Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103. ülésszakán a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosításai tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról /* COM/2014/0161 final - 2014/0088 (NLE) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE E javaslat célja a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának – a) egyrészt a tengerészek haláleset vagy személyi sérülés következtében való kárpótlása, másrészt b) a tengerészek magukra hagyása tekintetében történő – módosítására vonatkozó uniós álláspont meghatározása. A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (a továbbiakban: ILO) 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezményének (a továbbiakban: Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény) Szabályzatára vonatkozó módosítások a különleges háromoldalú bizottság (a továbbiakban: bizottság) első ülésének napirendi pontjai között szerepelnek. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény megállapítja a ratifikáló államok lobogója alatt közlekedő hajókon dolgozó tengerészek munka- és életkörülményeire vonatkozó minimumkövetelményeket[1]. A bizottság által vizsgálandó módosítások a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatát érintik, amely a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény cikkei és szabályai végrehajtásának módjával függ össze, és amely előírásokat és útmutatókat egyaránt tartalmaz[2]. 1.1. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzata módosításainak vizsgálata és lehetséges elfogadása a különleges háromoldalú bizottság első, 2014. április 7–11-e közötti ülésén A bizottság feladata, hogy megvizsgálja a javaslatokat, amelyek a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény XV. cikke szerinti módosítására irányulnak. Az ILO igazgatótanácsa 2013 júniusában, 318. ülésszakán hozta létre a bizottságot. 2013. októberi 319. ülésszakán úgy döntött, hogy a bizottság első ülésére Genfben, 2014. április 7. és 11. között kerül sor, továbbá elfogadta a napirendet, amelyen szerepel a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosítására irányuló javaslatok vizsgálatát célzó napirendi pont. A Szabályzat jövőbeli módosításai tekintetében a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény elfogadását[3] követően rendezett ILO Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 94. (tengerészeti) ülésszakán elfogadott állásfoglalás nyomán, az IMO és az ILO[4] közös, a felelősséggel és a kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportjának 2009-es[5] ülésszakán két kérdést határoztak meg: a hajótulajdonosok felelőssége a tengerészek halálesete vagy személyi sérülése következtében való kárpótlása, valamint a tengerészek magukra hagyása esetén. E két kérdést a 2010-ben az ILO igazgatótanács által létrehozott előkészítő bizottság a bizottság első ülésén sürgősen megtárgyalandó kérdésként határozta meg. E tekintetben 2013 októberében a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosítása érdekében a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény XV. cikkének (2) bekezdésének megfelelően közösen két javaslatcsomagot nyújtott be[6]. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosítására vonatkozó egyszerűsített eljárás keretében az ILO főigazgatója a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény XV. cikke (3) bekezdésének megfelelően az ILO valamennyi tagállamával közölte a módosítási javaslatokat, felkérve őket, hogy észrevételeiket és javaslataikat 2013 októberéig nyújtsák be[7]. A módosításokra irányuló javaslatokat 2013 decemberében terjesztették az Európai Unió elé[8]. A 2014 áprilisában összeülő bizottságnak mérlegelnie kell e két módosítási javaslatcsomagot. Ahhoz, hogy a bizottság elfogadja e módosításokat, az ülésen jelen kell lennie a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt ratifikáló tagok felének, továbbá a bizottsági tagok kétharmados szavazattöbbsége szükséges, ahol a szavazatok az egyes kormányok, a hajótulajdonosok és a tengerészek szavazatainak felét teszik ki. 1.2. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzata módosításainak lehetséges jóváhagyása a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2014. május 28–június 12. közötti, 103. ülésszakán és hatálybalépés A bizottság általi elfogadást követően a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosításait a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián a jelen lévő küldöttek által leadott szavazatok kétharmadával jóvá kell hagyni; a módosításokat továbbá a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt ratifikáló ILO-tagoknak is benyújtják mérlegelésre. Várhatóan a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2014. május 28. és június 12. között megrendezésre kerülő 103. ülésszakán foglalkoznak ezzel a feladattal. Az eljárás keretében jóváhagyott módosítások egy jellemzően kétéves hosszúságú időszakon belül lépnek hatályba, kivéve, ha a ratifikáló tagok jelentős hányada[9]hivatalosan kifejezte, hogy nem ért egyet a módosításokkal. 1.3. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó, a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2014. évi ülésein megtárgyalandó, javasolt módosítások tartalma A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó két módosítási javaslatcsomag, melyet az ILO 2014. évi ülésein tárgyalnak meg, a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatán belül az Előírásokra (A. rész) és az Útmutatókra (B. rész) vonatkozik, ezen belül pedig a foglalkoztatás feltételeiről szóló 2. fejezeten belül a 2.5 Szabályra (Repatriálás), valamint az egészségvédelemről, az orvosi ellátásról, a jóléti ellátásról és a társadalombiztosítási védelemről szóló 4. fejezeten belül a 4.2 Szabályra (A hajótulajdonosok felelőssége)[10].. A 2.5 Szabályra (Repatriálás) vonatkozó javaslat (lásd a mellékletet) a tengerészek magukra hagyásával foglalkozik. A tengerészek magukra hagyása akkor következik be, amikor a hajótulajdonos elmulasztja kifizetni a tengerész repatriálásának költségeit, vagy a tengerészt a szükséges ellátás vagy támogatás nélkül hagyja, illetve más módon egyoldalúan megszakítja a kapcsolatot vele, ideértve a szerződésben megállapított munkabér kifizetésének legalább két hónapos időszakon át történő elmulasztását is. A javasolt módosítások létrehozzák a valamely tagállam lobogója alatt közlekedő hajókon, bármilyen beosztásban alkalmazásban álló, foglalkoztatott vagy munkát végző tengerészek számára magukra hagyás esetén igénybe vehető gyors és hatékony pénzügyi biztosítékrendszer követelményeit. E rendszer négy hónap erejéig fedezi az elmaradt munkabéreket és más jogosultságokat, a repatriálás költségeit, a szükséges ellátás költségeit, ideértve a megfelelő étkezést, ruházatot, szállást, a szükséges orvosi ellátást és egyéb ésszerű vagy az elhagyás nyomán felmerülő költségeket. A javaslat értelmében a tagoknak elő kell írniuk, hogy a lobogójuk alatt közlekedő hajó dokumentumokkal igazolja a pénzügyi biztosítékot nyújtó szolgáltató által garantált pénzügyi biztosíték meglétét. A javasolt útmutatók az azonnali segítségnyújtásra vonatkoznak abban az esetben, ha időre van szükség a tengerész által benyújtott kérelem egyes szempontjai érvényességének és a pénzügyi biztosítékot bizonyító adatoknak az ellenőrzéséhez. A 4.2 Szabályra (A hajótulajdonosok felelőssége) vonatkozó javaslat a foglalkoztatással összefüggésben felmerülő sérülés, betegség vagy veszély következtében bekövetkező haláleset vagy tartós fogyatékosság esetében fizetendő kártérítéssel foglalkozik. Megállapítja a szerződésen alapuló követelések – amelyek a tengerész tengerész-munkaszerződés alapján végzett szolgálata idején bekövetkező vagy az ilyen szerződés hatálya alatt fennálló munkaviszonyából eredő betegséggel, sérüléssel vagy halálesettel összefüggő követelésekként határozhatók meg – tekintetében kártérítést nyújtó pénzügyi biztosítékrendszerekre vonatkozó minimumkövetelményeket. Hatékony szabályozásról kell gondoskodni, amely gyors és méltányos eljárás révén biztosítja a kártérítésre vonatkozó szerződéses követelések befogadását, elbírálását és részrehajlástól mentes rendezését. Gondoskodni kell a késedelem nélküli intézkedésről, valamint arról, hogy ne álljon fenn kényszerítő körülmény a szerződés szerinti összegtől kevesebb összeg kifizetésének elfogadására, továbbá időközi kifizetésről abban az esetben, amikor a végleges kártérítés felmérése nehézségekkel jár. Az intézkedések nem járhatnak más törvényes jogok sérelmével; ugyanakkor a juttatásokat a kártérítés beszámításával kell meghatározni. A javaslat értelmében a tagoknak elő kell írniuk, hogy a lobogójuk alatt közlekedő hajó dokumentumokkal igazolja a pénzügyi biztosíték meglétét, illetve azt, hogy a biztosíték törlése esetén a hajótulajdonos értesítse a lobogó szerinti államot és a tengerészeket. A javasolt útmutatók tárgyalják a pénzügyi biztosíték meglétét bizonyító adatokkal kapcsolatos részletes előírásokat, és a szerződéses követelések kifizetése tekintetében átvételi-mentesítési nyomtatványmintákat tartalmaznak. 1.4. Uniós jog a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó, a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2014. évi ülésein megtárgyalandó módosítások területén A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó javasolt módosítások nagymértékben lefedik az Unióra a Szerződések által átruházott hatásköröket. Emellett a módosítások számos része az uniós jog olyan területeit érinti, amelyeken az uniós szintű szabályozás már magas fokú. Ezen túlmenően a 2007. június 7-i 2007/431/EK tanácsi határozat engedélyezte, hogy a tagállamok az Unió érdekében ratifikálják a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezményre vonatkozó, javasolt módosítások olyan kérdéseket érintenek, amelyet az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (ETF) között létrejött, a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény alapján kötött megállapodás végrehajtásáról, valamint az 1999/63/EK irányelv módosításáról szóló 2009/13/EK irányelv tárgyal. Ez az irányelv a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény releváns rendelkezéseit beépíti az uniós jogba azáltal, hogy a Szerződésnek a szociálpolitikát érintő területekre vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően az ágazat európai szociális partnereivel elért megállapodás alapján az érintett területeken minimumkövetelményeket határozott meg[11]. Habár a 2009/13/EK irányelv nem foglalkozik a tengerészek magára hagyásával, a kérdést a 2.5 Előírás szabályozza, amelynek értelmében „Valamennyi Tagállam köteles biztosítani, hogy a lobogója alatt közlekedő hajókon tartózkodó tengerészek jogosultak legyenek a repatriálásra (...) abban az esetben, ha a tengerészek többé nem képesek ellátni a munkamegállapodásuk értelmében fennálló feladataikat, illetve az adott sajátságos körülmények között már nem várható el tőlük, hogy ellássák azokat.” Hasonlóképpen, a hajótulajdonosok felelőssége tekintetében a 4.2 Előírás értelmében „Valamennyi Tagállam köteles olyan jogszabályokat elfogadni, amelyek megkövetelik, hogy az adott Tagállam lobogója alatt közlekedő hajók tulajdonosai felelősséget vállaljanak a hajóik fedélzetén dolgozó valamennyi tengerész egészségvédelméért és orvosi ellátásáért, mégpedig az alábbiakban felsorolt, minimálisan betartandó előírásoknak megfelelően: (...) a hajótulajdonosok kötelesek pénzügyi biztosítékot nyújtani, amely a tengerésznek – a vonatkozó nemzeti jogszabályokban, tengerész munkaszerződésben vagy kollektív szerződésben meghatározottak szerinti – munkahelyi sérülés, betegség vagy veszély következtében beálló halála vagy hosszú távú rokkantsága esetén az érintett tengerész részére kárpótlást biztosít”. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény módosításai mindkét esetben specifikus követelményeket vezetnének be a pénzügyi biztosítékrendszerek, valamint az igazoló dokumentumok kiállítása vonatkozásában e területeken. Megjegyzendő, hogy az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (ETF) között létrejött, a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény alapján kötött, a 2009/13/EK irányelv által végrehajtott megállapodás záró rendelkezései megállapítják, hogy a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény bármely rendelkezésének bármiféle módosítását követően és a megállapodás bármely felének kérésére végre kell hajtani a megállapodás felülvizsgálatát. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény javasolt módosításainak érvényre juttatása a közlekedés területét érinti[12]: a kikötő szerint illetékes állam általi ellenőrzésről szóló 2009/16/EK irányelv, amelyet a 2013. augusztus 12-i 2013/38/EU irányelv annak érdekében módosított, hogy a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt felvegye az olyan egyezmények közé, mint a SOLAS-egyezmény[13], a MARPOL-egyezmény[14] és az STCW-szabályzat[15], valamint a 2009/13/EK irányelv mellékletét érvényre juttató, a lobogó szerinti államokra vonatkozó 2013. november 20-i 2013/54/EU irányelv. A 2009/16/EK irányelv az uniós kikötőket használó minden hajóra vonatkozik, függetlenül a tengerészek nemzetiségétől, a 2013/54/EU irányelv célja pedig annak biztosítása, hogy az uniós tagállamok eleget tegyenek a lobogó szerinti államként rájuk háruló kötelezettségeknek a 2009/13/EK irányelv és melléklete vonatkozásában, és az uniós lobogók alatt közlekedő hajókon dolgozó valamennyi tengerészre vonatkozik. Az igazoló dokumentumok rendelkezésre bocsátása, amely szerepel a módosítási javaslatokban, mindenekelőtt a módosított 2009/16/EK irányelv hatálya alá tartozik. A javasolt módosítások további kérdéseket is érintenek a szociálpolitika területén[16], ahol a munkahelyi egészségvédelem és biztonság tekintetében mindenekelőtt a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló 89/391/EGK irányelv írt elő minimumkövetelményeket. A tervezett módosítások ezen túlmenően a szociális biztonság koordinációját is érintik, amelyet az uniós állampolgárok tekintetében a883/2004/EK rendelet és a 987/2009/EK végrehajtási rendelet szabályoz, míg a harmadik országoknak az EU-ban törvényesen letelepedett állampolgárai, azok családtagjai és túlélői vonatkozásában több tagállamot érintő helyzetekben az 1231/2010/EU rendelet[17] az irányadó. E rendeleteket a munkavállalók szabad mozgása és a bevándorlás területein fogadták el[18]. A javasolt módosítások érinthetik a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés területén irányadó uniós jogszabályokat, különösen a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 1215/2012/EU rendeletet [19]. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI Tárgytalan. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosítására irányuló javaslatokat várhatóan a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103. ülésszakán szándékozzák jóváhagyni. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény XV. cikkének megfelelően ezek a módosítások minden olyan tag számára, amely kétéves időszakon belül[20] nem fejezte ki ellenvetését formálisan, az említett határidő lejártát követő hat hónappal hatályba lépnek, kivéve, ha a felek 40 %-a – akik egyúttal a felek hajóira jutó bruttó űrtartalomnak legalább a 40 %-át is képviselik – ellenvetését fejezte ki a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián jóváhagyott módosításokkal szemben. Ebből következik, hogy a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának tervezett módosításai nemzetközi egyezménnyel létrehozott testület joghatással bíró jogi aktusát alkotják. Az ILO tagjai kizárólag országok lehetnek, amelyek a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián – amelyre az Unió megfigyelői státusszal meghívást kapott – szavazhatnak a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó módosítások jóváhagyásáról. A fentiekre tekintettel az EUMSZ 218. cikke (9) bekezdésének megfelelően szükséges, hogy a Tanács határozatot fogadjon el az Unió nevében elfogadandó álláspont megállapításáról, engedélyezve ugyanakkor , hogy a tagállamok az Unió érdekében együttesen lépjenek fel. Javasolt a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó tervezett módosítások jóváhagyásának támogatása. Ebben a szakaszban a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja által közösen a bizottság elé terjesztett javaslat alapján úgy tűnik, nem áll fenn ellentmondás a javasolt módosítások által kitűzött célok és az uniós jog között, és a javasolt módosítások nem összeegyeztethetetlenek az uniós vívmányokkal. Különösen a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó javasolt módosítások nem összeegyeztethetetlenek a szociális területen az uniós vívmányok értelmében meglévő minimumkövetelményekkel. Ez azt jelenti, hogy az uniós intézkedések szigorúbbak lehetnek, mint az ILO-előírások, illetve fordítva[21], mivel az ILO alapokmánya 19. cikkének (8) bekezdésében foglaltaknak megfelelően az ILO-egyezmények – mint például a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény – mimimumkövetelményeket tartalmaznak. Nincs továbbá összeegyeztethetetlenség a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó javasolt módosítások és az uniós vívmányok között a szociális biztonság koordinációja vagy a közlekedés területén az uniós vívmányok szerinti szabályozások tekintetében sem. A korábbi tapasztalatok alapján várható, hogy a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja által megállapított tervezethez viszonyítva a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatára vonatkozó javasolt módosítások szövege a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián való jóváhagyása során nem változik jelentős mértékben. Ugyanakkor annak érdekében, hogy a tagállamok az ILO testületeiben az Unió érdekében közösen, hatékony és eredményes módon léphessenek fel, rendelkezni kell arról, hogy a tagállamok jóváhagyhassák a Szabályzat módosításának szövegét, amennyiben az a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja által megállapított tervezethez viszonyítva nem tartalmaz jelentős változtatásokat. 