1.BEVEZETÉS

A szociális párbeszéd az európai szociális modell sarokköve. Az EU egyik fő célkitűzése az életkörülmények és munkafeltételek javítása. Ennek alapvető módja a szociális párbeszéd és a kollektív tárgyalások, amelyek hozzájárulnak a nagyobb termelékenységhez, egyúttal biztosítják a társadalmi méltányosságot, a minőségi munkakörnyezetet és a munkahelyi demokráciát is. Egy erős szociális Európa megvalósításához erős szociális partnerekre van szükség. A szociális párbeszéd ezért a szociális jogok európai pillérének egyik alapelve.

Az erős szociális partnerek elengedhetetlenek a hatékony és kiegyensúlyozott változáskezeléshez. Az éghajlatváltozás, a digitalizáció és a demográfiai tendenciák gyorsan változnak a világban, beleértve a munka világát is. A Covid19 felgyorsított néhány ilyen változást. A szociális párbeszéd alapvető fontosságú ahhoz, hogy kiegyensúlyozott megoldásokat találjunk a munka világában bekövetkező változások kezelésére. A szociális párbeszéd Unió-szerte élen járt a világjárvány hatásait korlátozó szakpolitikák kialakításában és végrehajtásában. Az ágazatok és a vállalatok szintjén a szociális partnerek gyorsan új munkahelyi egészségvédelmi és biztonsági protokollokat dolgoztak ki, vagy képzéseket hajtottak végre. Nemzeti szinten támogatták a hatóságokat abban, hogy pénzügyi segítséget nyújtsanak a munkavállalóknak és a vállalatoknak. A szociális partnerek az Ukrajna elleni orosz agresszív háború messzemenő hatásainak kezelésében is kulcsszerepet játszanak azáltal, hogy lehetővé teszik a lakóhelyüket elhagyni kényszerült, Ukrajnából érkező személyek, valamint más menekültek és migránsok munkaerőpiaci integrációját, valamint – a megélhetési költségek okozta válságra és a magas inflációra reagálva – fenntartható megoldásokat kínálnak a bérek és a kollektív szerződések kiigazítására.

A szociális partnerek bevonása javítja a szakpolitikai döntéshozatalt és a jogalkotást. A szociális partnerek egyedülálló ismeretekkel és tapasztalatokkal rendelkeznek a helyi foglalkoztatási és szociális helyzetről. Hozzájárulásuk megfelelő egyensúlyt teremthet a munkavállalók és a munkáltatók érdekei között, és javíthatja a szakpolitika és a jogszabályok elfogadhatóságát és hatékonyságát. A szociális partnerek más érdekelt felekhez képest egyedülálló szerepet töltenek be. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 154. cikke arra kötelezi a Bizottságot, hogy konzultáljon a szociális partnerekkel a szociálpolitika területére vonatkozó (azaz az EUMSZ 153. cikkének hatálya alá tartozó) javaslatokról annak érdekében, hogy a szociális partnerek – amennyiben úgy kívánják – tárgyalásokat folytathassanak a megállapodásokról. A szociális partnerek megállapodásai az uniós jog alkalmazásával hajthatók végre (az EUMSZ 155. cikke). A gazdaság- és foglalkoztatáspolitikai koordináció európai szemesztere keretében a ciklus összes kulcsfontosságú pillanatában rendszeresen szerveznek uniós szintű strukturált párbeszédeket a szociális partnerekkel.

Az EU támogatja a szociális partnerek szerepét, és hatékonyabb szociális párbeszédet sürget. A szociális párbeszéd előmozdítása az EU és a tagállamok közös célkitűzése, figyelembe véve a nemzeti rendszerek sokféleségét és tiszteletben tartva a szociális partnerek autonómiáját. Mind nemzeti, mind uniós szinten többet kell tenni a kollektív tárgyalások lefedettségének támogatása, továbbá a szociális partnerek kapacitásának kiépítése, bevonásuk ösztönzése és autonómiájuk megőrzése érdekében. A Bizottság a szociális jogok európai pillérérnek megvalósítására vonatkozó, 2021. márciusi cselekvési tervben bejelentette, hogy a szociális partnerekkel folytatott konzultációkat követően kezdeményezést fog előterjeszteni a nemzeti és uniós szociális párbeszéd támogatására. Az EU Tanácsának portugál elnöksége, az Európai Parlament, az Európai Bizottság, a szociális partnerek és a szociális platform által aláírt portói szociális kötelezettségvállalással a legmagasabb politikai szinten is sürgették a megerősített szociális párbeszédet. A szociális párbeszédre irányuló kezdeményezés, amelyet a 2022. júniusi „Konferencia Európa jövőjéről – az elképzelések konkrét intézkedésekké alakítása” című bizottsági közlemény is említ, jelentős mértékben hozzájárul a konferencia nyomon követéséhez.

