[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.9.29.

COM(2010) 523 végleges

2010/0277 (NLE)

Javaslat:

A TANÁCS IRÁNYELVE

a tagállamok költségvetési keretére vonatkozó követelményekről

INDOKOLÁS

1. A JAVASLAT HÁTTERE

A globális gazdasági és pénzügyi válság feltárta és felerősítette a gazdasági és monetáris unióban (GMU) a gazdaságpolitikák nagyobb mértékű koordinációjának és fokozott felügyeletének a szükségességét. A koordináció és a felügyelet meglévő eszközei és módszerei lehetővé tették az EU számára, hogy átvészelje a vihart, amire önmagában egy tagállam sem lett volna képes. Az európai intézmények és a tagállamok gyorsan reagáltak és továbbra is együttműködnek annak érdekében, hogy talpra álljanak a nemzedékünk által nem tapasztalt méretű válságból.

Mindazonáltal ezek a közelmúltbeli tapasztalatok egyúttal feltárták a jelenlegi koordinációs rendszerben és a meglévő felügyeleti eljárásokban fennmaradó hiányosságokat és gyengeségeket is. Általános az egyetértés abban, hogy a GMU keretét sürgősen meg kell erősíteni a makrogazdasági stabilitás és az államháztartások fenntarthatóságának rögzítése érdekében, amelyek a tartós kibocsátás- és foglalkoztatásnövekedés előfeltételei.

A válság drasztikusan visszafordította a 2007-ig uralkodó kedvező gazdasági és pénzügyi feltételeket, és újból egyértelművé tette, hogy a kedvező időszakokban felhalmozott váratlan bevételeket nem használták fel kellőképpen arra, hogy mozgásteret teremtsenek a rosszabb időszakokra. A legtöbb tagállamban igen jelentős konszolidációra lesz szükség ahhoz, hogy az államadósság újra csökkenő pályára álljon. Ez annál is sürgetőbb, mivel az európai társadalmak és gazdaságok a népesség elöregedésével szembesülnek, amely további terhet ró a munkaerő-kínálatra és az állami költségvetésekre. Az adósságszintek csökkentése kiemelkedő fontosságú a legtöbb ország számára, mivel azok a magasabb adók és kockázati felárak révén negatív hatást gyakorolnak a gazdasági ösztönzőkre és a növekedésre.

A költségvetés-politikai koordináció és felügyelet fő eszköze a Stabilitási és Növekedési Paktum, amely a Szerződés költségvetési fegyelemre vonatkozó előírásait hajtja végre. A Paktum megerősítése fontos mind az egyeztetett koordinált költségvetési kilépési stratégia hitelességének fokozása, mind a múltbéli hibák megismétlődésének elkerülése érdekében. A most benyújtott javaslatcsomag célja a Paktum erősítése a következők révén: i) rendelkezéseinek javítása a tapasztalatok, nem utolsósorban a válság fényében; ii) a Paktum felszerelése hatékonyabb érvényesítési eszközökkel; és iii) a Paktum kiegészítése a nemzeti költségvetési keretekre vonatkozó rendelkezésekkel. Ez a javaslatcsomag az Európa 2020 stratégia keretében a gazdaságirányítás átfogó reformjának a része, amely magában foglal a makrogazdasági egyensúlytalanság erősebb felügyelet – többek között riasztási és szankciós mechanizmusok – révén történő kezelésére vonatkozó javaslatokat is. A gazdaságpolitikai koordináció különböző ágait – beleértve a strukturális reformok felügyeletét – egy új felügyeleti ciklusba, az európai szemeszterbe kell integrálni, amely összefogja a Stabilitási és Növekedési Paktum és az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások keretében meglévő eljárásokat, ideértve a stabilitási és konvergenciaprogramok és a nemzeti reformprogramok egyidejű benyújtását.

2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI

A Bizottság a jelenlegi javaslatok tervezetét két közleményben jelentette be: „A gazdaságpolitikai koordináció megerősítése” (2010. május 12.) és „A gazdaságpolitikai koordináció erősítése a stabilitás, a növekedés és a munkahelyteremtés érdekében – az európai uniós gazdasági irányítás megszilárdításának eszközei” (2010. június 30.). A Bizottság azzal, hogy ennek formájaként a hivatalos közleményt választotta, jelezni kívánta elkötelezettségét a tagállamokkal, az Európai Parlamenttel és az érdekeltekkel folytatott párbeszéd előmozdítása iránt, ugyanakkor konkrét fellépési javaslatokkal szolgált.

2010 júniusában az Európai Tanács megállapodott arról, hogy sürgősen szükség van gazdaságpolitikáink koordinációjának megerősítésére. A megállapodás tartalmazta a Stabilitási és Növekedési Paktumot és a költségvetési felügyeletet érintő első irányvonalakat. Az Európai Tanács mindenekelőtt a következőkben állapodott meg: i) meg kell erősíteni a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós és korrekciós ágát is, többek között szankciók révén és az euroövezeti tagállamok sajátos helyzetének megfelelő figyelembevételével; ii) a költségvetési felügyeletben jóval nagyobb figyelmet kell fordítani az adósságszintekre és az általános fenntarthatóságra; iii) biztosítani kell, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktummal összhangban minden tagállam rendelkezzen nemzeti költségvetési szabályokkal és középtávú költségvetési kerettel; iv) biztosítani kell a statisztikai adatok megfelelő minőségét.

Az Európai Tanács felkérte az elnöke által vezetett, 2010. márciusban létrehozott, gazdaságirányítással foglalkozó munkacsoportot és a Bizottságot, hogy mihamarabb fejlessze tovább és léptesse életbe ezeket az iránymutatásokat. A Bizottság és a munkacsoport között építő jellegű kapcsolat alakult ki. A Bizottság a fent említett közleményekkel és ad hoc hozzájárulásokkal segítette a munkacsoport munkáját.

3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI

A Stabilitási és Növekedési Paktum jogalapjául az Európai Unió működéséről szóló szerződés 121. és 126. cikke szolgál. A Stabilitási és Növekedési Paktum részei: a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet (a prevenciós ág); a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi rendelet (a korrekciós ág). és a Stabilitási és Növekedési Paktumról szóló, 1997. június 17-i európai tanácsi állásfoglalás. Ezeket a rendeleteket 2005-ben módosította az 1055/2005/EK és az 1056/2005/EK rendelet, és kiegészítette „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javításáról” szóló 2005. március 20-i tanácsi jelentés. A jelenlegi javaslatok tovább kívánják módosítani az 1466/97/EK és az 1467/97/EK rendeletet. Az euroövezetben a költségvetési felügyelet eredményes érvényesítéséről szóló új, európai parlamenti és tanácsi rendelet további érvényesítési eszközöket javasol, a Szerződés 136. cikke alapján, a 121. cikk (6) bekezdésével összefüggésben. A tagállamok költségvetési keretére vonatkozó követelmények egy új tanácsi irányelv tárgyát képezik a 126. cikk (14) bekezdése alapján: az irányelv célja különösen a nemzeti hatóságok arra vonatkozó kötelezettségeinek részletezése, hogy tartsák be a Szerződés túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló 12. jegyzőkönyve 3. cikkének rendelkezéseit.

