[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 1.10.2008

COM(2008) 604 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

Az AKCS-országok fejlődését szolgáló regionális integráció {SEC(2008) 2538}{SEC(2008) 2539}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

Az AKCS-országok fejlődését szolgáló regionális integráció

1. VÁLTOZÓ KÖRÜLMÉNYEK[1]

A globalizáció térnyerésével a gazdasági interdependencia új szintjei alakultak ki, melyekben az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS) országok nem vesznek részt teljes mértékben. A regionális integrációt egyre inkább megfelelő eszköznek tekintik a globalizáció előnyeinek kihasználása, valamint negatív hatásainak kiküszöbölése szempontjából.

Európa régóta támogatja a fejlődő országok regionális integrációját, de a Bizottság utoljára 1995-ben fogalmazta meg erre vonatkozó elképzeléseit[2]. Mára a regionális integráció szerves részét képezi az Európai Unió (EU) fejlesztéspolitikájának[3], és a közelmúlt számos szakpolitikai kezdeményezése közvetlen hatást gyakorolt vagy közvetlenül összpontosított az AKCS-országok regionális integrációjára. Az elmúlt két év jelentősebb fejleményei közül különösen a 10. Európai Fejlesztési Alap (EFA) regionális programozását, valamint az AKCS-országokkal a gazdasági partnerségi megállapodásokról folytatott tárgyalások intenzív szakaszba lépését érdemes kiemelni.

Ugyanakkor még több és megfelelőbb fellépésre lenne mód. Számba kell venni és át kell tekinteni az uniós fellépések koherenciáját, és fel kell vázolni a követendő utat. Ez a közlemény naprakész, átfogó és következetes képet ad az EU azon elképzeléséről, mely szerint a regionális integráció kulcsfontosságú mechanizmus az AKCS-országok fenntartható fejlődése szempontjából. A közlemény vázolja a regionális politikai és szakpolitikai együttműködés szerepét, és kéri a tagállamokat, hogy a közös elképzelések és elvek mentén cselekedjenek.

2. AZ AKCS-ORSZÁGOK REGIONÁLIS INTEGRÁCIÓJÁNAK EREDMÉNYEI ÉS KIHÍVÁSAI

Az 1990-es évek közepe óta az AKCS-országok regionális integrációja folyamatosan bővült és mélyült. A szabadkereskedelmi területek, valamint a vám- és monetáris uniók létrehozására irányuló erőfeszítések terén születtek a legfontosabb eredmények. De az integráció elmaradásából származó költségek még mindig túlzottan magasak. A konkrét kihívások térségről térségre változnak, de a következő öt kérdés általában mindenhol felmerül:

- A felelősségvállalás és az intézményi kapacitások hiánya regionális és nemzeti szinten egyaránt. Ide tartoznak a nem megfelelő felhatalmazások, a hatékony politikamegvalósításhoz szükséges jogi és politikai eszközök hiánya, az érintettek nem megfelelő felelősségvállalása, különös tekintettel a civil társadalomra és a közigazgatásra.

- Meg kell oldani a regionális piacok felaprózottságának problémáját , és a gazdasági integrációs megállapodásokat megfelelőbb módon kell végrehajtani. Ezzel együtt ki kell igazítani az egymást átfedő és következetlen integrációs menetrendeket, az egyes régiók sajátosságainak figyelembe vételével (különös tekintettel az elszigetelt térségekre).

- A gazdaság nem megfelelő mértékű diverzifikáltsága , melynek következtében a gazdaság túlzott mértékben kisszámú exportcikktől függ, és a nemzeti gazdaságok nem egészítik ki egymást.

- Az infrastrukturális összeköttetések hiánya , amely miatt a régiók közötti közlekedés és közszolgáltatások nagyon drágák.

- Hatékonyabb regionális politikákra van szükség a fenntarthatósággal kapcsolatos közös kihívások kezelése érdekében : minimalizálni kell a nagyobb mértékű gazdasági integráció negatív externáliáit, maximalizálni a gazdasági integráció és a fenntartható növekedés közötti pozitív szinergiákat, és egyenlőbb módon kell megosztani a regionális integráció előnyeit és hátrányait.

