[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 23.1.2007

SEC(2007) 65 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Németország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

1. Előzmények

A Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.

A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Németország első stabilitási programját 1999 januárjában nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. március 15-én véleményt fogalmazott meg a stabilitási programról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.

2. Az aktualizált program értékelésének előzményei

A Bizottság, miután megvizsgálta Németország 2006. november 30-án benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).

Az új stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:

1. az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét

2. az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága alapján megítélt helyzetét (a túlzott hiány esetén követendő eljárást)

3. az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint

4. a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.

2.1. A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítménye

Az elmúlt tíz évben Németország az újraegyesítés utáni egyensúlyzavarok kiigazításának időszakán ment keresztül. A bérek visszafogása javította az árak külső versenyképességet és Németország – különösen 2000-től kezdve – jelentősen növelte részesedését az exportpiacokon. Meg kell említeni, hogy Németország árainak külső versenyképességét olyan időszakban sikerült helyreállítani, amikor más euro-övezeti országokban alacsonyabbak voltak a hosszú távú kamatlábak. Németország azonban a közelmúltban megtapasztalta, hogy az erőteljes exportteljesítmény nem mindig vezet azonnal a belföldi kereslet emelkedéséhez.

Németország növekedési problémái főként strukturális jellegűek. A gazdaság teljesítményét főként a termelési tényezők termelékenységének összességében lanyha növekedése és a magas strukturális munkanélküliség okozta. A potenciális növekedés nemcsak a múltbelinél lényegesen alacsonyabb, hanem a többi euro-övezeti országétól is elmarad. A gazdaságpolitika előtt álló kihívás a növekedési feltételek javítása, egyszerre kezelve a bérek járulékait, a termelési tényezők termelékenységét, valamint kisebb mértékben a tőkeképződést. E nehéz feladatot a közelmúltban tapasztalt javulás ellenére szigorú költségvetési feltételek mellett kell végrehajtani.

Egyes területeken, például a munkaerőpiacon, vagy a mikrogazdaságban a kutatás és az innováció ösztönzésével kapcsolatban a német hatóságok reformokat kezdeményeztek, amelyeknek még időre van szükségük a kívánt hatás eléréséhez. Más területeken, például a társasági adót illetően, a reform lehetőségét még vizsgálják. Mindamellett – főként a munkaerőpiacon – valószínűleg további intézkedésekre lesz szükség ahhoz, hogy a potenciális növekedést hosszú távon lényegesen fel lehessen lendíteni.

2.2. Túlzott hiány esetén követendő eljárás Németország esetében

A Szerződés 104. cikkének (7) bekezdésével és az 1467/97/EK rendelet 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Tanács 2003. január 21-én ajánlást címzett Németországnak, amelyben felszólítja Németországot, hogy lehetőleg minél hamarabb, de legkésőbb 2004-re vessen véget a túlzott hiánynak. Az ajánlást nyilvánosságra hozták. A 2004. december 14-i bizottsági közlemény megállapításai alapján, amelyekkel a Tanács 2005. január 18-án egyetértett, a 2003. november 25-i tanácsi következtetések és az Európai Bíróság 2004. július 13-i ítélete által létrehozott egyedi körülmények fényében a 2005. évet kell a túlzott hiány kiigazítására meghatározott releváns határidőnek tekinteni.

Mivel a 2005-ös államháztartási hiány meghaladta a GDP 3 %-ában meghatározott plafont, a Tanács 2006. március 14-én úgy határozott, hogy a 104. cikk (9) bekezdésével összhangban felszólítja Németországot, hogy „minél hamarabb, de legkésőbb 2007-re” tegye meg a túlzott hiány korrekciójához szükségesnek ítélt hiánycsökkentő intézkedéseket. A Tanács kérése konkrétan arra irányult, hogy „2006-ban és 2007-ben Németországnak biztosítania kell az egyszeri és átmeneti intézkedések nélküli, ciklikus hatásoktól megtisztított egyenlegének legalább egy százalékpontot kitevő kumulatív javulását.” Emellett Németországot felkérték, hogy „[tegye meg] a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a strukturális értelemben vett kiegyensúlyozott költségvetésben megnyilvánuló középtávú célkitűzés felé vezető költségvetési konszolidáció a túlzott hiány kiigazítását követően, a strukturális hiánynak évente a GDP legalább 0,5 %-os csökkentése révén fenntartható legyen.” Miután Németország július 5-én benyújtotta a végrehajtási jelentést, a Bizottság 2006. július 19-én közleményben tájékoztatta a Tanácsot, hogy Németország megfelelő intézkedéseket tett a túlzott hiánynak a Tanács által megszabott határidőn belül történő korrekciójára, és hogy az adott időpontban nem volt szükséges a túlzott hiány esetén követendő eljárás további lépéseinek megtételére. 2006. október 10-i ülésén a Tanács csatlakozott e véleményhez.

