HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 20/1

8/2007. sz. KÜLÖNJELENTÉS

a hozzáadottérték-adó terén folytatott közigazgatási együttműködésről, a Bizottság válaszaival együtt

(az EK-Szerződés 248. cikke (4) bekezdése második albekezdése alapján)

(2008/C 20/01)

TARTALOMJEGYZÉK

GLOSSZÁRIUM

I–VII. ÖSSZEFOGLALÓ

1–11. BEVEZETÉS

1–11. Az ellenőrzés előzményei

12–17. AZ ELLENŐRZÉSI MEGKÖZELÍTÉS ÉS AZ ELLENŐRZÉS HATÓKÖRE

18–93. ÉSZREVÉTELEK

18–49. Megkeresésre zajló információcsere a tagállamok között

19–23. Az együttműködés intenzitása

24–42. Az időben történő válaszadás

43–49. A válasz minősége

50–56. Információcsere előzetes megkeresés nélkül

57–70. Héainformációcsere-rendszer (VIES)

60–61. Az időben történő adatszolgáltatás

62–65. Az adatok elérhetősége és pontossága

66–68. A héaazonosító számok kereskedők általi ellenőrzése

69–70. A VIES funkcióinak fejlesztései (VIES II)

71–77. A többoldalú ellenőrzési megközelítés előmozdításának eszközei

71–72 Adózási tisztviselők jelenléte más tagállamokban

73–77. Egyidejű és többoldalú ellenőrzések

78–83. A közigazgatási együttműködés Bizottság általi előmozdítása és értékelése

84–93. A hatékony együttműködés egyéb korlátai

85–87. Nincsenek közös szabályok a héaazonosító számok bevonására

88–91. A határon átnyúló büntetőeljárás kezdeményezésének nehézségei

92–93. Elégtelen a héacsalások számszerűsítése és elemzése

94–112. KÖVETKEZTETÉSEK ÉS AJÁNLÁSOK

94–103. Következtetések

104–112. Ajánlások

A Bizottság válaszai

GLOSSZÁRIUM

Adminisztratív együttműködés- A tagállamok közötti információcsere, amelynek révén az adóhatóságok segítséget nyújtanak egymásnak és együttműködnek a Bizottsággal a 2003. október 7-i 1798/2003/EK tanácsi rendelet (1) értelmében a héa-termékértékesítésre és -szolgáltatásnyújtásra, Közösségen belüli termékbeszerzésre és termékimportra történő megfelelő alkalmazásának biztosítására. A tagállamok közötti információcsere főszabály szerint kiterjed minden olyan információra, amely elősegítheti a hozzáadottérték-adó helyes megállapítását, beleértve az egyedi esetekre vonatkozó információt. Az információcsere történhet megkeresésre vagy előzetes megkeresés nélkül is. A rendelet jogalapja az EK-Szerződés 93. cikke, amely előírja, hogy az Európai Tanács az Európai Bizottság javaslata alapján és az Európai Parlamenttel, valamint a Gazdasági és Szociális Bizottsággal folytatott konzultációt követően egyhangúlag rendelkezéseket fogad el a forgalmi adókra vonatkozó jogszabályok olyan mértékű harmonizálására, amennyire az ilyen harmonizáció a belső piac megteremtéséhez és működéséhez szükséges.

Adóalany- Bármely gazdasági tevékenységet bárhol önállóan végző személy, tekintet nélkül a tevékenység céljára és eredményére.

Csalárd kereskedő- Csalárd kereskedő a héaazonosító számmal rendelkező olyan kereskedő, aki – esetlegesen csalárd szándékkal – termékeket vagy szolgáltatásokat héafizetés nélkül szerez be vagy szándékozik beszerezni, és e termékeket vagy szolgáltatásokat héával terhelten értékesíti, de az így beszedett héát nem továbbítja a nemzeti adóhatóságnak. A csalárd kereskedő ügyfelei lehetnek jóhiszemű kereskedők, ám a csalás résztvevői is. A vevők az adóhatóságtól visszaigényelhetik a csalárd kereskedőnek kifizetett héát. Ha ugyanazok a termékek ismételten áramlanak a tagállamok között, ezt körhintacsalásnak nevezzük. Az ilyen csalási rendszerek gyakran igen összetettek, több tagállam csalárd kereskedői is részt vesznek bennük, és valamennyi érintett tagállam pénzügyi érdekeit sértik.

Fiscalis- Többéves közösségi cselekvési program, mely kommunikációs és információcsere-rendszereken, többoldalú ellenőrzéseken, a személyzet csereprogramjain, szemináriumokon és más képzési tevékenységeken keresztül a belső piac adóztatási rendszere működésének javítását célozza. A Fiscalisról szóló határozat (2) nemcsak a hozzáadottérték-adóra terjed ki, hanem az alkoholt és a dohánytermékeket, valamint az ásványolajokat terhelő jövedéki adóra, a jövedelem- és tőkeadóra, a biztosítási díjak adóira is. A program végrehajtásához a 2003-tól 2007-ig terjedő időszakra a pénzügyi keretet 67,3 millió EUR-ban határozták meg.

Héa- lásd a közös hozzáadottértékadó-rendszer címszót.

Héaalapú saját források- 2006-ban a héaalapú saját források 17,2 milliárd EUR-t tettek ki, és a Közösség bevételeinek 15,8 %-át biztosították. A héaalapú saját forrásokat a harmonizált héaadóalapra (azaz a tagállamok számára engedélyezett egyedi eltérések vagy választási lehetőségek tekintetében korrigált héaadóalapra) számítják. Ezért a tagállamoknak a héaalapú saját forrásból az uniós költségvetésbe történő befizetéseit nem befolyásolja sem a héa eltérő mértéke, sem más hatályban lévő eltérések. A héából származó saját források számításának kiindulópontja az egyes tagállamok által az adott évben beszedett teljes nettó héabevétel. Ha adóelkerülés vagy csalás miatt kevesebb adó kerül beszedésre, ez rendszerint a Közösség költségvetésébe befizetett héaalapú saját forrásokat is csökkenti, kivéve, ha a figyelembe veendő adóalapot a bruttó nemzeti jövedelem 50 %-ában maximálták, ahogy az néhány tagállam esetében történt.

Héaazonosító szám- Az üzleti céllal termékértékesítést vagy szolgáltatásnyújtást, illetve termékbeszerzést végezni kívánó adóalanynak kiosztott egyedi szám. Minden szám előtt egy vagy két betűből álló, a kibocsátó tagállamot azonosító előtag áll.

KEÁB- A közigazgatási együttműködési állandó bizottság [Standing Committee on Administrative Cooperation, SCAC] az 1798/2003/EK tanácsi rendelet 44. cikke alapján létrehozott szabályozási bizottság, amely a Bizottságot a rendeletben megállapított feladatokban segíti. A bizottság a tagállamok képviselőiből áll, elnöke a Bizottság képviselője. A bizottság vélemények elfogadásakor az EK-Szerződés 205. cikkének (2) bekezdésében megállapított többséggel (minősített többség) hozza határozatait. A bizottság rendszerint évente kétszer ülésezik.

Körhintacsalás- lásd a csalárd kereskedő címszót.

Közös hozzáadottértékadó-rendszer (héarendszer)- A közös héarendszer alapelve, hogy a termékekre és szolgáltatásokra ezek árával pontosan arányban álló általános fogyasztási adó kerüljön alkalmazásra, a 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvben (3) megállapított szabályoknak megfelelően. Így például a tagállamok által megállapított általános héa mértékének legalább 15 %-nak, a kedvezményes adómértéknek pedig legalább 5 %-nak kell lennie. Az eladó a kereskedelmi lánc minden szakaszában felszámít héát, a közigazgatásnak azonban csak ezen adóösszeg és az üzletvitele során eszközölt beszerzéseire megfizetett héa különbözetével tartozik. Ez a folyamat egészen a megvásárolt termék teljes értékére számított héát megfizető végső fogyasztóig folytatódik. A fogyasztótól beszedett héát a termék eladója fizeti be az adóhatóságnak. Ha a kereskedő Közösségen belüli termékértékesítést végez, jogosult az előzetesen felszámított héát visszaigényelni, amikor egy másik tagállam kereskedőjének szállít. Az ügyletet terhelő héát ekkor a rendeltetési tagállamban lévő kereskedőnek kell megfizetnie, az abban a tagállamban hatályos adóértéknek megfelelően.

Összesítő nyilatkozat- A Közösségen belül termékértékesítést végző, héaazonosító számmal rendelkező valamennyi adóalany által benyújtandó nyilatkozat. Az összesítő nyilatkozatot minden egyes naptári negyedévre vonatkozóan kell összeállítani, és annak rögzítenie kell a más tagállamokban levő beszerzőknek értékesített termékek összesített értékét, héaazonosító számonként lebontva.

VIES- A héainformációcsere-rendszer [VAT Information Exchange System, VIES] a tagállamokban nyilvántartott társaságok héaazonosító számai érvényességére vonatkozó információ továbbítására szolgáló elektronikus hálózat. A VIES-en keresztül bocsátják a tagállami közigazgatás rendelkezésére a Közösségen belüli (adómentes) beszerzésekre vonatkozó információt is. A héa-nyilvántartási adatokat a nemzeti közigazgatások gyűjtik és táplálják be a nemzeti adatbázisokba, távlekérdezés céljából. Ez vonatkozik az összesítő nyilatkozatokon feltüntetett Közösségen belüli értékesítésre is. A rendszert a vámalakiságok és -ellenőrzések eltörlésének ellentételezésére hozták létre.

ÖSSZEFOGLALÓ

I. A nagymértékű hozzáadottértékadó-elkerülés és -csalás torzítja az egységes piac működését, és hátrányosan érinti a tagállamok pénzügyi érdekeit, illetve a Közösség költségvetésének finanszírozását.

II. 2004-ben új közösségi szabályozás lépett életbe a tagállami hatóságok határon átnyúló együttműködésének felgyorsítására és megerősítésére, elsősorban egyértelműbb eljárások, átfogóbb információcsere és a helyi adóhivatalok közötti fokozott közvetlen kapcsolattartás útján.

