[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 29.4.2009

COM(2009) 206 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

Jelentés az 1/2003/EK rendelet működéséről {SEC(2009)574}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

Jelentés az 1/2003/EK rendelet működéséről

BEVEZETÉS

1. Az Európai Unió trösztellenes szabályainak és eljárásainak korszerűsítése szempontjából mérföldkőnek tekintett 1/2003/EK rendeletet[1] 2004. május 1-jétől alkalmazzák. Az 1/2003/EK rendelet 44. cikke előírja, hogy a Bizottság 2009. május 1-jén, azaz az alkalmazásának napjától számított 5 év elteltével jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásáról.

2. Az 1/2003/EK rendelet 1962 óta az EK-Szerződés 81. és 82. cikkének végrehajtását szolgáló eljárások legátfogóbb reformjának eredménye. Legfontosabb jellemzői következők:

3. Eltörli a vállalkozások között létrejött megállapodások Bizottsághoz történő bejelentésének gyakorlatát, lehetővé téve ezáltal, hogy a Bizottság erőforrásait a kartellek elleni fontos küzdelemre, valamint a trösztellenes szabályok egyéb súlyos megsértéseire összpontosítsa.

4. Felhatalmazza a nemzeti versenyhatóságokat és bíróságokat az EK trösztellenes szabályainak teljes egészében történő alkalmazására, hogy így megtöbbszörözze a végrehajtók számát, és ebből fakadóan kiszélesítse az EK trösztellenes szabályainak alkalmazását.

5. Egyenlőbb esélyeket teremt a határokon átnyúló vállalkozások számára, mivel a versenyszabályok valamennyi végrehajtója – ideértve a nemzeti versenyhatóságokat és nemzeti bíróságokat is – köteles az EK trösztellenes szabályait alkalmazni a tagállamok közötti kereskedelmet érintő esetekre.

6. Az Európai Versenyhatóságok Hálózata (ECN) keretében szoros együttműködést alakít ki a Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok között.

7. Megerősíti a Bizottság rendelkezésére álló végrehajtási eszközöket, elősegítve a trösztellenes szabályok megsértésének hatékonyabb feltárását és kezelését.

8. Az 1/2003/EK rendelet összefüggésében a Bizottság elfogadta továbbá a 773/2004/EK végrehajtási rendeletet[2], valamint hat új bizottsági közleményt és iránymutatást[3].

9. A jelentés számba veszi az eredményeket azzal a céllal, hogy elemezze és értékelje, hogy az EK korszerűsített trösztellenes végrehajtó szabályai hogyan működtek az első öt évben. E jelentést a Bizottság szolgálatainak azt kísérő, részletesebb áttekintést nyújtó munkadokumentumával együtt kell olvasni.

A RENDSZER MEGVÁLTOZÁSA: A BEJELENTÉSI RENDSZERTőL AZ EK-SZERZőDÉS 81. CIKKE (3) BEKEZDÉSÉNEK KÖZVETLEN ALKALMAZÁSÁIG

10. Az 1/2003/EK rendelet alapvető változást hozott az EK-Szerződés 81. és 82. cikkének alkalmazása tekintetében. A 17. rendelet által létrehozott centralizált bejelentési és engedélyezési rendszer helyébe a 81. és 82. cikkek teljes egészében történő közvetlen alkalmazásán alapuló végrehajtási rendszer lépett.

11. Az 1/2003/EK rendelet alapján a Bizottság, a nemzeti versenyhatóságok és bíróságok felhatalmazást kapnak az EK-Szerződés 81. és 82. cikkének teljes egészében történő alkalmazására. Így az EK-Szerződés 81. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozó olyan megállapodások, amelyek megfelelnek a Szerződés 81. cikkének (3) bekezdésében foglalt feltételeknek, immár közvetlenül érvényesek és végrehajthatóak, anélkül hogy ezt előzetes határozatnak kellene megállapítania. Az állami végrehajtással összefüggésben az EK-Szerződés 81. cikkének (3) bekezdésében foglalt feltételek teljesülését főleg akkor vizsgálják meg, ha a rendelkezésre végrehajtási ügyekben védelemként hivatkoznak.

12. A gyakorlatban rendkívül zökkenőmentes volt a bejelentési és adminisztratív engedélyezési rendszerről a közvetlen alkalmazásra történő átállás. Általánosságban elmondható, hogy sem a Bizottság és a nemzeti végrehajtók esetgyakorlata, sem az üzleti és jogi közösség által megosztott tapasztalatok nem jeleztek komoly nehézségeket az EK-Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének közvetlen alkalmazásával kapcsolatban, amelyet az érintett szereplők széles köre nagy örömmel fogadott.

13. A megváltozott rendszernek köszönhetően a Bizottság átrendezte prioritásait és erőforrásait azon területekre összpontosíthatta, ahol jelentős mértékben hozzájárulhat az EK-Szerződés 81. és 82. cikkének végrehajtásához. E proaktív megközelítést egyértelműen illusztrálja, hogy az EU-gazdaság fogyasztókat közvetlenül érintő kulcsfontosságú ágazataiban széles körű vizsgálatokat kezdeményeztek. A Bizottság – a kartellek kivételével – a trösztellenes ügyekkel kapcsolatos munka és szakpolitika valamennyi területén továbbra is hatásközpontúbb megközelítést alkalmaz. A Bizottság proaktívabb irányvonalát illusztrálja továbbá az elfogadott végrehajtási határozatok számának megnövekedése a korábbi időszakokhoz képest.

14. A trösztellenes szabályok reformja következtében az egyes megállapodások egyedi elbírálása helyébe egy olyan rendszer lépett, amelyben a hangsúlyt a vállalkozások széles köre és egyéb végrehajtók számára segítségül szolgáló általános iránymutatásra fektetik. Ezt a folyamatot a Bizottság már 2004 előtt megkezdte a vertikális korlátozások[4] és a horizontális együttműködési megállapodások[5] tekintetében. A 2004-es korszerűsítési csomag általános iránymutatást tartalmazott az EK-Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének alkalmazásáról[6], valamint ugyanabban az évben elfogadták a technológiaátadási csoportmentesítést és az azzal kapcsolatos iránymutatást[7]. 2009. február 9-én a Bizottság – az érdekelt felek széles köre részéről mutatkozó erőteljes igény megválaszolására – iránymutatást tett közzé az EK-Szerződés 82. cikkének az erőfölényben lévő vállalkozások versenykorlátozó visszaélő magatartására történő alkalmazásával kapcsolatos bizottsági jogérvényesítési prioritásokról[8]. Az egyéni iránymutatás tekintetében a Bizottság – a nem hivatalos iránymutatásról szóló közleménnyel[9] összhangban – továbbra is komolyan elkötelezett marad amellett, hogy iránymutatást biztosítson az új és megoldatlan kérdésekkel szembenéző vállalkozások számára. Ugyanakkor a jelentés által felölelt időszakban nagyon kevés kéréssel fordultak a Bizottsághoz.

AZ 1/2003/EK RENDELET SZERINTI BIZOTTSÁGI ELJÁRÁSOK

15. Az 1/2003/EK rendelet a hatékony és átfogó végrehajtás fő célkitűzéseit szolgáló megújult végrehajtási jogkörökkel ruházta fel a Bizottságot. A Bizottság aktívan, és általánosságban sikeresen állította új vagy felülvizsgált jogkörét a hatékony végrehajtás szolgálatába.

16. Az 1/2003/EK rendelet egyértelművé tette és megerősítette a Bizottság vizsgálati jogkörét (17–22. cikkek). Az egyik legfontosabb vizsgálati eszköz az ágazati vizsgálat lett, amelynek segítségével a Bizottság fel tudta tárni a gáz- és villamosenergia-, a kiskereskedelmi bank-, a vállalati biztosítás és a gyógyszerészeti ágazatban végbemenő verseny hiányosságait. Ezen ágazati vizsgálatok tényszerű anyagok sokaságát bocsátották a Bizottság rendelkezésére, amelyek segítséget nyújtottak az EK-Szerződés 81. és 82. cikkeinek egyedi esetekben történő végrehajtásához.

