HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 212/1

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

Az Európai Unió iránymutatása az antimikrobiális szerek körültekintő humánegészségügyi alkalmazása érdekében

(2017/C 212/01)

Tartalomjegyzék

1. Bevezető 1

2. Fogalommeghatározások 2

3. Alkalmazási kör és cél 3

4. Iránymutatások 3

4.1. Nemzeti, regionális vagy helyi kormányzatok 3

4.2. Egészségügyi létesítmények (erőforrások, rendszerek és folyamatok) 5

4.3. Klinikai mikrobiológusok 7

4.4. Fertőző betegségek szakorvosai 7

4.5. Vénykiállítók 7

4.6. Gyógyszerészek 9

4.7. Ápolók 9

4.8. Az infekciókontroll-munkacsoportot vezető szakemberek 9

4.9. Nagyközönség/betegek 10

4.10. Szakmai egyesületek és tudományos társaságok 10

4.11. Kutatásfinanszírozók 10

4.12. Gyógyszeripar 11

4.13. Diagnosztikai ipar 11

4.14. Nemzetközi együttműködés 11

1. BEVEZETŐ

A Bizottság prioritásként tekint az antimikrobiális rezisztenciára (AMR), így 2011-ben cselekvési tervet fogadott el az antimikrobiális rezisztenciából származó, egyre növekvő kockázatok kezelésére. Ebben kiemelt célkitűzésként jelent meg az elmozdulás az antimikrobiális szerek körültekintőbb alkalmazása felé emberekben és állatokban egyaránt. Az antimikrobiális szerek állatorvos-tudományban történő körültekintő alkalmazására vonatkozó iránymutatások 2015-ben jelentek meg (1). A Tanács a 2016-ban kiadott, az antimikrobiális rezisztencia elleni küzdelem érdekében kialakított egységes egészségügyi megközelítés keretében teendő következő lépésekről szóló következtetéseiben felszólította a Bizottságot és a tagállamokat, hogy a nemzeti iránymutatások és ajánlások alátámasztása érdekében dolgozzanak ki európai uniós iránymutatásokat az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásáról a humán orvostudományban (2).

Az antimikrobiális szerek körültekintő humánegészségügyi felhasználásáról szóló iránymutatások alapjául az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC) által az uniós tagállamok szakértőinek és érintett feleinek hozzájárulásával összeállított szakmai jelentése szolgált, így ebben lehet ellenőrizni az iránymutatások kialakításánál használt módszertan részleteit, valamint a kiegészítő szakirodalmi hivatkozásokat (3).

Az iránymutatások egyéb források mellett az antimikrobiális szereknek a humán orvostudományban való körültekintő alkalmazásáról szóló, 2001. november 15-i 2002/77/EK tanácsi ajánlásra (4) és az Egészségügyi Világszervezet (WHO) antimikrobiális rezisztencia elleni globális cselekvési tervére (5) épülnek.

2. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

Az antimikrobiális (antimikrobás) szerek bármely olyan természetes, félszintetikus vagy szintetikus eredetű anyagot jelentenek, amelyek in vivo koncentrációkban specifikus célmolekulákkal kölcsönhatásba lépve megölik a mikroorganizmusokat, vagy megakadályozzák növekedésüket (6). A baktériumokkal szemben aktivitást mutató antimikrobiális anyagokat antibakteriális szereknek nevezzük.

Az antibiotikumok az egyes mikroorganizmusokat szelektíven megsemmisítő vagy azok növekedését megakadályozó mikroorganizmusok által előállított vagy ilyen mikroorganizmusokból származtatott (kémiai úton előállított) anyagok (7). Az „antibiotikum” kifejezést gyakran használják antibakteriális szerek megjelölésére.

A szerzett antimikrobiális rezisztencia a mikroorganizmusok olyan antimikrobiális szerrel szembeni rezisztenciáját jelenti, amely eredetileg hatásos volt az adott mikroorganizmus által okozott fertőzések kezelésében.

A több gyógyszerrel szemben rezisztens (multirezisztens) organizmusok olyan mikroorganizmusok, amelyek három vagy több antimikrobiális gyógyszercsoportból (8) (a Mycobacterium tuberculosis esetén pedig kettő vagy több antimikrobiális gyógyszercsoportból) csoportonként legalább egy hatóanyag iránt nem fogékonyak.

Antimikrobiális terápia: az empirikus antimikrobiális terápia a legvalószínűbben fertőző organizmusra vonatkozó, észszerűen tájékozott klinikai ítéleten alapul; célzott antimikrobiális terápia estében a fertőző organizmus azonossága és antimikrobiális fogékonysága a megfelelő diagnosztikai vagy referenciavizsgálat eredményeként ismert.

Az antimikrobiális profilaxis a fertőzések megelőzése céljából adott antimikrobiális szerek alkalmazását jelenti.

Az antimikrobiális szerek körültekintő alkalmazása a beteg számára előnyös használat, ami egyúttal minimálisra korlátozza a nemkívánatos hatások (ideértve a mérgezőképességet és a kórokozó organizmusok, pl. a Clostridium difficile kiválasztását) valószínűségét és az antimikrobiális rezisztencia kialakulását vagy terjedését (9). Az ugyanerre a célra használt egyéb kifejezések: megfontolt, racionális, adekvát, korrekt és optimális.

Az antimikrobiális szerek rendelésének ellenőrzése („antimikrobiális stewardship”) teljes szervezetekre vagy egészségügyi ellátórendszerekre kiterjedő, az antimikrobiális szerek jövőbeli hatásosságának megőrzése érdekében azok megfontolt alkalmazásának népszerűsítését és nyomon követését célzó megközelítést testesít meg (10).

Az antimikrobiális stewardship programok olyan összehangolt programokat jelentenek, amelyek beavatkozások megvalósításával biztosítják az antimikrobiális szerekre vonatkozó vények megfelelő mértékű kiállítását (11).

Vénykiállítóknak nevezzük az antimikrobiális szerekre vonatkozó vények kiállítása tekintetében képesített összes egészségügyi szakembert. A különféle szakterületekre specializálódó orvosokon és fogorvosokon kívül a kifejezés a helyi jogszabályoktól függően jelentheti a receptek felírására jogosult ápolókat, gyógyszerészeket, klinikai mikrobiológusokat, szülésznőket és más egészségügyi szakembereket.

3. ALKALMAZÁSI KÖR ÉS CÉL

A mikroorganizmusok antimikrobiális szerekkel való érintkezése olyan szelektív nyomást hoz létre, amely rezisztencia kialakulásához vezet. Az antimikrobiális szerek nem megfelelő alkalmazása felgyorsítja a rezisztencia megjelenését és elterjedését.