III. A Számvevőszék által végzett ellenőrzés célja annak értékelése volt, hogy a tagállamok közötti információcsere időben és hatékonyan zajlik-e, illetve hogy azt megbízható eljárások és megfelelő közigazgatási struktúrák támasztják-e alá.

IV. Az ellenőrzés tanúsága szerint a tagállamok közötti információcsere segítheti a tagállamokat a helyes adómegállapításban, illetve a csalások megelőzésében és felderítésében.

V. A Számvevőszék azonban megállapította a következőket is: a) nem használják ki kellően az együttműködés fokozására és felgyorsítására szolgáló új lehetőségeket, és nem minden tagállam hozott létre megfelelő közigazgatási struktúrákat és/vagy operatív eljárásokat a hatékony együttműködés biztosítására; b) a megkeresésre történő információcsere felerészt nem a jogszabályban előírt határidőn belül zajlik le, és csak ritkán kerül sor a késedelmes válaszadás jelzésére, illetve ideiglenes válasz megküldésére; c) minden tagállamban előfordul késedelmes válaszadás, de ennek gyakorisága tagállamonként jelentősen eltér. Esetenként erősen különbözik az egy tagállam által állítólag kapott, illetve a többi tagállam által annak állítólag elküldött megkeresések száma; d) nincs megfelelően meghatározva az előzetes megkeresés nélküli információcsere keretrendszere, és a spontán szolgáltatott információt nem mindig hasznosítják szisztematikusan; e) a jelenlegi héainformációcsere-rendszerben (VIES) az adatok késedelmes rendelkezésre állása és megbízhatóságuk hiánya növeli annak kockázatát, hogy az adóelkerülést és a -csalást nem fedezik fel.

VI. A tagállamok közti hatékony segítségnyújtás intenzívebb és gyorsabb együttműködést, a helyi adóhivatalok közötti közvetlen kapcsolatfelvétel gyakoribbá tételét és hatékonyabb felügyeletet tesz szükségessé.

VII. A VIES hiányosságait sürgősen orvosolni kell, például az adatgyűjtési és -rögzítési határidők radikális lerövidítésével, illetve úgy, hogy az adatok szélesebb körű közvetlen hozzáférhetőségének megteremtésével többoldalú konzultációt tesznek lehetővé.

BEVEZETÉS

Az ellenőrzés előzményei

1. A hozzáadottérték-adó (héa) elkerülése és a héacsalás torzítja a tisztességes versenyt az egységes piacon belül, és csökkenti a tagállami adóbevételeket. Amint azt a Tanács hangsúlyozta (4), az ilyen csalás ellen a tisztességes vállalkozók és a tagállami költségvetések védelmében hatékonyan és határozottan fel kell lépni. A Tanács 2006. november 28-án elismerte, hogy az e téren tett nemzeti intézkedéseket sürgősen az adócsalás elleni közdelemre irányuló, közösségi szintű csalásellenes stratégiával kell kiegészíteni.

2. A héaelkerülés és -csalás olyan módon is kihat az Európai Unió költségvetésének finanszírozására, hogy ezek miatt nagyobb mértékben kell a tagállamoktól a bruttó nemzeti jövedelmen (GNI) alapuló saját forrásokat lehívni. A GNI-alapú forrás célja a más forrásokból nem fedezett teljes kiadások egyenlegének fedezése. Ebből következően a héacsalások okozta veszteségek megbontják a saját források rendszerének a közösségi jogalkotó által előírt általános egyensúlyát (5). Mivel a héaalapú és GNI-alapú források kiszámításának szempontjai eltérőek, ezek a veszteségek befolyásolják azt is, hogy mekkora pénzügyi teher hárul az egyes tagállamokra (6), s ezzel aláássák a méltányosság elvét.

3. Bár nem minden tagállamban végeztek a héaelkerülés és -csalás nagyságrendjére irányuló vizsgálatot, különböző becslések mégis napvilágot láttak. A Nemzetközi Héatársaság (7) az egész Európai Unió héaveszteségét évi 60–100 milliárd EUR-ra becsüli. Egyedül az Egyesült Királyságban – a brit vám- és adóhivatal (HM Revenue and Customs, HMRC) becslése szerint – a 2005–2006-os adóévben 18,2 milliárd EUR-t (8) tett ki a héaveszteség. Németországban a Pénzügyminisztérium olyan tanulmányt (9) tett közzé, amely a héaveszteségeket 2005 tekintetében 17 milliárd EUR-ra becsülte.

4. A héaelkerülés jellemzően be nem jelentett gazdasági tevékenységekhez kapcsolódik („földalatti gazdaság”). A héaelkerülés egy jelentős része azonban az egységes piac 1993. évi bevezetésekor életbe léptetett héaszabályozások mellékhatásaként lép fel. A Közösségen belüli kereskedelem tekintetében a termékértékesítés héamentes. Az esedékes héát a termék érkezési helye szerinti tagállamban kell megfizetni. Ez a szabályozás módot ad a héaelkerülésre, akár a termékértékesítő, akár a rendeltetési országban. A héaelkerülésnek három fő típusa fordul elő: a) Közösségen belüli értékesítés bejelentése, miközben a terméket a belföldi piacon, héa nélkül értékesítik; b) a héa befizetésének elmulasztása a terméknek a rendeltetési tagállamba való érkezésekor; c) csalárd kereskedők által elkövetett csalás (10).

A csalási rendszerek gyakorta igen összetettek, több tagállamra kiterjednek és számos céget érintenek. Az Eurojust például 2007 márciusában (11) egy 2,1 milliárd EUR-ra becsült és 18 tagállamot érintő nemzetközi héa-körhintacsalásról számolt be. Egyedül az Egyesült Királyságban a HMRC szerint (8) 3 és 4,5 milliárd EUR közötti összeget tehetett ki a 2005–2006. adóévben a Közösségen belüli, „csalárd kereskedő” típusú héacsalás.

5. Míg az áruk szabadon kelhetnek át a belső határokon, a nemzeti adóhatóságok intézkedéseit ugyanezek a határok még mindig nagyban gátolják. Ha a kereskedő Közösségen belüli termékértékesítést végez, jogosult az előzetesen felszámított héa visszaigénylésére. Az esedékes héát ilyenkor a termék rendeltetési helye szerinti tagállamban kell megfizetni, ami szükségessé teszi, hogy a tagállami hatóságok együttműködjenek a héa helyes megállapításához szükséges információ kicserélése érdekében. A tagállamok közötti információcsere közös rendszerét a hozzáadottérték-adó területén való közigazgatási együttműködésről szóló, 2003. október 7-i 1798/2003/EK tanácsi rendelet (1) (a továbbiakban: a rendelet) szabályozza, amely 2004. január 1-jén lépett hatályba, hatályon kívül helyezve a korábbi 218/92/EGK rendeletet (12). A rendelet megállapítja azokat a feltételeket, amelyek mellett a tagállami adóhatóságoknak egymással és a Bizottsággal együtt kell működniük. A rendelet nem zárja ki az átfogóbb, más jogi aktusok – például kétoldalú vagy többoldalú megállapodások – alapján történő kölcsönös segítségnyújtást sem. Amennyiben a tagállamok kiegészítő kétoldalú megállapodásokat kötnek közigazgatási együttműködésükről, akkor erről haladéktalanul tájékoztatniuk kell a Bizottságot és a többi tagállamot.

6. A rendelet 2003. októberi elfogadásakor a Tanács leszögezte (13), hogy a közigazgatási együttműködés eszközeit mindaddig nem használták ki eléggé. A Tanács arra szólított fel, hogy a csalás elleni eredményesebb küzdelem érdekében tegyék intenzívebbé az információcserét.

7. A rendelet háromféle információcseréről rendelkezik (lásd: 1. ábra): a) Információcsere a VIES elektronikus adatbázisán keresztül. A tagállamok kötelesek felvinni a kereskedőknek kiosztott héaazonosító számokra és az e kereskedők által bejelentett, Közösségen belüli termékértékesítésre vonatkozó információt. Ezt követően más tagállamok lekérhetik ezeket az adatbázisból, és összevethetik a saját kereskedőik bevallásaival. b) Külön megkeresésre részletesebb információcsere, például ha a VIES-en keresztül történő vizsgálat és/vagy a kockázatelemzés eredménye valamely ügylet kapcsán gyanút ébreszt. c) Előzetes megkeresés nélküli információcsere, például ha valamely tagállamnak oka van feltételezni, hogy egy másik tagállamban megszegték a héajogszabályokat.

8. A rendelet alapján történő információcsere főként a központi összekötő hivatalokon keresztül zajlik. Minden tagállamnak ki kell jelölnie egy központi összekötő hivatalt, amely a más tagállamokkal történő kapcsolattartás fő felelőse. Ezen túlmenően a többi tagállammal való információcserével kapcsolatos hatáskört át lehet ruházni más minisztériumokra vagy egyes tisztviselőkre.

9. A rendelet szabályokat állapít meg továbbá a két vagy több tagállamban egyidejűleg végzett ellenőrzésekre, és lehetővé teszi az adótisztviselők más tagállamban való jelenlétét, például az ott tárolt iratokba való betekintés vagy a folyamatban lévő vizsgálatban való részvétel céljából.

10. A rendelet a Bizottságnak a tagállamok közötti közigazgatási együttműködés támogatása és értékelése terén is szerepet szán. Ebben segítséget nyújt számára a tagállamok képviselőiből álló Közigazgatási Együttműködési Állandó Bizottság (KEÁB).

11. Emellett ez a rendelet képezi – a Fiscalis programról szóló 2235/2002/EK határozattal együtt – a nemzeti közigazgatások közötti információcserére szolgáló elektronikus rendszerek kifejlesztésével és működőképességének fenntartásával, a többoldalú ellenőrzésekkel, az adótisztviselők képzési szemináriumaival és a tisztviselők közigazgatások közötti cseréjével kapcsolatos közösségi kiadások jogalapját (14). A Fiscalis pénzügyi keretét a 2003-tól 2007-ig terjedő időszakra 67,3 millió EUR-ban határozták meg.