2014/0088 (NLE) Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103. ülésszakán a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosításai tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 153. cikkére és 218. cikkének (9) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, mivel: (1) A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezménye (a továbbiakban: egyezmény) megállapítja a ratifikáló államok lobogója alatt közlekedő hajókon dolgozó tengerészek munka- és életkörülményeire vonatkozó minimumkövetelményeket. (2) Az egyezmény Szabályzatának módosítására vonatkozó javaslatok vizsgálata és lehetséges elfogadása szerepel az egyezmény értelmében létrehozott különleges háromoldalú bizottság (a továbbiakban: bizottság) első, 2014. április 7–11-e közötti ülésének napirendjén. Az elfogadott módosításokat jóváhagyás céljából be kell nyújtani a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 2014. május 28. és június 12. között megrendezendő 103. ülésszakán. (3) A módosítási javaslatok a hajótulajdonosok felelősségére vonatkoznak a tengerészek halála, személyi sérülése vagy magukra hagyása következtében benyújtott követelések nyomán fizetett kártérítés vonatkozásában. A javaslatokat (a továbbiakban: módosítástervezetek) a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja az egyezmény XV. cikke (2) bekezdésének megfelelően közösen terjesztette a bizottság elé 2013 októberében. (4) Az egyezmény szabályai és a módosítástervezetek nagymértékben lefedik az Unióra a Szerződések által átruházott hatásköröket. Ezen túlmenően a módosítástervezetek a szociálpolitika[22], a közlekedés és a szociális biztonsági rendszerek koordinációja[23] területein érintik a hatályos uniós vívmányokat. Mindenekelőtt az egyezmény rendelkezéseinek többségét érinti az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (ETF) között létrejött, a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény alapján kötött megállapodás végrehajtásáról, valamint az 1999/63/EK irányelv módosításáról szóló 2009/13/EK irányelv. Az egyezmény unióbeli végrehajtását ezen túlmenően a 2013. augusztus 12-i 2013/38/EU irányelv által módosított, a kikötő szerint illetékes állam általi ellenőrzésről szóló, 2009. április 23-i 2009/16/EK irányelv, valamint a 2009. február 16-i 2009/13/EK irányelv mellékletét érvényre juttató, a lobogó szerinti államokra vonatkozó, 2013. november 20-i 2013/54/EU irányelv biztosítja. (5) A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény XV. cikkének megfelelően a Szabályzatnak a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia által jóváhagyott módosításai minden olyan tag számára, amely egy jellemzően kétéves időszakon belül nem fejezi ki ellenvetését formálisan, az említett határidő lejártát követő hat hónappal hatályba lépnek, kivéve, ha a felek 40 %-a – amelyek egyúttal a felek hajóira jutó bruttó űrtartalomnak legalább a 40 %-át is képviselik – a módosításokkal szemben ellenvetését fejezte ki. Ebből következik, hogy a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának tervezett módosításai nemzetközi egyezménnyel létrehozott testület joghatással bíró jogi aktusát alkotják. (6) A fentiekre tekintettel az EUMSZ 218. cikke (9) bekezdésének megfelelően szükséges, hogy a Tanács határozatot fogadjon el az Unió nevében képviselendő álláspont megállapításáról, engedélyezve ugyanakkor, hogy a tagállamok együttesen fellépjenek az Unió érdekében, amely nem tagja az ILO-nak[24]. (7) Mivel ebben a szakaszban a módosítástervezetekhez egyelőre még nem adta valamennyi érdekelt fél a beleegyezését, és a Nemzetközi Munkaügyi Konferencián történő jóváhagyást megelőzően bizonyos változtatásokra kerülhet sor, rendelkezni kell arról, hogy az Unió érdekében közösen fellépő tagállamok jóváhagyhassák a Szabályzat módosításának szövegét, amennyiben az a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja által megállapított tervezethez viszonyítva nem tartalmaz jelentős változtatásokat, ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: 1. cikk (1) Az Unió által a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103. ülésszakán képviselendő álláspont támogatja az egyezmény Szabályzatára vonatkozó, tervezett módosítások jóváhagyását a hajótulajdonosok csoportja és a tengerészek csoportja által közösen előterjesztett jelenlegi állapotában (a továbbiakban: módosítástervezetek). A módosítástervezet szövege e határozat mellékletét képezi. (2) Az Uniónak az (1) bekezdésben meghatározott álláspontját az Unió érdekében közösen fellépő tagállamok képviselik az egyezmény Szabályzatára vonatkozó módosításoknak a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103. ülésszakán történő jóváhagyásakor. (3) Az Unió érdekében közösen fellépő tagállamok az ILO testületein belül a Tanács további határozata nélkül hozzájárulhatnak az álláspont nem jelentős változtatásaihoz. 