Az antimikrobiális rezisztencia féken tartása mint cél, csak a fertőzés ellen tett határozott megelőzési és ellenőrzési intézkedések, valamint az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásának egyesítésével érhető el. A fertőzések megelőzése és ellenőrzése, ideértve a védőoltásokat is, hozzájárul a fertőzések számának csökkenéséhez, ami az antimikrobiális szerek kevesebb fogyasztásához és a visszaélési, téves használati lehetőségek csökkenéséhez vezet.

Ezen iránymutatások célja az antimikrobiális szerek nem megfelelő használatának csökkentése, és azok körültekintő felhasználásának előmozdítása. Az iránymutatások kiegészítik a fertőzések megelőzésére és ellenőrzésére vonatkozó, nemzeti szinten esetleg már létező iránymutatásokat.

Ezeket az iránymutatásokat az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználását célzó tevékenységek segítésére és tájékoztatására szánjuk. Minden olyan szereplő a célközönségének tekinthető, aki/amely felelősséggel bír vagy szerepet tölt be az antimikrobiális szerek felhasználásában, illetve hozzájárulása szükségszerű az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználásához. Az iránymutatások a tagállamok által az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználását előmozdító nemzeti stratégiák kidolgozása és bevezetése során megfontolásra ajánlott intézkedéseket, valamint az egészségügyi szakemberek által követendő legjobb gyakorlati elemeket is rögzítenek. Tartalmazzák a helyes klinikai gyakorlatot és mindazon erőforrásokat, rendszereket és folyamatokat, amelyeket a hatóságoknak és szereplőknek mérlegelniük kell az antimikrobiális szereknek a humán orvostudományokban történő körültekintő felhasználására vonatkozó stratégiák kialakítása és megvalósítása során. Ezenkívül olyan tevékenységeket is azonosítanak, amelyeket nemzetközi szervezetek és hivatalok folytathatnak a nemzeti stratégiák kidolgozása és megvalósítása támogatására.

Ezek az iránymutatások az antimikrobiális szerek körültekintő humán felhasználásához kapcsolódnak, külön az antibakteriális szerekre összpontosítva. A bennük kifejtettek közül sok minden érvényes az antimikrobiális szerek egyéb osztályaira, például a vírus- és gombaellenes szerekre is.

Az iránymutatások nem terjednek ki konkrét betegségekre vagy külön antimikrobiális szerekre.

Az iránymutatásokat a nemzeti vagy uniós joganyagban foglalt rendelkezések sérelme nélkül kell értelmezni, és a tagállamokra vagy egyéb felekre nézve nem kötelező érvényűek. Céljuk, hogy hozzájáruljanak a Bizottság átfogó AMR-stratégiájához.

4. IRÁNYMUTATÁSOK

4.1. Nemzeti, regionális vagy helyi kormányzatok

Az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásának biztosítása érdekében szükséges politika, intézkedések és struktúrák kidolgozásáért, megvalósításáért és támogatásáért a végső felelősséget a nemzeti, regionális és helyi kormányzatok viselik. Felelősségeik közé sorolhatjuk a törvényi, jogszabályi háttér kialakítását, valamint a jogi, politikai és szakmai normákkal szembeni megfelelés ellenőrzését. A kormányszervek és egyéb szervezetek – ideértve az egészségügyi szolgáltatókat, a szabályozó hatóságokat, az egészségügyi ellátás finanszírozásáért, valamint a szakoktatásért felelős szervezeteket is – közös munkavégzése elengedhetetlen a tárgyi politika kialakítása és megvalósítása érdekében.

Az AMR elleni harcot célul tűző nemzeti stratégiákat kell kidolgozni, amelyeknek összhangban kell állniuk az Egészségügyi Világszervezet Antimikrobiális rezisztencia elleni globális cselekvési tervével (12).

A nemzeti stratégiáknak a helyi feltételekhez igazított többoldalú beavatkozása részeként az alábbi kulcselemeket kell tartalmazniuk az antimikrobiális szerek emberi gyógyászatban történő körültekintő felhasználásának előmozdítása érdekében.

— Az antimikrobiális szerekhez való hozzáférés és felhasználás szabályozása.

— Az antimikrobiális szerek vényezésének és a rendelések ellenőrzési folyamatának a következők a feladatai: — Az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző („stewardship”) programok az ellátás valamennyi szintjén (közösségi, kórházi, tartós). — Integrálják az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokra irányuló nemzeti tevékenységeket a fertőzések megelőzésével és ellenőrzésével, valamint a védőoltások alkalmazásával; minden ilyen tevékenységet a szakmaközi egységes egészségügyi („One Health”) megközelítés (13) szerint az antimikrobiális rezisztenciára kidolgozott országos tervekre kell alapozni. — Kvalitatív és kvantitatív célokat állapítanak meg az antimikrobiális szerek rendelésének fejlesztésére. — Biztosítják az antimikrobiális fogyasztásra vonatkozó egységesített, nyílt hozzáférésű összehasonlító elemzési adatok, valamint az antimikrobiális rezisztenciával kapcsolatos, a közösségi és kórházi szektor klinikai útmutatásaihoz információkat nyújtó adatok időszerű rendelkezésre állását. — A fertőzésekre vonatkozó klinikai útmutatás kialakítása, bevezetése és figyelemmel kísérése érdekében biztosítják valamilyen mechanizmus (pl. országos bizottság vagy platform) meglétét; az adott mechanizmusnak ki kell terjednie a diagnosztikára, kezelésre/féken tartásra, valamint a fertőzések megelőzésére és ellenőrzésére.

— Egészségügyi szakemberek oktatása.

Alapelemek és a végrehajtást szolgáló intézkedések:

Az antimikrobiális szerek szabályozása a következő feladatokat látja el:

— Hozzáférést biztosít a klinikai útmutatásokban ajánlott antimikrobiális szerekhez azáltal, hogy felülvizsgálja azok rendelkezésre állását a nemzeti piacon, intézkedéseket foganatosít úgy az innovatív mint a generikus termékek fenntartott piaci rendelkezésre állásának támogatására, valamint megelőzi és leküzdi a gyógyszerhiányokat. Ugyanakkor a felhasználásra vonatkozó korlátozó intézkedések kialakításával határt kell szabnia az utolsó kezelési lehetőséget jelentő antimikrobiális szerek alkalmazásának, hogy meg lehessen őrizni azok hatásosságát.

— Biztosítja, hogy az antimikrobiális rezisztencia és az antimikrobiális szerek nem megfelelő felhasználásának kockázataira vonatkozó információk bekerüljenek az alkalmazási előírásba és a betegtájékoztatóba.

— Felülvizsgálja az antimikrobiális szerek internetes elérhetőségére vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket, vagy ezeket ki kell alakítania, ha még nincsenek bevezetve.

— Megfelelőséget biztosít az antimikrobiális szerek vény nélküli kiadására vonatkozó szabályozással szemben.

— Vizsgálja az antimikrobiális szerek egységenként történő kiadását, figyelembe véve az összes releváns iránymutatást és szabályzatot.