AZ ELLENŐRZÉSI MEGKÖZELÍTÉS ÉS AZ ELLENŐRZÉS HATÓKÖRE

12. A Számvevőszék által végzett ellenőrzés célja annak értékelése volt, hogy a tagállamok közötti információcsere időben és eredményesen zajlik-e, illetve hogy megfelelő közigazgatási struktúrák és eljárások támogatják-e a közigazgatási együttműködést. Az ellenőrzés a következőkre terjedt ki: — információcsere megkeresésre, — információcsere előzetes megkeresés nélkül, — információ a VIES adatbázison keresztül, — a többoldalú ellenőrzési megközelítés erősítésének eszközei, — a közigazgatási együttműködés Bizottság általi előmozdítása és értékelése.

13. A központi összekötő hivatalok felkeresésére hét tagállamban került sor 2006 folyamán (15). Megvizsgáltak egy 420 – a tagállamok által 2005-ben küldött vagy kapott – megkeresésre történt információcseréből álló mintát, valamint értékelték a válaszadás idejét és a válaszok minőségét. Az egyes adómegállapítások pontossága azonban nem képezte az ellenőrzés tárgyát.

14. A helyszíni vizsgálatokra a Szerződés 248. cikkének (3) bekezdése alapján került sor, amely előírja, hogy a Számvevőszék az ellenőrzését szükség esetén a helyszínen, a Közösség többi intézményében, a Közösség vagy a tagállamok nevében bevételt vagy kiadást kezelő szervek helyiségeiben és a tagállamokban – beleértve a költségvetésből kifizetésben részesülő bármely természetes vagy jogi személy helyiségeit is – végzik. A német Pénzügyminisztérium azonban nem teljesítette a Számvevőszék ellenőrzési megkeresését, és annak a véleményének adott hangot, hogy az ilyen ellenőrzésnek nincs jogalapja. E jelentés Németországra vonatkozó észrevételei ezért más tagállamokban végzett vizsgálatok megállapításain, a Bizottságnál végzett vizsgálatok során szerzett információn, valamint nyilvánosan elérhető jelentéseken alapulnak.

15. A mintából kiválasztott 23 esetben (16) a Számvevőszék felkérte a tagállamokat, adjanak részletes tájékoztatást arról, hogy a megkeresést kezdeményező helyi adóhivatalok mihez kezdtek a csere útján szerzett információval.

16. A Bizottságnál megvizsgálták az érintett – többek között a Fiscalis programot irányító – részlegek működését. Ugyancsak áttekintették a Közigazgatási Együttműködési Állandó Bizottság (KEÁB) működését is.

17. Felhasználták ezenfelül a hasonló ellenőrzéseket végző tagállami nemzeti ellenőrzési hivatalok jelentéseit és munkájának eredményeit. Megvizsgálták a Számvevőszék korábbi jelentéseiben (17) felvetett kérdések alakulását is.

ÉSZREVÉTELEK

Megkeresésre zajló információcsere a tagállamok között

18. A rendelet 5. cikke előírja a tagállamok közötti megkeresésre történő információcserét. Főszabály szerint megkeresés tárgya lehet bármely olyan információ, amely elősegítheti a héa helyes megállapítását, beleértve az egyedi esetekre vonatkozó információt is. Az adóigazgatás által kért információ másik tagállamban történő beszerzése érdekében a megkeresett hatóságnak úgy kell eljárnia, mintha az eljárást saját feladatai ellátása során folytatná le.

Az együttműködés intenzitása

19. A rendelet 2004. január 1-jei hatálybalépése óta az információ iránti megkeresések száma a 2003. évi 18 162-ről 2006-ban 29 381-re, vagyis 62 %-kal nőtt.

Az információcsere főként az Unió bővítése miatt fokozódott

20. A tagállamok által a Bizottságnak szolgáltatott adatok (18) elemzéséből azonban az tűnik ki, hogy ez a növekedés főként a bővítésnek (19) tudható be, mivel az EU-15 régebbi tagállama körében küldött megkeresések száma 2005-ben és 2006-ban a 2004-es szint alatt maradt (lásd: 1. táblázat). 1. táblázat Az információcserét érintő megkeresések száma (kérelmező országonként lebontva) Év Megkeresések a régi 15 EU-tagállam között Megkeresések az új 10 EU-tagállamtól vagy irányukba Megkeresések összesen 2002 17 059 — 17 059 2003 18 162 — 18 162 2004 21 587 514 22 101 2005 19 649 6 100 25 749 2006 20 533 8 848 29 381 Forrás: Az 1925/2004/EK rendelet szerinti tagállami statisztikák, ellenőrzési számítások. A 2006-os adatok előzetes jellegűek.

21. 2006-ban több mint 3,3 millió kereskedő bevallásában szerepelt más tagállamból történő beszerzés. Eszerint még ha azzal az óvatos feltételezéssel élünk is, hogy a 2006-ban megkeresésre történt 29 381 információcsere mindegyike más-más kereskedőre vonatkozott, az információcserében való érintettség valószínűsége egy kereskedőnél akkor is 0,9 % alatt volt. A valóságban az érintettségi arány ennél is alacsonyabb, hiszen voltak cégek, amelyekre több megkeresés is vonatkozott.

Kevés volt a közvetlen kapcsolatfelvétel a helyi hivatalok között

22. Annak, hogy az együttműködés nem vált intenzívebbé, egyik fontos oka az volt, hogy kevéssé használták ki a rendelet által nyújtott decentralizációs lehetőségeket. A rendelet elfogadásakor a Tanács leszögezte (20), hogy mivel addig a kommunikáció alapvetően a központi összekötő hivatalok között zajlott, a helyi adóhivatalok között nem volt elegendő közvetlen kapcsolat, és e központosítottság miatt jórészt kihasználatlanok maradtak a közigazgatási együttműködési lehetőségek. A Tanács arra a következtetésre jutott, hogy lépéseket kell tenni az egyes szolgálatok közötti közvetlen kapcsolatok ösztönzésére.

23. A tagállamok eddig kevéssé éltek ezzel a lehetőséggel, és csak néhányuk (21) ruházott hatásköröket a területi szolgálataira. Ha ezt a decentralizációt csak a tagállamok kisebb részében hajtják végre, akkor a várt hatás jórészt el fog maradni, mivel a többi tagállam többségében nincsenek partnerek a decentralizált együttműködéshez.

Az időben történő válaszadás

A megkeresések felére késedelmesen érkezett válasz

24. A hatékony együttműködés megköveteli, hogy a megkereséseket gyors válaszadás kövesse, mert csak így lehet a csalárd cégeket gyorsan azonosítani, és megnehezíteni, hogy a csalók eltitkolhassák héacsalásból származó nyereségüket. A rendelet ezért kötelezi a tagállamokat, hogy a lehető leggyorsabban, de a megkeresés kézhezvételétől számítva legfeljebb három hónapon belül küldjék meg a kért információt. Amennyiben ez az információ már a megkeresett hatóság rendelkezésére áll, a teljesítés határideje egy hónapra csökken.

25. A tagállamok által szolgáltatott 2006. évi statisztikák szerint a megkeresések majdnem 50 %-át nem a határidőn belül válaszolták meg. Ez a 2005-ös évhez képest, amikor a késedelmes válaszok aránya 42 % volt, még növekedést is jelent.

26. Késedelmes válaszadás minden tagállamban előfordul, de gyakorisága tagállamonként jelentősen eltér. 2006-ban két tagállam (22) az esetek majdnem 90 %-ában határidőn belül válaszolt, míg nyolc tagállam (23) az esetek több mint 50 %-ában késedelmesen (lásd: 2. táblázat). 2. táblázat Késedelmes válaszok tagállamonként Átvett megkeresések a kérelmező tagállam szerint Késedelmes válaszok a kérelmező tagállam szerint (90 napos határidőn túl) Késedelmes válaszok %-ban 2005 2006 2005 2006 2005 2006 Belgium 1 471 1 610 537 604 36,5 37,5 Cseh Köztársaság 409 639 54 347 13,2 54,3 Dánia 679 832 282 511 41,5 61,4 Németország 6 255 6 929 2 707 3 195 43,3 46,1 Észtország 132 203 16 44 12,1 21,7 Görögország 213 318 103 138 48,4 43,4 Spanyolország 2 837 3 225 1 515 2 028 53,4 62,9 Franciaország 2 138 2 380 917 1 308 42,9 55,0 Írország 237 319 96 158 40,5 49,5 Olaszország 2 802 2 963 1 786 1 924 63,7 64,9 Ciprus 139 285 40 119 28,8 41,8 Lettország 144 403 13 122 9,0 30,3 Litvánia 192 166 13 18 6,8 10,8 Luxemburg 456 576 123 306 27,0 53,1 Magyarország 283 537 82 193 29,0 35,9 Málta 12 29 4 12 33,3 41,4 Hollandia 2 143 2 588 1 171 1 597 54,6 61,7 Ausztria 885 1 092 145 289 16,4 26,5 Lengyelország 588 772 80 308 13,6 39,9 Portugália 506 514 288 404 56,9 78,6 Szlovénia 96 118 9 15 9,4 12,7 Szlovákia 316 509 40 129 12,7 25,3 Finnország 179 177 25 44 14,0 24,9 Svédország 395 416 118 109 29,9 26,2 Egyesült Királyság 2 242 1 781 526 643 23,5 36,1 Összesen 25 749 29 381 10 690 14 565 41,5 49,6 Forrás: Az 1925/2004/EK rendelet szerinti tagállami statisztikák, ellenőrzési számítások. A 2006-os adatok előzetes jellegűek.

27. Az egy hónapon belül adandó válaszokat illetően a statisztikák szerint ezt a határidőt a 2004. évi 2 154 esettel szemben 2006-ban csak 1 885 esetben tartották be. Eszerint a megkeresések teljes számával összevetve a korán adott válaszok aránya a 2004. évi 9,7 %-ról 2006-ban 6,4 %-ra csökkent.

