Állami támogatás és kockázatitőke-befektetés

(2001/C 235/03)

(EGT vonatkozású szöveg)

I. Bevezetés

I.1. A Bizottság megfogalmazta általános politikáját a Közösségen belül a kockázatitőke-befektetés [1] támogatásának érdekében. Kifejezte például aggodalmát a közösségi vállalkozásoknak a hitelekből történő finanszírozástól [2] való túlzott függőségének kockázataival kapcsolatban, valamint hangsúlyozta a kockázatitőke-befektetés piacának bővüléséből [3] eredő növekedés és munkahelyteremtés lehetőségét. A Bizottság bízik abban, hogy bizonyos vállalkozástípusokat vagy létezésük egy adott fázisában lévő vállalkozásokat a sajáttőke-finanszírozás különböző formái jobban szolgálhatják, mint a hitelekből történő finanszírozás önmagában, tekintettel az adósságszolgálat költségeire és számos kölcsönt nyújtó intézmény kockázatkerülő természetére.

I.2. A kockázatitőke-befektetésre vonatkozó kötelezettséget egy szélesebb körű közösségi célként határozták meg az Európai Tanácsnak azon a 2000. március 23–24-i, lisszaboni ülésén, amely a kockázatitőke-befektetés cselekvési terve végrehajtásának időpontját 2003-ra tette, és támogatta a finanszírozásnak az induló üzleti vállalkozások, a csúcstechnológiával foglalkozó vállalkozások és a mikrovállalkozások felé történő irányítását csakúgy, mint az Európai Beruházási Bank (EBB) által javasolt, a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos egyéb kezdeményezéseket.

I.3. A tőkepiac tartós tökéletlenségét sejtető sajáttőkehiány, amely megakadályozza, hogy a kínálat egy mindkét fél számára elfogadható áron találkozzon a kereslettel, a hasonló észak-amerikai vállalkozásokhoz képest negatív hatást gyakorol az európai kis- és középvállalkozásokra (KKV-kre). A szakadék egyrészről a csúcstechnológiai újításokkal és leginkább a nagy növekedési potenciállal rendelkező fiatal vállalkozásokat, másrészről a különböző korú vállalkozások és az olyan, kisebb növekedési potenciállal rendelkező ágazatok széles körét érinti, amelyek bővítési projektjeik számára nem találnak finanszírozási lehetőségeket külső kockázatitőke-befektetés bevonása nélkül.

I.4. A sajáttőke-finanszírozás, különösen a kisebb üzleti vállalkozások esetében, számos kihívást teremt mind a befektető, mind a vállalkozás számára. A befektetőnek gondos elemzést kell készítenie nem csupán a felajánlott biztosítékkal (mint a hitelező esetében), hanem az egész üzleti stratégiával kapcsolatban is. Ami a vállalkozást illeti, szembe kell néznie egy külső befektetővel történő ellenőrzés-megosztás kihívásaival, valószínűleg életében először.

I.5. Figyelembe véve a kockázatitőke-befektetés nyújtása terén történő növekedés vélt előnyeit, valamint felismerve a gazdasági szereplőkkel szembeni kihívásokat a kockázati tőkével folytatott tevékenység felvállalásával kapcsolatban, a hatóságok törekedtek a kockázatitőke-befektetés piacát támogató intézkedések megtételére. A Bizottság számos intézkedést állapított meg, különösen a kockázatitőke-befektetésre vonatkozó cselekvési tervben, amelyet a kockázatitőke-piacok növekedésének ösztönzése érdekében el kell fogadni. Ezek a következőket foglalják magukban:

a) a vállalkozói szellem kultúrájának támogatása;

b) a saját tőkére vonatkozó adóügyi kötöttségek enyhítése, mint amilyen a hitelből történő finanszírozással kapcsolatos bánásmódnál kevésbé kedvező bánásmód;

c) a piaci integrációt elősegítő intézkedések;

d) a szabályozási kötöttségek enyhítése, beleértve a pénzügyi intézmények meghatározott típusainak (pl. nyugdíjalapok) befektetéseire vonatkozó korlátozásokat és a vállalkozások létrehozásával kapcsolatos igazgatási eljárásokat.

I.6. A Bizottság nyilvánvalóvá tette, hogy a Közösség kockázatitőke-befektetési piacának fejlesztésére vonatkozó stratégia alapjául szolgáló filozófia elsődleges fontosságot tulajdonít az új és innovatív üzleti vállalkozások létrehozására és fenntartására kedvező hatást gyakorló környezet kialakításának a fent említettekhez hasonló strukturális és horizontális intézkedések segítségével [4]. Ez tükrözi azt a tényt, hogy a kockázatitőke-befektetés biztosítása alapvetően kereskedelmi döntéseket magában foglaló kereskedelmi tevékenység. A gazdasági és költségvetési feltételek olyanok, hogy az állami alapok önmagukban nem képesek és nem is szabad törekedniük a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos tevékenységek – a Közösség célkitűzései között szereplő – növekedésének teljes körű biztosítására. A legfontosabb kihívás az olyan feltételek biztosítása, amelyek mellett az Európában létező magántőke óriási tartalékait ilyen befektetésekre használják fel. Ez a kihívás legalább olyan mértékben érinti a vállalkozók tőke iránti igényének fejlődését, mint a befektetők által biztosított tőkekínálatot.

I.7. Ezen túlmenően azonban a Bizottság felismerte "a kizárólag a piac azonosítható elégtelen működésére irányuló,kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések közfinanszírozásának szerepét" [5]. A nemzeti szintű hatóságok az állami tőkét a kockázatitőke-kínálat növelésével kapcsolatos különböző programok támogatására használták fel. Maga a Bizottság javasolta, és a Tanács elfogadta, hogy a strukturális alapok intervenciója által támogatható régiókban az ilyen intervenció megvalósulhat a kis- és középvállalkozások kockázatitőke-befektetési alapjainak társfinanszírozása formájában, az állami támogatások szabályainak megfelelően. A Bizottság bízik abban, hogy a támogatási finanszírozás kockázatitőke-befektetéssel (és hitelből történő finanszírozással) való felváltása lehetővé teszi, hogy a strukturális alapok nagyobb számú kedvezményezettet érjenek el egy megteremtett munkahelyre eső alacsonyabb költséggel, és ezért költséghatékonyabbak legyenek.

I.8. Az ilyen intézkedések elkerülhetetlenül felvetik a Szerződés állami támogatásról szóló cikkeivel való összeegyeztethetőség kérdését [6].

II. E dokumentum célja és alkalmazási köre, valamint kapcsolata más szövegekkel

II.1. E dokumentumnak két alapvető célja van:

a) annak meghatározása, hogy a Bizottság hogyan alkalmazza az állami támogatásnak az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdésében található meghatározását a kockázatitőke-befektetés biztosítására vagy támogatására megalkotott intézkedésekre vonatkozóan ("kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések");

b) új feltételek előírása, amelyek értelmében a Bizottság engedélyezi az olyan intézkedéseket, amelyek állami támogatásnak minősülnek, még akkor is, ha azok nem egyeztethetők össze más, a Bizottság által elfogadott iránymutatásokkal, keretszabályokkal vagy rendeletekkel.

II.2. A dokumentum célja továbbá, hogy megmagyarázza, miért szükséges az állami támogatás ellenőrzése ezen a területen, és hogy megmagyarázza az aktuális iránymutatások ilyen intézkedésekre való alkalmazásának nehézségeit, valamint indokolja azt, hogy a Bizottság miért véli úgy, hogy az új összeegyeztethetőségi kritériumok egyaránt szükségesek és megfelelőek is.

II.3. Ebben a dokumentumban semmi nem tekinthető úgy, mint ami kétségbe vonja a Bizottság által elfogadott egyéb iránymutatások, keretszabályok vagy rendeletek feltételeinek megfelelő állami támogatási intézkedések összeegyeztethetőségét.

II.4. Ez a dokumentum semmi esetre sem tér el a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásról szóló bizottsági iránymutatás rendelkezéseitől [7].

II.5. A Bizottság különös figyelmet fordít annak szükségességére, hogy megakadályozzák e közleménynek a fennálló keretszabályokban és iránymutatásokban meghatározott elvek megkerülésére való felhasználását.

III. A kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések állami finanszírozása ellenőrzésének okai

III.1. Eltekintve attól a ténytől, hogy a Szerződés előírja a Bizottság részére a Közösségen belül az állami támogatások ellenőrzését az állami intervenció más formáival együtt, a nemzeti és a közösségi hatóságoknak a kockázatitőke-befektetés támogatására megalkotott intézkedésekre vonatkozóan állami alapok lekötéséről vagy engedélyezéséről szóló döntése során – amennyire lehetséges – csökkenteni kell a következő három eltérő, de egymáshoz kapcsolódó kockázati kategóriát:

a) annak kockázata, hogy a kedvezményezetteknek (legyenek azok befektetők vagy vállalkozások) nyújtott előnyök a belső piacon jelenlévő versenytársaikhoz viszonyítva a verseny indokolatlan torzulását okozzák;

b) a "hatásfokveszteség" kockázata vagy az ösztönző hatás hiánya. Egyes államilag támogatott intézkedéssel alapított vállalkozások bármilyen esetben ugyanezekkel a feltételekkel finanszírozásra tehettek szert. Ennek megtörténtére bizonyítékok állnak rendelkezésre, bár ez szükségszerűen anekdotikus. Ilyen esetben az állami forrásokat szükségtelenül használják fel;

c) a "kiáramlás" kockázata. Az államilag támogatott intézkedések jelenléte ténylegesen eltántoríthatja az egyéb potenciális befektetőket a tőke biztosításától.

III.2. Nem az összes, kockázatitőke-befektetési programok érdekében végrehajtott állami intézkedés tartozik az állami támogatásnak a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdésében található meghatározásának a hatálya alá, és ezért az állami támogatásnak a Bizottság általi ellenőrzése alá sem. E dokumentum következő szakasza iránymutatást nyújt arra vonatkozóan, hogy hogyan értelmezi a Bizottság az állami támogatás fogalmát a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedéseket érintően.

IV. A 87. cikk (1) bekezdésének alkalmazhatósága a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésekre

IV.1. Vissza nem térítendő támogatás vagy hitel formáját öltő intézkedés esetében általában nyilvánvaló, hogy melyik vállalkozás a potenciálisan kedvezményezett annak vizsgálata céljából, hogy állami támogatásról van-e szó. Azonban a kockázatitőke-befektetés nyújtására kidolgozott bizonyos konstrukciók sokkal összetettebbek, mert a hatóságok a gazdasági szereplők egy csoportját (a befektetőket) ösztönzik annak érdekében, hogy egy másik csoportnak (például kisebb vállalkozásoknak) finanszírozást nyújtsanak. Az intézkedés kialakításától függően, és még akkor is, ha a hatóságok szándéka csupán az, hogy az utóbbi csoportnak előnyöket biztosítsanak [8], a vállalkozások bármelyik vagy mindkét "szinten" az állami támogatás kedvezményezettjei lehetnek. Ezenfelül néhány esetben az intézkedés előírja egy olyan alap vagy egyéb befektetési eszköz létrehozását, amely különállóan létezik a befektetőktől és az olyan vállalkozásoktól, amelyekbe befektettek. Az ilyen esetekben szintén szükséges annak figyelembevétele, hogy az alap vagy az eszköz tekinthető-e az állami támogatásból előnyt élvező vállalkozásnak.

IV.2. A kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések értékelése során a Bizottságnak ezért figyelembe kell vennie azt a lehetőséget, hogy az intézkedés legalább három különböző szinten nyújthat támogatást:

i. támogatás a befektetők részére;

ii. támogatás bármilyen alap vagy egyéb eszköz részére, amelyen keresztül az intézkedés működik (az "alapok alapja" esetében egynél több ilyen szint lehet);

iii. támogatás azoknak a vállalkozásoknak, amelyekbe befektettek.

IV.3. Annak érdekében, hogy egy intézkedés a Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozzon, négy halmozott feltételnek kell megfelelnie:

i. az intézkedésnek tartalmaznia kell az állami források felhasználását; a hatóságok kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésekben vagy a befektetők adóösztönzőiben való közvetlen pénzügyi részvétele esetén ez általában magától értetődő;

ii. az intézkedésnek torzítania kell a versenyt a kedvezményezettnek való előny nyújtása révén; a Bíróság esetjogával összhangban a Bizottságnak feltételeznie kell, hogy az állami támogatás valószínűleg megjelenik minden esetben, amikor az állami forrásokat olyan módon nyújtják, amely a szokásos piacgazdasági feltételek szerint tevékenykedő magánbefektetőnek nem elfogadható. Ahol ezzel ellentétben a hatóságok olyan feltételekkel fektetnek be, amely az ilyen befektetőnek elfogadható, semmilyen előnyt nem nyújtanak, és ezért nincs állami támogatás [9]. Ebből következik, hogy ahol az állami forrásokat ugyanolyan feltételek mellett bocsátják rendelkezésre, mint ami a magánbefektetőkre vonatkozik (pari passu), rendes körülmények között az a következtetés vonható le, hogy az intézkedés nem nyújt előnyöket. Azonban ha az állami forrásokat kedvezőbb feltételek mellett bocsátják rendelkezésre, akkor rendes körülmények között megjelenik az előny;

iii. ennek az előnynek szelektívnek kell lennie abból a szempontból, hogy meghatározott vállalkozásokra korlátozódik; amennyiben egy intézkedést korlátozás, illetve ágazati vagy földrajzi különbségtétel nélkül alkalmaznak a tagállam területén minden vállalkozásra, akkor az nem szelektív [10]. Azonban minden olyan intézkedés szelektív, amely jellegénél fogva csak korlátozott számú vállalkozásra alkalmazható. Hasonlóképpen egy intézkedés szelektív, amennyiben csak bizonyos vállalkozásokba való befektetésre vonatkozik, például az ágazat vagy a régió alapján korlátozva. Meg kell jegyezni, hogy egy intézkedés, amely a befektetőket tekintve általános (azaz valamennyi befektetőnek a rendelkezésére áll), mindamellett lehet szelektív azon vállalkozások szintjén, amelyekbe befektettek [11].

iv. az intézkedésnek hatást kell gyakorolnia a tagállamok közötti kereskedelemre. Mivel a tőkebefektetés olyan tevékenység, amely a tagállamok közötti igen nagy léptékű kereskedelem tárgya, és mivel a befektetőknek előnyt biztosító bármely intézkedés kifejezett célja, hogy befolyásolja azok befektetési döntéseit, a Bizottság rendes körülmények között figyelembe veszi, hogy a befektetők érdekében hozott, kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések megfelelnek ezeknek a feltételeknek. A kereskedelemre gyakorolt bármilyen hatás értékelése során a Bizottságnak általánosabban kell figyelembe vennie a tőkepiacok közötti hatásokat, nem csupán azokat, amelyek olyan befektetőkre hatottak, akik korábban már a piacon az intézkedés által megcélzott vállalkozások számára saját tőke biztosítására irányuló tevékenységet folytattak, vagy még nem folytattak ilyen tevékenységet. Hasonlóképpen hacsak nem mutatható ki, hogy olyan vállalkozásokba fektetnek be, amelyek olyan tevékenységgel foglalkoznak, amely nem tárgya a tagállamok közötti kereskedelemnek, a Bizottság úgy tekinti, hogy ez a feltétel teljesül minden olyan szinten, ahol az egyéb feltételek teljesülnek [12].