— Fontolóra veszi az antimikrobiális szerek csomagolásának további felcímkézését, hogy feltüntesse az antimikrobiális rezisztencia fokozott kockázatát indokolatlan használat esetén.

Az antimikrobiális szerek vényezésének és a rendelések ellenőrzési folyamatának a következők a feladatai:

— Iránymutatásokat és eszközöket biztosítanak a közösségi, tartós ápolási-gondozási ellátóintézményekre és kórházakra kiterjedő antimikrobiális stewardship programok megvalósításához.

— Kellő számú fertőző betegségekkel foglalkozó specialista, klinikai mikrobiológus és más szakember szakoktatásának megszervezésével megfelelő számú szakértőt biztosítanak az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatok területén.

— Figyelemmel kísérik és ellenőrizik az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználását, ideértve a releváns mennyiségi és minőségi mutatók és az ilyen mutatók figyelemmel kísérését szolgáló rendszerek bevezetését is. Biztosítják az eredmények rendszeres visszacsatolását a vénykiállítók felé.

— Biztosítják az antimikrobiális szerekre vonatkozó elektronikus vénykiállító-rendszerek bevezetését és megfigyelését, amelyek lehetőség szerint képesek becsatolni a klinikai javallati, mikrobiológiai és fogyasztási adatokat.

— Gondoskodnak a megfelelő mikrobiológiai szolgáltatások és diagnosztika rendelkezésre állásáról, ideértve a gyors- és helyben történő diagnosztikai vizsgálatokat is.

— Felülvizsgálják a megfelelő vénykiállítást és szükség esetén ösztönző rendszereket vezetnek be.

— Finanszírozzák az antimikrobiális szerek használatáról szóló, az egészségügyi szakembereket és a nagyközönséget (így gyermekeket, tizenéveseket, tanulókat, időseket és a veszélyeztetett csoportokat) célzó nemzeti tudatossági és oktatási kampányokat, azokat megtervezik, megvalósítják és eredményeiket értékelik.

— Az antimikrobiális szerek nem megfelelő rendelésének csökkentése érdekében viselkedési szokásokat népszerűsítenek.

— Megvizsgálják a motivációs és rendszerváltoztatási megközelítéseket az antimikrobiális szerek rendelésének optimalizálása céljából.

— A gyógyszeriparral együttműködésben meghatározzák az antimikrobiális szerek promóciós tevékenységeire vonatkozó legjobb gyakorlatokat, hogy biztosítani lehessen azok igazodását az antimikrobiális szerek megfelelő rendelésének és kiadásának népszerűsítéséhez.

— Megfelelő ártalmatlanító rendszereket vezetnek be a közösségi környezetben, valamint tájékoztatják a nagyközönséget az antimikrobiális gyógyszerek ártalmatlanításának helyes módszereiről.

— Biztosítják a fertőzések megelőzésére és kezelésére vonatkozó nemzeti klinikai útmutatások rendelkezésre állását a közösségi, tartós ápolási-gondozási ellátóintézmények és kórházak országos antimikrobiális rezisztencia mintái alapján.

— A megfelelő tesztelés és gondozás elősegítése érdekében klinikai betegutakat dolgoznak ki, és döntéstámogató eszközöket biztosítanak.

— Biztosítják, hogy az antimikrobiális rezisztenciában bekövetkező jelentős változás esetén vagy ha a fertőzések kezelésében új igazolt eljárások jelennek meg vagy rendszeres időközönként (pl. 2-3 évente) megtörténjen a nemzeti klinikai útmutatások felülvizsgálata; a nemzeti klinikai útmutatásnak figyelembe kell vennie az adott gyógyszer legutóbbi érvényes alkalmazási előírását (SmPC).

— Széles körű terjesztés és népszerűsítés biztosításával általánosan biztosítják az iránymutatások hozzáférhetőségét mindenki számára a vénykiállítók körében.

— Biztosítják az antimikrobiális szerek terápiás és megelőzési célú rendelésére vonatkozó iránymutatások elérhetőségét az adott kategóriájú klinikai környezetek vonatkozásában, ideértve a fogorvosi praxisokat is.

Intézkedések az oktatás területén:

— Az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználására vonatkozó folyamatos szakmai továbbképzési tevékenységek révén gondoskodni kell arról, hogy garantált legyen minden egészségügyi szakember hozzáértése.

— Biztosítani kell, hogy az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatok bekerülnek minden szakirányú képzési tantervbe a klinikai szakosodás során.

— Az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásával kapcsolatos képzés az orvostudományi, ápolóképző, fogászati és szülésznőképzési tanulmányok része legyen. A képzés a több szakmát átfogó megközelítés részeként erős gyakorlati összetevőt kell, hogy tartalmazzon.

— Az alap- és középfokú oktatásban be kell vezetni az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásával, az antimikrobiális rezisztenciával, a védőoltások alkalmazásával és a higiéniával kapcsolatos oktatást.

4.2. Egészségügyi létesítmények (erőforrások, rendszerek és folyamatok)

Az egészségügyi létesítmények a szakpolitikák és eljárások megvalósításának, valamint az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásának biztosításához szükséges megfigyelési és monitoringadatok szolgáltatása során az első vonalban szerepelnek. Ezenkívül az ellenőrzések fókuszpontjai is, amelyek során az adott intézményben a politikai és szakmai normákkal szembeni megfelelőséget vizsgálják.

Az egészségügyi létesítményeknek az alábbi elemekre kell összpontosítaniuk:

— A fertőzések megelőzésének és ellenőrzésének programjához és/vagy betegbiztonsági programhoz kapcsolódó, antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokra irányuló programok kialakítása, és a hozzájuk szükséges pénzügyi források és erőforrások biztosítása valamennyi egészségügyi létesítményben.

— A klinikai mikrobiológiai laboratóriumi szolgáltatások időszerű elérhetőségének és az eredmények átküldésének biztosítása

— Gyorsdiagnosztikai eszközök használatának támogatása

— Bevizsgált gyors- és/vagy helyben történő diagnosztikai megoldások használata a meghatározott pácienscsoportok körében az antimikrobiális kezelés klinikai értékelésének és optimalizálásának kiegészítéseként (amennyiben rendelkezésre állnak).

— Informatikai támogatás biztosítása az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokkal kapcsolatos tevékenységekhez, ideértve az elektronikus vénykiállítást is, valamint elektronikus döntéstámogató rendszerek bevezetése az antimikrobiális szerekre vonatkozó vénykiállítás javítása érdekében.

— Hozzájárulás az antimikrobiális rezisztenciával és az antimikrobiális szerek fogyasztásával kapcsolatos, egész intézményre kiterjedő, országos és regionális megfigyelőrendszerekhez, vizsgálatokhoz és prevalenciát vizsgáló felmérésekhez, ideértve a molekuláris epidemiológiai vizsgálatokat is.