28. A felkeresett tagállamok némelyikében ezenfelül arra derült fény, hogy egyes megkeresések egy évig vagy akár hosszabb ideig is elintézetlenek maradtak. Olaszországban például a Számvevőszék 2006. májusi vizsgálata idején 182 megkeresés várt megválaszolásra egyedül a 2004-es év utolsó négy hónapjából. Az Egyesült Királyságban 2006. elején még 121, 2003-ból és 2004-ből származó megkeresés volt elintézetlen.

Ritkán küldenek ideiglenes választ

29. A rendelet kifejezetten előírja, hogy amennyiben a megkeresett hatóság a megkeresésre a határidőig nem tud válaszolni, haladéktalanul, írásban közli a megkereső hatósággal ennek okát és a várható teljesítési időpontot. Ennek ellenére ritkán küldtek előzetes értesítést a valószínű késedelemről. A Számvevőszék által vizsgált 57 elintézetlen ügyből csak 3 esetében küldtek ki értesítést a késedelmes teljesítésről.

30. A 2006. évi tagállami statisztikák szerint mindössze az összes eset 5 %-ában (a 14 565 késedelmes válaszadás közül 737 esetében) értesítették a megkereső hatóságokat a várható késedelemről. Ha a megkereső tagállam értesítést kapna arról, hogy megkeresésére nem várható gyors válasz, akkor tehetne alternatív intézkedéseket, értesítés híján azonban erre nem kerül sor.

31. A vizsgálat során olyan esetet is csak nagyon kis számban találtak, amikor a megkeresett hatóság előbb átadta a már birtokában lévő és ezért gyorsan rendelkezésre álló részleges információt, majd az adóellenőrzés megtörténte után átfogóbb válasszal is szolgált.

A helyi adóhivatalok nem adnak elsőbbséget a megkereséseknek

32. Az ellenőrzés számos olyan tényezőt tárt fel, amely hátráltatja a határidőn belüli válaszadást. A késedelmek okát legtöbbször a helyi adóhivataloknál kell keresni. Nem mindig működik azt biztosító mechanizmus, hogy a helyi adóhivatalok legalább olyan fontos feladatként kezeljék a közigazgatási együttműködést, mint más tevékenységeiket (24). Hasonló megjegyzés szerepelt a dániai nemzeti ellenőrzési hivatal (NAOD) jelentésében (25) is. A dán vám- és adóhatóságok ugyan célszámokat határoztak meg az ügyfeldolgozási határidők betartása tekintetében, de az ellenőrzés idején ezekbe a célszámokba a más országok adóhatóságaitól érkező megkeresések nem számítottak bele. A NAOD későbbi jelentése szerint a felelős miniszter időközben lépéseket tett a kérdés rendezésére.

33. Az információ iránti megkeresések kezelését számos egyéb ok is hátráltatta, többek között a következők: a kérést küldő tagállamok nem megfelelően használták az információkérő űrlapot (pl. egy formanyomtatványon nyújtottak be több megkeresést, túlzottan a szabad fogalmazású részre hagyatkoztak, szívesebben folyamodtak nem elektronikus kommunikációhoz); nehéz volt megérteni a kérés tényleges tartalmát (pl. az információ nem egyértelmű volta, nyelvi nehézségek vagy a formanyomtatványok hibás használata miatt); a megkeresett tagállamban kétségesnek találták egyes megkeresések hasznos voltát.

Hiányosságok egyes tagállamok felügyeleti rendszerében

34. Késedelmeket okozhat az is, hogy nem minden tagállam hozott létre megfelelő rendszereket a megkeresések felügyeletére és határidőn belüli elintézésére.

35. A beérkezett megkeresések kezelésében jó példával jár elöl Luxemburg, Lengyelország, Szlovénia és az Egyesült Királyság, ahol a központi összekötő hivatalok belső határidőket tűznek ki, és eredményesen felügyelik azok betartását.

36. A vizsgálat tanúsága szerint Olaszországban az erre a célra a központi összekötő hivatal által beállított szoftvert nem használták eredményesen, így egyes adatok téves bevitele vagy a bevitel elmaradása a megkeresések nem megfelelő kezelésére vezetett. A központi összekötő hivatal túl későre, 10 nappal a határidő lejárata előttre időzítette az összekötő osztályoknak szóló emlékeztető kiküldését, így azok már nem tehették meg a szükséges intézkedéseket.

37. Bár a holland és a francia központi összekötő hivatalok is előírták, hogy a helyi adóhivatalok milyen köztes határidőre válaszolják meg a beérkezett megkereséseket, egyik központi összekötő hivatal esetében sem utalt arra jel, hogy felügyelték volna az ütemterv betartását. Csak akkor intézkedtek a válaszadással késlekedő helyi adóhivatalok irányában, ha külön emlékeztetőt kaptak a megkereső tagállamtól.

A központi összekötő hivatalok szervezeti felépítésének hiányosságai

38. Egyes felkeresett tagállamokban, ahol magas volt a késedelmes válaszok aránya, a Számvevőszék azt állapította meg, hogy a késedelmek és a felügyeleti gondok egyik oka a szervezeti felépítés bonyolultsága.

39. Olaszországban a központi összekötő hivatal mellett központi tagállami szinten három másik, a héa-együttműködés terén egyaránt illetékes összekötő szerv is működik. A többi tagállam bármely megkereséskor szabadon megválaszthatja, hogy a három összekötő szerv melyikével veszi fel a kapcsolatot, és közvetlenül ennek küldheti meg a megkeresést. A három összekötő szerv munkaeljárásai nincsenek egyeztetve, és elégtelen mind a közöttük folyó együttműködés, mind a központi összekötő hivatal által gyakorolt felügyelet. Az ilyen szervezeti rend a rendeletnek sem felel meg, mert az előírja (26), hogy az egyes összekötő szerveknek vagy területi illetékességet, vagy különleges funkcionális felelősséget kell kapniuk.

40. A holland központi összekötő hivatal két független, külön irányítási struktúrájú szervezeti egységből áll, az egyik Amszterdamban, a másik Almelóban található. A Számvevőszék vizsgálata szerint egyes esetekben csaknem három hónapba tellett, amíg a helyi adóhivatalok által adott választ továbbküldték a megkereső tagállamoknak. Ezekben az esetekben a helyi adóhivatalok az Almelóban lévő központi összekötő szervnek küldték meg a választ, amely azt továbbította Amszterdamba, és azt onnan küldték meg a megkereső tagállamnak.

41. Németországban – a többi tagállamnak megadott információ szerint (27) – a központi összekötő szerv feladatait a Központi Szövetségi Adóhivatal három egysége között osztották meg, ezek közül egy Bonnban, a másik kettő pedig Saarlouis-ban található. A többi tagállam nem kapott tájékoztatást arról, hogy ezek közül melyik a vezető központi összekötő szerv.

42. A szervezeti struktúrák bonyolultsága és a felügyeleti rendszer hiányosságai tehát összehangolási problémákat okoznak, és ez az egyik oka annak, hogy a különböző tagállamok által elkészített statisztikák között jelentős eltérések mutatkoznak. Több esetben jelentősen eltér az egy tagállamhoz annak állítása szerint beérkezett, illetve a többi tagállam szerint annak megküldött megkeresések száma (lásd: 3. táblázat) 3. táblázat Eltérések tagállamonként (2005) Átvett megkeresések Eltérés % Az átvevő tagállam szerint A kérelmező tagállamok szerint Belgium 1 552 1 471 81 5,5 Cseh Köztársaság 371 409 –38 –9,3 Dánia 642 679 –37 –5,4 Németország 8 295 6 255 2 040 32,6 Észtország 139 132 7 5,3 Görögország 238 213 25 11,7 Spanyolország 2 652 2 837 – 185 –6,5 Franciaország 2 296 2 138 158 7,4 Írország 259 237 22 9,3 Olaszország 1 284 2 802 –1 518 –54,2 Ciprus 114 139 –25 –18 Lettország 153 144 9 6,3 Litvánia 180 192 –12 –6,3 Luxemburg 468 456 12 2,6 Magyarország 320 283 37 13,1 Málta 13 12 1 8,3 Hollandia 2 089 2 143 –54 –2,5 Ausztria 942 885 57 6,4 Lengyelország 557 588 –31 –5,3 Portugália 481 506 –25 –4,9 Szlovénia 89 96 –7 –7,3 Szlovákia 306 316 –10 –3,2 Finnország 173 179 –6 –3,4 Svédország 438 395 43 10,9 Egyesült Királyság 2 241 2 242 –1 0,0 Összesen 26 292 25 749 — — ELTÉRÉSEK ABSZOLÚTÉRTÉKÉNEK ÖSSZEGE 4 441 17,2 Forrás: Az 1925/2004/EK rendelet szerinti tagállami statisztikák, ellenőrzési számítások.

A válasz minősége

43. A mintában szereplő megkeresések és válaszok vizsgálata szerint a szolgáltatott információ bemutatásmódja ugyan időnként nem volt megfelelő, a tájékoztatás maga azonban a legtöbb esetben átfogóan és részletesen adott választ a feltett kérdésekre. A Számvevőszék azon kérdésére, hogy hogyan hasznosítottak egyes csere útján szerzett információkat (lásd: 15. bekezdés), a tagállamok válaszukban kijelentették, hogy a szóban forgó ügyekben a kapott válaszok lehetővé tették a héa helyes megállapítását.

Az értékelés szerint az együttműködés eredményekre vezethet

44. Jelenleg nincs jogszabályi követelmény a közigazgatási együttműködés eredményeinek értékelésére, de néhány tagállam folytatott ilyen gyakorlatot. Ezek az értékelések igazolják a közigazgatási együttműködés hasznosságát.

45. Franciaországban – bár az együttműködés pénzügyi kihatását nem értékelték – az illetékes hatóságok egy elemzése szerint a 2005-ben kapott válaszok 34 %-a igazolta vagy tárta fel valamely Franciaországban vagy más tagállamban történt csalás fennállását.

46. A szlovéniai központi összekötő hivatal értékelte a szlovén hatóságokhoz 2005-ben beérkezett 89 közigazgatási együttműködési megkeresést. E szerint az értékelés szerint a 21 megkeresés esetében kezdeményezett közigazgatási vizsgálat körülbelül 1,5 millió EUR pótlólagos héabeszedést eredményezett.

47. A lengyel központi összekötő hivatal által 2006-ban végzett elemzés szerint 713 megkeresést követő információcsere 64 csalási ügy feltárására vezetett.

48. Felmerült azonban, hogy aggályos a „csalárd kereskedő” típusú feltételezett csalások tekintetében kicserélt információ minősége. Németország 2005-ben arról számolt be a KEÁB-nak, hogy a más tagállamoktól beszerzett információ nem olyan részletes, hogy német bíróság előtt perben fel lehetne használni. Miután a kérdést a KEÁB azóta ismételten megvitatta, új kérdőívet dolgoztak ki azon ügyek kezelésére, ahol a tagállami bírósági eljárások részletesebb információszolgáltatást tesznek szükségessé. A tagállamok eddig azonban nem jutottak megegyezésre abban, hogy milyen körülmények fennállásakor, illetve milyen feltételek teljesülésekor legyen használható ez a kérdőív.

49. Nem létezik olyan mechanizmus sem, amelynek révén az információ iránti megkeresésre adott válaszok felhasználói visszajelzést adnának a kapott információ hasznosságáról. A válasz esetleges hiányosságairól szóló visszajelzés híján így nincs mit felhasználni a megkeresések kezelésének tökéletesítéséhez.

Információcsere előzetes megkeresés nélkül

50. A rendelet 17., az előzetes megkeresés nélküli tagállamközi információcseréről szóló cikke előírja, hogy az egyes tagállamoknak három esetben kell információt továbbítaniuk a többi tagállam számára. Először: ha egy másik tagállamban az ellenőrzési rendszer eredményessége feltétlenül a származási tagállam által szolgáltatott információn múlik; másodszor: ha a másik tagállamban a héajogszabályok megszegésének gyanúja áll fenn; harmadszor pedig abban az esetben, ha a másik tagállamban (csalás vagy adóelkerülés miatt) adóveszteség kockázata áll fenn. Mindez együtt igen széles körű kötelezettséget jelent.

51. A 18. cikk azonban korlátozza a 17. cikkben előírt kötelezettséget, amennyiben kijelenti, hogy a tagállamok szabad választásuk szerint határozhatják meg, hogy kicserélnek-e bizonyos kategóriájú információt előzetes megkeresés nélkül is.

Nem használják ki kellően az előzetes megkeresés nélküli információcserében rejlő lehetőségeket

52. Összesen 5 olyan kategóriát, ezen belül pedig 13 alkategóriát határoztak meg (28), amelyekben automatikus csere (29) vagy strukturált automatikus csere (30) útján továbbítható információ. E kategóriákba tartozik például az olyan információ, amely egy más tagállamban letelepedett adóalany héaazonosító számára vagy (az esetleg) csalárd kereskedőknek minősülő, ám nem törölt héaazonosító számú adóalanyokra vonatkozik.

53. Az egyes tagállamok igen eltérően kezelik az információcserének ezeket a kategóriáit. Németország például azt közölte a Bizottsággal, hogy minden kategóriában cserél információt, Franciaország viszont csak egy alkategória tekintetében történő részvételét jelentette be. A tagállamok statisztikái ezekről az előzetes megkeresés nélküli, automatikus információcserékről igen gyenge minőségűek. A statisztikák eltérései – amelyeket főként annak eltérő felfogása okoz, hogy mi minősül jelentendő eseménynek – lehetetlenné teszik bármiféle értelmezhető következtetés levonását a kapott adatokból.

54. A rendelet 19. cikke előírja, hogy a tagállamok az előre meghatározott kategóriákban zajló információcserén felül átadhatnak egymásnak a héa helyes megállapításához szükséges bármely információt is. Az ilyen együttműködésre példa a belga kezdeményezésre létrehozott Európai Körhintacsalás-ellenes Hálózat (Eurocanet), amely az Európai Csalás Elleni Hivatalon keresztül bizottsági támogatásban részesül. A hálózat célja, hogy gyorsítsa az információ cseréjét néhány olyan konkrét társaságra vonatkozóan, amelyek esetében fennáll a gyanú, hogy „csalárd kereskedő” típusú csalásban érintettek. Az ilyen típusú, valamennyi tagállam részvételével zajló információcserénél a Bizottságnak nincsen meg a statisztikai adatok gyűjtéséhez szükséges hozzáférése.

55. Az ellenőrzés során arra is fény derült, hogy az előzetes megkeresés nélkül továbbított információt nem mindig használták fel megfelelően. A luxemburgi központi összekötő hivatal például arról számolt be, hogy ismételten kaptak olyan adatokra vonatkozó megkereséseket, amelyeket pedig már korábban, saját kezdeményezésre megküldtek a többi tagállamnak.

56. Gyakran kerül sor arra is, hogy az információ iránti megkeresésekre adott válaszok kifejezetten nem kért, de hasznosnak ítélt többletinformációt is tartalmaznak, például egy adott társasággal üzleti kapcsolatban álló egyéb kereskedőkre vonatkozóan. A litván állami számvevőszék egyik ellenőrzésének (31) megállapítása szerint az ilyen, más tagállam által az információ iránti megkeresésre adott többletinformációt nem továbbították a megfelelő hatóságoknak.

Héainformációcsere-rendszer (VIES)

57. A VIES az adóhatóságok közötti jórészt automatizált adatcserére szolgáló, közös számítógépes hálózat. A VIES révén a kereskedők arról is meg tudnak győződni, hogy más tagállamokban lévő kereskedelmi partnereik nyilvántartásba vannak-e véve.

58. A VIES hálózat információt nyújt a tagállamok által kiadott héaregisztrációs számokról, azok kibocsátásának időpontjáról, megadja a kereskedő nevét, címét és adott esetben a héaazonosító szám érvényessége megszűnésének időpontját. Lehetséges egy adott héaazonosító szám történetének, azaz attribútumai valamennyi módosításának ellenőrzése is.

59. A tagállamok emellett a VIES-en keresztül közlik egymással a kereskedőik más közösségi tagállamokba történő termékértékesítéseinek adatait is. Az adatcsere az egyes naptári negyedévekre vonatkozóan összeállítandó összesítő nyilatkozatok alapján történik, amelyeknek rögzíteniük kell a más tagállamokban levő egyes beszerzők számára értékesített termékek összértékét. Az adóhatóságok – a héajogszabályok megszegésének feltárása céljából – összevethetik ezt az információt a belföldi kereskedőik által a Közösségen belüli termékértékesítésről tett bevallásokkal.

Az időben történő adatszolgáltatás

60. A gazdasági szereplőknek összesítő nyilatkozatot kell kiállítaniuk minden olyan Közösségen belüli termékértékesítésükről, amely héaazonosító számmal rendelkező vevő számára történt. Az egyes nyilatkozatok naptári negyedévekre vonatkoznak. A rendelet szerint az információt a lehető leghamarabb, de legkésőbb azon naptári negyedévnek a végétől számított három hónapon belül fel kell vinni, amelyre vonatkozik. Ezért még ha a kereskedők időben be is nyújtják nyilatkozataikat, akkor is megtörténhet, hogy valamely, a Közösségen belüli termékértékesítésre vonatkozó januári információ csak júniusban, azaz csaknem hat hónappal később lesz a VIES-ben elérhető.

A VIES eredményességét gátolja, hogy soká tart az adatok összegyűjtése és továbbítása

61. Több tagállam már most is havi frissítésben gyűjt adatokat a Közösségen belüli termékértékesítésről, és a KEÁB-ban is többször vita tárgyát képezte az információtovábbítási határidők rövidítése. A tagállamok azonban mindeddig nem tudtak megegyezni abban, hogy mindnyájan rövidebb továbbítási időszakokkal dolgozzanak.

Az adatok hozzáférhetősége és pontossága

62. Minden tagállam csak a saját kereskedői részvételével folytatott ügyletek adataihoz fér hozzá a VIES-ben. Emiatt mindannyiszor, ha egy tagállamnak egy csalási hálózat esetleges leleplezéséhez információra van szüksége a más tagállamokkal folytatott kereskedelmi műveletekről, információ iránti megkeresést kell küldenie az érintett tagállamoknak. Ennek megválaszolása időbe telik, és mindkét tagállamban emberi erőforrásokat köt le.

63. A rendelet 22. cikke előírja, hogy a tagállamok gondoskodjanak adatbázisaik naprakész, teljes és pontos voltáról. Amint azt a KEÁB-on belül folyó viták mutatják, a tagállamok jelenlegi felfogása nem egységes abban a kérdésben, hogy miként biztosítható a VIES adatainak minősége és megbízhatósága. Egyelőre a rendelet 22. cikkének előírása ellenére sem határozták meg az annak megítéléséhez szükséges szempontokat, hogy milyen fajta adatváltoztatásokat kell érdektelennek, lényegtelennek vagy nem hasznosnak, tehát fel nem tüntetendőnek tekinteni.

64. A nemzeti ellenőrző hivatalok munkája az adatok megbízhatóságának problémájára is rávilágít. Példaként említhető, hogy milyen jelentéstételbeli eltérésekre derült fény a Cseh Köztársaság és a Szlovák Köztársaság legfelső ellenőrző intézményei által párhuzamosan végzett ellenőrzés során (32). Az adóalanyok által az értékesítésre vonatkozóan más tagállamokban, illetve a beszerzésre vonatkozóan a Cseh Köztársaságban vagy a Szlovák Köztársaságban bejelentett adatok közötti eltérések többek között abból adódtak, hogy a Közösségen belüli értékesítésekre és beszerzésekre vonatkozó jelentéstétel módszerei az egyes tagállamokban eltérőek. Emiatt fordulhatott elő például, hogy a szállító összesítő nyilatkozata más negyedévre számolta el a Közösségen belüli értékesítést, mint a vevő héaelszámolása a Közösségen belüli beszerzést.

65. A lengyel Legfelső Ellenőrző Kamara egy jelentése (33) arra hívta fel a figyelmet, hogy a Közösségen belüli beszerzésekre vonatkozó összesítő nyilatkozatok rendelkezésre állása jelentősen javítja az ellenőrzési lehetőségeket, és megkönnyíti a csalási kísérletek feltárását. Bár egyes tagállamok már gyűjtenek ilyen adatokat a kereskedőiktől, jelenleg csak az értékesítésekre vonatkozó összefoglaló nyilatkozatok VIES-be történő felvitele kötelező.

A héaazonosító számok kereskedők általi ellenőrzése

66. A rendelet 27. cikkének (4) bekezdése előírja, hogy a szállítók megerősítést kaphassanak bármely adott személy héaazonosító számának érvényességéről. Minden tagállam saját rendszerrel rendelkezik a héaazonosító számok érvényesítésére. Tagállamtól függően a megerősítési kérelmeket telefonon, faxon, vagy egy honlapon keresztül, elektronikusan lehet megtenni.

67. 2002 óta a Bizottság honlapján elérhető egy „VIES héaazonosító szám érvényesítése” néven ismert eszköz, amely lehetővé teszi, hogy a kereskedők online ellenőrizhessék a héaazonosító számokat. Tizenegy tagállam teszi lehetővé a szám ellenőrzésekor a kereskedő nevének és címének megjelenítését, míg további három tagállam csak a kereskedő nevét jeleníti meg. A többi 13 tagállam csak a héaszám érvényességét erősíti meg, de nem ad további információt a kereskedőről.

68. A nyújtott információ nem teljesen megbízható az olyan alapfogalmak eltérő értelmezése következtében, mint a tevékenység kezdete vagy vége, illetve azért, mert egyes tagállamok visszamenőlegesen frissítik az adatbázisaikat. Ilyen visszamenőleges frissítések esetén az adóhatóság nehezen tudja ellenőrizni, hogy valamely vizsgált ügylet idején a rendszer érvényesként tüntetett-e fel egy adott héaazonosító számot.

A VIES funkcióinak fejlesztései (VIES II)

69. A VIES 1992 óta működik. 2004-ben döntöttek a rendszer továbbfejlesztéséről az új igények kiszolgálása és a technológiai fejlesztések beépítése céljából. Ennek eredménye lesz a VIES II, a létező VIES rendszer új jellemzőkkel való fokozatos kiegészítése révén.

70. A VIES II-re vonatkozó megvalósíthatósági tanulmány hat fejlesztési területet említett: — a VIES-adatok begyűjtésének javítása, — a VIES-adatok általános minőségének javítása, — új szolgáltatások felvétele a VIES-be (B2B) (34), — egyablakos mechanizmus (35), — formanyomtatványok kicserélése, — a jelenlegi funkciók fejlesztése.

A megvalósíthatósági tanulmányt a KEÁB 2004 márciusában, az egyik ülésén jelentette be, a Bizottság által javasolt hatály és célkitűzések alapján. A tanulmány abból az alapfeltételezésből indult ki, hogy a szolgáltatások adóztatásának helye valószínűleg 2007 januárjától változik meg, az egyablakos rendszer pedig 2006 júliusában kezdődik, ezért ez a két terület kapott elsőbbséget. Mivel az alapfeltételezések tévesnek bizonyultak, az eddigi igyekezet nem vezetett számottevő javulásra sem a VIES-adatok gyűjtésében, sem általános minőségükben.

A többoldalú ellenőrzési megközelítés előmozdításának eszközei

Adózási tisztviselők jelenléte más tagállamokban

71. A rendelet 11. cikke jogalapot ad arra, hogy kijelölt tisztviselők például abból a célból jelen lehessenek más tagállamokban, hogy betekintsenek az ott tárolt iratokba, vagy részt vegyenek a kereskedőkre vonatkozó vizsgálatokban.

72. E lehetőségeket csak korlátozott mértékben használták ki (lásd: 4. táblázat). 2006 vonatkozásában csak hat tagállam számolt be olyan esetekről, amikor tisztviselőik jelen voltak más tagállam közigazgatási hivatalaiban (összesen 15 eset). Csak három tagállam számolt be olyan esetekről, amikor tisztviselői részt is vettek más tagállam közigazgatási vizsgálataiban (összesen 3 eset). 4. táblázat Egyéb lehetőségek igénybevétele Tisztviselőik jelenléte más tagállamok közigazgatási hivatalaiban Részt vevő tisztviselők száma más tagállamok közigazgatási eljárásaiban Egyidejűleg szervezett ellenőrzések száma 2005 2006 2005 2006 2005 2006 Belgium 8 3 0 0 3 5 Cseh Köztársaság 0 0 0 0 0 0 Dánia n/k 0 n/k 0 0 0 Németország 0 5 0 1 7 3 Észtország n/k 0 n/k 0 0 1 Görögország n/k 0 n/k 0 n/k 0 Spanyolország 0 n/k 0 n/k 0 0 Franciaország 1 0 1 0 4 4 Írország 1 1 1 0 3 2 Olaszország n/k n/k n/k n/k 0 0 Ciprus 0 0 0 0 0 0 Lettország 0 0 0 0 0 0 Litvánia 0 0 0 0 0 0 Luxemburg n/k 0 n/k 0 0 0 Magyarország 0 0 0 0 0 1 Málta n/k 0 n/k 0 n/k 0 Hollandia 1 3 3 1 10 1 Ausztria 0 1 0 0 0 4 Lengyelország 0 0 0 0 0 0 Portugália 0 0 0 0 0 0 Szlovénia 0 0 0 0 0 0 Szlovákia 0 0 0 0 0 0 Finnország 0 0 0 1 1 0 Svédország 1 2 0 0 0 2 Egyesült Királyság 7 0 0 0 0 2 Összesen 19 15 5 3 28 25 Forrás: Az 1925/2004/EK rendelet szerinti tagállami statisztikák, ellenőrzési számítások. n/k – A tagállam nem közölt adatot. A 2006-os adatok előzetes jellegűek.

Egyidejű és többoldalú ellenőrzések

73. A rendelet 12. cikke lehetővé teszi, hogy két vagy több tagállam egyidejűleg végezzen ellenőrzéseket saját területén egy vagy több olyan gazdasági szereplő adózási helyzete tekintetében, akikhez a tagállamoknak közös vagy egymást kiegészítő érdekeik fűződnek. A rendelet szerint az egyes tagállamok önállóan határozzák meg, mely adóalanyok egyidejű ellenőrzését javasolják. A többi érintett tagállam ezt követően dönt arról, hogy részt kíván-e venni az egyidejű ellenőrzésben.

74. 2006-ban összesen 25 (36) ilyen egyidejű ellenőrzésről számoltak be.

75. Az egyidejű ellenőrzésekre sor kerülhet többoldalú ellenőrzések formájában, amint azt a Fiscalis programról szóló határozat előírja. E határozat értelmében utazási költségre és napidíjra igényelhető támogatás. Az utóbbi időben jelentősen egyszerűbbé és egyértelműbbé vált az ilyen, rendszerint magas fokú koordinációt igénylő ellenőrzések kezdeményezésére és elvégzésére vonatkozó eljárás (37).

76. 2005-ben összesen 12 ilyen többoldalú ellenőrzést szervezett 5 különböző tagállam. Bár ez magasabb, mint a 2001–2004. időszakra jellemző szám (38), mégsem éri el a 2000. évi csúcsot, amikor 16 többoldalú ellenőrzésre került sor.

77. A holland hatóságok szerint az ilyen ellenőrzések jelentős összegű pótlólagos héakivetést eredményezhetnek. A három, Hollandia által szervezett és 2005-ben véget ért többoldalú ellenőrzés során 35 millió EUR további héakötelezettséget állapítottak meg. A luxemburgi adóhatóság beszámolója szerint egy esetben (39) az Egyesült Királyság hatóságaival közösen, több mint három éven át folytatott többoldalú ellenőrzésüknek köszönhetően sikerült felgöngyölíteni egy 80 millió EUR értékű, mobiltelefonokkal végrehajtott csalás mögött álló hálózatot.

A közigazgatási együttműködés Bizottság általi előmozdítása és értékelése

78. A rendelet a Bizottságra rója a tagállamok közötti közigazgatási együttműködés támogatásának és előmozdításának, illetve annak az utóbbiakkal közösen történő értékelésének a szerepét. A Bizottságnak továbbá az együttműködés javítása céljából össze kell gyűjtenie a tagállami tapasztalatokat.

79. A KEÁB-on belül a Bizottság több javaslatot tett a közigazgatási együttműködés javítására. Ilyen volt például az a bizottsági kezdeményezés, hogy rövidítsék le a Közösségen belüli termékértékesítés összesítő nyilatkozatainak elkészítési határidejét, vagy hogy a VIES nyújtson több információt a kereskedőkről. A Bizottság legtöbb javaslatának nem lett foganatja.

80. A KEÁB kérésére a Bizottság külön formanyomtatványt készített („Trend formanyomtatvány”) avégett, hogy a tagállamok így számoljanak be a „csalárd kereskedő” típusú csalásokkal kapcsolatos intézkedéseik körüli fejleményekről. Mindeddig azonban egy tagállam se szolgáltatott információt ezen a formanyomtatványon. A Bizottság nem kapott tájékoztatást a rendelet hatálya alá tartozó kérdésekre vonatkozó valamennyi kétoldalú tagállamközi megállapodásról sem.

81. Ezért a Bizottság az adócsalás elleni küzdelem fokozására irányuló koordinált stratégia kialakításának szükségességéről szóló 2006. évi közleményében (40) kijelentette, hogy ideje létrehozni egy számszerűsíthető mutatókon alapuló felügyeleti rendszert annak biztosítására, hogy a tagállamok képesek legyenek e téren hatékonyan segítséget nyújtani egymásnak, illetve hogy ezt meg is tegyék. Eddig azonban a Bizottság nem tett semmiféle konkrét jogalkotási javaslatot egy ilyen felügyeleti rendszer bevezetésére.