2. cikk Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök [1] http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/lang--en/index.htm. [2] A Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény három részből áll: az első rész az alapelveket és a kötelezettségeket meghatározó cikkeket tartalmazza. A cikkeket a Szabályok és a Szabályzat követik; ezek a tengerészek munka- és életkörülményeire – amelyek az egyezmény hatálya alá tartoznak – vonatkozó területeket, valamint az ellenőrzést és a megfelelést érintik. Az általánosabb jellegű szabályokat a részletesebb szabályzat egészíti ki. A szabályzat két részből áll: az A. rész előírásokból, a B. rész pedig útmutatókból. A Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt ratifikáló országoknak nemzeti jogszabályt kell elfogadniuk vagy olyan intézkedéseket kell hozniuk, amelyek biztosítják, hogy a szabályokban foglalt elvek és jogok a Szabályzat A. részében található Előírásokban megfogalmazott módon (vagy messzemenően egyenértékű módon) megvalósuljanak. A ratifikáló országoknak jogszabályaik vagy más végrehajtási intézkedéseik részletes megállapítása során megfelelően figyelembe kell venniük a Szabályzat B. részében szereplő Útmutatókat. [3] Állásfoglalás az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportjára vonatkozóan, Nemzetközi Munkaügyi Konferencia, Ideiglenes jegyzőkönyv, 3-1., 94. (tengerészeti) ülésszak, Genf, 2006., 3-1/16. o. Lásd: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [4] International Maritime Organization – Nemzetközi Tengerészeti Szervezet. [5] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Zárójelentés, az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportjának 9. ülése. [6] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf, lásd a határozatjavaslat mellékletét. [7] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229694.pdf. [8] A bizottsági ülésen való részvételre szóló felkéréshez mellékelték az alábbi, 2013 novemberében aktualizált weboldalra való hivatkozást: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_228789/lang--en/index.htm [9] A Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt ratifikáló tagok 40%-a, akik a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményt ratifikáló tagok tulajdonában álló hajók bruttó tonnatartalmának 40%-át képviselik. [10] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf. [11] Az EUMSZ 153. és 155. cikke [12] Az EUMSZ 100. cikke [13] Az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezmény. [14] Nemzetközi egyezmény a hajókról történő szennyezés megelőzéséről. [15] Nemzetközi egyezmény a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról. [16] Az EUMSZ 153. és 155. cikke [17] Illetve Dánia vagy az Egyesült Királyság esetében a 859/2003/EK rendelet. [18] Az EUMSZ 48. cikke és 79. cikke (2) bekezdésének b) pontja [19] Az EUMSZ 67. cikkének (4) bekezdése és 81. cikke (2) bekezdésének a), c) és e) pontja. [20] Vagy a konferencia által meghatározott más időszakon belül, azt követően, hogy az ILO főigazgatója értesítette az egyezményt ratifikáló tagokat. [21] A Bíróság 2/91. sz. véleménye, 18. pont. [22] Ideértve az egészségvédelmi és biztonsági 89/391/EGK keretirányelvet. [23] Ideértve uniós állampolgárok tekintetében a 883/2004/EK rendeletet és a 987/2009/EK végrehajtási rendeletet, valamint harmadik országoknak az EU-ban törvényesen letelepedett állampolgárai, azok családtagjai és túlélői vonatkozásában, továbbá több tagállamot érintő helyzetekben az 1231/2010/EU rendeletet és a 859/2003/EK rendeletet. [24] Az Európai Bíróság 1993. március 19-i 2/91. sz. véleménye, EBHT 1993., I-1061. o., 26. pont. MELLÉKLET I. - Az együttes javaslatok első csoportja: A 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény 2.5 Szabályával kapcsolatos Szabályzat módosításaira irányuló javaslatok Ez a javaslat az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportjának kilencedik ülésszakán (2009. március 2–6.) elfogadott elveket tükrözi[1]. Az e javaslatban szereplő lábjegyzetek csak tájékoztató jellegűek, nem képezik részét a módosítások szövegére vonatkozó javaslatnak. A. Az A2.5 Előíráshoz kapcsolódó javaslatok 1. A jelenlegi „A2.5 Előírás – Repatriálás” címben az „A2.5” helyett „A2.5.1” szerepeljen. 2. A jelenlegi A2.5 Előírás 9. bekezdése után szerepeljen a következő cím és szöveg: A2.5.2 Előírás – Pénzügyi biztosíték[2] 1. A 2.5 Szabály 2. bekezdésének végrehajtása terén ez az Előírás olyan követelményeket állapít meg, amelyek biztosítják egy gyors és hatékony pénzügyi biztosítékrendszer felállítását annak érdekében, hogy a tengerészek segítséget kapjanak, ha magukra hagyják őket. 2. Ennek az Előírásnak az alkalmazásában egy tengerész akkor tekintendő magára hagyottnak, ha a hajótulajdonos ezen Egyezmény követelményeit vagy a tengerészek munkaszerződésének feltételeit megsértve: (a) nem fedezi a tengerész repatriálásának költségeit; vagy (b) a szükséges eltartás és támogatás nélkül hagyta a tengerészt; vagy (c) más módon egyoldalúan megszakította a kapcsolatot a tengerésszel, ideértve azt is, ha egy legalább kéthónapos időszakra nem fizette ki a szerződés szerinti munkabért. 3. Valamennyi Tagállam köteles biztosítani, hogy a lobogója alatt közlekedő hajókra vonatkozóan működjön egy olyan pénzügyi biztosítékrendszer, amely megfelel ezen Előírás követelményeinek. A pénzügyi biztosítékrendszer öltheti szociális biztonsági rendszer, biztosítás, nemzeti alap vagy más hasonló rendszer formáját is. A formát a Tagállamnak kell meghatároznia, a hajótulajdonosok és tengerészek érintett szervezeteivel való konzultációt követően. 4. A pénzügyi biztosítékrendszernek – ezen Előírásnak megfelelően – közvetlen hozzáférést, elegendő fedezetet és gyors pénzügyi segítséget kell biztosítania minden olyan magára hagyott tengerész számára, aki bármilyen minőségben a Tagállam lobogója alatt közlekedő hajón állt alkalmazásban, volt szerződtetve vagy ott dolgozott. 5. Ezen Előírás alkalmazásában a tengerészek szükséges eltartása és támogatása a következőket foglalja magában: megfelelő élelem, ruházat, szállás, a szükséges orvosi ellátás és a magára hagyás következtében felmerülő egyéb ésszerű költségek vagy díjak. 6. Valamennyi Tagállam köteles előírni, hogy a lobogója alatt közlekedő és az 5.1.3 Szabály 1. vagy 2. bekezdésének hatálya alá tartozó hajók a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet által kibocsátott okirattal igazolják a pénzügyi biztosíték meglétét[3]. Az okirati bizonyítékot jól látható helyen ki kell függeszteni a tengerészek szálláshelyén. Ha több pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet biztosít fedezetet, akkor valamennyi szervezet okiratát a fedélzeten kell tartani. 7. A pénzügyi biztosítékra vonatkozó okirati bizonyítéknak az A2-I. Mellékletben előírt információkat kell tartalmaznia. A dokumentumot angol nyelven kell kiállítani, vagy mellékelni kell hozzá angol nyelvű fordítást. 8. A pénzügyi biztosítékrendszer által biztosított segítséget gyorsan kell nyújtani azt követően, hogy az érintett tengerész vagy az ő nevében más a fenti 2. bekezdés szerinti jogosultság szükséges igazolásával alátámasztott kérelmet nyújt be. 9. A 2.2 és a 2.5 Szabályra tekintettel a pénzügyi biztosítékrendszer által biztosított segítségnek elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy fedezze a következőket: (a) a munkaszerződés, a vonatkozó kollektív szerződés vagy a lobogó szerinti állam nemzeti joga alapján a hajótulajdonostól a tengerésznek járó elmaradt munkabér és más jogosultságok, legfeljebb négyhavi ilyen elmaradt munkabér és legfeljebb négyhavi ilyen elmaradt jogosultság erejéig; (b) a tengerésznél ésszerűen felmerült minden költség, ideértve a repatriálás 10. bekezdésben említett költségét; valamint (c) a szükséges eltartás és támogatás költsége a magára hagyásnak minősülő cselekmény vagy mulasztás időpontjától a tengerész otthonába történő megérkezéséig. 10. A repatriálás költségének fedeznie kell a megfelelő és gyors módon – alapvetően légi úton – történő utazást, és magába kell foglalnia a tengerészek élelmezésének és szállásának biztosítását a hajó elhagyásának időpontjától a tengerész otthonába történő megérkezéséig, a szükséges orvosi ellátást, a személyes tárgyak hazajuttatását és szállítását, valamint a magára hagyás következtében felmerülő minden egyéb ésszerű költséget vagy díjat. 11. Ha a biztosítást vagy más pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet ennek az Előírásnak megfelelően valamilyen kifizetést teljesített bármely tengerész számára, a szervezetnek az általa kifizetett összeg erejéig jogátruházás vagy engedményezés útján vagy más módon meg kell szereznie azokat a jogokat, amelyek a tengerészt megillették volna. 12. Ezen Előírás egyetlen rendelkezése sem csorbítja a biztosító vagy a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet harmadik felekkel szembeni visszkereseti jogát. 13. Ezen Előírás rendelkezései nem kizárólagos jellegűek, és nem érintik az egyéb olyan jogokat, követeléseket vagy jogorvoslati lehetőségeket, amelyek szintén rendelkezésre állhatnak a magukra hagyott tengerészek kárának ellentételezése céljára. Nemzeti jogszabályok előírhatják, hogy az ezen Előírás alapján kifizetendő összegeket be lehet számítani azokba az összegekbe, amelyeket a tengerész más forrásokból kap olyan jogok, követelések vagy jogorvoslati lehetőségek révén, amelyek ezen Előírás szerint kompenzációt eredményezhetnek. B. A B2.5 Útmutatóhoz kapcsolódó javaslat A jelenlegi B2.5 Útmutató után szerepeljen a következő cím és szöveg: B2.5.3 Útmutató – Pénzügyi biztosíték 1. Ha az A2.5.2 Előírás 8. bekezdésének végrehajtása terén időbe telik ellenőrizni, hogy valósak-e a tengerész kérelmének egyes vonatkozásai, ez nem akadályozhatja meg, hogy a tengerész vagy képviselője azonnal megkapja a kért segítség azon részét, amelyet indokoltnak ismernek el. C. Egy új mellékletre vonatkozó javaslat Az A5-I. Melléklet előtt szerepeljen a következő melléklet: A2-I. MELLÉKLET A 2.5 Szabály 2. bekezdése szerinti pénzügyi biztosíték meglétének igazolása Az A2.5.2 Előírás 7. bekezdésében említett bizonyítványnak vagy[4] más okirati bizonyítéknak a következő információkat kell tartalmaznia: (a) a hajó neve; (b) a hajó lajstromozási kikötője; (c) a hajó hívójele; (d) a hajó IMO-száma; (e) a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet neve és címe; (f) a tengerészek segélykérelmeinek kezeléséért felelős személyek vagy jogalany kapcsolattartási adatai; (g) a hajó tulajdonosának neve; (h) a pénzügyi biztosíték érvényességének időtartama; valamint (i) arra vonatkozó tanúsítvány, hogy a pénzügyi biztosíték megfelel az A2.5.2 Előírás követelményeinek. D. Az A5-I., A5-II. és A5-III. Mellékletekhez kapcsolódó javaslatok[5] 1. Az A5-I. Melléklet végén szerepeljen a következő elem: A repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi biztosíték. 2. Az A5-II. Mellékletben a Tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat – I. rész cím alatt a 14. elem után szerepeljen a következő elem: 15. A repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi biztosíték (2.5 Szabály) 3. Az A5-II. Mellékletben a Tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat – II. rész cím alatt a 14. elem után szerepeljen a következő elem: 15. A repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi biztosíték (2.5 Szabály) 4. Az A5-III. Melléklet végén szerepeljen a következő terület: A repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi biztosíték II. – Az együttes javaslatok második csoportja: A 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény 4.2 Szabályával kapcsolatos Szabályzat módosításaira irányuló javaslatok Ez a javaslat az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportjának kilencedik ülésszakán (2009. március 2–6.) elfogadott elveket tükrözi[6]. Az ebben a javaslatban szereplő lábjegyzetek csak tájékoztató jellegűek, nem képezik részét a módosítások szövegére vonatkozó javaslatnak. A. Az A4.2 Előíráshoz kapcsolódó javaslatok 1. A jelenlegi „A4.2 Előírás – A hajótulajdonosok felelőssége” címben az „A4.2” helyett „A4.2.1” szerepeljen. 