IV.4. Már számos olyan közzétett bizottsági szöveg létezik, amely értelmezést kínál arra, hogy az egyedi intézkedések az állami támogatás fogalmába tartoznak-e, és amely vonatkozhat a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésekre. Ezek: a kormányzati tőkeinjekciókról szóló 1984-es közlemény [13], az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról szóló 1998-as közlemény [14], valamint az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásra történő alkalmazásáról szóló közlemény [15]. A Bizottság folytatja e szövegek alkalmazását annak értékelése során, hogy a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések állami támogatást jelentenek-e.

IV.5. 1. TÁMOGATÁS A BEFEKTETŐK RÉSZÉRE

Ahol az intézkedés lehetővé teszi a befektetők részére, hogy egy vállalkozás vagy vállalkozáscsoport tőkéjében olyan feltételek mellett részesedjenek, amelyek kedvezőbbek az állami befektetőkénél vagy amelyek kedvezőbbek, mintha az intézkedés megléte nélkül vettek volna részt ilyen befektetésben, akkor ezek a befektetők előnyben részesülnek [16]. Ez az eset áll fenn akkor is, ha a befektetőt az intézkedés arra ösztönzi, hogy az érintett vállalkozás vagy vállalkozások részére előnyt biztosítson. Az a tény, hogy a piac elégtelen működésének tulajdoníthatóan a befektetők másképp nem hajtanának végre ilyen befektetéseket, önmagában nem elegendő az előny vélelmének megcáfolására. Tulajdonképpen a befektetőknek előnyösebb feltételeket ajánlanak azért, hogy ellentételezzék a piac elégtelen működését okozó tényezőket, és a Bizottság szerint az ilyen ellentételezést olyan előnynek kell tekinteni, amely támogatásnak minősül, amennyiben a befektetők vállalkozások, valamint ha az egyéb fent leírt feltételek, nevezetesen a szelektivitás, teljesülnek. Feltéve azonban, hogy az előnyt arra az összegre korlátozzák, amely szükséges a piac elégtelen működését okozó tényezők legyőzéséhez, azt a Szerződéssel összeegyeztethetőnek kell tekinteni, amennyiben az a korlátozott hatása miatt az alábbi VIII. szakaszban leírt elveknek megfelel.

2. TÁMOGATÁS EGY KÖZBENSŐ ESZKÖZ VAGY EGY ALAP RÉSZÉRE

Általában a Bizottság hajlik arra, hogy egy alapot nem annyira egy támogatás kedvezményezettjének, mint inkább olyan eszköznek tekintsen, amely a támogatást a befektetőkhöz és/vagy az olyan vállalkozásokhoz juttatja el, amelyekbe befektettek. Azonban bizonyos esetekben – nevezetesen a számos és különböző befektetőkkel rendelkező, meglévő alapok javára szóló átutalásokat magukban foglaló intézkedéseknél – az alap független vállalkozás jellegével bírhat. Ebben az esetben általában jelen van a támogatás, hacsak a befektetést nem olyan feltételekkel hajtják végre, amely egy piacgazdaságban egy normális gazdasági szereplő számára elfogadható, és ezért nem biztosít előnyt a kedvezményezett részére.

3. TÁMOGATÁS OLYAN VÁLLALKOZÁSOKNAK, AMELYEKBE BEFEKTETTEK

A legfontosabb tesztfeltétel ismét az, hogy vajon a vállalkozás a befektetést olyan feltételekkel kapta-e meg, amely egy piacgazdaságban elfogadható lenne egy magánbefektetőnek. Ez a tesztfeltétel teljesíthető például akkor, ha a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések révén végrehajtott befektetés pari passu megy végbe az ilyen befektetővel vagy befektetőkkel. Más esetben az a tény, hogy a befektetési döntéseket a kockázatitőke-alapok kereskedelmi vezetői vagy a befektetők képviselői hozzák, akik abban érdekeltek, hogy az alap részére a maximális hozamot biztosítsák, fontos, de önmagában nem döntő mutató. A Bizottságnak szintén figyelembe kell vennie annak lehetőségét, hogy az alapok befektetőinek nyújtott bármilyen előnyt annak a vállalkozásnak adják tovább, amelyikbe befektettek, ha a befektetést nem egy, a piacgazdaságban tevékenykedő magánbefektetővel pari passu hajtotta végre az alap. Amennyiben egy kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedés csökkentette a kockázatokat és/vagy növelte az ellenszolgáltatást, amelyet a befektetők egy bizonyos befektetés végrehajtásából megszereznek, akkor azokat többé nem lehet normális gazdasági szereplőként működőnek nevezni [17].

IV.6. Az, hogy egy intézkedés biztosít-e támogatást, és milyen szinten, az annak konstrukciójától függ. A Bizottság találkozott már olyan intézkedésekkel, amelyeknél úgy találta, hogy az adott intézkedés a befektetők szintjén általános, de az egyéni vállalkozások szintjén állami támogatást biztosít [18], más intézkedés pedig a befektetőknek biztosít állami támogatást, nem pedig azoknak a vállalkozásoknak, amelyekbe befektettek, a fent leírt pari passu elv alkalmazásával [19], valamint olyan intézkedésekkel is találkozott, amelyek egynél több szinten biztosíthattak állami támogatást [20].

IV.7. Amennyiben az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 69/2001/EK bizottsági rendelet [21] értelmében a kedvezményezettek részére biztosított valamennyi támogatás de minimis, abban az esetben úgy tekintendő, hogy az nem felel meg a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdésében foglalt összes feltételnek. A kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatosintézkedésekben a de minimis szabály alkalmazását a számítások nehézsége (lásd az alábbi V. szakaszt is), valamint az a tény is hátráltatja, hogy az intézkedések nemcsak a megcélzott vállalkozásoknak, hanem egyéb befektetőknek is biztosíthatnak támogatást. Azonban ahol ezeket a nehézségeket le lehet küzdeni, a szabály alkalmazható marad. Amennyiben egy program minden egyes vállalkozás részére 100000 EUR vagy annál kevesebb állami tőkét biztosít hároméves időtartam alatt, akkor bizonyos, hogy az e vállalkozásoknak nyújtott bármely támogatás a rendelet által meghatározott korlátok között van.

V. A kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések összeegyeztethetőségének értékelése az állami támogatási szabályok alapján: a meglévő szövegek alkalmazása

V.1. Amennyiben az intézkedések állami támogatásnak minősülnek, a Bizottságnak értékelnie kell, hogy vajon azok a 87. cikk (2) és (3) bekezdése szerint összeegyeztethetők-e a közös piaccal. A kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos legtöbb intézkedést csak a (3) bekezdés a) pontja (kizárólag az abban a pontban foglalt eltérésre jogosult régiókban alkalmazható intézkedésekre vonatkozóan), a (3) bekezdés c) vagy d) pontja szerint találták összeegyeztethetőnek.

V.2. A kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések azonnali célkitűzései valószínűleg magukban foglalják a kis- és középvállalkozások támogatását, különösen az új vagy innovatív vállalkozásoknál vagy a magas növekedési potenciállal rendelkező vállalkozásoknál és/vagy egy meghatározott régió fejlődésének támogatását is. A Bizottság már elfogadott olyan szövegeket, amelyek alapján az ilyen célkitűzésekkel bíró állami támogatásokat a 87. cikk (3) bekezdésének a) vagy c) pontja értelmében engedélyezhetik [22]. Az intézkedést megtervező hatóságnak szintén célkitűzése lehet, hogy több befektetőt ösztönözzön az ilyen típusú finanszírozás nyújtásában történő részvételre. Ezen a területen állami támogatással kapcsolatos szöveg nem létezik, és valójában ezt még máig sem ismerték el kifejezetten az állami támogatásokat önmagában indokolni tudó közösségi célként [23]. Azonban ez semmi esetre sem zárja ki egy olyan intézkedés összeegyeztethetőségét, amely más keretszabályok vagy iránymutatások feltételeinek megfelel.

V.3. A 87. cikk (3) bekezdésének a) vagy c) pontja alapján az állami támogatásokat engedélyező meglévő keretszabályok vagy iránymutatások egyik jellemzője, hogy a támogatást a meghatározott kedvezményezett vállalkozás bizonyos költségei egy rögzített százalékának "támogatástartalmát" képviselő szintig engedélyezik. Ezek az "elszámolható költségek" főként a földterületbe, épületekbe, új termelő berendezésekbe és immateriális javakba (szabadalmak, know-how stb.) történő befektetések, a befektetett eszközökkel kapcsolatos munkaerőköltségek, valamint a tanácsadási szolgáltatások költségei. A tapasztalat azonban azt mutatja, hogy a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedéseket gyakran nem találják e szabályok szerint összeegyeztethetőnek a következő okok valamelyike vagy összessége miatt:

a) a saját tőke "támogatástartalma" megállapításának nehézsége. Míg a Bizottság a kölcsönökre és garanciákra vonatkozó támogatástartalom meghatározásával kapcsolatban alkotott szabályokat [24], a saját tőkére vonatkozóan nincs ilyen képlet. Ezzel szemben a Bizottság úgy vélekedik, hogy a számítások technikai nehézsége önmagában nem elegendő ahhoz, hogy egy intézkedés a közös piaccal ne legyen összeegyeztethető. Vizsgálja egy ebben a tekintetben lehetséges módszer lehetőségeit, és időközben nyitott marad a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésekről szóló bejelentésekhez kapcsolódó javasolt számítási módszerekkel szemben [25];

b) az elszámolható költségekkel való kapcsolat kialakításának nehézsége, különösen olyan intézkedések alapján, amelyek ösztönzőket nyújtanak a befektetőknek, nevezetesen az alapok formájában megjelenő intézkedések alapján. Egy ilyen kapcsolatot nem könnyű összeegyeztetni a kereskedelmi alapok kezelésével, amely az alapokban részt vevő befektetők kötelessége, és amely ellenőrzési és végrehajtási nehézségeket támaszthat;

c) a befektetők szintjén támogatást nyújtó intézkedésekre vonatkozóan az a tény, hogy nincs olyan aktuális szöveg, amely bármilyen alapot teremtene az ilyen támogatások engedélyezésére.

V.4. A Bizottság úgy vélekedik, hogy általában jó okok vannak az "elszámolható költségek" megközelítésre. Ez a megközelítés bizonyosságot és kiszámíthatóságot jelent, valamint alapot képez a támogatás korlátozására és a régiók és a tagállamok közötti egyenlő bánásmód biztosítására. A múltban ez jól szolgálta a Közösséget, és valószínűleg a jövőben is ez fogja képezni a legtöbb állami támogatás ellenőrzésének alapját. A Bizottság úgy vélekedik, hogy az ettől való eltéréshez jó okokra van szükség.

V.5. Az elvtől való eltérés kockázata különösen az, hogy olyan állami támogatás is engedélyezhető, amely csupán "működési támogatás", azaz olyan támogatás, amely egy üzleti vállalkozás normál folyó kiadásainak fedezésére szól. A Bizottság úgy vélekedik, hogy egy ilyen támogatás, amely elszigetelheti a kedvezményezettet a kereskedelmi életképtelenség hatásaitól, a leginkább torzító állami támogatások típusai közé tartozik, és csak korlátozott körülmények között engedélyezhető.

V.6. Azonban a Bizottság véleménye szerint az a tény, hogy a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések nem találhatók összeegyeztethetőnek a meglévő iránymutatások alapján, valamint különösen a fent felsorolt nehézségek önmagukban nem igazolják az intézkedéseknek a közös piaccal való összeegyeztethetetlenségét. Egyes, már meghozott határozataiban ezért a Bizottságnak mérlegelnie kellett, hogy készen álljon-e azok engedélyezésére, és ha igen, akkor milyen kritériumok alapján. A fenti bekezdésekben felsorolt nehézségekre való tekintettel a Bizottság megjegyezte, hogy:

a) a létező keretszabályok alapján elszámolhatónak tekintett költségek sok fiatal és innovatív vállalkozás számára kevésbé fontosak. Mindenesetre az ilyen költségek gyakran alkalmasak arra, hogy kölcsöntőkéből finanszírozzák azokat; a saját tőke szükségességét általában nemcsak eszközökhöz kötik, hanem a működő tőke szükségességéhez is egy vállalkozás indulási vagy bővítési fázisa során;

b) az elszámolható költségekkel való kapcsolat hiánya az aktuális szövegekben nem szükségszerűen igazolása annak a működési támogatásnak, amelyet olyan támogatásnak tekintenek, amely egy vállalkozás normál működési költségeit fedezi, és nincs más hatása, csupán a működés fenntartása. Az egyértelműen ösztönző hatású támogatás egy vállalkozás elindítása vagy kibővítése esetén ebben az értelemben nem tekinthető működési támogatásnak, és ezért az meghatározott körülmények között elfogadható;

c) a befektetőknek nyújtott támogatások tekintetében egy intézkedést nem lehet összeegyeztethetetlennek tekinteni csupán azért, mert a magánszektor vagy a piaci befektetők bevonásával azoknak állami támogatást jelent csakúgy, mint azoknak a vállalkozásoknak, amelyekbe befektettek. Általában ha az állam által elvégzett átutalás összeegyeztethető az állami támogatási szabályokkal, a Bizottság azon a véleményen van, hogy egy olyan intézkedést is engedélyezni kell, amely minimális ösztönzőt nyújt más gazdasági szereplők részére ugyanazon átutalás elvégzéséért még akkor is, ha technikailag az említett szereplők támogatásáról van szó.

VI. A kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések engedélyezésének alapja a Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének a), c) és d) pontja szerint

VI.1. A fő alapelv, amely szerint a Bizottság kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedéseket engedélyezhet még abban az esetben is, ha azok nem tartoznak a fennálló szabályok hatálya alá, az az, hogy a KKV-k és különösen a kis- és induló vállalkozások által elszenvedett hátrányok egyike a tőke- és hitelszerzés nehézsége. Ennek fő oka a hiányos információ, a befektetők és kölcsönt nyújtó intézmények kockázatkerülő természete, valamint a korlátozott garanciák, amelyeket a KKV-k a helyzetüknél fogva ajánlhatnak [26]. A saját tőke nyújtásának egyik akadálya lehet a tranzakciók és a "kellő gondosság" magas költsége a nyújtott tőke összegéhez képest.

VI.2. Amint a fentiekben (I.7.) megállapítást nyert, a Bizottság felismerte "a kizárólag az azonosítható piaci elégtelen működésre irányuló, kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések közfinanszírozásának szerepét". A piac elégtelen működését olyan helyzetként lehet meghatározni, amelyben a piaci mechanizmusok tökéletlensége folytán nem teljesül a gazdasági hatékonyság. A piac elégtelen működése testet ölthet a rendszernek a keresett áruk előállítására vonatkozó képtelenségében (ebben az esetben a kockázatitőke-befektetés piacáról van szó) vagy az erőforrások helytelen elosztásában, amelyet olyan módon lehet javítani, hogy néhány vásárló jobban jár, de egyikük sem jár rosszul. A képzési, kutatási és fejlesztési tevékenységekben megjelenő externáliák a piac olyan elégtelen működését eredményezik, amely ezeken a területeken indokolttá teszi az állami támogatást.

VI.3. Mivel a gazdasági elméletek előrejelzései szerint a piacok általában bizonyos értelemben elégtelenül működnek, kivéve a tökéletes verseny feltételei mellett, ezért a piac elégtelen működésének fogalmát az olyan esetekre tartják fenn, amikor vélhetően az erőforrások elosztása súlyosan helytelen módon történt meg. A kockázatitőke-befektetési piacokat érintő elégtelen működésnek két fő forrása van, amelyek különösen hatást gyakorolnak a KKV-k, valamint a fejlődésük korai szakaszában lévő vállalkozások tőkéhez való hozzáférésére, és amelyek indokolttá tehetik az állami beavatkozást:

a) hiányos vagy aszimmetrikus információ: a potenciális befektetőknek több nehézséggel kell szembenézniük egy KKV vagy egy új vállalkozás üzleti kilátásaira vonatkozó megbízható információk begyűjtése során. Különösen akkor, ha ezek kiemelkedően innovatív projektekben vagy kockázatos projektekben vesznek részt, a hiányos információk súlyosbítják a kockázatfelmérés nehézségeivel kapcsolatos problémákat;

b) tranzakciós költségek: a kis üzletek kevésbé vonzóak a befektetési alapok számára a befektetések vizsgálatának viszonylag magas költségei és egyéb tranzakciós költségek miatt.

VI.4. A Bizottság úgy véli, hogy ezek a tényezők a piac olyan elégtelen működéséhez vezethetnek, amely indokolttá teszi az állami támogatást. Azonban szükséges az óvatosság. Az a tény, hogy a finanszírozási kérelmeket – mind a hitelből történő, mind pedig a sajáttőke-finanszírozást – visszautasították, önmagában még nem a piac elégtelen működésének a jele. Valójában a Bizottság úgy vélekedik, hogy a Közösségben a kockázatitőke-befektetési piacon nincs általános jellegű elégtelen működés [27]. Azt azonban elfogadja, hogy néhány típusú befektetésre vonatkozóan léteznek piaci hiányosságok a vállalkozások életének bizonyos szakaszaiban és esetleg a 87. cikk (3) bekezdésének d) pontjában említett bizonyos tevékenységek esetében. Felismeri azt is, hogy a 87. cikk (3) bekezdése a) és c) pontjának megfelelően támogatásra jogosult régiókban ("támogatott területek") vannak bizonyos nehézségek. Ezeket a hiányosságokat és nehézségeket már bizonyos mértékig elismerték a fennálló állami támogatási keretszabályokban, és ahol ezeket a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésekre alkalmazni tudják, a Bizottság kész ennek folytatására.

VI.5. Ezért a Bizottság megköveteli a piac elégtelen működése bizonyítékának benyújtását, mielőtt kész lenne az olyan kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések engedélyezésére, amelyek nem tartoznak a fennálló szabályok hatálya alá. Azonban kész lehet elfogadni ezt a helyzetet akkor, ha egy vállalkozás kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésekkel történő finanszírozásának minden egyes olyan hányada, amelyet viszont teljes mértékben vagy részben állami támogatásból finanszíroznak, maximum 500000 EUR-t tartalmaz vagy 750000 EUR-t az olyan régiók esetében, amelyek a 87. cikk (3) bekezdésének c) pontja szerint jogosultak támogatásra vagy 1 millió EUR-t az olyan régiók esetében, amelyek a 87. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerint jogosultak támogatásra [28]. Ennek oka az, hogy a kis tranzakciók esetében meggyőzőbb az az érvelés, hogy a piac elégtelen működése a magas tranzakciós költségek révén keletkezett. Az a tény azonban, hogy a piac elégtelen működését felismerik, nem változtatja meg sem egy adott intézkedés támogatásjellegét, sem az annak összeegyeztethetőségére vonatkozó értékelés szükségességét, különösen a VIII. szakasz rendelkezései szerint.

VI.6. Amennyiben felismerik a piac elégtelen működését, a Bizottság megvizsgálja, hogy vajon az állami támogatásra vonatkozó intézkedés arányban van-e azzal a feltételezett elégtelen működéssel, amelyet ki kíván elégíteni, és törekszik annak biztosítására, hogy mindenféle torzulást minimalizáljanak. A Bizottság úgy véli, hogy ezt legjobban olyan intézkedésekkel lehet elérni, amelyek éppen elegendőek annak biztosítására, hogy a piaci befektetők gondoskodjanak a tőkéről, valamint amely kereskedelmi alapon, illetve a normális gazdaságban uralkodóhoz lehető legközelebb eső feltételek alapján meghozott befektetési döntéseket eredményez.

VI.7. A kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésekre vonatkozó lehetséges modellek változatossága és a tagállamok által megalkotott konstrukciók némelyikének viszonylagos újdonsága azt jelenti, hogy a Bizottság nincs olyan helyzetben, hogy szigorú feltételeket határozzon meg, amelyek szerint eldönthető az ilyen intézkedések engedélyezése. Azonban meghatározott bizonyos olyan elemeket, amelyeket pozitívnak, és olyanokat is, amiket negatívnak fog tekinteni az értékelés folyamán. Ezeket a VIII. szakasz tartalmazza. Az a tény, hogy a feltételeket ilyen módon alkotják meg, megerősíti minden olyan kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedés fontosságát, amely olyan állami támogatásnak minősül vagy minősülhet, amelyet az EK-Szerződés 88. cikke (3) bekezdésének értelmében a hatálybalépés előtt a Bizottságnak bejelentettek, hacsak azokat nem mentesítette a bejelentési kötelezettség alól egy olyan rendelet, mint a IV.7. bekezdésben idézett [29]. Ha a Bizottság birtokában van egy olyan teljes körű bejelentés, amely megmutatja, hogy egy intézkedés számos pozitív elemet tartalmaz, és nincsenek negatív elemei, akkor a Bizottság törekszik az értékelés gyors elvégzésére az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendeletben [30] megállapított határidőkön belül.

VII. A támogatási intézkedés formája

VII.1. A Bizottság úgy vélekedik, hogy egy támogatási intézkedés formájának megválasztása általában a tagállamtól függ. Ez ugyanígy vonatkozik a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésekre is. Azonban ahogyan ez a VIII. szakaszban bővebb kifejtésre kerül, a Bizottság ilyen intézkedésekre vonatkozó értékelése kiterjed arra is, hogy vajon azok ösztönzik-e a piaci befektetőket arra, hogy a "megcélzott vállalkozások" részére kockázatitőke-befektetést biztosítsanak, és hogy azok valószínűleg eredményeznek-e kereskedelmi (azaz profitmaximalizáló) alapon hozott befektetési döntéseket. A Bizottság úgy véli, hogy az ilyen eredmény felmutatására képes befektetőknek szóló, és ezért az alábbi VIII. szakaszban megállapított kritériumok szerint pozitívnak tekintett ösztönzési formák, amennyiben állami támogatásnak minősülnek, a következőket foglalják magukban:

a) befektetési alapok létrehozása ("kockázatitőke-alapok"), amelyekben az állam partner, befektető vagy résztvevő, még ha kevésbé előnyös feltételekkel is, mint egyéb befektetők;

b) vissza nem térítendő támogatás a kockázatitőke-alapok részére az adminisztrációs és vezetési költségeik egy részének fedezésére;

c) egyéb pénzügyi instrumentumok a kockázatitőke-befektetők vagy a kockázatitőke-alapok javára a befektetéshez többlettőke biztosítása céljából;

d) garanciák a kockázatitőke-befektetők vagy a kockázatitőke-alapok részére a befektetési veszteségek egy részére vagy a befektetőknek/alapoknak a kockázatitőke-befektetésre nyújtott kölcsönök tekintetében adott garanciák [31];

e) adóügyi ösztönzők a befektetők részére annak érdekében, hogy vállalkozzanak kockázatitőke-befektetésre.

VII.2. A Bizottságnak nem áll szándékában a következő szakaszban szereplő feltételek alkalmazása az olyan intézkedések engedélyezése során, amelyek egy vállalkozás számára a tőkét kizárólag kölcsön formájában biztosítják (beleértve az alárendelt kölcsönöket és "tagi kölcsönöket") vagy egyéb olyan instrumentumok formájában, amelyek a befektető/hitelnyújtó részére rögzített minimális hozamot biztosítanak, történjen az alapok vagy egyéb eszközök felhasználásával. A tőke ilyen módon történő nyújtása nem "kockázatitőke-befektetés" az első lábjegyzet fogalommeghatározásának értelmében, és a Bizottság a fennálló szabályokat, amelyek nevezetesen a támogatási elemek kiszámításával és az elszámolható költségekkel való kapcsolatával foglalkoznak, megfelelőnek tekinti az ilyen intézkedések értékeléséhez.

VII.3. A Bizottságnak nem áll szándékában a következő szakaszban szereplő kritériumok alkalmazása egy egyedi vállalkozás részére tőkét biztosító ad hoc intézkedés engedélyezése során.

VIII. Az összeegyeztethetőség értékelésének feltételei

VIII.1. A VI. szakaszban már elmagyarázottak szerint a feltételeket "pozitív és negatív elemek" formájában fejezik ki. Az elemek nem egyenlő súlyúak, és a következő listán először a legfontosabb elemek szerepelnek. Egyetlen elem sem alapvető fontosságú önmagában, és azok egyetlen csoportja sem tekinthető elegendőnek az összeegyeztethetőség biztosítására. Néhány esetben az alkalmazhatóságuk és a nekik tulajdonított súly az intézkedés formájától függhet. A Bizottság értékelése figyelembe veszi az intézkedések regionális specifikusságát, és azt egy átfogó arányossági vizsgálatnak vetik alá.

Az intézkedéseket minden egyes szinten értékelik. Az olyan esetekben, ahol egy vállalkozás részére a kockázatitőke-befektetés biztosítását a fennálló keretszabály vagy iránymutatás értelmében elszámolható költségekkel kapcsolják össze, a szöveget a vállalkozás részére juttatott támogatás értékelésére vonatkozó alábbi elvek alternatívájaként lehet alkalmazni, a fenti II.3. és V.2. bekezdéseknek megfelelően. Amennyiben azonban az érintett intézkedés a befektetők szintjén is biztosít támogatást, az ilyen támogatást még az alábbi elvekkel összhangban is értékelni kell.

VIII.2. Ahol a VI.5. bekezdésben meghatározott tranzakciós összegek felső értékeit elérik, és ha csak a befektetők (vagy egy befektetési eszköz) az állami támogatás kedvezményezettjei az intézkedés alapján, az ilyen állami támogatás abban az értelemben összeegyeztethető, hogy arányos a kiegyenlíteni kívánt költséghátrányokkal, mint például a kis befektetések viszonylag magasabb elemzési és vezetési költségei. Az alábbi VIII.3. bekezdés előírásait ennek értékelésére használják fel.

A Bizottságnak szüksége lesz a piac elégtelen működése bizonyítékának benyújtására, ha a VI.5. bekezdésben meghatározott tranzakciós összegek felső értékeit túllépik.

VIII.3. Ha a piac már elégtelenül működik, a Bizottság a Szerződés állami támogatásra vonatkozó előírásai alapján megvizsgálja a kockázatitőke-befektetés értékelésének következő elemeit:

A befektetéseknek vagy ezek hiányában a befektetett alapok többségének a korlátozása:

i. kis- [32] vagy akár mikrovállalkozásokra; és/vagy

ii. a középvállalkozásokra, azok indulási vagy korai szakaszában [33] vagy a támogatott területeken;

pozitív elemnek tekintendő. A középvállalkozásoknak az indulási vagy korai szakaszaik utáni finanszírozáshoz való hozzáférése tekintetében vállalkozásonként korlátozni kell az intézkedés révén történő összfinanszírozást. A kisebb tranzakciós összegekre (azaz 500000 EUR alatt vagy 750000 EUR alatt olyan régiók esetében, amelyek a 87. cikk (3) bekezdésének c) pontja alapján jogosultak támogatásra vagy 1 millió EUR alatt olyan régiók esetében, amelyek a 87. cikk (3) bekezdésének a) pontja alapján jogosultak támogatásra) vagy a piac bizonyítottan elégtelen működésének egy adott szintjére történő korlátozást szintén pozitív elemnek tekintik.

Az intézkedéseknek a kockázatitőke-befektetés piacának elégtelen működésére kell összpontosítaniuk. Amennyiben egy intézkedés a finanszírozásnak a vállalkozásokhoz történő eljuttatásáról elsősorban saját tőke vagy kvázi saját tőke formájában gondoskodik, akkor ezt pozitív elemnek tekintik. Amennyiben az intézkedések egyéb formában biztosítanak jelentős összegű finanszírozást, vagy úgy tűnik, hogy nem rendelkeznek jelentős ösztönző hatással (azaz ahol olyan kockázatitőke-befektetéseket támogatnak, amelyek az intézkedés hiányában is megtörténtek volna), ezt negatív elemnek tekintik. Ez lehet a helyzet olyan intézkedések esetében, amelyek további finanszírozást biztosítanak egy olyan vállalkozásnak, amely már kapott támogatási tőkeinjekciót.

A befektetési döntéseknek profitorientáltnak kell lenniük. A befektetési teljesítmény és a befektetési döntésekért felelősek javadalmazása közötti kapcsolat pozitív elem. Ennek feltehetően a következők tesznek eleget:

i. olyan intézkedések, amelyek alapján a megcélzott vállalkozásokba befektetett összes tőkét azok a piacgazdasági befektetők biztosítják, akik a befektetési döntéseket is hozzák, és erre nézve számukra a támogatás csak ösztönző; valamint

ii. a piacgazdasági befektetők tőkéjének jelentős bevonásával járó egyéb olyan intézkedések, amelyeket kereskedelmi alapon (azaz csak a profitért) közvetlen vagy közvetett módon [34] fektetnek be a "megcélzott vállalkozások" saját tőkéjébe.

Az alapok esetében, valamint amíg minden egyes intézkedést annak érdemei szerint vesznek figyelembe, illetve az egyéb szempontok hatással vannak a Bizottság értékelésére, addig az alap tőkéjének legalább 50 %-os biztosítása – vagy a támogatott területeken működő intézkedések esetében 30 % – "jelentős részvételnek" minősül. További pozitív elemek lehetnek:

i. megállapodás a professzionális alap kezelője és az alap résztvevői között, feltéve hogy a kezelő javadalmazását a teljesítményhez és az alap céljainak meghatározásához, valamint a befektetések javasolt időzítéseihez kötik;

ii. a piaci befektetők döntéshozatalban való képviselete; és

iii. a legjobb gyakorlatok és a szabályozási ellenőrzés alkalmazása az alapok kezelésében.

Amennyiben nincs jelen ilyen elem annak jelzésére, hogy a befektetési döntéseket kereskedelmi célok motiválják, ez negatívan értékelendő. Ezt azon intézkedések esetében ítélik meg, amelyek olyan kis méretűek, hogy csak néhány projektre összpontosítanak, és amelyek gazdaságilag nem életképesek, vagy azon intézkedések esetében, amelyeket kizárólag vagy főleg azért alkottak meg, hogy egy előre ismert, meghatározott vállalkozás részére finanszírozást biztosítsanak.

A befektetők közötti és a befektetési alapok közötti verseny torzulásának mértékét minimalizálni kell. A Bizottság pozitívnak tekinti a befektetőknek nyújtott "kedvezményes feltételek" megalkotására kiírt pályázati felhívást vagy az ilyen feltételek egyéb befektetők számára való rendelkezésre állását. Ez a rendelkezésre állás megjelenhet a befektetőknek szóló nyilvános felhívás formájában egy befektetési alap elindításakor vagy egy olyan rendszer formájában (mint például egy garanciarendszer), amely egy meghosszabbított időszakon keresztül nyitott marad az új belépők előtt. Az eszköz, amellyel ezt a pozitív elemet el lehet érni, szükségszerűen a kérdéses intézkedés formájától függ. Azonban a befektetők túlkompenzálása elleni vizsgálatok hiánya vagy egy olyan intézkedés, amely esetében a veszteségi kockázatokat teljes mértékben a közszektor viseli, és/vagy amely esetében az előnyök teljes mértékben a többi befektetőhöz áramolnak, negatív elemnek tekintendő.

Ágazati orientáció. Amennyiben sok magánszektorbeli alap meghatározott innovatív technológiákra vagy akár ágazatokra koncentrál (mint például egészségügy, informatika, kultúra), a Bizottság elfogadhatja az ágazati orientációt, amennyiben ennek van kereskedelmi logikája, valamint közérdekű célja. Azonban a Bizottság által az ágazati állami támogatásokkal kapcsolatos intézkedésekről vallott következetesen kevésbé előnyös nézeteknek megfelelően – különösen az érzékeny, többletkapacitástól szenvedő ágazatokra vonatkozóan – az intézkedéseknek kifejezetten ki kell zárniuk a támogatás nyújtását a hajógyártásban és az ESZAK-ágazatokban tevékenykedő vállalkozások részére.

Üzleti tervek alapján történő befektetés. Minden egyes befektetésnél a termék, az értékesítés és a jövedelmezőség fejlődésének részleteit, valamint a projekt előzetes életképességének megállapítását tartalmazó üzleti terv megléte a szokásos kereskedelmi gyakorlat a professzionális alapkezelésben, és ez pozitív elemnek tekintendő. Az olyan intézkedések, amelyek nem biztosítanak "kilépési mechanizmust" egy egyéni vállalkozásban való közvetlen vagy közvetett állami részvétel számára, negatív elemnek tekintendők.

A támogatással kapcsolatos intézkedések halmozásának elkerülése egy adott vállalkozásnál. Amennyiben egy intézkedés támogatást nyújt olyan vállalkozások számára, amelyekbe befektettek, a Bizottság megkövetelheti a tagállam kötelezettségvállalását az értékeléshez, valamint a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedések révén támogatott vállalkozások részére az állami támogatások egyéb formáinak korlátozásához, beleértve az engedélyezett programokat is. Az ilyen intézkedések esetében, és hacsak a tagállam nem vállalja, hogy ezek a vállalkozások a de minimis támogatáson kívül nem kapnak másfajta állami támogatást, a tagállam a Bizottságnak vizsgálatra és jóváhagyásra javasolja az intézkedés támogatási elemének ésszerű értékelését, amelyet a halmozási szabályok alkalmazására használnak fel. Amennyiben egy ilyen kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedés alapján egy vállalkozás részére biztosított tőkét egy induló beruházás, kutatási és fejlesztési költségek vagy más keretszabályok alapján elszámolható egyéb költségek finanszírozására használnak fel, a tagállamnak a vonatkozó támogatás felső határainak alkalmazásakor a kockázatitőke-befektetéssel kapcsolatos intézkedésbe bele kell vonnia a támogatási elemet.

IX. Záró észrevételek

A Bizottság e közlemény feltételeit öt éven át kívánja alkalmazni. Mivel azonban e közlemény megközelítése eltér az állami támogatások ellenőrzésének korábbi módszereitől, és a Közösség gazdaságában gyors fejlődést mutató területtel foglalkozik, a Bizottság fenntartja magának a jogot e megközelítés kiigazítására a tapasztalatok fényében. Amennyiben ez segítséget jelenthet, gondoskodhat bizonyos kérdésekkel kapcsolatos álláspontjának további tisztázásáról.

[1] A Bizottság 1998-as "Kockázatitőke-befektetés: kulcsfontosságú tényező az Európai Unión belüli munkahelyteremtésben" című dokumentumában [SEC(1998) 552 végleges, 1998. március 31.] úgy határozta meg a kockázatitőke-befektetés fogalmát, mint a vállalkozások sajáttőke-finanszírozása indulási és fejlesztési fázisaik során, és a kifejezést ebben a dokumentumban ilyen értelemben alkalmazzák. A "kockázati tőke" kifejezés elsődlegesen az e célra létrehozott befektetési alapok által biztosított kockázatitőke-befektetésre utal (vállalkozói tőkealapok). Az ilyen alapok gyakran biztosítják a sajáttőke-, mezzanine- (köztes hitelfinanszírozás) és alárendeltkölcsön-finanszírozások keverékét, és a "kockázati tőke" kifejezés ennek a finanszírozásnak az összességére utal.

