Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Kötelező átvilágítás

(feltáró vélemény)

(2020/C 429/19)

Előadó: Thomas WAGNSONNER Társelőadó: Emmanuelle BUTAUD-STUBBS

Felkérés: az Európai Parlament levele, 2020.9.15. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke Illetékes szekció: „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2020.9.4. Elfogadás a plenáris ülésen: 2020.9.18. Plenáris ülés száma: 554. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 215/1/3

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) megerősíti annak időszerűségét, hogy az Európai Bizottság cselekedjen, és olyan jogalkotási javaslatot bocsásson a tagállamok és az Európai Parlament elé a kötelező átvilágításra vonatkozóan, amely a felelősség aktuális normákon alapuló elismerése mellett egyértelmű és biztonságos jogi keretet ad az európai vállalkozásoknak.

1.2. Az emberi jogi átvilágítás (HRDD) belső piaci kérdéssé vált; amikor a különböző tagállamok eltérő jogi szankciókat alkalmaznak a vállalkozások magatartásával szemben, akkor az EU szintjén nem elégséges a széttagolt, részben ágazati jogalkotási kezdeményezés.

1.3. A jogalkotási kezdeményezés tárgyi hatályának – akár irányelvre, akár rendeletre irányul, azok sajátos előnyeivel és hátrányaival együtt – garantálnia kell az emberi és a környezetvédelmi jogok definíciójának széles körű lefedését, kiterjedve a munkavállalók és a szakszervezetek jogaira is, továbbá biztosítania kell az új emberi jogi fejlemények beemelését.

1.4. A gazdasági, ökológiai és társadalmi szempontból fenntartható vállalatok megteremtését célzó vezetői döntéseket az átvilágítási kötelezettségek – különösen a globális értékláncokra vonatkozóak – alapján kell meghozni. A környezeti hatásoknak mindenképpen nagy jelentőséget kell tulajdonítani a fenntartható üzleti magatartás szempontjából, és a globális értékláncokban is prioritásként kell kezelni őket.

1.5. A jogalkotási kezdeményezésnek ágazatközi jelleggel ki kell terjednie minden vállalkozásra, ezen belül a tisztességtelen verseny és az egyenlőtlen versenyfeltételek elkerülése érdekében arányos követelményeket kell előírnia az Unióban letelepedett vagy tevékenységet folytató kkv-kra vonatkozóan, valamint az állami szektor számára. Az üzleti magatartásra vonatkozóan szigorú normák betartását kell előírnia a vállalkozások számára, ugyanakkor megfelelő intézkedéseket is biztosítania kell, amelyek arányosak az emberi jogok megsértésének adott esetben felmerülő kockázatával.

1.6. A kötelező emberi jogi átvilágításnak ki kell terjednie a következő szempontokra: — átfogó átvilágítási keretrendszer a belső piacon tevékenységet folytató vállalkozásokra, ezen belül az Unióban jelentős volumenű árut és szolgáltatást értékesítő harmadik országbeli vállalkozásokra vonatkozó jelenlegi szabályozási eszközök alapján, — felelősség, amely hatékony jogorvoslatot eredményez a kötelességszegéssel érintettek számára. A büntetőjogi felelősségre is kiterjedő specifikus felelősségi keretrendszert kell bevezetni az olyan esetek kezelésére, amelyek során sérülnek az emberi jogi, szociális és környezetvédelmi normák, vagy a vállalkozások – illetve ellátási és alvállalkozói láncaik – tevékenysége káros hatásokkal jár.

1.7. A jogbizonytalanság elkerülése érdekében a jogalkotási kezdeményezésnek igen egyértelműen elő kell írnia, hogy az átvilágítási folyamat során mely intézkedéseket kell maguknak a vállalkozásoknak meghozniuk ahhoz, hogy az emberi jogi kockázatokat az egyéb kötelezően alkalmazandó uniós jogszabályokkal, köztük a nem pénzügyi információk közzétételére vonatkozó, módosított és esetlegesen kiigazítandó követelményekkel összhangban értékelhessék: — egyértelműen meghatározott kockázatelemzés (a vállalkozások tevékenységéből származó, az emberi jogokra és a környezetre [potenciálisan] káros hatások azonosítása és értékelése, egy hivatalos, hozzáférhető, átlátható, részletes és elfogulatlan dokumentumban öltve formát, amelynek célja a kockázatok egyértelmű és átlátható kockázatértékelési és rangsorolási módszertan alapján történő feltérképezése), beleértve a korai figyelmeztető rendszerek tárgyalásos mechanizmusát és a visszaélést bejelentő személyek védelmét is, — nyomonkövetési intézkedések (a vállalaton belüli felelősségi körök meghatározása, a káros hatások megszüntetése és megelőzése), — a meghozott intézkedések eredményességének nyomon követése az ENSZ-irányelvek és az OECD multinacionális vállalkozásokra vonatkozó irányelvei alapján, — kommunikáció (érdemi beszámolás a vállalkozások tevékenységéből származó [potenciálisan] káros hatások kezeléséről) az üzleti titokhoz való jog és az átláthatóság tiszteletben tartása mellett, — a vállalkozásnál képviselettel rendelkező szakszervezetek bevonása a szociális párbeszédre vonatkozó nemzeti keretnek megfelelően.

1.8. A jogsértés áldozatai és képviselői számára – ideértve a szakszervezeteket és az emberi jogok védőit is – biztosítani kell az elszenvedett káros hatásokkal szembeni hatékony jogorvoslathoz való hozzáférést.

1.9. Az emberi jogok keretében a vállalati vonatkozású emberi jogi jogsértések áldozatai, valamint képviselőik számára – ideértve a szakszervezeteket és az emberi jogok védőit is – biztosítani kell a tisztességes eljárásokhoz, bíróságokhoz és hatóságokhoz való hozzáférést. Amennyiben nem egyértelmű, hogy adott esetben az anyavállalat, annak valamely leányvállalata, vagy kialakult üzleti kapcsolatban álló beszállítója a felelős, olyankor egyetlen, tisztességes eljárást lefolytató fórumnak kell joghatósággal rendelkeznie. Ennek megfelelően a Brüsszel I. rendelet módosításával lehetővé kell tenni európai eljárás lefolytatását emberi jogi jogsértés esetén.

