódexben december 1-ében meghatározott határidőt követően. 2006. február 22-én a német kormány, amely 2005 végén lépett hivatalba, elfogadta a 2006-ra szóló szövetségi költségvetés tervezetét és emellett törvénytervezetet fogadott el a központi HÉA-kulcs növelésére, 2007. január 1-től 16 %-ról 19 %-ra. A program a 2005–2009 közötti időszakra terjed ki. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát [3] .

2. 2003. január 21-én a Tanács úgy határozott, hogy Németországban a hiány túlzott és a 104. cikk (7) bekezdésében ajánlotta a túlzott hiány 2004-re történő kiigazítását. A 2004. decemberi Tanácshoz intézett közleményében („Németország és Franciaország helyzete a túlzott hiány esetén követendő eljárás szerinti kötelezettségeikre vonatkozóan a Bíróság ítéletének megfelelően”) a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kiigazítás megfelelő határidejének 2005-öt kell tekinteni. 2005. januárjában a Tanács egyetértett ezzel az állásponttal. 2006. március 1-én a Bizottság ajánlotta a Tanácsnak, hogy a 104. cikk (9) bekezdésével összhangban szólítsa fel Németországot, hogy tegyen intézkedéseket a túlzott hiány 2007-re történő kiigazítására. A 2004–2008 közötti időszakot lefedő stabilitási program 2004 decemberi aktualizálásáról szóló 2005. február 17-i véleményében a Tanács a következőkre kérte fel Németországot: szükséges lépések megtétele a túlzott hiány 2005-re történő kiigazítására; költségvetési kiigazítások végrehajtása a 2005 utáni években, valamint strukturális értelemben szükségesnek ítélt erőfeszítések megtétele annak érdekében, hogy a program által lefedett időszak végére elérjék az egyensúlyhoz közeli költségvetési egyenleget; és strukturális reformok folytatása az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében, különös tekintettel az egészségügyi rendszerre.

3. Az utóbbi tíz évben Németországban a GDP növekedése évente 1,4 %-os volt, ami az euro-övezet átlagánál több, mint fél százalékponttal alacsonyabb. A növekedési potenciál ezen időszak alatt folyamatosan csökkent. A gazdasági aktivitást, amelyet megélénkült export vezérel, visszafogta a pangó hazai kereslet. Az évtized elejei tartós stagnálást követően 2004-ben mind a kereslet, mind a kibocsátás növekedett, majd ezt követően ismét gyengült. Miközben a munkahelyteremtés visszafogott volt, a munkanélküliségi ráta a munkaerő 9½ %-ára emelkedett. A költségvetési hiány négy egymást követő évben, 2005-ben is túllépte a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. A GDP 40 %-ához közelítő 1991. évi államadósság 2002 óta meghaladja a Szerződésben a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket.

4. A program alapját szolgáló makrogazdasági forgatókönyv a 2005. évi 0,9 %-os értékről 2006-ban 1,4 %-ra növekvő reál-GDP-t tervez, élénkülő hazai kereslet mellett. Miután 2007-ben 1 %-ra csökkent, a növekedés a tervek szerint folytatódik, a 2005–2009 közötti időszakra átlagosan 1½ %-os növekedési rátát érve el. A program későbbi éveire az előrejelzések szerint a potenciális növekedés enyhén gyorsulni fog, miközben a kibocsátási rés a program utolsó évében fokozatosan szűkül, de továbbra is negatív marad. A növekedés ezen alakulását befolyásolják az új koalíciós kormány által elfogadott politikai irányok. A jelenleg rendelkezésre álló információból ítélve a 2006-ra vonatkozó referencia forgatókönyv valószínűnek tűnik. Az időben előrehaladva ugyanakkor a fő forgatókönyv feltételezései magasnak tűnnek. A program 2006-ra vonatkozó inflációs előrejelzései valószínűnek tűnnek, azonban az időszak fennmaradó részeire vonatkozóan szintén magasak lehetnek.

