(1)A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Franciaországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott. Az ajánlást az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta, majd a Tanács 2017. március 21-én elfogadta.

(3)2017. február 22-én közzétették a Franciaországra vonatkozó 2017. évi országjelentést. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Franciaországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Franciaország által elért eredményeket. Emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2017. február 22-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Franciaországban túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. A francia gazdaságot gyenge versenyképesség, továbbá magas és növekvő államadósság jellemzi, amelyhez a termelékenység lassú növekedése társul. A francia gazdaságra gyakorolt káros hatások és – a francia gazdaság méretéből adódóan – a gazdasági és monetáris uniót érintő negatív továbbgyűrűző hatások kockázata igen jelentős.

(4)Franciaország 2017. április 28-án benyújtotta a 2017. évi nemzeti reformprogramját és 2017. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

(5)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok (esb-alapok) 2014–2020 közötti időszakra szóló tagállami programozása során. Az európai strukturális és beruházási alapokra vonatkozó jogszabálynak megfelelően a Bizottság kérheti egy tagállamtól az esb-alapokból finanszírozott releváns programjainak felülvizsgálatát és módosítását, amennyiben ez szükséges a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében. A Bizottság további iránymutatást adott az említett szabályok alkalmazására vonatkozóan.

(6)Franciaország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ágához tartozik. 2017. évi stabilitási programjában a kormány – a 2015. március 10-i tanácsi ajánlással összhangban – 2017-re tervezi kiigazítani a túlzott hiányt, 2,8 %-os GDP-arányos államháztartási hiány elérésével. Az államháztartási hiány a tervek szerint 2020-ig tovább csökken, a GDP 1,3 %-ára. A középtávú költségvetési cél – a GDP 0,4 %-ának megfelelő strukturális hiány – a tervek szerint 2019-ben fog megvalósulni. Az előrejelzés szerint azonban az újraszámított strukturális egyenleg 2020-ban a GDP –1,2 %-ának fog megfelelni, azaz a középtávú költségvetési célt a programidőszakban nem sikerül elérni. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság-ráta 2020-ra várhatóan 93,1 %-ra csökken a 95,9 %-nak megfelelő 2018-as értékről. A költségvetési előrejelzés alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2018-tól kezdődően a kitűzött hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva.

(7)2015. március 10-én a Tanács azt ajánlotta Franciaország részére, hogy 2017-re szüntesse meg a túlzott hiányt és érjen el a GDP 2,8 %-ának megfelelő államháztartási hiányt, ami 2017-ben a GDP arányában kifejezve a strukturális egyenleg 0,9 %-os javulásának felel meg. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján az államháztartási hiány 2017-ben a GDP 3,0 %-a lesz, vagyis meg fogja haladni a Tanács által ajánlott hiánycélt. A változatlan politikát feltételező előrejelzés szerint a GDP-arányos államháztartási hiány 2018-ban 3,2 % lesz, azaz meghaladja majd a Szerződésben meghatározott referenciaértéket és ez kockázatot jelent a túlzott hiány tartós korrekciója szempontjából. Emellett az előrejelzés szerint az ajánlott költségvetési kiigazítás nem fog teljesülni a túlzotthiány-eljárás által lefedett időszakban, mivel a Franciaország által követett konszolidációs stratégia elsősorban a ciklikus feltételek javulására és az alacsony kamatkörnyezetre, vagyis a hatóságok hatókörén kívül eső tényezőkre hagyatkozik.