1.10. A kötelező átvilágítási keretrendszer elfogadott norma útján valósulna meg, amelynek érvényre juttatása arányos, eredményes és visszatartó erejű szankciók formájában történik, míg a felelősség megállapítását az emberi jogok egyértelműen meghatározott körének megsértésére kellene alapozni. Ahogy minden felelősségi rendszerben, egyértelmű ok-okozati összefüggést kell megállapítani a hiba, illetve a megelőzés elmulasztása, valamint egy adott kár között. Meglehetősen atipikus oksági esetekben ennek megfelelően nincs kockázati kapcsolat.

1.11. A francia átvilágítási jogszabályokkal kapcsolatban levont tanulságok alapján ahhoz, hogy az európai vállalkozások betölthessék e szerepüket, a kötelező erejű jogalkotási kezdeményezésnek meg kell felelnie az alábbi minőségi standardoknak: — egyértelmű fogalommeghatározások és érthető megfogalmazás, — garantált jogbiztonság és kivitelezhetőség különösen az alkalmazandó jog, valamint az üzleti titokhoz való jogot tiszteletben tartó arányos beszámolási követelmények tekintetében.

1.12. Ösztönözni kell az adatok teljes körű nyomon követését biztosító innovatív információtechnológiák (pl. „blokklánc”) kifejlesztését a globális ellátási láncok irányítása kapcsán az adminisztratív terhek és költségek csökkentése, valamint az átfedések elkerülése érdekében. E technológiák biztonságot nyújtanak, és garantálják a nyomonkövethetőséget.

2. Fő elemek és háttér

2.1. Az Európai Parlament felkérte az EGSZB-t, hogy fogalmazzon meg véleményt az átvilágításra és a vállalatok elszámoltathatóságára vonatkozóan uniós szinten bejelentett jogalkotási kezdeményezésről. Az EGSZB ennek megfelelően a vonatkozó jogalkotási aktus lehetséges tartalmára és fogalommeghatározásaira irányuló javaslatokat tesz, és ennek során az átvilágítás, valamint a vállalkozások emberi jogi felelőssége kapcsán végzett munkájára, továbbá tagjai – különösen az ambiciózus jogszabályokat alkalmazó országokból érkezők – ismereteire és tapasztalatára támaszkodik.

2.2. Az EGSZB az elmúlt időszakban tevékenyen foglalkozott a globális értékláncok átvilágítási kérdéseivel ( 1 ) . Emberi jogi jogsértések ( 2 ) továbbra is előfordulnak a globális értékláncokban többek között a munkavállalói jogokat ( 3 ) és a környezetvédelmi jogokat érintően, annak ellenére, hogy e hatások számos esetben megelőzhetők lennének átvilágítás útján, valamint akkor, ha az államok és közigazgatási szerveik teljesítenék nemzetközi kötelezettségvállalásaikat, különösen a munkajogok és az emberi jogok terén. Az ilyen jogsértések áldozatainak gyakran nincsenek olyan jogorvoslati lehetőségeik, amelyeket az ügyük kapcsán igénybe vehetnének.

2.3. Több olyan önkéntes keretrendszer kialakítására is sor került, amelynek révén a vállalkozások beépíthetik üzleti tevékenységükbe az emberi jogi átvilágítást. Ez általában a vállalati társadalmi felelősségvállalásra (CSR) vonatkozó stratégiák formájában valósul meg.

2.4. Az ilyen szabályozási eszközök közül igen jelentős hatása van az üzleti vállalkozások emberi jogi felelősségére vonatkozó ENSZ-irányelveknek, az ENSZ Globális Megállapodásnak, a társadalmi felelősségvállalásra vonatkozó ISO 26000 standardnak, valamint az OECD multinacionális vállalkozásokra vonatkozó irányelveinek. Ezek többek között szorgalmazzák, hogy a globális értéklánchoz tartozó üzletfelekkel kötött szerződéseket úgy alakítsák ki, hogy azok az emberi jogok védelme érdekében strukturálják az üzleti kapcsolatokat. Az ilyen önkéntes eszközök bizonyítják, hogy a globális értékláncokban van lehetőség az emberi jogi jogsértésekkel kapcsolatos kockázatok kezelésére, valamint az erre vonatkozó standardok bevezetésére. Ezenkívül kiindulópontot adhatnak további, esetlegesen kötelező érvényű intézkedések kidolgozásához.

2.5. Az önkéntes intézkedések nem minden esetben elégségesek ahhoz, hogy megelőzzék az alapvető jogok súlyos megsértését, ugyanakkor a külföldi üzleti kapcsolatot létesítő vállalkozások számára sem nyújtanak jogbiztonságot. Az intézkedések heterogén sokasága sem a jogbiztonságot, sem a jog kiszámíthatóságát nem garantálja.

2.6. Ennek orvoslása érdekében egyes uniós tagállamok olyan jogszabályokat fogadtak el, amelyek javítják a vállalati elszámoltathatóságot, továbbá erősebb keretrendszert hoznak létre az emberi jogi átvilágításhoz. Ezek értékes tapasztalatokkal szolgálhatnak. Különböző európai országok hasonló jogszabályok bevezetését mérlegelik. Az Egyesült Királyság az ellátási láncokon belüli átláthatóságra vonatkozó rendelkezésekkel egészítette ki modernkori rabszolgaságra vonatkozó törvényét. Hollandia a gyermekmunkával kapcsolatos átvilágításról szóló törvényjavaslat elfogadásával küzd az ellen, hogy a Hollandiában letelepedett, valamint a holland piacon terméket és szolgáltatást értékesítő vállalkozások gyermekmunkát alkalmazzanak.

2.7. Az emberi jogi átvilágítás kapcsán uniós szinten is van hatályban jogszabály. Az emberi jogi átvilágításra vonatkozó rendelkezéseket megerősítették például az EU konfliktusövezetekből származó ásványokról szóló rendeletében, a nem pénzügyi információk közzétételéről szóló irányelvben és a fa- és fatermékpiaci rendeletben. Az emberi jogok globális értékláncokban történő megsértését közvetett módon a közigazgatási, a polgári vagy a büntetőjog keretében kezelik. Ezek az esetek olyan nemzetközi magánjogi, nemzetközi eljárásjogi, valamint nemzetközi (társasági) büntetőjogi kérdéseket vetnek fel, amelyeket az EU-ban bizonyos mértékig harmonizáltak (lásd a Brüsszel I. és a Róma II. rendeletet).