5. Az Eurostat által szolgáltatott adatok szerint 2005-ben Németországban az általános költségvetési hiány a GDP 3,3 %-át tette ki. Ezek az adatok, amelyek megbízhatósága további értékelés tárgyát képezi, a 3605/93/EK tanácsi rendelet szerinti, előzetes adatokra épülnek, amelyeket Németország 2006. február 24-én küldött meg a Bizottságnak. A stabilitási program korábbi aktualizálása 2005-re a GDP 2,9 %-ának megfelelő célt határozott meg.

6. A programban bemutatott középtávú költségvetési stratégia fő célja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát szolgálja. Ennek elérése érdekében a program javasolja a költségvetési konszolidáció folytatását, a növekedés és a foglalkoztatás feltételeinek javítása mellett. A program a túlzott hiány kiigazítását 2007-re tervezi. Az aktualizálás nominális hiányra vonatkozó előrejelzései különösen 2006-ra és 2007-re vonatkozóan rendre a GDP 3,3 %-ának és 2½ %-ának felelnek meg. Ezt követően a hiány az előrejelzések szerint évente a GDP 0,5 százalékpontjával csökken, majd 2009-re eléri a GDP 1½ %-os szintjét. A költségvetési kiigazítás egyszerre épül a bevételi és kiadási oldalra. 2006-tól számos, kiegészítő kiadási intézkedés szolgálja a növekedés ösztönzését, többek között K+F alapok, vállalatokra vonatkozóan kevésbé szigorú, értékcsökkenésre irányuló szabályok, valamint a közlekedési infrastruktúrába való beruházások. Ezek fényében az adótámogatások csökkentése, mint például a lakáscélú adótámogatás eltörlése, hozzájárulnak a konszolidációhoz. A program a konszolidációs stratégia legfontosabb elemeként elsősorban a szociális kiadások csökkentését határozza meg. Az ebből keletkező megtakarításokat 2007-re részben a társadalombiztosítási ráták csökkentésének finanszírozására használják fel. A társadalombiztosítási hozzájárulások részesedésének csökkenését, ami a hozzájárulási alap mérsékelt növekedéséből adódik, az előrejelzések szerint ellensúlyozza a HÉA-kulcs növekedése 2007-ben. Az állami beruházások GDP-ből való részesedése ezen előrejelzések szerint változatlan marad. A korábbi aktualizáláshoz képest a kiigazítási pálya nagyjából azonos maradt; ugyanakkor a hiányhányadot minden évre kereken 0,5 százalékponttal magasabbra tervezik, 2006-ra még ennél is magasabbra.

7. A túlzott hiány 2007-re való kiigazítása a program szerint maga után vonja a strukturális egyenleg (vagyis a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül) kumulatív, több, mint egy százalékpontos javulását 2006-ben és 2007-ben. A programidőszak alatt a közösen megállapított módszertan szerint számított strukturális egyenleg a tervek szerint évente átlagosan a GDP kb. 0,5 %-ával javul, noha 2008-ban és 2009-ben ennél kissé alacsonyabban alakul. A program a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzést strukturális értelemben vett egyensúlyban állapítja meg, ugyanakkor ezt nem a programidőszakban tervezik megvalósítani. Mivel a középtávú célkitűzés meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. 1¾ %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A program középtávú célkitűzése nem lépi túl az euro-övezet és az ERM II tagállamai számára a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben meghatározottakat, és kis mértékben szigorúbb követelményt támaszt az adóssághányad és a hosszú távú átlagos potenciális kibocsátás növekedése által indokolthoz képest.