3. A FEJLőDÉST SZOLGÁLÓ REGIONÁLIS INTEGRÁCIÓ UNIÓS JÖVőKÉPE

A regionális integráció definíciójára a következő, a cotonoui partnerségi megállapodást tükröző javaslat született: a regionális integráció olyan folyamat, melynek során közös megegyezéssel lebontják az országokat szomszédaiktól elválasztó politikai, fizikai, gazdasági és társadalmi korlátokat, és együttműködnek a megosztott és regionális közös erőforrások igazgatásában.

Az európai tapasztalatok számos AKCS-régió számára referenciaként szolgálnak. A regionális integráció politikai céljai és specifikus célkitűzései nagyban hasonlítanak. Az AKCS-régiókban alkalmazott módszerek alapja sokkal inkább konszenzusos együttműködés és koordináció, mint szupranacionalitás vagy szuverenitásmegosztás.

A következő három fő célkitűzés különböztethető meg a regionális integráció esetében:

- A politikai stabilitás a gazdasági fejlődés előfeltétele. A regionális szervezetek egyre fontosabb szerepet játszanak az országokon belüli és az országok közötti konfliktusok rendezésében, és az emberi jogok előmozdításában. A regionális integráció hozzájárul a bizalomépítéshez, a különböző csoportok közti egyetértéshez és az interdependenciák mélyítéséhez.

- Gazdasági fejlődés: A nagyobb és összehangoltabb piacokon az áruk, a szolgáltatások, a tőke és a személyek szabad mozgása méretgazdaságossági előnyökkel jár és serkenti a beruházásokat, ami fokozza a gazdasági növekedést és a dél-dél közötti kereskedelmet. A regionális és a régión kívüli verseny fokozatos növelésének, valamint a mérsékelt protekcionizmusnak a megfelelő elegye lehetővé teszi a világkereskedelem rendszerébe való fokozatos belépést, valamint a növekedés és a felgyorsult szegénység-csökkentés eszközévé teszi a regionális integrációt.

- Regionális közjavak: Az olyan határon átnyúló léptékű kihívásokat, mint például az élelmezésbiztonság, a természeti erőforrások, a biodiverzitás, az éghajlatváltozás, valamint a betegségek és kártevők elleni védekezés kérdéseit csak a szomszédos országok együttműködésével lehet kezelni.

A regionális integráció e definíciója és többdimenziós szemlélete kell hogy vezéreljen minden, az AKCS-országok integrációs folyamatát támogató uniós fellépést[4].

4. JAVASOLT MEGKÖZELÍTÉS AZ AKCS-ORSZÁGOK FEJLőDÉSÉT SZOLGÁLÓ REGIONÁLIS INTEGRÁCIÓ UNIÓS TÁMOGATÁSÁHOZ

A 2. szakaszban felsorolt öt fő kihívásra válaszul az EU-nak az alábbi öt prioritás[5] támogatása mellett kell kötelezettséget vállalnia. Ezt minden régió stratégiai fejlesztési terve és a kihívások közös értékelését eredményező párbeszéd alapján kell végrehajtani, és amennyire lehetséges, hangsúlyozottan figyelembe kell venni a regionális különlegességeket és szükségleteket.

4.1. A regionális intézmények megerősítése

Az EU-nak támogatnia kell:

- A békére és stabilitásra irányuló regionális kormányzást és együttműködést , az államok között és az államokon belül egyaránt, beleértve az emberi jogok előmozdítását is.

- Az intézményi kapacitások javítását regionális és nemzeti szinten , további erőfeszítést téve a regionális politikák végrehajtására vonatkozó nemzeti kapacitások erősítésére.

- Az intézményi felépítés és az integrációs menetrend egyszerűsítését .

- A regionális integrációs folyamatban való erőteljesebb felelősségvállalást , az érintettek szélesebb körének bevonásával nemzeti és regionális szinten egyaránt.

4.2. Integrált regionális piacok kialakítása

Az EU-nak továbbra is támogatnia kell a régiókat ezen a téren, a következőket is beleértve:

- Az árukereskedelemre vonatkozó regionális kötelezettségvállalások hatékony végrehajtása , beleértve a vámrendszerek modernizációját és a költségvetési bevételek begyűjtését.

- A szolgáltatási ágazat és a beruházások integrációja azzal a céllal, hogy fokozódjon a verseny a regionális piacokon, csökkenjenek a szolgáltatások aránytalanul magas költségei, valamint átláthatóbb és stabil regionális beruházási szabályok alakuljanak ki .