2.3. Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés

2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programról. A Tanács üdvözölte, hogy „a programban foglaltak szerint a kormány a költségvetési konszolidációt prioritásként kezeli”, de megállapította, hogy „a költségvetési célok eléréséhez és az államháztartás fenntarthatóságához kockázatok kapcsolódnak”. A Szerződés 104. cikkének (9) bekezdésével összhangban hozott március 14-i tanácsi határozatra is tekintettel a Tanács felkérte Németországot, hogy:

- „2006-ban és 2007-ben biztosítsa a legalább egy százalékpontnak megfelelő, tervezett, kumulatív strukturális kiigazítást, amely a költségvetési hiányt legkésőbb 2007-re hiteles és fenntartható módon a GDP 3 %-a alá csökkentené;

- A túlzott hiány kiigazítását követően gyorsan érje el a középtávú költségvetési célkitűzést a strukturális egyensúly évi legalább 0,5 százalékpontos csökkentésén keresztül, nevezetesen a kiadások tervezett, a társadalombiztosítási járulékok tervezett csökkentése érdekében történő visszafogásának szigorú végrehajtása, valamint annak biztosítása által, hogy a társasági adóra irányulóan bejelentett reform ne veszélyeztesse a költségvetési konszolidációt;

- A költségvetési keret javítása érdekében hajtsa végre a szövetségi rendszer reformjára irányuló terveket, hozzájárulva így annak biztosításához, hogy a költségvetési célok a kormányzat valamennyi szintjén megvalósuljanak.”

2.4. A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramról

Németország 2006. október 18-án nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Németország nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: tudásalapú társadalom; jól működő és versenyképes piacok; üzleti környezet; az államháztartás fenntarthatósága (beleértve a fenntartható növekedést és a szociális biztonságot); ökológiai innováció; valamint a munkaerőpiac reformja.

A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Németország összességében jó eredményeket ér el a nemzeti reformprogram végrehajtásában, különösen a kulcsfontosságú makro- és mikrogazdasági kihívások és az elsődleges fellépések terén. A foglalkoztatás terén az előrehaladás lassú. A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Németországnak azt ajánlották, hogy tegyen intézkedéseket az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, az áruk és a szolgáltatások piacának versenye, valamint a strukturális munkanélküliség terén.

Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |

- Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Németország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

5. [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Németország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.

6. A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 2,3 %-ról átmenetileg 1,4 %-ra lassul 2007-ben, a programidőszak hátralévő részében pedig átlagosan 1,75 % lesz. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében (a GDP 2006-os növekedésére vonatkozó első hivatalos becslés 2,5 %) úgy tűnik, hogy a Bizottság szolgálatainak a potenciális növekedésre vonatkozó előrejelzéséhez képest a forgatókönyv 2008-ig megalapozott, az azt követő évek esetében pedig enyhén kedvező növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése magasnak tűnik.

7. A program szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 2,1 %-a lesz (a legfrissebb kormányzati közlemény ezt 1,9 %-ra módosította), szemben a stabilitási program előző változatában foglalt, a GDP 3,3 %-ának megfelelő céllal. A költségvetés váratlanul magas adóbevételekben részesült, amelyeket a Stabilitási és Növekedési Paktummal összhangban nem költöttek el 2006-ban. Az adóteher (az adókból és társadalombiztosítási járulékokból származó bevétel) a jelenlegi előrejelzés szerint 2006-ban a GDP mintegy 40 %-ára nő, ez körülbelül a GDP 1 %-ával magasabb, mint a program előző változatában. Az államháztartás kiadásait 2006-ban szoros ellenőrzés alatt tartották. A valamelyest szűkebb költségvetési eredmény oka a monetáris transzferek alacsonyabb szintje, amit az okozott, hogy a munkaerőpiac javulása miatt váratlanul enyhült a német szövetségi munkaügyi hivatalok helyzete. A kamatkiadások és a támogatások a vártnál alacsonyabbak voltak.