A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának célja annak biztosítása, hogy a tagállamok prudens költségvetési politikát folytassanak és így az államháztartás fenntarthatóságát veszélyeztető kockázatok elkerülése érdekében ne legyen szükség a koordináció szigorúbb formáinak elfogadására, amelyek a teljes GMU vonatkozásában negatív következményekkel járhatnak. Ennek megfelelően a tagállamoknak stabilitási és konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk, amelyekben felvázolják a középtávú költségvetési célkitűzések elérésére vonatkozó terveiket; a célkitűzéseket strukturális értelemben (azaz a ciklikus hatásoktól megtisztítva, egyszeri és átmeneti intézkedések nélkül) a GDP százalékában határozzák meg, azok az államadósság és az elöregedéshez kapcsolódó kötelezettségek szintjét tükröző, egyensúly közeli pozíció körül országonként eltérnek. Azokkal a tagállamokkal szemben, amelyek még nem érték el középtávú költségvetési célkitűzésüket, elvárás, hogy strukturális értelemben éves szinten a GDP 0,5%-ának megfelelő mértékben közelítsenek felé.

A középtávú költségvetési célkitűzés felé való előrehaladás azonban általában elégtelen volt, nagymértékben kitéve az államháztartásokat a gazdasági visszaesésnek. Emellett a strukturális egyenleg a gyakorlatban elégtelennek bizonyult egy ország mögöttes költségvetési helyzetének mérésére, ami a gazdaság ciklikus helyzetének valós időben történő értékelésénél felmerülő nehézségeknek tudható be, és annak, hogy nem kaptak kellő figyelmet a gazdasági ciklushoz nem közvetlenül kapcsolódó váratlan bevételek és kiesések (különös tekintettel az ingatlan- és pénzügyi piaci fejleményekre). Ennek eredményeképp számos országban – bár a költségvetési helyzet a válság előtt rendezettnek tűnt – a kiadások finanszírozása erősen függött a váratlan bevételektől; e váratlan bevételek trendjének visszafordulása hozzájárult a meredeken növekvő költségvetési hiányokhoz.

Ezekre a hiányosságokra reagálva a prevenciós ág javasolt reformja megtartja a jelenlegi középtávú költségvetési célkitűzéseket és a GDP 0,5%-át kitevő éves közelítésre vonatkozó követelményt, ugyanakkor a prudens költségvetési politika elvének bevezetésével működőképessé teszi azokat. Ez az elv azt jelenti, hogy az éves kiadásnövekedés nem lépi túl a GDP-növekedés prudens középtávú mértékét – és ha még nem érték el a középtávú költségvetési célkitűzést, egyértelműen alatta van annak –, kivéve, ha a középtávú költségvetési célkitűzést jelentősen túlteljesítették, vagy ha diszkrecionális bevételoldali intézkedésekkel ellensúlyozzák a prudens középtávú mértéket túllépő kiadásnövekedést. Az alapvető cél annak biztosítása, hogy a váratlan bevételeket ne költsék el, hanem ehelyett adósságcsökkentésre fordítsák. Az új elv szolgáltatja azt a viszonyítási alapot, amelyhez képest a stabilitási és konvergenciaprogramokban szereplő költségvetési terveket vizsgálják. Ezenkívül, a kiadásnövekedés egyeztetett mértékének be nem tartása esetén – az előírt bevételi intézkedésekkel együtt – az érintett tagállam bizottsági figyelmeztetésben részesül, és ha az eltérés tartós és/vagy különösen súlyos, a Szerződés 121. cikke alapján korrekciós intézkedés meghozatalára vonatkozó tanácsi ajánlást kap. Az ajánlást – annak ellenére, hogy a prevenciós ág keretében bocsátják ki – most először, és csak az euroövezeti tagállamok esetében a Szerződés 136. cikke alapján a GDP 0,2%-át kitevő kamatozó letét formájában érvényesítési mechanizmus támasztja alá. A kamatozó letét megállapítására vonatkozóan bevezetésre kerül a „fordított szavazási” mechanizmus eljárása: az ajánlás kibocsátásakor a letét a Bizottság javaslatára válik esedékessé, kivéve, ha a Tanács tíz napon belül minősített többséggel az ellenkezőjéről határoz. A Tanács csak egyhangúlag vagy a Bizottság javaslata és az érintett tagállam indokolással ellátott kérelme alapján csökkentheti a letét összegét. A letétet a felhalmozott kamatokkal együtt visszafizetik, ha a Tanács meggyőződött arról, hogy a letétet szükségessé tevő helyzet megszűnt.

A Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ágának célja az olyan nagy költségvetés-politikai hibák elkerülése, amelyek veszélyeztethetik az államháztartás stabilitását és potenciálisan a GMU-t. Ez a tagállamok számára abban a kötelezettségben csapódik le, hogy el kell kerülniük a túlzott államháztartási hiányt, amelynek meghatározása számszerűsített küszöbértékhez képest történik a hiány (a GDP 3%-a) és az adósság (a GDP 60%-a vagy elegendő mértékű csökkenés ezen érték felé) esetében. A túlzott hiány esetén követendő eljárás – amely végrehajtja a túlzott hiányt tiltó rendelkezéseket – lépések sorozatából áll, és az euroövezeti tagállamok esetében magában foglalhatja pénzügyi szankciók esetleges kivetését.

A túlzott hiány esetén követendő eljárás alkalmazása a vonatkozó rendelkezésekkel összhangban rendszeres, még a pénzügyi válság kivételes körülményei között is, ami hozzájárult a válság megfelelő rendezése iránti várakozások megerősítéséhez. Mindazonáltal több hiányosságra is fény derült. A hiányra és az adósságra vonatkozó kritérium elvben egyenrangú, és a tartósan magas adósságszint vitathatatlanul súlyosabban fenyegeti az államháztartás stabilitását, mint az esetenként magas hiányok, a gyakorlatban a túlzott hiány esetén követendő eljárás mégis szinte kizárólag a GDP 3%-ában meghatározott küszöbre összpontosított, az adósságnak pedig eddig csak jelentéktelen szerep jutott. Ennek oka az adósságküszöb hiányhoz képest kevésbé egyértelmű jellege, beleértve az elegendő mértékű csökkenés fogalmának homályosságát, valamint a kormány befolyásán kívüli változók, például az infláció adósságarányra gyakorolt nagyobb hatását. A túlzott hiány esetén követendő eljárást elvben erős érvényesítési mechanizmus támogatja, mivel a túlzott hiány megszüntetésének tartós elmulasztása esetén pénzügyi szankciókat lehet és kell kivetni. Mindazonáltal ezek a szankciók vitathatatlanul túl későn lépnek be az eljárásba ahhoz, hogy hatékony visszatartó erőt képviseljenek a nagy költségvetés-politikai hibákkal szemben, nem utolsósorban mivel az érintett ország pénzügyi helyzete adott esetben olyan mértékben romlott, hogy a pénzbírság fenyegetése kevésbé hiteles akkor, amikor valóban ki kellene vetni. Végül, a jelenlegi válság rávilágított, hogy ha a túlzott hiány megszüntetésének kötelezettsége hozzájárul a kormány fizetőképességének fenntartása iránti várakozások megerősítéséhez, a korrekció menetrendjének és a kiigazítás profiljának esetleg tükröznie kell a GMU-t átfogó megfontolásokat.