2.8. Nemzetközi szinten is történtek erőfeszítések. Genfben az Emberi Jogi Tanács munkacsoportja a vállalkozások emberi jogi felelősségéről szóló, jogilag kötelező erejű nemzetközi eszközről (ENSZ-egyezmény) folytat tárgyalásokat. Erre vonatkozó véleményében ( 4 ) az EGSZB egyetértett az Európai Parlamenttel ( 5 ) az egyezmény szükséges tartalmi elemeiről, amelyek a következők: — az UNGP keretére kell épülnie, — a transznacionális vállalatok és egyéb üzleti vállalkozások, köztük azok leányvállalatai számára előírt, az átvilágításra vonatkozó kötelezettségek meghatározása, — az államok területen kívüli emberi jogi kötelezettségeinek elismerése, valamint e célból szabályozási intézkedések elfogadása, — a vállalati büntetőjogi felelősség elismerése, — mechanizmusok az államok között a határokon átnyúló esetek kivizsgálása és az ezekkel kapcsolatos vádemelés és végrehajtás terén történő koordináció és együttműködés érdekében, valamint — a felügyeletre és végrehajtásra vonatkozó nemzetközi bírósági és nem bírósági mechanizmusok létrehozása.

2.9. Az emberi jogi átvilágítás szempontjait több esetben vizsgálták európai intézmények és ügynökségek, köztük az Alapjogi Ügynökség (FRA) ( 6 ) és az Európai Parlament is.

2.10. A Jogérvényesülési Főigazgatóság megbízásából nemrégen készült tanulmány ( 7 ) elemzést közölt az ellátási láncokra vonatkozó átvilágítási követelményekről. Ez felmérte az érdekeltek helyzetét, szemléltette a szabályozási keretet, értékelte a különböző szakpolitikai alternatívákat, és igazolta, hogy az emberi jogi átvilágításra vonatkozóan átfogó, kötelező érvényű intézkedések kidolgozása szükséges.

2.11. A felmérés több mint 600 válaszadójának többsége jelezte, hogy a jogszabályban gondossági normaként előírt kötelező átvilágítás előnyökkel járhat a vállalkozások számára a harmonizáció, a jogbiztonság, az egyenlő versenyfeltételek, valamint annak kapcsán, hogy az általánosan elfogadott standard révén a teljes ellátási láncra kiterjedően fokozható az üzleti kapcsolatok kihasználtsága. Mivel sok vállalkozás több ágazatban is folytat tevékenységet, a válaszadók az általános, ágazatközi szabályozást részesítették előnyben, amely esetleg az ENSZ-irányelvek alapján minden vállalkozásra kiterjed. Emellett eljárási követelmények helyett a gondossági norma alkalmazását is előnyösebbnek tartották.

2.12. A tanulmány kiemelte továbbá, hogy a válaszadó vállalkozásoknak egyelőre csak mintegy harmada számolt be arról, hogy olyan átvilágítást végez, amely teljeskörűen figyelembe veszi az emberi jogi és környezeti hatásokat. Emellett a válaszadó vállalkozások közül az átvilágítást végzők többségénél az csak az első szintű beszállítókra terjed ki ( 8 ) . A tanulmány eredményeinek bemutatásakor Didier Reynders igazságügyi biztos megállapította, hogy az emberi jogi jogsértésekre, valamint a vállalat által okozott éghajlati és környezeti károkra irányuló önkéntes intézkedések a beszámolási kötelezettség ösztönző hatása ellenére sem hozták meg a szükséges magatartásbeli változást ( 9 )

3. Általános észrevételek

3.1. Önkéntes intézkedésekkel nem lehetséges minden jogsértést megakadályozni. A megfelelő szankciókkal kísért kötelező erejű intézkedések biztosíthatják a jogi minimumnormák betartását azon vállalkozások esetében is, amelyek erkölcsi felelősségüket nem veszik olyan komolyan, mint azok, amelyek magas szintű emberi jogi normákat valósítanak meg. A kötelező erejű szabályokat a végrehajtás megkönnyítése és a redundanciák elkerülése érdekében a meglévő átvilágítási rendszerekkel, például az üzleti vállalkozások emberi jogi felelősségére vonatkozó ENSZ-irányelvekkel összhangban kell kialakítani.

3.2. Az emberi jogi, szociális és környezetvédelmi normák megsértése, vagy az azokra kifejtett káros hatás származhat a vállalkozás saját tevékenységéből, a vállalkozás leányvállalatainak vagy ellenőrzött vállalkozásainak tevékenységéből, valamint a vállalkozás üzleti kapcsolataiból, azaz ellátási és alvállalkozói láncából is. Ennek megfelelően az ENSZ-irányelvek, az OECD-iránymutatások, valamint az ILO háromoldalú nyilatkozata elismeri, hogy az átvilágításnak a vállalkozások üzleti kapcsolataira, így ellátási és alvállalkozói láncaikra is ki kell terjednie. E keretek alapján az tekinthető optimálisnak, ha az átvilágítási követelmények mérettől függetlenül minden vállalkozás tevékenységére kiterjednek, ideértve az egyes vállalkozások saját tevékenységét, leányvállalataik és ellenőrzött vállalkozásaik tevékenységét, továbbá üzleti kapcsolataikat, ezen belül teljes ellátási és alvállalkozói láncaikat, valamint jogbérleti és egyéb szerződéseik kezelését is. A követelményeknek egyaránt ki kell terjedniük az Unióban és azon kívül folytatott tevékenységekre, valamint a tényleges és a potenciális hatásokra és jogsértésekre. A gyakorlatban ugyanakkor nehéz meghatározni az átvilágítás alkalmazási körét: például a 2017. március 27-i 2017-399. sz. francia törvényben előírt kritériumok egyike az, hogy az ellátási láncban található szervezettel olyan kialakult üzleti kapcsolatnak kell fennállnia, amely bizonyos mértékű ellenőrzésre utal. A francia alkotmánybíróság egyik ítéletében meghatározta a „kialakult üzleti kapcsolat” mibenlétét, amely szerint ez általában a vállalkozás első szintű beszállítóival és alvállalkozóival létesített rendszeres, stabil és folyamatos kapcsolat. Természetesen ennél ambiciózusabb lenne, ha az átvilágítást kivétel nélkül minden szervezetre kiterjesztenék, azonban figyelembe kell vennünk a nagyszámú (egyetlen multinacionális vállalat esetében akár 100 ezer) beszállító jelentette összetettséget, ugyanakkor teljes értékláncuk, illetve ellátási láncuk eredményes átvilágítására kell ösztönöznünk a vállalkozásokat.