A közösségi vagy elsődleges ellátásban a következők a feladatok:

— Biztosítani kell az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokkal kapcsolatos tevékenységek meglétét, amelyeket az ilyen környezetekben dolgozó egészségügyi szakemberek hangolnak össze, és aktívan részt vesznek benne. A tevékenységeket az ellátási szint, valamint az antimikrobiális szerekkel kapcsolatos túlzott használat és visszaélések azonosított területei határozzák meg.

— Többoldalú megközelítést kell kialakítani egyebek mellett olyan elemekkel, mint a klinikai alapú oktatás, betegtájékoztató füzetek és plakátok, a gyógyszerészek által történő tanácsadás a pácienseknek az antimikrobiális kezelésről, a vénykiállítói visszajelzés és a klinikusok továbbképzése kommunikációs készségek terén.

— A betegek megfelelő értékelése és tanácsokkal ellátása érdekében elegendő időt kell biztosítani a konzíliumokra, egyeztetésre.

A kórházakban az antimikrobiális stewardship programoknak a következőket kell magukban foglalniuk:

— A felsőbb vezetőség támogatását élvező antimikrobiális bizottság vagy hasonló formális szervezeti struktúra.

— Egy antimikrobiális stewardship csoport, amelyben ideális esetben helyet kap egy a fertőzések diagnosztizálásában, megelőzésében és kezelésében szakképzett, tapasztalt és szakmailag érintett klinikus (lehetőség szerint fertőző betegség szakorvos), egy kórházi gyógyszerész és egy (lehetőség szerint klinikai) mikrobiológus. A csoport összetételét a kórház mérete és ellátási szintje, valamint az országos és helyi rendelkezések szabják meg.

— Bértámogatás és elkülönített idő az antimikrobiális stewardship tevékenységekhez.

— Iránymutatások a fertőzések diagnosztizálására és féken tartása, valamint a perioperatív antimikrobiális profilaxis tekintetében.

— A javallat, választott gyógyszer, dózis, illetve az alkalmazási mód és időtartam dokumentálása a páciens kórlapján.

— A kiválasztott és előírt antimikrobiális szerek előzetes jóváhagyatására és/vagy a vénykiállítást követő felülvizsgálatára vonatkozó szabályzat.

— A kiemelten fontos minták vizsgálata céljából a hét minden napján 24 órás mikrobiológiai laboratóriumi szolgáltatások az akut ellátásban részt vevő kórházakban.

— A gyakori bakteriális kórokozóknak a releváns kezelési iránymutatásokban ajánlott antibiotikumokkal szembeni érzékenységére vonatkozó, intézményspecifikus kumulatív érzékenységi kimutatások rendelkezésre állása.

— A perioperatív antimikrobiális profilaxisra vonatkozó javallatok, választások, időzítés és időtartam auditálása.

— Az intézmény vezetőségének készülő éves beszámoló az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokkal kapcsolatos (stewardship) tevékenységekről, ideértve a hatásosság értékelését is.

— A minőségi mutatók és mennyiségi mérőszámok figyelemmel kísérése az antimikrobiális szerek felhasználása során, visszacsatolással a vénykiállítók felé, és a vénykiállítókat érintő elfogadott intézkedésekkel.

A tartós ápolás-gondozás területén a következők a feladatok:

— Gondoskodni kell az antimikrobiális stewardship tevékenységek meglétéről, továbbá arról, hogy kellő időt szánjanak rájuk és a vezetőség támogatását élvezzék, mindezt az adott környezetekben dolgozó egészségügyi szakemberek általi koordinálás és tevékeny részvétel mellett, a nemzeti és helyi rendelkezésekben megszabott keretek között.

— Többoldalú megközelítést kell kialakítani, amelynek része, egyebek mellett, az ápoló és orvosi személyzet oktatása, az antimikrobiális szerek felhasználásának ellenőrzése, a visszajelzés a vénykiállítók felé, valamint az antimikrobiális szerekkel kapcsolatos túlzott használat és visszaélések azonosított területeinek megcélzása.

4.3. Klinikai mikrobiológusok

A klinikai mikrobiológusok kulcsszerepet játszanak a diagnosztikai információk biztosításában. Ugyanakkor rendelkeznek a fertőzések hatékony szabályozásához, az antimikrobiális rezisztencia megelőzésére irányuló lépések megtételéhez és a fertőzések megfelelő kezeléséhez szükséges szaktudással is. Továbbá tanácsokat és iránymutatást nyújtanak a fertőzések optimális diagnosztikai stratégiái tekintetében. A klinikai szerepkörök a környezettől, a klinikai szakképzéstől és a nemzeti rendelkezésektől függenek. Az ebben a fejezetben kifejtett szerepkörök átfedéseket mutathatnak a fertőző betegségek szakorvosaira vonatkozó, lentebb vázoltakkal.

A klinikai mikrobiológusok feladatai a következők:

— Biztosítaniuk kell, hogy az antimikrobiális anyagokkal szembeni érzékenység vizsgálata és a jelentéstétel összhangban álljon a kezelési iránymutatásokkal (szelektív jelentéstétel), valamint az európai normákkal (azaz az EUCAST-tal) és a nemzeti normákkal. Gondoskodniuk kell az időszerű diagnosztizálásról, a kiemelt fontosságú eredmények (pl. hemokultúra) közléséről.

— A gyakori bakteriális kórokozóknak az iránymutatásokban ajánlott antibiotikumokkal szembeni érzékenységére vonatkozó, intézményspecifikus kumulatív érzékenységi kimutatásokat kell szolgáltatniuk.

— A klinikusok rendelkezésére kell állniuk a fertőző betegségek diagnosztizálásával kapcsolatos tanácsadás céljából, ideértve a helyes mintavételezést és a vizsgálati eredmények értelmezését, a nehezen kezelhető kórokozókat és a szövődményes fertőzéseket is.

— Az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokkal foglalkozó csoport állandó tagjaiként a klinikai mikrobiológusok felelősségi körébe tartozik egyebek mellett a koordinálás, a tervezés, a vénykiállítást követő felülvizsgálat és a véleményezés, visszajelzés.

4.4. Fertőző betegségek szakorvosai

A fertőző betegségek szakorvosai (infektológusok) a fertőzéses páciensek klinikai értékelésében, kivizsgálásában, diagnosztizálásában és kezelésében vesznek részt, amelynek része az antimikrobiális szerek optimális felhasználása is. Emellett konzultációt nyújtanak az egészségügyi intézményben – pl. intenzív osztályokon vagy a műtéti osztályokon – szerzett fertőzések megelőzésével és kezelésével kapcsolatban, emiatt tehát központi szerepük van az antimikrobiális szerek körültekintő kórházi felhasználásában.

A környezettől, szakképzettségtől és a nemzeti rendelkezésektől függően előfordulhatnak átfedések az ebben a részben, illetve a fentiekben, a klinikai mikrobiológusok számára vázolt szerepkörök között.

A fertőző betegségek szakorvosainak feladatai a következők:

— Rendelkezésre kell állniuk a fertőző betegségek diagnosztikai értékelésével és kezelésével kapcsolatos konzultáció céljából, ideértve a nehezen kezelhető kórokozókat és szövődményes fertőzéseket, valamint az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználását is.

— Az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokkal foglalkozó csoport állandó tagjaiként a fertőző betegségek szakorvosainak felelősségi körébe tartozik egyebek mellett a koordinálás, a tervezés, a vénykiállítást követő felülvizsgálat és a véleményezés, visszajelzés.

4.5. Vénykiállítók

A betegellátásban az antimikrobiális szerek felhasználására vonatkozó döntésért végső soron a vénykiállítók tartoznak felelőséggel. Szintén ők azok, akik kiválasztják a betegellátásban használt antimikrobiális szereket. A vénykiállítóknak tehát oktatást, iránymutatásokat és információkat kell biztosítani annak érdekében, hogy az antimikrobiális szerek rendelése során körültekintően tudjanak eljárni. Emellett a betegek elvárásainak vénykiállítók általi felmérése és kezelése tekintetében is szükséges a tájékoztatás. A közösségi, kórházi, fogászati vagy egyéb környezetekben dolgozó vénykiállítóknak ismerniük kell a munkavégzésük körülményeire vonatkozó bármilyen esetleges külön iránymutatásokat.

A vénykiállítók feladatai a következők:

— Az antimikrobiális szerek rendelése előtt meg kell ismerniük a releváns iránymutatásokat, a legújabb, érvényes alkalmazási előírásokat és a vénykiállításra vonatkozó tanácsokat.

— Folyamatosan tisztában kell lenniük az antimikrobiális szerek rendelésére vonatkozó aktualitásokkal; ezt továbbképzéseken való részvétellel, az iránymutatások ismeretével és betartásával érhetik el.

— Az antimikrobiális szerek rendelésével kapcsolatban ki kell kérniük és be kell tartaniuk a szakorvosok tanácsát.

Az antimikrobiális szerek felírására vonatkozó döntés meghozatalakor a vénykiállítók teendői a következők:

— Kivételes körülményektől eltekintve, az antibiotikumok rendelése előtt, a páciens szakrendelésen történő személyes megvizsgálásával diagnózist kell felállítani.

— Az antimikrobiális kezelés megkezdése előtt gondoskodni kell a megfelelő mikrobiológiai mintavételezésről.

— Kerülni kell az antibakteriális kezelést, ha csak vírusfertőzés vagy önmagát korlátozó bakteriális fertőzés mutatható ki.

— Ha a releváns klinikai kivizsgálás és diagnosztikai vizsgálatok nyomán nem áll rendelkezésre a bakteriális kolonizációra utaló bizonyíték, kerülni kell a kolonizáció kezelését, hacsak az iránymutatásokban ez nem szerepel egyértelmű javallatként.

— Az antimikrobiális profilaxis kizárólag akkor alkalmazandó, ha a releváns iránymutatásokban javallt.

— Kerülni kell az antimikrobiális szerek kombinálását, hacsak az iránymutatásokban e tekintetben nem szerepel egyértelmű javallat.

— Ha az antimikrobiális kezelést nem tartják szükségesnek, tájékoztatni kell a pácienst a betegség várható természetes lefolyásáról, az antimikrobiális kezelés korlátozott előnyeiről vagy az előnyök hiányáról és az antimikrobiális szerek potenciális nemkívánatos mellékhatásairól, így pl. a hasmenésről és kiütésekről, valamint tanácsot kell adni a klinikai állapot romlása esetén szükséges teendőkről („safety netting”, azaz biztonsági háló kialakítása).

Az antimikrobiális szerek rendelésekor a vénykiállítók teendői a következők:

— Az antimikrobiális szer releváns iránymutatások szerinti, megfelelő dózisban, a hatásosság szempontjából legrövidebb időre történő, és az alkalmazás megfelelő módja szerinti kiválasztása (lehetőség szerint szájon át).

— Mérlegelni szükséges a gazdára vonatkozó alábbi releváns tényezőket: életkor, társult megbetegedés (pl. immunhiány), vese- és májfunkció, várandósság, szoptatás, allergiák, protézis jelenléte, potenciális gyógyszerkölcsönhatások, testtömegindex és az antimikrobiális rezisztenciával kapcsolatos kockázati tényezők (pl. antimikrobiális szerek közelmúltbeli használata vagy közelmúltban tett utazások az anamnézisben).

— Az allergiamentes betegeknél az első vonalbeli antimikrobiális szerek alkalmazásának elősegítése érdekében szorgalmazni kell a kortörténetükben béta-laktámokkal szembeni allergiás reakciót mutató páciensek allergiatesztelését.

— A lehető legszűkebb aktivitási spektrumot mutató antimikrobiális szert kell kiválasztani. Súlyosan fertőzött páciensek esetén gondoskodni kell az antimikrobiális kezelés kellő időben való elkezdéséről. Példák: szepszis, közösségben szerzett súlyos tüdőgyulladás.

— A pácienseket és/vagy a felelős ápolókat lehetőség szerint tájékoztatni kell az antimikrobiális kezelés okáról és lehetséges mellékhatásairól, egyúttal ellenőrizni kell azt is, hogy a páciens megértette az adagolást és a kezelés időtartamát, ez ugyanis javítja az előírt kezelés betartását és sikerességét.

— A betegközpontú ápolás-gondozás lényeges komponenseként, valamint az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásának népszerűsítését célzó beavatkozás hatékony módjaként foglalkozni kell a páciens elvárásaival, kérdéseivel és preferenciáival.

— Az iránymutatásoknak megfelelően 48–72 óra elteltével a kórházakban, valamint konkrét körülmények fennállása esetén az egyéb környezetekben is újra kell értékelni az antimikrobiális kezelést, mérlegelve annak módosítását (pl. csökkentés, megszüntetés vagy átállás az orális kezelésre).

A közösségi ellátásban dolgozó vénykiállítók feladatai a következők:

— Vírus- vagy önmagát korlátozó bakteriális fertőzések esetén tilos antibakteriális szereket rendelni.

— Az egyedi körülmények közötti felnőttek vagy gyermekek számára az iránymutatások szerinti biztonsági háló kialakítása mellett mérlegelni kell az antimikrobiális szerek késleltetett rendelését. Példa: antimikrobiális szerek késleltetett rendelése akut középfülgyulladás vagy akut rhinosinusitis esetén.

— Értékelni kell a tüneteket, és pontozási rendszerek vagy tünetellenőrző-listák segítségével meghatározni a diagnosztikai kivizsgálásokat, antimikrobiális kezelést vagy a sürgős beutalást.

Kórházakban vénykiállítók feladatai a következők:

— Dokumentálás a kórlapon: javallat, választott gyógyszer, dózis, illetve alkalmazási mód és időtartam. A perioperatív antimikrobiális profilaxisra vonatkozó útmutatások betartása. Az időszerű és megfelelő forrásellenőrzés továbbfejlesztése műtéti fertőzések esetén, az antimikrobiális szerek önmagukban történő, műtéti kezelés helyetti alkalmazásának visszaszorítása, amikor az utóbbi egyértelműen indikált.

— A parenterális antimikrobiális szerek szükségességének értékelése, valamint lehetőség esetén áttérés a szájon át adható antimikrobiális szerekre, mindezt a rendelkezésre álló klinikai feltételek szerint.

— Az adagolási rend iránymutatások szerinti és az adott körülményeknek megfelelő beállítása céljából ajánlott a terápiás gyógyszerek figyelemmel kísérése.

4.6. Gyógyszerészek

A gyógyszerekkel kapcsolatos szaktudás birtokában az antimikrobiális szerek alkalmazása során a közösségi ellátásban és kórházi környezetben dolgozó gyógyszerészek látják el az „őrszolgálatot”. A gyógyszerészek ilyenformán az antimikrobiális szerek biztonságos, észszerű és hatásos felhasználásával kapcsolatos tanácsok és tudnivalók fontos forrásai lehetnek úgy a páciensek, mint a vénykiállítók számára (ideértve a mellékhatásokat, a kezelési rend betartását, a nemkívánatos gyógyszerreakciókat, figyelmeztetéseket és ellenjavallatokat, a kölcsönhatásokat, a tárolással és ártalmatlanítással kapcsolatos előírásokat, valamint a kezelés indoklását is). Ebből kifolyólag megfelelő oktatást, iránymutatásokat és információkat kell biztosítani számukra az antimikrobiális szerek rendelése és a betegek elvárásainak kezelése során a körültekintő megközelítés előmozdítása érdekében. Kórházi környezetben a gyógyszerész az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokkal (stewardship) megbízott csoport tagja kell, hogy legyen, és a több szakterületet felölelő ápoló-gondozó csapat részeként tevékenyen részt kell vennie az antimikrobiális szerekkel kapcsolatos gazdálkodásban. A gyógyszerész szerepe kiterjed az orvosi rendelvényeknek az antimikrobiális szerek felhasználására vonatkozó helyi szabályzatok szerinti értékelésére; az antimikrobiális szerek alkalmazási időtartamának felülvizsgálatára; a korlátozottan hozzáférhető antimikrobiális szerek felhasználásával kapcsolatos tanácsadásra; az adagolással, előkészítéssel és alkalmazással kapcsolatos tanácsadásra (különösen speciális páciensállományok, pl. gyermekek számára); és a páciensek tájékoztatására az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználásáról. A gyógyszerészeknek emellett részt kell venniük az antimikrobiális szerek felhasználásának figyelemmel kísérésében is.

A gyógyszerészek feladatai a következők:

— Az antimikrobiális szerek kizárólag orvosi rendelvényre történő kiadása, hacsak konkrét körülmények esetén külön rendelkezések nem teszik lehetővé a szabályozott kiadást.

— Biztosítaniuk kell, hogy a páciens és/vagy az ápoló-gondozó tisztában legyen az adagolással és a kezelés időtartamával, mivel ez javíthatja a kezelés betartását és növelheti annak sikerességét.

— Elő kell mozdítaniuk a megmaradt antimikrobiális szerek megfelelő ártalmatlanítását.

— A szabályozások szerint be kell jelenteniük az antimikrobiális szerekkel kapcsolatos nemkívánatos eseményeket.

— Részt kell venniük az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználását népszerűsítő helyi, regionális vagy országos népegészségügyi kampányokban.

— Tanácsokat kell adniuk a pácienseknek és egészségügyi szakembereknek az ellenjavallatokkal, gyógyszerkölcsönhatásokkal és az élelmiszer–gyógyszer kölcsönhatásokkal kapcsolatban.

4.7. Ápolók

Az ápolók klinikai csapatban betöltött szerepe a betegekkel fennálló rendszeres kapcsolatuk és a gyógyszeralkalmazásban játszott szerepük miatt kiemelten fontos. Az ápolók gondoskodnak arról, hogy az antimikrobiális szereket az orvosi rendelvény szerint vegyék be; emellett figyelemmel kísérik az antimikrobiális szerekre adott reakciókat is (ideértve azok esetleges káros hatásait is). Általában véve az ápolók felelősségi körébe tartozik az antimikrobiális szerek alkalmazása, valamint a páciensek és a betegbiztonság figyelemmel kísérése.

Az ápoló-vénykiállítók szerepe szintén kiemelt fontosságú.

Az ápolók feladatai a következők:

— A multidiszciplináris ápoló-gondozó csapat részeként tevékenyen részt kell venniük az antimikrobiális szerekkel kapcsolatos gazdálkodásban.

— Biztosítaniuk kell az antimikrobiális szerek vény szerinti, kellő időben történő alkalmazását.

— Tanácsot kell adniuk a betegeknek, megtanítva nekik az antimikrobiális szerek helyes felhasználását.

— Olyan protokollokat és eszközöket kell használniuk, amelyek lehetővé teszik a súlyosan fertőzött páciensek független kimutatását, ezután pedig diagnosztikai és kezelési algoritmusokat váltanak ki.

— Emlékeztetniük kell a klinikust, hogy 48-72 óra elteltével ismételten értékeljék az antimikrobiális kezelést.

4.8. Az infekciókontroll-munkacsoportot vezető szakemberek

Az infekciókontroll-munkacsoportot vezető szakemberek szerepe számos esetben elengedhetetlen az antimikrobiális szerek nem megfelelő alkalmazásával összefüggő fertőzések megelőzésében és szabályozásában. Az infekciókontroll-munkacsoportot vezető szakemberek tehát tanácsadással és kollégáik ellenőrzésével tudják támogatni az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználását.

Az infekciókontroll-munkacsoportot vezető szakemberek feladatai a következők:

— Az egészségügyi intézményben szerzett fertőzések megelőzése és ellenőrzése során felhívják a figyelmet az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználásának lényeges szempontjaira, ezáltal gondoskodnak az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokra irányuló (stewardship) programok, illetve fertőzésmegelőzési és szabályozási programok összehangolásáról és együttműködéséről.

4.9. Nagyközönség/betegek

A nagyközönség és a betegek ismeretei, hozzáállása és szokásai alapvető fontosságúak lehetnek az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásának kialakítása és biztosítása során, úgy mindazon elvárások, normatív nyomások tekintetében, amelyeket az említettek gyakorolhatnak az egészségügyi szakemberekre és pályatársaikra, mint a gyógyszerezési ütemtervek betartására nézve.

A nagyközönség és a betegek feladatai a következők:

— Önálló tájékozódás és szükség esetén tudakozódás az egészségügyi szolgáltatóktól az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználásáról, az antimikrobiális rezisztenciáról és az antimikrobiális szerek mellékhatásairól.

— Az antimikrobiális szereket kizárólag orvosi rendelvényre használhatják.

— Tartózkodniuk kell olyan antimikrobiális szerek használatától, amelyeket nem írtak fel, például másnak felírt és megmaradt antimikrobiális szerek vagy vény nélkül szerzett antimikrobiális szerek használatától.

— A megmaradt antimikrobiális szereket a helyi ártalmatlanítási szabályzatok szerint vissza kell szolgáltatniuk a gyógyszertáraknak és gyűjtőhelyeknek.

4.10. Szakmai egyesületek és tudományos társaságok

Az egészségügyi szakembereket képviselő szakmai egyesületek és tudományos társaságok tagságuk szakmai és tudományos fejlődésének elősegítésével befolyásolják a klinikai és laboratóriumi gyakorlatot.

A szakmai egyesületek és tudományos társaságok feladatai a következők:

— Szoros együttműködés a szabályozó hatóságokkal annak biztosítása érdekében, hogy az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználására irányuló, javasolt intézkedések bizonyítékokra alapozottak és megvalósíthatók legyenek.

— Az antimikrobiális szerek körültekintő használatának népszerűsítése tagjaik körében az iránymutatások fejlesztésével, oktatással és hasonló tevékenységekkel.

— A tájékoztatás és a tudatosság növelésére szolgáló tevékenységek támogatása az antimikrobiális szerek körültekintő használatának népszerűsítése érdekében

— Az összeférhetetlenség és kereskedelmi ellentételezés kerülése.

— Releváns kutatások előmozdítása és folytatása.

4.11. Kutatásfinanszírozók

A kutatás elengedhetetlen az antimikrobiális rezisztencia jelenlegi szintjeinek és növekvő tendenciáinak csökkentése érdekében. Különösen a transzlációs kutatások szükségesek a létező antimikrobiális szerek jobb felhasználási módjaira vonatkozó lehetőségek azonosítása céljából. Szintén kutatások szükségesek annak vizsgálatára, hogy milyen lehetőségek vannak az antimikrobiális rezisztencia kialakulási kockázatának csökkentésére.

A kutatásokat finanszírozók és a kutatáspolitikáért felelősök feladatai a következők:

— Az antimikrobiális szerek rendelésével kapcsolatos viselkedési változásokra irányuló beavatkozásokat felmérő és összehasonlító, a kulturális különbségeket figyelembe vevő kutatások előmozdítása annak érdekében, hogy fejleszteni lehessen az antimikrobiális szerek észszerű rendelésének elérési módjaira vonatkozó ismereteinket.

— Az antimikrobiális szerek rendelésével kapcsolatos beavatkozással járó vizsgálatok kutatásának népszerűsítése.

— A specifikus antimikrobiális szerekben és azok osztályaiban rejlő potenciál kutatása, ezáltal szelektív nyomás kialakítása a mikrobákban az antimikrobiális rezisztenciával szemben.

— A létező antimikrobiális szerekre vonatkozó klinikai kutatási vizsgálatok előmozdítása, ideértve a farmakokinetikai és farmakodinamikai vizsgálatokat, egyúttal annak biztosítása, hogy a vizsgálatok a teljes élettartam alatt kellőképp figyelembe vegyék a nemekhez és életkorhoz fűződő tényezőket.

— A diagnosztikai eszközökkel kapcsolatos kutatások elősegítése, ideértve a gyors- és helyben történő diagnosztikát is, az antimikrobiális szerek megfelelő rendelésére vonatkozó, bizonyítékokra alapozott iránymutatások alátámasztása érdekében.

— Az antimikrobiális terápiás gyógyszerek figyelemmel kísérésére irányuló kutatási vizsgálatok népszerűsítése speciális populációkban (pl. nagybeteg páciensek, égési sérült páciensek, gyermekgyógyászati páciensek, folyamatos művesekezelést kapó páciensek).

— A nagyközönséget és betegeket célzó oktatási és tudatossági beavatkozásokra vonatkozó kutatások elősegítése.

— A kutatások gyakorlatba ültetését elősegítő tevékenységek támogatása, rendszeres felülvizsgálatok és metaanalízisek, valamint a kutatási eredmények felhasználása a klinikai iránymutatások fejlesztésének és döntéshozatalának tájékoztatására.

4.12. Gyógyszeripar

A gyógyszeripar kulcsfontosságú partner az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásának biztosítására irányuló átfogó erőfeszítésekben.

A gyógyszeripar feladatai a következők:

— Annak biztosítása, hogy a marketing- és promóciós tevékenységek összhangban legyenek az EU joganyagával, pl. az egészségügyi szakembereknek szóló gyógyszerhirdetéseknek meg kell felelniük az alkalmazási előírásokban foglaltaknak, és ösztönözniük kell az adott gyógyszer észszerű felhasználását.

— Biztosítani kell, hogy a cégeknél bevezetett pénzügyi ösztönzők igazodjanak a fentiekben meghatározott stewardship alapelvekhez.

— Az új vegyületek bevezetését követően gondoskodni kell a rezisztencia és a javallatokon túlmutató használat megfigyeléséről.

— A nemzeti és nemzetközi politikai döntéshozók és szabályozók megszólításával támogatni kell az olyan politikák kialakítását, amelyek népszerűsítik az antimikrobiális szerek megfelelő rendelését, ideértve az újszerű térítési rendszerek kialakítását, a kiszerelésre vonatkozó és egyéb, a hozzáférési és a takarékossági célokhoz hozzájáruló folyamatok bevezetését.

4.13. Diagnosztikai ipar

A diagnosztikai vizsgálatok, ideértve a mikrobiológiai laboratóriumokban végzett, de a helyben történő és újszerű diagnosztikai eljárásokat is, elengedhetetlen információkat nyújtanak az antimikrobiális szerek szükségtelen felhasználásának elkerüléséhez, és az antimikrobiális szerek optimális kiválasztásához.

A diagnosztikai ipar feladatai a következők:

— A diagnosztika különféle igényeinek kiszolgálása, beleértve a helyben történő vizsgálatot és felügyeletet.

— Együttműködés a tudományos egyesületekkel és a közegészségüggyel a bizonyítékokra alapuló, a fertőzések diagnosztizálását célzó vizsgálatok használatáról szóló iránymutatások kidolgozásban, ideértve az újszerű diagnosztikai megoldásokat és helyben történő vizsgálatokat is.

— Vizsgálatok támogatása az antimikrobás szerek körültekintő felhasználására irányuló újszerű diagnosztikai megoldások hatásairól és a diagnosztika költséghatékonyságáról.

4.14. Nemzetközi együttműködés

Az antimikrobiális szerek körültekintő felhasználásának, a legjobb gyakorlatok megosztásának, és a kapacitásfejlesztés támogatásának biztosításához szükséges szabványok, rendszerek és eljárások kidolgozásához nemzetközi, ágazatokon átnyúló, kormányközi és szervezetközi együttműködés és egyeztetés szükséges az EU-n belül és azon kívül egyaránt.