8. 2006 vonatkozásában a költségvetés alakulását veszélyeztető kockázatok kiegyensúlyozottnak tekinthetők. Ugyanakkor 2007-től a költségvetés alakulása a programban tervezettnél rosszabb lehet. A szociális kiadások korlátozása – amelyet ugyan teljes részleteiben nem ismertetnek a programban, de a tervek szerint döntően hozzájárul a költségvetés kiigazításához – a korábbi tapasztalatok szerint a tervek szigorú végrehajtásától függ. A szociális kiadások a korábbi programok összehasonlításában a költségvetési célok túllépésének legfőbb mozgatói. A költségvetési célokat veszélyeztetné, ha a társadalombiztosítási hozzájárulások tervezett enyhítését az idevágó kiadási célok teljesítése nélkül hajtanák végre teljes mértékben. Továbbá, a növekedés visszaesése a bevételek visszaesését eredményezné, amelyet a kiadások további, a hiányhányad tervezett pályájának fenntartását szolgáló csökkentésével csak nehezen lehetne ellensúlyozni. A program továbbá 2008-ra a társaságiadó-rendszerre, valamint az egészségügyi és az ápolás-gondoskodás-biztosításra irányuló reformokat jelent be, amelyek, miközben potenciálisan pozitív hatást gyakorolnak a gazdaságra és a költségvetésre, rövid távon negatív hatást gyakorolhatnak a hiányra.

9. Ezen kockázatértékelés tekintetében a program költségvetési irányvonala úgy tűnik, hogy összhangban áll a túlzott hiány 2007-re történő kiigazításával. Ugyanakkor úgy tűnik, hogy a program költségvetési irányvonala nem nyújt elég széles biztonsági sávot ahhoz, hogy szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket a programidőszak utolsó előtti évéig. A túlzott hiány kiigazítását követő években a program középtávú célkitűzése irányában történő kiigazításnak a program által implikált üteme nagyjából megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktumnak, amely előírja, hogy az euro-övezetben és az ERM II-ben résztvevő tagállamokban a strukturális egyenleget évente a GDP 0,5 %-ával kell javítani, és a gazdaságilag kedvező időszakokban ennél magasabb, a gazdaságilag kedvezőtlen időszakokban pedig ennél alacsonyabb kiigazítást kell alkalmazni.

10. A GDP-arányos államadósság-hányad becslések szerint 2005-ben elérte a 67½ %-ot, túllépve ezzel a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program 2006-ra az adóssághányadnak a GDP 69 %-ára kerekített növekedését, majd ezt követően a programidőszak végére 67 %-ra való csökkenését jelzi előre. A költségvetési célok fent említett kockázatai miatt az adóssághányad alakulása lehet, hogy nem annyira kedvező, mint ahogy azt a programban előre jelezték. E kockázatértékelés fényében az adóssághányad nem biztos, hogy elegendő mértékben csökken a referenciaérték irányába.

11. Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Németország közepes mértékű kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán [4] . A korábbi években végrehajtott strukturális reformok, különös tekintettel a nyugdíjrendszer területén végrehajtottakra, hozzájárultak az állami kiadások későbbi növekedésének visszaszorításához. Továbbá, a program megemlíti a törvényben meghatározott nyugdíjkorhatár tervezett, két évvel 67 évre történő fokozatos, 2012–2029 közötti emelését. Továbbá szándékozzák még a nyugdíjkiadásokra vonatkozó hatályos algoritmus kiigazítását a kiadások csökkentése érdekében; noha nem ismertetik ennek részletes végrehajtási tervét. Az egészségügyi és ápolás-gondoskodás- rendszerekre irányuló strukturális reformokat bejelentették ugyan, de azokat részletesen nem ismertetik. A Szerződésben a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket meghaladó bruttó államadósság jelenlegi szintjének, valamint a jelenleg magas strukturális hiány tekintetében, szükséges a programidőszak alatt szigorúan végrehajtott költségvetési konszolidáció a hosszú távú fenntarthatóságot veszélyeztető kockázatok csökkentése érdekében.

12. Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. Németország strukturális reformok sorozatának végrehajtását tervezi, az államháztartás közép-, illetve hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében. Amennyiben a társadalombiztosítási rendszerekben a tervek szerint hajtják végre a kiadások visszaszorítását, az állami kiadások összetétele a lisszaboni stratégiával összhangban kedvezőbb képet mutatna a növekedést ösztönző tényezők tekintetében.

13. Németország Nemzeti Reformprogramja (NRP), amelyet a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben 2005. december 7-én nyújtottak be, hat fő kihívást azonosít: tudásalapú társadalom; a piac működése és versenyképesség; üzleti környezet; az államháztartás fenntarthatósága (beleértve a fenntartható fejlődést és a szociális biztonságot); ökológiai innováció; valamint a munkaerőpiac reformja. Összefoglalva, a stabilitási programban szereplő, az államháztartás területén tervezett intézkedések összhangban állnak a Nemzeti Reformprogramban előirányzott intézkedésekkel. A Nemzeti Reformprogramban bemutatott intézkedések költségvetési hatásait nagyjából tartalmazzák a stabilitási program költségvetési előrejelzései. Az NRP tartalma mellett a stabilitási program tervezi, hogy a föderális rendszer reformjának részeként a Stabilitási és Növekedési Paktumra visszavezethető szankciókat valamilyen kulcs alapján a kormányzati szintek között osztanák fel. Ezt beleillesztenék a német alkotmányba.

A fenti értékelés tekintetében üdvözlendő, hogy a programban foglaltak szerint a kormány a költségvetési konszolidációt prioritásként kezeli, azonban a költségvetési célok eléréséhez és az államháztartás fenntarthatóságához kockázatok kapcsolódnak. A Bizottságnak a 104. cikk (9) bekezdése szerinti tanácsi határozatra vonatkozó, 2006. március 1-i ajánlásának fényében Németországnak helyénvaló lenne:

- biztosítani 2006-ban és 2007-ben a kumuláltan legalább egy százalékpontnak megfelelő, tervezett strukturális kiigazítást annak érdekében, hogy 2007-re a költségvetési hiány minél gyorsabban, hiteles és fenntartható módon a GDP 3 %-a alá csökkenjen;

- a túlzott hiány kiigazítását követően gyorsan elérni a középtávú célkitűzést a strukturális egyensúly évi legalább 0,5 százalékpontos csökkentésén keresztül, nevezetesen a kiadások tervezett visszafogásának szigorú végrehajtásával, aminek következtében megvalósítható a szociális hozzájárulások tervezett könnyítése, valamint elkerülhető, hogy a társasági adóra irányulóan bejelentett reform veszélyeztesse a tervezett költségvetési konszolidációt;

- végrehajtani a nemzeti költségvetési intézmények megerősítését szolgáló terveket annak érdekében, hogy a költségvetési célok valamennyi kormányzati szinten teljesíthetők legyenek.

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Németország 2005–2009-re szóló aktualizált stabilitási programjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre [5] , és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

14. A Tanács [2006. március 14]-én vizsgálta meg Németország aktualizált stabilitási programját.

15. Az utóbbi tíz évben Németországban a GDP növekedése évente 1,4 %-os volt, ami az euro-övezet átlagánál több, mint fél százalékponttal alacsonyabb. A növekedési potenciál ezen időszak alatt folyamatosan csökkent. A gazdasági aktivitást, amelyet megélénkült export vezérel, visszafogta a pangó hazai kereslet. Az évtized elejei tartós stagnálást követően mind a kereslet, mind a reál-GDP 2000-ben és 2004-ben is hamarosan elérte csúcsértékét, majd ezt követően ismét gyengült. Miközben a munkahelyteremtés visszafogott volt, a munkanélküliségi ráta a munkaerő 9½ %-ára emelkedett. A költségvetési hiány négy egymást követő évben, 2005-ben is túllépte a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. A GDP 40 %-ához közelítő 1991. évi államadósság 2002 óta meghaladja a Szerződésben a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket.

16. 2003. január 21-én a Tanács úgy határozott, hogy Németországban a hiány túlzott és a 104. cikk (7) bekezdésében ajánlotta a túlzott hiány 2004-re történő kiigazítását. A 2004. decemberi, Tanácshoz intézett közleményében („Németország és Franciaország helyzete a túlzott hiány esetén követendő eljárás szerinti kötelezettségeikre vonatkozóan a Bíróság ítéletének megfelelően”) a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a kiigazítás megfelelő határidejének 2005-öt kell tekinteni. 2005. januárjában a Tanács egyetértett ezzel az állásponttal. [2006. március 14-én] a Tanács úgy határozott, hogy a 104. cikk (9) bekezdésével összhangban felszólítja Németországot, hogy tegyen intézkedéseket a túlzott hiány 2007-re történő kiigazítására. A 2004–2008 közötti időszakot lefedő stabilitási program 2004 decemberi aktualizálásáról szóló 2005. február 17-i véleményében a Tanács a következőkre kérte fel Németországot: szükséges lépések megtétele a túlzott hiány 2005-re történő kiigazítására; költségvetési kiigazítások végrehajtása a 2005 utáni években, valamint strukturális értelemben szükségesnek ítélt erőfeszítések megtétele annak érdekében, hogy a program által lefedett időszak végére elérjék az egyensúlyhoz közeli költségvetési egyenleget; és strukturális reformok folytatása az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében, különös tekintettel az egészségügyi rendszerre.

17. Az Eurostat által szolgáltatott adatok szerint 2005-ben Németországban az általános költségvetési hiány a GDP 3,3 %-át tette ki. Ezek az adatok, amelyek megbízhatósága további értékelés tárgyát képezi, a 3605/93/EK tanácsi rendelet szerinti, előzetes adatokra épülnek, amelyeket Németország 2006. február 24-én küldött meg a Bizottságnak. A stabilitási program korábbi aktualizálása 2005-re a GDP 2,9 %-ának megfelelő célt határozott meg.

18. A német stabilitási programot 2006. február 22-én küldték meg. A program a 2005–2009 közötti időszakra terjed ki. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát [6] .

19. A program alapját szolgáló makrogazdasági forgatókönyv a 2005. évi 0,9 %-os értékről 2006-ban 1,4 %-ra növekvő reál-GDP-t tervez, erősödő hazai kereslet mellett. Miután 2007-ben 1 %-ra csökkent, a növekedés a tervek szerint folytatódik, a 2005–2009 közötti időszakra átlagosan 1½ %-os növekedési rátát érve el. A növekedés ezen alakulását befolyásolják az új koalíciós kormány által elfogadott politikai irányok. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében a 2006-ra vonatkozó referencia forgatókönyv valószínűnek tűnik. Az időben előrehaladva ugyanakkor a fő forgatókönyv feltételezései magasnak tűnnek. A program 2006-ra vonatkozó inflációs előrejelzései valószínűnek tűnnek, azonban az időszak fennmaradó részeire vonatkozóan magasak lehetnek.

20. A programban bemutatott középtávú költségvetési stratégia fő célja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát szolgálja. Ennek elérése érdekében a program javasolja a költségvetési konszolidáció folytatását, a növekedés és a foglalkoztatás feltételeinek javítása mellett. A program a túlzott hiány kiigazítását 2007-re tervezi. Az aktualizálás nominális hiányra vonatkozó előrejelzései különösen 2006-ra és 2007-re vonatkozóan rendre a GDP 3,3 %-ának és 2½ %-ának felelnek meg. Ezt követően a hiány az előrejelzések szerint évente a GDP 0,5 százalékpontjával csökken, majd 2009-re eléri a GDP 1½ %-os szintjét. A költségvetési kiigazítás egyszerre épül a bevételi és kiadási oldalra. A program a konszolidációs stratégia legfontosabb elemeként a szociális kiadások csökkentését határozza meg. A bevételi oldalon az adóbevételek részesedésének növekedését nagyjából ellensúlyozza a szociális hozzájárulások részesedésének csökkenése. Az állami beruházások GDP-ből való részesedése ez előrejelzések szerint változatlan marad. A korábbi aktualizáláshoz képest a kiigazítási pálya nagyjából azonos maradt. Ugyanakkor a hiányhányadot minden évre kereken 0,5 százalékponttal magasabbra tervezik, 2006-ra még ennél is magasabbra, a korábbi aktualizáláshoz képest.