3.3. Ösztönözni kell az adatok teljes körű nyomon követését biztosító innovatív információtechnológiák (pl. „blokklánc”) kifejlesztését, amelyeknek a globális ellátási láncok irányításában történő alkalmazásával csökkenthetők az adminisztratív terhek és költségek, továbbá elkerülhetők a különféle belső struktúrák közötti átfedések. E technológiák biztonságot nyújtanak, és garantálják a nyomonkövethetőséget.

3.4. „Amennyiben az uniós tagállamok egyedi alapon szigorúbb kötelező kereteket kezdenek meghatározni a[z átvilágítás] kapcsán, az a szóban forgó szabályok ütközéséhez vezethet az EU-n belül. Az uniós tagállamokban található olyan vállalkozások, amelyek szigorúbb követelményeket alkalmaznak a[z átvilágítást] illetően, nem kerülhetnek versenyhátrányba az ilyeneket nem alkalmazó vállalkozásokkal szemben. Az EGSZB megjegyzi, hogy a vállalkozások számára egyenlő versenyfeltételeket és jogbiztonságot kell biztosítani, egyértelmű felelősségi körök mellett.” Az EGSZB ismételten megállapítja ( 10 )

3.5. Az önkéntes rendszerek egyenetlen és széttagolt alkalmazása tisztességtelen versenyt eredményez európai szinten, mivel egységes rendszer helyett országonként változó nemzeti jogszabályok heterogén sokasága szolgálja ugyanannak az átfogó célnak az elérését. Az Unión kívül az átvilágítás jogi szabályozása elenyésző mértékű, ami nem szerencsés az olyan kulcsfontosságú kereskedelmi partnerek szempontjából, mint az USA és Kína. Egy kötelező erejű uniós kezdeményezés végrehajtása esetén a többi piac vállalkozásainak be kell tartaniuk az itteni standardokat ahhoz, hogy a mi belső piacunkon tevékenységet folytathassanak, amennyiben az uniós jogalkotási kezdeményezés az Unióban terméket és szolgáltatást értékesítő harmadik országbeli vállalkozásokra is kiterjed. A tisztességes verseny érdekében kiemelten fontos az ENSZ-egyezmény szerepe abban, hogy az egyenlő versenyfeltételek az EU joghatósági területén kívül is biztosítottak legyenek. A jelenlegi uniós keret teret enged különböző, az emberi jogi, környezetvédelmi és szociális normák tekintetében eltérő gyakorlati eljárások és standardok alkalmazásának. Az uniós jogalkotási kezdeményezésnek egyszerre kell ambiciózusnak és pragmatikusnak lennie, egyúttal készen kell állnia a jelenleg az ENSZ-ben elfogadás alatt álló nemzetközi standard ( 11 ) bevezetésére is, amely az egyenlő nemzetközi versenyfeltételek megteremtését szolgálja. Az EU emberi jogok védelmében betöltött szerepére tekintettel az európai vállalkozások közül sokan (különösen a nagyobbak) az emberi jogi átvilágítás terén felmutatott eredményeik révén élen járhatnak az emberi jogok globális értékláncon belüli védelmével kapcsolatos felelősségvállalásban.

3.6. Ahhoz, hogy az európai vállalkozások betölthessék e szerepüket, a kötelező erejű uniós jogalkotási aktusnak meg kell felelnie az alábbi minőségi standardoknak: — egyértelmű fogalommeghatározások és érthető megfogalmazás, — garantált jogbiztonság és kivitelezhetőség.

3.7. Az európai belső piac világkereskedelmi befolyása révén az uniós jogalkotási kezdeményezés azáltal is elősegítené az egyenlő versenyfeltételek megteremtését, hogy nemcsak az európai vállalkozások számára írja elő az emberi jogi átvilágítás normáit, hanem a belső piacon terméket és szolgáltatást értékesítő harmadik országbeli vállalkozások számára is. Az Unióban letelepedett uniós vállalkozások és a belső piacon terméket és szolgáltatást értékesítő, illetve a belső piacon beruházásokat végrehajtó harmadik országbeli vállalkozások közötti egyenlő versenyfeltételek követelményének minden uniós jogalkotási kezdeményezésben központi szerepet kell kapnia, máskülönben az uniós vállalkozások versenyhátrányba kerülnek. Az előzőekben említett fa- és fatermékpiaci rendelet, valamint a konfliktusövezetekből származó ásványokról szóló rendelet gyakorlati példáiból láthatjuk, hogy a belső piac a nemzetközi beszállítók esetében is kiaknázható.

3.8. Az emberi jogi átvilágítás belső piaci kérdéssé vált; amikor a különböző tagállamok eltérő jogi szankciókat alkalmaznak a vállalkozások magatartásával szemben, akkor az EU szintjén egy széttagolt, részben ágazati jogszabály nem elégséges. Az átvilágításnak különféle jogi vonatkozásai lehetnek az adott nemzeti és jogi környezettől függően. A jelen vélemény összefüggésében az átvilágítás egy sor olyan kötelezettséget takar, amelyet egy vállalkozásnak teljesítenie kell a tevékenységi körében, valamint a globális ellátási láncában előforduló emberi jogi (többek között az alapvető ILO-egyezmények hatálya alá tartozó) és környezeti hatások megelőzése és mérséklése, valamint az e hatásokért történő felelősségvállalás érdekében. Emellett valamennyi érintett vállalkozás számára egyenlő versenyfeltételeket kell biztosítani. Nemzetközi szinten, így különösen a vállalkozások emberi jogi felelősségéről szóló kötelező erejű ENSZ-egyezmény kapcsán az EGSZB sajnálatosnak tartja az átvilágítással kapcsolatos jogalkotási dinamika hiányát, és úgy ítéli meg, hogy a jövőbeli uniós jogalkotási kezdeményezés hatályának az EU-ban beruházó és értékesítő harmadik országbeli vállalkozásokra való kiterjesztése megfelelő kiindulópont a normák szigorításához.