(8)Amennyiben 2018 tekintetében mégis sikerül megfelelő időben és tartós kiigazítást elérni, úgy Franciaország a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágába és az átmeneti adósságszabály hatálya alá fog tartozni. Költségvetési helyzete és különösen adósságállományának szintje fényében Franciaországnak várhatóan további kiigazítást kell végrehajtania középtávú költségvetési célja, a GDP 0,4 %-ának megfelelő strukturális hiány elérése érdekében. A Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási mátrix alapján ez a kiigazítás a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 1,2 %-os nominális növekedését jelenti 2018-ban. Ez a GDP 0,6 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a kockázata, hogy Franciaország 2018-ban jelentősen el fog térni ettől a követelménytől. Fennáll továbbá annak a kockázata, hogy Franciaország 2018-ban nem fog eleget tenni az átmeneti adósságszabálynak, mivel az előrejelzések szerint a strukturális egyenleg a GDP 0,5 százalékpontjának megfelelő mértékkel romlik, szemben a GDP 0,4 %-ának megfelelő minimális lineáris strukturális kiigazítással. A Tanács összességében úgy véli, hogy Franciaországnak készen kell állnia további intézkedések megtételére ahhoz, hogy 2017-ben megfeleljen az előírásoknak, 2018-tól kezdődően pedig további intézkedésekre lesz szükség a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében. Mindazonáltal az 1466/97/EK rendeletben foglaltak szerint a költségvetési tervek és a költségvetés alakulásának értékelése során a konjunkturális körülmények figyelembevételével kell megvizsgálni a tagállamok költségvetési egyenlegét. Amint azt az országspecifikus ajánlásokat kísérő bizottsági közlemény is nyomatékosítja, a 2018-as költségvetésiterv-javaslat, majd azt követően a 2018-as költségvetés alakulásának értékelése során megfelelően figyelembe kell venni a folyamatban lévő fellendülés megerősítéséhez és a francia államháztartás fenntarthatóságának biztosításához egyaránt hozzájáruló költségvetési irányvonal megvalósítására vonatkozó célt. Ezzel összefüggésben a Bizottság – Franciaország konjunkturális helyzetét figyelembe véve – élni kíván mérlegelési jogkörével.

(9)A franciaországi közkiadások szintje a legmagasabbak között van az EU-ban. Az előrejelzések szerint a kiadási ráta 2017-ben eléri a GDP 56,2 %-át, ami 9,7 százalékponttal magasabb az uniós átlagnál. Franciaország a kiadásokra összpontosító konszolidációs stratégiát követett, amelyet elsősorban a csökkenő kamatlábakra és a közberuházások visszafogására alapoztak. Mindazonáltal nem valószínű, hogy az alacsony kamatszínvonal középtávon is fennmarad és a termelő beruházások csökkentése negatívan hathat a jövőbeli gazdasági potenciálra. Ezzel szemben a kiadások felülvizsgálata során a hatékonyságnövelés számos lehetséges eszközét meghatározták, amelyek végrehajtása azonban elmaradt. A kiadások felülvizsgálata során a kiadási oldalon a 2015–2017-re tervezett 50 milliárd EUR megtakarításnak csak egy töredékét – kevesebb mint 2 %-át – sikerült beazonosítani. Mindazonáltal ennek is csak egy részét sikerült tényleges intézkedések formájába önteni a 2016-os költségvetésben, míg a 2017-es költségvetési törvényben szereplő intézkedések azon megtakarításokra épültek, amelyeket már a kiadások 2015-ös felülvizsgálata során beazonosítottak. A kiadások felülvizsgálatából származó megtakarítások jelentősen növelhetők a felülvizsgálat tárgyát képező kiadási területek kiszélesítése és a beazonosított megtakarítások konkrét költségvetési intézkedések formájában történő megjelenítésére irányuló többéves stratégia végrehajtása útján.