8. A középtávú költségvetési stratégia fő célja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása. Ennek elérése érdekében a program a költségvetési konszolidáció folytatását, és eközben a növekedési és foglalkoztatási feltételek javítását javasolja. A túlzott hiány 2006-ra tervezett korrekcióját követően a hiány mértéke az előrejelzések szerint évente 0,5 százalékponttal csökken (kivéve 2008-ban), és végül 2010-ben a GDP 0,5 %-át teszi majd ki. Az elsődleges egyenleg javulása ugyanezt a mintát követi, a többlet 2010-ben eléri a GDP 2 %-át. Miközben a költségvetés bevételi oldalon kiigazító intézkedéseket tartalmaz, nevezetesen a központi héakulcs 16 %-ról 19 %-ra emelését, éves összehasonlításban mind a kiadási, mind a bevételi arány csökkenő tendenciát követ. A kiadási arány 2010-re 2,5 százalékponttal csökkenve a GDP 43 %-ára esik, amit főként a szociális kiadások lefaragásával kívánnak elérni. Ugyanebben az időszakban a bevétel/GDP-arány az előrejelzések szerint 2010-re 1,5 százalékponttal csökkenve a GDP 42 %-ára esik; az adók arányának emelkedését (például a héakulcs 2007-es emelését) nagyjából ellensúlyozza a társadalombiztosítási járulékok arányának csökkenése (ami a munkanélküliségi járulék 2007-es csökkentésének és a járulékok arányának negatív tendenciájának köszönhető), miközben a nem adóból származó bevételek csökkennek. A program előző változatával összehasonlítva a költségvetési célok minden évre magasabbak, noha 2008-ra nem terveznek kiigazítást.

9. A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP mintegy 2 %-át kitevő 2006. évi hiányról a GDP 0,5 %-át kitevő hiányra javul a programidőszak végén, évente átlagosan csaknem a GDP 0,5 %-ával javulva. A stabilitási program előző változatával egyezően a program strukturális egyensúlyi pozíciót határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet a program szerint nem érnek el a programidőszak alatt. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.

10. A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai 2007 tekintetében nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, ezután azonban az előre jelzettnél rosszabbul alakulhat a költségvetés teljesítménye. Fennáll annak a kockázata, hogy a szociális kiadások arányának tervezett csökkenése nem érhető el további, a programban nem ismertetett intézkedések nélkül. Az aktualizált program is kimondja, további reformokra van szükség a munkaerőpiacon és a társadalombiztosításban. Jelentős, a programban becsült költségvetési terhet meghaladó kockázat ered a társasági adó 2008-ra tervezett reformjából is. Ekképpen előfordulhat, hogy a társasági adóból származó bevételek esetleges csökkenését további kiadás-visszafogással kell ellensúlyozni. Az említett reformot leszámítva a bevételi előrejelzések megbízhatónak tűnnek. Mindamellett a költségvetési kiigazítást veszélyeztető negatív kockázatok összességében fennmaradnak, különösen a kiigazítási pályának a későbbi évek alatt történő végrehajtása tekintetében.

11. E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal alkalmas arra, hogy 2006-ig, a Tanács által megszabott határidő előtt egy évvel megszüntesse a túlzott hiányt. Ezenkívül a 2007 után bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben, noha 2008 vonatkozásában fennállnak bizonyos kockázatok. A túlzott hiány megszüntetését követő években a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti ütemét – főként 2008-ban – erősíteni kell annak érdekében, hogy összhangban legyen a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. 2008-ban, amikor gazdaságilag „kedvező időszakok” várhatók, nem tervezik a strukturális egyenleg javítását. A szükséges strukturális kiigazítási pálya követése gyakorlatilag lehetővé tenné a középtávú célkitűzés programidőszakbeli megvalósítását.

12. A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban a GDP 67,9 %-án állt, azaz meghaladta a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program előrejelzése szerint az adósságráta a programidőszak alatt 3,5 százalékponttal csökken. Az adósságráta a programban előre jelzettnél kedvezőtlenebbül alakulhat, tekintve a költségvetési célokat fenyegető kockázatokat és a programban feltételezett adósságcsökkentő állományalkalmazkodások bizonytalanságát. E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy az adósságráta a programidőszak alatt nem csökken elegendően a referenciaérték felé.

13. Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása Németországban közel van az EU-átlaghoz, noha a már lezajlott nyugdíjreformnak köszönhetően a nyugdíjkiadások valamelyest kisebb mértékben nőttek, mint sok más országban. Törvénytervezetet dolgoztak ki a kötelező nyugdíjkorhatár fokozatos lépésekben, 67 évre való emeléséről, 2012-től kezdődően. Noha lesznek kivételek a magasabb nyugdíjkorhatár alól, a lépés javítani fogja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát. A magánnyugdíj-takarékossági megoldások továbbfejlesztése kedvező hatással járna a nyugdíjjövedelmekre. A kiinduló költségvetési egyenleg még a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. Sőt, a bruttó adósság jelenlegi szintje meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Németország összességében közepes kockázattal szembesül.