17. Az új vagy felülvizsgált jogköröket a vizsgált esetekhez szükséges mértékben alkalmazták. Rendszeresen alkalmazták a lepecsételési jogkört, valamint azon jogkört, hogy a vállalkozás helyszínén végzett vizsgálat ideje alatt kérdéseket tehetnek fel tényekkel és dokumentumokkal kapcsolatban. Nem üzleti helyiségekben két alkalommal végeztek vizsgálatokat[10]. Az 1/2003/EK rendelet ugyancsak bevezette a jogi és természetes személyek – beleegyezésükkel történő – kikérdezésére vonatkozó jogkört. Bár a Bizottság rendszeresen alkalmazta ezt az eszközt, a tapasztalatok azt mutatják, hogy a félrevezető vagy téves válaszok büntetésének hiányában nincs ösztönzöttség arra, hogy helyes és hiánytalan válaszokat adjanak. Ezen túlmenően, a Bizottság ritkán kérte a nemzeti versenyhatóságokat arra, hogy – a 22. cikk (2) bekezdésében előírtak szerint – vizsgálatokat végezzenek helyette. Ez utóbbi két kérdést érdemes lehet továbbgondolni.

18. Az 1/2003/EK rendelet megújult határozatokat vezetett be. A legfőbb újítás a 9. cikk, amely felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy a vállalatok által tett kötelezettségvállalásokat rájuk nézve kötelezővé és végrehajthatóvá tegye. A Bizottság 13 határozat elfogadásakor alkalmazta e hatáskörét. A 9. cikk az adminisztratív hatékonyság és eredményesség megerősítésének célkitűzését tartja szem előtt a Bizottság által feltárt, versennyel kapcsolatos aggályok kezelése tekintetében, amikor az érintett vállalat(ok) önként tesznek kötelezettségvállalást ezen aggályok kezelése céljából. Ez biztosítja a piac gyors változását, és jelentős hozzáadott értéket képvisel a 17. rendelethez képest, amely rendelet alapján a nem hivatalos kötelezettségvállalásokkal lezárt esetekben semmilyen végrehajtási lehetőség nem állt rendelkezésre.

19. A Bizottság számos tiltó határozatot fogadott el a rendelet 7. cikkével összhangban. E rendelkezés kifejezetten kilátásba helyezi a szerkezeti jogorvoslati intézkedések megtételére vonatkozó jogkört. A Bizottság eddig nem alkalmazta e jogkört. Ugyanakkor kötelezettségvállalásként elfogadott szerkezeti változásokat[11].

20. A jelentésben vizsgált időszakban a Bizottság nem fogadott el a 10. cikk szerinti határozatot, amelyet főként a következetesség biztosítása céljából hoztak létre, de az Európai Versenyhatóságok Hálózata által az EK trösztellenes szabályainak koherens alkalmazása érdekében tett komoly erőfeszítéseknek köszönhetően eddig még nem kellett alkalmazni.

21. Az 1/2003/EK rendelet átvette a 17. rendeletben előírt azon lehetőséget, miszerint (hivatalosan) is panaszt tehetnek azon személyek, akiknek ehhez jogos érdekük fűződik, és ennek kapcsán bizonyos eljárási jogokat élveznek. A Bizottság örömmel fogadja a prioritásnak tekintett ügyekkel kapcsolatos panaszokat és arra ösztönzi a panaszosokat, hogy indoklással kísérjék beadványaikat. Ugyanakkor tovább kell vizsgálni, hogy a közösségi bíróságok ítélkezési gyakorlatával összhangban nem prioritásnak tekintett ügyekkel kapcsolatos panaszok kezelését hogyan lehetne egyszerűsíteni.

22. A Bizottság – különösen a kartellek elleni küzdelmemhez használt – eszköztárának leghatékonyabb fegyvereit a kellően elrettentő hatású bírságok, valamint egy hatékony engedékenységi program képezik. Lényegében a 17. rendeletből vették át a Bizottság azon jogkörének jogalapját, hogy az 1/2003/EK rendelet alapján bírságokat szabhat ki a versenyjog anyagi szabályainak megsértéséért. A Bizottság által a jogsértő vállalkozásokra és vállalkozások tárulásaira kiszabható bírság összege nem haladja meg az érintett vállalkozás vagy társulás előző üzleti évben realizált teljes forgalmának 10%-át. 2006-os bírságkiszabási iránymutatásában a Bizottság tovább finomította és alakította a bírságok kiszabásával kapcsolatos politikáját. A közösségi bíróságok számos, a Bizottság által kiszabott bírságot vizsgáltak felül, és általánosságban jóváhagyták a Bizottság megközelítését.

23. Az 1/2003/EK rendelet a vizsgálatokkal összefüggésben hatékonyabb szankciókat vezetett be a vállalatok kötelezettségeinek be nem tartására. A Bizottság először alkalmazta e rendelkezést: 38 millió EUR összegű bírságot vetett ki zárfeltörés miatt[12]. Az 1/2003/EK rendelet által bevezetett másik fontos fejlesztés az, hogy jelentősen megemelték a bizottsági határozatok betartásának elmulasztásáért kivethető kényszerítő bírságok maximális összegét. Az e rendelkezéssel kapcsolatos tapasztalatok azt mutatják, hogy a 24. cikkben előírt eljárás viszonylag hosszúnak és nehézkesnek bizonyulhat[13], és tanácsos lenne megvizsgálni a fejlesztés lehetőségét.

AZ EK-VERSENYJOG ALKALMAZÁSA AZ 1/2003/EK RENDELET 3. CIKKÉVEL ÖSSZHANGBAN

24. Az 1/2003/EK rendelet első alkalommal szabályozta a nemzeti versenyjogi és az EK versenyjogi szabályok közötti kapcsolatot. A jogi és üzleti közösségek érdekelt felei általánosságban megerősítették, hogy az 1/2003/EK rendelet – a lisszaboni célkitűzéseknek megfelelően[14] – egységes feltételek megteremtését segítette elő.

25. A 3. cikk (1) bekezdése arra kötelezi a nemzeti versenyhatóságokat és bíróságokat, hogy alkalmazzák az EK-Szerződés 81. és 82. cikkét azon megállapodásokra vagy magatartásokra, amelyek befolyásolhatják a tagállamok közötti kereskedelmet. E szabály azt kívánja biztosítani, hogy az EK versenyszabályait az azok hatálya alá tartozó valamennyi esetben alkalmazzák. A megfelelés magával vonja továbbá, hogy ilyen esetekben az 1/2003/EK rendelet 11-13. és 15. cikkében előírt együttműködési mechanizmusok teljes mértékben alkalmazandóak. A 3. cikk (1) bekezdésében előírt, az EK-versenyszabályok alkalmazására vonatkozó kötelezettség kapcsán nagyon jelentősen kibővült az EK-Szerződés 81. és 82. cikkének alkalmazása, azaz igen széles körben egyetlen jogi előírás terjedt el.

26. A 3. cikk (2) bekezdésében meghatározott konvergenciaszabály egyenlő feltételek biztosítására törekszik azáltal, hogy egyetlen szabványt nyújt a megállapodások, összehangolt gyakorlatok és a vállalkozások társulásai által hozott határozatok értékeléséhez. Ugyanakkor a tagállamok továbbra is szabadon hozhatnak és tarthatnak fenn az EK-Szerződés 82. cikkénél szigorúbb nemzeti versenyjogi szabályokat az egyoldalú magatartás tilalma vagy szankcionálása érdekében. Számos tagállamban léteznek ilyen típusú rendelkezések, amelyek közé például az alábbiak sorolhatók: a gazdasági függőséggel való visszaélést, a „felsőbb alkupozíciót” vagy „jelentős befolyást” szabályozó nemzeti rendelkezések[15]; az önköltségi ár alatti vagy veszteséggel történő viszonteladásra vonatkozó nemzeti rendelkezések[16]; az erőfölény értékelését célzó különböző szabványokról rendelkező[17] és az erőfölényben lévő vállalkozások tevékenységét szabályozó szigorúbb nemzeti jogszabályok.

27. Az egyoldalú magatartás vonatkozásában alkalmazott eltérő szabványokat kritikusan ítélték meg az üzleti és jogi közösségek is, amelyek véleménye szerint az eltérő szabványok felaprózzák a tipikusan összeurópai vagy globális alapon kialakított üzleti stratégiákat. Ez olyan kérdés, amely további vizsgálatot igényel az okozott problémák mértékének értékelése, valamint az európai szintű fellépés szükségének értékelése szempontjából egyaránt.

EURÓPAI VERSENYHATÓSÁGOK HÁLÓZATA

28. Az 1/2003/EK rendelet a nemzeti versenyhatóságokra ruházza azt a kulcsfeladatot, hogy – a Bizottsággal együttműködve – kísérjék figyelemmel a közösségi versenyszabályok hatékony és következetes alkalmazását. Öt év elteltével úgy tűnik, hogy javarészt sikerült elérni a közösségi versenyszabályok végrehajtását azok következetes és egységes alkalmazásának biztosítása mellett.

29. Az 1/2003/EK rendelet alkalmazásának kezdete óta komoly előrelépés történt az EK versenyszabályainak végrehajtása terén. 2009 márciusának végéig a legkülönbözőbb ágazatokban összesen több mint ezer esetben került sor intézkedésre a közösségi versenyszabályok alapján.

30. A hálózat illetékes hatóságai közötti munkamegosztás általában problémamentesen zajlott. Az elmúlt öt év tapasztalata alátámasztja, hogy az 1/2003/EK rendelet és a hálózatról szóló bizottsági közlemény által bevezetett rugalmas és gyakorlatias mechanizmus jól működik. Az ügyek kiosztása csak igen csekély számú esetben képezte vita tárgyát, amelyet sikerült gyorsan lezárni.

31. Az ECN-en belüli tényfeltáró célú együttműködési mechanizmusok összességében jól működtek. A más versenyhatóságok által begyűjtött információk cseréjének és felhasználásának lehetősége növeli a hálózaton belüli általános hatékonyságot és a rugalmas ügykiosztási rendszer egyik előfeltétele. Ezenfelül a nemzeti versenyhatóságok azon jogkörét, miszerint valamely másik nemzeti versenyhatóság számára ellenőrzéseket vagy más tényfeltáró intézkedéseket végezhetnek – jóllehet, a nemzeti eljárások különbözőségéből adódóan e jogkör némileg korlátozott – a megfelelő esetekben aktívan kihasználták, ami hozzájárult a jogszabályok hatékony végrehajtásához.

32. Egyesek vitatják, hogy az a tilalom, miszerint – a 12. cikk (3) bekezdésével összhangban – egy nemzeti versenyhatóság nem használhatja a kapott információkat szabadságelvonással járó szankciók alkalmazására, amennyiben az információkat ilyen szankciókat nem alkalmazó joghatóságtól kapta, nem túl széles körű-e és nem gátolja-e a hatékony végrehajtást. Helyénvaló lenne megvizsgálni a rendelkezésre álló, a felek védelemhez való jogát teljességgel tiszteletben tartó esetleges egyéb opciókat. E szempontok szintén megfontolandóak lehetnek a büntetőjogi végrehajtási rendszerrel rendelkező bizonyos joghatóságokkal kötendő nemzetközi együttműködési megállapodások jövőbeni tárgyalásai során.

33. A vizsgált időszak végéig a Bizottság több mint 300 olyan határozatról kapott tájékoztatást, amelyet a nemzeti versenyhatóságok a 11. cikk (4) bekezdése alapján helyeztek kilátásba. A Bizottság ezek közül egyetlen esetben sem volt kénytelen megindítani a 11. cikk (6) bekezdése szerinti eljárást annak céljából, hogy a következetes alkalmazás érdekében valamely nemzeti versenyhatóság hatáskörét átvegye. A tapasztalatok szerint a nemzeti versenyhatóságok általában elsőrendű feladatuknak tartják a következetesség biztosítását, és az ECN-en belüli erőfeszítések e célkitűzés megvalósítását nagyban segítik. A 11. cikk (4) bekezdésével összhangban továbbfejlődött az a gyakorlat, amely szerint az egyes nemzeti hatóságok által javasolt lépéseket osztályszintű informális megbeszélés keretében, a hálózaton belüli titoktartási kötelezettség figyelembevétele mellett vitatják meg. Az érdekelt felek messzemenően elégedettek az EK versenyszabályainak az ECN-en belüli alkalmazásával.

34. Az ECN bizonyította, hogy az általános politikai kérdések megvitatásának hatékony fóruma. A hálózat tagjai között az elmúlt évek során folytatott különböző szintű állandó párbeszéd jelentősen hozzájárult a közösségi versenyszabályok következetes alkalmazásához.

35. Jóllehet, az 1/2003/EK rendelet nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy a közösségi versenyszabályok végrehajtására külön intézményi keretet hozzanak létre, számos tagállam megerősítette vagy felülvizsgálta végrehajtási testületeit azok hatékonyságának javítása érdekében.

36. Az 1/2003/EK rendelet hivatalosan nem szabályozza, illetve nem hangolja össze a nemzeti versenyhatóságok eljárásait, ami azt jelenti, hogy e hatóságok ugyanazon anyagi jogi szabályokat alkalmazzák eltérő eljárások szerint, és adott esetben különböző szankciókat vethetnek ki. Az 1/2003/EK rendelet figyelembe veszi e különbözőséget[18]. Emellett a rendeletnek köszönhetően sor került a tagállami jogszabályok jelentős fokú önkéntes közelítésére, melyhez támogatást nyújtott az ECN szakpolitikai tevékenysége is.

37. Az ECN engedékenységi mintaprogramja[19] jól tükrözi, hogy e hálózat miként képes a tagjai erőfeszítéseinek egyesítésére egy új jövőkép közös kialakítása érdekében, melynek célja a meglévő rendszer valós és feltételezett hiányosságainak pótlása. Az ECN-en belül elvégzett munka fontos mozgatórugónak bizonyult, amely a tagállamokat és/vagy a nemzeti versenyhatóságokat saját engedékenységi politikájuk kidolgozására és bevezetésére ösztönözte, valamint elősegítette a különböző politikák közelítését. Ma már csupán két tagállamot találunk, amely még nem léptetett életbe semmiféle engedékenységi politikát. A mintaprogram előírja, hogy az ECN 2008 végéig értékelni fogja az engedékenységi programok közelítésének állapotát. Ezen értékelés alapján mérlegeli majd, hogy szükség van-e további intézkedésekre e téren.

38. Mindazonáltal továbbra is fennáll a tagállamok végrehajtási rendszereinek különbözősége az olyan fontos szempontok tekintetében, mint például a bírságok, a büntetőjogi szankciók, a vállalkozáscsoportok felelőssége, a vállalkozások társulásainak felelőssége, a vállalkozások jogutódlása, az elévülési időszakok és a bizonyítási fok, a szerkezeti jogorvoslat kiszabására vonatkozó hatáskör, valamint a tagállami versenyhatóságok képessége a végrehajtási prioritások formális felállítására. E szempontok további vizsgálatra és megfontolásra érdemesek.

EGYÜTTMűKÖDÉS A NEMZETI BÍRÓSÁGOKKAL

39. Az 1/2003/EK rendelet alkalmazásának kezdete óta a nemzeti bíróságok teljes egészében alkalmazhatják az EK-Szerződés 81. és 82. cikkét. A nemzeti bíróságok számos ágazatban alkalmazták a 81. és a 82. cikket, és sokféle kérdést sikerült megoldaniuk. Mindazonáltal az érdekelt felek rámutattak azon területekre, ahol véleményük szerint az EK versenyszabályainak nemzeti bíróságok általi végrehajtása nem egységes.

40. Az 1/2003/EK rendelet számos olyan eszközt tartalmaz, amely elősegíti a versenyszabályok nemzeti bíróságok általi következetes alkalmazását. 2004. május 1-je óta a Bizottság 18 alkalommal juttatta el észrevételeit a nemzeti bíróságokhoz az EK-Szerződés 81. és 82. cikkével kapcsolatos kérdésekre vonatkozóan. A Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok egyaránt jogosultak amicus curiae észrevételek tételére a 15. cikk (3) bekezdése szerint. Több nemzeti versenyhatóság előszeretettel alkalmazza ezt az eszközt. A Bizottság a bejelentési időszak alatt két alkalommal döntött úgy, hogy amicus észrevételeket tesz, nevezetesen amikor a megítélése szerint közvetlen veszély fenyegette az EK versenyszabályainak következetes alkalmazását. Az érdekelt felek felkérték a Bizottságot, hogy a jövőben gyakrabban folyamodjék ezen eszközhöz, illetve fontolja meg, miként fejleszthető tovább ez a gyakorlat.

41. Az 1/2003/EK rendelet értelmében a tagállamok a nemzeti bíróságok által hozott valamennyi olyan írásbeli ítélet másolatát kötelesek a Bizottságnak eljuttatni, amelyekben a Szerződés 81. vagy 82. cikkének alkalmazásáról döntöttek. Mindazonáltal e gyakorlat működése nem bizonyult optimálisnak, és kívánatos lenne azon lehetőségek áttekintése, amelyek biztosítják a nemzeti bíróságok által hozott ítéletekhez való hatékony és eredményes hozzáférést.

KAPCSOLÓDÁSI PONTOK A HARMADIK ORSZÁGOK ÁLTAL HOZOTT VÉGREHAJTÁSI INTÉZKEDÉSEKKEL

42. A Bizottság nagy fontosságot tulajdonít a harmadik országok hatóságaival való konstruktív együttműködés erősítésének, különösen a nemzetközi léptékű jogsértések vonatkozásában. A nemzetközi együttműködés hatékonysága mindamellett a Bizottság saját részéről az EK-Szerződés 81. és 82. cikkének végrehajtása tekintetében végzett vizsgálatok hatékonyságának függvénye is.