(10)A magas társadalombiztosítási költségek a vállalkozásokat terhelő magas adókkal együtt visszafoghatják a magánberuházásokat és akadályozzák a vállalkozások növekedését és az új munkavállalók felvételét. Folytatódott a munkaerőköltség csökkentésére irányuló szakpolitikai intézkedések végrehajtása; 2016 áprilisában megkezdődött a munkáltatók társadalombiztosítási költségei csökkentésének a „felelősségmegosztási és szolidaritási paktum” keretében tervezett második szakasza. Emellett a kormány 2017-től 6 %-ról 7 %-ra emelte a versenyképességi és foglalkoztatási adókedvezmény (CICE) mértékét. A munkát terhelő adóék csökkentésére irányuló ezen intézkedések 2013 óta javították ugyan Franciaország versenyképességét, de annak korábban bekövetkezett romlását még nem sikerült helyreállítani. Az átlagos bérszinten a munkáltató által fizetett teljes munkaerőköltség arányában 2015-ben Franciaországban voltak a legmagasabbak a munkáltatók társadalombiztosítási költségei, jóllehet ezek a költségek csökkenő tendenciát mutatnak. Az ezen intézkedésekre vonatkozóan nemrég megjelent értékelések kiemelték a foglalkoztatásra és a vállalkozások haszonkulcsára gyakorolt pozitív hatásokat, de a bérekre, a beruházásokra, a foglalkoztatásra és a vállalkozások haszonkulcsára gyakorolt hatások teljes körű vizsgálatához további értékelésekre van szükség. A közelmúltban megjelent értékelésekből az is kirajzolódik, hogy a munkaerőköltség csökkentésére irányuló valamennyi kezdeményezés konszolidációja és a társadalombiztosítási járulékok tartós csökkentése formájában való átalakítása optimálissá tenné a foglalkoztatásra és a beruházásokra gyakorolt hatásukat.

(11)A vállalkozásokat terhelő effektív átlagos adókulcs 38,4 % volt 2016-ban, amely a legmagasabb érték az Európai Unióban, és a termelést terhelő más adók is kiemelkedően magasak. A folyamat megfékezése érdekében Franciaország a társasági adó jogszabályban előírt mértékét 2020-ra 28 %-ra csökkentő intézkedéseket jelentett be. Ezzel egyidejűleg az adóteher a többi uniós tagállamhoz képest továbbra is kisebb mértékben helyeződik a fogyasztásra. Az összes adóbevétel százalékában kifejezve 2014-ben Franciaország a 27. helyen állt a fogyasztásból származó adóbevételek tekintetében. A héarendszeren belül az általános héamértékkel Franciaország a középmezőnybe tartozik, és széles az adóbázis, amelyre alacsony mértékű kedvezményes adókulcs van hatályban. A bonyolult adórendszer hátráltatja egy jól működő üzleti környezet kialakulását. Franciaországban magasak az adóterhek, és ehhez számos adókedvezmény, kedvezményes adókulcs és megannyi adókonstrukció társul, amelyek összességében magas megfelelési költségeket és bizonytalanságokat eredményeznek. A GDP több mint 3 %-át kitevő adókiadások jelentős mértékűek Franciaországban. Ugyancsak magas és az uniós átlagot meghaladó az adók beszedésével összefüggésben az adóhatóságoknál jelentkező adminisztratív költség.

(12)A munkanélküliségi ráta 2016-ban 10,1 %-ra csökkent. A munkanélküliség magasabb a fiatalok, az alacsony képzettségűek és az Unión kívül születettek körében. A megvalósítás alatt lévő kormányzati reformintézkedések kulcsfontosságúak a képzési lehetőségeknek az elhelyezkedési kilátásokkal és a gazdaság igényeivel való összehangolása tekintetében. Ezzel párhuzamosan az álláskeresők, a kevésbé képzett munkavállalók és a kkv-k munkavállalói állandó nehézségekkel szembesülnek a képzéshez való hozzáférés terén. Az említett csoportok részvételi lehetőségének és a képzés relevanciájának biztosítása a meglévő intézkedések megerősítését és az erőforrások kiegyensúlyozottabb felhasználását teheti szükségessé. A fiatalok és köztük is a legkevésbé képzettek továbbra is nehézségekkel szembesülnek a munkaerőpiacra való belépés során. Ezzel összefüggésben a tanulószerződéses gyakorlati képzés támogatása érdekében tett intézkedések pozitív eredményeket hoztak eddig. Azonban a kínált szakmai alapképzés – különösen az iskolai képzés és egyes tercier szektorok esetén – nincs kellőképpen összekapcsolva elhelyezkedési lehetőségekkel. Mindemellett a hátrányos helyzetű tanulókat gyakrabban terelik a szakmai alapképzés felé, és a korai lemorzsolódók nagy többsége is közülük kerül ki, hozzájárulva a jelentős mértékű oktatási egyenlőtlenségekhez. Az OECD országai között Franciaországban a legnagyobb a diákok társadalmi-gazdasági helyzetének az oktatási eredményeikre gyakorolt hatása.

(13)Az Unión kívül született munkaképes korú embereknek csupán 54,5 %-a volt foglalkoztatva 2016-ban. A nők foglalkoztatási rátája (45,4 %) az egyik legalacsonyabb volt az EU-ban. Az Unión kívül született személyek és a francia születésűek közötti foglalkoztatási különbség 2016-ban 17,5 százalékpontra (a nők esetében 23,7 százalékpontra) nőtt. Az Unión kívül született személyek gyenge teljesítménye lehúzza a teljes foglalkoztatási rátát, és a munkaerő krónikus kihasználatlanságát jelzi. A második generációs bevándorlókra vonatkozó foglalkoztatási mutatók ugyancsak kedvezőtlenek, és ez nem magyarázható az életkorbeli, az oktatási és készségek terén mutatkozó különbségekkel. Másrészt az oktatási eredmények különbségei tartósak, hiszen a második generációs bevándorlók csak részben tudnak felzárkózni. E kihívás kezeléséhez átfogó stratégiára van szükség, amely többek között a nyelvi készségekre, a továbbképzésre és a képzésre, a karrier-tanácsadásra irányuló célzott intézkedéseket és egyéb célzott aktív munkaerőpiaci intézkedéseket tartalmaz. A szolgáltatásokhoz való hatékony hozzáférés kulcsfontosságú a munkaerőpiaci részvétel előmozdításához, csakúgy mint az Unión kívül született személyek és a második generációs bevándorlók alkalmazását érintő diszkriminatív gyakorlatok elleni fellépés.

(14)2013 óta a francia minimálbér a rá vonatkozó indexálási szabályokat követte. Az alacsony inflációs környezetben és a bérek lassuló növekedése mellett a minimálbér növekedése lassabb volt, mint a viszonyítási alapként szolgáló béreké. Noha a minimálbér a mediánbérhez képest magas, a minimálbérhez kapcsolódó munkaerőköltséget csökkentették a társadalombiztosítási járulékok alóli mentességekkel. A minimálbér emelése a legtöbb munkavállalói kategória esetében béremelést von maga után, és béremelési nyomás kialakulásához vezethet. Jóllehet a minimálbér indexálása fontos a munkavállalók vásárlóerejének megőrzése szempontjából, de a mostani indexálási mechanizmus hozzájárulhat ahhoz, hogy későbbre tolódik a szükséges átfogó bérkiigazítás. A jelenlegi magas munkanélküliség mellett félő, hogy a minimálbér munkaerőköltsége gátolja az alacsony képzettségűek foglalkoztatását. A független szakértők csoportja minden évben vizsgálja a franciaországi minimálbért és nem kötelező erejű véleményeket fogalmaz meg annak átalakításáról. A minimálbér eseti jellegű megemelésére vonatkozó véleményüket eddig mindig tiszteletben tartották, és fontos szerepük van az ilyen eseti jellegű emelések kontrollálásában.

(15)A munkáról, társadalmi párbeszédről és szakmai életpályákról szóló 2016 júliusi törvénnyel Franciaország arra irányuló intézkedéseket vezetett be, hogy a vállalkozások jobban tudjanak alkalmazkodni a gazdasági ciklusokhoz, továbbá mérséklődjön a szegmentáció. A törvény pontosítja a gazdasági okokból való egyéni elbocsátásokra vonatkozó szabályokat, kiterjeszti a vállalatszintű többségi megállapodások hatályát és növeli a kollektív tárgyalások hatékonyságát. A tartósan magas munkanélküliség miatt megkérdőjeleződött az álláskeresési ellátások rendszerének fenntarthatósága. Ezzel összefüggésben a szociális partnerek 2017 márciusában megállapodásra jutottak az álláskeresési ellátásokra vonatkozó új, a francia kormány által még jóváhagyandó egyezményről, amelynek célja, hogy a rendszer éves hiányát 1,2 milliárd EUR-val csökkentsék.