3.9. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság megerősíti annak időszerűségét, hogy az Európai Bizottság cselekedjen, és a kötelező átvilágításra vonatkozóan olyan jogalkotási javaslatot bocsásson a tagállamok és az Európai Parlament elé, amely a felelősség aktuális normákon alapuló elismerése mellett egyértelmű jogi keretet ad az európai vállalkozásoknak.

3.10. A jogalkotási kezdeményezésnek a vállalkozás érdekeltjeinek holisztikus, egyúttal jogilag megalapozott és egyértelmű értelmezéséből kell kiindulnia ( 12 ) . Az érdekeltek csoportján belül központi helyet foglalnak el a részvényesek, akik számára gyakran pénzügyi veszteség jelentkezik olyankor, amikor a vállalkozások emberi jogi jogsértésben érintettek, és megítélésük ezzel összefüggésben romlik. A részvényesek mellett a vállalkozás alkalmazottai, azok üzemi és ágazati szintű képviselői, valamint azok a gyakran civil társadalmi szervezetekbe tömörülő emberek, akiket a vállalkozás cselekményei akár közeli lakóhelyük, akár e cselekmények hatásainak való kitettségük okán érintenek, ugyancsak érdekeltek abban, hogy az emberi jogokkal kapcsolatos átvilágítás biztosítsa a vállalkozás felelős irányítását. Az átvilágításra vonatkozó jogalkotási kezdeményezés keretében az érdekeltek minden csoportját saját érdekeik szerint megfelelően figyelembe kell venni.

3.11. Mindebből következően a jogsértés áldozatai és képviselői számára – ideértve a szakszervezeteket és az emberi jogok védőit is – biztosítani kell az elszenvedett káros hatásokkal szembeni hatékony jogorvoslathoz való hozzáférést. A hatékony jogorvoslat azt jelenti, hogy az áldozatoknak módjuk van teljes körű kártalanításhoz jutni az őket ért károkért.

3.12. Említést érdemel, hogy az ENSZ-egyezményre irányuló tárgyalások eredményeként a szabályozásba bekerülhetnek a legsúlyosabb cselekményekkel – háborús bűncselekményekkel, törvénytelen kivégzésekkel – kapcsolatos büntetőjogi felelősségre vonatkozó rendelkezések. Ezért az átvilágításra vonatkozó európai jogalkotási kezdeményezésnek alkalmasnak kell lennie arra, hogy saját keretrendszereiben is megjelenítse ezeket a büntetőjogi kérdéseket.

3.13. Ennek megfelelően a kötelező emberi jogi átvilágítás mérlegelésekor figyelembe kell venni az alábbi szempontokat: — egységes átvilágítási keretrendszer, amely a belső piacon tevékenységet folytató vállalkozásokra vonatkozó jelenlegi szabályozási eszközökre épül, — felelősség, amely hatékony jogorvoslatot eredményez a kötelességszegéssel érintettek számára, — specifikus felelősségi keretrendszer, amely adott esetben – a jogrendszertől és a jogsértéstől függően – kiterjed a büntetőjogi felelősségre is.

3.14. Az átvilágítási keretrendszer és a polgári jogi (potenciálisan büntetőjogi) felelősség közötti kapcsolat nyilvánvaló. A szigorú átvilágítási eljárások és a tájékoztatás segítségével a vállalkozások bizonyíthatják, hogy nem felelősek egy adott emberi jogi jogsértésért. Az átvilágítást végző vállalkozásoknak előnyre kell szert tenniük az erőfeszítéseiknek köszönhetően. Ugyanakkor ez nem értelmezhető a felelősség általános kizárásaként. Az ENSZ-irányelvek a 17. elv kommentárjában a kérdés kapcsán a következőket állapítják meg: „A megfelelő emberi jogi átvilágítás elvégzésének elő kell segítenie az üzleti vállalkozások számára az ellenük indított kereset kockázatának kezelését azáltal, hogy képessé válnak annak bizonyítására, hogy minden észszerűen elvárható intézkedést meghoztak az állítólagos emberi jogi jogsértésben való érintettség elkerülésére. Az átvilágítást végző üzleti vállalkozások azonban nem feltételezhetik, hogy ez önmagában feltétlenül és maradéktalanul mentesíti őket az ember jogi jogsértés elkövetéséért vagy az ahhoz való hozzájárulásért való felelősség alól.”

3.15. A jogalkotási kezdeményezésnek ki kell terjednie az átvilágításra, ugyanakkor biztosítania kell azt is, hogy az megfelelően és egységes módon illeszkedjen a felelősségi kérdések ENSZ-irányelveken alapuló vizsgálatának körébe, amely kifejezetten magában foglalja azokat a szervezeteket is, amelyekkel a vállalkozás kialakult üzleti kapcsolata révén közvetlen összeköttetésben áll tevékenysége, termékei vagy szolgáltatásai kapcsán.

3.16. Ez az arányos felelősség beépítését illetően is ideális megközelítés lehet, és elkerülheti a kkv-kra vonatkozó értékhatárok önkényes megállapítását. A meglévő átvilágítási keretek, köztük az ENSZ-irányelvek és az OECD multinacionális vállalkozásokra vonatkozó irányelvei minden vállalkozásra kiterjednek, éspedig jó okkal: az emberi jogok egyetemesek és oszthatatlanok; az emberi jogi kitettség az értéklánc mentén igen változatos méretű, forgalmú és ágazati sajátosságokkal rendelkező szervezeteket érinthet; a felelősség meghatározott méretre, leányvállalati és szállítói körre való korlátozása problémákat okozhat a megfelelési értékhatárokhoz igazodó globális értékláncok miatt. Tény, hogy ezek a vállalkozások, amelyeket a Covid19-válság már eddig is rendkívüli mértékben sújtott, kevesebb megfelelő erőforrással rendelkeznek az előírt feladat elvégzéséhez. Egy észszerű átvilágítás garantálja az emberi jogok tiszteletben tartását és a közvetlenül érintett emberek kártalanítását, azonban a legsúlyosabb gazdasági válsághelyzetben nem ró aránytalan logisztikai, pénzügyi és emberi terhet a kkv-kra. Az átvilágítási követelmények és a potenciális felelősség kölcsönhatásának tisztázása praktikus megközelítés lehet az európai kkv-k sajátosságainak érvényesítésében.

