7. üdvözli a nemzetközi közösség részér ől megnyilvánuló súlyosan elutasító reakciókat, és teljes mérték-
ben támogatja az ENSZ Biztonsági Tanácsának nyilatkozatát, amely elítéli az iráni elnök kijelentését éstámogatja az ENSZ f őtitkárát, aki emlékezteti Iránt az ENSZ alapokmányában vállalt kötelezettségeire;
8. üdvözli a Németországi Muszlimok Központi Tanácsának példaérték űnyilatkozatát, amely szerint min-
den nemzetnek tiszteletben kell tartania a nemzetközi jogot és más államok jogait, és üdvözli a közvéle-
mény által világszerte megfogalmazott reakciót, különös tekintettel azokra az iráni származású személyekre,
akik felháborodásukat fejezték ki az iráni elnök kijelentéseivel kapcsolatban;
9. üdvözli a több vezet őpalesztin tisztvisel őés képvisel őáltal képviselt, Ahmedinedzsád elnök nézeteit
elítél ő, valamint a palesztin állam és Izrael békés egymás mellett élését támogató álláspontot;
10. kiemeli, hogy Ahmedinedzsád elnök kijelentései aggodalmat keltenek Iránnak a régióban betöltött
szerepével és jöv őbeli szándékaival kapcsolatban; ebben az összefüggésben felhívja Iránt, hogy tartózkodjon
a nemzetközi terrorista csoportok bárminem űtámogatásától;
11. ismételten felszólítja az iráni hatóságokat, hogy játsszanak kezdeményez őés pozitív szerepet a tágabb
közel-keleti régióban, és e tekintetben úgy véli, hogy egy, a nukleáris kérdésben elért megállapodás az összesérintett felet ösztönözné a biztonság és a béke mindenki számára történ őbiztosítására;
12. felhívja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy járjanak el az Általános Ügyek Tanácsa 2005. november 7-i
következtetéseivel és a Parlament 2005. október 13-i állásfoglalásával összhangban annak érdekében, hogydiplomáciai megoldást találjanak az Irán nukleáris programjával kapcsolatos aggodalmakra, és tartsák fennezt a pozíciót az átfogó párbeszéd során bekövetkez őminden további fejlemény során is;
13. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a tagállamok kor-
mányainak és parlamentjeinek, az Iráni Iszlám Köztársaság és Izrael kormányának és parlamentjének, aNemzetközi Atomenergia-ügynökség f őigazgatójának és az ENSZ f őtitkárának.
P6_TA(2005)0442
Kasmír
Az Európai Parlament állásfoglalása Kasmírról
Az Európai Parlament ,
– tekintettel a természeti katasztrófák áldozatai humanitárius segélyhez f űződőjogának ismételt hangsú-
lyozásáról szóló korábbi állásfoglalásaira,
– tekintettel az Európai Parlament ad hoc küldöttsége által 2003. december 8 –11. között és 2004. június
20–24. között Kasmírban tett látogatásokról szóló jelentésekre,
– tekintettel az ENSZ f őtitkára által 2005. augusztus 1-jén kiadott, a nemzetközi katasztrófacsökkentési
stratégiájáról szóló jelentésre,
– tekintettel az Általános Ügyek Tanácsa és Külügyi Tanács 2005. október 18-i következtetéseire,
– tekintettel az Tanács elnöksége által a dél-ázsiai földrengéssel kapcsolatban 2005. október 27-án Hamp-
ton Courtban tett nyilatkozatra,
– tekintettel a Dél-Ázsiai Regionális Együttm űködési Szövetség (SAARC) 2005. november 12 –13-i dhakai
csúcstalálkozójának nyilatkozatára,
– tekintettel eljárási szabályzata 115. cikkének (5) bekezdésére,2006.11.18. HU C 280 E/469 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
A. mivel 2005. október 8-án egy 7,6 Mw er ősségűföldrengés volt, amely hatalmas károkat és súlyos
sérüléseket okozott egy 30 000 km2-es területen a kasmíri régióban, Pakisztán északnyugati határvidé-
kén, Afganisztánban, és Indiában;
B. mivel a földrengés több mint 200 000 ember halálát vagy súlyos sérülését okozta, és emberek milliói
maradtak fedél nélkül, akiknek széls őséges id őjárási körülményekkel és a súlyos betegségek valamennyi
fajtájával szembe kell nézniük; mivel ezek a számok drámai módon emelkedhetnek még az elkövetke-zend őhimalájai tél következtében; és mivel csak Kasmírban több mint 1,8 millió ember hajléktalan
jelenleg (a Pakisztán által igazgatott Muzaffarabad f őváros lakosságának 85 %-a);
C. mivel a humanitárius és gazdasági pusztulás szintje a szubkontinens történelmében eddig példa nélküli,