43. A bejelentési időszak folyamán felmerültek bizonyos kérdések a Bizottság ügyirataiban szereplő információk harmadik országok joghatóságain belüli nyilvánosságra hozatalát illetően. E kérdések nevezetesen a harmadik országok magánjogi jogvitáival vagy – kisebb mértékben – a harmadik országok joghatóságaival folytatott információcserével összefüggésben vetődtek fel.

44. A Bizottság határozottan támogatja a hatékony polgári kártérítési eljárásokat, különösen a kartellek résztvevőivel szemben. A bizottsági ügyiratokban szereplő információk – különös tekintettel a vizsgálat során önkéntesen szolgáltatott információkra – harmadik országok joghatóságai által folytatott magánjogi jogviták során történő nyilvánosságra hozatala azonban komolyan veszélyeztetheti a trösztellenes jogszabályok végrehajtásának hatékonyságát. A Bizottság amicus curiae jogfejtéseket juttatott el az amerikai joghatóságokhoz, amelyekben kifogást emelt a kizárólag a saját vizsgálata céljaira összegyűjtött információk nyilvánosságra hozatala ellen. Erre vonatkozóan a Bizottság Versenypolitikai Főigazgatósága is benyújtotta állásfoglalását az Egyesült Államok trösztellenes szabályokat korszerűsítő bizottsága felé.

45. Általánosságban az a vélemény alakult ki, hogy a jogi keretet világosabbá kell tenni és az információk nyilvánosságra hozatalával szembeni védelem jelenlegi szintjének fokozása érdekében meg kell erősíteni, úgy a harmadik országok magánjogi jogvitái, mint az azok hatóságaival történő információcsere esetében.

KÖVETKEZTETÉS

46. Az 1/2003/EK rendelet gyökeresen megváltoztatta az európai versenyjog végrehajtási módját és jelentősen javította az EK-Szerződés 81. és 82. cikkének Bizottság általi végrehajtását. A Bizottság a rendeletnek köszönhetően kezdeményezőbb magatartást tanúsíthatott, és célzottabban irányíthatta fellépéseit a gazdaság kulcságazatainak versenyképességében tapasztalt hiányosságok kiküszöbölésére.

47. A közösségi versenyszabályok tehát nagy mértékben az EU egésze számára elfogadott „saját joggá” váltak. Az ECN-en belüli együttműködés hozzájárult a versenyszabályok következetes alkalmazásához. A hálózat innovatív irányítási modellt képez a közösségi jog Bizottság általi, valamint a tagállami hatóságok általi végrehajtására.

48. E jelentés néhány területen[20] kiemeli azon szempontokat, amelyek további vizsgálatot érdemelnek, azonban nyitva hagyja azt a kérdést, hogy szükség van-e a létező szabályok vagy gyakorlatok módosítására. E jelentés alapján a Bizottság egy későbbi szakaszban értékeli majd, hogy helyénvaló-e további szakpolitikai kezdeményezéseket tennie.

[1] A Közösség és harmadik országok közötti légiközlekedéssel összefüggésben a 3975/87/EKG rendelet hatályon kívül helyezéséről, valamint a 3976/87/EKG és a 1/2003/EK rendelet módosításáról szóló, 2004. február 26-i 411/2004/EK tanácsi rendelet (HL L 68., 2004.3.6., 1.o.) és a Szerződés 85. és 86. cikkének a tengeri szállításra történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 4056/86/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről és az 1/2003/EK rendelet hatályának a kabotázsra és a nemzetközi tramphajózási szolgáltatásokra való kiterjesztéséről szóló, 2006. szeptember 25-i 1419/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 269., 2006.9.28.,1.o.) által módosított, a . Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (HL 2003 L 1., 2003.1.4., 1. o.).

[2] A 773/2004/EK bizottsági rendelet kartellügyekben folytatott vitarendezési eljárásokkal kapcsolatos módosításáról szóló, 2008. június 30-i 622/2008/EK bizottsági rendelet (HL L 171., 2008.7.1., 3. o.) által módosított, a Bizottság által az EK-Szerződés 81. és 82. cikke alapján folytatott eljárásokról szóló, 2004. április 7-i 773/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 123., 2004.4.27., 18. o.).