82. Emellett – a rendelet hatálybalépése után három évvel – a Bizottság még mindig nem értékelte a közigazgatási együttműködés tagállami megszervezését, illetve azt, hogy megfelel-e az a rendeletnek.

83. A rendelet 41. cikkének (2) bekezdése értelmében a Bizottság munkatársai csak annyiban férhetnek hozzá a kicserélt információhoz, amennyiben az a kommunikációs hálózat fenntartásához és fejlesztéséhez szükséges. A kicserélt operatív információ tartalmához való hozzáférés nélkül a Bizottság azonban nem tud egyedül képet alkotni a problémák okairól, illetve javaslatokat tenni azok megoldására.

A hatékony együttműködés egyéb korlátai

84. Az ellenőrzés folyamán számos más olyan problémára is fény derült, amely gátolja az együttműködés teljes körű kihasználását, illetve útját állja az előrelépési lehetőségeknek.

Nincsenek közös szabályok a héaazonosító számok bevonására

85. Az, hogy egy kereskedő héaazonosító számát azonnali hatállyal be lehet vonni, fontos eszköz a csalárd tevékenység meggátolásában, és a becsületes vállalkozók védelmében.

86. A vonatkozó közösségi jogszabályok (41) elemzéséből az vonható le, hogy a valós gazdasági tevékenységet nem végző, az ügyletekben való részvételt a héacsalásokkal összefüggésben pusztán színlelő kereskedők nem jogosultak héaazonosító szám birtoklására.

87. A közösségi jogszabályok azonban nem állapítanak meg a héaazonosító számok törlésére vonatkozó eljárásokat vagy feltételeket, például arra az esetre, ha egy kereskedő egyaránt részt vesz jogszerű és csalárd gazdasági tevékenységben. Az ilyen esetekre eltérő nemzeti jogszabályok és nemzeti gyakorlat vonatkozik.

A határon átnyúló büntetőeljárás kezdeményezésének nehézségei

88. A Számvevőszéket ellenőrzése során arról tájékoztatták, hogy egyes tagállamokban (42) nagyon nehéz a csalárd rendszerekben – például körhintacsalásra létrehozott láncban – részt vevő személyek ellen büntetőeljárást kezdeményezni, ha a csalás csak más tagállamokat érint.

89. Mint az Egyesült Királyság Nemzeti Ellenőrző Hivatala beszámolt róla (43), a dán adóhatóságok arról a gyanújukról értesítették őket, hogy egyes dán társaságok csalárd brit kereskedők ellátási láncaiban vesznek részt. Mivel azonban Dániában nem keletkezett adóveszteség, csak korlátozott bűnügyi nyomozást lehetett lefolytatni.

90. A Német Szövetségi Számvevőszék arról számolt be (44), hogy nem jutott megegyezésre más tagállamokkal a Közösségen belüli héacsalások miatti büntető felelősségre vonás tekintetében. Az ilyen megállapodások léte a német jogszabályok szerint előfeltétele lett volna annak, hogy büntetőeljárást indíthassanak az ilyen csalásokban részt vevő kereskedők ellen.

91. Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló egyezmény (45) előírja, hogy minden tagállamnak hatékony, arányos és elrettentő büntetőjogi büntetéseket kell megállapítania nemzeti jogában a csalás elleni küzdelem érdekében, és eredményesen együtt kell működnie a többi tagállammal. Az 1. cikk úgy rendelkezik, hogy az egyezmény azokra az esetekre is vonatkozik, amikor a csalás az EU-költségvetés forrásainak jogellenes csökkenését eredményezi. A Tanács által az egyezmény tekintetében elfogadott magyarázó jelentés (46) értelmében a héát azonban kivonták az egyezmény hatálya alól (47).

Elégtelen a héacsalások számszerűsítése és elemzése

92. A Közösségen belüli héacsalás ellen sem a tagállamok, sem a Bizottság nem tudnak eredményesen fellépni mindaddig, amíg nem rendelkeznek megbízható becslésekkel az előforduló csalások nagyságrendjéről, illetve a leginkább érintett gazdasági ágazatokra vonatkozó információval. A Bizottság mindezidáig nem dolgozott ki sikeres közös megközelítést ennek eléréséhez.

93. A hozzáadottérték-adó terén végzett tevékenységek támogatásáról szóló, 2006. december 12-i állásfoglalásában a kapcsolattartó bizottság (48) megbízott egy munkacsoportot azzal, hogy tegyen ajánlásokat a héaveszteségek megbecsülésére szolgáló egységes modellre. Egy közös szempontrendszer azt is lehetővé tenné, hogy a tagállamok tisztázhassák, csakugyan sikerrel járt-e a csalás elleni küzdelmük, vagy pusztán annyit eredményezett, hogy a héacsalás frontja más gazdasági ágazatokba vagy más tagállamokba helyeződött át.

KÖVETKEZTETÉSEK ÉS AJÁNLÁSOK

Következtetések

94. A 2004-ben bevezetett új szabályok ellenére a tagállamok között a héa terén zajló közigazgatási együttműködés még mindig nem elég intenzív a Közösségen belüli héaelkerülés és csalás leküzdésére.

95. Mindeddig a legtöbb tagállam nem használta ki teljesen azt a közösségi jogszabályok által nyújtott lehetőséget, hogy helyi vagy területi adóhivatalaikat hatáskörrel és felelősséggel ruházzák fel a más tagállamokban lévő adóhatóságokkal való közvetlen kapcsolatok tekintetében (lásd: 19–23. bekezdés).

96. A megkeresésre történő információcserét – a tagállamok közötti közigazgatási együttműködés e fő eszközét – hátráltatja a késedelmes válaszok magas aránya, illetve az, hogy nem kerül sor ideiglenes válaszadásra. A késedelmes válaszok gyakorisága azonban tagállamonként jelentősen eltér (lásd: 24–31. bekezdés).

97. A megkeresések megválaszolásának késedelmét legtöbbször az okozza, hogy a helyi adóhivatalok nem adnak elsőbbséget a megkereséseknek. Késedelmi ok az is, hogy egyes tagállamokban hiányosságok tapasztalhatók a felügyeleti rendszerben és/vagy a központi összekötő hivatal szervezeti felépítésében (lásd: a 32–42. bekezdés).

98. Az értékelés azt mutatja, hogy az együttműködés eredményekre vezet. Amennyiben a megkereséseket a szabályoknak megfelelően válaszolják meg, azok gyakran lehetővé teszik csalás létezésének feltárását vagy megerősítését, és pótlólagos héabeszedésre vezethetnek. Aggályos azonban, hogy a feltételezett csalárd kereskedők vonatkozásában kicserélt információ nem mindig ad elegendő alapot a csalók elleni sikeres bírósági eljáráshoz (lásd: 43–49. bekezdés).

99. Nincs megfelelően meghatározva, hogy milyen keretben történjék az előzetes megkeresés nélküli információcsere. Meghatároztak ugyan a más tagállamok értesítésére irányuló, tágan értelmezett kötelezettségeket, a gyakorlatban azonban az információcsere csak egyes információkategóriákra korlátozódik, és ezek meghatározását is a tagállamokra hagyták. A saját kezdeményezésre adott információt sem mindig használják fel szisztematikusan (lásd: 50–56. bekezdés).

100. A VIES – az információcserére szolgáló rendszer – jelentős hiányosságokkal küzd. A pontos adatok késedelmes begyűjtése és rögzítése, illetve a helytelen adatok javításának problémái aláássák a VIES hasznosságát. A rendszer csak a Közösségen belüli termékértékesítésre vonatkozó adatokat tartalmazza, és nem szerepelnek benne a Közösségen belüli beszerzések adatai. Ez korlátozza a keresztellenőrzési lehetőségeket. Bár 2004-ben döntést hoztak a rendszer továbbfejlesztésére, az új jellemzőket csak lassan illesztik bele a rendszerbe (lásd: 57–70. bekezdés).

101. A többoldalú ellenőrzési megközelítés eszközeit csak ritkán használták fel, bár a Fiscalis programon keresztül ehhez közösségi támogatás is igénybe vehető (lásd: 71–77. bekezdés).

102. A tagállamok közötti információcsere javítását célzó, a Közigazgatási Együttműködési Állandó Bizottságon keresztül beterjesztett bizottsági javaslatok többségének nem lett foganatja (lásd: 78–83. bekezdés).

103. Számos más tényező is gátolja az együttműködés lehetséges előnyeinek teljes kihasználását. Ezek közé tartozik a héaazonosító számok bevonására vonatkozó közös szabályok hiánya, a büntetőeljárás határon átnyúló kezdeményezésének nehézségei, valamint a héacsalás számszerűsítésére és elemzésére szolgáló eszközök elégtelensége (lásd: 84–93. bekezdés).

Ajánlások

104. A Közösségen belüli héacsalás leküzdése érdekében a tagállamok tulajdonítsanak nagyobb prioritást a közigazgatási együttműködésnek, mind az operatív információcsere, mind annak igazgatási irányítása tekintetében.

105. A tagállamok ösztönözzék a helyi ellenőrzést végzők közötti kommunikáció rendszeresebbé tételét, így ugyanis hatékonyan felgyorsítható az információcsere. Ez egyben növelné az együttműködés intenzitását és a kicserélt információ minőségét is.

106. A tagállamok közötti információcsere hatékonyabb felügyelete révén biztosítsák a problémák gyors feltárását és leküzdését, valamint azt, hogy minden tagállam eredményesen nyújtson segítséget a többi tagállamnak. Szükséges volna az is, hogy a tagállamok fejlesszék az információcsere felügyeletét szolgáló saját rendszereiket.

107. Egyértelművé kell tenni az előzetes megkeresés nélküli információcserére szolgáló eljárásokat. Minden tagállam hasznosítsa szisztematikusan az önként szolgáltatott információt.