városok és községek százai pusztultak el, a legtöbb út és híd, az állami infrastruktúra és távközlésteljesen megsemmisült, különösen a Pakisztán által igazgatott kasmíri Muzaffarabad f őváros körül;
D. mivel az ENSZ arra figyelmeztetett, hogy ilyen méret űkatasztrófa kezeléséhez lehet, hogy nem áll
rendelkezésre világszerte elegend őerőforrás (például téliesített sátrak);
E. mivel a Világbank és az Ázsiai Fejlesztési Bank becslése szerint a humanitárius segélyintézkedések, a
rehabilitáció és az újjáépítés teljes költsége 5,2 milliárd USA-dollárt fog kitenni, amelyb ől 2 milliárd
USA-dollárt ajánlottak fel adományozók;
F. mivel az ENSZ 2005. november 11-én azt jelentette, hogy mindössze 98,5 millió USD-t kapott és meg
nem er ősített felajánlás formájában 38 millió USD állt rendelkezésére a következ őhat hónap segély-
intézkedéseinek fedezését célzó, 550 millió USD-re irányuló, 2005. október 26-i gyors kérés elindításaután;
G. mivel az EU és tagállamai a jelent ős pénzügyi segítségnyújtás mellett helikoptereket, repül őgépeket és
mérnököket is biztosítottak a pakisztáni hatóságok és a nemzetközi közösség által végrehajtott segély-intézkedésekhez;
H. mivel India és Pakisztán kormánya megállapodott abban, hogy öt határátkel őhelyet nyitnak meg 2005.
november 7-t ől kezdve a kasmíri ellen őrzési vonalon;
I. mivel India és Pakisztán 2004 kezdete óta folyamatos párbeszédet folytat vitáik egy részének lezárása
érdekében;
1. őszinte részvétét, együttérzését és szolidaritását fejezi ki a Dél-Ázsiát 2005. október 8-án ért földrengés
valamennyi áldozata iránt;
2. továbbra is komoly aggodalommal tölti el a túlél ők helyzete, különösen a magasan fekv ő, földcsu-
szamlások által elszigetelt vidéki településeken él őembereké, akiket csak egy ment őhelikopter-flottával
lehet elérni; riasztónak tartja azokat a jelentéseket, amelyek szerint a legsúlyosabban érintett területekenlévőemberek kevés segélyt kaptak vagy egyáltalán nem kaptak segélyt;
3. hangsúlyozza, hogy a legsúlyosabban érintett területek megközelíthetetlenné váltak, mivel az utak és a
távközlési rendszerek nagyrészt megsemmisültek, és felhívja a figyelmet azokra a tragikus következmé-nyekre, amelyeket a távoli hegyvidéki területekre juttatandó humanitárius segély szállításának folytatólagoskéslekedése fog okozni;
4. üdvözli a pakisztáni kormány és a nemzetközi közösség közös segélyintézkedéseit, beleértve a tagálla-
mok és a NATO segítségnyújtását; tisztában van a kemény hegyvidéki tél beállta el őtt végrehajtandó hatal-
mas er őfeszítésekkel; üdvözli a Bizottság által javasolt 93,6 millió euró összeg űsegélycsomagot, valamint a
tagállamok és más adományozók által tett felajánlásokat; arra ösztönzi az adományozókat, hogy ajánljanakfel több pénzeszközt és kötelezzék el magukat azon pénzeszközök mellett, amelyeket már felajánlottak;C 280 E/470 HU 2006.11.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
5. tudatában van a segélyben részt vev ődolgozók logisztikai problémáinak, illetve annak, hogy sürg ősen
szükség van több helikopterre, téliesített menedékre, egészségügyi berendezésekre, orvosi ellátásra, vízre ésélelemre; maradéktalanul támogatja az olyan segélyintézkedéseket, mint például a „téli verseny ”, amelyet a
Nemzetközi Migrációs Szervezet és a Vöröskereszt és Vörös Félhold Társaságok Nemzetközi Szövetségeindítottak, hogy 10 000 menedékjavító csomagot juttassanak el magas fekvés űfalvakba;
6. nagyobb koordinációra hív fel az Egyesült Nemzetek Menekültügyi F őbiztossága, az Európai Közösség
Humanitárius Segélyek Hivatala (ECHO), nem kormányzati szervezetek, valamint a Pakisztán és India kor-mánya között annak biztosítása érdekében, hogy az Európai Unió által jelenleg nyújtott segélyt gyorsaneljuttassák Kasmírba;
7. maradéktalanul támogatja a gyorssegélyek azonnali kifizetésére vonatkozó kérelmeket; arra sürgeti az
adományozókat, hogy haladéktalanul járuljanak hozzá az ENSZ által kért 550 millió USD-hez; emlékeztetiaz adományozókat a 2005. október 26-i adományozói konferencia során felajánlott további 580 milliódollárra; kéri a Bizottságot, hogy a lehet őleghamarabb jelölje meg, hogy az EU képes lesz-e további pénz-