3.17. A jogalkotási kezdeményezésnek – az ENSZ-irányelvekben foglaltak értelmében – a tisztességtelen verseny és az egyenlőtlen versenyfeltételek elkerülése érdekében ágazatközi jelleggel ki kell terjednie az Unióban letelepedett vagy tevékenységet folytató összes vállalkozásra, valamint az állami szektorra. Az üzleti magatartásra vonatkozóan szigorú normák betartását kell előírnia a vállalkozások számára, ugyanakkor megfelelő intézkedéseket is javasolnia kell, amelyek arányosak az emberi jogok megsértésének adott esetben felmerülő kockázatával. A vállalkozásoknak eredményes átvilágítási mechanizmusokat kell kialakítaniuk az emberi jogi jogsértések, valamint a káros szociális és környezeti hatások azonosítása, megelőzése és mérséklése érdekében. E mechanizmusoknak ki kell terjedniük tevékenységeikre és üzleti kapcsolataikra, ezen belül azokra az ellátási és alvállalkozói láncokra is, amelyekkel egyértelmű üzleti kapcsolatban állnak valamilyen jól meghatározható globális értéklánc keretében.

3.18. A jogalkotási kezdeményezés tárgyi hatályának garantálnia kell az emberi és a környezetvédelmi jogok definíciójának széles körű lefedését, kiterjedve a munkavállalók és a szakszervezetek jogaira is, továbbá biztosítania kell az új emberi jogi fejlemények (például a megkülönböztetés tilalmának elve) beemelését. Építenie kell az olyan szabályozási eszközökre, mint az Emberi Jogok Nemzetközi Törvénye, az ILO-egyezmények, az emberi jogok európai egyezménye és az Európai Szociális Charta. Az ILO multinacionális vállalatokra és szociálpolitikára vonatkozó elvekről szóló háromoldalú nyilatkozata tartalmaz egy átfogó jegyzéket is a multinacionális vállalatokhoz és munkához kapcsolódó nyilatkozatokról és jogokról, amely külön felsorolja a munkahelyi biztonsággal és egészségvédelemmel kapcsolatos megállapodásokat és ajánlásokat is, és amelyet figyelembe kell venni. A környezetvédelmi jogokat illetően a Párizsi Megállapodást azzal a korlátozással kell figyelembe venni, hogy ezt a nemzetközi egyezményt kormányok és nem vállalkozások írták alá, ami azt jelenti, hogy az előbbieknek teljesíteniük kell a vállalt kötelezettségeiket, míg az utóbbiaknak hozzá kell járulniuk ennek megvalósításához. Építenie kell továbbá az EU-Szerződésekre és az Európai Unió Alapjogi Chartájára, valamint az emberi jogok területét érintő nemzeti szintű szabályozási eszközökre. Az emberi jogok védelmének mértéke mindenesetre nem maradhat el attól, amit a meglévő nemzetközi, európai vagy nemzeti jogszabályok biztosítanak.

3.19. Az átvilágítási kötelezettségeknek egyaránt ki kell terjedniük a tényleges és a potenciális hatásokra. Emellett ki kell terjedniük a szociális és a környezeti hatásokra, ez utóbbiakra a fenntartható fejlődési célok alapján is, valamint a korrupció elleni küzdelemre, a vállalatirányításra és a méltányos adóztatásra. A fenntartható üzleti magatartás szempontjából elsődleges fontosságúnak kell tekinteni a környezeti hatásokat. Az ENSZ-irányelvekben, az OECD-iránymutatásokban, valamint az ILO háromoldalú nyilatkozatában foglalt meghatározás szerint a vállalkozások az általuk végzett átvilágítás során „azonosíthatják, megelőzhetik és mérsékelhetik a tényleges vagy lehetséges káros hatásokat, továbbá számot adhatnak azok kezeléséről. Ezekre az eszközökre építve a kötelező átvilágításnak az üzleti titoktartáshoz fűződő jogos érdekek védelme mellett ki kell terjednie a tényleges vagy lehetséges káros hatások azonosítására és értékelésére, az ezzel kapcsolatos megállapítások alapján a káros hatások megszüntetésére és megelőzésére hozott intézkedésekre, a végrehajtás és az eredmények nyomon követésére, valamint a hatások kezelésével kapcsolatos beszámolásra.” A jogalkotási kezdeményezést a végrehajtás megkönnyítése és a redundanciák elkerülése érdekében a meglévő átvilágítási rendszerekkel, például az üzleti vállalkozások emberi jogi felelősségére vonatkozó ENSZ-irányelvekkel összhangban kell felépíteni.

3.20. A jogalkotási kezdeményezésnek igen egyértelműen elő kell írnia, hogy az átvilágítási folyamat során mely intézkedéseket kell maguknak a vállalkozásoknak meghozniuk ahhoz, hogy az emberi jogi kockázatokat az egyéb kötelezően alkalmazandó uniós jogszabályokkal, köztük a nem pénzügyi információk közzétételéről szóló módosított (esetlegesen a későbbiekben kiigazítandó) irányelvvel ( 13 ) összhangban értékelhessék. A következő intézkedéseket kell tartalmaznia: — egyértelműen meghatározott kockázatelemzés (a vállalkozások tevékenységéből származó, az emberi jogokra és a környezetre [potenciálisan] káros hatások azonosítása és értékelése), korai riasztási mechanizmussal kiegészítve, — nyomonkövetési intézkedések (a vállalaton belüli felelősségi körök meghatározása, a káros hatások megszüntetése és megelőzése), — a meghozott intézkedések eredményességének nyomon követése az ENSZ-irányelvek és az OECD multinacionális vállalkozásokra vonatkozó irányelvei alapján, — kommunikáció (beszámolás a vállalkozások tevékenységéből származó [potenciálisan] káros hatások kezeléséről) az üzleti titokhoz való jog tiszteletben tartása mellett, — a vállalkozásnál képviselt szakszervezetek bevonása a vonatkozó szociális párbeszédnek megfelelően.

3.21. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy egy vagy több nemzeti közigazgatási szerv (például munkaügyi vagy munkavédelmi felügyelet) feladatköre legyen annak figyelemmel kísérése, hogy a vállalkozások teljesítik-e a kötelezettségeiket. A hatóságnak rendelkeznie kell az ahhoz szükséges erőforrásokkal és szaktudással, hogy hivatalból, valamint kockázatértékelés, visszaélést bejelentő személytől kapott információ, továbbá panasz alapján ellenőrzéseket végezzen. Szorosan együtt kell működnie a szociális partnerekkel, és biztosítania kell azok tevékeny szerepvállalását. Szerephez kell jutniuk a megfelelően felszerelt OECD kapcsolattartó pontoknak is.