- A kereskedelem technikai akadályai, valamint egészségügyi és növény-egészségügyi normák : a standardizáció és a nemzetközi szabványokhoz való közelítés által szükségtelenné válnak a nehézkes ellenőrzések, regionális szinten javul az élelmiszerbiztonság, és könnyebbé válik a regionálisan megtermelt javak kijutása a nemzetközi piacokra.

- Monetáris integráció: Az AKCS-régiókban született számos, regionális monetáris unió kialakítására vonatkozó ambiciózus menetrendnek figyelembe kell vennie, hogy a monetáris és gazdasági integráció fejlődése között szoros kapcsolat van. Az EU kész arra, hogy integrációval és szakpolitika-koordinációval kapcsolatos tapasztalatait megossza az AKCS-partnerekkel. A makroökonómiai koordináció kérdése nagyobb figyelmet fog kapni az általános nemzeti költségvetések közösségi támogatásával kapcsolatos párbeszéd során.

4.3. A vállalkozásfejlesztés támogatása

Az EU-nak erősítenie kell a vállalkozásfejlesztési és a termelési kapacitások kiépítéséhez nyújtott támogatásainak regionális dimenzióját azokon a területeken, ahol a regionális szintű fellépésnek hozzáadott értéke lehet:

- A szabályozási környezet javítása (pl. üzleti és társasági jog, ipari szabványok, szellemi tulajdonjog, versenyjog, adópolitikák területén, beleértve az adócsalást is).

- A termelési kapacitások erősítése (ipari és exportstratégiák kialakítása, regionális képzés és kutatóintézetek).

- Regionális pénzügyi piacok fejlesztése a regionális és külső tőke vállalkozásfejlesztési célú mobilizálása érdekében, különös tekintettel a kkv-kra.

- A vállalatok közötti együttműködés javítása termelési hálózatok és ellátási láncok, valamint gazdasági társaságok kialakítása céljából.

4.4. A regionális infrastruktúra-hálózatok összekapcsolása

Az EU-nak támogatnia kell az infrastruktúra kiépítését, különös tekintettel a „hiányzó láncszemek” pótlására a nemzeti út-, energia- és telekommunikációs hálózatok között. Az infrastruktúrára fordított közösségi támogatások, melyek között az EU–Afrika infrastrukturális partnerség támogatása is szerepel, 50 %-kal nőni fognak a 10. EFA-ban (2008–2013) a 9. EFA-hoz képest (2000–2007). Az EU tagállamainak is hozzá kellene járulniuk ezekhez az erőfeszítésekhez.

4.5. Regionális politikák kialakítása a fenntartható fejlődés érdekében

Az EU-nak támogatnia kell a régiók azon erőfeszítéseit, melyek a közös kihívások kezelésére irányulnak azokban az esetekben, amikor a regionális fellépés jelenti a legnagyobb hozzáadott értéket a lakosság fenntartható megélhetése szempontjából. A régió függvényében ezek közé a következők tartozhatnak:

- Élelmezésbiztonság és mezőgazdasági termelés: a szakpolitikák és szabványok harmonizálása, regionális információs rendszerek, melyek lehetővé teszik az élelmiszer- és mezőgazdasági inputanyagok regionális piacainak jobb működését, a regionális élelmiszerkészletek igazgatását; ezen kívül a talajdegradáció és a sivatagosodás megakadályozására irányuló szakpolitikák hozzájárulhatnak az élelmezésbiztonság javulásához.

- A természeti erőforrások közös kezelése: a határokon átnyúló környezeti problémák csak átfogó és hatékony regionális szakpolitikák segítségével orvosolhatók. Az Európai Közösség különösen az éghajlatváltozás és a biodiverzitás csökkenése elleni küzdelmet, valamint a halászati, erdőgazdasági és energia-erőforrások, valamint az édesvíztartalékok fenntartható kezelését támogatja.

- Társadalmi kohézió regionális szinten: a nemzeti és regionális redisztribúciós politikák fontos szerepet játszanak abban, hogy a regionális integráció költségei és hasznai egyenlően oszoljanak meg az országok között és az országokon belül.

A fentiekhez a tudományos és technológiai kapacitások fejlesztése is hozzájárul, mely által a tudomány jobban segítheti a közös problémák megoldását, a növekedés fokozását és a szegénység csökkentését.

5. AZ AKCS-ORSZÁGOK REGIONÁLIS INTEGRÁCIÓJÁNAK TÁMOGATÁSÁRA SZOLGÁLÓ UNIÓS ESZKÖZÖK LEHETő LEGJOBB FELHASZNÁLÁSA

Az AKCS-országok regionális integrációjához nyújtott uniós támogatás a tevékenység szerinti termékosztályozás (CPA) következő alapelvein nyugszik: felelősségvállalás, párbeszéd és fenntartható fejlődés. Ennek megfelelően az EU tiszteletben tartja partnerei választásait az integrációs folyamat célkitűzéseivel, menetrendjével, gyorsaságával és fókuszával kapcsolatban. Az EU-nak a régiók által meghozott döntéseket kell támogatnia. Ez az AKCS-partnerek részéről is erőfeszítéseket és felelősségvállalást feltételez.

Ezen túlmenően kulcsfontosságú elvnek kell tekinteni a szubszidiaritást is. Az AKCS-partnerek érdekeit is az szolgálja, ha a különböző kérdésekkel azon a szinten foglalkoznak, ahol a tevékenységeket a leghatékonyabban lehet végrehajtani.

5.1. EU-AKCS politikai partnerség a regionális fejlődésért

Az EU nemrégiben mélyítette az intézményei és az AKCS-régiók közötti politikai párbeszédet, melynek eredményeképpen regionális stratégiát fogadtak el a Karib-térség (2006. március) és a Csendes-óceán (2006. május) vonatkozásában, és megszületett az EU-Afrika közös stratégia (2007. december) is.

Ez a folyamatos párbeszéd különösen a béke, a biztonság és a konfliktusmegelőzés kérdéseire, valamint az integrációval és a közös politikákkal kapcsolatos tapasztalatok átadására összpontosít. Mivel az EU integrált régió, a párbeszédnek egységes uniós megközelítés kialakításához kell vezetnie.

Így alapvető fontosságú, hogy növekedjen az EU rendelkezésére álló összes eszköz koherenciája és hatékonysága, hogy minél nagyobb hatást gyakorolhassanak a fent vázolt öt prioritásra.

5.2. Politikai párbeszéd regionális szinten: a cotonoui szerződés szelleméhez híven

E párbeszéd regionális szintű fokozása érdekében az EU-nak a következőket kell tennie:

- Ösztönözni a regionális integrációról folytatott párbeszédet: A Bizottság felismerte, hogy a sikeres regionális integráció szempontjából alapvető fontosságú a nemzeti szint, ezért rendszeres konzultációt fog kezdeményezni a nemzeti hatóságokkal a regionális kérdésekről az AKCS-országok által tett kormányzási kötelezettségvállalások rendszeres monitoringjának keretében, különös tekintettel a nemzeti kormányok regionális integráció területén tett kötelezettségvállalásainak végrehajtására.

Az EU-nak támogatnia kell a régiók közötti tapasztalatcserét, és esetleg a regionális integrációs menetrendek kölcsönös értékelését. Afrikában ebbe az Afrikai Uniót is be kell vonni.

Ezenkívül az EU-nak minden olyan területen meg kell osztania tapasztalatait az AKCS-régiókkal, amelyeket azok a leginkább relevánsnak tartanak. Ide a következő területek tartozhatnak: gazdasági és társadalmi kohézió, egészség, élelmezésbiztonság, mezőgazdaság, közlekedés, környezetvédelem és energia.

- A regionális integrációról folytatott párbeszéd kiszélesítése: az EU-nak bátorítania kell regionális üzleti fórumok kialakítását, és szisztematikus módon támogatnia kell a regionális integrációval foglalkozó regionális civil társadalmi fórumok és parlamenti bizottságok létrehozását vagy megerősítését.

Az EU-nak bátorítania kell a regionális integráció elemzésével foglalkozó akadémiai intézmények tevékenységeit, és általában véve minden olyan kezdeményezést, amely az AKCS-országok regionális integrációjának monitoringjára irányul – ide értve a gazdasági partnerségi megállapodásokkal kapcsolatosakat is.

5.3. Fejlesztéspolitika: A fejlesztésre vonatkozó európai konszenzus a gyakorlatban

A 2008–2013-as időszakban a regionális integráció támogatásához a 10. EFA is hozzájárul. Az EU tagállamainak is jelentősen fokozniuk kell fellépésüket.