Ez a bizottsági közlemény számos konkrét intézkedést határoz meg az uniós szociális párbeszéd további erősítésére, és egy tanácsi ajánlásra irányuló javaslatot is mellékel a nemzeti szociális párbeszéd és a kollektív tárgyalások megerősítéséről. A Bizottság a szociális partnerek szoros bevonásával készítette el ezt a kezdeményezést, és eszmecserét folytatott az Európai Parlamenttel, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsággal és a Régiók Bizottságával is.

2.NEMZETI SZOCIÁLIS PÁRBESZÉD

A szociális párbeszéd szabályai és folyamatai tagállamonként eltérőek: a kollektív munkaügyi kapcsolatok, a kollektív tárgyalásoknak a munkafeltételek meghatározásában betöltött szerepe, a szervezetek kapacitása és tagsága, a szociális partnerek szakpolitikai döntéshozatalba és végrehajtásba való bevonásának formális struktúrái, valamint politikai jelentőségük tekintetében. A tagállamok kollektív tárgyalási rendszerei a központosítás vagy a decentralizáció mértékében is eltérést mutatnak.

A legtöbb tagállam egy vagy több hivatalos struktúrát tart fenn a nemzeti szociális párbeszéd számára, így a munkáltatók, a szakszervezetek és a kormány képviselői általános gazdasági és szociális kérdéseket vitathatnak meg. E szervek szerepe és hatáskörei igen eltérőek, de rendszerint tanácsadó és konzultatív szerepet töltenek be a jogszabály- és szakpolitikai tervezetekkel kapcsolatban, különösen a foglalkoztatással kapcsolatos területeken, és időnként fórumot biztosíthatnak a megállapodások megtárgyalásához. Számos tagállam olyan háromoldalú szervekkel is rendelkezik, amelyek konkrét kérdésekkel foglalkoznak (például szociális biztonság, foglalkoztatás, képzés, valamint munkahelyi egészségvédelem és biztonság). A közigazgatási szervek bevonásával zajló eredményes háromoldalú szociális párbeszéd az erős kétoldalú szociális párbeszéd függvénye.

A szociális párbeszédre nyomás nehezedik, mert eredményeket kell elérni a munka változó világában. Míg a munkáltatók sűrűsége (a munkáltatói szervezetekben tagsággal rendelkező munkáltatók aránya) viszonylag stabil maradt, a szakszervezetek sűrűsége (átlagosan) valamennyi tagállamban csökkent. A gazdasági tevékenységnek a gyártási szektorról a magánszektorbeli szolgáltatásokra való eltolódása, valamint a munka változó világa megnehezíti a szakszervezetek és a munkáltatói szervezetek számára, hogy új tagokat vegyenek fel. Számos, az újabb foglalkoztatási formák többségében aktív munkavállaló – köztük egyre több önfoglalkoztató – nem képviselteti magát. Ugyanez vonatkozik a határozott idejű szerződéssel rendelkező munkavállalókra is, akiknek a száma növekszik, de kevésbé valószínű, hogy szakszervezetbe tömörülnek. A munka elvégzésének időpontjával és helyével kapcsolatos rugalmasság megnehezíti a munkavállalók képviselői számára az ilyen széttagolt munkaerő megszervezését. Az elmúlt években a szociális partnerek szervezetei célzott stratégiák és munkaerő-felvételi erőfeszítések, valamint a szervezeteken belüli speciális struktúrák létrehozása révén kezdeményezéseket tettek új tagok toborzására vagy egyes alulreprezentált csoportok (nevezetesen fiatalok és platform-munkavállalók) beleszólási jogának növelésére. Ami a nemek közötti egyenlőséget illeti, a szakszervezetekben a nők aránya Unió-szerte jelentős eltéréseket mutat, és általános tendencia, hogy a szakszervezeti tagság általános csökkenése ellenére a női tagok száma növekszik. A nők továbbra is alulreprezentáltak a vezetői pozíciókban.

A kollektív szerződések hatálya alá tartozó munkavállalók aránya az elmúlt 30 évben jelentősen csökkent. A 2000. évi mintegy 66 %-os becsült uniós átlagról 2019-re körülbelül 56 %-ra apadt, különösen nagy visszaesés következett be Közép- és Kelet-Európában (1. ábra). A tagállamokban széles körű elmozdulás figyelhető meg a tárgyalások vállalati szintre történő decentralizálása felé. A Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) szerint a kollektív tárgyalások lefedettsége csak azokban az országokban magas (több mint 50 %), ahol legalább valamilyen ágazati alku folyik. Azokban az országokban, ahol a tárgyalások túlnyomórészt vállalati szinten zajlanak, a kollektív tárgyalások lefedettsége jellemzően kicsi. Az ágazatok és tárgyalási egységek közötti koordináció, valamint a koordináció szintje a kollektív tárgyalások különösen fontos dimenziója.

A szociális partnerek szakpolitikai döntéshozatalba való bevonásának mértéke és minősége tagállamonként jelentős eltérést mutat. Bár a szociális partnerek bevonásának minősége a legtöbb tagállamban stabil maradt az elmúlt néhány évben, a kellő időben történő, érdemi bevonásuk országonként jelentősen eltér. Ennek egyik okát a különböző intézményi keretek, eljárások és gyakorlatok jelentik . A tagállamok szociális párbeszédének minőségét és hatékonyságát a Foglalkoztatási Bizottság értékeli a szociális párbeszéd éves felülvizsgálata során. A Tanács által 2022 júniusában jóváhagyott legutóbbi következtetések többek között annak fontosságát is hangsúlyozzák, hogy a szakpolitikai döntéshozatali folyamat során elegendő időt kell biztosítani a konzultációkra, biztosítani kell a megfelelő intézményi kereteket, valamint foglalkozni kell a kapacitásépítéssel és a kollektív tárgyalások lefedettségének csökkenésével kapcsolatos kérdésekkel . Az Európai Parlament azt is hangsúlyozta, hogy az erős kollektív tárgyalási rendszerek növelik a tagállamok rezilienciáját a gazdasági válság idején, és hogy a tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk a szakszervezetek nagy sűrűségének előmozdítása és a kollektív tárgyalások lefedettségében jelentkező csökkenés visszafordítása érdekében.

1. ábra: A kollektív tárgyalások lefedettsége az EU-ban, 2000–2019

A kollektív szerződés hatálya alá tartozó munkavállalók száma osztva a bérből és fizetésből élők teljes számával (%-ban, 2000-ben és 2019-ben).

Megjegyzés: 1. A legfrissebb rendelkezésre álló adatok: 2019 (AT, BE, CZ, HU, IT, LT, NL, PL, PT), 2018 (BG, DE, DK, ES, FR, LU, LV, SE), 2017 (EL, FI, IE, SI, RO), 2016 (CY, MT), 2015 (SK) és 2014 (HR). 2. Olaszország esetében a lefedettségi arány felülvizsgálat következtében 100 %-ra változott, ami azt a tényt tükrözi, hogy a kollektív szerződésekben megállapított alapbéreket a munkaügyi bíróságok referenciaként használják az arányos és elegendő javadalmazásra vonatkozó alkotmányos alapelv alkalmazásához. Romániában és Görögországban 2000-ben a kollektív tárgyalások 100 %-os lefedettsége azzal magyarázható, hogy léteznek olyan mechanizmusok, amelyek a kollektív szerződéseket valamennyi vállalatra kiterjesztik, míg a csökkenés elsősorban e kiterjesztési mechanizmusok eltörlésének és a kollektív tárgyalások decentralizálásához vezető egyéb változásoknak tulajdonítható.

Forrás: 2000-es vagy ahhoz legközelebbi adatok – ICTWSS adatbázis, 6.1. verzió, Amszterdami Egyetem. AdjCov változó (111.). A legfrissebb rendelkezésre álló adatok – OECD/AIAS adatbázis (2021)

Az EU számos eszközzel rendelkezik, amelyek a nemzeti szociális párbeszéd megerősítésére irányulnak. A minimálbér-irányelv előírja a tagállamok számára, hogy tegyenek lépéseket annak érdekében, hogy segítsék a szociális partnereket a bérmegállapítással kapcsolatos kollektív tárgyalásokban való részvételhez szükséges kapacitásuk fejlesztésében, valamint konstruktív, érdemi és megalapozott bértárgyalásokat ösztönözzenek. Az irányelv arra is felkéri azokat a tagállamokat, ahol a kollektív tárgyalások lefedettsége nem éri el a munkavállalók legalább 80 %-át, hogy hozzanak létre támogató keretet a kollektív tárgyaláshoz, és dolgozzanak ki cselekvési tervet annak előmozdítására. A folyamatban lévő technológiai változások és a növekvő automatizálás gyorsan a gazdaság egészét érintő szerkezetátalakításban nyilvánulnak meg. Ebben az összefüggésben a szerkezetátalakítás 2013. évi uniós minőségi keretrendszere segíti a vállalatokat a változások előrejelzésében, valamint a szerkezetátalakítás foglalkoztatási és társadalmi hatásainak enyhítésében. A munkavállalók tájékoztatásáról és a velük folytatott konzultációról szóló irányelvek átfogó kerete nemzeti és transznacionális szinten egyaránt szabályokat állapít meg a munkavállalók jogainak vállalati szintű védelme érdekében, különösen a szerkezetátalakítások során. Az Európai Parlament egy olyan állásfoglalást tervez, amely a Bizottságnak szóló ajánlásokat fogalmazna meg az európai üzemi tanácsokról szóló irányelv felülvizsgálatával kapcsolatban. Az uniós közbeszerzési irányelvek előírják a tagállamok számára, hogy tartsák tiszteletben a szervezkedéshez és a kollektív tárgyalásokhoz való jogot az egyesülési szabadságról és a szervezkedési jog védelméről szóló 87. sz. ILO-egyezmény, valamint a szervezkedési jogról és a kollektív tárgyalási jogról szóló 98. sz. ILO-egyezmény alapján.