2. A jelenlegi A4.2 Előírás 7. bekezdése után szerepeljen a következő szöveg: 8. A nemzeti jogszabályoknak elő kell írniuk, hogy az A4.2.2 Előírásban meghatározott szerződéses követelések vonatkozásában ezen Előírás 1. bekezdésének (b) pontja szerint kárpótlást biztosító pénzügyi biztosítékrendszer feleljen meg az alábbi minimumkövetelményeknek: (a) amennyiben a tengerész munkaszerződése azt rögzíti, a szerződés szerinti kárpótlás a lenti (c) pont sérelme nélkül teljes egészében, késedelem nélkül fizetendő; (b) nem szabad nyomást gyakorolni az érintettre annak érdekében, hogy a szerződéses összeget el nem érő kifizetést elfogadjon; (c) amennyiben egy tengerész tartós rokkantságának természetéből fakadóan nehézségbe ütközik a kárpótlás teljes összegének megállapítása, amelyre a tengerész jogosult lehet, időközi kifizetést vagy kifizetéseket kell juttatni a tengerésznek a méltánytalan nehézségek elkerülése érdekében; (d) A 4.2 Szabály 2. bekezdésének megfelelően a tengerész egyéb törvény szerinti jogainak sérelme nélkül kapja meg a kifizetést, de a hajótulajdonos beszámíthatja az ilyen kifizetést bármely más, a tengerész által a hajótulajdonos felé kezdeményezett és ugyanahhoz az incidenshez kapcsolódó követelésből eredő kárba; (e) a szerződés szerinti kárpótlásra irányuló követelést benyújthatja közvetlenül az érintett tengerész, közeli hozzátartozója, a tengerész képviselője, vagy egy kijelölt kedvezményezett[7]. 9. Valamennyi Tagállam jogszabályainak biztosítaniuk kell, hogy a tengerészek előzetes értesítést kapjanak, amennyiben valamely hajótulajdonos pénzügyi biztosítékának törlését tervezik, és hogy haladéktalanul értesítsék őket, amennyiben a biztosítékot nem hosszabbítják meg. 10. Valamennyi Tagállam jogszabályainak biztosítaniuk kell, hogy a biztosítást nyújtó szervezet értesítse a lobogó szerinti államot, amennyiben valamely hajótulajdonos pénzügyi biztosítékának törlését tervezik, valamint a biztosíték törlése vagy meghosszabbításának elmaradása esetén. 11. Valamennyi Tagállam köteles előírni, hogy a lobogója alatt közlekedő hajók bizonyítsák a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet által kibocsátott okirattal a pénzügyi biztosíték meglétét. Az okirati bizonyítékot jól látható helyen ki kell függeszteni a tengerészek szálláshelyén. Ha több pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet biztosít fedezetet, akkor valamennyi szervezet okiratát a fedélzeten kell tartani. 12. A pénzügyi biztosíték a hatálya alá tartozó valamennyi szerződéses követelés kifizetésére vonatkozik a dokumentum érvényességi ideje alatt. 13. A pénzügyi biztosítékra vonatkozó okirati bizonyítéknak az A4-I. Mellékletben előírt információkat kell tartalmaznia. A dokumentumot angol nyelven kell kiállítani, vagy mellékelni kell hozzá angol nyelvű fordítást. A jelenlegi A4.2 Előírás után szerepeljen a következő cím és szöveg: A4.2.2 Előírás – A szerződéses követelések kezelése[8] 1. Az A4.2.1 Előírás, valamint ezen Előírás alkalmazásában a „szerződéses követelés” kifejezés minden olyan követelésre vonatkozik, amely a tengerész munkaszerződés alapján végzett szolgálata idején bekövetkező, vagy az ilyen szerződés hatálya alatt fennálló munkaviszonyából eredő betegségéhez, sérüléséhez, illetve halálához kapcsolódik. 2. Valamennyi Tagállam jogszabályainak biztosítaniuk kell, hogy hatékony intézkedések álljanak rendelkezésre az A4.2.1 Előírásban említett kárpótláshoz kapcsolódó szerződéses követelések gyors és tisztességes eljárásokon keresztül történő megkapásához, kezeléséhez és pártatlan rendezéséhez. B. A B4.2 Útmutatóhoz kapcsolódó javaslatok 1. A jelenlegi „B4.2 Útmutató – A hajótulajdonosok felelőssége” címben a „B4.2” helyett „B4.2.1” szerepeljen. 2. A jelenlegi „B4.2 Útmutató 1. bekezdésében az „A4.2 Előírás” helyett „A4.2.1 Előírás” szerepeljen. 3. A jelenlegi B4.2 Útmutató 3. bekezdése után szerepeljen a következő cím és szöveg: B4.2.2 Útmutató – A szerződéses követelések kezelése 1. A nemzeti jogszabályokban elő kell írni, hogy a szerződéses követelések kifizetésében érintett felek használhatják a B4-I. Mellékletben szereplő Átvételi-mentesítési Nyomtatványmintát. C. Új mellékletekre vonatkozó javaslatok 1. Az A2-I. Melléklet után szerepeljen a következő melléklet: A4-I. MELLÉKLET A 2.5 Szabály 2. bekezdése szerinti pénzügyi biztosíték meglétének igazolása Az A4.2.1 Előírás 13. bekezdésében előírt pénzügyi biztosítékra vonatkozó okirati bizonyítéknak az alábbi információkat kell tartalmaznia: (a) a hajó neve; (b) a hajó lajstromozási kikötője; (c) a hajó hívójele; (d) a hajó IMO-száma; (e) a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet neve és kapcsolattartási adatai; (f) a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet telephelye; (g) a hajó tulajdonosának neve; (h) a pénzügyi biztosíték érvényességének időtartama; (i) az illetékes hatóság által kiállított, arra vonatkozó tanúsítvány, hogy a pénzügyi biztosíték megfelel ezen Előírás követelményeinek. 2. Az A4-I. Melléklet után szerepeljen a következő melléklet: B4-I. MELLÉKLET A B4.2.2 Útmutatóban említett Átvételi-mentesítési Nyomtatványminta Hajó: …………………………………………………………………………………………. Incidens: ……………………….………………………………………………………………… Tengerész/törvényes örökös és/vagy eltartott: ………………………….……………….…………..................................................... Hajótulajdonos: …………………………………………………………………………………………. Én, [a Tengerész] [a Tengerész törvényes örököse és/vagy eltartottja]*, ezúton igazolom, hogy foglalkoztatásom/a Tengerész foglalkoztatása feltételeinek megfelelően átvettem [összeg és pénznem] összeget a Hajótulajdonos személyi sérülésből és/vagy halálesetből eredő, szerződés szerinti kárpótlás-fizetési kötelezettségének teljesítése címén, és ezúton mentesítem a Hajótulajdonost az említett feltételek értelmében fennálló kötelezettségei alól. A kifizetés ténye nem jelenti bármely követeléshez kapcsolódó felelősség elismerését, és a kifizetésre a Tengerész / a Tengerész törvényes örököse és/vagy eltartottja azon jogának sérelme nélkül kerül sor, hogy gondatlanság vagy jogellenes károkozás miatt jogi követeléssel vagy bármely más, rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőséggel éljen a fenti incidens vonatkozásában. Kelt: …………………………………………………………………………………………. Tengerész/törvényes örökös és/vagy eltartott: …………………………………………………………………………………………. Aláírás: …………………..……………………….……………………………………….......... Visszaigazolás: Hajótulajdonos/Hajótulajdonos képviselője: Aláírás: ……………………….…………………………………………………………............ Biztosító/Biztosító képviselője: Aláírás: ……………………….…………………………………………………………............___________________ * A nem kívánt rész törlendő. D. Az A5-I., A5-II. és A5-III. Mellékletekhez kapcsolódó javaslatok[9] 1. Az A5-I. Melléklet után szerepeljen a következő elem: A hajótulajdonosok felelősségéhez kapcsolódó pénzügyi biztosíték. 2. Az A5-II. Mellékletben a Tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat – I. rész cím alatt a 15. elem után szerepeljen a következő elem: 16. A hajótulajdonosok felelősségéhez kapcsolódó pénzügyi biztosíték (4.2 Szabály). 3. Az A5-II. Mellékletben a Tengerészeti munkaügyi megfelelőségi nyilatkozat – II. rész cím alatt a 15. elem után szerepeljen a következő elem: 16. A hajótulajdonosok felelősségéhez kapcsolódó pénzügyi biztosíték (4.2 Szabály). 4. Az A5-III. Melléklet végén szerepeljen a következő terület: A hajótulajdonosok felelősségéhez kapcsolódó pénzügyi biztosíték [1] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, végleges jelentés, az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportja, kilencedik ülésszak. Lásd: http://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_ 161446/lang--en/index.htm. A 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény elfogadása nyomon követésének részét képező munkacsoport jelentőségét a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 94. ülésszakán – a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény elfogadásakor – elfogadott határozat is elismerte. Lásd: az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportjára vonatkozó határozat, Nemzetközi Munkaügyi Konferencia, 3-1(Rev.) ideiglenes jegyzőkönyv, 94. ülésszak (Tengerészet), Genf, 2006, 3-1/16. oldal. Lásd: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [2] A javasolt cím meghatározza a repatriáláshoz kapcsolódó pénzügyi biztosíték 2.5 Szabály 2. bekezdésében szereplő felmutatása, valamint a tengerészek magukra hagyásának a javasolt új A2.5.2 Előírás 2. bekezdésében (korábban az IMO/ILO ad hoc szakértői munkacsoport „elveinek” 5. bekezdése) meghatározott fogalma közötti kapcsolatot. [3] Az IMO és az ILO közös ad hoc szakértői munkacsoportja 2009-ben egyetértett abban, hogy ennek az elemnek is fel kell kerülnie a kikötő szerinti állam ellenőrzése alá tartozó kérdéskörök listájára, és ennek megfelelően ezt is igazolni kell azon hajók esetében, amelyek kapcsán az ellenőrzés mellett a megfelelőség igazolása is szükséges. Lásd a fenti 1. lábjegyzetben hivatkozott végleges jelentés 106. bekezdését. Az okirati bizonyíték kifejezés használatát az indokolta, hogy eltérnek a nézetek azt illetően, hogy a pénzügyi biztosíték meglétét igazoló dokumentumoknak pontosan milyen formát kell ölteniük. Ez a megfogalmazás összhangban áll az ILO lobogó szerinti állam általi ellenőrzésekre vonatkozó útmutatójában (ILO Guidelines on flag State inspection) szereplő megközelítéssel is. Az említett útmutató 2008-ban, egy háromoldalú nemzetközi szakértői találkozón készült. [4] Ahogyan fentebb jeleztük, az IMO és az ILO közös ad hoc szakértői munkacsoportján belül eltértek a nézetek a biztosíték igazolásának formátumát illetően. A „vagy” szót tartalmazó megfogalmazást a rugalmasság érdekében javasoljuk. [5] A 3. lábjegyzetben jelzettek szerint az IMO és az ILO közös ad hoc szakértői munkacsoportja egyetértett abban, hogy ezek a követelmények képezzék a hajóra vonatkozó megfelelőség-igazolási rendszer részét. [6] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, végleges jelentés, az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportja, kilencedik ülésszak. A 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény elfogadása nyomon követésének részét képező munkacsoport jelentőségét a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 94. ülésszakán – a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény elfogadásakor – elfogadott határozat is elismerte. Lásd: az IMO és az ILO közös, a halálesettel, személyi sérüléssel és a tengerészek magukra hagyásával kapcsolatos követelések kapcsán felmerülő felelősséggel és kompenzációval foglalkozó ad hoc szakértői munkacsoportjára vonatkozó határozat, Nemzetközi Munkaügyi Konferencia, 3-1(Rev.) ideiglenes jegyzőkönyv, 94. ülésszak (Tengerészet), Genf, 2006, 3-1/16. oldal. Lásd: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [7] Az IMO és az ILO közös ad hoc szakértői munkacsoportja által javasolt elvekben szereplő megfogalmazás – lásd a fenti 6. lábjegyzetben hivatkozott végleges jelentés 149–152. bekezdését és a II. Melléklet 4. bekezdésében szereplő elveket – jogszabály-szövegezési okokból kiigazításra került. Jóllehet a megfogalmazást illetően látszólag egyetértettek (lásd a 152. bekezdést), a tengerészek csoportjának szóvivője azt kérte, hogy a vonatkozó bekezdést tegyék szögletes zárójelbe (lásd a 151. bekezdést). Megjegyzendő, hogy a jelenlegi javaslat nem tartalmaz szögletes zárójelet. [8] Az IMO és az ILO közös ad hoc szakértői munkacsoportja által javasolt elvek két témát fednek le. Lásd a fenti 6. lábjegyzetben hivatkozott végleges jelentés 133–134. bekezdését. [9] Az IMO és az ILO ad hoc szakértői munkacsoportja 2009-ben egyetértett abban, hogy ennek az elemnek is fel kell kerülnie a kikötő szerinti állam ellenőrzése alá tartozó kérdéskörök listájára, és ennek megfelelően ezt is igazolni kell azon hajók esetében, amelyek kapcsán az ellenőrzés mellett a megfelelőség igazolása is szükséges. Lásd a fenti 1. lábjegyzetben hivatkozott végleges jelentés 126. bekezdését. Ez a megfogalmazás összhangban áll az ILO lobogó szerinti állam általi ellenőrzésekre vonatkozó útmutatójában (ILO Guidelines on flag State inspection) szereplő megközelítéssel is. Az említett útmutató 2008-ban, egy háromoldalú nemzetközi szakértői találkozón készült. Lásd: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_101788/lang--en/ index.htm