108. A VIES vonatkozásában a következő intézkedések kívánatosak: a) jelentősen lerövidíteni az adatgyűjtésre és -rögzítésre vonatkozó határidőket; b) biztosítani, hogy a helytelen adatokat haladéktalanul kijavítsák; c) javítani a héaazonosító számok érvényesítésének működését; d) bővíteni a keresztellenőrzés nyújtotta lehetőségeket, például bevinni a rendszerbe a Közösségen belüli beszerzések adatait is; e) megteremteni az adatok szélesebb körű közvetlen hozzáférhetőségét, s ezzel többoldalú konzultációt tenni lehetővé.

109. Megfontolandó, hogy nem kellene-e egységes szabályokat bevezetni a csalárd tevékenységben részt vevő kereskedők héaazonosító számának bevonására vonatkozóan.

110. Ha a Közösségen belüli héaelkerülésre vonatkozó adatok összehasonlíthatóak volnának, az előmozdítaná a tagállamok közötti még célirányosabb együttműködést. A Bizottság a tagállamokkal karöltve alakítson ki közös megközelítést a héaelkerülés számszerűsítésére és elemzésére.

111. Meg kell fontolni, hogy miként lehetne javítani a tagállamokban a Közösségen belüli héacsalások határon átnyúló büntethetőségét, például úgy, hogy megváltoztatják az Európai Unió pénzügyi érdekeinek védelméről szóló egyezmény tanácsi értelmezését, ennek hatálya ugyanis a héacsalásra jelenleg nem terjed ki.

112. A Számvevőszék válaszul a Bizottság azon javaslatára (49), hogy a Közösség pénzügyi érdekeinek védelmét szolgáló kölcsönös igazgatási segítségnyújtásra vonatkozóan újabb horizontális rendeletet fogadjanak el, megismétli azon korábbi ajánlását (50), melyben a Bizottságot a párhuzamos és egymásnak ellentmondó szabályozás elkerülése érdekében a csalás elleni közösségi jogszabályok egyszerűsítésének és egységes szerkezetbe foglalásának kezdeményezésére szólította fel. Egy erre irányuló vizsgálat keretében orvosolni lehetne a Bizottság és a tagállamok együttműködésében tapasztalható hiányosságokat.

Ezt a jelentést a Számvevőszék a 2007. november 8-i ülésén, Luxembourgban fogadta el. a Számvevőszék nevében Hubert WEBER elnök

(1) HL L 264., 2003.10.15., 1. o.

(2) Az Európai Parlament és a Tanács 2002. december 3-i 2235/2002/EK határozata a belső piac adózási rendszerei működésének javítását célzó közösségi program elfogadásáról (Fiscalis program 2003–2007) (HL L 341., 2002.12.17., 1. o.).

(3) HL L 347., 2006.12.11., 1. o.

(4) A Gazdasági és Pénzügyi Tanács 2007. június 5-i következtetései.

(5) A Tanács 2000. szeptember 29-i 2000/597/EK, Euratom határozata az Európai Közösségek saját forrásainak rendszeréről (HL L 253., 2000.10.7., 42. o.).

(6) Lásd az Európai Közösségek saját forrásainak rendszeréről szóló tanácsi határozatra irányuló javaslatról és az Európai Közösségek saját forrásainak rendszeréről szóló (…) számú tanácsi határozat 4. és 5. cikkeivel összhangban a költségvetési egyensúlyhiányok korrekciójára vonatkozó végrehajtási intézkedésekről szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslatról szóló 4/2005. sz. számvevőszéki vélemény 10. bekezdését (HL C 167., 2005.7.7., 1. o.).

(7) International VAT Association, Combating VAT fraud in the EU – the way forward („Nemzetközi Héatársaság, A héacsalás elleni küzdelem az EU-ban – az előre vezető út”), 2007. március.

(8) HM Revenue & Customs, Measuring Indirect Tax Losses – 2006 („A közvetett adóveszteségek mérése – 2006”), 2006. december.

(9) A Szövetségi Pénzügyminisztérium havi jelentése – 2006. január, 45. o.

(10) Lásd a szószedetet.

(11) Lásd az Eurojust 2007. március 13-i sajtóközleményét.

(12) HL L 24., 1992.2.1., 1. o.

(13) Lásd a rendelet 12. és 13. preambulumbekezdését.

(14) Lásd az Európai Unió 2007-es pénzügyi évre vonatkozó általános költségvetése III. szakaszának 14 05. fejezetét – Adópolitika (HL L 77., 2007.3.16., 776–777. o.).

(15) Ezekben az országokban került sor helyszíni vizsgálatra: Franciaország, Olaszország, Luxemburg, Hollandia, Lengyelország, Szlovénia és az Egyesült Királyság.

(16) Németország – 4 eset; Belgium, Franciaország és az Egyesült Királyság – 3–3 eset; Ausztria, Írország és Hollandia – 2–2 eset; Finnország, Magyarország, Olaszország és Lengyelország – 1–1 eset. Franciaország és Németország eddig nem adott választ a Számvevőszék megkeresésére.

(17) 9/98. sz. különjelentés az Európai Unió pénzügyi érdekeinek a Közösségen belüli kereskedelmet terhelő héaterületén történő védelméről (HL C 356., 1998.11.20., 1. o.) és a 2001. évi éves jelentés 1.45–1.55. pontja (HL C 295., 2002.11.28., 9. o.).

(18) A 2006-os évre vonatkozó adatok előzetes jellegűek.

(19) Az EU 2004. május 1-jén 15 tagállamról 25 tagállamra bővült.

(20) Lásd a rendelet (12) preambulumbekezdését.

(21) Finnországban és Franciaországban rendszeresen és teljes körben megtörtént az ilyen hatáskörök átruházása a regionális adóhivatalokra.

(22) Litvánia és Szlovénia.

(23) Cseh Köztársaság, Dánia, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Luxembourg, Hollandia és Portugália.

(24) A rendelet 5. cikkének (4) bekezdése előírja, hogy az adóigazgatás által kért információk másik tagállamban történő beszerzése érdekében a megkeresett hatóságnak úgy kell eljárnia, mintha az eljárást saját feladatai ellátása során folytatná le.

(25) Jelentés az állami elszámolásokkal foglalkozó bizottság számára a héa-körhintacsalások ellen hozott intézkedésekről, Dánia Nemzeti Ellenőrzési Hivatala, 2006. szeptember.

(26) 2. cikk (3) bekezdés.

(27) Kontaktpunkte für die gegenseitige Amtshilfe im Bereich der Umsatzsteuer, Stand:1. Februar 2007 (Kapcsolattartási pontok a forgalmi adó terén folyó, hatóságok közötti kölcsönös segítségnyújtáshoz, 2007. február 1-jei állapot) c. dokumentum.

(28) Lásd az 1925/2004/EK bizottsági rendelet 3. és 4. cikkét (HL L 331., 2004.11.5., 13. o.).

(29) Előre meghatározott információ előre megállapított időpontokban történő rendszeres közlése.

(30) Előre meghatározott információ rendszeres közlése annak rendelkezésre állásakor.

(31) Állami ellenőrzés a hozzáadottérték-adóra vonatkozó információk kicserélése terén folytatott együttműködésről, 2006. június 30., VA-8000-4-13. sz., 18. oldal.

(32) Lásd a „Cseh Köztársaság és a Szlovák Köztársaság hozzáadottérték-adó igazgatásának 2005. évi párhuzamos ellenőrzésének eredményeiről” szóló jelentést.

(33) Tájékoztatás az állami költségvetés hozzáadottérték-adóból származó bevételeinek az adóhatóságok általi beszedésére vonatkozó 2004–2005. évi ellenőrzés megállapításairól. Legfelső Ellenőrző Kamara, 2006. június.

(34) B2B az olyan szolgáltatásnyújtás, amelyben a szolgáltatást nyújtó és igénybe vevő is vállalkozás.

(35) Olyan rendszer, amelyben a kereskedő az Európai Unió egészében végzett tevékenysége tekintetében teljesítheti a hozzáadottérték-adóval kapcsolatos kötelezettségeit kizárólag a letelepedése szerinti tagállamban.

(36) Ebbe a számba egyes ellenőrzéseket talán kétszer is beleszámoltak, mivel néhány ellenőrzés közös kezdeményezésre indult.

(37) Többoldalú ellenőrzési útmutató – 2004. évi változat.

(38) A többoldalú ellenőrzések száma évenként: 2001: 6 tagállam szervezett 8 ellenőrzést; 2002: 5 tagállam szervezett 5 ellenőrzést; 2003: 2 tagállam szervezett 3 ellenőrzést, 2004: 6 tagállam szervezett 7 ellenőrzést.

(39) „Administration de l'enregistrement et des domaines” (Telekkönyvi és birtokhivatal), Rapport d'activité 2006 (2006. évi tevékenységi jelentés), 20. o.

(40) COM(2006) 254 végleges, 2006. május 31.

(41) A Tanács 2006/112/EK irányelve (2006. november 28.) a közös hozzáadottértékadó-rendszerről.

(42) Franciaországban és Luxemburgban.

(43) Lásd a Főszámvevő 2006. július 7-i rendes jelentésének 4.32. bekezdését. A jelentést Őfelsége Adóhivatalának 2005–2006. évi elszámolásaival együtt tették közzé.

(44) Bundesrechnungshof, Bemerkungen 2002 zur Haushalts- und Wirtschaftsführung des Bundes, Ziffer 74 („Strafverfolgung bei innergemeinschaftlichem Umsatzsteuerbetrug”).

(45) Az egyezmény 1995-ben született az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján (HL C 316., 1995.11.27., 49. o.).

(46) HL C 191., 1997.6.23., 1. o.

(47) Ezt a problémát már a 9/98. sz. különjelentés 2.3–2.9. bekezdése is leírta.

(48) A kapcsolattartó bizottság az EU országai legfőbb ellenőrzési intézményeinek vezetőiből áll.

(49) COM(2006) 473.

(50) Lásd a Közösség pénzügyi érdekeinek csalással és bármely más tiltott tevékenységgel szembeni védelmét szolgáló kölcsönös közigazgatási segítségnyújtásra vonatkozó európai parlamenti és tanácsi rendeletjavaslatról szóló 8/2005. sz. vélemény 36. bekezdését (HL C 313., 2005.12.9., 1. o.).