3.22. A nemzetközi jogi eszközök elismerik azt a szerepet, amelyet a civil társadalom képviselőivel, a szakszervezetekkel, valamint a munkavállalókkal és a szociális párbeszéd megfelelő (üzemi, ágazati, nemzeti, európai, nemzetközi) szintjéhez tartozó legitim képviselőikkel folytatott érdemi egyeztetéseknek kell játszaniuk a vállalkozások átvilágítási kezdeményezéseinek meghatározásában és végrehajtásában. A jogalkotási kezdeményezésnek ezért biztosítania kell az említett szereplők részvételét a vonatkozó átvilágítási rendelkezésekben.

3.23. Azokban a meglévő rendszerekben, amelyeken a kötelező erejű jogalkotási kezdeményezés alapulhat, az átvilágítási rendszer megvalósítása és működtetése önmagában nem minden esetben zárja ki a felelősséget, mivel a kárt az emberi jogok megsértése, és nem a kellő gondosság elmulasztása okozza. Az emberi jogi jogsértés áldozatainak eredménytelen megelőzés esetén is szükségük van legalább hatékony jogorvoslatra, amely biztosítja teljes körű kártalanításukat. Az átvilágítási rendszernek szemléltetnie kell a károkozás megelőzése érdekében tett erőfeszítéseket.

4. Részletes megjegyzések

4.1. Az Unión belüli és kívüli határokon átnyúlóan működő vállalkozásokat gazdaságilag, társadalmilag és környezetileg fenntartható módon kell irányítani, Európán belüli telephelyek, árutermelés és szolgáltatások perspektívájával. A jogalkotási javaslatnak elő kell írnia a vállalkozások számára azt is, hogy a felelős és fenntartható üzleti magatartás elveit és szempontjait építsék be globális értékláncbeli üzleti kapcsolataikba. A jogalkotási javaslatnak olyan keret kialakítására kell törekednie, amelynek részét képezi a tényleges és kötelező párbeszéd az adott vállalkozás legfontosabb érdekeltjeivel, lehetőleg a felügyeleti és tanácsadó testületeik szintjén.

4.2. Figyelembe véve, hogy az áldozatok gyakran szembesülnek kihívásokkal és akadályokkal az igazságszolgáltatáshoz való joguk érvényesítése során olyan harmadik országokban, ahol európai vállalkozások tevékenységet folytatnak, biztosítani kell, hogy az igazságszolgáltatáshoz való jog abban a tagállamban is érvényesíthető legyen, amelyben az adott vállalkozás letelepedett, vagy üzleti tevékenységet folytat. Ezért lehetővé kell tenni, hogy a valamely tagállamban letelepedett, tevékenységet folytató vagy ahhoz egyéb módon kapcsolódó vállalkozással szembeni kereset az adott tagállam joghatósága szerint is benyújtható legyen. E lehetőséget a gondossági kötelezettségről szóló 2017. március 27-i francia törvény már előírja, ugyanakkor a folyamatban lévő ügyek azt mutatják, hogy külföldi leányvállalattal szembeni panaszok kapcsán még nem került sor a nemzeti bíróságok joghatóságának megállapítására.

4.3. Az európai bíróságok joghatósága általában az európai alperesekre korlátozódik. Az európai székhelyű vállalkozások tehát perelhetők európai bíróság előtt, ám a kár helye szerinti országban székhellyel rendelkező leányvállalataik jellemzően nem. A beszállítók és az ellátási lánc közvetítő tagjai még távolabb kerülnek a szóban forgó európai vállalattól. Az emberi jogok keretében a vállalati vonatkozású emberi jogi jogsértések áldozatai, valamint képviselőik számára – ideértve a szakszervezeteket és az emberi jogok védőit is – biztosítani kell a tisztességes eljárásokhoz, bíróságokhoz és hatóságokhoz való hozzáférést. Amennyiben nem egyértelmű, hogy adott esetben az anyavállalat, annak valamely leányvállalata, vagy beszállítója a felelős, olyankor egyetlen, tisztességes eljárást lefolytató fórumnak kell joghatósággal rendelkeznie. Ennek megfelelően a Brüsszel I. rendelet módosításával lehetővé kell tenni európai eljárás lefolytatását emberi jogi jogsértés esetén.

4.4. Az ENSZ szintjén zajlik az alkalmazandó jog kérdésével kapcsolatos vita is. A Róma II. rendelet 7. cikke környezeti kár esetén biztosítja a jogválasztás lehetőségét. Kérdés, hogy ugyanez az emberi jogok esetében is így lesz-e, és ezáltal azonos szintű jogok vonatkoznak-e majd a környezeti károkra és az emberi jogok megsértésére. A kérdésről jelenleg jogászok vitatkoznak; a jogkövetkezmények előzetes megítélése nélkül az EGSZB az elvi közelítést részesíti előnyben.

4.5. Specifikus, adott esetben – a jogrendszertől és a jogsértéstől függően – a büntetőjogi felelősségre is kiterjedő felelősségi keretrendszert kell bevezetni az olyan esetek kezelésére, amelyek során sérülnek az emberi jogi, szociális és környezetvédelmi normák, vagy a vállalkozások – illetve ellátási és alvállalkozói láncaik – tevékenysége káros hatásokkal jár. Az ENSZ-egyezmény tervezete rendelkezik a leggyalázatosabb nemzetközi bűncselekményekkel kapcsolatos büntetőjogi felelősségről. Az ENSZ-egyezményről kiadott véleményében az EGSZB megállapította, hogy a felelősségnek ki kell terjednie a súlyos gondatlanság eseteire is ( 14 )

4.6. „[e]z legalábbis azt jelentené, hogy az emberi jogok megsértése miatt pert indító személyeknek csak a jogsértés elkövetőjével (pl. beszállító vagy leányvállalat) fennálló határozott kapcsolat meglétét kell bizonyítaniuk, és a (fogadó vagy anya-)vállalatnak kell meggyőzően indokolnia, hogy a jogsértésekre rajta kívül álló okok miatt került sor.” Az EGSZB korábban kifejtette álláspontját a bizonyítási teher és az ehhez kapcsolódó bizonyítási küszöb kérdésében is. Az EGSZB véleményében ( 15 ) foglalt javaslat szerint