5.3.1. Az EU erőfeszítéseinek összehangolása: úton a közös programozás felé

A segélyezés hatékonyságával kapcsolatos elveknek megfelelően az EU-nak közös megközelítést kell kialakítania az AKCS-országok fejlődését szolgáló regionális integrációval kapcsolatban:

- Az EU elkötelezett a nemzeti szintű közös programozás és közös stratégiák mellett. A Bizottság regionális programozása kell, hogy legyen az első lépés a közös uniós regionális programozáshoz.

- „A kereskedelemösztönző uniós támogatás regionális csomagjai” már előkészítés alatt állnak. Ezek az EU kereskedelemösztönző támogatási stratégiáját hajtják majd végre, beleértve a gazdasági partnerségi megállapodások végrehajtásához nyújtott támogatást is. A Bizottság amellett, hogy üdvözli a Tanács és a tagállamok erőteljes kötelezettségvállalását, lényegesen nagyobb erőfeszítéseket kér e csomagok mielőbbi végrehajtása érdekében.

- Az AKCS-térség regionális intézményeinek működése túl gyakran a donorok hozzájárulásától függ. Mivel a pénzügyi fenntarthatóság a cél, nagyon fontos a nemzeti és regionális erőforrások mobilizálása , különösen a kevésbé fejlett országok támogatásakor, a regionális projektek kialakítása során.

- A régió vezetésével az EU-nak erősítenie kell a koordinációt a többi fejlesztési partnerrel (pl. a nemzetközi pénzügyi intézményekkel és a regionális fejlesztési bankokkal), amennyiben segítségnyújtásuk teljes mértékben a párizsi elvekkel összhangban történik.

5.3.2. Megerősített közösségi támogatás

Az 1996–2007-es időszakban (a 8. és 9. EFA időszakában) a regionális fókuszú projekteknek nyújtott EFA-támogatás összege 3,2 milliárd EUR volt. A legtöbb támogatást (1,2 milliárd EUR) a fenntartható fejlődés kapta, az infrastruktúrafejlesztést (777 millió EUR) és a vállalkozásfejlesztést (524 millió EUR) megelőzve.

A következő években a 10. EFA regionális programjai lesznek az AKCS-országok regionális integrációjára fordított közösségi támogatások elsőszámú eszközei. A 10. EFA teljes összege jelentős mértékben nőtt a 9.-hez képest, a regionális keret viszont majdnem duplájára, 1,78 milliárd euróra nőtt, amely az EU és az AKCS-országok közti konszenzust tükrözi a fejlődést szolgáló regionális integráció fontossága tekintetében.

A rövidesen elkészülő regionális stratégiai dokumentumok és regionális indikatív programok[6], melyek a regionális integráció jelenlegi helyzetének elemzését, valamint válaszstratégiákat is tartalmaznak, a 4. szakaszban vázolt öt prioritást hivatottak szolgálni. Ezek a dokumentumok:

- Minden régióban támogatják a béke és biztonság előmozdítására, a konfliktusok megakadályozására és kezelésére, illetve a biztonsági kockázatok (pl. a szervezett bűnözés) elleni küzdelemre irányuló regionális mechanizmusokat , azaz elősegítik egy tágan értelmezett regionális humánbiztonsági menetrend megalkotását. Nyugat-, Dél- és Kelet-Afrikában az EFA-támogatás a béke és biztonság pán-afrikai struktúrái regionális pillérének erősítését segíti majd.

- Különös figyelmet fordítanak a regionális gazdasági integrációra : az indikatív előirányzatok majdnem 75%-a (azaz 1,3 milliárd EUR) valószínűleg erre a területre irányul majd.

- A regionális gazdasági integrációs menetrenden belül különös hangsúlyt kapnak majd a specifikus regionális prioritások , és ezen belül is a piacok nagyobb mértékű integrálása; a termelési kapacitások fejlesztése; az infrastrukturális hálózatok javítása, valamint a fenntartható energiapolitika ösztönzése érdekében végzett, fokozott regionális együttműködés. Különös figyelmet kapnak a gazdasági partnerségi megállapodások támogatási intézkedései: a karibi regionális indikatív program majdnem felét a gazdasági partnerségi együttműködések kötelezettségvállalásaira fogják előirányozni.

- Tükrözik az AKCS-régiók sokszínűségét a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos prioritásaik tekintetében. Ez különösen a csendes-óceáni és a közép-afrikai térség második kiemelt ágazataira érvényes (halászat, illetve erdőgazdálkodás). Nyugat-Afrikában az élelmezésbiztonság és a mezőgazdaság, Kelet-Afrikában pedig a termőföld-, víz- és tengeri erőforrások igazgatásának támogatását tervezik.