[2] "Gazdasági reform: jelentés a közösségi termék- és tőkepiacok működéséről", COM(1999) 10, 1999. január 20.

[3] "Kockázatitőke-befektetés: kulcsfontosságú tényező az Európai Unión belüli munkahelyteremtésben", SEC(1998) 552 végleges, 1998. március 31.

[4] A kockázatitőke-befektetés cselekvési tervéről szóló helyzetjelentés, COM(2000) 658 végleges, 2000. október 18., 3.4. szakasz.

[5] A kockázatitőke-befektetés cselekvési tervéről szóló helyzetjelentés, COM(2000) 658 végleges, 2000. október 18., 3.4. szakasz.

[6] Míg a Szerződés állami támogatásról szóló cikkei csak a nemzeti (vagy alacsonyabb szintű) intézkedésekre vonatkoznak, a koherens politika megkívánja, hogy a közösségi szinten hozott intézkedések ne ütközzenek az állami támogatási szabályokkal.

[7] HL C 288., 1999.10.9., 2. o.

[8] Az Európai Közösségek Bírósága úgy vélekedett, hogy a 87. cikk nem különbözteti meg az érintett állami intervenciós intézkedéseket azok okaira vagy céljaira való hivatkozás alapján, hanem azok hatásaira vonatkozóan határozza meg azokat. Olaszország kontra Bizottság 173/73. sz. ügy (EBHT 1974., 709. o.).

[9] Az N 172/2000. (Írország) sz. ügyben hozott, a Vetőmag és kockázatitőke-alap rendszerről szóló, 2000. október 4-i határozat (HL C 37., 2001.2.3., 48. o.).

[10] Például ez az eset fordulhat elő egy adóval kapcsolatos intézkedésnél, amely egy bizonyos kategóriájú pénzügyi instrumentumba való befektetést támogat.

[11] Lásd például a Bíróság Németország kontra Bizottság C-156/98. sz. ügyben 2000. szeptember 19-én hozott ítéletét (még nem tették közzé).

[12] Ebben a vonatkozásban a Bíróság úgy vélekedett, hogy: "Egy támogatási program esetében a Bizottság tevékenységét a kérdéses program jellemzőinek vizsgálatára korlátozhatja annak érdekében, hogy meghatározza, hogy a támogatás magas összegének vagy százalékának okán, a befektetések jellegénél fogva, amelyre a támogatást nyújtják vagy a program más feltételei révén számottevő előnyhöz juttatják-e a támogatásban részesülő feleket azok versenytársaival szemben, és az valószínűleg olyan vállalkozásokat juttat előnyhöz, amelyek tagállamok közötti kereskedelemmel foglalkoznak." Németország kontra Bizottság 248/84. sz. ügy (EBHT 1987., 4013. o.), 18. pont (kiemelés hozzáadva).

[13] EK 9-1984. Értesítő, újra megjelent a "Versenyjog az Európai Közösségekben" IIA kötetében, 133. o.

[14] HL C 384., 1998.12.10., 3. o.

[15] HL C 71., 2000.3.11., 14. o. Azonban meg kell jegyezni, hogy az állam által a kockázati tőkébe történő befektetések érdekében nyújtott kezességvállalás valószínűleg inkább a befektető részére foglalnak magukban támogatási elemet, nem úgy, mint a hagyományos hitelgaranciák esetében, amelyek rendes körülmények között inkább a hitelfelvevő számára jelentenek támogatást, mint a hitelnyújtó számára.

[16] Ez olyan intézkedések esetében fordulhat elő, amelyek az ilyen részesedésekbe befektetőknek finanszírozást biztosítanak, amennyiben ezek nyújtása a piaci feltételeknél kedvezőbben történik.

[17] Például a Bizottság 98/476/EK határozata (HL L 212., 1998.7.30., 50. o.). Ez az eset a Bíróság C-156/98. sz. ügyben hozott ítéletének tárgyát képezte, amelyet a 10. lábjegyzet említ.

[18] Lásd a 16. lábjegyzetet.

[19] Például az N 705/99. sz. ügyben hozott határozat, United Kingdom High Technology Fund.

[20] A C 46/2000. sz. ügyben hozott 2001/406/EK határozat, Viridian Növekedési Alap (Észak-Írország): HL L 144., 2001.5.30., 23. o.

[21] HL L 10., 2001.1.13., 30. o.

[22] A regionális állami támogatásokról szóló iránymutatás (HL C 74., 1998.3.10., 9. o.) és az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kis- és középvállalkozások részére nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 70/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 10., 2001.1.13., 33. o.).

[23] Az a tény, hogy egy célkitűzést közösségi szinten kívánatosnak ismernek el, önmagában még nem elegendő indok az annak értelmében javasolt állami támogatások indoklására. Meg kell jegyezni, hogy a lisszaboni Európai Tanács következtetései az állami támogatások csökkentésére, valamint a kockázatitőke-befektetés növelésére szólítottak fel.

[24] Például (HL C 74., 1998.3.10., 19. o. és HL C 68., 1996.3.6., 6. o.).

[25] Ez magában foglalhat egy olyan módszert, amely egy meghatározott garancia nyújtásának a költségein alapul. Lásd a BTU – Beteiligungskapital für kleine Technologieunternehmen N 551/2000. (Németország) sz. ügyben 2001. február 28-án hozott határozatot (HL C 117., 2001.4.21., 14. o., 17. o.).

[26] Lásd a Bizottság 70/2001/EK rendeletét.

[27] A kockázatitőke-befektetés cselekvési tervéről szóló helyzetjelentés, COM(2000) 658 végleges, 2000. október 18., 3. szakasz.

[28] A hat hónapon belüli elkülönített tőkeinjekciókat ugyanannak a hányadnak a részének tekintik, mint a különböző tőkeinjekciókat – akár egy hosszabb időtartam alatt is –, amelyekre egyetlen tranzakció részeként vállalnak kötelezettséget.

[29] Azaz az Európai Közösséget létrehozó szerződés 92. és 93. cikkének a horizontális állami támogatások bizonyos fajtáira történő alkalmazásáról szóló, 1998. május 7-i 994/98 tanácsi rendelet értelmében elfogadott rendelet (HL L 142., 1998.5.14., 1. o.).

[30] HL L 83., 1999.3.27., 1. o.

[31] A második lehetőség az US Small Business Administration intervenciójának a kisvállalkozásokra irányuló befektetési társaságok javára szóló egyik eszköze.

[32] A 96/280/EK bizottsági ajánlásban meghatározott közösségi fogalommeghatározást követve (HL L 107., 1996.4.30., 4. o.).

[33] Az Európai Kockázatitőke-szövetség az induló finanszírozást így határozza meg: "a vállalkozások részére termékfejlesztés és kezdeti forgalomba hozatal céljára biztosított finanszírozás. A vállalkozások éppen az alapítás folyamatában lehetnek vagy még csak rövid ideje folytatják üzleti tevékenységüket, de termékeikkel még nem kereskedtek", valamint a korai szakaszt: "olyan vállalkozások finanszírozása, amelyek még a kutatás és termékfejlesztés szakaszában vannak, vagy már lezárták a termékfejlesztést, és további pénzeszközökre van szükségük a kereskedelmi gyártás és értékesítés megkezdéséhez. Ezek még nem termelnek profitot."

[34] A "közvetett módon" kifejezést az alapok vagy egyéb befektetési eszközök felhasználásával történő befektetésekre kell érteni.

--------------------------------------------------