4.7. A vállalkozásokat sem a komolytalan jogvitáknak, sem a feltétel nélküli felelősségre vonásnak nem helyénvaló kitenni; átvilágítási folyamataikra hivatkozva szemléltethetik a káros hatások mérséklésére és megelőzésére irányuló szerepvállalásukat és erőfeszítéseiket. Attól függetlenül, hogy végzett-e átvilágítást, nem vonható felelősségre az a vállalkozás, amely a kárt nem okozta, a károkozáshoz nem járult hozzá, és arról nem volt tudomása. Az átvilágítási folyamatnak kezelnie kell a felelősségkorlát („corporate veil”) gyakran említett problémáját, amely azt jelenti, hogy az áldozatok gyakran nem rendelkeznek az ahhoz szükséges erőforrásokkal vagy lehetőségekkel, hogy szemléltessék az adott globális értékláncon belüli sajátos felelősségi hierarchiát.

4.8. Az áldozatok igazságszolgáltatáshoz való jogának könnyebb érvényesítésére irányuló intézkedéseknek megfelelő támogatási programokat is magukban kell foglalniuk. Előzetes eljárásokkal kell lehetővé tenni az emberi jogi, szociális és környezetvédelmi normákat sértő tevékenység beszüntetését. Az EGSZB korábban már megállapította a tanúk fontosságát és a visszaélést bejelentő személyek szerepét, valamint azt, hogy támogatni szükséges a területen tevékenykedő nem kormányzati szervezeteket, amennyiben jogilag alátámasztható érdekük fűződik az intézkedéshez és a bizonyítékok gyűjtéséhez. Franciaországban a francia átvilágítási keretrendszer alapján nem kormányzati szervezetek kezdeményezésére kézbesített néhány hivatalos felszólítás rámutatott a jogérvényesítés (például az alkalmazandó jog megállapításának) nehézségeire.

4.9. A kötelező átvilágítási keretrendszer elfogadott norma útján valósulna meg, amelynek érvényre juttatása arányos, eredményes és visszatartó erejű szankciók formájában történik, míg a felelősség megállapítását az emberi jogok egyértelműen meghatározott körének megsértésére kellene alapozni. Ahogy minden felelősségi rendszerben, egyértelmű ok-okozati összefüggést kell megállapítani a hiba, illetve a megelőzés elmulasztása, valamint egy adott kár között. Áttételes oksági esetekben ennek megfelelően nincs kockázati kapcsolat.

4.10. A szankcióknak ki kell terjedniük a közbeszerzésből és az állami finanszírozásból való kizárásra, valamint a vállalkozások forgalmával és a károk mérséklésével arányos pénzügyi szankciókat is tartalmazniuk kellene. Ez várhatóan arra ösztönzi a vállalkozásokat, hogy teljesítsék a kötelezettségeiket, és előzzék meg a tevékenységükkel okozható káros hatásokat. Emellett remélhetőleg elősegíti azt is, hogy az alkalmazott megközelítés egyre nagyobb jelentőséget tulajdonítson az emberi jogoknak, a munkavállalói és a szakszervezeti jogokat is ideértve. A tagállamoknak pozitív ösztönzők bevezetésével kell előmozdítaniuk a vállalkozások fenntartható gazdasági tevékenységgel kapcsolatos, beszállítói és alvállalkozói láncaikra is kiterjedő ambiciózus hozzáállását.

4.11. A jogalkotási kezdeményezésnek tartalmaznia kell csökkentést kizáró záradékot, a kedvezőbb rendelkezés elvét kikötő záradékot, valamint szakértői véleményen alapuló felülvizsgálati záradékot (ennek lehetséges példája az adatvédelmi jogszabály). Az új uniós jogalkotási kezdeményezés követelményeit a meglévő önkéntes átvilágítási eszközökre is alkalmazni kell, ez utóbbiak szükség szerinti kiigazításával.

4.12. Az Európai Bizottságnak tevékenyen elő kell mozdítania az átvilágítással kapcsolatos politikáját nemzetközi szinten, vagyis az ENSZ-egyezménnyel kapcsolatos folyamatban valamennyi releváns nemzetközi szervezet keretében annak érdekében, hogy irányt mutasson más jogrendszerek számára is.

Kelt Brüsszelben, 2020. szeptember 18-án az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) HL C 303., 2016.8.19., 17. o., HL C 97., 2020.3.24., 9. o., valamint az EGSZB „Fenntartható ellátási láncok és tisztességes munka a nemzetközi kereskedelemben” című véleménye (Lásd e Hivatalos Lap 197. oldalát).

(2) Az Emberi Jogok Nemzetközi Törvényében, a kilenc emberi jogi alapokmányban, valamint Európa és az EU vonatkozásában az emberi jogok európai egyezményében, az Európai Szociális Chartában és az Európai Unió Alapjogi Chartájában foglaltak szerint.

(3) Az alapvető munkaügyi normákban és különösen a multinacionális vállalatokra és a szociálpolitikára vonatkozó elvekről szóló háromoldalú ILO-nyilatkozatban foglaltak szerint.

(4) HL C 97., 2020.3.24., 9. o.

(5) Az EP 2018/2763(RSP) állásfoglalása.

(6) Az FRA tanulmánya: „Improving access to remedy in the area of business and human rights at the EU level” [A jogorvoslathoz való hozzáférés javítása uniós szinten az üzleti vállalkozások emberi jogi felelőssége területén] (Bécs, 2017).

(7) https://op.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/8ba0a8fd-4c83-11ea-b8b7-01aa75ed71a1/language-en.

(8) Tanulmány az ellátási láncra vonatkozó átvilágítási követelményekről. Európai Bizottság, 2020. január, 16. o.

(9) Didier Reynders európai biztos előadása az RBC átvilágítással kapcsolatos webináriumán, 2020. április 30.

(10) Lásd a 4. lábjegyzetet.

(11) A vállalkozások emberi jogi felelősségéről szóló ENSZ-egyezmény.

(12) https://s3.amazonaws.com/brt.org/BRT-StatementonthePurposeofaCorporationOctober2020.pdf

(13) HL L 330., 2014.11.15., 1. o.

(14) Lásd a 4. lábjegyzetet.

(15) Lásd a 4. lábjegyzetet.