- Támogatják a megfelelő regionális kormányzást , különös tekintettel a nem állami szereplők kapacitásépítésére.

A 10. EFA nemzeti programjaiban nagyobb jelentőséget kapnak a regionális kérdések. A nemzeti keretek 30%-a (3,7 milliárd EUR) a gazdasági fejlődéshez kapcsolódik, melynek legnagyobb részét a gazdasági infrastruktúra fejlesztésére fordítják (kb. 3 milliárd EUR, különösen a regionális összeköttetésekre), és a támogatás jelentős része jut majd a kereskedelemre, a regionális integrációra és a termelő ágazatokra, köztük a mezőgazdaságra (összesen mintegy 600 millió EUR).

Az EFA általános AKCS-kerete a regionális integráció azon eseteinek további mélyítéséhez járul hozzá, amikor a régióközi megközelítés hozzáadott értéket jelent, azaz:

- Vállalkozásfejlesztés: Az Európai Bizottság együttműködik majd az Európai Beruházási Bankkal a beruházási keret (melyhez az EFA mintegy 3,5 milliárd euróval járul hozzá) és a 10. EFA regionális indikatív programjai közötti szinergiák erősítése érdekében.

A Vállalkozásfejlesztési Központ (amely évente átlagosan 18 millió EUR EFA-támogatást kap) küldetését és irányítási struktúráját át kell alakítani, hogy döntő mértékben javuljon a hatékonysága, és a vállalkozások támogatására összpontosítson a regionális integráció előnyeinek kihasználása terén.

- Infrastruktúra-hálózatok: Az EU–Afrika infrastruktúra vagyonkezelői alap – mint az EU-Afrika infrastrukturális partnerség végrehajtásának innovatív eszköze – további támogatást fog kapni. Hasonló mechanizmusok létrehozását mérlegelik a csendes-óceáni és a karibi térségben is.

- Béke és biztonság Afrikában: Az EU–Afrika közös stratégia részeként az EU továbbra is támogatja majd a regionális aktorok szerepvállalását az afrikai béke és biztonság megteremtésében, különösen az afrikai békefenntartási mechanizmus keretében.

A közösségi költségvetésből finanszírozott programok is fontos szerepet játszanak:

- A fejlesztési együttműködési eszköz (melynek tematikus programjai az élelmezésbiztonsággal, a környezetvédelemmel és a természeti erőforrások, köztük az energia fenntartható kezelésével, valamint az emberekbe való befektetéssel foglalkoznak) olyan politikaterületeken támogatja majd a regionális tevékenységeket, amelyeken katalizáló szerepű, vagy kiegészítő jellegű támogatás szükséges a regionális együttműködés kialakításához.

- A Bizottság által javasolt különleges, „fejlődő országok gyorsan emelkedő élelmiszeráraihoz kapcsolódó gyorsreagálási eszköz” a regionális mezőgazdasági és élelmezésbiztonsági politikák támogatásához is hozzájárul majd.

- A Stabilitási Eszköz a regionális stabilizációhoz és a béketeremtő kapacitásokhoz járul hozzá, melyek célzott válságkezelési fellépéseken és a transzregionális biztonságot hosszú távon fenyegető tényezők kezelésére irányuló intézkedéseken keresztül valósulnak meg.

5.3.3. A támogatásnyújtás hatékonyabb módszere

A megnövelt támogatások hatékonyabb felhasználása érdekében az uniós tevékenységeknek program- és projektszinten egyaránt stratégiaibb jellegűvé kell válniuk a következők által:

- Fokozatos elmozdulás (a projektalapútól) a programalapú megközelítés felé.

- Az olyan közös támogatásnyújtási módszerek aktív támogatása , mint például a társfinanszírozás, a delegált együttműködés vagy az összevont források. Az EU–Afrika infrastruktúra vagyonkezelői alap tapasztalatai példaértékűek e tekintetben.

- A regionális szinten létrehozott alapok , amelyekhez az Európai Közösség és az EU tagállamai a gazdasági partnerségi megállapodások keretében járulhatnak hozzá, valamint az EU kereskedelemösztönző támogatási stratégiája is eszközei lehetnek az EU-tól és a többi donortól származó, regionális integrációhoz nyújtott támogatás végrehajtásának.