(16)Bár Franciaország összességében javította a szabályozási keretét, az üzleti környezet minősége a főbb versenytársakkal összehasonlítva továbbra is a középmezőnybe tartozik. Az egyszerűsítésre irányuló erőfeszítések ellenére a vállalkozások továbbra is jelentős terhekkel szembesülnek a szabályozásból és a gyorsan változó jogszabályokból eredően. Ez az egyik legfőbb akadálya a magánberuházásoknak. Az egyszerűsítési programmal Franciaország tett ugyan lépéseket a vállalkozásokat érintő bürokrácia csökkentése érdekében, de a 2016 előtt elfogadott intézkedések jelentős részét még nem hajtották végre. Ugyanakkor a küszöbhatások továbbra is befolyásolják a vállalkozások fejlődését, és kihatnak azok gazdasági és piaci teljesítményére. A bizonyos alkalmazotti létszámot meghaladó vállalkozásokra vonatkozó fokozott szociális és adóügyi kötelezettségek visszatarthatják az érintett vállalkozásokat attól, hogy az exportra termelést és az innovációt lehetővé tevő méretűre bővüljenek. Ezek a küszöbhatások viszont kihathatnak a vállalkozások termelékenységére, versenyképességére és nemzetközivé válására. Empirikus bizonyítékok szerint ugyanis a 10, illetve az 50 alkalmazottra vonatkozó küszöbértékek különösen költségesek a munkáltatók részére, és a francia gazdaságban aránytalanul alacsony az ezen küszöböket meghaladó méretű vállalkozások száma, ami a két jelenség közötti kapcsolatra utal.

(17)Számos ágazatban javult ugyan a szolgáltatások versenye, néhány gazdaságilag fontos ágazatban – például a könyvviteli, az építészeti, az otthoni ápolási szolgáltatások, a szálláshely-szolgáltatás, az étkeztetési szolgáltatások, a taxiszolgáltatás és gépkocsivezetővel történő autóbérlési szolgáltatások piacán – azonban továbbra is korlátozott a verseny és/vagy szabályozási akadályok érvényesülnek. Ezen szolgáltatások tekintetében továbbra is akadályok állnak fenn, konkrétan túlzott szabályozási követelmények érvényesülnek és ezek visszatartják az esetleges piacra lépőket vagy korlátozzák a tényleges versenyt. Ezen akadályok leépítése lehetőséget teremthet az új technológiákat és a digitális fejlesztéseket hasznosító meglévő vagy új vállalkozások részére, hogy fokozzák versenyképességüket és/vagy piacra lépjenek, a fogyasztóknál pedig az alacsonyabb árak és a jobb minőségű szolgáltatások formájában csapódnának le az előnyök. Erre irányulóan 2017 januárjában a szolgáltatási piacokon fennálló akadályok kezelésére szolgáló intézkedéscsomag részeként a Bizottság kölcsönös értékelést indított, amelynek keretében felkérte a tagállamokat, hogy vizsgálják meg az egyes foglalkozásokhoz való hozzáférés korlátozása céljából az országaikban fenntartott akadályokat.

(18)Franciaország innovációs teljesítménye elmarad az innováció európai vezető országainak teljesítményétől. Továbbra is meglehetősen összetett a rendszer, és az átfogó koordináció kihívást jelent. Az innováció részére biztosított közfinanszírozású támogatás összege és Franciaország középszerű innovációs teljesítménye közötti ellentmondás kérdéseket vet fel az állami támogatási mechanizmusok hatékonyságát illetően. Különösen problémás, hogy a közszektorbeli kutatási tevékenység és a vállalkozások közötti együttműködés elmarad az optimálistól, ez pedig rányomja bélyegét az innovációs rendszer gazdasági teljesítményére.

(19)Az európai szemeszter keretében a Bizottság átfogó elemzést készített Franciaország gazdaságpolitikájáról, és azt a 2017. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Franciaországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Franciaország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

(20)A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

(21)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Franciaország nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,

AJÁNLJA, hogy Franciaország 2017–2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében: