P9_TA(2022)0140

A mesterséges intelligencia a digitális korban

Az Európai Parlament 2022. május 3-i állásfoglalása a digitális korban a mesterséges intelligenciáról (2020/2266(INI))

(2022/C 465/06)

Az Európai Parlament,

— tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 4., 16., 26., 114., 169., 173., 179., 180., 181. és 187. cikkére,

— tekintettel az Európai Unió Alapjogi Chartájára,

— tekintettel a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezményre és az ENSZ Gyermekjogi Bizottságának ahhoz fűzött, 2021. március 2-i 25. számú általános megjegyzésére a gyermekek digitális környezetet érintő jogairól,

— tekintettel az ENSZ Nevelésügyi, Tudományos és Kulturális Szervezeténke (UNESCO) a mesterséges intelligencia etikai vonatkozásairól szóló ajánlására, amelyet az UNESCO Általános Konferenciája 2021. november 24-i 41. ülésén fogadott el,

— tekintettel a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásra (1) és a Bizottság minőségi jogalkotással kapcsolatos iránymutatásaira,

— tekintettel az EU gyermekjogi stratégiájáról szóló, 2021. március 24-i bizottsági közleményre (COM(2021)0142),

— tekintettel az EU kibervédelmi képességeinek állapotáról szóló, 2021. október 7-i állásfoglalására (2),

— tekintettel a tömegpusztító fegyverek többoldalú fegyverzet-ellenőrzési és leszerelési rendszereinek kihívásairól és kilátásairól szóló, 2021. december 15-i állásfoglalására (3),

— tekintettel a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2016. április 27-i (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (általános adatvédelmi rendelet) (4),

— tekintettel a Digitális Európa program létrehozásáról és az (EU) 2015/2240 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2021. április 29-i (EU) 2021/694 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (5),

— tekintettel a Horizont Európa kutatási és innovációs keretprogram létrehozásáról, valamint részvételi és terjesztési szabályainak megállapításáról, továbbá az 1290/2013/EU és az 1291/2013/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2021. április 28-i (EU) 2021/695 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (6),

— tekintettel a mesterséges intelligenciára vonatkozó harmonizált szabályok megállapításáról és egyes uniós jogalkotási aktusok módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (a mesterséges intelligenciáról szóló jogszabály) irányuló, 2021. április 21-i javaslatra (COM(2021)0206),

— tekintettel az európai adatkormányzásról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (adatkormányzási rendelet) irányuló, 2020. november 25-i javaslatra (COM(2020)0767),

— tekintettel a nem személyes adatok Európai Unióban való szabad áramlásának keretéről szóló, 2018. november 14-i (EU) 2018/1807 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (7),

— tekintettel az Európai Védelmi Alap létrehozásáról és az (EU) 2018/1092 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2021. április 29-i (EU) 2021/697 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (8),

— tekintettel a digitális tartalom szolgáltatására és digitális szolgáltatások nyújtására irányuló szerződések egyes vonatkozásairól szóló, 2019. május 20-i (EU) 2019/770 európai parlamenti és tanácsi irányelvre (9),

— tekintettel az európai nagy teljesítményű számítástechnikával foglalkozó közös vállalkozás létrehozásáról és az (EU) 2018/1488 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2021. július 13-i (EU) 2021/1173 tanácsi rendeletre (10),

— tekintettel „A közös európai adattér kialakítása felé” című, 2018. április 25-i bizottsági közleményre (COM(2018)0237),

— tekintettel a mesterséges intelligenciára vonatkozó összehangolt tervről szóló, 2018. december 7-i bizottsági közleményre (COM(2018)0795),

— tekintettel az emberközpontú mesterséges intelligencia iránti bizalom növeléséről szóló, 2019. április 8-i bizottsági közleményre (COM(2019)0168),

— tekintettel „A mesterséges intelligencia – a kiválóság és a bizalom európai megközelítése” című, 2020. február 19-i bizottsági fehér könyvre (COM(2020)0065),

— tekintettel a Bizottság „Idősödés: A generációk közötti szolidaritás és felelősség előmozdítása” című, 2021. január 27-i zöld könyvére (COM(2021)0050),

— tekintettel az európai adatstratégiáról szóló, 2020. február 19-i bizottsági közleményre (COM(2020)0066),

— tekintettel az „Európa digitális jövőjének megtervezése” című, 2020. február 19-i bizottsági közleményre (COM(2020)0067),

— tekintettel az „Új európai iparstratégia” című, 2020. március 10-i bizottsági közleményre (COM(2020)0102) és „A 2020. évi új iparstratégia frissítése: Erősebb egységes piac kiépítése Európa fellendülése érdekében” című, 2021. május 5-i bizottsági közleményre (COM(2021)0350),

— tekintettel a „Digitális oktatási cselekvési terv 2021–2027: Az oktatás és a képzés átalakítása a digitális kornak megfelelően” című, 2020. szeptember 30-i bizottsági közleményre (COM(2020)0624),

— tekintettel a „Digitális iránytű 2030-ig: a digitális évtized megvalósításának európai módja” című, 2021. március 9-i bizottsági közleményre (COM(2021)0118),

— tekintettel „A digitális évtizedhez vezető út” elnevezésű, 2030-ig szóló szakpolitikai program létrehozásáról szóló, 2021. szeptember 15-i európai parlamenti és tanácsi határozatra irányuló javaslatra (COM(2021)0574),

— tekintettel az „Európai vállalati felmérés a mesterséges intelligencián alapuló technológiák használatáról” című, 2020. július 28-i bizottsági tanulmányra,

— tekintettel az „Energiahatékony felhőalapú informatikai technológiák és politikák a környezetbarát felhőalapú piacért” című, 2020. november 26-i bizottsági tanulmányra,

— tekintettel a Bizottságnak az Európai Parlamenthez, a Tanácshoz és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz címzett, a mesterséges intelligencia, a dolgok internete és a robotika biztonsági és felelősségi vonatkozásairól szóló, 2020. február 19-i jelentésére (COM(2020)0064),

— tekintettel a digitális évtizedre vonatkozó uniós kiberbiztonsági stratégiáról szóló, 2021. március 22-i tanácsi következtetésekre,

— tekintettel a mesterséges intelligenciával foglalkozó magas szintű szakértői csoport „Etikai iránymutatás a megbízható mesterséges intelligenciára vonatkozóan” című, 2019. április 8-i jelentésére,

— tekintettel a mesterséges intelligenciával foglalkozó magas szintű szakértői csoport „A mesterséges intelligencia meghatározása: Fő képességek és lehetőségek” című, 2019. április 8-i jelentésére,

— tekintettel a mesterséges intelligenciával foglalkozó magas szintű szakértői csoport „Szakpolitikai és beruházási ajánlások a megbízható mesterséges intelligenciához” című, 2019. június 26-i jelentésére,

— tekintettel az UNESCO „Elpirulnék, ha tehetném: a nemek közötti megosztottság megszüntetése az oktatás segítségével a digitális készségek terén” című 2019-es kiadványára,

— tekintettel az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének „A helyes irány – Mesterséges intelligencia és alapvető jogok” című, 2020. december 14-i jelentésére,

— tekintettel a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) Tanácsának a mesterséges intelligenciáról szóló 2019. május 22-i ajánlására,

— tekintettel az „AI for Good” (MI a jó szolgálatában) csúcstalálkozó mesterséges intelligenciával kapcsolatos párbeszédnek helyt adó ENSZ-platformjára,

— tekintettel a G20-ak mesterséges intelligenciára vonatkozó, 2019. június 9-én kiadott alapelveire,

— tekintettel az Egészségügyi Világszervezet 2021. június 28-i jelentésére a mesterséges intelligencia egészségügyi alkalmazásáról, valamint az annak kereteire vonatkozó hat irányadó elvre,

— tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság „Mesterséges intelligencia – A mesterséges intelligencia hatásai a (digitális) egységes piacra, a termelésre, a fogyasztásra, a foglalkoztatásra és a társadalomra” című, 2017. május 31-i saját kezdeményezésű véleményére (11),

— tekintettel a felelősséggel és az új technológiákkal foglalkozó szakértői csoport új technológiákkal foglalkozó formációjának „A mesterséges intelligenciával és az új digitális technológiákkal kapcsolatos felelősség” című, 2019. november 21-i jelentésére,

— tekintettel az Európa Tanács mesterséges intelligenciával foglalkozó ad hoc bizottságának (CAHAI) „Az MI-rendszerek szabályozása – Globális perspektívák a mesterségesintelligencia-rendszerekre vonatkozó, az Európa Tanács emberi jogokkal, demokráciával és jogállamisággal kapcsolatos normáin alapuló jogi keret kidolgozása kapcsán” című, 2020. decemberi kiadványára,

— tekintettel az Európai Doktori Intézet „Jogi modellek és a mesterséges intelligencia szabályozása” című, 2020. októberi munkadokumentumára,

— tekintettel a Trend Micro Research, az ENSZ Régióközi Bűnügyi és Igazságügyi Kutatóintézete és az Europol által „Malicious Uses and Abuses of Artificial Intelligence” (A mesterséges intelligencia rosszindulatú felhasználása és az azzal való visszaélés) címmel, 2020. november 19-én közzétett közös jelentésre,

— tekintettel a Bizottság 2019–2024-re kiadott „Ambiciózusabb Unió. Programom Európa számára” című politikai iránymutatására,

— tekintettel az Európai Unió Bíróságának a C-311/18. sz. ügyben 2020. július 16-án hozott ítéletére (Schrems II.),

— tekintettel a robotikára vonatkozó polgári jogi szabályokról szóló, a Bizottságnak szóló ajánlásokat tartalmazó, 2017. február 16-i állásfoglalására (12),

— tekintettel az európai ipar digitalizálásáról szóló, 2017. június 1-jei állásfoglalására (13),

— tekintettel „A 2021–2030 közötti időszakra vonatkozó uniós közlekedésbiztonsági szakpolitikai keretről – Ajánlások a zéró-elképzelés felé vezető következő lépésekről” című, 2021. október 6-i állásfoglalására (14),

— tekintettel az autonóm fegyverrendszerekről szóló, 2018. szeptember 12-i állásfoglalására (15),

— tekintettel a mesterséges intelligenciára és a robotikára vonatkozó átfogó európai iparpolitikáról szóló, 2019. február 12-i állásfoglalására (16),

— tekintettel az „Automatizált döntéshozatali folyamatok: a fogyasztóvédelem, valamint az áruk és szolgáltatások szabad mozgásának biztosítása” című, 2020. február 12-i állásfoglalására (17),

— tekintettel a mesterséges intelligenciára vonatkozó polgári jogi felelősségi rendszerről szóló, a Bizottságnak szóló ajánlásokat tartalmazó, 2020. október 20-i állásfoglalására (18),

— tekintettel a mesterséges intelligencián alapuló technológiák fejlesztéséhez kapcsolódó szellemitulajdon-jogokról szóló, 2020. október 20-i állásfoglalására (19),

— tekintettel a mesterséges intelligencia, a robotika és a kapcsolódó technológiák etikai szempontjainak keretéről szóló, a Bizottságnak szóló ajánlásokat tartalmazó, 2020. október 20-i állásfoglalására (20),

— tekintettel „A mesterséges intelligenciáról: az állami hatóságok szerepét, valamint az MI polgári és katonai felhasználása területén az EU-ra vonatkozó nemzetközi jog értelmezését és alkalmazását érintő kérdések, a büntető igazságszolgáltatás hatályán kívül” című, 2021. január 20-i állásfoglalására (21),

— tekintettel „Európa digitális jövőjének alakítása: a digitális egységes piac működése előtt álló akadályok felszámolása és a mesterséges intelligencia használatának javítása az európai fogyasztók számára” című, 2021. május 20-i állásfoglalására (22),

— tekintettel az európai adatstratégiáról szóló, 2021. március 25-i állásfoglalására (23),

— tekintettel a „Mesterséges intelligencia az oktatásban, a kulturális és az audiovizuális ágazatban” című, 2021. május 19-i állásfoglalására (24),

— tekintettel a „Mesterséges intelligencia a büntetőjogban, és annak a rendőrség és igazságügyi hatóságok általi felhasználása büntetőügyekben” című, 2021. október 6-i állásfoglalására (25),

— tekintettel a Belső Politikák Főigazgatósága (DG IPOL) által „A mesterséges intelligencia a diplomáciában – A mesterséges intelligencián alapuló kormányzás mint az Európai Unió új külpolitikai eszköze” címmel 2021. júniusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „A mesterséges intelligencia nyílt forráskódú megközelítésének kihívásai és korlátai” címmel 2021. májusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „A mesterséges intelligencia piaca és a tőkeáramlások – Az MI és a pénzügyi szektor kölcsönhatásai” címmel 2021. májusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „A munkafeltételek javítása a mesterséges intelligencia használatával” címmel 2021. júniusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „A mesterséges intelligencia szerepe az európai zöld megállapodásban” címmel 2021. májusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „A mesterséges intelligencia jelentősége az intelligens városok és a városi mobilitás szempontjából” címmel 2021. júliusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „A mesterséges intelligencia és a közszolgáltatások” címmel 2021. júliusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „Az adatgyűjtés jelentette kihívás az Európai Unióban” címmel 2021. júliusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „A mesterséges intelligencia által kínált lehetőségek” címmel 2020. júniusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „Az európai digitális évtized és autonómia” címmel 2021. októberben közzétett tanulmányra,