[3] A korszerűsítési csomag, vö. a Versenyhivatalok Hálózatán belüli együttműködésről szóló bizottsági közlemény (HL C 101., 2004.4.27., 43. o.), a Bizottság és az EU-tagállamok bíróságai között az EK-Szerződés 81. és 82 cikkének alkalmazása terén folytatott együttműködésről szóló bizottsági közlemény (HL C 101., 2004.4.27., 54. o.), az egyedi esetekben felmerülő, az EK-Szerződés 81. és 82. cikkével kapcsolatos újszerű kérdésekben nyújtható, nem hivatalos iránymutatásról (iránymutató levelek) szóló bizottsági közlemény (HL C 101., 2004.4.27., 78. o.), az EK-Szerződés 81. és 82. cikke alapján a panaszok bizottsági kezeléséről szóló bizottsági közlemény (HL C 101., 2004.4.27., 65. o.), a Szerződés 81. és 82. cikkében szereplő, a kereskedelemre gyakorolt hatás fogalmáról szóló iránymutatás (HL C 101., 2004.4.27., 81. o.), valamint a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének alkalmazásáról szóló iránymutatás (HL C 101., 2004.4.27., 97. o.).

[4] A Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a vertikális megállapodások és összehangolt magatartások csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 1999. december 22-i 2790/1999/EK bizottsági rendelet (HL L 336., 1999.12.29., 21-25. o.) és a vertikális korlátozásokra vonatkozó iránymutatásokról szóló bizottsági közlemény (HL C 291., 2000.10.13., 1. o.).

[5] A Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a szakosítási megállapodások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 2000. november 29-i 2658/2000/EK bizottsági rendelet (HL L 304., 2000.12.5., 3. o.), a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a kutatási és fejlesztési megállapodások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 2000. november 29-i 2659/2000/EK bizottsági rendelet (HL L 304., 2000.12.5., 7. o.), valamint az EK-Szerződés 81. cikkének a horizontális együttműködési megállapodásokra való alkalmazhatóságáról szóló iránymutatás (HL C 3., 2001.1.6., 2. o.).

[6] Iránymutatás a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének alkalmazásáról (HL C 101., 2004.4.27., 97. o.).

[7] A Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a technológiaátadási megállapodások csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 2004. április 7-i 772/2004/EK bizottsági rendelet (HL L 123., 2004.4.27., 11-17. o.).

[8] HL C 45., 2009.2.24., 7. o.

[9] A nem hivatalos iránymutatásról szóló bizottsági közlemény, ld. a 3. lábjegyzet.

[10] Ld. a Bizottság IP/09/137 sajtóközleményét a tengeri tömlők kartellügyben, amelyben nemrégiben született határozat.

[11] E.ON német villamosenergia-piac, HL C 36., 2009.2.13., 8. o., és az RWE gázpiac lezárásával kapcsolatos ügy, ld. a 2009.3.18-i IP/09/410 bizottsági sajtóközleményt.

[12] E.ON, HL C 240., 2008.9.19., 6. o.

[13] A Microsoft eljárással kapcsolatos dokumentumok teljes sora elérhető az alábbi weboldalon: http://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/microsoft/index.html.

[14] Az ún. lisszaboni stratégiát az Európai Tanács 2000. márciusi Lisszabonban tartott ülésén hagyták jóvá és az EU fenntartható gazdasági növekedését kívánja előmozdítani.

[15] Ilyen típusú rendelkezések léteznek Franciaországban, Görögországban, Írországban, Lettországban, Magyarországon, Németországban és Portugáliában.

[16] Az önköltségi ár alatti vagy veszteséggel történő viszonteladást tiltó tagállamok közé jelenleg Franciaország és Németország tartozik.

[17] Erre Ausztria joga nyújt példát, amely szerint valamely vállalkozást akkor kell erőfölényben lévőnek tekinteni, ha a kereskedelmi kapcsolatban az ügyfeleinél vagy szolgáltatóinál erősebb pozíciót foglal el.

[18] Lásd az információcsere bizonyítékként történő felhasználásának feltételeit a 12. cikk (2) és (3) bekezdésében.

[19] Elérhető a http://ec.europa.eu/competition/ecn/model_leniency_en.pdf honlapon.

[20] Lásd a (12), (16), (18), (22), (27), (32), (33), (35), (36) és (40) bekezdést.