A hiányosságokra reagálva a korrekciós ág reformjára vonatkozóan a következő kulcsfontosságú javaslatokra kerül sor.

A túlzott hiány esetén követendő eljárás adósságra vonatkozó kritériumát működőképessé kell tenni, főként egy számszerű küszöbérték bevezetésével, amely alapján mérhető, hogy az adósságarány elegendő mértékben csökken-e a GDP 60%-ában meghatározott referenciaérték felé. Konkrétan, a GDP-hez viszonyított, 60% feletti adósságarány akkor tekinthető elegendő mértékben csökkenőnek, ha a GDP 60%-ában meghatározott referenciaértéktől való távolsága az előző három évben évente egy huszaddal csökkent. Ennek a számszerű küszöbértéknek a be nem tartása azonban nem eredményezi szükségszerűen az érintett ország túlzotthiány-eljárás alá helyezését, mivel ennek a döntésnek figyelembe kell vennie minden érdemleges tényezők, különösen az adósság alakulása szempontjából, például hogy a nagyon alacsony nominális növekedés az adósságszerkezethez, a magánszektor eladósodottságához és az elöregedéssel összefüggő rejtett kötelezettségekhez kapcsolódó kockázati tényezőkkel együtt gátolja-e az adósságcsökkentést. Az adósságra helyezett nagyobb hangsúllyal összhangban a hiányra vonatkozó kritérium nemteljesítése esetén nagyobb figyelmet kell fordítani az érdemleges tényezőkre, ha az ország adóssága a GDP 60%-ában meghatározott referenciaérték alatt van.

A túlzott hiány fennállásának megállapításához vezető lépések során az érdemleges tényezők figyelembevétele tekintetében javasolt rugalmasabb megközelítés a rendszerszintű nyugdíjreformot végrehajtó országok javára is válhatna, a jelenleg előirányzott ötéves átmeneti időtartamon túl. A Stabilitási és Növekedési Paktumnak a hiányra vonatkozó kritérium tekintetében a rendszerszintű nyugdíjreformra vonatkozó egyedi előírásait ki kell terjeszteni az adósságra vonatkozó kritériumra is; az adósságkritérium betartásának értékelése során a reformok nettó költségeinek figyelembevételére vonatkozó ugyanazon ötéves átmeneti időtartam bevezetésével. Végül, egyenlő figyelmet kell szentelni a korábban végrehajtott rendszerszintű nyugdíjreformok részleges vagy teljes visszafordításának, a túlzott hiány esetén követendő eljárás elindítása és megszüntetése során egyaránt.

Az érvényesítést az euroövezeti tagállamok esetében egy új pénzügyiszankció-csomag bevezetése erősíti, amely a fokozatosság elve alapján sokkal hamarabb lenne alkalmazandó az eljárás során. Különösen a GDP 0,2%-át kitevő nem kamatozó letét lenne alkalmazandó a túlzott hiány fennállását megállapító határozat esetén, amely pénzbírsággá válna, ha a hiány megszüntetésére vonatkozó eredeti ajánlást nem teljesítik. Az összege megegyezik a túlzott hiány esetén követendő eljárás utolsó lépésében már előírt szankciók állandó elemével. Az uniós költségvetéshez is kapcsolódik, ami megkönnyíti az uniós költségvetésen alapuló érvényesítési rendszerre való áttérést, ahogyan azt a fent említett, 2010. június 30-i bizottsági közlemény felvázolta. A további meg nem felelés a szankció fokozását eredményezné, a Stabilitási és Növekedési Paktum már meglévő rendelkezései alapján. A végrehajtásban a mérlegelési jogkör csökkentése érdekében az elképzelés szerint a fordított szavazási mechanizmussal vetnék ki az új szankciókat a túlzott hiány esetén követendő eljárás későbbi lépéseivel kapcsolatban. A Bizottság a túlzott hiány esetén követendő eljárás minden lépésében javaslatot tesz a vonatkozó szankcióra, és ezt elfogadottnak kell tekinteni, kivéve, ha a Tanács tíz napon belül minősített többséggel az ellenkezőjéről határoz. A Tanács csak egyhangúlag vagy a Bizottság kivételes gazdasági körülményekkel indokolt konkrét javaslata vagy az érintett tagállam indokolással ellátott kérelme alapján csökkentheti vagy törölheti a nem kamatozó letét vagy a bírság összegét.

Ezenfelül az egyes lépések során az ajánlások teljesítésének értékelési kritériumai – beleértve a túlzott hiány megszüntetésére szabott határidő meghosszabbításának lehetőségét – egyértelműbbek azáltal, hogy – akárcsak a prevenciós ágnál javasolt megközelítés esetében – kifejezett hangsúly került a költségvetési változókra, amelyek feltételezhetően a kormány közvetlen irányítása alatt állnak, különös tekintettel a kiadásokra. Az országspecifikus körülmények mellett az általános gazdasági válság esetén szintén fennáll majd a határidők meghosszabbításának lehetősége.

A GMU költségvetési koordinációs keretének eredményes érvényesítése nem várható csak az uniós szinten meghatározott rendelkezésektől. Az uniós költségvetés-politika különösen decentralizált jellege és az uniós szabályok iránti nemzeti felelősség általános szükségessége alapján elengedhetetlen, hogy a GMU költségvetési koordinációs keretének célkitűzései tükröződjenek a nemzeti költségvetési keretekben. A nemzeti költségvetési keret azon elemek összessége, amelyek a nemzeti költségvetés-irányítás alapját képezik, vagyis az országspecifikus intézményi politikai háttér, amely meghatározza a nemzeti szintű költségvetés-politika kialakítását. Ide tartoznak az állami számviteli rendszerek, a statisztikák, az előrejelzési gyakorlatok, a számszerű költségvetési szabályok, a költségvetési folyamat minden szakaszát irányító költségvetési eljárások és különösen a középtávú költségvetési keretek, valamint az államháztartási alszektorok közötti fiskális kapcsolatok. Miközben tiszteletben kell tartani a tagállamok egyedi szükségleteit és preferenciáit, számos feltételnek kell teljesülnie a minimális színvonal és a GMU költségvetési keretével való összhang biztosításához. Ezek képezik a Stabilitási és Növekedési Paktum reformjának kiegészítésére javasolt, nemzeti költségvetési keretekről szóló irányelv tárgyát. A feltételek elsőként megkövetelik, hogy a nemzeti költségvetési keretek legalapvetőbb elemei, a számvitel és a statisztika, valamint az előrejelzési gyakorlatok a minimális európai standardokkal összhangban működjenek a költségvetési fejlemények átláthatóságának és ellenőrzésének elősegítése érdekében. A nemzeti költségvetési kereteknél szükség van a többéves költségvetés-tervezési perspektíva elfogadására is, az uniós szinten meghatározott középtávú költségvetési célkitűzések megvalósulásának biztosítása érdekében. Ezen túlmenően a tagállamoknak számszerű költségvetési szabályokat kell felállítaniuk, amelyek elősegítik a hiányra és az adóságra vonatkozó küszöbértékek betartását. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy ezek a feltételek az összes államháztartási alszektorra érvényesek legyenek. A nemzeti hatóságoknak a meglévő költségvetésen kívüli forrásokra, az adókiadásokra és a függő kötelezettségekre vonatkozó részletes tájékoztatás nyújtása révén garantálniuk kell továbbá a költségvetési folyamat átláthatóságát.

2010/0277 (NLE)

Javaslat:

A TANÁCS IRÁNYELVE

a tagállamok költségvetési keretére vonatkozó követelményekről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (14) bekezdésének harmadik albekezdésére,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Parlament véleményére[1],

mivel:

(1) Szükséges, hogy a gazdasági és monetáris unió működésének első évtizede alatt szerzett tapasztalatokra építsünk. A közelmúlt gazdasági fejleményei Unió-szerte új kihívások elé állították a költségvetési politikát, és rávilágítottak mindenekelőtt arra, hogy egységes követelményekre van szükség a tagállamok költségvetési keretének kialakítására vonatkozó szabályok és eljárások tekintetében. Különösen azt szükséges pontosítani, mit kell tenniük a nemzeti hatóságoknak ahhoz, hogy megfeleljenek a Szerződésekhez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló (12. számú) jegyzőkönyv rendelkezéseinek és különösen a jegyzőkönyv 3. cikkének.

(2) A tagállamok kormányai és az államháztartási alszektorok olyan állami számviteli rendszereket működtetnek, amelyek magukban foglalják a könyvvezetést, a belső ellenőrzést, a pénzügyi beszámolást és az auditokat. Ezeket az alkotóelemeket meg kell különböztetni a statisztikai módszereken alapuló, és a kormányzati pénzügyek eredményeiről információt szolgáltató statisztikai adatoktól, valamint a jövőbeli kormányzati pénzügyekhez kapcsolódó előrejelzésektől vagy költségvetési intézkedésektől.

(3) Az államháztartás valamennyi alszektorában teljes körű és megbízható állami számviteli gyakorlat kialakítása előfeltételét jelenti a kiváló minőségű, tagállamok között összehasonlítható statisztikai adatok előállításának.

(4) A költségvetési adatok rendelkezésre állása létfontosságú az Unió költségvetési felügyeleti keretének megfelelő működéséhez. Az időszerű és megbízható költségvetési adatok rendszeres rendelkezésre állása kulcsfontosságú a megfelelő és jól időzített felügyelethez, ami pedig kedvezőtlen költségvetési fejlemények esetén lehetővé teszi az azonnali intézkedéseket. A költségvetési adatok minőségének biztosítása során alapvető az átláthatóság, ami maga után vonja ezen adatok rendszeres nyilvános rendelkezésre bocsátását.

(5) Az európai statisztikákról szóló, 2009. március 11-i 223/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[2] az uniós szakpolitikák kialakítására, alkalmazására, ellenőrzésére és értékelésére tekintettel megteremtette az európai statisztikák előállításának jogszabályi keretét. E rendelet ugyancsak rögzítette az európai statisztikák fejlesztésére, előállítására és terjesztésére irányadó alapelveket: szakmai függetlenség, pártatlanság, objektivitás, megbízhatóság, a statisztikai adatok bizalmas kezelése, költséghatékonyság; és ezen alapelvek mindegyikét pontosan meg is határozta. Az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 2009. május 25-i 479/2009/EK módosított tanácsi rendelet[3] megerősítette a Bizottságnak a túlzott hiány esetén követendő eljáráshoz használt statisztikai adatok ellenőrzésére vonatkozó jogkörét.

(6) A „költségvetési”, „hiány” és „beruházás” fogalmak meghatározását a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyvben az Integrált Nemzeti Számlák Európai Rendszerére (ESA) történő hivatkozással állapították meg, amelyet a Közösségben (a Közösségben a nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről szóló, 1996. június 25-i 2223/96/EK tanácsi rendelettel[4] elfogadott) a nemzeti és regionális számlák európai rendszere, a továbbiakban: az ESA 95) váltott fel.

(7) Elfogult és nem realisztikus makrogazdasági és költségvetési előrejelzések jelentősen akadályozhatják a fiskális tervezés hatékonyságát, és következésképpen alááshatják a költségvetési fegyelem iránti elkötelezettséget; ezzel szemben az átláthatóság és az előrejelzési módszerek validálása számottevően javíthatják a fiskális tervezéshez használt makrogazdasági és költségvetési előrejelzések minőségét.

(8) Annak biztosításához, hogy a költségvetési szakpolitika realisztikus előrejelzésekre támaszkodjon, döntő fontosságú elem az átláthatóság, amivel együtt jár a hivatalos makrogazdasági és költségvetési előrejelzések alapjául szolgáló módszertanok, feltevések és paraméterek nyilvános hozzáférhetősége.

(9) A központi makrogazdasági forgatókönyvet kiegészítő alternatív előrejelzési forgatókönyvek és az azoknak megfelelő költségvetési előrejelzések lehetővé teszik annak elemzését, hogyan alakulnának a fiskális változók különböző gazdasági feltevések esetén, jelentősen csökkentve ezáltal annak kockázatát, hogy előrejelzési hibák veszélyeztessék a költségvetési fegyelmet.

(10) A bizottsági előrejelzések hasznos referenciaként szolgálnak a tagállamok számára központi forgatókönyvükhöz, fokozva a költségvetéstervezéshez használt előrejelzések érvényességét, bár annak mértéke, hogy a tagállamok várhatóan mennyire veszik figyelembe a bizottsági előrejelzéseket, az előrejelzések készítésének ütemezésétől és az előrejelzési módszerek és feltevések összehasonlíthatóságától függően változó lesz.

(11) A hivatalos makrogazdasági és költségvetési előrejelzések minősége nagymértékben javul, ha a tervezési fázisban auditálják őket. Az alapos audit magában foglalja a gazdasági feltevések tüzetes vizsgálatát, a más intézmények által készített előrejelzésekkel való összehasonlítást, valamint a múltbeli előrejelzések teljesítményének értékelését.

(12) Figyelembe véve a tagállamok szabályokon alapuló költségvetési keretének dokumentált hatékonyságát a költségvetési fegyelem elősegítése terén, az uniós szintű költségvetési célkitűzésekkel összhangban lévő, erős nemzeti fiskális szabályoknak kell alkotniuk az EU megerősített költségvetési felügyeleti keretének egyik sarokkövét. Az erős fiskális szabályoknak jól meghatározott célokat, valamint a hatékony és időben történő ellenőrzést lehetővé tévő mechanizmusokat kell tartalmazniuk. Emellett a szakpolitikai tapasztalat azt mutatja, hogy a számszerű szabályok akkor működnek hatékonyan, ha a szabályok nemteljesítéséhez következmények kapcsolódnak, még ha azok csupán a hírnév elvesztését jelentik is.

(13) A tagállamoknak kerülniük kell a prociklikus költségvetési politikákat, és gazdaságilag kedvező időszakokban nagyobb erőfeszítéseket fordítani a költségvetés konszolidációjára. A világosan meghatározott számszerű költségvetési szabályok elősegítik e célkitűzések megvalósítását.