eszközöket rendelkezésre bocsátani a globális transzferen belül vagy egyéb mechanizmusok alapján, különö-sen 2006-tól kezd ődően az újjáépítési szükségletekre tekintettel;
8. súlyos aggodalmát fejezi ki a Bizottság súlyos költségvetési problémái miatt a humanitárius segély
terén, és hangsúlyozza, hogy az ECHO fennmaradó m űködési tartalékának többsége más közelmúltbéli
főbb vészhelyzetekre használták fel;
9. sürgeti a Bizottságot, hogy tekintse át újra az általános preferenciák rendszerét (GSP plusz rendszert –
GSP+), és hogy hajtsa végre az Európai Parlament által 2005. március 9-én jóváhagyott modellt (
1); ösztönzi
a Bizottságot, hogy ezeket és más megfelel őintézkedéseket sürg ősen valósítsa meg, mégpedig a dél-ázsiai
szök őárt követ őGSP plusz rendszer menetrendje szerint;
10. üdvözli a 2005. november 12 –13-i SAARC-csúcstalálkozón hozott határozatot, amely a katasztrófa-
kezelés területén történ őegyüttm űködésre, valamint az er őfeszítések e tekintetben történ őösszehangolására
irányul egy készültségi és katasztrófakezel őközpont Indiában való létrehozásával;
11. üdvözli az India és a Pakisztán kormánya közötti megállapodást az ellen őrzési vonalon meglév ő
határátkel őhelyek megnyitásáról; meg van gy őződve arról, hogy a határátkel őhelyek megnyitása rendkívüli
fontossággal bír a kasmíri nép és a segélyintézkedés szempontjából; reményét fejezi ki, hogy a megállapodásvégrehajtható anélkül, hogy az túl sok adminisztratív problémát okozna a határátkel őhelyeket használó
kasmíri emberek számára; üdvözli öt határátkel őhely árucsere céljából történ őmegnyitását; kéri mindkét
ország hatóságait, hogy tegyék lehet ővé a polgári lakosság határátkelését; ami a megállapodás része; támo-
gatja az ENSZ világméret űélelmiszerprogramja felhívását, amely új határátlépési pontok megnyitását szor-
galmazza az ellen őrzési vonalon, illetve a teherautók mozgásának lehet ővé tételét annak érdekében, hogy
ezáltal támogatni lehessen a Kasmír magas hegyein és távoli völgyeiben emberek százezrei számára szerve-zett segélyintézkedéseket;
12. üdvözli, hogy a „krikett diplomácia ”Új-Delhiben csúcstalálkozó megtartásához vezetett 2005. április
17-én az indiai miniszterelnök és a pakisztáni elnök között; üdvözli, hogy mindkét fél el őrelépést tanúsít a
bizalomépít őintézkedések megszilárdítása révén fokozatos kétoldalú normalizáció révén, amely a kasmíri
határkérdés politikai rendezéséhez vezethet;
13. üdvözli a Kasmírról folytatott indiai –pakisztáni kétoldalú megbeszélésekben megfigyelhet őelőrelépés
jeleit, illetve a rugalmasság egyéb kölcsönös megnyilvánulásait, mint például a terület két –indiai és pakisz-
táni –része között nemrégiben beindított buszjáratot, vagy a indiai külügyminiszter pakisztáni, illetve a
pakisztáni elnök indiai látogatását;
14. üdvözli az indiai miniszterelnök nyilatkozatát, amelyet a pakisztáni elnök támogatott, miszerint a
kasmíri Siachen gleccsert a „béke hegyének ”, és a Kasmír tekintetében az India és Pakisztán közötti teljes
megbékélés új jelképének kell tekinteni, és felhívja az EU-t, hogy támogassa ezt a pozitív gesztust annakérdekében, hogy a lehet őleghamarabb végleges megállapodás szülessen a felek között, többek között a
területen a fegyveres er ők átcsoportosításáról és visszavonásáról;
(1) Elfogadott szövegek, P6_TA(2005)0066.2006.11.18. HU C 280 E/471 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
15. reményét fejezi ki, hogy a kasmíri embereket leginkább sújtó borzalmas katasztrófa azt a pozitív
eredményt hozhatja magával, hogy a túlél ők a közeljöv őben közelebb kerülnek a békéhez, a szabad moz-
gáshoz és a jóléthez; üdvözli az indiai és pakisztáni kormányok által nemrégiben a megbékélés irányábantett lépéseket, amelyek most el őször vonták be a kasmíriakat közvetlenül a folyamatba, és nagyon is reméli,
hogy ez egy, a béke felé vezet őszilárd folyamat kezdete; felhívja ezért az indiai és pakisztáni kormányt,
hogy folytassák a folyamatot, amelynek a kasmíri kérdés békés rendezéséhez kell vezetnie, az érintett lakos-ság bevonása mellett;
16. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, India és Pakisztán
kormányának és parlamentjének, a SAARC f őtitkárának, a NATO f őtitkárának és az ENSZ f őtitkárának.