A nemzetközi együttműködésnek hozzá kell járulnia az alábbiakhoz:

— Az antimikrobiális szerekre rezisztens organizmusokkal kapcsolatos, határokon átívelő fenyegetésekre adott válaszintézkedések összehangolásának elősegítése.

— Az antimikrobiális szerek rendelését ellenőrző folyamatokkal kapcsolatos beavatkozások és kampányok kialakítása, megvalósítása és figyelemmel kísérése az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználásának, illetve az antimikrobiális szerek nem megfelelő alkalmazását csökkentő intézkedések támogatása érdekében.

— Mechanizmusok kialakítása a legjobb beavatkozási gyakorlatok megosztása érdekében az antimikrobiális szerek megfelelő felhasználása és ennek a releváns minőségi és mennyiségi eredményekre gyakorolt hatása kapcsán.

— Az antimikrobiális szerek fogyasztásának és az antimikrobiális rezisztencia felügyeletével kapcsolatos együttműködés kialakítása, összehangolt módszertan alkalmazásával és abból a célból, hogy időszerű információkat lehessen biztosítani a rezisztens organizmusok határokon átnyúló fenyegetéséről, valamint az érvényes és nemzetközi szinten összehasonlítható rezisztenciával és fogyasztással kapcsolatos információk biztosítása érdekében.

— Az antimikrobiális szerek érzékenységével kapcsolatos klinikai töréspontok és módszerek harmonizálása.

— A helyes, bizonyíték alapú klinikai gyakorlatokról szóló iránymutatások kidolgozásának támogatása, mely gyakorlatok foglalkoznak a legelterjedtebb fertőzésekkel, és alkalmazhatók a helyi rezisztencia-sémákhoz és az elérhető engedélyezett antibakteriális szerekhez.

— Az elengedhetetlen antimikrobiális szerek és diagnosztikai tesztek elérhetőségének előmozdítása a piaci rendelkezésre állás és a hiányok megoldásának támogatása révén.

— A mikrobiológiai eredmények szelektív jelentésére vonatkozó szabványok kialakulásának, azok bevezetésének nemzeti szinten történő előmozdítása az antimikrobiális szerek rendelésének optimalizálása érdekében.

— A gyors- és helyben történő diagnosztikai eszközökre vonatkozó bizonyíték alapú iránymutatások kidolgozásának támogatása.

— Az új antimikrobiális szerek, valamint az új helyben történő vizsgálatok kutatás-fejlesztésének elősegítése és pénzügyi támogatása.

— A szakmaközi együttműködés előmozdítása az állategészségügyi, élelmiszergyártási és egészségügyi ágazatokban az antimikrobiális szerek felhasználásának megfigyelése és rá vonatkozó politikák terén.

(1) Iránymutatások az antimikrobás szerek állatorvos-tudományban való körültekintő alkalmazásához (HL C 299., 2015.9.11, 7. o.).

(2) A Tanács következtetései az antimikrobiális rezisztencia elleni küzdelem érdekében kialakított egységes egészségügyi megközelítés keretében teendő következő lépésekről. 2016. június 17.

http://www.consilium.europa.eu/hu/press/press-releases/2016/06/17-epsco-conclusions-antimicrobial-resistance/

(3) Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ. Proposals for EU guidelines on the prudent use of antimicrobials in humans (Az antimikrobás szerek körültekintő emberi felhasználásáról szóló EU iránymutatásokra vonatkozó javaslatok). Stockholm: ECDC; 2017.

http://ecdc.europa.eu/en/publications/_layouts/forms/Publication_DispForm.aspx?List=4f55ad51-4aed-4d32-b960-af70113dbb90&ID=1643

(4) HL L 34., 2002.2.5., 13. o.

(5) Egészségügyi Világszervezet (WHO). Antimikrobiális rezisztencia elleni globális cselekvési terv. Genf: WHO; 2015. A következő címen érhető el: http://www.wpro.who.int/entity/drug_resistance/resources/global_action_plan_eng.pdf

(6) Az Egyesült Nemzetek Szervezetének Egészségügyi Világszervezete (WHO)/Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Szervezete. Az élelmiszer-eredetű antimikrobiális rezisztencia kockázatelemzésére vonatkozó iránymutatások CAC/GL 77-2011. 2011. A következő címen érhető el: http://www.fao.org/input/download/standards/11776/CXG_077e.pdf

(7) Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (ECDC), Európai Élelmiszer-biztonsági Hivatal (EFSAE), Európai Gyógyszerügynökség (EMA), az új és újonnan azonosított egészségügyi kockázatok tudományos bizottsága (SCENIHR). A zoonózisfertőzésre összpontosító, az antibiotikum-rezisztenciáról szóló közös vélemény. EFSA; 2009. A következő címen érhető el: http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/scientific_output/files/main_documents/1372.pdf

(8) Magiorakos AP, Srinivasan A, Carey RB, Carmeli Y, Falagas ME, Giske CG, et al. Multidrug-resistant, extensively drug-resistant and pandrug-resistant bacteria: an international expert proposal for interim standard definitions for acquired resistance. Clin Microbiol Infect. 2012.; 18: 268-281. doi: 10.1111/j.1469-0691.2011.03570.x

(9) Dellit TH, Owens RC, McGowan JE, Jr., Gerding DN, Weinstein RA, Burke JP, et al. Infectious Diseases Society of America and the Society for Healthcare Epidemiology of America guidelines for developing an institutional program to enhance antimicrobial stewardship. Clin Infect Dis. 2007.; 44: 159-177. doi: 10.1086/510393

(10) National Institute for Health and Care Excellence (NICE; Nemzeti Egészségügyi és Gondozási Kiválósági Intézet). Antimicrobial stewardship: systems and processes for effective antimicrobial medicine use. 2015. A következő címen érhető el: https://www.nice.org.uk/guidance/ng15?unlid=5776159082016524134857

(11) Transatlantic Taskforce on Antimicrobial Resistance (TATFAR; Transzatlanti Antimikrobiális Rezisztencia Munkacsoport). Summary of the modified Delphi process for common structure and process indicators for hospital antimicrobial stewardship indicators. 2015. A következő címen érhető el: https://www.cdc.gov/drugresistance/pdf/summary_of_tatfar_recommendation_1.pdf

(12) Egészségügyi Világszervezet (WHO). Antimikrobiális rezisztencia elleni globális cselekvési terv. Genf: WHO; 2015. A következő címen érhető el: http://www.wpro.who.int/entity/drug_resistance/resources/global_action_plan_eng.pdf

(13) A Tanács következtetései az antimikrobiális rezisztencia elleni küzdelem érdekében kialakított egységes egészségügyi megközelítés keretében teendő következő lépésekről (2016. június 17.)

http://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2016/06/17-epsco-conclusions-antimicrobial-resistance/