(14) A nemzeti költségvetési tervezés csak akkor lehet a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós és korrekciós ágával egyaránt konzisztens, ha többéves megközelítést alkalmaz, és különösen a középtávú költségvetési célkitűzések megvalósítására törekszik. A középtávú költségvetési keretek eszközül szolgálnak annak biztosításához, hogy a tagállamok költségvetési keretei összhangban legyenek az Unió jogszabályaival. A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet[5] és a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. június 7-i 1467/97/EK tanácsi rendelet[6] értelmében a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós és korrekciós ága nem tekinthető egymástól elkülönítve.

(15) Bár az éves költségvetési jogszabályok elfogadása a költségvetési folyamatnak – amely során a tagállamokban fontos költségvetési döntéseket fogadnak el – kulcsfontosságú lépése, a legtöbb költségvetési intézkedés hatásai jóval túlnyúlnak az éves költségvetési cikluson. Az egyéves perspektíva ezért nem szolgáltat megfelelő alapot a rendezett költségvetési politikákhoz. Az Unió költségvetési felügyeleti kerete többéves jellegének figyelembevétele érdekében az éves költségvetési jogszabályok tervezését a középtávú költségvetési keretből kiinduló, többéves költségvetési tervezésre kell alapozni.

(16) A Szerződés által létrehozott költségvetési felügyeleti keret rendelkezései és különösen a Stabilitási és Növekedési Paktum az államháztartás egészére alkalmazandó; az államháztartás a 2223/96/EK rendeletben meghatározottak szerint a következő alszektorokból áll: központi kormányzat, tartományi kormányzat, helyi önkormányzat és társadalombiztosítási alapok.

(17) Számos tagállamban a költségvetési jogkörök nemzetinél alacsonyabb szintre történő áthelyezése során erőteljesen decentralizálódott a fiskális politika. Ezért az e nemzeti szintnél alacsonyabb szintű kormányzatok szerepe jelentősen megnőtt a Stabilitási és Növekedési Paktum betartásának biztosítása terén, és különösen, de nem kizárólag az ilyen decentralizáltabb tagállamokban kiemelt figyelmet kell fordítani annak biztosítására, hogy az államháztartás valamennyi alszektorát kellőképpen lefedje a nemzeti költségvetési keretben rögzített kötelezettségek és eljárások hatálya.

(18) Annak érdekében, hogy hatékonyan segítsék elő a költségvetési fegyelmet és az államháztartás fenntarthatóságát, a költségvetési kereteknek átfogó módon kell lefedniük az államháztartást. Ezért kiemelt figyelmet kell szentelni azon, költségvetésen kívüli forrásoknak és szerveknek, amelyek azonnali vagy középtávú hatást gyakorolnak a tagállamok költségvetési pozíciójára.

(19) Mivel a tervezett intézkedés célját – azaz a költségvetési fegyelemnek való egységes megfelelést a Szerződés által előírtaknak megfelelően – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket fogadhat el az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban az irányelv nem lépi túl a szóban forgó célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket.

ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:

I. FEJEZET Tárgy és fogalommeghatározások

1. cikkTárgy

Ez az irányelv meghatározza a tagállamok költségvetési keretének azon jellemzőire vonatkozó részletes szabályokat, amelyek a túlzott hiány esetén követendő eljárás hatékonyságának biztosításához szükségesek.

2. cikkFogalommeghatározások

Ezen irányelv alkalmazásában a „költségvetési”, „hiány” és „beruházás” fogalmaknak a Szerződésekhez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló (12. számú) jegyzőkönyvben rögzített meghatározása alkalmazandó.

Ezen túlmenően az alábbi meghatározást kell alkalmazni:

„költségvetési keret”: azon szabályok, eljárások és intézmények összessége, amelyek a költségvetési szakpolitika államháztartás általi végrehajtásának alapját alkotják, különösen a következők:

a) költségvetési számviteli és statisztikai jelentéskészítési rendszerek;

b) a költségvetési tervezéshez felhasznált előrejelzések elkészítésére irányadó szabályok és eljárások;

c) számszerű költségvetési szabályok, amelyek a költségvetési eredmény összefoglaló mutatószámai, például az államháztartási hiány, a hitelfelvétel, az adósságállomány vagy ezek főbb komponensei formájában folyamatos korlátot hoznak létre a fiskális politika számára;

d) költségvetési eljárások, azaz a költségvetési folyamat egyes szakaszait szabályozó eljárási szabályok;

e) középtávú költségvetési keretek a nemzeti költségvetési eljárások specifikus készlete formájában, amely az éves költségvetési naptáron túlra terjeszti a fiskális politikaalkotás időhorizontját, ideértve a politikai prioritások és a középtávú költségvetési célkitűzések meghatározását;

f) a költségvetési folyamat elemei átláthatóságának fokozását célzó elemzésre vonatkozó szabályok, ideértve többek között a független nemzeti költségvetési hivatalok vagy más, a költségvetési politika területén tevékeny intézmények megbízását;

g) az államháztartás alszektorainak állami hatóságai közötti költségvetési kapcsolatokat szabályozó mechanizmusok és szabályok.

II. FEJEZETSzámvitel és statisztika

3. cikk

1. Ami az állami számvitel nemzeti rendszereit illeti, a tagállamok olyan állami számviteli rendszert működtetnek, amely átfogó és konzisztens módon lefedi az államháztartás valamennyi, a 2223/96/EK rendelet (ESA 95) szerinti alszektorát, és tartalmazza az ESA 95 alapú adatok összeállításához szükséges információkat. Ezen állami számviteli rendszerek belső ellenőrzés és audit tárgyát képezik.

2. A tagállamok az államháztartás valamennyi alszektora esetében biztosítják a költségvetési adatok időszerű és rendszeres nyilvánosan hozzáférhetővé tételét. A tagállamok elsősorban a következőket hozzák nyilvánosságra:

a) havi rendszerességgel, a következő hónap vége előtt pénzforgalmi alapú költségvetési adatokat, amelyek lefedik az államháztartást és azon belül elkülönítetten mutatják be az egyes alszektorokat;

b) részletes átvezetési táblázatot, amelyből világosan kiderül, hogyan történik a pénzforgalmi alapú adatok ESA 95 alapú adatokra való átszámítása.

III. FEJEZETElőrejelzések

4. cikk

1. A tagállamok biztosítják, hogy a költségvetési tervezés a legfrissebb információkat felhasználó, realisztikus makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseken alapuljon. A költségvetési tervezés a legvalószínűbb makroszintű költségvetési forgatókönyvön, vagy egy óvatosabb forgatókönyvön alapul; ez utóbbi esetben részletesen meg kell adni a legvalószínűbb makroszintű költségvetési forgatókönyvtől való eltéréseket. A makrogazdasági és költségvetési előrejelzések elkészítése során megfelelőképpen figyelembe kell venni a bizottsági előrejelzéseket. A választott makroszintű költségvetési forgatókönyv és a bizottsági előrejelzés közötti eltérésekre magyarázatot kell adni.

2. A fiskális tervezéshez használt makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseknek alternatív makrogazdasági forgatókönyveket is magukban kell foglalniuk, amelyek lehetővé teszik a fiskális változók különböző gazdasági feltételek melletti alakulásának vizsgálatát. A makrogazdasági és költségvetési előrejelzésekben használt alternatív forgatókönyvek számának meghatározása során irányadó az előrejelzések múltbéli teljesítménye.

3. A tagállamok nyilvánosságra hozzák a fiskális tervezéshez összeállított hivatalos makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseket, az alkalmazott módszertanokkal, feltevésekkel és paraméterekkel együtt.

4. A tagállamok rendszeresen auditálják a fiskális tervezéshez készített makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseket, többek közt utólagos értékelés révén. Az auditálás eredményét közzéteszik.

IV. FEJEZETSzámszerű költségvetési szabályok

5. cikk

A tagállamok olyan számszerű költségvetési szabályokkal rendelkeznek, amelyek hatékonyan elősegítik a Szerződésből eredő kötelezettségeik teljesítését a költségvetési szakpolitika terén. E szabályok különösen a következőket tartalmazzák:

a) megfelelés a hiány és az adósság Szerződéssel összhangban megállapított referenciaértékének;

b) többéves költségvetés-tervezési időhorizont elfogadása, ideértve a középtávú költségvetési célkitűzések tiszteletben tartását is.

6. cikk

Az Unió költségvetési felügyeleti keretére vonatkozó, a Szerződésben foglalt rendelkezések sérelme nélkül a számszerű költségvetési szabályok a következő elemek tekintetében tartalmaznak előírásokat:

a) a szabályok célmeghatározása és hatálya;

b) a szabályoknak való megfelelés hatékony és időben történő ellenőrzése például független nemzeti költségvetési hivatalok vagy a költségvetési politika terén tevékeny intézmények révén;

c) a szabályok be nem tartásának következményei;

d) mentesítési záradékok, amelyek korlátozott számú olyan különleges körülményt határoznak meg, amelyek esetén a szabályok átmeneti nemteljesítése megengedett.

7. cikk

A tagállamok éves költségvetési jogszabályai tükrözik a hatályos számszerű költségvetési szabályok által felállított korlátokat.

V. FEJEZETKözéptávú költségvetési keretek

8. cikk

1. A tagállamok hatékony középtávú költségvetési keretet hoznak létre, amely gondoskodik a legalább hároméves fiskális tervezési horizont elfogadásáról annak biztosítása érdekében, hogy a nemzeti fiskális tervezés többéves megközelítést alkalmazzon.

2. A középtávú költségvetési keretek a következő elemek létrehozásához tartalmaznak eljárásokat:

a) átfogó és átlátható, többéves költségvetési célkitűzések az államháztartási hiány, az államadósság és bármely más összefoglaló fiskális mutatószám vonatkozásában, biztosítva, hogy ezek összhangban legyenek minden, a IV. fejezet szerinti hatályos költségvetési szabállyal;

b) minden egyes főbb kiadási és bevételi tétel részletes előrejelzése az államháztartás alszektorai szerinti bontásban, a költségvetési évre és azon túlra, változatlan politikákat alapul véve;

c) kimutatás a kormány középtávú prioritásairól, főbb kiadási és bevételi tételek, valamint az államháztartás alszektorai szerinti bontásban; a kimutatás láthatóvá teszi, hogyan érhető el a középtávú költségvetési célkitűzés irányába történő kiigazítás, összehasonlítva a változatlan politika feltételezése melletti előrejelzésekkel.

3. A középtávú költségvetési kereteken belül elfogadott előrejelzések a III. fejezettel összhangban realisztikus makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseken alapulnak.

9. cikk

Az éves költségvetési jogszabály összhangban van a középtávú költségvetési keretből származó rendelkezésekkel. Az éves költségvetés összeállításának alapját különösen a 8. cikk (2) bekezdésében meghatározott középtávú költségvetési keretből származó bevételi és kiadási előrejelzések és prioritások képezik. Az e rendelkezésektől való minden eltérést megfelelően indokolni kell.

VI. FEJEZETAz államháztartási pénzügyek átláthatósága ésa költségvetési keretek átfogó hatálya

10. cikk

A tagállamok biztosítják, hogy a II., III. és IV. fejezetnek való megfelelés érdekében hozott intézkedések az államháztartás valamennyi alszektorát átfogó módon és következetesen lefedik. Ez mindenekelőtt a számviteli szabályoknak és eljárásoknak, és az adatközzététel ütemezésének következetességét, valamint az alapul szolgáló adatgyűjtési és –feldolgozási rendszerek integritását foglalja magában.

11. cikk

A tagállamok megfelelő mechanizmusokat hoznak létre az államháztartás alszektorainak átfogó koordinálására annak érdekében, hogy az alszektorokat következetesen lefedjék a fiskális tervezés, a költségvetési előrejelzések készítése, és különösen a többéves költségvetési keretben rögzítettek szerinti többéves tervezés során.

12. cikk

1. Az államháztartás valamennyi alszektorát lefedik a számszerű költségvetési szabályok.

2. A költségvetési elszámoltathatóság fokozása érdekében világosan meg kell határozni az állami hatóságok költségvetési felelősségi körét az államháztartás különböző alszektoraiban.

13. cikk

1. A költségvetésen kívüli alapok és szervek minden műveletét integrálni kell a rendes költségvetési folyamatba. Ez magában foglalja az ezen alapokra és műveletekre vonatkozó részletes információk szerepeltetését a fiskális tervezéshez (különösen a középtávú költségvetési keret és az éves költségvetési jogszabály megvitatása céljából) benyújtott standard költségvetési dokumentációban.

2. A tagállamok részletes információkat tesznek közzé az adókiadások bevételre gyakorolt hatásáról.

3. A tagállamok az államháztartás valamennyi alszektora esetében közzéteszik az állami költségvetésre potenciálisan nagy hatást gyakorló függő kötelezettségekre vonatkozó információkat, ideértve az állami garanciákat, a befagyott hiteleket, valamint az állami tulajdonú vállalkozások működéséből származó kötelezettségeket, azok kiterjedésével, valószínűségével és a kiadás lehetséges esedékességi idejével együtt.

VII. FEJEZETZáró rendelkezések

14. cikk

1. A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2013. december 31-jétől kezdődő hatállyal megfeleljenek. E rendelkezések szövegét, valamint az e rendelkezések és az irányelv közötti megfelelést bemutató táblázatot haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.

Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.

2. A tagállamok közlik a Bizottsággal azon főbb rendelkezések szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.

15. cikk

Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

16. cikk

Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

Kelt, […]-án/-én.

a Tanács részéről

az elnök

PÉNZÜGYI KIMUTATÁS JAVASLATOKHOZ

1. A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS FŐBB ADATAI

1.1. A javaslat/kezdeményezés címe

Tanácsi irányelv a tagállamok költségvetési keretére vonatkozó követelményekről

1.2. Érintett szakpolitikai terület(ek) a tevékenységalapú irányítás /tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretében [7]

Gazdasági és pénzügyek

1.3. A javaslat/kezdeményezés típusa

( A javaslat/kezdeményezés új fellépésre irányul

( A javaslat/kezdeményezés kísérleti projektet/előkészítő fellépést követő új fellépésre irányul[8]

( A javaslat/kezdeményezés jelenlegi fellépés meghosszabbítására irányul

( A javaslat/kezdeményezés új fellépésnek megfelelően módosított fellépésre irányul

1.4. Célkitűzések

1.4.1. A javaslat/kezdeményezés által érintett többéves bizottsági stratégiai célkitűzések

Az EU növekedésének, a munkahelyteremtésnek és a fenntartható fejlődésnek az előmozdítása

1.4.2. Meghatározott célkitűzés(ek) és érintett tevékenység(ek) a tevékenységalapú irányítás/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretében

Konkrét célkitűzések : 1. és 3.

- a hatékony politikai koordináció és általános szakpolitikai összhang biztosítása gazdasági válságra adott uniós válasz kialakítása során, az Európa 2020 stratégia és a fenntartható fejlődés összefüggésében, és a tagállamok növekedési potenciáljának emelése és az EU versenyképesebbé tétele érdekében;

- annak elősegítése, hogy a tagállamok rendezett költségvetési egyenleget, valamint fenntartható, a növekedéshez való hozzájárulás szempontjából magas színvonalú államháztartást valósítsanak meg.

Érintett tevékenység(ek) a tevékenységalapú irányítás/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretében

Gazdasági és monetáris unió

1.4.3. Várható eredmény(ek) és hatás(ok)

Tüntesse fel, milyen hatásokat gyakorolna a javaslat/kezdeményezés a kedvezményezettekre/az érintett népességre.

A COM(2010) 367 bizottsági közlemény kihangsúlyozta, hogy jól meghatározott uniós szakpolitikai megközelítésre van szükség, amely i) támogatja a gazdaságélénkülést, ii) az államháztartásokat újra szilárd alapra helyezi és iii) aktívan támogatja a fenntartható növekedést és a munkahelyteremtést.

A javasolt irányelv a fent említett közleményben bejelentett, hivatalos jogalkotási javaslatok részét képezi. Célja az uniós költségvetési keret integrálása a tagállamok nemzeti költségvetés-politikai rendszerébe a Stabilitási és Növekedési Paktumnak való megfelelés elősegítése érdekében.

1.4.4. Az eredmények és hatások mutatói

Tüntesse fel a javaslat megvalósításának nyomon követését lehetővé tevő mutatókat.

Az uniós növekedés, a munkahelyteremtés és a fenntartható fejlődés elősegítésére vonatkozó általános bizottsági célkitűzés megvalósulása a következő hatásmutatókkal mérhető:- a tagállamok milyen mértékben mutatnak fel a Stabilitási és Növekedési Paktummal összhangban lévő költségvetési eredményeket;- a potenciális növekedés/kibocsátás.

1.5. A javaslat/kezdeményezés indoklása

1.5.1. Rövid vagy hosszú távú szükséglet(ek)

A jogalkotási javaslat az Európai Tanács 2010. június 17-i ülésén egyeztetett irányvonalakra épülő, 2010. május 12-i COM(2010) 250 bizottsági közleményben meghatározott szakpolitikai ötleteket továbbfejlesztő, 2010. június 30-i COM(2010) 367 közleményben a Bizottság által bejelentett intézkedések részét képezi.

1.5.2. Az uniós részvételből adódó többletérték

A tagállamok gazdaságpolitikáinak koordinálása szerves részét képezi az Unió feladatának, amint azt az Európai Unió működéséről szóló szerződés VIII. címe (gazdasági és monetáris politika) tükrözi.

1.5.3. Hasonló, korábbi tapasztalatok tanulsága

A múltbeli tapasztalatok arra utalnak, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktumnak való elégtelen megfelelés többek között a Paktummal való azonosulás hiányából ered, amit a jogalkotási javaslat kíván orvosolni.

1.5.4. A javaslatnak az egyéb pénzügyi eszközökkel való összeegyeztethetősége és esetleges szinergiája

A jogalkotási javaslat a 2010. június 30-i COM(2010) 367 közleményben bemutatott átfogó gazdasági reformcsomag egyik elemét alkotja.

1.6. A fellépés és a pénzügyi hatás időtartama

( A javaslat/kezdeményezés korlátozott időtartamra vonatkozik

- ( A javaslat/kezdeményezés ÉÉÉÉ [HH/NN]-tól/-től ÉÉÉÉ [HH/NN]-ig hatályos.

- ( A pénzügyi hatás ÉÉÉÉ-tól/-től ÉÉÉÉ-ig tart.

( A javaslat/kezdeményezés korlátlan időtartamra vonatkozik

- A beindítási időszak ÉÉÉÉ-tól/-től ÉÉÉÉ-ig tart,

- majd a végrehajtás rendes ütemben folytatódik tovább.

1.7. Tervezett irányítási módszer(ek) [9]

( Centralizált irányítás közvetlenül a Bizottság által

( Centralizált irányítás közvetetten a következőknek történő hatáskör-átruházással:

- ( végrehajtó ügynökségek

- ( a Közösségek által létrehozott szervek[10]

- ( tagállami közintézmények/közfeladatot ellátó szervek

- ( az Európai Unióról szóló szerződés V. címe értelmében külön intézkedések végrehajtásával megbízott, a költségvetési rendelet 49. cikke szerinti vonatkozó jogalapot megteremtő jogi aktusban meghatározott személyek

( Megosztott irányítás a tagállamokkal

( Decentralizált irányítás harmadik országokkal

( Nemzetközi szervezetekkel közös irányítás (nevezze meg)

Egynél több irányítási módszer feltüntetése esetén kérjük, adjon részletes felvilágosítást a „Megjegyzések” rovatban.

Megjegyzések

2. IRÁNYÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK

2.1. A nyomon követésre és a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések

Ismertesse a rendelkezések gyakoriságát és feltételeit.

nincs adat

2.2. Irányító és ellenőrző rendszer

2.2.1. Felismert kockázat(ok)

nincs adat

2.2.2. Tervezett ellenőrzési eszköz(ök)

nincs adat

2.3. A csalások és a szabálytalanságok megelőzésre vonatkozó intézkedések

Tüntesse fel a meglévő vagy tervezett megelőző és védintézkedéseket.

nincs adat

3. A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS BECSÜLT PÉNZÜGYI HATÁSA

3.1. A kiadások a többéves pénzügyi keret mely fejezetét/fejezeteit és a költségvetés mely kiadási tételét/tételeit érintik?

A jogalkotási javaslat nem vonja maga után további humán- vagy pénzügyi erőforrások felhasználását.

- Jelenlegi költségvetési kiadási tételek

A többéves pénzügyi keret fejezetei, ezen belül pedig a költségvetési tételek sorrendjében .

A többéves pénzügyi keret fejezete | Költségvetési tétel | Kiadás típusa | Hozzájárulás |

Szám [Megnevezés…] | diff/nem diff. előirányzat ([11]) | EFTA-országokból[12] | tagjelölt országokból[13] | harmadik országokból | a költségvetési rendelet 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében |

[XX.YY.YY.YY.] | diff./nem diff. előirányzat | IGEN/NEM | IGEN/NEM | IGEN/NEM | IGEN/NEM |

- Létrehozandó új költségvetési tételek Nincs

A többéves pénzügyi keret fejezetei, ezen belül pedig a költségvetési tételek sorrendjében .

A többéves pénzügyi keret fejezete | Költségvetési tétel | Kiadás típusa | Hozzájárulás |

Szám [Megnevezés…] | diff./nem diff. előirányzat | EFTA-országokból | tagjelölt országokból | harmadik országokból | a költségvetési rendelet 18. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében |

[XX.YY.YY.YY.] | IGEN/NEM | IGEN/NEM | IGEN/NEM | IGEN/NEM |

3.2. A kiadásokra gyakorolt becsült hatás

3.2.1. A kiadásokra gyakorolt becsült hatás összegzése

millió EUR (három tizedesjegyig)

A többéves pénzügyi keret fejezete: | Szám | [Megnevezés…] |

millió EUR (három tizedesjegyig)

-

3.2.3.2. Becsült humánerőforrás-szükségletek

- ( A javaslat/kezdeményezés nem vonja maga után humánerőforrások felhasználását.

- ( A javaslat/kezdeményezés az alábbi humánerőforrások felhasználását vonja maga után:

A becsléseket egész számmal (vagy legfeljebb egy tizedesjeggyel) kell kifejezni

N. év | N+1. év | N+2. év | N+3. év | A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető |

( A létszámtervben szereplő álláshelyek (tisztviselői és ideiglenes alkalmazotti álláshelyek) |

XX 01 01 01 (a központban és a bizottsági képviseleteken) |

XX 01 01 02 (küldöttségeknél) |

XX 01 05 01 (közvetett kutatás) |

10 01 05 01 (közvetlen kutatás) |

( Külső személyi állomány (teljes munkaidős egyenértékben kifejezve)[21] |

XX 01 02 01 (CA, INT, SNE a teljes keretből) |

XX 01 02 02 (CA, INT, JED, LA és SNE a küldöttségeknél) |

10 01 05 02 (CA, INT, SNE közvetlen kutatásban) |

Egyéb költségvetési tétel (kérjük megnevezni) |

ÖSSZESEN |

XX az érintett szakpolitikai terület vagy költségvetési cím

A humánerőforrás-igényeknek az adott főigazgatóság rendelkezésére álló, a fellépés irányításához rendelt és/vagy az adott főigazgatóságon belül átcsoportosított személyzettel kell eleget tenni. A források adott esetben a meglévő költségvetési korlátok betartása mellett kiegészíthetők az éves elosztási eljárás keretében az irányító főigazgatósághoz rendelt további juttatásokkal.

Az elvégzendő feladatok leírása:

Tisztviselők és ideiglenes alkalmazottak |

Külső személyzet |

3.2.4. A jelenlegi többéves pénzügyi kerettel való összeegyeztethetőség

- ( A javaslat/kezdeményezés összeegyeztethető a jelenlegi többéves pénzügyi kerettel.

- ( A javaslat/kezdeményezés miatt a többéves pénzügyi keret vonatkozó fejezetének átdolgozása szükséges.

Fejtse ki, miként kell átdolgozni a pénzügyi keretet: tüntesse fel az érintett költségvetési tételeket és a megfelelő összegeket.

- ( A javaslat miatt szükség van a rugalmassági eszköz alkalmazására vagy a pénzügyi keret módosítására[24].

Fejtse ki a szükségleteket: tüntesse fel az érintett költségvetési tételeket és a megfelelő összegeket.

3.2.5. Harmadik felek részvétele a finanszírozásban

- X A javaslat/kezdeményezés nem irányoz elő harmadik felek általi társfinanszírozást.

- A javaslat/kezdeményezés az alábbi becsült társfinanszírozást irányozza elő:

előirányzatok millió EUR (három tizedesjegyig)

N. év | N+1. év | N+2. év | N+3. év | A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető | Összesen |

N. év | N+1. év | N+2. év | N+3. év | A táblázat a hatás időtartamának megfelelően (vö. 1.6. pont) további évekkel bővíthető |

…….. jogcímcsoport | | | | | | | | | |Az egyéb célhoz kötött bevételek esetében tüntesse fel az érintett kiadáshoz tartozó költségvetési tétel(eke)t

Ismertesse a bevételre gyakorolt hatás számításának módszerét.

[1] HL C […], […], […]. o.

[2] Az Európai Parlament és a Tanács 223/2009/EK rendelete (2009. március 11.) az európai statisztikákról és a titoktartási kötelezettség hatálya alá tartozó statisztikai adatoknak az Európai Közösségek Statisztikai Hivatala részére történő továbbításáról szóló 1101/2008/EK, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet, a közösségi statisztikákról szóló 322/97/EK tanácsi rendelet és az Európai Közösségek statisztikai programbizottságának létrehozásáról szóló 89/382/EGK, Euratom tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről, HL L 87., 2009.3.31., 164. o.

[3] HL L 145., 2009.6.10., 1. o.

[4] HL L 310., 1996.11.30., 1. o.

[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

[6] HL L 209., 1997.8.2., 6. o.

[7] Tevékenységalapú irányítás: ABM (Activity Based Management), tevékenységalapú költségvetés-tervezés: ABB (Activity Based Budgeting).

[8] A költségvetési rendelet 49. cikke (6) bekezdésének a) vagy b) pontja szerint.

[9] Az egyes irányítási módszerek ismertetése, valamint a költségvetési rendeletben szereplő megfelelő hivatkozások megtalálhatók a Költségvetési Főigazgatóság honlapján: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html

[10] A költségvetési rendelet 185. cikkében előírt szervek.

[11] Differenciált/nem differenciált előirányzatok.

[12] EFTA: Európai Szabadkereskedelmi Társulás.

[13] Tagjelölt országok és adott esetben a potenciális nyugat-balkáni tagjelölt országok.

[14] Az N. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának első éve.

[15] Technikai és/vagy igazgatási segítségnyújtás, valamint uniós programok és/vagy fellépések végrehajtásához biztosított támogatási kiadások (korábban: BA-tételek), közvetett kutatás, közvetlen kutatás.

[16] Az N. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának első éve.

[17] A teljesítés a nyújtandó termékekre és szolgáltatásokra vonatkozik (pl. finanszírozott diákcserék száma, épített utak hossza kilométerben stb.).

[18] Az 1.4.2. szakaszban („Meghatározott célkitűzések...”) feltüntetett célkitűzés.

[19] Az N. év a javaslat/kezdeményezés végrehajtásának első éve.

[20] Technikai és/vagy igazgatási segítségnyújtás, valamint uniós programok és/vagy fellépések végrehajtásához biztosított támogatási kiadások (korábban: BA-tételek), közvetett kutatás, közvetlen kutatás.

[21] CA= szerződéses alkalmazott; INT=átmeneti alkalmazott; JED=küldetésen lévő fiatal szakértő; LA= helyi alkalmazott; SNE= nemzeti szakértő.

[22] Az operatív előirányzatoknál a külső személyzetre részleges felső határérték vonatkozik (korábban: „BA” sorok).

[23] Elsősorban a Strukturális alapok, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) és az Európai Halászati Alap (EHA) esetében.

[24] Lásd az intézményközi megállapodás 19. és 24. pontját.

[25] A hagyományos saját források (vámok, cukorilletékek) tekintetében nettó összegeket, vagyis a 25 %-kal (beszedési költségek) csökkentett bruttó összegeket kell megadni.