P6_TA(2005)0443
Fülöp-szigetek (Francisco Larrañaga EU-s állampolgár halálra ítélése)
Az Európai Parlament állásfoglalása a Fülöp-szigetekr ől
Az Európai Parlament ,
– tekintettel az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának 3. cikkére,
– tekintettel a Fülöp-szigetek által 1986. június 18-án aláírt, a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy
megalázó bánásmód vagy büntetés elleni 1984-es egyezményre,
– tekintettel az Általános Ügyek Tanácsa által 1998. június 29-én elfogadott, a halálbüntetésr ől szóló
harmadik országok irányában alkalmazandó EU-s politikákra vonatkozó iránymutatásokra,
– tekintettel a Bizottságnak az Európai Unió által az emberi jogok és a demokratizálódás harmadik
országokban történ őelőmozdításában betöltött szerepér ől (COM(2001)0252) szóló, 2001. május 8-i
közleményére, amely a halálbüntetés eltörlését az „Európai kezdeményezés a demokráciáért és az emberi
jogokért ”program keretében biztosított segítségnyújtás kiemelt tematikai szempontjaként határozza
meg,
– tekintettel Pat Coxnak és Josep Borrellnek, az Európai Parlament korábbi és jelenlegi elnökeinek Gloria
Macapagal-Arroyo Fülöp-szigeteki elnökhöz intézett 2004. május 10-i és 2005. június 6-i leveleire,
amelyek a Francisco Larrañaga ügyében folytatott tárgyalás felülvizsgálatát kérik,
– tekintettel a halálbüntetés megszüntetését, illetve addig is a kivégzésekre vonatkozó moratórium életbe
léptetését szorgalmazó állásfoglalásaira, és különösen „Halálbüntetésre vonatkozó moratórium megszün-
tetése a Fülöp-szigeteken ”című2003. december 18-i állásfoglalására (1),
– tekintettel az „Éves jelentés az emberi jogokról a világban 2004-ben ”címűdokumentumról és a témá-
ban alkalmazott európai uniós politikáról szóló, 2005. április 28-i állásfoglalására (2),
– tekintettel eljárási szabályzata 115. cikkére,
A. mivel Joseph Estrada, a Fülöp-szigetek korábbi elnöke 2000 márciusában moratóriumot vezetett be a
halálbüntetéssel kapcsolatban;
B. mivel Gloria Macapagal-Arroyo jelenlegi elnök 2004. január 1-jén bejelentette a moratórium megszün-
tetését;
C. emlékeztetve arra, hogy a halálbüntetés 1993-ban történt visszaállítása óta a Fülöp-szigeteken 1916
embert ítéltek halálra és hét kivégzésre került sor; ezenkívül továbbra is legalább 18 kiskorúra szabtakki halálos ítéletet olyan b űncselekményekért, amelyeket 18 éves koruk el őtt követtek el, annak ellenére,
hogy a Fülöp-szigeteki törvények egyértelm űen úgy rendelkeznek, hogy kiskorúakat nem lehet halálra
elítélni és kivégezni;
(1) HL C 91. E, 2004.4.15., 691. o.
(2) Elfogadott szövegek, P6_TA(2005)0150.C 280 E/472 HU 2006.11.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök