1.BEVEZETÉS

A kőfejtési és bányászati ágazatból származó hulladék az Európai Unióban keletkező hulladék teljes mennyiségének igen nagy hányadát adja (2012-ben megközelítőleg 30%-át; lásd az e jelentéshez mellékelt táblázatot). Az ilyen hulladék nem megfelelő kezelése károsíthatja az emberek egészségét és a környezetet, emellett súlyos baleseteket okozhat.

Az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről szóló 2006/21/EK irányelv (a továbbiakban: az irányelv) célja, hogy lehetőség szerint megakadályozza vagy csökkentse az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezelésének következtében a környezetre – különösen a vízre, a levegőre, a talajra, az állat- és növényvilágra és a tájképre – gyakorolt káros hatásokat, valamint bármely, ezekből eredő, az emberi egészséget veszélyeztető tényezőt. Az irányelv az ásványkincsek kutatásából, kitermeléséből, feldolgozásából és tárolásából, valamint külszíni bányászatból származó hulladék kezelésére terjed ki.

Az e jelentéssel érintett két egymást követő (2008. május 1. és 2011. április 30., valamint 2011. május 1. és 2014. április 30. közötti) időszakban a tagállamoknak hatályba kellett léptetniük azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Az irányelvet 2008. május 1-jéig kellett átültetni. Az átültetési intézkedésekről szóló bizottsági értékelés számos olyan esetet tárt fel, amikor az irányelvet nem megfelelően vagy csak részben ültették át. A Bizottság huszonkét hivatalos vizsgálatot indított. Jelenleg négy, meg nem feleléssel kapcsolatos eljárás van folyamatban.

Az irányelv 22. cikkének megfelelően az irányelv egyes szempontjaival kapcsolatos útmutatásokról, illetve e szempontok értelmezéséről, valamint további technikai vonatkozások kidolgozásáról a Bizottság határozatokat fogadott el. Az ellenőrzésekkel kapcsolatos technikai iránymutatás kidolgozása még folyamatban van.

Emellett a Bizottság és az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) szabványosított mintavételi és elemzési módszereket dolgozott ki, hivatkozva különösen az irányelv 22. cikkének (2) bekezdésére.

A Bizottság 2008-ban elfogadta a Reference Document on Best Available Techniques for the Management of Tailings and Waste-Rock in Mining Activities (A bányászati tevékenységből származó meddőzagy és meddőkőzet kezelésével kapcsolatos elérhető legjobb technikákat ismertető referenciadokumentum) összefoglalóját.

2.JELENTÉSTÉTEL ÉS ÉRTÉKELÉS

A 18. cikk (1) bekezdésének értelmében a tagállamoknak háromévente jelentést kell benyújtaniuk a Bizottsághoz az irányelv végrehajtásáról, amely jelentést kérdőív alapján készítenek el. A 18. cikk (1) bekezdésének értelmében továbbá a tagállamok jelentései alapján a Bizottságnak az irányelv végrehajtásáról szóló jelentést kell közzétennie.

Ez a jelentés az első két (2008. május 1. és 2011. április 30., valamint 2011. május 1. és 2014. április 30. közötti) jelentéstételi időszakra terjed ki.

A 18. cikk (2) bekezdésének megfelelően a tagállamoknak évente tájékoztatniuk kell a Bizottságot az üzemeltetők által jelentett minden olyan eseményről, amely veszélyeztetheti a hulladékkezelő létesítmény stabilitását, és minden olyan jelentős kedvezőtlen környezeti hatásról, amelyet a hulladékkezelő létesítmény ellenőrzési és felügyeleti eljárásai feltárnak. A 7. cikk (5) bekezdése értelmében az irányelv szerint megadott engedélyben foglalt információkat statisztikai célból történő megkeresésre az illetékes nemzeti és uniós statisztikai hivatalok számára hozzáférhetővé kell tenni.

Az első jelentéstételi időszak vonatkozásában a tagállamok által átadott információk értékelése rávilágított a jelenlegi hároméves jelentéstételi rendszer korlátaira, amely rendszer az irányelvben foglalt rendelkezések végrehajtását lehetővé tevő intézkedések tagállami elfogadására összpontosít. A tagállami jelentésekben szereplő információk alapján a Bizottság nem tudta értékelni ezen intézkedések gyakorlati végrehajtását.

Ezért a Bizottság - teljesebb kép kialakítása érdekében - a nemzeti jelentések mellett további információforrásokat is megvizsgált. Ezek között szerepeltek a baleseteket és balesetközeli helyzeteket követő intézkedésekről szóló, a Bizottság rendelkezésre álló információk, továbbá olyan generikus forrásokból származó információk, mint a kutatási projektek és a nemzeti ügynökségek honlapjai.

A Bizottság a rendelkezésre álló információk felülvizsgálatához független tanácsadók szolgáltatásait vette igénybe.

A tagállamoktól a két jelentéstételi időszak vonatkozásában beérkező jelentéseket először a teljesség vonatkozásában, másodszor abból a szempontból értékelték, hogy a jelentésben bemutatott intézkedések átfogó intézkedéssorozatnak tekinthetők-e, de nem vizsgálták ezen intézkedések irányelvnek való megfelelőségét, sem tényleges végrehajtásukat.

3.JELENTÉSTÉTEL AZ IRÁNYELV TAGÁLLAMI VÉGREHAJTÁSÁRÓL

3.1.„A” osztályú létesítmények: főbb rendelkezések

Tekintettel arra, hogy az EU-ban keletkező, ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladéknak csak egy része jelent veszélyt a környezetre és az emberi egészségre, az irányelv differenciált kötelezettségekből felépülő rendszert állapított meg az ilyen hulladék kezelésére és a létesítmények engedélyezési eljárásaira.

Az irányelv szigorúbb kötelezettségeket állapít meg azokra a létesítményekre, amelyek vonatkozásában egy baleset bekövetkezésekor nagyobb a kockázata a környezetre vagy az emberi egészségre gyakorolt hatásnak. Ezek az „A” osztályú létesítmények. Tizenegy tagállam számolt be arról, hogy határain belül nincs „A” osztályú létesítmény.