BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A hatásvizsgálat összefoglalása /* SEC/2011/1406 végleges */





1. Feladatmeghatározás Az üvegházhatást okozó gázok légköri koncentrációjának emelkedése miatt bekövetkező globális éghajlatváltozás egyre fokozódó veszélye kapcsán felmerülő aggodalmak miatt az Unió számos szakpolitikát és intézkedést vezetett be és tervezett az éghajlatváltozás hatásainak mérséklésére. A megbízható nyomon követési, értékelési, jelentéstételi és ellenőrzési keret fontos része ennek a folyamatnak, mivel többek között lehetővé teszi az Európai Unió számára a jövőbeli szakpolitikák hatékonyabb kidolgozását és végrehajtását, valamint annak értékelését és bemutatását, hogy az Unió a vállalt kötelezettségeinek eleget tesz. Az üvegházhatást okozó gázok Unión belüli kibocsátásának nyomon követésére szolgáló rendszerről és a Kiotói Jegyzőkönyv végrehajtásáról szóló 280/2004/EK határozat[1] (a nyomon követési rendszerről szóló határozat) és végrehajtási rendelkezései (2005/166/EK határozat)[2] az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követésére, bejelentésére és ellenőrzésére szolgáló legfőbb eszközök. Az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményében (UNFCCC) szereplő követelményekkel összhangban részletes előírásokat tartalmaznak az üvegházhatást okozó gázok forrásokból való, emberi eredetű kibocsátására és nyelők általi eltávolítására vonatkozó jelentéstétellel, a kibocsátáscsökkentésre irányuló nemzeti programokkal kapcsolatos információszolgáltatással, az üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak az előrejelzésével, valamint a szakpolitikákkal és intézkedésekkel kapcsolatban. A 280/2004/EK határozat, illetve a végrehajtási rendelkezései, azaz a 2005/166/EK határozat végrehajtása során szerzett hatéves tapasztalat, valamint a nemzetközi egyeztetések és a különféle UNFCCC-előírások végrehajtása során szerzett további ismeretek arra mutattak rá, hogy számos olyan terület van még, ahol jelentős előrelépéseket lehet tenni. Az éghajlatváltozás mérséklésére irányuló fellépések megerősítésére, valamint a jövőbeli új nemzetközi és uniós kötelezettségeink, többek között az Európa 2020 stratégia teljesítésére irányuló igény ezenkívül továbbfejlesztett nyomon követési és jelentéstételi rendszer bevezetését teszi szükségessé. A nyomon követési rendszerről szóló határozat felülvizsgálata különösen a következő kérdésekkel fog foglalkozni: § A meglévő nyomon követési és jelentéstételi rendszer nem alkalmas az új jogszabályokból eredő új követelmények teljesítésére. Az éghajlatváltozásra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó, a Tanács és az Európai Parlament által 2008. december 17-én elfogadott csomag a tagállamok számára új nyomon követési és a jelentéstételi követelményeket vezetett be, amelyeket a hatálybalépés érdekében be kell építeni a 280/2004/EK határozat felülvizsgálatába. Uniós szinten nem áll rendelkezésre megfelelő adat a jövőbeli szakpolitikák kidolgozásához és végrehajtásához. Az ÜHG-kibocsátás csökkentése és az uniós szintű intézkedések végrehajtása szempontjából igen fontos területeken/ágazatokban jelenleg egyáltalán nem áll rendelkezésre megfelelő adat, vagy az összegyűjtött adatok nem elég pontosak a hatékony szakpolitikák kidolgozásához és végrehajtásához. Ezek a területek a következők: a) tengeri szállítás, b) légi közlekedés, c) földhasználat, földhasználat-megváltoztatás és erdőgazdálkodás (LULUCF), valamint d) az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás. A jelenlegi nyomon követési és jelentéstételi rendszer nem veszi figyelembe az UNFCCC alapján létrejövő új fejleményeket, és nem tudja megfelelően biztosítani az új nemzetközi kötelezettségek teljesítését. Az Unió nemzetközi kötelezettséget vállalt arra, hogy a fejlődő országok számára az éghajlatváltozás kezelésére jelentős mértékű, gyors és hosszú távú finanszírozást és technológiai támogatást biztosítson. A támogatás formájával és összegével kapcsolatos áttekinthető és széleskörű tájékoztatás nélkülözhetetlen ahhoz, hogy biztosítani lehessen az Unió jelenlétét, a hatékony megvalósítást és az Unió hitelességét a nemzetközi partnerek felé. A fenti problémák miatt más országok gyakran komoly kritikákat fogalmaztak meg azzal kapcsolatban, hogy az Unió és a tagállamai nem teljesítik a vállalt kötelezettségeiket, amit orvosolni kell. A kibocsátáskorlátozási célkitűzés, különösen az Európa 2020 stratégia célkitűzései irányába tett előrelépés ellenőrzéséhez további adatokra és információkra van szükség; Az Európa 2020 stratégia, az Unió növekedést és foglalkoztatást célzó új, integrált gazdaságpolitikai stratégiája kiemelt célkitűzései között szerepelnek az európai és nemzeti kibocsátáskorlátozási célok. A nyomon követési rendszerről szóló határozat alapján szolgáltatott információk átláthatatlanok, nem érkeznek be időben, nem konzisztensek, nem teljesek és egymással nem összehasonlíthatók. A nemmegfelelések utóbbi években tapasztalt magas aránya arra utal, hogy a meglévő nyomon követési és jelentéstételi rendszer átláthatóságát, pontosságát, konzisztenciáját és hatékonyságát javítani lehetne. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a jelenlegi jelentéstételi követelmények egyszerűsítésére és racionalizálására igen nagy az igény. A nyomon követési rendszerről szóló határozat végrehajtása során szerzett tapasztalatok azt mutatják, hogy bizonyos jelentéstételi követelmények nem a várt eredményeket hozták vagy az információkat nem a tervek szerint használták fel. Arra is rámutattak, hogy a különböző jelentéstételi eszközök közötti kapcsolatokon lehetne javítani. 2. A szubszidiaritás elemzése A jogalkotási javaslat jogalapja az EUMSZ 192. cikkének (1) bekezdése. A jogalkotási javaslat az EUMSZ 191. cikkének (1) bekezdése keretében jogos célkitűzést fogalmaz meg, azaz az éghajlatváltozás elleni küzdelmet (az éghajlatváltozás mérséklését és az ahhoz való alkalmazkodást). A jogalkotási javaslat célja az uniós szakpolitikák kidolgozásához és a döntéshozatalhoz szükséges információk rendelkezésre állásának javítása és az UNFCCC alapján történő uniós, valamint tagállami jelentéstételek összehangolása és konzisztenciájuk megteremtése. Ezen célkitűzést nem lehet a jogalkotási javaslatnál kevésbé korlátozó eszközökkel megvalósítani. A tagállami fellépések nem tudnák biztosítani a nemzetközi megállapodásokban szereplő kötelezettségvállalások teljesítését és nem lennének elegendőek a vállaláselosztási határozatban (406/2009/EK) foglalt célkitűzések eléréséhez. Az Uniónak ezért olyan keretrendszert kell létrehoznia, amely a konkrét nemzetközi és uniós követelmények teljesítésére lehetőség szerint összehangolt jelentéstételi rendszert biztosít. Az uniós fellépések – hatékonyságuk miatt – a nemzeti szintű intézkedésekhez viszonyítva egyértelműen előnyösebbek. 3. Az uniós kezdeményezés céljai Az általános célkitűzés – az időben történő, átlátható, pontos, teljes, konzisztens és összehasonlítható uniós és tagállami szintű jelentéstétel révén – a következő: (a) az Unió és a tagállamok támogatása abban, hogy az UNFCCC alapján fennálló kötelezettségvállalásaiknak eleget tudjanak tenni; (b) az Unió és a tagállamok támogatása abban, hogy az éghajlatváltozás mérséklésére és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra irányuló uniós kötelezettségvállalásaiknak eleget tudjanak tenni; (c) az uniós szakpolitikák eredményes kidolgozása és végrehajtása. 3.1 Konkrét és operatív célkitűzések: § A vállaláselosztási határozatban foglalt nyomon követési és jelentéstételi követelmények, valamint az EU kibocsátáskereskedelmi rendszeréről szóló (EU ETS) felülvizsgált irányelv végrehajtása o Operatív célkitűzések: § a vállaláselosztási határozat szerinti felülvizsgálati és megfelelési ciklus létrehozása; § az árverezésből származó bevételekkel kapcsolatos jelentéstételi kötelezettségek jogszabályba emelése a felülvizsgált ETS-irányelvben foglaltak szerint. § A jelenlegi nyomon követési és jelentéstételi rendszer megszilárdítása a jövőbeli uniós és nemzetközi jogszabályok követelményeinek teljesítése érdekében o Operatív célkitűzések: § a tengeri szállításra vonatkozó nyomon követési és jelentéstételi követelmények megállapítása; § a légi közlekedésből származó, nem szén-dioxiddal kapcsolatos kibocsátás hatásaira vonatkozó jelentéstételi követelmények megállapítása; § az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra vonatkozó jelentéstételi követelmények megállapítása; § a földhasználatra, a földhasználat-megváltoztatásra és az erdőgazdálkodásra vonatkozó kiegészítő jelentéstételi követelmények megállapítása. § A fejlődő országoknak nyújtott pénzügyi és technológiai támogatásra vonatkozó uniós és tagállami jelentéstétel megerősítése, amely biztosítja az UNFCCC alapján fennálló nemzetközi kötelezettségvállalások betartását o Operatív célkitűzések: a fejlődő országoknak nyújtott pénzügyi és technológiai támogatásra vonatkozó jelentéstételi követelmények pontos meghatározása. § A nyomon követési rendszerről szóló határozat és a légköri szennyező anyagokra vonatkozó egyéb uniós jogi eszközök alapján történő jelentéstétel összhangjának megszilárdítása o Operatív célkitűzések: az Unió kibocsátáskereskedelmi rendszeréről szóló irányelv alapján bejelentett ÜHG-kibocsátás, valamint az EPRTR-rendelet, a NEC-irányelv és a fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló rendelet alapján közölt információk közötti kapcsolat létrehozása. § A jelentéstételi kötelezettség bővítése a korábbi végrehajtás során szerzett tapasztalatok tanulságainak figyelembevételével o Operatív célkitűzések § az előrejelzésekre, a szakpolitikákra és intézkedésekre vonatkozó jelentéstétel továbbfejlesztése; § a nemzeti jegyzékről szóló jelentés elkészítésének továbbfejlesztése. 