21. A túlzott hiány 2007-re való kiigazítása a program szerint maga után vonja a strukturális egyenleg (vagyis a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül) kumulatív, több, mint egy százalékpontos javulását 2005–2007 között. A programidőszak alatt a közösen megállapított módszertan szerint számított strukturális egyenleg a tervek szerint évente átlagosan a GDP kb. 0,5 %-ával javul, noha 2008-ban és 2009-ben ennél kissé alacsonyabban alakul. A program a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzést strukturális értelemben vett egyensúlyban állapítja meg, ugyanakkor ezt nem a programidőszakban tervezik megvalósítani. Mivel a középtávú célkitűzés meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. 1¾ %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A program középtávú célkitűzése nem lépi túl az euro-övezet és az ERM II tagállamai számára a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben meghatározottakat, és kis mértékben szigorúbb követelményt támaszt az adóssághányad és a hosszú távú átlagos potenciális kibocsátás növekedése által indokolthoz képest.

22. 2006 vonatkozásában a költségvetés alakulását veszélyeztető kockázatok kiegyensúlyozottnak tekinthetők. Ugyanakkor, a 2007-et követő években a költségvetés alakulása a programban tervezettnél rosszabb lehet. A szociális kiadások korlátozása – amelyet ugyan teljes részleteiben nem ismertetnek a programban, de a tervek szerint döntően hozzájárul a költségvetés kiigazításához – a korábbi tapasztalatok szerint a tervek szigorú végrehajtásától függ. A szociális kiadások a korábbi programok összehasonlításában a költségvetési célok túllépésének legfőbb mozgatói. A költségvetési célokat veszélyeztetné, ha a társadalombiztosítási hozzájárulások tervezett enyhítését az idevágó kiadási célok teljesítése nélkül hajtanák végre teljes mértékben. Továbbá, a növekedés visszaesése a bevételek visszaesését eredményezné, amelyet a kiadások további, a hiányhányad tervezett pályájának fenntartását szolgáló csökkentésével csak nehezen lehetne ellensúlyozni. A program továbbá 2008-ra a társaságiadó-rendszerre, valamint az egészségügyi és az ápolás-gondoskodás-biztosításra irányuló reformokat jelent be, amelyek, miközben potenciálisan pozitív hatást gyakorolnak a gazdaságra és a költségvetésre, rövid távon negatív hatást gyakorolhatnak a hiányra.

23. Ezen kockázatértékelés tekintetében a program költségvetési irányvonala úgy tűnik, hogy összhangban áll a túlzott hiány 2007-re történő kiigazításával. Ugyanakkor úgy tűnik, hogy a program költségvetési irányvonala nem nyújt elég széles biztonsági sávot ahhoz, hogy szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket a programidőszak utolsó előtti évéig. A túlzott hiány kiigazítását követő években a program középtávú célkitűzése irányában történő kiigazításnak a program által implikált üteme nagyjából megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktumnak, amely előírja, hogy az euro-övezetben és az ERM II-ben résztvevő tagállamokban a strukturális egyenleget évente a GDP 0,5 %-ával kell javítani, és a gazdaságilag kedvező időszakokban ennél magasabb, a gazdaságilag kedvezőtlen időszakokban pedig ennél alacsonyabb kiigazítást kell alkalmazni.

24. A GDP-arányos államadósság-hányad becslések szerint 2005-ben elérte a 67½ %-ot, túllépve ezzel a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program 2006-ra az adóssághányadnak a GDP 69 %-ára kerekített növekedését, majd ezt követően a programidőszak végére 67 %-ra való csökkenését jelzi előre. A költségvetési célok fent említett kockázatai miatt az adóssághányad alakulása lehet, hogy nem annyira kedvező, mint ahogy azt a programban előre jelezték. E kockázatértékelés fényében az adóssághányad nem biztos, hogy elegendő mértékben csökken a referenciaérték irányába.

25. Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Németország közepes mértékű kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán [7] . A korábbi években végrehajtott strukturális reformok, különös tekintettel a nyugdíjrendszer területén végrehajtottakra, hozzájárultak az állami kiadások későbbi növekedésének visszaszorításához. A Szerződésben a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket meghaladó bruttó államadósság jelenlegi szintjének, valamint a jelenleg magas strukturális hiány tekintetében, szükséges a programidőszak alatt szigorúan végrehajtott költségvetési konszolidáció a hosszú távú fenntarthatóságot veszélyeztető kockázatok csökkentése érdekében.

26. Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. Németország strukturális reformok sorozatának végrehajtását tervezi, az államháztartás közép-, illetve hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében. Amennyiben a társadalombiztosítási rendszerekben a tervek szerint hajtják végre a kiadások visszaszorítását, az állami kiadások összetétele a lisszaboni stratégiával összhangban kedvezőbb képet mutatna a növekedést ösztönző tényezők tekintetében.

27. Németország Nemzeti Reformprogramja (NRP), amelyet a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben 2005. december 7-én nyújtottak be, hat fő kihívást azonosít: tudásalapú társadalom; a piac működése és versenyképesség; üzleti környezet; az államháztartás fenntarthatósága (beleértve a fenntartható fejlődést és a szociális biztonságot); ökológiai innováció; valamint a munkaerőpiac reformja. Összefoglalva, a stabilitási programban szereplő, az államháztartás területén tervezett intézkedések összhangban állnak a Nemzeti Reformprogramban előirányzott intézkedésekkel. A Nemzeti Reformprogramban bemutatott intézkedések költségvetési hatásait nagyjából tartalmazzák a stabilitási program költségvetési előrejelzései. Az NRP tartalma mellett a stabilitási program tervezi, hogy a föderális rendszer reformjának részeként a Stabilitási és Növekedési Paktumra visszavezethető szankciókat valamilyen kulcs alapján a kormányzati szintek között osztanák fel. Ezt beleillesztenék a német alkotmányba.

A fenti értékelés tekintetében a Tanács üdvözli, hogy a programban foglaltak szerint a kormány a költségvetési konszolidációt prioritásként kezeli, azonban megállapítja, hogy a költségvetési célok eléréséhez és az államháztartás fenntarthatóságához kockázatok kapcsolódnak. Továbbá a Szerződés 104. cikkének (9) bekezdése szerinti, [2006. március 14-i] tanácsi határozat fényében a Tanács felkéri Németországot, hogy:

- biztosítsa 2006-ban és 2007-ben a kumuláltan legalább egy százalékpontnak megfelelő, tervezett strukturális kiigazítást annak érdekében, hogy 2007-re a költségvetési hiány minél gyorsabban, hiteles és fenntartható módon a GDP 3 %-a alá csökkenjen;

- a túlzott hiány kiigazítását követően gyorsan érje el a költségvetésre meghatározott középtávú célkitűzést a strukturális egyensúly legalább 0,5 százalékpontos csökkentésén keresztül, nevezetesen a kiadások tervezett visszafogásának szigorú végrehajtásával, aminek következtében megvalósítható a szociális hozzájárulások tervezett könnyítése, valamint elkerülhető, hogy a társasági adóra irányulóan bejelentett reform veszélyeztesse a tervezett költségvetési konszolidációt;

- hajtsa végre a nemzeti költségvetési intézmények megerősítését szolgáló terveket annak érdekében, hogy a költségvetési célok valamennyi kormányzati szinten teljesíthetők legyenek.

A legfontosabb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Reál-GDP (változás %-ban) | SP 2006. feb. | 1,6 | 0,9 | 1½ | 1 | 1¾ | 1¾ |

COM 2005. nov.6 | 1,6 | 0,8 | 1,2 | 1,6 | -- | -- |

SP 2004. dec. | 1,8 | 1,7 | 1¾ | 2 | 2 | -- |

HICP-infláció (%) | SP 2006. feb. | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

COM 2005. nov. | 1,8 | 2,0 | 1,6 | 1,1 | -- | -- |

SP 2004. dec. | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. feb.1 | -0,6 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 |

COM 2005. nov.5 | -0,6 | -0,9 | -0,8 | -0,4 | -- | -- |

SP 2004. dec.1 | -1,2 | -0,9 | -0,7 | -0,3 | -0,0 | -- |

Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. feb. | -3,7 | -3,3 | -3,3 | -2½ | -2 | -1½ |

COM 2005. nov. | -3,7 | -3,9 | -3,7 | -3,3 | -- | -- |

SP 2004. dec. | -3¾ | -2,9 | -2½ | -2 | -1½ | -- |

Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. feb. | -0,8 | -0,5 | -0,5 | 0,5 | 1¼ | 1½ |

COM 2005. nov. | -0,8 | -0,9 | -0,9 | -0,4 | -- | -- |

SP 2004. dec. | -0,5 | 0 | 0,5 | 1½ | 2 | -- |

Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. feb.1 | -3,4 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 |

COM 2005. nov. | -3,3 | -3,2 | -3,2 | -3,0 | -- | -- |

SP 2004. dec.1 | -3,0 | -2,4 | -1,9 | -1,6 | -1,3 | -- |

Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. feb.3 | -3,4 | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 |

COM 2005. nov.4 | -3,3 | -3,2 | -3,2 | -3,0 | -- | -- |

SP 2004. dec. | --, | -- | -- | -- | -- | -- |

Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. feb. | 65,5 | 67½ | 69 | 68½ | 68 | 67 |

COM 2005. nov.7 | 66,4 | 68,6 | 70,0 | 71,4 | -- | -- |

SP 2004. dec.7 | 65½ | 66 | 66 | 65½ | 65 | -- |

Megjegyzések: 1 A Bizottság szolgálatainak számításai a program információi alapján. 2 Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (ugyanúgy, mint a megelőző sorokban) az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után. 3 Egyszeri és más átmeneti intézkedések a programból (2005-ben a GDP 0,1 %-a). 4 Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéséből. 5 A 2004–2007. közötti időszak lehetséges becsült növekedési értékei alapján (rendre 1,1 %, 1,1 %, 1,1 % és 1,2 %). 6 Az első becslések szerint a növekedés 2005-ben 0,9 %-os volt. A Bizottság szolgálatainak 2006. február 21-i előzetes előrejelzése szerint a növekedés 2006-ban 1,5 %-os lesz. 7 Az arányt a FISIM (közvetett módon mért pénzközvetítői szolgáltatások) felosztásának régi módszerével készült GDP adatsorok alapján számították, az adatok emiatt közvetlenül nem hasonlíthatók össze. Forrás: Stabilitási program (SP); A Bizottság szolgálatai által az új kormány 2005 novemberi hivatalbalépését megelőzően készített, változatlan politikákra épülő 2005. őszi gazdasági előrejelzések (COM) a Bizottság szolgálatainak számításai. |

[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben szövegben említett összes dokumentum megtalálható az alábbi weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Az ECOFIN Tanács által 2005. október 11-én elfogadott, következő dokumentum: „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásával kapcsolatos pontosítások, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan”.

[3] A korábbi évekhez hasonlóan az aktualizálás csak kerekített adatokat és esetenként időszakra vonatkozó átlagokat tartalmaz a programidőszak későbbi éveire. A programból részben hiányoznak a magatartási kódexben előírt kötelező és választható adatok (hiányoznak különösen a munkanélküliségre, az ágazati egyenlegekre vonatkozó adatok, valamint az adóbevételek bontása).

[4] A hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos részletek a program Bizottság szolgálatai által végzett technikai értékelésében találhatók:

(http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).

[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] A korábbi évekhez hasonlóan az aktualizálás csak kerekített adatokat és esetenként időszakra vonatkozó átlagokat tartalmaz a programidőszak későbbi éveire. A programból részben hiányoznak a magatartási kódexben előírt kötelező és választható adatok (hiányoznak különösen a munkanélküliségre, az ágazati egyenlegekre vonatkozó adatok, valamint az adóbevételek bontása).

[7] A hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos részletek a program Bizottság szolgálatai által végzett technikai értékelésében találhatók:

(http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).