- A valós regionális dimenzióval rendelkező projektek előtérbe helyezése annak biztosítása mellett, hogy a projektek és tevékenységek i. közvetlenül támogatják a regionális prioritásokat, ii. valós regionális dimenzióval rendelkeznek, és iii. a lehető legnagyobb megtérüléssel járnak a regionális növekedés szempontjából.

- A „regionális dimenzió” erősítése nemzeti szinten azáltal, hogy a nemzeti szinten támogatott projektek során sokkal szisztematikusabb módon jelenítik meg a regionális dimenziót.

Különös figyelmet kell fordítani az elszámoltathatóságra és a hatékony végrehajtáshoz szükséges kapacitásokra: a tagállamoknak megfelelő mértékű hatáskört kell biztosítaniuk a regionális szervezetek számára ahhoz, hogy saját forrásaik és a donoroktól származó pénzek tekintetében pénzgazdálkodásuk hatékony és eredményes legyen, valamint orvosolni kell abszorpciós kapacitással kapcsolatos problémáikat, és erősíteni kell a donorok végrehajtásellenőrzésre irányuló kapacitásait.

Végezetül az AKCS-országok regionális integrációját a régiók közvetlen környezetével szinergiában kell támogatni. Ez azt jelenti, hogy meg kell könnyíteni az afrikai régiók közti együttműködést például azáltal, hogy az arra alkalmas projektek két vagy több regionális indikatív program társfinanszírozásával is megvalósulhassanak. Ez kiterjed az AKCS-régiók, az EU legkülső régiói, valamint az EU tengerentúli országai és területei (TOT-ok) közötti együttműködés bátorítására is azokban az esetekben, amikor lehetőség van fokozott regionális szinergiák megvalósítására[7].

5.4. Kereskedelempolitika: Változó paradigma a változó globális környezetben

5.4.1. A gazdasági partnerségi megállapodások

Átfogó regionális gazdasági partnerségi megállapodások születtek a tizenöt CARIFORUM-országgal, míg a többi AKCS-régióban az EU és partnerei hivatalosan továbbra is amellett kötelezik el magukat, hogy a régió összes országával átfogó gazdasági partnerségi megállapodásokat kössenek, amelyek többek között szolgáltatásokkal és beruházásokkal kapcsolatos rendelkezéseket is tartalmaznak majd, valamint a regionális kereskedelemmel kapcsolatos szabályok lehető legátfogóbb gyűjteményét.

Az átfogó regionális gazdasági partnerségi megállapodások az AKCS-EU partnerség kulcsfontosságú eszközének számítanak a regionális integráció megvalósításában. Ezek a megállapodások hozzá fognak járulni az integrációs rendszerek végrehajtásához, a regionális piacok konszolidálásához, valamint a hatékony és eredményes gazdaságirányítási politikák megerősítéséhez azáltal, hogy uniós partnerségben rögzítik őket. A regionális gazdasági partnerségi megállapodások különösen a következőkre terjednek majd ki:

- A regionális árukereskedelmi kötelezettségvállalások hatékony végrehajtásának előmozdítása a már meglévő vagy tervezett kereskedelemintegrációs projektek támogatása által, melyek kiterjednek a szükséges vámokkal kapcsolatos reformokra is.

- A szolgáltatások regionális kereskedelmének kiterjesztése és a befektetések ösztönzése a régión belül és az EU-val (azokban az esetekben, amikor a régiók belefoglalják ezeket a kérdéseket a gazdasági partnerségi megállapodásokba) átláthatóbb, stabilabb és fejlesztésorientáltabb regionális szabályok segítségével.

- A regionális kereskedelemmel kapcsolatos szabályok konszolidálása olyan fontos területek szabályozásával, mint a kereskedelemkönnyítés, a kereskedelem technikai akadályai, valamint az egészségügyi és növény-egészségügyi normák. Amennyiben a régió készen áll erre, a versennyel, szellemi tulajdonjogokkal, társadalmi és környezeti aspektusokkal, valamint közbeszerzési szabályokkal kapcsolatos kötelezettségvállalásokra és együttműködésre kerülhet sor, amelyek fokozzák a fejlődést és javítják az üzleti környezetet nemzeti és regionális szinten egyaránt.

A gazdasági partnerségi megállapodások regionális és nemzeti szintű reformokat indítanak be, valamint részletes fejlesztési együttműködési rendelkezéseket is tartalmaznak, amelyek kötelezik az EU-t arra, hogy támogassa ezeket a megállapodásokhoz fűződő reformokat az AKCS-régiók és az EU közötti új kereskedelmi rendszerek előnyeinek maximalizálása és költségeinek minimalizálása érdekében.

Az AKCS-partnerek aggályait és legfontosabb problémáit rugalmas módon kezelik a nemzetközi kereskedelmi szabályokkal összhangban, és biztosítják, hogy előrehaladás történjen a teljes körű regionális gazdasági partnerségi megállapodások irányába. Figyelembe veszik az AKCS-országok különböző szükségleteit, fejlettségi szintjeit és a folyamatban lévő integrációs folyamatok különböző szakaszait, hiszen a gazdasági együttműködési megállapodásoknak a meglévő regionális integrációs folyamatok erősítésére kell alapulniuk. Különösen a regionális integrációs folyamatok differenciálása eredményezhet különböző szerkezetű megállapodásokat.

5.4.2. Az AKCS-országok további kereskedelempolitikai kihívásai

Az AKCS-országok egyéb kereskedelempolitikai kihívásokkal is szembesülnek, amelyeket szintén integrálni kell az EU-AKCS partnerségekbe:

- A regionalizmus és a multilateralizmus kapcsolata: Az EU-nak meg kell erősítenie, hogy a regionális nyitottságot körültekintő módon kell meghatározni a maximális fejlesztési hatás elérése érdekében. Ezen kívül a regionális integráció melletti nemzeti elköteleződés előtt olyan kihívások is állnak majd, mint például a jelenlegi élelmiszerár-válság, melyekre inkább regionális szinten kell politikai megoldást találni, nehogy a nemzeti szinten hozott döntések miatt veszélybe kerüljenek a regionális kötelezettségvállalások.

- Az afrikai kereskedelemintegrációs menetrendek racionalizálása: Az Afrikai Unió hozzákezdett egy racionalizálási folyamathoz, melynek célja, hogy hozzájáruljon a kontinens integrációjának hosszú távú célkitűzéseihez. Az EU-nak támogatnia kell egy olyan racionalizálási folyamatot, amely hozzájárul egy esetleges egységes afrikai gazdasági közösség alapjainak erősítéséhez, miközben arra törekszik, hogy minimalizálja az afrikai régiók közötti kereskedelem akadályait. A közös EU–Afrika stratégia keretében az EU együttműködik majd az Afrikai Unióval és annak Bizottságával e cél érdekében.

6. KÖVETKEZTETÉS

A regionális integrációnak az EU fejlesztési politikája és az EU-AKCS kapcsolatok alapvető elemévé kell válnia. A regionális integráció a nagyobb mértékű politikai stabilitás egyik alapvető eszköze. A koordinált strukturális reformok és fokozatos kereskedelemnyitás révén megvalósuló, gyorsabb gazdasági növekedéshez is hozzájárul. A regionális integráció ezért alapvető fontosságú az AKCS-régió szegénységének csökkentésére vonatkozó millenniumi fejlesztési cél eléréséhez.

[1] További háttérinformáció a bizottsági szolgálatok (SEC(2008) 2539, 2008.10.1.) munkadokumentumában található.

[2] A Bizottság közleménye a fejlődő országok közötti regionális gazdasági integrációs törekvések közösségi támogatásáról, COM (1995) 219 végleges, 1995. június 16.

[3] „Európai konszenzus a fejlesztési politikáról”, http://ec.europa.eu/development/policies/consensus_en.cfm

[4] Ide tartozik az EU–Afrika partnerség a kereskedelem és regionális integráció területén.

[5] Lásd az eszközökről szóló 5. szakaszt.

[6] „A 10. Európai Fejlesztési Alap regionális stratégiai dokumentumai és indikatív programjai” (SEC(2008) 2538, 2008.10.1.) – a Bizottság szolgálatainak munkadokumentuma. A regionális stratégiai dokumentumok véglegesítés alatt állnak. Az ezekben szereplő információk nem véglegesek, a programokat hivatalosan a Bizottság hagyja majd jóvá.

[7] A Bizottság zöld könyve az Európai Unió, valamint a tengerentúli országok és területek közötti jövőbeni kapcsolatokról, COM(2008) 383 végleges (2008.6.25.) és a Bizottság közleménye a legkülső régiókra vonatkozó stratégiáról: eredmények és kilátások, COM(2007) 507 végleges (2007.9.12.).