4. Szakpolitikai lehetőségek és hatásvizsgálat A nyomon követési rendszerről szóló határozat felülvizsgálata támogatja az elfogadott uniós szakpolitikák és kötelezettségvállalások, különösen az UNFCCC keretében tett uniós kötelezettségvállalások teljesítését, az éghajlatváltozásra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó csomagban foglalt célkitűzések elérését és a jogi eszközök foganatosítását, valamint az Európa 2020 stratégia végrehajtását. Az éghajlatváltozásra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó konkrét célkitűzéseket és szakpolitikákat tartalmazó csomag elfogadásakor a szóban forgó területek jelentős része esetében már értékelték a sajátos környezeti, társadalmi és gazdasági hatásokat[3]. A nyomon követési rendszerről szóló határozat és végrehajtási rendelkezéseinek felülvizsgálata hozzájárul az ezen jogi eszközök hatásvizsgálatában meghatározott környezeti előnyökhöz azáltal, hogy biztosítja a célkitűzések elérésének megfelelő nyomon követését. Környezeti hatások A nyomon követési rendszerről szóló határozat felülvizsgálatára az Unió környezeti teljesítményének növelése érdekében kerül sor a) a jobb minőségű, valamint teljesebb körű adatok és információk biztosítása (adatminőség/az adatok teljessége); b) a nemzeti és nemzetközi célkitűzések, kötelezettségvállalások és követelmények megfelelőbb módon történő teljesítésének lehetővé tétele (az uniós és/vagy nemzetközi kötelezettségvállalások teljesítése); és c) az ezen a területen megvalósítandó további jövőbeli szakpolitikai fellépések megtervezésének, kidolgozásának és végrehajtásának lehetővé tétele (a szakpolitikák további kidolgozása/végrehajtása) révén. A környezeti hatásokat valamennyi javasolt lehetőség esetében a fent említett három szempont kombinációja alapján értékelték (az alkalmazott értékelések a következők: a + vagy a – jel a kedvező, illetve a kedvezőtlen hatást mutatja. = nincs hatás, +/– gyenge hatás, + +/– – közepes hatás, + + +/– – – erős hatás). A megfelelőség és az egyszerűsítés szempontjait szintén értékelték. (A megfelelőség tekintetében alkalmazott értékelések: AV: alacsony valószínűség, KV: közepes valószínűség, NV: nagy valószínűség). Gazdasági hatások A nyomon követési rendszerről szóló határozat olyan eszköz, amely révén az uniós és nemzetközi jelentéstételi követelmények bevezetésre kerülnek. Ezek a követelmények nemzeti szintűek, így a nyomon követési rendszerről szóló határozat felülvizsgálatával összefüggő főbb gazdasági hatások azokkal az adminisztratív terhekkel állnak összefüggésben, amelyek a tagállami szintű hatóságokat érintenék, ha ezeket a módosításokat bevezetnék. Egyéb hatások (társadalmi, foglalkoztatási, ágazati, kkv-k) A javaslatban szereplő lehetőségek kismértékű társadalmi hatással vannak a nyilvánosság tájékoztatására, ezért ezzel a hatásvizsgálat során külön nem foglalkoztak. A nyomon követési rendszerről szóló határozat nem ír elő semmiféle közvetlen vagy közvetett jelentéstételi kötelezettséget a kkv-k és az ágazat számára, és a határozat valószínűleg a foglalkoztatásra sincs semmiféle hatással, így a hatásvizsgálatban ezzel sem foglalkoztak részletesen. 4.1 Uniós felülvizsgálat és megfelelési ciklus kialakítása a vállaláselosztási határozat alapján 1. lehetőség: Nem kerül sor uniós szintű belső felülvizsgálatra. Az UNFCCC alapján végzett felülvizsgálatot kell alapul venni. („A szakpolitika nem változik.”) (Ezt a lehetőséget hamar elvetették.) 2. lehetőség: A célkitűzések megállapítása érdekében a jegyzékek európai szintű belső felülvizsgálatára kerül sor (előzetes felülvizsgálat), míg az Unió – a vállaláselosztási határozat szerinti éves megfelelési ciklus tekintetében – továbbra is az UNFCCC alapján lefolytatott jegyzék-felülvizsgálatot veszi alapul, ahogyan az a nyomon követési rendszerről szóló hatályos határozat alapján történik. (Ezt a lehetőséget hamar elvetették.) 3. lehetőség: A vállaláselosztási határozat végrehajtása érdekében egy „egyszerűbb” uniós szintű éves felülvizsgálati és megfelelési ciklust kell kialakítani, valamint átfogó előzetes felülvizsgálatot kell végezni. (Az éves felülvizsgálatra rövidebb időkeret állna rendelkezésre, többnyire automatikus rutinellenőrzéseket végeznének, amelyeket az UNFCCC keretében korábban készített felülvizsgálati jelentések elemzése egészítene ki, és amelyek az Európai Környezetvédelmi Ügynökség által a nyomon követési rendszerről szóló határozat alapján elvégzett jelenlegi ellenőrzéseken és eljárásokon alapulnak). („Egyszerűbb felülvizsgálat.”) 4. lehetőség: A vállaláselosztási határozat végrehajtása érdekében átfogó uniós éves felülvizsgálati eljárás és megfelelési ciklus, valamint átfogó előzetes felülvizsgálat kidolgozása. Erre a felülvizsgálatra az UNFCCC keretében végzett felülvizsgálatot követően egy rövidebb időtartamon belül kerülne sor annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a megfelelőség értékelését a naptári éven belül. („Átfogó felülvizsgálat.”) || Környezeti hatások[4] || Adminisztratív teher 3. lehetőség: Egyszerűbb felülvizsgálat || + || 15 000–30 000 EUR 4. lehetőség: Átfogó felülvizsgálat || +++ || 50 000–100 000 EUR Figyelembe vették azokat a további lehetőségeket is, amelyek az éves jelentéstételi, felülvizsgálati és megfelelési ciklusban a) az üvegházhatást okozó gázok jegyzékében a szokásos éves számítási módszerek vagy az adatok minőségének továbbjavítása (első eset), illetve b) a nemzetközi szintű jelentéstételi szabályok változása (második eset) következtében végrehajtott újraszámítások kezelésével kapcsolatosak. 4.2 Az árverezésből származó bevételekkel kapcsolatos jelentéstételi kötelezettségek jogszabályba emelése a felülvizsgált ETS-irányelvben foglaltak szerint A felülvizsgált ETS-irányelv egyértelműen előírja, hogy a kibocsátási egységek árverezéséből származó bevételekkel kapcsolatos kiegészítő jelentéstételi kötelezettségeknek a 280/2004/EK határozat[5] alapján benyújtott jelentésekben kell eleget tenni. 4.3 A tengeri szállításból származó kibocsátásra vonatkozó nyomon követési és jelentéstételi követelmények megállapítása 1. lehetőség: A ÜHG-jegyzékekben szereplő, belföldi és a nemzetközi tengeri szállításból származó ÜHG‑kibocsátás jelenlegi nyomon követési és jelentéstételi gyakorlatának folytatása anélkül, hogy megteremtenék az alapul szolgáló adatok továbbfejlesztésének lehetőségét. („A szakpolitika nem változik.”) 2. lehetőség: Részletes nyomon követési és jelentéstételi követelmények kialakítása a tagállamok számára. (Ezen lehetőség esetében meg kellene határozni a nyomon követés alapját, a kibocsátási jogosultságok tagállamok számára történő kiosztásának szempontjait és a jelentéstétellel kapcsolatos adminisztratív részleteket.) („Részletes jelentéstételi követelmények most.”) 3. lehetőség: Új nyomon követési és jelentéstételi iránymutatások alapjainak megteremtése, amelyek lehetővé teszik, hogy a részletes rendelkezéseket komitológia útján későbbi jogszabályokban fogadják el, miután a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet vagy az Unió intézkedést hagy jóvá. („A keretrendszer most, a részletek később.”) || Környezeti hatások || Megfelelés || Adminisztratív teher 1. lehetőség: A szakpolitika nem változik || – – || N/A || N/A 2. lehetőség: Részletes jelentéstételi követelmények most || + || KV || - - - 3. lehetőség: A keretrendszer most, a részletek később || + + + || NV || - 4.4. A légi közlekedés globális éghajlatra gyakorolt, nem szén-dioxid okozta hatásaira vonatkozó jelentéstételi követelmények megállapítása 1. lehetőség: Az ÜHG-jegyzékekben szereplő, belföldi és a nemzetközi légi közlekedésből származó ÜHG-kibocsátás jelenlegi, kizárólag a szén-dioxid-kibocsátásra kiterjedő jelentéstételi gyakorlatának folytatása. („A szakpolitika nem változik.”) 2. lehetőség: Elő kell írni a tagállamok számára a légi közlekedés éghajlatra gyakorolt, nem szén-dioxid okozta hatásaira vonatkozó jelentéstételt olyan módon, hogy a számítások során a szén-dioxid hatásait egy előre meghatározott szorzószámmal kelljen megszorozni. (Ezt a szorzószámot az éghajlatváltozással foglalkozó bizottság módosíthatja annak érdekében, hogy a számítások a legfrissebb tudományos eredményeket tükrözzék.) („Szorzószámos módszer.”) 3. lehetőség: Elő kell írni a tagállamok számára, hogy részletes modellek alapján számoljanak be a légi közlekedés éghajlatra gyakorolt, nem szén-dioxid okozta hatásairól. („Modellalapú módszer.”) 4. lehetőség: A légi közlekedés nem szén-dioxid okozta hatásai vonatkozásában a tagállamok számára kétlépcsős rendszeren alapuló új jelentéstételi követelményeket kell elfogadni. (Ezen lehetőség esetében azon tagállamoknak, amelyek a légi közlekedés vonatkozásában a teljes uniós szén-dioxid-kibocsátás több, mint 3 %-át jelentették, részletes modellek alapján be kell számolniuk a légi közlekedés nem szén-dioxid okozta hatásairól is.) (Ez jelenleg Franciaországra, Németországra, Olaszországra, Hollandiára, Spanyolországra és az Egyesült Királyságra vonatkozna, amelyek együttesen a szén-dioxid-kibocsátás hozzávetőleg 80 %-áért felelősek.) Az összes többi tagállam alkalmazhatja a részletes modelleket a jelentéstételhez, azonban amennyiben ez nem megoldható, használhatja a szorzószámos módszert is. („Lépcsős módszer.”) || Környezeti hatások || Megfelelés || Adminisztratív teher 1. lehetőség: A szakpolitika nem változik || – || = || = 2. lehetőség: Szorzószámos módszer || + || NV || 24 000 EUR 3. lehetőség: Modellalapú módszer || + + || AV || 6,75 millió EUR 4. lehetőség: Lépcsős módszer || + + + || KV || 1,52 millió EUR 4.5 Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra vonatkozó jelentéstételi követelmények megállapítása 1. lehetőség: A tagállamok az UNFCCC alapján kidolgozott nemzeti közleményeikben az éghajlatváltozással kapcsolatos hatásokkal, a sebezhetőséggel és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással összefüggésben a jelenlegi jelentéstételi gyakorlatot folytatják és ezen információkat uniós célokra használják fel. („A szakpolitika nem változik.”) 2. lehetőség: Az éghajlatváltozással kapcsolatos hatásokkal, a sebezhetőséggel és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra irányuló fellépésekkel kapcsolatban átfogó jelentéstételi kötelezettséget kell előírni a tagállamok számára. (Ez a lehetőség többek között a következőket foglalja magában: a megfigyelt és előrejelzett hatásokat ágazatonként, a legsebezhetőbb területek értékelését régiónként és ágazatonként, a meglévő nemzeti és/vagy regionális alkalmazkodási stratégiát, valamint a végrehajtott és tervezett intézkedéseket, az alkalmazkodási stratégiákra, illetve a két- vagy többoldalú projektekre vonatkozó információkat, valamint az erre a célra elkülönített költségvetést). („Átfogó jelentéstétel.”) 3. lehetőség: Elő kell írni a tagállamok számára, hogy évente készítsenek beszámolót az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra irányuló megvalósított és tervezett nemzeti fellépéseikről. Ezen lehetőség esetében a jelentésben szereplő információk indikatív listáját biztosítani kell. („A fellépésekre vonatkozó jelentéstétel.”) || Környezeti hatások || Megfelelés || Adminisztratív teher 1. lehetőség: A szakpolitika nem változik || – || = || = 2. lehetőség: Átfogó jelentéstétel || + + + || AV || 1–2,24 millió EUR 3. lehetőség: A fellépésekre vonatkozó jelentéstétel || + + || NV || 120 000 EUR 4.6. A földhasználatra, a földhasználat-megváltoztatásra és az erdőgazdálkodásra vonatkozó kiegészítő jelentéstételi követelmények megállapítása 1. lehetőség: A jelenlegi, földhasználatról, földhasználat-megváltoztatásról és erdőgazdálkodásról szóló jelentéstételi gyakorlat folytatása. („A szakpolitika nem változik.”) 2. lehetőség: A földhasználattal, a földhasználat-megváltoztatással és az erdőgazdálkodással kapcsolatos tevékenységekkel összefüggésben – a folyamatban lévő nemzetközi tárgyalásokkal összefüggő információk alapján (és a meglévő jelentéstételi követelményeken túlmenően) – felülvizsgált jelentéstételi követelményeket kell kialakítani a következő területeken („részletes követelmények most”)[6]: § az erdőgazdálkodási tevékenységből származó kibocsátás és eltávolítás kötelező becslése és bejelentése; § a fakitermelésből származó termékektől eredő kibocsátás becslése és bejelentése (kötelező); § az újranedvesítésből és a lecsapolásból[7] származó kibocsátás és eltávolítás becslése és bejelentése (önkéntes); § a „vis maior”-ral érintett[8] kibocsátás és eltávolítás becslése és bejelentése (önkéntes); § az erdőgazdálkodásra vonatkozó referenciaértékek frissítése az új adatok vagy a módszerek továbbfejlesztése alapján. 3. lehetőség: Új jelentéstételi iránymutatások alapjainak megteremtése, amelyek lehetővé teszik, hogy a részletes rendelkezéseket későbbi jogszabályokban fogadják el, miután az alkalmazandó intézkedéseket uniós vagy nemzetközi szinten jóváhagyták. (Ez gyakorlatilag azt jelenti, hogy a jelentéstételi kötelezettség hatályát a földhasználat, a földhasználat-megváltoztatás és az erdőgazdálkodás uniós ÜHG-kibocsátáscsökkentési kötelezettségvállalásban játszott szerepére vonatkozó jogalkotás során együttdöntési eljárás keretében határozzák meg, míg a technikai részleteket felhatalmazáson alapuló jogi aktusok [„komitológia”] révén állapítják meg az Európai Parlament és a Tanács által meghatározott kereteken belül.) („A keretrendszer most, a részletek később.”) || Környezeti hatások || Megfelelés || Adminisztratív teher 1. lehetőség: A szakpolitika nem változik || – – – || = || = 2. lehetőség: Részletes követelmények most || + + || KV || 610 000–710 000 EUR 3. lehetőség: A keretrendszer most, a részletek később || + + + || NV || < 610 000–710 000 EUR 4.7 A fejlődő országoknak nyújtott pénzügyi és technológiai támogatásra vonatkozó jelentéstételi követelmények megállapítása 1. lehetőség: A tagállamok az UNFCCC alapján kidolgozott nemzeti közleményeikben a fejlődő országoknak nyújtott pénzügyi és technológiai támogatással kapcsolatban a jelenlegi jelentéstételi gyakorlatot folytatják, és uniós szintű különálló jelentéstételi követelmények előírására nem kerül sor. („A szakpolitika nem változik.”) 2. lehetőség: A tagállamok számára elő kell írni, hogy a nemzeti kommunikációs iránymutatások alapján kétévente önkéntes alapon számoljanak be az általuk nyújtott pénzügyi és technológiai támogatásról. („Önkéntes jelentéstétel.”) 3. lehetőség: A tagállamok számára elő kell írni, hogy a meglévő nemzeti kommunikációs iránymutatások alapján egyszerűsített formátumú éves jelentéseket készítsenek a fejlődő országoknak nyújtott pénzügyi és technikai támogatásról, viszont a technológiai programokról, valamint a pénzügyi támogatásokról és az OECD Fejlesztési Támogatási Bizottsága pénzügyi tranzakcióinak mutatóiról szóló jelentéstétel érdekében az Unión belül kidolgozott módszerek használatáról átfogóbb tájékoztatást kell kérni tőlük. („Átfogó jelentéstétel.”) || Környezeti hatások || Megfelelés || Adminisztratív teher 1. lehetőség: A szakpolitika nem változik || – – – || = || = 2. lehetőség: Önkéntes bejelentés || + || KV || 65 000 EUR 3. lehetőség: Átfogó jelentéstétel || + + + || KV || 195 000 EUR 4.8. A légköri szennyező anyagokra vonatkozó egyéb uniós jogi eszközökkel való összhang megszilárdítása 1. lehetőség: Külön kell kezelni a nyomon követési rendszerről szóló határozatban, illetve az egyéb jogi eszközökben előírt jelentéstételi követelményeket, és a különböző eszközök alapján történő jelentéstételt nem kell összehangolni. („A szakpolitika nem változik.”) 2. lehetőség: Meg kell állapítani a nyomon követési rendszerről szóló határozat alapján történő jelentéstétel, illetve az EU kibocsátáskereskedelmi rendszeréről szóló irányelv, az EPRTR‑rendelet, a NEC-irányelv és a fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló rendelet alapján közölt információk közötti konzisztenciára vonatkozó jelentéstételi követelményeket, valamint meg kell határozni a különböző jogi eszközök közötti konzisztencia érdekében elvégzett minőségbiztosítási/minőség-ellenőrzési tevékenységekről (többek között a kibocsátáskereskedelmi rendszer hatálya alá tartozó kibocsátásról) készült jelentésekre vonatkozó követelményeket. („A konzisztenciáról készült jelentés.”) 3. lehetőség: Olyan követelményeket kell megállapítani, amelyek alapján a tagállamok meglévő nemzeti nyilvántartási rendszereit úgy kell módosítani, hogy az lehetővé tegye az egyéb jogi eszközök (például az EU kibocsátáskereskedelmi rendszeréről szóló irányelv, az EPRTR‑rendelet, a NEC-irányelv) alapján összegyűjtött adatokhoz való hozzáférést, valamint azt is, hogy a jegyzékben szereplő adatok az egyéb jogi eszközök alapján történő jelentéstételhez is rendelkezésre álljanak. („A nemzeti rendszer módosítása.”) 4. lehetőség: Olyan követelményeket kell megállapítani, amelyek alapján a bejelentett adatokat az egyéb eszközökön, például az EU kibocsátáskereskedelmi rendszeréről szóló irányelven, az EPRTR‑rendeleten, a NEC-irányelven keresztül, lehessen közvetlenül felhasználni azáltal, hogy a szennyező anyagokra vonatkozó bejelentendő adatokat – a lebontás, a tartalom, az alkalmazott/meghatározott eljárások, eszközök és formátumok tekintetében – összehangolják. (Ezt a lehetőséget hamar elvetették.) || Környezeti hatások || Egyszerűsítés || Megfelelés || Adminisztratív teher 1. lehetőség: A szakpolitika nem változik || – || – – || = || Lehetséges költségek, amennyiben az UNFCCC‑felülvizsgálat felveti a minőségbiztosítás/minőség-ellenőrzés hiányát 2. lehetőség: A konzisztenciáról készült jelentés || + + || + + || NV || 525 000 EUR (az egyszerűsítésből származó előnyöket nem tartalmazza) 3. lehetőség: A nemzeti rendszer módosítása || + + + || + + + || NV || 380 000 EUR 4.9 A jelentéstételi kötelezettség bővítése a korábbi végrehajtás során szerzett tapasztalatok tanulságainak figyelembevételével 1. lehetőség: Meg kell tartani a nyomon követési rendszerről szóló határozat és végrehajtási rendelkezései alapján készült meglévő jelentéstételi iránymutatásokat, illetve az UNFCCC által előírt módszertani iránymutatást kell alapul venni. A jelentéstételi iránymutatást az UNFCCC alapján kell megváltoztatni. („A szakpolitika nem változik.”) 2. lehetőség: Éves jelentéstételt kell előírni és a bejelentendő információk/adatok és/vagy az alkalmazandó formátumok típusát tovább kell pontosítani („a formátumok egyszerűsítése”). 3. lehetőség: A szakpolitikák és intézkedések hatásaival, valamint az ÜHG-kibocsátásra vonatkozó előrejelzések elkészítésével kapcsolatos módszertani iránymutatásokat tovább kell pontosítani. („A módszerek összehangolása.”) 4. lehetőség: Elő kell írni az előrejelzésekre, szakpolitikákra és intézkedésekre vonatkozó nemzeti rendszer[9] kialakítását (az ÜHG-jegyzékek vonatkozásában kialakított legfontosabb alapelvekhez hasonló alapelvekkel egyetemben). („Nemzeti rendszer kialakítása.”) || Környezeti hatások || Megfelelés || Egyszerűsítés || Adminisztratív teher 1. lehetőség: A szakpolitika nem változik || = || = || – – – || 2. lehetőség: A formátumok egyszerűsítése || ++ || NV || + + || 980 000–1,3 millió EUR 3. lehetőség: A módszerek összehangolása || +++ || AV || – || Nagyobb, mint a 2. lehetőség esetében 4. lehetőség: Nemzeti rendszer kialakítása || +++ || KV || + + + || 290 000 5. A lehetőségek összehasonlítása A nyomon követési rendszerről szóló határozat legfontosabb célja az, hogy – átlátható, pontos, konzisztens, összehasonlítható és teljes körű jelentéstétel biztosítása révén – támogassa az Uniót és a tagállamokat az uniós és nemzetközi kötelezettségvállalásaik és célkitűzéseik teljesítésében, valamint a jövőbeli szakpolitikák kidolgozásában. Az előnyben részesített forgatókönyv biztosítja ezen célkitűzések hatékony és eredményes teljesítését. Az EU-27 tagállamai esetében az előnyben részesített forgatókönyvhöz kapcsolódó adminisztratív terhek összességében 4–5 millió EUR körül várhatók. Az éghajlatváltozásra vonatkozó jogi kerettel kapcsolatos bizonytalanságok miatt az előnyben részesített forgatókönyv szerint szükség volna egy uniós szintű felülvizsgálati folyamatra, amely során ellenőriznék az üvegházhatást okozó gázokról szolgáltatott tagállami adatokat és így biztosítanák azt is, hogy a vállaláselosztási határozatban foglalt célkitűzések teljesítését – az éghajlatváltozásra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó csomag előírásai szerint – átfogóan, átláthatóan, hitelesen és megfelelő időben értékeljék. A javaslat óvatosan közelíti meg a nemzetközi tengeri szállításból és a földhasználatból, a földhasználat‑megváltoztatásból és az erdőgazdálkodási ágazatból származó kibocsátással kapcsolatos jelentéstételt, amellyel kapcsolatban mind uniós, mind nemzetközi szinten jelenleg is szakpolitikai egyeztetések folynak, mivel gondoskodik arról, hogy a nyomon követési rendszerről szóló határozat megfelelő keretet biztosítson ahhoz, hogy a részletes jelentéstételi követelményeket egy olyan későbbi szakaszban határozzák meg, amikor a szakpolitikai egyeztetések során (akár uniós, akár nemzetközi szinten) konkrét eredményeket sikerül elérni. Ez biztosítja a jövőbeli szakpolitikai kerettel való összhangot, megakadályozza, hogy ugyanazt a munkát többször végezzék el feleslegesen, és gondoskodik arról, hogy az Unió a részletes követelményeket a leghatékonyabban tudja bevezetni. A javaslat biztosítja az összhangot a légi közlekedés éghajlatra gyakorolt, nem szén-dioxid okozta hatásaira vonatkozó meglévő uniós szakpolitikával is, amely előírja, hogy törekedni kell ezen hatások figyelembevételére. A légi közlekedés éghajlatra gyakorolt, nem szén-dioxid okozta hatásaira vonatkozó rendelettervezetben foglalt javaslat – amely előírja a Bizottság számára, hogy ezeket a hatásokat a rendelkezésre álló legfrissebb kibocsátási adatok és tudományos eredmények alapján kétévente értékelje – eltér a hatásvizsgálatok során tapasztalt megközelítésektől és tükrözi az egyéb bizottsági szolgálatoktól a szolgálatok közötti konzultációs folyamat során kapott hasznos információkat. Ez az új javaslat azért szerepel a rendelettervezetben, mert a Bizottság úgy ítélte meg, hogy biztosítja az összhangot a meglévő uniós szakpolitikákkal, és lényegesen alacsonyabb adminisztratív terhek mellett ugyanolyan előnyöket eredményez. Az előnyben részesített változat, azaz a közös módszerek alapján történő jelentéstétel megerősítése a pénzügyi és technológiai támogatást illetően összhangban van az Unió fejlődő országok számára nyújtott pénzügyi és technológiai támogatásra vonatkozó átlátható és teljes körű jelentéstételi kötelezettségével is, és alacsonyabb terheket eredményez. Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással kapcsolatos intézkedésekről szóló éves jelentések segítenek az alkalmazkodással kapcsolatos uniós szintű alkalmazkodási stratégia kidolgozásában, és támogatják az európai uniós tudásbázist. Ez a változat igen hatékony, mivel alacsony adminisztratív terhekkel jár, és biztosítja, hogy az Unió jobban meg tudjon felelni a nemzetközi jelentéstételi kötelezettségeinek. Végezetül az előnyben részesített forgatókönyv szerint az előrejelzésekkel, a szakpolitikákkal és az intézkedésekkel kapcsolatos jelentéstétel, valamint a légköri szennyező anyagokra vonatkozó egyéb jogi eszközökkel való összhang biztosítása érdekében meg kell szilárdítani a tagállamokban működő nemzeti rendszereket is. Ez az előrelépés hatékony módja, mivel az ezzel kapcsolatos terhek ellenére hosszú távon a kötelezettségek eredményesebb teljesítéséhez vezet, valamint kevesebb fáradságot és végső soron költségcsökkentést jelent. Az előnyben részesített forgatókönyv jobb minőségbiztosítási/minőség-ellenőrzési rendelkezéseket is tartalmaz, valamint egyszerűsített jelentéstételi formátumokat és iránymutatást vezet be annak érdekében, hogy lehetővé tegye a jobb minőségű és teljesebb körű adatszolgáltatást, továbbá indokolatlan adminisztratív terhek nélkül leegyszerűsítse a meglévő jelentéstételi követelményeket. 6. Nyomon követés és értékelés Mivel valamennyi szakpolitikai lehetőség összefügg a nyomon követési és jelentéstételi követelményekkel, az ezek eredményeként készülő jelentések teljessége, átláthatósága, valamint az uniós és nemzetközi követelményekkel való összhangja önmagában megmutatja, hogy a nyomon követési rendszerről szóló felülvizsgált határozat révén sikerült-e teljesíteni a célkitűzéseket. A nyomon követési rendszerről szóló határozat teljesítésének nyomon követése és értékelése érdekében olyan fajlagos mutatók alkalmazására is sor kerül, amelyek megfelelnek az ebben a hatásvizsgálatban meghatározott általános, konkrét és operatív célkitűzéseknek. Ezek a mutatók többek között arra helyezik a hangsúlyt, hogy az újfajta jelentések és adatok mennyire felelnek meg az előírt iránymutatásoknak és/vagy irányelveknek, valamint azok időbeliségének, teljességének, de emellett a nemmegfelelések meghatározására is összpontosítanak. A nyomon követési rendszerről szóló határozat alapján elkészített jelentéseket uniós és/vagy nemzetközi szinten továbbra is évente, kétévente és/vagy négyévente értékelik. A nyomon követési és értékelési gyakorlatban hagyományosan részt vevő uniós szintű szereplők – az Éghajlatpolitikai Főigazgatóság mellett – az Európai Környezetvédelmi Ügynökség, a Közös Kutatóközpont és az Eurostat. Ezek a szereplők a jövőben is segítik a Bizottság munkáját. Az uniós és nemzetközi értékelések eredményeit a követelmények teljesítésének meghatározása mellett továbbra is arra használják fel, hogy a fejlesztésekre irányuló intézkedéseket és a kapacitásépítési tevékenységeket mind uniós, mind tagállami szinten a lehető leghatékonyabban irányítsák. [1] HL L 49., 2004.2.19., 1. o. [2] Az Európai Parlament és a Tanács 280/2004/EK határozata az üvegházhatást okozó gázok Közösségen belüli kibocsátásának nyomon követését szolgáló rendszerről és a Kiotói Jegyzőkönyv végrehajtásáról szóló végrehajtási szabályok megállapításáról szóló, 2005. február 10-i 2005/166/EK bizottsági határozat (HL L 55., 2005.3.1., 57. oldal). [3] Ezt a hatásvizsgálatot az EU 2020-ra vonatkozó, az éghajlatváltozásról és megújuló energiáról szóló végrehajtási intézkedéscsomaghoz csatolt bizottsági hatásvizsgálatról szóló bizottsági munkadokumentum (SEC (2008) 85/3) és a dokumentum mellékletének ( SEC (2008)85) II. kötete tartalmazza. [4] Az alkalmazott értékelések: a + vagy a – jel a kedvező, illetve a kedvezőtlen hatást mutatja. = nincs hatás, +/– gyenge hatás, + +/– – közepes hatás, + + +/– – – erős hatás. [5] A 280/2004/EK határozat alapján benyújtott és az árverezésből származó bevételek bejelentésére szolgáló jelentésekben nincs külön előírva, hogy a 3d. cikk (4) bekezdésében foglalt, a légi közlekedéssel kapcsolatos kibocsátási egységek árverezéséből származó bevételeket is jelenteni kell-e, a következetesség érdekében azonban ez is szerepelni fog a jogszabályban. [6] A részletek a Kiotói Jegyzőkönyv alapján kidolgozott határozattervezeten alapulnak. [7] Az újranedvesítés és a lecsapolás olyan gyakorlat, amelynek során a legalább egy hektárnyi szerves talajt tartalmazó földterületet újranedvesítik, majd a vizet elvezetik. Ez a tevékenység minden olyan földterületet érint, amelyet 1990 óta lecsapoltak és/vagy újranedvesítettek, és amely az ebben a mellékletben foglalt tevékenységek egyikébe sem tartozik, ahol a lecsapolás a talajvízszint közvetlen emberi tevékenység hatására bekövetkező csökkenése, az újranedvesítés pedig a kiszáradás közvetlen emberi tevékenység hatására bekövetkező részleges vagy teljes visszafordítása. [8] Az adott ország hatáskörén kívül eső, és az ország által jelentősen nem befolyásolt események, ideértve annak igazolását, hogy a „vis maior” eseménnyel érintett földterületen nem változtatták meg a földhasználatot, és hogy az események az érintett félen kívül álló okok miatt következtek be, a „vis maior” eseménnyel érintett földterületek helyreállítására irányuló törekvések igazolását, illetve annak bizonyítását, hogy a sérült farönkök feldolgozásával összefüggő kibocsátást szintén feltüntették. [9] A Kiotói Jegyzőkönyv alapján ismert nemzeti rendszer célja olyan, az üvegházhatást okozó gázokra vonatkozó éves jegyzék elkészítésének biztosítása, amely megfelel a jegyzékekre vonatkozó minőségi szempontoknak és amely biztosítja, hogy a tagállamok elküldik a jegyzéket az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye (UNFCCC) titkárságának, illetve az Európai Unió Bizottságának. A nemzeti rendszer szolgáltatja a jegyzékben szereplő kibocsátási és háttéradatokat. A rendszer magában foglalja a kibocsátás kiszámításához használt adatok archiválását, az eredmények közzétételét, a jegyzék vizsgálatában történő részvételt és a jegyzék minőségirányítását is.