14. A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig nem veszik kifejezetten figyelembe a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. A társasági adó 2008. évi reformja és az egészségügyi reform mindkét programban szerepel. Ezenkívül a szövetségi rendszer reformjának második szakaszában mindkét program felül kívánja vizsgálni a kormányzat szintjei közötti kapcsolatokat annak érdekében, hogy fokozza az egyes területek elszámoltathatóságát. A stabilitási program ebben az összefüggésben felismeri továbbá egy olyan intézményi keret kiépítésének szükségességét, amely a kormányzat valamennyi szintjén biztosítaná a költségvetési fegyelmet és korán fellépne a felmerülő költségvetési válsághelyzetekkel szemben.

15. Az államháztartási területen tervezett intézkedések nagyjából megfelelnek a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.

16. Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos[6].

Az aktualizált program összességében úgy tűnik, hogy összhangban van a túlzott hiány 2006-ban – a Tanács által megszabott határidő előtt egy évvel – történő kiigazításával, a következő években pedig némi előrehaladás várható a középtávú célkitűzés irányába. A költségvetési célok elérésének azonban vannak kockázatai.

A fenti értékelés alapján Németországot felkérik arra, hogy:

i. A gazdaságilag „kedvező időszakokban” erősítse a középtávú célkitűzés irányába ható strukturális kiigazítást 2008-ban és az azt követő években: tartsa szoros ellenőrzése alatt a kiadásokat, és eközben biztosítsa, hogy a társasági adó bejelentett reformja nem teszi kockára a költségvetési konszolidációt;

ii. Az adósságszint és a nyugdíjkiadások előre jelzett emelkedése miatt a középtávú célkitűzés elérésével és, különösen az egészségügyben, reformok végrehajtásával javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát;

iii. Javítsa a költségvetési keretet annak érdekében, hogy a kormányzat összes szintjén erősítse a költségvetési fegyelmet, különösen a szövetségi rendszer reformjának második szakaszára vonatkozó tervek végrehajtása révén.

A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Reál-GDP (%-os változás) | SP 2006. november | 0,9 | 2,3 | 1,4 | 1,75 | 1,75 | 1,75 |

BIZ 2006. november | 0,9 | 2,4 | 1,4 | 2,0 | -- | -- |

SP 2006. február | 0,9 | 1,5 | 1 | 1,75 | 1,75 | -- |

HICP infláció (%) | SP 2006. november | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

BIZ 2006. november | 1,9 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | -- | -- |

SP 2006. február | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. november1 | -1,2 | -0,3 | -0,3 | -0,2 | 0,0 | 0,0 |

BIZ 2006. november5 | -1,3 | -0,2 | -0,4 | 0,1 | -- | -- |

SP 2006. február1 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 | -- |

Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november | -3,2 | -2,1 | -1,5 | -1,5 | -1 | -0,5 |

BIZ 2006. november | -3,2 | -2,3 | -1,6 | -1,2 | -- | -- |

SP 2006. február | -3,3 | -3,3 | -2,75 | -2 | -1,5 | -- |

Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november | -0,5 | 1/2 | 1 | 1 | 1,5 | 2 |

BIZ 2006. november | -0,5 | 0,4 | 1,1 | 1,5 | -- | -- |

SP 2006. február | -0,5 | -,5 | ,5 | 1 ¼ | 1,5 | -- |

Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november1 | -2,6 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |

BIZ 2006. november | -2,6 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |

SP 2006. február1 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |

Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. november3 | -2,7 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |

BIZ 2006. november4 | -2,7 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |

SP 2006. február | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |

Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. november | 67,9 | 67,9 | 67 | 66,5 | 65,5 | 64,5 |

BIZ 2006. november | 67,9 | 67,8 | 67,7 | 67,3 | -- | -- |

SP 2006. február | 67,5 | 69 | 68,5 | 68 | 67 | -- |

Megjegyzések: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,1 %-a 2005-ben, hiánycsökkentők). 4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 0,1 %-a 2005-ben, hiánycsökkentők). 5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 1,2 %-os, 1,3 %-os, 1,4 %-os és 1,4%-os becsült potenciális növekedés alapján. Forrás: Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |

[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.

[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.

[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.

[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] A program nem szolgáltat adatot a HICP-inflációról, a szociális juttatások összességéről, az állományalkalmazkodásokról, valamint a munkavállalók kompenzációjáról és az adóbevételek bontásáról, amelyeket elkülönítve adtak meg a Bizottság számára.