— tekintettel a DG IPOL által „A digitális területtel kapcsolatos meglévő és tervezett uniós jogszabályok azonosítása és értékelése” címmel 2022. januárban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az Európai Parlament Kutatószolgálata (EPRS) által „A mesterséges intelligenciára vonatkozó polgári jogi felelősségi rendszer – Az európai hozzáadott érték értékelése” címmel 2020. szeptemberben közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS Jövőkutatás Osztálya által „Az adatkezelésben érintett személyek, a digitális megfigyelés, a mesterséges intelligencia és a munka jövője” címmel 2020. decemberben közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „A mesterséges intelligenciával, a robotikával és a kapcsolódó technológiákkal összefüggő etikai szempontok európai kerete” címmel 2020. szeptemberben közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „A mesterséges intelligencia etikai vonatkozásai: Kérdések és kezdeményezések” címmel 2020. márciusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „Mesterséges intelligencia: Hogyan működik, miért fontos, és mit tehetünk vele kapcsolatban?” címmel 2020. júniusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „A mesterséges intelligencia a bűnüldözésben – Az alapvető jogokat befolyásoló hatások” címmel 2020. júliusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „Az általános adatvédelmi rendelet (GDPR) hatása a mesterséges intelligenciára” címmel 2020. júniusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „Fehér könyv a mesterséges intelligenciáról” címmel 2020. áprilisban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „Az arcfelismerés szabályozása az EU-ban” címmel 2021. szeptemberben közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „A munka jövője: Trendek, kihívások és lehetséges kezdeményezések” címmel 2021. februárban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „Robottanácsadók: Hogyan illeszkednek a hatályos uniós szabályozási keretbe, különös tekintettel a befektetők védelmére?” címmel 2021. júniusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „Kína ambíciói a mesterséges intelligencia terén” címmel 2021. szeptemberben közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „Mi történne, ha új metaforákat kezdenénk el használni a mesterséges intelligenciára vonatkozóan?” címmel 2021. júniusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „A mesterséges intelligencia megértése” címmel 2018. januárban közzétett tanulmányra,

— tekintettel az EPRS által „A deepfake kezelése az európai szakpolitika eszközeivel” címmel 2021. júliusban közzétett tanulmányra,

— tekintettel a mesterséges intelligencia digitális korban játszott szerepével foglalkozó különbizottság (AIDA) által „A mesterséges intelligencia és az egészség” címmel 2021. februárban közzétett munkadokumentumra,

— tekintettel az AIDA által „A mesterséges intelligencia és a zöld megállapodás” címmel 2021. márciusban közzétett munkadokumentumra,

— tekintettel az AIDA által „A mesterséges intelligencia külpolitikai vonatkozásai” címmel 2021. márciusban közzétett munkadokumentumra,

— tekintettel az AIDA által „A mesterséges intelligencia és a versenyképesség” címmel 2021. májusban közzétett munkadokumentumra,

— tekintettel az AIDA által „A mesterséges intelligencia és a demokrácia jövője” címmel 2021. júniusban közzétett munkadokumentumra,

— tekintettel az AIDA által „A mesterséges intelligencia és a munkaerőpiac” címmel 2021. júniusban közzétett munkadokumentumra,

— tekintettel eljárási szabályzata 54. cikkére,

— tekintettel a mesterséges intelligencia digitális korban játszott szerepével foglalkozó különbizottság jelentésére (A9-0088/2022),

1. Bevezetés

1. megjegyzi, hogy a világ a negyedik ipari forradalom küszöbén áll; rámutat, hogy míg az előző három hullámot a gőz felhasználása, az elektromosság, majd a számítógépek megjelenése indította el, a negyedik ipari forradalom motorja a hatalmas mennyiségű adat és a nagy teljesítményű algoritmusok és számítástechnikai kapacitás együttese; hangsúlyozza, hogy napjaink digitális forradalmát meghatározza a változások globális léptéke, a gyors konvergencia és az új technológiai vívmányok államokra, gazdaságokra, társadalmakra, nemzetközi kapcsolatokra és környezetre gyakorolt hatásai; elismeri, hogy az ilyen nagyságrendű radikális változások eltérő hatást gyakorolnak a társadalom különböző részeire, azok célkitűzéseitől, földrajzi elhelyezkedésétől vagy társadalmi-gazdasági helyzetétől függően; hangsúlyozza, hogy a digitális átállást az alapvető jogok teljes mértékű tiszteletben tartása mellett kell végrehajtani, oly módon, hogy a digitális technológiák az emberiséget szolgálják;

2. megállapítja, hogy a digitális forradalom ezzel egy időben globális versenyt generált, amelynek alapját az az óriási gazdasági érték és azon technológiai képességek adják, amelyek azokban a gazdaságokban halmozódtak fel, ahol a legtöbb forrást fordítják a mesterséges intelligencia alkalmazásainak kutatására, fejlesztésére és piaci forgalmazására; megjegyzi, hogy a digitális versenyképesség és a nyitott stratégiai autonómia számos országban központi szakpolitikai célkitűzéssé vált; hangsúlyozza, hogy a döntéshozók egyre inkább felismerik, hogy az új technológiák egész országok geopolitikai hatalmi státuszát befolyásolhatják;

3. rámutat, hogy Európa, amely évszázadokon át meghatározta a nemzetközi normákat, a technológiai fejlődés menetét, és vezető szerepet játszott a magastechnológia gyártása és alkalmazása terén, most visszaesett, mivel a vezető gazdaságokhoz, például az Egyesült Államokhoz vagy Kínához képest jóval kevesebb befektetést és fejlesztést végez a digitális piacon, ugyanakkor továbbra is viszonylag versenyképes a mesterséges intelligenciával kapcsolatos tematikus kutatási eredmények terén; elismeri annak kockázatát, hogy az európai szereplők háttérbe szorulhatnak a globális szabványok kidolgozásában, valamint a technológiai fejlődésben, és az európai értékek veszélybe kerülhetnek;

4. kiemeli először is, hogy egyes vállalati szereplők és autokratikus kormányok egyre gyakrabban manipuláció és visszaélés céljára használják fel a digitális eszközöket, hogy aláássanak demokratikus politikai rendszereket, és ezáltal esetlegesen összetűzéseket idézzenek elő a politikai rendszerek között; kifejti, hogy a digitális kémkedés, szabotázs, kisléptékű hadviselés és dezinformációs kampányok kihívást jelentenek a demokratikus társadalmak számára;

5. hangsúlyozza, hogy a digitális üzleti modellek jellege nagyfokú skálázhatóságot és hálózati hatásokat tesz lehetővé; rámutat, hogy számos digitális piacot nagyfokú piaci koncentráció jellemez, amely lehetővé teszi, hogy – jelenleg jobbára egyesült államokbeli székhelyű – technológiai platformok egy szűk köre élen járjon az úttörő technológiai innovációk üzleti hasznosításában, vonzza a legjobb ötleteket, tehetségeket és vállalkozásokat, és rendkívüli jövedelmezőséget érjen el; figyelmeztet arra, hogy az adatgazdaságban erőfölénnyel járó piaci pozíciók valószínűleg kiterjednek a feltörekvő MI-gazdaságra is; rámutat arra, hogy ma a világ 200 vezető digitális vállalata közül csak nyolcnak található a székhelye az EU-ban; hangsúlyozza, hogy a valódi digitális egységes piac megvalósítása e tekintetben kiemelkedő fontosságú;

6. hangsúlyozza, hogy ennek eredményeként a technológiai vezető szerepért folytatott globális verseny prioritássá vált az EU-ban; hangsúlyozza, hogy gyors és bátor fellépés hiányában az EU arra fog kényszerülni, hogy a mások által meghatározott szabályokat és normákat kövesse, és a politikai stabilitását, szociális biztonságát, az alapvető jogokat, az egyéni szabadságjogokat és gazdasági versenyképességét érintő káros hatások kockázatának teszi ki magát;

7. úgy véli, hogy az MI az egyik legfontosabb új technológia a negyedik ipari forradalomban; megjegyzi, hogy az MI a digitális gazdaság motorja, mivel lehetővé teszi innovatív termékek és szolgáltatások bevezetését, képes bővíteni a fogyasztók választási lehetőségeit, és fokozni tudja a termelési folyamatok hatékonyságát; rámutat, hogy 2030-ra az MI várhatóan több mint 11 billió euróval járul majd hozzá a világgazdasághoz; hangsúlyozza ugyanakkor, hogy az MI-re épülő technológiák alkalmazása azzal a kockázattal jár, hogy csökken az emberi cselekvőképesség; hangsúlyozza, hogy az MI-nek emberközpontú, megbízható technológiának kell maradnia, nem helyettesítheti az emberi autonómiát, és nem feltételezheti az egyéni szabadság feladását; hangsúlyozza, hogy biztosítani kell a negyedik ipari forradalom inkluzív jellegét és azt, hogy abból senki ne maradjon ki;

8. úgy véli, globális verseny zajlik az MI-vel kapcsolatos vezető szerepért; kiemeli, hogy az MI-technológiák hatalmas gazdasági értéket ígérnek azon gazdaságoknak, amelyek nyereségesen fejlesztik, gyártják és alkalmazzák ezeket a technológiákat, valamint azon országoknak, ahol erre az értékteremtésre sor kerül; hangsúlyozza, hogy az MI nem mindenható technológia, hanem olyan hatékony eszközök és technikák összessége, amelyek a társadalom javát szolgálhatják; rámutat, hogy a technológiák úgy működnek, ahogyan kialakítjuk őket; rámutat, hogy az EU kinyilvánította azon szándékát, hogy úttörő szerepet tölt be az MI-re vonatkozó szabályozási keret kialakításában; hangsúlyozza azonban, hogy alapvető fontosságú, hogy az EU képes legyen meghatározni a szabályozási megközelítést, beleértve az alapvető jogok és szabadságok védelmét is, és globális normaalkotóként léphessen fel; hangsúlyozza ezért, hogy az EU számára fontos, hogy versenyképes legyen az MI terén, és képes legyen nemzetközi szinten alakítani a szabályozási környezetet; hangsúlyozza, hogy az MI bizonyos felhasználásai olyan egyéni és társadalmi kockázatokat jelenthetnek, amelyek veszélyeztethetik az alapvető jogokat, ezért a politikai döntéshozóknak foglalkozniuk kell azokkal, lehetővé téve, hogy az MI ténylegesen olyan eszközzé váljon, amely az embereket és a társadalmat szolgálja, a közjót és az általános érdeket szem előtt tartva;

9. megjegyzi, hogy ahhoz, hogy az európai szereplők sikeresek legyenek a digitális korban, és technológiai vezető szerepet tölthessenek be az MI terén, egyértelmű szabályozási keretre, politikai elkötelezettségre és előremutatóbb szemléletre van szükség, amelyek jelenleg gyakran hiányoznak; arra a következtetésre jut, hogy egy ilyen megközelítés alapján mind az uniós polgárok, mind a vállalkozások profitálhatnak az MI – többek között gazdasági és fizikai jólét tekintetében nyújtott – előnyeiből és azon nagyszerű lehetőségből, hogy annak révén növeljék a versenyképességet; hangsúlyozza, hogy a szabályozási kereteket úgy kell kialakítani, hogy ne állítsanak olyan indokolatlan akadályokat az európai szereplők – különösen az induló innovatív vállalkozások és a kis- és középvállalkozások (kkv-k) – elé, amelyek veszélyeztetnék azok sikeres helytállását a digitális korszakban; kiemeli, hogy jelentősen növelni kell a magán- és állami beruházásokat egy olyan környezet megteremtése érdekében, amelyből több európai sikertörténet fejlődhet ki és indulhat útjára;

10. kiemeli, hogy az MI megjelenésével kialakuló gyors technológiai fejlődés egyre inkább elválaszthatatlan az emberi tevékenység legtöbb területétől, és hatással lesz mindazok megélhetésére is, akik nem rendelkeznek azokkal a készségekkel, amelyekre szükségük van ahhoz, hogy elég gyorsan alkalmazkodjanak ezekhez az új technológiákhoz; rámutat, hogy bár a digitális jártasság továbbképzés és átképzés révén történő elérése segíthet számos ebből eredő társadalmi-gazdasági probléma kezelésében, ezeket a hatásokat a szociális jóléti rendszerek, a városi és vidéki infrastruktúra és a demokratikus folyamatok összefüggésében is kezelni kell;

11. hangsúlyozza, hogy a digitális átállás során figyelembe kell venni a nők és a kiszolgáltatott csoportok célkitűzéseit és érdekeit; ezzel összefüggésben kiemeli, hogy 2018-ban az MI-vel foglalkozó globális szakemberek csupán 22 %-a volt nő, ami csak állandósítja és tovább mélyíti a sztereotípiákat és az elfogultságot; elismeri, hogy az MI-technológiák használata során meg kell őrizni a törvény előtti egyenlőséghez, a magánélethez, a véleménynyilvánítás szabadságához, valamint a kulturális és politikai életben való részvételhez való jogot, különösen a kisebbségi közösségek esetében;

2. Az MI használatával összefüggő potenciális lehetőségek, kockázatok és akadályok: az AIDA különbizottság által megvizsgált hat esettanulmány

12. emlékeztet arra, hogy a mesterséges intelligencia egy sor konkrét célkitűzésre vonatkozó valószínűségi modelleket és algoritmikus előrejelzéseket alkalmazó szoftveren alapul; rámutat, hogy az MI egy gyűjtőfogalom, amely a régi és új technológiák, technikák és megközelítések széles skáláját fedi le, amelyek jobban értelmezhetők „mesterségesintelligencia-rendszerekként”, és amely olyan gépi alapú rendszerekre utal, amelyek gyakran szinte csak abban hasonlítanak egymásra, hogy ember által meghatározott célkitűzések egy adott halmaza alapján működnek eltérő mértékű önállósággal, és a rendelkezésre álló adatok alapján előrejelzéseket és ajánlásokat hoznak létre, illetve döntéseket hoznak; megjegyzi, hogy míg az ide tartozó technológiák egy részét már széles körben használják, addig más technológiák még fejlesztés alatt állnak, vagy csak olyan hipotetikus elképzelések szintjén léteznek, amelyek nem is biztos, hogy megvalósulnak a jövőben;

13. felhívja a figyelmet arra, hogy jelentős különbség van az 1950-es és az 1990-es évek között fő irányzatnak számító szimbolikus MI és a 2000-es évek óta meghatározóvá vált, gépi tanuláson alapuló, adatvezérelt MI között; tisztázza, hogy az első hullám idején az MI fejlesztése során szakértők tudását és tapasztalatát kódolták szabálykészletekbe, amelyeket azután a gép végrehajtott;

14. megjegyzi, hogy a második hullámban az algoritmusok nagy mennyiségű adat feldolgozásán alapuló automatizált tanulási folyamatai, a több különböző forrásból érkező jel egyesítésére és egy adott környezet komplex ábrázolásainak létrehozására való képesség, valamint a mintázatok azonosítása összetettebbé, önállóbbá, és kevésbé átláthatóbbá tette az MI-rendszereket, ennek következtében pedig olykor az eredmények is kevésbé magyarázhatók; hangsúlyozza, hogy ennek megfelelően az MI napjainkban számos különböző alkategóriára és technológiára osztható fel, így például a mélytanulás a gépi tanulás alterülete, amely maga is egy alterület az MI-n belül;

15. megjegyzi, hogy bár napjainkban a számítási kapacitások jelentős növekedésének köszönhetően az MI már sokkal hatékonyabb és nagyobb teljesítményű, mint a szimbolikus MI, továbbra is csak egyértelműen meghatározott feladatokat képes végrehajtani egy-egy speciális részterületen – például a sakkjáték vagy a képfelismerés terén –, és programozásának nem célja, hogy teljes mértékben képes legyen felismerni az MI-rendszer által elvégzett műveleteket; rámutat, hogy az MI-rendszerek – nevükkel ellentétben – nem rendelkeznek emberi értelemben vett „intelligenciával”; rámutat, hogy ezért „szűk” vagy „gyenge” MI-ként hivatkoznak rá, hiszen továbbra sem több, mint egy ajánlásokat és előrejelzéseket adó eszköz; megjegyzi például, hogy az önvezető autókat egy-egy feladatra kifejlesztett MI-rendszerek kombinációja működteti, amelyek együtt hozzák létre a jármű környezetét megjelenítő háromdimenziós térképet, és az operációs rendszere ez alapján hozza meg a döntéseket;

16. kiemeli, hogy az MI-vel kapcsolatos félelmek olyan hipotetikus fogalmakon alapulnak, mint az általános MI, a mesterséges szuperintelligencia és a szingularitás, amelyek elméletben ahhoz vezethetnek, hogy a gépi intelligencia számos területen felülmúlja az emberi intelligenciát; hangsúlyozza, hogy kétséges ezeknek a feltételezett MI-típusoknak a megvalósíthatósága az általunk ismert technológiák és természeti törvények fényében; úgy véli azonban, hogy a mesterséges intelligencián alapuló döntéshozatal jelentette aktuális kockázatokat a jogalkotóknak kell kezelniük, mivel igazolhatóan egyértelmű, hogy az MI biztosítékok nélküli alkalmazása bizonyos konkrét esetekben már eredményezett olyan káros hatásokat, mint a faji és nemi alapú megkülönböztetés;

17. kiemeli, hogy a jelenleg használt MI-rendszerek túlnyomó többsége alacsony kockázatú; példaként hivatkozik az automatikus fordításokra, a tudományos összefüggéseket feltáró (ún. „Eureka machine”) rendszerekre, a játékmotorokra és az ismétlődő gyártási folyamatokat végrehajtó robotokra; megállapítja, hogy egyes felhasználási módok kockázatosnak nevezhetők, és ezekben az esetekben van szükség szabályozási intézkedésekre és hatékony biztosítékokra, amennyiben azok még nincsenek hatályba léptetve;

18. nyilvános vitát ösztönöz arról, hogy miként tárhatók fel a mesterséges intelligenciában rejlő hatalmas lehetőségek az alapvető európai értékek, az átláthatóság, a megmagyarázhatóság, a méltányosság, az elszámoltathatóság, a felelősségvállalás és a megbízhatóság elve, valamint azon elv alapján, hogy az MI-nek és a robotikának emberközpontúnak kell lennie, és azoknak az emberi világ kiegészítésére kell szolgálniuk; hangsúlyozza, hogy az emberi élet nagyon sok területén, a fenntarthatóságtól az egészségügyig, az MI a felhasználók és szakemberek segédeszközeként előnyöket kínálhat, fokozva az emberek képességeit, anélkül, hogy akadályozná a szabad cselekvésre és döntésre irányuló képességüket; hangsúlyozza, hogy az MI-vel kapcsolatban elfogadott etikai elveket és követelményeket az MI alkalmazásának valamennyi területén érvényesíteni kell, beépítve a szükséges biztosítékokat, amelyek növelni fogják a polgárok bizalmát, elfogadhatóvá téve számukra az MI előnyeit;

19. hangsúlyozza, hogy egy adott MI-alkalmazás kockázati szintje széles skálán mozoghat a károkozás valószínűségétől és az ilyen károk súlyosságától függően; kiemeli ezért, hogy a jogi követelményeket hozzá kell ehhez igazítani, összhangban a kockázat-alapú megközelítéssel, és indokolt esetben megfelelően érvényesítve az elővigyázatosság elvét; hangsúlyozza, hogy azokban a jelenlegi vagy jövőbeli esetekben, amikor az MI-rendszerek egy adott felhasználásban nagy kockázatot jelentenek az alapvető és az emberi jogokra nézve, teljes körű emberi felügyeletre és szabályozói beavatkozásra van szükség, és a technológiai fejlődés sebessége miatt a nagy kockázatú MI-rendszerek szabályozásának rugalmasnak és időtállónak kell lennie;

20. szemléltetésképpen kifejti, hogy ez a jelentés hat, MI-vel foglalkozó esettanulmányt vizsgál meg részletesen, és felvázolja az MI által kínált lehetőségeket az egyes ágazatokban, a kezelendő kockázatokat, valamint azokat az akadályokat, amelyek miatt Európa nem tudja teljes körűen kihasználni az MI előnyeit; kiemeli, hogy az esettanulmányok az MI legfontosabb mai alkalmazási területeit járják körül, és egyúttal tükrözik az AIDA különbizottság által a megbízatása idején tartott közmeghallgatások során érintett fő témák némelyikét, amelyek a következők: egészségügy, zöld megállapodás, külpolitika és biztonság, versenyképesség, a demokrácia jövője és a munkaerőpiac;

a) Az MI és az egészségügy

21. úgy véli, hogy a nagy mennyiségű adat módszeres – többek között a mesterséges intelligencia segítségével történő – elemzése új megoldásoknak nyithat utat vagy javíthatja a meglévő technikákat az egészségügyi ágazatban, ami nagymértékben felgyorsíthatja a tudományos kutatást, emberéleteket menthet és javíthatja a betegellátást azáltal, hogy innovatív kezeléseket és jobb diagnosztikát kínál, valamint előmozdítja az egészséges életmódokat támogató környezetek kialakítását; kiemeli, hogy az MI-rendszerek hozzájárulhatnak az egészségügyi rendszerek hozzáférhetőségéhez, rezilienciájához és fenntarthatóságához, egyidejűleg versenyképessé téve az európai IKT- és egészségügyi ágazatot, amennyiben az e rendszerekkel együtt járó kockázatokat sikerül megfelelően kezelni;

22. kiemeli, hogy az MI egészségügyi ágazatban történő felhasználását olyan szigorú etikai követelményekhez kell kötni, mint az egészségügyhöz való egyenlő hozzáférés, a magánélethez való jog, a felelősségvállalás, az átláthatóság, a megmagyarázhatóság, a megbízhatóság, az adatkészletek inkluzivitása és reprezentativitása, valamint a folyamatos emberi felügyelet; hangsúlyozza, hogy az MI alapú rendszereket úgy kell kialakítani, hogy kizárják annak kockázatát, hogy hibás vagy elfogult kategorizálás, rangsorolás vagy technológiai hiba miatt helytelenül rendeljenek erőforrásokat egyes emberekhez, ami téves diagnózishoz, félrekezeléshez vagy a kezelés elmulasztásához vezet; úgy véli, hogy a legszigorúbb etikai normákat kell érvényesíteni valamennyi egészségügyi alkalmazás esetében, továbbá az etikai szabályokat már az alkalmazások tervezésének és fejlesztésének egészen korai szakaszában meg kell határozni (beépített etika); hangsúlyozza, hogy az egészségügyi alkalmazásokba épített automatizált döntéshozatal kockázatot jelenthet a betegek jóllétére és alapvető jogaira nézve, és hangsúlyozza, hogy az MI ezért csak támogató szerepet játszhat az egészségügyben, ahol mindig fenn kell tartani a szakemberek általi felügyeletet; felszólít arra, hogy a közegészségügyi rendszerekben az MI által támogatott orvosi diagnosztika alkalmazásakor biztosítani kell az orvos-beteg kapcsolat megőrzését, és azt, hogy ez a diagnosztika mindenkor összhangban legyen a hippokratészi esküvel; megjegyzi ugyanakkor, hogy a mesterséges intelligencia javítja a szűrés pontosságát, és már számos esetben a szakorvosokénál pontosabb diagnózist eredményez; úgy véli, hogy a meglévő felelősségi keretek nem nyújtanak megfelelő jogbiztonságot, és nem biztosítják a betegek jogorvoslathoz való jogát az MI eredményeképp kapott téves diagnózis és helytelen kezelés esetén; e tekintetben üdvözli az MI-vel kapcsolatos felelősségről szóló, küszöbön álló jogalkotási javaslatot; megjegyzi, hogy fontos megvédeni az egészségügyi szakembereket mint az MI-rendszerek felhasználóit, valamint a betegeket mint azok tevékenységének célpontjait, elegendő és átlátható tájékoztatást nyújtva számukra;

23. hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencián alapuló megoldásokat már használják vagy tesztelik klinikai környezetben a diagnosztika, a prognózis, a kezelés és a betegek bevonásának támogatására, ezáltal felgyorsítva és javítva a kezelést, és csökkentve a szükségtelen beavatkozásokat; megjegyzi továbbá, hogy az MI előmozdíthatja a személyre szabott orvoslást és betegellátást; megjegyzi, hogy az MI jelenleg az egészségügyi területek széles körében jelen van, ideértve a közegészségügy, az egészségügyi szolgáltatások, az öngondoskodás és az egészségügyi rendszerek területét; megjegyzi, hogy az adatok szerepe kiemelkedően fontos; hangsúlyozza, hogy nagyon ígéretesek az MI alkalmazásai az információk képekből és egyéb orvosi eszközökből történő kinyerésére, melynek célja a későbbi elemzés alapját képező input létrehozása, és hozzáfűzi, hogy a mélytanulási algoritmusok alkalmazása egy sor különböző klinikai feladat tekintetében várhatóan mennyiségi ugrást fog eredményezni;

24. hangsúlyozza, hogy az MI-technológiák alkalmazhatók gyógyszerek kutatására, fejlesztésére és tömeggyártására, és felgyorsíthatják és olcsóbbá tehetik az új gyógyszerek, kezelések és vakcinák fejlesztését; úgy véli, hogy az MI segíthet előre jelezni a kezelésekre adott válaszok kimenetelét, és lehetővé teheti az orvosok számára, hogy a terápiás stratégiákat – magas színvonalú adatok és megalapozott feltételezések esetén – egyre növekvő pontossággal az egyéni genetikai vagy fiziológiai jellemzőkhöz igazítsák, ezáltal növelve a megelőző ellátás hatékonyságát, feltéve, hogy az MI által nyújtott klinikai értékelés szakember általi felügyeletére, a magánélet védelmére, az adatvédelemre és a tájékoztatáson alapuló beleegyezésre vonatkozó valamennyi etikai követelmény teljesül; megjegyzi, hogy az nagy egészségügyi adathalmazok elemezhetők MI segítségével a feldolgozás felgyorsítása érdekében; hangsúlyozza annak fontosságát, hogy a nagy teljesítményű számítástechnika interoperábilis legyen a mesterséges intelligenciával, mivel jelentős gazdasági ágazatok, többek között a gyártás, az egészségügy és a gyógyszeripar nagy teljesítményű számítástechnikára támaszkodnak;

25. kiemeli, hogy az MI-alapú megoldások lehetővé teszik a kezelések és a gyógyszerfejlesztés testreszabását a betegek konkrét igényeinek megfelelően, valamint hozzájárulhatnak az az egészségügyi rendszer érdekelt feleinek és résztvevőinek nagyobb mértékű bevonásához; úgy véli, hogy az MI és a releváns, naprakész és jó minőségű, anonimizált és reprezentatív adatkészletekhez való hozzáférés – a személyes adatok védelmére vonatkozó uniós szabályokkal összhangban – támogatja az egészségügyi szakembereket abban, hogy jobb ellátást nyújtsanak betegeiknek, valamint személyre szabottabb visszajelzést, iránymutatást és támogatást nyújtsanak számukra, előmozdítva a betegbiztonságot és hatékonyabbá téve a kezelést; hangsúlyozza, hogy ez különösen hasznos lehet a növekvő mennyiségű tudományos ismeretek kiválasztásában és áttekintésében, amelynek révén az egészségügyi szakemberek releváns meglátásokat nyerhetnek ki; hangsúlyozza, hogy valamennyi tagállam polgárai számára lehetővé kell tenni, hogy egészségügyi adataikat meg tudják osztani az általuk választott egészségügyi szolgáltatókkal és hatóságokkal; e tekintetben hangsúlyozza, hogy ösztönzőket kell létrehozni az egészségügyi pályán lévő munkavállalók továbbképzéséhez, átképzéséhez és alkalmazkodást segítő képzéséhez;

26. úgy látja, hogy a Covid19 elleni küzdelem felgyorsította az új technológiákra – különösen az MI-alkalmazásokra – irányuló kutatásokat és az ilyen technológiák bevezetését az esetek hatékonyabb felderítése, a klinikai ellátás és a terápiás kutatás javítása céljából, és rámutatott az MI hasznosságára, valamint a finanszírozás és a jó minőségű adatok jelentőségére a járványok terjedésének az adatvédelmi jogszabályokkal összhangban történő nyomon követése és modellezése tekintetében; megjegyzi ugyanakkor, hogy a Covid19 során szerzett, MI-alkalmazásokkal kapcsolatos tapasztalatok rávilágítottak az MI orvosi diagnosztikában való használatának bizonyos korlátaira ( 26 )

27. kiemeli az MI-rendszerekben rejlő lehetőségeket arra, hogy enyhítsék az egészségügyi rendszerekre és különösen az egészségügyi szakemberekre nehezedő nyomást, és elősegítsék olyan megoldások kidolgozását, melyekkel biztosítható Európa és a világ gyorsan idősödő népességének gondozása és veszélyes betegségekkel szembeni védelme;

28. kiemeli, hogy a biztonságos és hatékony MI-alkalmazások felhasználása az emberi közreműködést nem igénylő adminisztratív feladatoknál az egészségügyi szakemberek számára sok időt takaríthat meg, amelyet a betegekkel való személyes találkozásra fordíthatnak;

29. hangsúlyozza, hogy az MI-n alapuló fogyasztói egészségügyi alkalmazások segíthetnek az egyén egészségi állapotának nyomon követésében mindennapi eszközök, például okostelefonok segítségével, lehetővé téve a felhasználók számára, hogy önkéntesen adatokat szolgáltassanak, amelyek alapján a rendszer korai figyelmeztetéseket és riasztásokat adhat olyan életveszélyes állapotok gyanúja esetén, mint az agyvérzés vagy a szívleállás; hangsúlyozza, hogy az MI-n alapuló egészségügyi alkalmazások ösztönözhetik az egészséges életmódot és lehetővé tehetik a felelősségteljes önellátást azáltal, hogy a betegeket további eszközökkel látják el saját egészségük és életmódjuk nyomon követéséhez, valamint azáltal, hogy javítják az egészségügyi szakemberek által végzett szűrés pontosságát; rámutat azonban a személyes egészségügyi adatok különleges érzékenységére, valamint az adatok e tekintetben történő megsértésének vagy az azokkal való visszaélésnek a kockázatára, továbbá kiemeli, hogy minden egészségügyi alkalmazás tekintetében szigorú kiberbiztonsági szabványokat kell alkalmazni;

30. hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligenciában és az egészségügyben rejlő lehetőségek teljes kiaknázásához tisztában kell lenni azzal, hogy az MI az egészségügyi ágazatban különösen nagy mértékben függ a nagy mennyiségű személyes adat rendelkezésre állásától, az adatok megosztásától, minőségétől, hozzáférhetőségétől és interoperabilitásától; hangsúlyozza, hogy meg kell könnyíteni az elektronikus egészségügyi dokumentációk elektronikus gyógyszerfelírási rendszerekkel történő összekapcsolását, lehetővé téve a betegellátásban részt vevő egészségügyi szakemberek számára, hogy a beteg beleegyezésével hozzáférjenek a szükséges beteginformációkhoz;

31. üdvözli az európai egészségügyi adattér létrehozását annak érdekében, hogy nagyon jó minőségű adatokat építsenek be az egészségügyi ágazatban való felhasználásra; úgy véli, hogy a nagy teljesítményű számítástechnikai infrastruktúra európai egészségügyi adattérrel való összekapcsolása és interoperabilitása biztosítaná a nagy, kiváló minőségű egészségügyi adatkészletek rendelkezésre állását, amelyek fontosak a patológiák, különösen a ritka betegségek és a gyermekgyógyászati állapotok kutatása és kezelése szempontjából;

32. hangsúlyozza, hogy ki kell építeni a bizalmat az ugyanazon betegeket kiszolgáló különböző egészségügyi szakemberek közötti interoperabilitás és szorosabb együttműködés előmozdítása révén; hangsúlyozza, hogy képzést kell nyújtani az egészségügyi szakemberek számára az MI-n alapuló technikákról és megközelítésekről; hangsúlyozza, hogy például az adatok anonimizálása és álnevesítése nyújtotta lehetőségek teljes körű kiaknázásával le kell küzdeni a bizalmatlanságot, valamint jobban kell tájékoztatni a polgárokat, az egészségügyi szakembereket és a döntéshozókat az MI egészségügyi alkalmazásának lehetőségeiról, előnyeiről és kockázatairól, csakúgy, mint az MI fejlesztőit az e területet jellemző érzékeny adatok feldolgozásának kihívásairól és kockázatairól;

33. úgy véli továbbá, hogy kötelező erejű és szilárd etikai és jogi normákra és érvényesíthető jogorvoslati jogokra van szükség ahhoz, hogy a polgárok körében bizalom övezze ezt a felhasználást, valamint hogy az egészségügyi adatok megfelelő védelmet élvezzenek az esetleges visszaélésekkel és jogellenes hozzáféréssel szemben; egyetért a Bizottsággal abban, hogy a polgároknak biztonságos hozzáféréssel kell rendelkezniük saját egészségügyi adataik átfogó elektronikus nyilvántartásához, és továbbra is biztosítani kell számukra a saját egészségügyi adataik feletti ellenőrzés jogát, és azt a lehetőséget, hogy a szóban forgó adatokat biztonságosan megoszthassák arra felhatalmazott harmadik felekkel, a személyes adatok hatékony védelme és erős kiberbiztonsági garanciák mellett; kiemeli, hogy meg kell tiltani a jogosulatlan hozzáférést és adattovábbítást, és hogy az adatvédelmi jogszabályokkal összhangban garantálni kell a betegek személyes adatainak védelmét;

34. e tekintetben hangsúlyozza annak kockázatát, hogy az elfogult döntések hátrányos megkülönböztetéshez és az emberi jogok megsértéséhez vezethetnek; hangsúlyozza ezért az alkalmazott algoritmusok és adatkészletek pártatlan ellenőrzésének fontosságát, valamint a feltanított MI-rendszerekbe ágyazott módszerekre és elfogultságra vonatkozó további kutatások előmozdításának szükségességét az etikátlan és diszkriminatív következtetések megelőzése érdekében az emberi egészséggel kapcsolatos adatok terén;

35. hangsúlyozza, hogy az általános adatvédelmi rendelet hatékony és egységes alkalmazására van szükség az egész EU-ban az olyan kihívások leküzdéséhez, mint a jogbizonytalanság és az együttműködés hiánya az egészségügyi ágazatban; hangsúlyozza, hogy e kihívások egyes esetekben a tudományos felfedezések hosszas késedelméhez vezetnek, és az egészségügyi kutatást hátráltató bürokratikus terhek megjelenését eredményezik; hangsúlyozza, hogy a betegek jogait, valamint az adatok hordozhatóságát garantáló európai egészségügyi adattér létrehozása fokozhatja az együttműködést és ösztönözheti az adatmegosztást az európai egészségügyi ágazat kutatási és innovációs tevékenysége érdekében;

36. megjegyzi, hogy az MI hozzájárulhat az olyan új technológiák gyors fejlődéséhez, mint az agyi képalkotás, amelyek gyógyászati alkalmazásai már most is jelentősek, ugyanakkor számottevő kockázatot jelentenek az emberi cselekvőképességre és az alapvető jogok hozzájárulás nélküli kifejeződésére nézve; aggodalmát fejezi ki a neurológiai adatokat érintő jogszabályok hiánya miatt, és úgy véli, hogy az EU-nak arra kell törekednie, hogy világszinten vezető szerepet töltsön be a biztonságos neurológiai technológiák fejlesztésében;

b) A mesterséges intelligencia és a zöld megállapodás

37. kiemeli, hogy a Bizottság két fő prioritása a következő évekre Európa felkészítése a digitális korra és a zöld megállapodás; hangsúlyozza, biztosítani kell, hogy a digitális átállás hozzájáruljon a fenntartható fejlődés megvalósításához, és elősegítse a zöld átállást; megállapítja, hogy ehhez az innováció felgyorsítására van szükség, az uniós éghajlati célkitűzésekkel és környezetvédelmi előírásokkal összeegyeztethető módon; kiemeli, hogy az MI-alkalmazások környezeti és gazdasági előnyökkel járhatnak, és erősíthetik azokat az előrejelzési képességeket, amelyek hozzájárulhatnak az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez, valamint az európai zöld megállapodás keretében kitűzött célok és az Unió azon céljának megvalósításához, hogy 2050-re az első klímasemleges kontinenssé váljon; megállapítja, hogy a mesterséges intelligencia alkalmazása 2030-ig akár 4 %-kal is csökkentheti az üvegházhatású gázok globális kibocsátását ( 27 ) ; megállapítja, hogy egyes becslések szerint az IKT-technológiák saját lábnyomukhoz képest tízszeres mértékben csökkenthetik az üvegházhatású gázkibocsátást ( 28 ) , de elismeri, hogy ehhez tudatos tervezési döntésekre és szabályozási intézkedésekre van szükség; figyelmeztet ugyanakkor arra, hogy az MI-rendszerek feltanításához szükséges nagy adatkészletek tárolásával járó növekvő energiafogyasztás negatív hatással is járhat; emlékeztet arra, hogy az adatforgalom és az IKT-infrastruktúra jelenleg a világ villamosenergia-termelésének mintegy 7 %-át használja fel, de az előrejelzések szerint a megfelelő biztosítékok hiányában ez az arány 2030-ra 13 %-ra is emelkedhet; hozzáteszi, hogy a mesterséges intelligenciát használó mikroprocesszorok és csúcstechnológiát képviselő eszközök gyártásához szükséges nyersanyagok intenzív felhasználása szintén hozzájárul ehhez a negatív hatáshoz; hangsúlyozza, hogy annak érdekében, hogy az MI pozitív környezeti és éghajlati hatásai felülmúlják a negatívakat („nagy kéznyom de kis lábnyom”), szem előtt kell tartani e közvetlen és közvetett negatív környezeti hatásokat, és az MI-rendszereket oly módon kell megtervezni, hogy előmozdítsák a fenntartható fogyasztást, csökkentsék az erőforrás- és energiafelhasználást, elkerülhetővé tegyék a szükségtelen feldolgozási műveleteket, és megelőzzék a környezeti károkat; hangsúlyozza, hogy az IKT-ágazat környezeti hatásának kezeléséhez releváns információkra és adatokra van szükség;

38. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a zöld megállapodás célkitűzéseinek elérésére irányuló erőfeszítései keretében csak hat tagállam összpontosított erőteljesebben az MI-alkalmazásokra; úgy véli, hogy az MI használható a környezetvédelmi tervezés és döntéshozatal, valamint a környezetvédelmi politikák irányítása és előrehaladásának nyomon követése szempontjából fontos információk összegyűjtésére és szervezésére, például a tisztább levegő érdekében, amellyel kapcsolatban az MI-alkalmazások képesek nyomon követni a szennyezést és figyelmeztetni a veszélyekre; kiemeli, hogy az ilyen MI-alapú és digitális megoldásokat több ágazatban is fel lehetne használni az erőforrás-hatékony megoldások fokozott alkalmazása érdekében;

39. hangsúlyozza az MI-n alapuló rendszerek fontosságát az intelligens városok és falvak fejlesztése során, mivel azok optimalizálhatják az erőforrások felhasználását és javíthatják az infrastruktúra rezilienciáját, többek között a forgalom előrejelzése és csökkentése, az intelligens energiagazdálkodás, a sürgősségi segítségnyújtás és a hulladékgazdálkodás révén, ahogy ez az EU-ban már számos városban és településen megvalósult; hangsúlyozza, hogy az MI-alapú megoldások segíthetnek továbbá a várostervezési, építészeti, építési és mérnöki folyamatokban a kibocsátások, az építési idő, a költségek és a hulladék csökkentése érdekében;

40. hangsúlyozza, hogy az energetikai átállásra nem kerülhet sor digitalizáció nélkül; hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencia képes az energiafogyasztás és -termelés nyomon követésére, optimalizálására és csökkentésére, valamint a megújuló energiák meglévő villamosenergia-hálózatokba való integrálásának támogatására; hangsúlyozza, hogy az intelligens fogyasztásmérők, a hatékony világítás, a felhőalapú számítástechnika, valamint az MI komponenssel rendelkező megosztott szoftverek képesek az energiafelhasználási szokások átalakítására, és a felelős használat ösztönzésére;

41. kiemeli, hogy az energiaellátási rendszer egyre összetettebbé válása, amely az ingadozó megújulóenergia-termelés térnyerésére és a terhelésszabályozásban bekövetkező változásokra vezethető vissza, az energiaellátás biztonsága érdekében szükségessé teszi a vezérlés automatizálásának fokozását; hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencia előnyökkel járhat az ellátás biztonsága szempontjából, különösen a víz-, gáz- és villamosenergia-hálózatok üzemeltetése, felügyelete, karbantartása és ellenőrzése terén; megjegyzi azonban, hogy az MI-n alapuló továbbfejlesztett hálózati technológiák több millió olyan intelligens komponens beépítésével járnak, melyeket hasonló biztonsági rések jellemeznek, nagy számú potenciális támadási pontot létrehozva az energiahálózatokban, és növelve a kritikus infrastruktúra sebezhetőségét, amennyiben nem lépnek érvénybe megfelelő kiberbiztonsági rendelkezések; úgy véli, hogy az intelligens hálózatok további beruházásokat és kutatást igényelnek;

42. megállapítja, hogy a mobilitás és a közlekedés területén a mesterséges intelligencia és más digitális alkalmazások képesek lehetnek optimalizálni a forgalmi áramlásokat és növelni a közúti közlekedésbiztonságot, többek között a közlekedési rendszerek hatékonyságának növelésével; rámutat, hogy az MI információkat szolgáltathat az energiahatékony járművek tervezéséhez és energiagazdálkodásához; hangsúlyozza, hogy az alkalmazásalapú utazási szolgáltatások, a „telekocsi” és a gépjárműmegosztás lehetősége jelentősen nőtt, és az ilyen mobilitási szolgáltatások gyakran használják az MI-t a hatékony útvonaltervezéshez és az utasfelvételi pontok kiválasztásához;

43. úgy véli, hogy az MI transzformatív szerepet játszhat a mezőgazdasági ágazatban, támogatva az új betakarítási módszerek megjelenését, beleértve a betakarítás előrejelzését és a mezőgazdasági erőforrásokkal való gazdálkodást; hangsúlyozza, hogy a mezőgazdaság olyan kulcsfontosságú ágazat, amelyben az MI segíthet a kibocsátások, valamint a növényvédő szerek, műtrágyák, vegyi anyagok és víz felhasználásának csökkentésében azáltal, hogy előmozdítja azok pontos mennyiségben és szűkebb területen történő használatát; hangsúlyozza továbbá, hogy a mesterséges intelligencia a veszélyeztetett fajok megfigyelésével vagy az erdőirtási tevékenységek nyomon követésével hozzájárulhat a biológiai sokféleség helyreállításához; hangsúlyozza, hogy szükség van a telepítési útmutatók és szabványos kiértékelési módszerek kidolgozására a „zöld mesterséges intelligencia” támogatása érdekében olyan területeken, mint az intelligens hálózatok, a precíziós gazdálkodás, az intelligens és fenntartható városok és közösségek; úgy véli, hogy a precíziós mezőgazdaság formáját öltő MI potenciálisan képes lehet arra, hogy optimalizálja az élelmiszer kisüzemi előállítását, valamint a tágabb értelemben vett földkezelést a földhasználati tervezés javításával, a földhasználat változásának előrejelzésével és a termény egészségi állapotának megfigyelésével, ugyanakkor pedig átalakíthatja a szélsőséges időjárási események előrejelzését;

44. hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencia a termelési, fogyasztási és újrahasznosítási folyamatok és magatartási formák erőforráshatékonyabbá tétele és a nyersanyag-felhasználás átláthatóságának fokozása – például a nyersanyagok etikus beszerzése, valamint a hulladék mennyiségének csökkentése – révén hozzájárulhat a körforgásos gazdasághoz; kiemeli, hogy a mesterséges intelligencia képes annak elősegítésére, hogy a vállalkozások jobban megértsék kibocsátásaikat, többek között az értékláncokon belül is, ezáltal segítve az egyéni kibocsátási célok kiigazítását és elérését; hangsúlyozza, hogy a digitális eszközök segíthetik a vállalkozásokat a fenntarthatóbb magatartáshoz szükséges lépések végrehajtásában, különösen a kkv-kat, amelyek egyébként esetleg nem rendelkeznek az ehhez szükséges erőforrásokkal;

45. kiemeli, hogy az MI-t jelenleg nem lehet a környezeti hatások teljes körű mérésére használni; úgy véli, hogy több tanulmányra van szükség a mesterséges intelligencia környezeti hatások csökkentésében betöltött szerepéről; hangsúlyozza, hogy több környezeti adatra van szükség ahhoz, hogy több ismeretre tegyünk szert, és az MI-megoldások révén nagyobb előrelépést érjünk el; hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencia arra való felhasználása, hogy a CO 2 -kibocsátásra vonatkozó adatokat szisztematikusan összekapcsoljuk a termelési és fogyasztói mintákra, az ellátási láncokra és a logisztikai útvonalakra vonatkozó adatokkal, biztosíthatná a pozitív vagy negatív hatással járó tevékenységek felderítését;

c) A mesterséges intelligencia külpolitikai és biztonsági dimenziója

46. megismétli, hogy az EU globális megállapodásra törekszik a mesterséges intelligencia felelősségteljes használatára vonatkozó közös normákról, ami rendkívül fontos; ugyanakkor elvi alapon hisz abban, hogy a hasonlóan gondolkodó demokráciák képesek közösen alakítani a nemzetközi vitát egy olyan, mesterséges intelligenciára vonatkozó keretről, amely tiszteletben tartja az emberi jogokat és a jogállamiságot, együtt dolgozni bizonyos közös normák és elvek, technikai és etikai szabályok lefektetése és az állam felelősségteljes magatartására vonatkozó iránymutatások kidolgozása érdekében – különösen olyan kormányközi szervezetek égisze alatt, mint az ENSZ és az OECD –, ezáltal előmozdítva a multilateralizmust, a fenntartható fejlődést, az interoperabilitást és a nemzetközi szintű adatmegosztást; támogatja az ENSZ IKT-val és nemzetközi biztonsággal foglalkozó nyitott munkacsoportjának munkáját; hangsúlyozza, hogy a bizalomépítő intézkedések elengedhetetlenek a párbeszéd és a bizalom szintjének növeléséhez; ezért nagyobb átláthatóságra szólít fel a mesterséges intelligencia használata terén a jobb elszámoltathatóság biztosítása érdekében;

47. üdvözli az MI etikailag felelős használatára vonatkozó iránymutatások és szabványok kidolgozására irányuló közelmúltbeli többoldalú kezdeményezéseket, például az OECD MI-re vonatkozó elveit, az MI-vel kapcsolatos globális partnerséget, az UNESCO MI-vel kapcsolatos etikai ajánlását, az MI-ről szóló globális csúcstalálkozót, az Európa Tanácsnak az MI-re vonatkozó lehetséges jogi kerettel kapcsolatos ajánlásait, valamint az UNICEF gyermekeknek szánt mesterséges intelligenciára vonatkozó szakpolitikai iránymutatását; üdvözli a mesterséges intelligenciára vonatkozó szabványokkal kapcsolatos nemzetközi szintű munkát, valamint a Nemzetközi Szabványügyi Szervezetben a mesterséges intelligencia irányítási vonatkozásairól szóló szabványok terén elért eredményeket;

48. üdvözli továbbá az EU–USA Kereskedelmi és Technológiai Tanács (TTC) létrehozását és elindítását; üdvözli a TTC első, pittsburghi ülésének eredményét; úgy látja, hogy a TTC az Európai Unió és az Egyesült Államok közötti globális koordináció lehetséges fóruma lehet, ahol meghatározzák azokat az MI-re vonatkozó globális szabályokat és globális technológiai szabványokat, amelyek célja közös értékeink szavatolása, ösztönzik a közös beruházásokat, a kutatást és a fejlesztést, valamint előmozdítják a szorosabb politikai koordinációt a nemzetközi intézményekben a technológiával és az MI-vel kapcsolatos kérdések tekintetében;

49. kiemeli, hogy az EU kulcsszerepet játszhat a globális szabványok megállapításában, mivel a világon elsőként vezet be MI-vel kapcsolatos jogszabályokat; hangsúlyozza, hogy az Unió mesterséges intelligenciára vonatkozó jogi kerete világelsővé teheti Európát ebben az ágazatban, ezért azt világszerte elő kell mozdítani az összes nemzetközi partnerrel való együttműködés révén, miközben folytatni kell a kritikus és etikai alapú párbeszédet azokkal a harmadik országokkal, amelyek alternatív irányítási modellekkel és normákkal rendelkeznek a mesterséges intelligenciára vonatkozóan;

50. megjegyzi, hogy a kínai kormány az Egy övezet, egy út kezdeményezés keretében 52 másik országgal is szabványosítási és együttműködési megállapodást írt alá; figyelmeztet arra, hogy mivel több általuk támogatott szabvány – többek között az MI-technológiákra és különösen a kormányzati megfigyelésre és az egyéni szabadságjogokra vonatkozó szabványok – nem állnak összhangban az emberi jogokkal és uniós értékekkel, Kína szabványalkotás terén megfigyelhető aktív fellépése kihívást jelent az EU számára;

51. hangsúlyozza, hogy az MI-technológiák, különösen azok, amelyeket nem a hatályos kifejezett ellenőrzési eljárásokkal terveztek és fejlesztettek ki, és amelyeket nem megfelelően és felügyelet nélkül használnak katonai parancsnokságokon vagy rakétaindító létesítményekben, különösen jelentős kockázatokkal járnak, és automatikus kölcsönös konfliktust eredményezhetnek;

52. megjegyzi, hogy az MI-rendszerek védelmi vonatkozású fejlesztésekben való használata gyökeres változást jelent a katonai műveletekben, mivel lehetővé teszik az adatok elemzését, a bonyolultabb helyzetek értékelését, a célmeghatározás pontosságának javítását, a logisztika optimalizálását és azt, hogy a polgári lakosság és a saját katonai személyzet fizikai károsodásának csökkentett kockázata mellett lehessen fegyveres konfliktusokba bocsátkozni, valamint az adatok bizonyos – például háborús játékokon alapuló – cselekvési módok kidolgozásához való felhasználásával; figyelmeztet azonban, hogy ez az erőszak alkalmazására vonatkozó ingerküszöb csökkenését idézheti elő, és ezáltal több konfliktushoz vezethet; megerősíti, hogy a gépek nem képesek az emberhez hasonló, többek között a különbségtétel, az arányosság és az elővigyázatosság jogelveit figyelembe vevő döntéshozatalra; megerősíti, hogy a fegyverek bevetéséről és alkalmazásáról szóló döntéseket továbbra is az emberek ellenőrzése alatt kell tartani, és az embereknek továbbra is elszámoltathatóknak kell lenniük a halálos erőszak alkalmazásáért, valamint az élet és halál kérdésében hozott döntésekért; úgy véli, hogy a mesterséges intelligencia alapú fegyverrendszereknek globális normák és egy nemzetközi etikai magatartási kódex hatálya alá kell tartozniuk, amely – a nemzetközi humanitárius jog és az emberi jogok teljes tiszteletben tartása mellett, valamint az uniós joggal és értékekkel összhangban – alapul szolgálna az MI-technológiák katonai műveletekben való alkalmazásához;

53. aggodalmát fejezi ki az érdemi emberi ellenőrzés nélküli, halált okozó autonóm fegyver-rendszerekkel kapcsolatos, egyes országokban zajló katonai kutatás és technológiai fejlesztések miatt; megállapítja, hogy a katonai konfliktusokban már most is használnak halált okozó autonóm fegyverrendszereket; emlékeztet arra, hogy a Parlament többször felszólított a halált okozó autonóm fegyverrendszerek fejlesztésének, gyártásának és használatának nemzetközi betiltására, valamint a betiltásukra irányuló tényleges tárgyalások megkezdésére; hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencia alapú rendszerek semmilyen körülmények között nem helyettesíthetik az emberi döntéshozatalt, amely magában foglalja a megkülönböztető képesség, az arányosság és az elővigyázatosság jogi elvét;

54. megjegyzi különösen, hogy az MI-technológia kiemelten veszélyes lehet mint a hibrid hadviselés és a külföldi beavatkozás különböző formáinak eszköze; konkrétabban megállapítja, hogy mozgósítható lehet például dezinformációs tevékenységre, botok vagy hamis közösségimédia-fiókok felhasználásával, az egymásrautaltság fegyverként való felhasználására, értékes információk gyűjtésével vagy az ellenfelek hálózati hozzáférésének megtagadásával, arra, hogy zavart keltsenek más országok gazdasági és pénzügyi rendszereiben, beszennyezzék a politikai vitát és szélsőséges csoportokat előnyös helyzetbe hozzanak, vagy manipulálják a választásokat a demokráciák destabilizálása céljából;

55. kiemeli, hogy az MI-technológiák között megtalálhatók a mesterséges intelligenciával működő rosszindulatú szoftverek, a személyazonosság-lopás, az adatmérgezés vagy a gépi tanulás más ellenséges formái, amely más MI-rendszereket arra késztet, hogy félreértelmezzék a bemeneti adatokat; rámutat különösen a deepfake terjedésére, amelyek nem feltétlenül számítanak „kibertámadásnak”, de kétségeket ébresztenek minden digitális tartalom hitelességével kapcsolatban, beleértve a videókat is, ezért különös figyelmet igényelnek az átláthatósági követelményeket illetően; figyelmeztet, hogy a deepfake hozzájárulhat ahhoz, hogy a mesterséges intelligenciával szembeni általános bizalmatlanság jellemezte légkör, társadalmainkon belül pedig mélyebb társadalmi-politikai polarizáció alakuljon ki;

56. kifejti, hogy az MI-rendszerek alkalmazása a kulcsfontosságú kritikus infrastruktúrák jelentős részében – például az energia- és közlekedési hálózatokban, az űrágazatban, az élelmiszerláncban, a banki és pénzügyi hálózatban és a kórházi létesítményekben – új sérülékeny pontokat eredményezett, amelyek határozott kiberbiztonsági intézkedéseket követelnek meg a fenyegetések megelőzése érdekében; e tekintetben rámutat az együttműködés, az információmegosztás és a fellépés fontosságára mind uniós szinten, mind a tagállamok között; hangsúlyozza, hogy erősíteni kell a kritikus fontosságú szervezetek hibrid fenyegetésekkel szembeni ellenálló képességét;

57. figyelmeztet arra, hogy az MI képességei biztonsági kockázatot is jelenthetnek, mivel az embereket arra késztetheti, hogy indokolatlan bizalmat helyezzenek a mesterséges intelligenciába, és már jobban bízzanak benne, mint saját ítélőképességükben; megjegyzi, hogy az emberi beavatkozás mint korrekciós mechanizmus alkalmazása nem minden esetben valósítható meg; megjegyzi, hogy kísérletek bizonyítják, hogy ennek révén a mesterséges intelligencia autonómiájának szintje túlléphet azon a támogató szerepkörön, amelyre azt eredetileg tervezték, ami azt jelenti, hogy az emberek elszalasztják a lehetőséget arra, hogy tapasztalatot szerezzenek, és fejlesszék az MI-rendszerekkel kapcsolatos készségeiket és ismereteiket; hangsúlyozza ezért, hogy az ilyen automatizálásra irányuló elfogultság leküzdése érdekében a magas kockázatú MI-rendszerekben gondoskodni kell a beépített biztonságról és a megfelelő képzésen és megfelelő biztonsági és adatvédelmi biztosítékokon alapuló érdemi emberi felügyeletről;

58. kiemeli ugyanakkor, hogy a mesterséges intelligencia felhasználható az áramkimaradások előrejelzésére, valamint a karbantartási szükségletek pontos felmérésére; megállapítja továbbá, hogy használható nagy mennyiségű adat összesítésére automatizált csomagvizsgálattal vagy automatizált információosztályozással, valamint használható meghatározott minták észlelésére; hangsúlyozza, hogy ezek az elemek lehetővé tennék a fenyegetettségi szint és a rendszer sérülékeny pontjainak jobb előrejelzését és értékelését, a döntéshozatali folyamatok gyorsítását, a reakcióképesség javítását és a végponti eszközök hatékonyabb védelmét;

59. hangsúlyozza különösen, hogy az MI segítségével a bűnüldöző szervek azonosíthatják a szintén MI segítségével elkövetett bűncselekményeket, és felléphetnek azokkal szemben; hangsúlyozza, hogy az ilyen, mesterséges intelligenciával kapcsolatos bűnüldözési tevékenységekhez azonban az alapvető jogok teljes körű tiszteletére, szigorú demokratikus felügyeletre, egyértelmű átláthatósági szabályokra, nagy teljesítményű informatikai infrastruktúrára, emberi felügyeletre, magasan képzett alkalmazottakra és releváns és jó minőségű adatokhoz való hozzáférésre van szükség;

d) A mesterséges intelligencia és a versenyképesség

60. megjegyzi, hogy a közeljövőben az értékláncba tartozó termékek és szolgáltatások egyre szélesebb köre egymáshoz fog kapcsolódni, és sok gyártási folyamatban és üzleti modellben fontos szerepe lesz a mesterséges intelligenciának és az automatizálásnak; hangsúlyozza az alapkutatás kiemelkedő fontosságát a mesterséges intelligenciával kapcsolatos ipari ökoszisztémák fejlesztése szempontjából, valamint a digitális közigazgatás előmozdítására és a digitális infrastruktúra korszerűsítésére irányuló jelentős beruházások fontosságát;

61. úgy véli, hogy annak ellenére, hogy az elmúlt két évben jelentősen nőtt a kockázati tőke és a korai szakaszban nyújtott finanszírozás, számos európai iparág lemaradt, és a jelenlegi uniós finanszírozási szintek még mindig elégtelenek, és azokat jelentősen növelni kell annak érdekében, hogy elérjük a vezető MI-ökoszisztémák, például a Szilícium-völgy és más területek dinamizmusának szintjét; kiemeli az uniós innovációs ökoszisztéma sajátos klaszterhálózati szerkezetét, szemben a központosított (és államilag támogatott) innovációs ökoszisztémákkal;

62. hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencia gyökeres változást hozhat az uniós ipar versenyképessége szempontjából, és hozzájárulhat a termelékenység növeléséhez, az innováció felgyorsításához, a gyártási folyamatok javításához és az európai ellátási láncok rezilienciájának nyomon követéséhez;

63. rámutat annak a kockázatára, hogy az ellátási láncokban zavarok jelentkezhetnek a gazdasági leválás vagy katasztrofális események – például járványok vagy az éghajlatváltozással kapcsolatos jelenségek – következtében; hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencia használata segíthet feltárni az ellátási láncok zavarainak mintáit, és információkkal szolgálhat a prediktív karbantartáshoz, ami támogathatja a beszállítók diverzifikációját;

64. megjegyzi, hogy a digitális zavart keltő vállalatoknak gyakran jelentős mértékben nőtt a piaci részesedése; megjegyzi, hogy a legújabb tanulmányok szerint ez a minta valószínűleg még nagyobb intenzitással ismétlődni fog, mivel a mesterséges intelligenciát alkalmazó vállalatok gyakran gyűjtenek nagy mennyiségű adatot, ami erősen növeli versenyelőnyüket; aggodalmát fejezi ki a piaci koncentráció ebből eredő veszélye miatt, ami a rontja kkv-k és az induló vállalkozások esélyeit;

65. hangsúlyozza, hogy ez a kilátás különösen aggasztó, mivel a legnagyobb inkumbens technológiai vállalatok, amelyek valószínűleg az MI-technológiák terén is fölényre tesznek szert, a piacok kapuőrei, és a keletkező érték nagy részét maguknak szerezhetik meg; hangsúlyozza, hogy mivel az MI-ágazatot mozgató adatokat túlnyomórészt ugyanezen nagy technológiai vállalatoktól gyűjtik össze, amelyek az adatokért és a célzott reklámoknak való kitettségért cserébe hozzáférést kínálnak a felhasználók számára a szolgáltatásokhoz, e vállalatok már fennálló erőfölénye valószínűleg önmagában is tovább erősíti e domináns piaci pozíciót; rámutat, hogy bár e technológiai vállalatok jó része az EU-n kívüli székhellyel rendelkezik, mégis hasznosítani tudják az európai ügyfelek adataiból származó értéket, és ezzel versenyelőnyre tesznek szert;

66. üdvözli a Bizottság közelmúltbeli közleményét, amely a versenyszabályok naprakésszé tételére szólít fel annak érdekében, hogy azok megfeleljenek a digitális kornak ( 29 ) , és hangsúlyozza az előzetes intézkedések – többek között a digitális piacokról szóló jövőbeli jogszabály – abbéli kulcsfontosságú szerepét, hogy a piaci koncentrációt még annak kialakulása előtt ellensúlyozzák; hangsúlyozza továbbá a szabványosítás és a szabályozási együttműködés szerepét e kérdés kezelésében, azáltal, hogy elősegíti a termékek és szolgáltatások globális, a földrajzi elhelyezkedéstől függetlenül fejlesztését;

67. hangsúlyozza, hogy a kkv-k és az induló vállalkozások központi szerepet játszanak az MI-technológiák uniós bevezetésében, mivel ők képviselik az összes vállalat nagy részét, és az innováció kritikus forrását jelentik; megjegyzi azonban, hogy ígéretes európai induló vállalkozások jelentős akadályokba ütköznek az európai terjeszkedés során a digitális egységes piac hiányosságai, és a több tagállamban is eltérő szabályozás miatt, illetve ha mégis sikerül növekedniük, felvásárolják őket a nagy technológiai vállalatok; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a kkv-k gyakran szembesülnek a finanszírozás hiányával, összetett adminisztratív eljárásokkal, valamint a megfelelő készségek és az információkhoz való hozzáférés hiányával; megjegyzi, hogy az uniós versenyhatóságok a múltban legtöbbször engedélyezték a mesterséges intelligenciával és robotikával foglalkozó európai vállalatok külföldi felvásárlását;

68. hangsúlyozza, hogy az algoritmusok intenzív használata – például az ármeghatározásban – teljesen új, a mesterséges intelligenciára jellemző problémákat is okozhat az egységes piacon belül; megjegyzi, hogy a trösztellenes hatóságok számára nehézséget okozhat például a mesterséges intelligencián alapuló ármeghatározó rendszerek közötti árösszejátszás bizonyítása; hozzáteszi továbbá, hogy a részvénykereskedésben már részt vevő néhány MI-szolgáltató rendszerszintű kockázatot jelenthet a pénzügyi piacokra, többek között összejátszás révén; hangsúlyozza, hogy az algoritmikus összejátszás nagyon nehezen azonosítható, mivel a mesterséges intelligencián alapuló rendszereknek nem kell egymással kommunikálniuk oly módon, ahogyan az emberek az összejátszás érdekében szoktak, ami lehetetlenné teheti az összejátszásra irányuló szándék bizonyítását; hangsúlyozza, hogy ez kockázatot jelent a piaci stabilitás szempontjából, és az EU-nak és a nemzeti versenyhatóságoknak megfelelő stratégiákat és eszközöket kell kidolgozniuk; hangsúlyozza továbbá, hogy a pénzügyi piacok számára rendszerszintű kockázatot jelent az algoritmikus kereskedési modellek emberi beavatkozás nélküli széles körű használata, mert ezek a múltban jelentősen felerősítették a piaci mozgásokat, és valószínűleg a jövőben is lesz ilyen hatásuk;

69. megjegyzi, hogy az EU-n belül sok MI-vállalatnak jelenleg jogbizonytalansággal kell szembenéznie azzal kapcsolatban, hogy miként fejleszthetik termékeiket és szolgáltatásaikat biztos módon a bürokratikus terhek, a meglévő ágazatspecifikus jogszabályok közötti átfedés, valamint a mesterséges intelligenciára vonatkozó bevett szabványok és normák hiánya miatt;

70. kiemeli a mesterséges intelligenciával foglalkozó vállalatok előtt álló kihívást a minőség-ellenőrzés és a fogyasztóvédelem tekintetében; arra a következtetésre jut, hogy az átláthatóság és a megbízhatóság elengedhetetlen annak biztosításához, hogy az uniós vállalatok versenyelőnyhöz jussanak, mivel a jövőben ilyen megfontolások alapján dől el, hogy egy terméket vagy szolgáltatást végül elfogad-e a piac;

71. megjegyzi, hogy jóllehet az MI-re vonatkozó nagy értékű kutatási publikációk 26 %-a Európából származik, a 30 legfontosabb kérelmezőből csupán 4 (13 %) és a világszintű MI-szabadalmaztatással foglalkozó vállalatok 7 %-a európai;

72. úgy véli, hogy a szellemi tulajdonra vonatkozó uniós jogszabályok harmonizációt, egyértelmű és átlátható végrehajtást, valamint kiegyensúlyozott, végrehajtható és kiszámítható keretet tesznek szükségessé annak érdekében, hogy lehetővé tegyék az európai vállalkozások, különösen a kkv-k és az induló vállalkozások számára a szellemi tulajdon védelmét;

73. aggasztónak tartja, hogy a kkv-k továbbra is alacsony mértékben veszik igénybe a szellemi tulajdon védelmét, mivel gyakran nem folyamodnak a szellemi tulajdon védelméhez, mert nincsenek teljesen tisztában a jogaikkal, vagy nem rendelkeznek elég erőforrással a jogaik érvényesítéséhez; kiemeli a szellemi tulajdon védelmére vonatkozó információk és statisztikák fontosságát a tudásintenzív ágazatokban tevékenykedő kkv-k körében, és üdvözli az arra irányuló erőfeszítéseket – beleértve az egyszerűsített nyilvántartásba vételi eljárásokat és az alacsonyabb adminisztratív díjakat –, hogy a kkv-kat és az induló vállalkozásokat jobb ismeretekkel lássák el, és megkönnyítsék a szellemi tulajdon védelméhez való hozzáférésüket; megjegyzi, hogy annak elősegítése érdekében, hogy az uniós vállalatok megvédjék a mesterséges intelligenciával kapcsolatos szellemitulajdon-jogaikat, meg kell erősíteni az EU globális szabványalkotóként betöltött pozícióját; hangsúlyozza, hogy a nemzetközi versenyképesség és vonzerő az erős és reziliens egységes piacban gyökerezik, amelybe a szellemi tulajdon védelme és érvényesítése is beletartozik;

74. megállapítja, hogy az adatelemzés, valamint a nem személyes adatokhoz való hozzáférés, azok megosztása és újrafelhasználása már ma is alapvető fontosságú számos adatvezérelt termék és szolgáltatás számára, és a jövőbeli MI-rendszerek fejlesztése és bevezetése szempontjából is fontos lesz; hangsúlyozza azonban, hogy az EU-ban keletkező nem személyes adatok nagy része eddig nem hasznosult, miközben az adatok egységes piaca még mindig csak most jön létre;

75. rámutat az adatokhoz való hozzáférés és az adatmegosztás, a nyílt szabványok és a nyílt forráskódú technológia előmozdításának fontosságára, mellyel elő lehet mozdítani az EU-ban az MI-technológiákba történő beruházásokat és az e technológiákat érintő innováció fellendítését; megállapítja, hogy a nemzeti adatvédelmi hatóságok általi értelmezések, valamint a vegyes adatokra és a személytelenítési technikákra vonatkozó iránymutatás jobb harmonizációja hasznos lenne az MI-fejlesztők számára;

76. kiemeli, hogy a mesterséges intelligencia szerepet játszhat az európai és nemzeti hatóságok jogérvényesítési intézkedéseinek támogatásában, különösen a vámügy és a piacfelügyelet területén; úgy véli, hogy a kereskedelmi és vámeljárások hatékonyabbá és költséghatékonyabbá tehetők a mesterséges intelligencia révén, a megfelelés növelésével és annak biztosításával, hogy csak biztonságos termékek lépjenek be az egységes piacra; rámutat a Kanadai Határszolgálati Ügynökség értékelési és bevételi rendszerének (CARM) példájára, amely a hosszadalmas ellenőrzések szükségességének csökkentése érdekében nagymértékben egyszerűsíti a behozatali és kiviteli eljárásokat a mesterséges intelligenciával kapcsolatos minősített kockázatértékelés és az egyszerűsített digitalizált információkezelés alkalmazásával;

e) MI és a munkaerőpiac

77. megjegyzi, hogy a mesterséges intelligencia egyre inkább befolyásolja a munkaerőpiacot, a munkahelyet és a szociális területet, és hogy a technológiai változásnak a munkára és a foglalkoztatásra gyakorolt hatásai sokrétűek; hangsúlyozza, hogy az MI alkalmazása e területen számos etikai, jogi és foglalkoztatással kapcsolatos kihívást vet fel; aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy ami a munkaerőpiacot illeti, a digitalizáció a munkaerő átszervezéséhez és bizonyos foglalkoztatási ágazatok esetleges megszűnéséhez vezethet; úgy gondolja, hogy az MI alkalmazása – amennyiben a szükséges támogató infrastruktúrával, oktatással és képzéssel párosul – jelentősen növelheti a tőke és a munka termelékenységét, az innovációt, a fenntartható növekedést és a munkahelyteremtést;

78. hangsúlyozza, hogy bár az MI helyettesíthet bizonyos feladatokat, beleértve az ismétlődő, nehéz, munkaerő-igényes vagy veszélyes feladatokat, hozzájárulhat a készségek javításához, a munka minőségének javulásához és új, magasabb hozzáadott értéket képviselő munkahelyeket is teremthet, több időt hagyva az ösztönző feladatokra és a karrierfejlesztésre; hangsúlyozza, hogy az MI a feladatok egy részének elvégzésében már jelenleg is helyettesíti vagy kiegészíti az emberi tevékenységet, de ennek még nincsenek jelentős kimutatható összesített munkaerőpiaci következményei ( 30 ) ; hangsúlyozza azonban, hogy növekedhetnek a jövedelmi egyenlőtlenségek, ha az MI megnöveli a magasabb szintű képzettséget igénylő foglalkozások számát és átveszi az alacsony szintű képzettséget igénylő foglalkozások helyét, hozzáteszi, hogy az ebből eredő gazdasági és társadalmi következményeket megfelelő intézkedésekkel, kutatással és előrejelzéssel kell enyhíteni, és fel kell készülni a munkaerő átképzésébe és továbbképzésébe való beruházással, különös tekintettel az alulreprezentált csoportokra, például a nőkre és a kisebbségekre, akiket valószínűleg a leginkább érint ez az átállás, valamint a sokszínűség előmozdításával a mesterségesintelligencia-rendszerek fejlesztésének valamennyi szakaszában; aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a mesterséges intelligencia következtében képzettségcsökkenést eredményező folyamatok indulhatnak el, rosszul fizetett, kevés önállósággal járó munkakörök jöhetnek létre és ágyazódhatnak be, és általánosabbá válhat az atipikus, rugalmas (vagy alkalmi) munka; kiemeli, hogy az algoritmikus irányítás hatalmi egyensúlytalanságokhoz vezethet a vezetőség és a munkavállalók között, és átláthatatlanságot okozhat a döntéshozatalban;

79. kiemeli, hogy az MI elterjedése a szervezeteken belüli jelentős kulturális változásra is lehetőséget teremthet, többek között a munkahelyi biztonság javítása, a munka és a magánélet közötti jobb egyensúly kialakítása, valamint a lecsatlakozáshoz való jog, hatékonyabb képzési lehetőségek és útmutatás nyújtása révén; e tekintetben rámutat az OECD ajánlásaira, amelyek hangsúlyozzák, hogy az automatizálás a munkaidő csökkenését is eredményezheti, ezáltal javítva a munkavállalók életkörülményeit és egészségét; úgy véli, hogy az embert segítő MI-alkalmazások új munkalehetőségeket is teremthetnek, különösen azok számára, akik korlátok, például fogyatékosság vagy az életkörülmények miatt eddig kevésbé kvalifikált munkakörökhöz voltak kötve; hangsúlyozza, hogy a munkahelyi MI-támogatást pusztán a munkaterhelés növelése helyett arra kell felhasználni, hogy az emberek időt nyerjenek teljesítményük minőségének javítására;

80. elítéli a mesterséges intelligencián alapuló felügyelet fokozott alkalmazását a munkahelyen, amely gyakran a munkavállalók tudta nélkül, sőt beleegyezésük nélkül történik, különösen a távmunkával összefüggésben; fenntartja, hogy ezt a gyakorlatot nem szabad megengedni, mivel az rendkívüli módon visszaél a magánélet tiszteletben tartásához, az adatvédelemhez és a munkavállalók emberi méltóságához, valamint a szociális és munkavállalói jogokhoz való alapvető joggal, továbbá negatív hatással van a munkavállalók mentális egészségére a behatolás mértéke, általános vagy megkülönböztetés nélküli hatása, valamint az érintett egyénekre vonatkozó biztosítékok hiánya miatt;

81. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az MI-rendszerek egyre fokozottabb elterjedésével a megfigyelés hasonló kockázata az iskolai környezetben is megjelenik, ami aláássa a gyermekek alapvető jogait; megjegyzi, hogy a mesterséges intelligenciának a gyermekek magánéletére, biztonságára és védelmére gyakorolt hatásai széles spektrumra terjednek ki, a gyermekeket fenyegető veszélyek konkrétabb és pontosabb megértéséhez kapcsolódó előnyöktől a nem szándékos adatvédelmi jogsértésekkel kapcsolatos kockázatokig; hangsúlyozza, hogy a gyermekek magánéletét, biztonságát és védelmét érintő pozitív és negatív következmények egyaránt szoros vizsgálatot és megfelelő biztosítékokat tesznek szükségessé; hangsúlyozza továbbá, hogy a mesterségesintelligencia-rendszerek fejlesztése során különös figyelmet és védelmet kell biztosítani a gyermekek számára, tekintettel különösen érzékeny jellegükre és sajátos sebezhetőségükre;

82. hangsúlyozza, hogy rendkívül fontos átfogó készségfejlesztési programokat biztosítani az egyének számára az élet minden szakaszában annak érdekében, hogy a folyamatosan változó munkahelyen továbbra is termelékenyek maradhassanak, és elkerülhető legyen a munkaerőpiacról való kirekesztésük; úgy gondolja, hogy a munkaerő alkalmazkodása alapvető fontosságú az MI-vel kapcsolatos oktatás, az egész életen át tartó tanulás és az átképzés tekintetében; kiemeli, hogy a tanulás és a munka jelenlegi koncepcióit még mindig túl nagy mértékben a digitális kor előtti világ határozza meg, ami hozzájárul a növekvő készséghiányhoz és egy új digitális szakadék kialakulásához az olyan polgárok szempontjából, akik nem férnek hozzá biztonságos digitális környezethez; hangsúlyozza, hogy a digitális jártasság javítása hozzájárul az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak, különösen az oktatással, humán tőkével és infrastruktúrával kapcsolatos célok eléréséhez; kiemeli, hogy a Covid19-válság miatt a munka és a tanulás új formáival kapcsolatos ismeretek gyarapodtak, amit tovább lehetne vizsgálni;

83. hangsúlyozza, hogy a digitális átállásban rejlő előnyök maradéktalan kihasználása érdekében az Uniónak törekednie kell arra, hogy minden polgára rendelkezzen digitális jártassággal és készségekkel; úgy véli, hogy a digitális jártasság előfeltétele annak, hogy a polgárok megbízzanak a mesterséges intelligencia hatásaiban, és tisztában legyenek azokkal; hangsúlyozza, hogy a digitális készségek és a mesterséges intelligencia terén nyújtott alapképzést be kell építeni a nemzeti oktatási rendszerekbe; úgy véli, hogy a mesterségesintelligencia-technológia bevezetése és fejlesztése a kisebbségi nyelvek terén tudásuk és használatuk fellendítéséhez vezethet; hangsúlyozza, hogy a vállalkozások több mint 70 %-a számolt be arról, hogy a megfelelő digitális és mesterséges intelligenciával kapcsolatos készségekkel rendelkező személyzet hiánya akadályozza a beruházásokat; aggodalommal tölti el, hogy 2019-ben 7,8 millió IKT-szakember volt az EU-ban, és a növekedési ütem az előző évhez képest 4,2 %-ot ért el, ami messze elmarad a 20 millió szakértőre vonatkozó, a Bizottság által előre jelzett igénytől a kulcsfontosságú területeken, például az adatelemzés területén;

84. aggodalmának ad hangot amiatt, hogy ezen a területen hatalmas szakadék van a nemek között: hat IKT-szakemberből csak egy, a természettudományok, a technológia, a műszaki tudományok és a matematika (TTMM) területén végzettek közül pedig háromból egy nő ( 31 ) ; aggodalommal állapítja meg, hogy a nemek közötti egyenlőtlenség továbbra is fennáll, különösen az induló vállalkozások körében, mivel 2019-ben, minden az európai technológiai vállalatokba fektetett 100 dollárból 92 dollárt olyan csapatok létrehozására fordítottak, amelyeknek tagjai kizárólag férfiak voltak; javasolja, hogy célzott kezdeményezésekkel támogassák a TTMM-ágazatban dolgozó nőket az általános szakemberhiány megszüntetése érdekében; hangsúlyozza, hogy e szakadék elkerülhetetlenül torzult algoritmusokat eredményez; hangsúlyozza a lányok szerepvállalásának és a TTMM-területek iránti motiválásának, valamint a nemek közötti szakadék megszűntetésének fontosságát e területeken;

f) A mesterséges intelligencia és a demokrácia jövője

85. megállapítja, hogy a mesterséges intelligencia egyrészt képes hozzájárulni egy átláthatóbb és hatékonyabb közszféra kiépítéséhez, másrészt azonban a mesterséges intelligencia területén zajló technikai fejlesztések, amelyeket gyakran a növekedés és a nyereség logikája vezérel, nagyon gyorsak és dinamikusak, ami megnehezíti a politikai döntéshozók számára, hogy kellő ismeretekkel rendelkezzenek az új MI-alkalmazások működéséről és az ilyen alkalmazások által elérhető eredményekről, noha kötelesek olyan keretet biztosítani, amely biztosítja, hogy a mesterséges intelligencia megfeleljen az alapvető jogoknak és felhasználható legyen a társadalom javára; kiemeli, hogy a mesterséges intelligencia jövőbeli hatásaira vonatkozó szakértői előrejelzések is eltérőek, ami azt sugallja, hogy még a szakértők számára is nehéz lehet megjósolni az új mesterségesintelligencia-technológiák bevezetésének eredményeit; ezért azzal érvel, hogy ez a bizonytalanság szükségessé teszi, hogy a jogalkotók kellően figyelembe vegyék az elővigyázatosság elvét az MI szabályozása során; úgy véli, hogy kulcsfontosságú különböző szakterületeken jártas és különböző hátterű szakértőkkel konzultálni, hogy megbízható, működő és időtálló jogszabályokat tudjanak alkotni; figyelmeztet, hogy a jogbiztonság hiánya az innováció egyik legnagyobb akadálya lehet; e tekintetben megjegyzi, hogy fontos előmozdítani a mesterséges intelligenciával kapcsolatos jártasságot a polgárok körében, beleértve a választott képviselőket és a nemzeti hatóságokat is;

86. figyelmeztet, hogy a jogalkotási ciklusok ezért gyakran nincsenek összhangban a technológiai fejlődés ütemével, ami arra kényszeríti a politikai döntéshozókat, hogy mielőbb felzárkózzanak és előnyben részesítsék a már piacon lévő felhasználási esetek szabályozását; rámutat, hogy a mesterséges intelligenciával kapcsolatos szilárd szabályozási megközelítést az arányosság és a szükségesség kimerítő elemzésének kell megelőznie az innováció és az uniós vállalatok versenyképessége akadályozásának elkerülése érdekében;

87. hangsúlyozza, hogy a mesterséges intelligencia biometrikus adatok megszerzésére történő felhasználása egyaránt lehet tolakodó és káros vagy előnyös az egyén és a nagyközönség számára;

88. aggodalommal állapítja meg, hogy az ilyen MI-technológiák alapvető etikai és jogi kérdéseket vetnek fel; megjegyzi, hogy egyes MI-technológiák példátlan mértékben teszik lehetővé az információfeldolgozás automatizálását, ami megnyitja az utat a tömeges megfigyelés és más jogellenes beavatkozások előtt, és fenyegetést jelent az alapvető jogokra, különösen a magánélethez és az adatvédelemhez való jogra nézve;

89. hangsúlyozza, hogy számos önkényuralmi rendszer használ MI-rendszereket polgárainak ellenőrzésére, tömeges megfigyelésére, nyomon követésére, rangsorolására és az utánuk való kémkedésre vagy mozgásszabadságuk korlátozására; úgy véli, hogy az állampolgárok állami hatóságok által végzett, normatív pontozásának bármilyen formája – különösen a bűnüldözés, a határellenőrzés és az igazságszolgáltatás területén –, valamint annak magánvállalkozások vagy magánszemélyek általi felhasználása az autonómia és a magánélet védelmének elvesztéséhez vezet, a megkülönböztetés kockázatával jár és nincs összhangban az európai értékekkel; emlékeztet, hogy az e célokra használható technológiák, például a kibertér-felügyelet és a biometrikus azonosítás az uniós exportellenőrzési rendelet hatálya alá tartoznak; rendkívül aggasztónak tartja és elítéli azokat a múltbeli eseteket, amikor uniós vállalatok olyan biometrikus rendszereket adtak el nem uniós országokban működő önkényuralmi rendszereknek, amelyek használata az EU-n belül illegális lenne;

90. megjegyzi, hogy az erőfölényben lévő technológiai platformok manapság nemcsak az információkhoz való hozzáférés és azok terjesztése felett rendelkeznek jelentős kontrollal, hanem az MI-technológiákat is felhasználják arra, hogy több információt szerezzenek a személyek azonosságáról, viselkedéséről és döntéseik előzményeiről; úgy véli, hogy ez a profilalkotás kockázatot jelent a demokratikus rendszerekre, valamint az alapvető jogok és a polgárok autonómiájának védelmére nézve; hangsúlyozza, hogy ez hatalmi egyensúlyhiányt eredményez, és olyan rendszerszintű kockázatokat hordoz magában, amelyek a demokráciát is érinthetik;

91. rámutat, hogy a digitális platformok – többek között mesterséges intelligencián alapuló marketingalkalmazások révén – felhasználhatók külföldi beavatkozásra, valamint dezinformáció és deepfake terjesztésére, és a választási folyamatok aláásása céljából a propaganda, a trollkodás és a zaklatás számára helyet biztosító hálózatokként működnek; hangsúlyozza, hogy a gépi tanulás személyre szabott és meggyőző üzenetek létrehozásával konkrétan lehetővé teszi a személyes adatok arra való célzott felhasználását, hogy manipulálják a naiv szavazókat; hangsúlyozza a ténylegesen érvényesített szigorú átláthatósági kötelezettségek fontosságát;

92. hangsúlyozza azonban, hogy az MI a platformokon folytatott antidemokratikus és etikátlan tevékenységek visszaszorítására, valamint az álhírek és a gyűlöletbeszéd terjesztésének korlátozására szolgáló eszközként is alkalmazható annak ellenére, hogy a kontextus megértésére való képességeinek tesztelése eddig nagyon gyenge eredményeket mutat; aggódik, hogy a megosztó nyelvezet a felhasználók nagyobb mértékű bevonását eredményezheti, ezért az ilyen nyelvezet eltávolítása közvetlenül ellentétben állna e platformok üzleti modelljével, amely a felhasználók bevonásának maximalizálásán alapul; azon a véleményen van, hogy a mesterséges intelligencián alapuló megoldásoknak a véleménynyilvánítás és a véleményalkotás szabadságának teljes körű tiszteletben tartásán, valamint az ilyen megoldásokat támogató határozott bizonyítékokon kell alapulniuk, mielőtt azokat esetleg igénybe vennék;

93. hangsúlyozza, hogy az MI-rendszerekben – különösen a mélytanulási rendszerek esetében – az elfogultság gyakran a szerteágazó és jó minőségű tanuló- és tesztadatok hiánya miatt fordul elő, például ha olyan adatkészleteket használnak, amelyek nem képviselik kellőképpen a kiszolgáltatott csoportokat, vagy ha maga a feladatmeghatározás vagy a követelmények meghatározása elfogult; megjegyzi, hogy elfogultság alakulhat ki a fejlesztőcsoportok sokszínűségének esetleges hiánya miatt is, megismételve a eredendő torzításokat, a képzési és tesztelési adatok korlátozott mennyisége miatt, vagy ha egy elfogult MI-fejlesztő kompromittálta az algoritmust; rámutat arra, hogy az indokolt különbségtétel szándékos is lehet, hogy bizonyos körülmények esetén javítsák a mesterséges intelligencia tanulási teljesítményét;

94. hangsúlyozza, hogy a társadalmunkban jelen lévő strukturális elfogultságok nem ismétlődhetnek meg és nem növekedhetnek a rossz minőségű adatkészletek miatt; pontosítja e tekintetben, hogy az algoritmusok megtanulják, hogy ugyanolyan diszkriminatívak legyenek, mint az adatok, amelyekkel dolgoznak, és a rossz minőségű tanulóadatok, illetve a társadalomban megfigyelhető elfogultságok és megkülönböztetés következtében olyan döntéseket javasolhatnak, amelyek eredendően diszkriminatívak, ami súlyosbítja a társadalmon belüli megkülönböztetést; megjegyzi azonban, hogy a mesterséges intelligenciával kapcsolatos elfogultságok időnként korrigálhatók; megállapítja, hogy a kockázat minimalizálása érdekében ezért technikai eszközöket kell alkalmazni és különböző ellenőrzési rétegeket kell létrehozni az MI-rendszerekre, többek között a szoftverre, az algoritmusokra és az általuk használt és előállított adatokra vonatkozóan; azzal érvel, hogy az MI-t fel lehet és fel is kell használni a társadalmunkban tapasztalható elfogultságok és megkülönböztetés csökkentésére, valamint az egyenlő jogok és a pozitív társadalmi változások előmozdítására, többek között az MI-rendszerek tanításához használt adatkészletekre vonatkozó normatív követelmények révén; hangsúlyozza, hogy az MI-rendszerek elfogultsága csökkentésének egyik leghatékonyabb módja annak biztosítása, hogy – amennyire az uniós jog azt lehetővé teszi – a nem személyes adatok maximális mennyisége rendelkezésre álljon képzési célokra és gépi tanulásra;

g) Megállapítások, amelyek mind a hat esettanulmányban szerepelnek

95. megjegyzi, hogy az MI-technológiák elfogadásához egyértelmű társadalmi előnyök és lehetőségek kapcsolódnak, amelyeket csak akkor lehet kihasználni, ha az EU-ban az alapvető jogokkal, értékekkel és jogszabályokkal összhangban kezelik a transzverzális akadályokat; megállapítja, hogy a jogszabályok átfedése, a piac széttagoltsága, a bürokratikus akadályok, a hozzáférhető digitális infrastruktúra és a digitális készségek hiánya a tágabb társadalomban, valamint a kutatásba és fejlesztésbe történő elégtelen beruházás különösen a megbízható mesterséges intelligencia sikeres alkalmazásának akadályaiként figyelhetők meg valamennyi elemzett területen;

96. a vizsgált esettanulmányok alapján arra a következtetésre jut, hogy vannak olyan felhasználási esetek, amelyek kockázatosak vagy károsak, de nem feltétlenül maguk az MI-technológiák, hanem alkalmazási területeik; elismeri, hogy a jövőbeli szabályozásnak foglalkoznia kell az e kockázatokkal kapcsolatban felmerült jogos aggodalmakkal ahhoz, hogy az MI-technológiák széles körben alkalmazhatók legyenek az EU-ban;

97. megállapítja, hogy miközben fontos megvizsgálni és kategorizálni az MI által az alapvető jogokra jelentett potenciális kockázatokat, az esettanulmányok azt mutatják, hogy az MI-technológiák hatékony ellenintézkedések alkalmazását is lehetővé teszik, amelyek képesek e kockázatok mérséklésére vagy kiküszöbölésére; hangsúlyozza, hogy mivel az MI a kialakulóban lévő technológiák tágabb kontextusában még mindig csak a fejlődés korai szakaszában van, teljes potenciálja éppúgy bizonytalan, mint kockázatai; rámutat, hogy nemcsak az egyéneket érintő kockázatokat kell vizsgálni, hanem a tágabb értelemben vett társadalmi és nem vagyoni egyéni károkat is; kiemeli az adatpiacokon és az ahhoz kapcsolódó MI-gazdaságban jelen lévő piaci erőviszonyok jelentős egyensúlyhiányát; hangsúlyozza, hogy a tisztességes verseny, illetve az induló vállalkozások és a kkv-k előtt álló versenyakadályok felszámolása elengedhetetlen a mesterséges intelligencia potenciális gazdasági és társadalmi előnyeinek méltányos elosztásához, amelyek az EU-ban és világszerte egyaránt jelentősnek tűnnek;

3. Az EU szerepe a globális MI-versenyben

98. megállapítja, hogy a mesterséges intelligencia terén kiélezett globális verseny folyik, ahol az EU még nem teljesítette törekvéseit; a következő szakaszokban az EU globális versenyképességét vizsgálja a mesterséges intelligencia tekintetében, összehasonlítva azt Kína és az USA versenyképességével, három fő elemre összpontosítva: a szabályozási megközelítésre, a piaci helyzetre és a beruházásokra; elismeri azonban, hogy a transznacionális piacok és vállalatok nemzeti határok által történő körülhatárolása nem egyszerű, mivel a legtöbb technológiai vállalatnak számos különböző országban vannak ügyfelei, részvényesei, alkalmazottai és beszállítói;

a) Szabályozási megközelítés

99. megjegyzi, hogy az USA még nem vezetett be horizontális jogszabályokat a digitális területen, és mindeddig az ágazatspecifikus jogszabályokra és a beruházások elősegítésére összpontosított – többek között a magánszektor innovációjára vonatkozó adóintézkedések révén –, különösen technológiai óriásai és vezető egyetemei körében; megállapítja, hogy annak ellenére, hogy a közelmúltbeli fejlemények aktívabb politikai döntéshozói szerepet mutattak, az USA megközelítése eddig főként a vállalkozásoknak nyújtott jogi iránymutatásra, a kutatási projektekbe való beruházásra és az innováció előtt álló, érzékelt akadályok felszámolására összpontosított;

100. hangsúlyozza, hogy az MI-kezdeményezésről szóló 2019. évi amerikai törvény némi átrendeződést hozott, mivel a finanszírozás átirányítása, a munkavállalók átképzése és a digitális infrastruktúra megerősítése mellett az amerikai kormány bejelentette a megbízható MI-re vonatkozó közös szabványok kidolgozását; megjegyzi azonban, hogy a kialakított 10 alapelvet nagyon tágan fogalmazták meg annak érdekében, hogy az egyes kormányhivatalok ágazatspecifikus szabályozást dolgozhassanak ki; arra számít, hogy bár a jelenlegi amerikai kormányzat azt tervezi, hogy 2022-ben új törvényjavaslatot terjeszt elő a mesterséges intelligenciával kapcsolatos károk korlátozására, az USA megközelítése továbbra is piacvezérelt marad;

101. kiemeli, hogy Hszi Csin-ping kínai elnök már 2013-ban hangsúlyozta a technológiák fontosságát a geopolitikában, a közpolitikák szerepét a hosszú távú célok meghatározásában, valamint azt, hogy az MI-technológiák lehetőséget kínálnak katonai erejének fellendítésére; hangsúlyozza továbbá, hogy a kínai kormány ezt követően 2015-ben előterjesztette a „Made in China 2025” tervet, 2017-ben pedig a következő generációs MI fejlesztésére vonatkozó tervet, amelyeknek egyértelmű célja, hogy 2030-ra Kína globális vezető szerepre tegyen szert az MI területén; megjegyzi, hogy az MI szabványosításáról szóló 2018-as kínai fehér könyv tovább részletezte, hogy a szocialista piacgazdaság miként dolgozhat ki nemzetközi szabványokat és hogyan vehet részt stratégiai jelleggel a nemzetközi szabványügyi szervezetekben; tudomásul veszi az ajánlórendszerekre vonatkozó szabályok, valamint a mesterséges intelligenciára vonatkozó etikai kódex bevezetését Kínában;

102. megjegyzi, hogy globális szinten Kína aktívan támogatja az MI-vel kapcsolatos nemzetközi partnerségeket, hogy így exportálja saját MI-alapú felügyeleti gyakorlatait, társadalmi pontozási rendszerét és cenzúrázási stratégiáit; hangsúlyozza, hogy a Digitális Selyemút kezdeményezés keretén belüli jelentős külföldi beruházásokat a kínai befolyás és a kínai MI-technológia globális terjesztésének eszközeként is használják, ami messzemenő következményekkel járhat a technológiai szabványok előírásán vagy a technológiai versenyképesség fenntartásán túl; arra a következtetésre jut, hogy a kínai kormány megközelítése tehát az MI hazai alkalmazására, valamint a kínai kormány ideológiájával összhangban lévő, előre meghatározott szabványokat követő MI-technológiák exportjára épül;

103. megjegyzi, hogy a Bizottság 2018-ban megkezdte az MI szabályozásával kapcsolatos munkáját a mesterséges intelligenciáról szóló európai stratégia közzétételével, egy magas szintű szakértői csoport létrehozásával és az „Európában készült mesterséges intelligencia” előmozdítására irányuló összehangolt terv ( 32 ) bevezetésével; megjegyzi, hogy a mesterséges intelligenciáról szóló 2020. évi fehér könyv számos intézkedést és szakpolitikai lehetőséget javasolt az MI jövőbeli szabályozását illetően és végül az MI-ről szóló horizontális jogi aktust ( 33 ) eredményezte, amelyet 2021 májusában a mesterséges intelligenciáról szóló, felülvizsgált összehangolt tervvel ( 34 ) együtt terjesztettek elő; rámutat, hogy 2021 júniusáig 20 tagállam tett közzé nemzeti MI-stratégiát, míg további hét tagállam a saját stratégiája elfogadásának végső előkészítő szakaszában tart;

104. hangsúlyozza, hogy az alapvető emberi jogi értékekkel és demokratikus elvekkel összhangban lévő etikai megfontolások mellett az európai digitális egységes piac kialakításának hathatós figyelembevétele is az uniós szabályozási megközelítés központi elemét képezi; elismeri, hogy a világ első, MI-re vonatkozó szabályozási keretének létrehozása fellendítheti az EU-t és az elsőként lépő előnyét biztosíthatja számára a mesterséges intelligenciára vonatkozó, alapvető jogokon alapuló nemzetközi szabvá