AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLLÁSFOGLALÁSA  
(2013. április 17.)  
Az Európai Parlament 2013. április 17-i állásfoglalása a Bizottság 2011. évi mentesítéséhez 
kapcsolódó számvev őszéki különjelentésekr ől 
AZ EURÓPAI PARLAMENT,  
— tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésére (  1 ), 
— tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre vonatkozó összevont éves beszámolójára 
(COM(2012) 436 – C7-0224/2012) (  2 ), 
— tekintettel a Számvev őszék 2011-es pénzügyi évre vonatkozó költségvetés végrehajtásáról szóló éves 
jelentésére, az intézmények válaszaival együtt (  3 ), valamint a Számvev őszék különjelentéseire,  
— tekintettel a Számvev őszék 2011-es pénzügyi évre vonatkozó, az elszámolás megbízhatóságát, valamint 
az alapjául szolgáló ügyletek jogszer űségét és szabályszer űségét igazoló, az Európai Unió m űködésér ől 
szóló szerz ődés 287. cikke szerinti megbízhatósági nyilatkozatára (  4 ), 
— tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására (III. 
szakasz – Bizottság) vonatkozó mentesítésr ől szóló, 2013. április 17-i határozatára (  5 ) és az annak 
szerves részét képez ő megjegyzéseket tartalmazó állásfoglalására,  
— tekintettel az Európai Unió m űködésér ől szóló szerz ődés 287. cikke (4) bekezdésének második albe ­
kezdése értelmében elkészített számvev őszéki különjelentésekre,  
— tekintettel az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására 
vonatkozóan a Bizottságnak adandó mentesítésr ől szóló, 2013. február 12-i tanácsi ajánlásra 
(05752/2013 – C7–0038/2013),  
— tekintettel az Európai Unió m űködésér ől szóló szerz ődés 317., 318. és 319. cikkére és az Euratom- 
Szerz ődés 106a. cikkére,  
— tekintettel az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletr ől szóló, 
2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletre (  6 ) és különösen annak 55., 145., 146. és 
147. cikkére,  
— tekintettel az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, 
Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezésér ől szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom 
európai parlamenti és tanácsi rendeletre (  7 ) és különösen annak 62., 164., 165. és 166. cikkére,  
— tekintettel eljárási szabályzata 76. cikkére és VI. mellékletére,  
— tekintettel a Költségvetési Ellen őrz ő Bizottság jelentésére (A7-0096/2013),  
A. mivel az Európai Unióról szóló szerz ődés 17. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottság végrehajtja 
a költségvetést és irányítja a programokat, és mindezt az Európai Unió m űködésér ől szóló szerz ődés 
317. cikkének értelmében a tagállamokkal együttm űködésben, saját felel ősségére végzi, a hatékony és 
eredményes pénzgazdálkodás elveinek tiszteletben tartásával,  
B. mivel a Számvev őszék különjelentései információkat szolgáltatnak a pénzeszközök felhasználásával 
kapcsolatos aggasztó kérdésekr ől, ezért hasznosak a Parlament számára a mentesítési hatóságként 
betöltött szerepének gyakorlása tekintetében,HU L 308/68 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) HL L 68., 2011.3.15.  
( 2 ) HL C 348., 2012.11.14., 1. o.  
( 3 ) HL C 344., 2012.11.12., 1. o.  
( 4 ) HL C 348., 2012.11.14., 130. o.  
( 5 ) Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0122. Lásd e Hivatalos Lap 25. oldalát.  
( 6 ) HL L 248., 2002.9.16., 1. o.  
( 7 ) HL L 298., 2012.10.26., 1. o.
C. mivel a Parlament számvev őszéki különjelentésekkel kapcsolatos észrevételei szerves részét képezik a 
fent említett, az Európai Unió 2011-es pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására 
(III. szakasz – Bizottság) vonatkozó mentesítésr ől szóló, 2013. április 17-i határozatának;  
I. rész A Számvev őszék 12/2011. sz. különjelentése: „El ősegítették-e az EU intézkedései, hogy 
a halászflották kapacitása a rendelkezésre álló halászati lehet őségekhez igazodjon?”  
1. üdvözli a Számvev őszék jelentését és megjegyzi, hogy az elítél ően nyilatkozott a Bizottság és a 
tagállamok által tett intézkedésekr ől; 
2. hangsúlyozza, hogy a közös halászati politika (KHP) célja a fenntartható halászat el őmozdítása, ami 
magában foglalja a halászati ágazat hosszú távú életképességét, valamint a halállományok és a halász ­
flotta-kapacitás közötti egyensúly fenntartását a halállományok túlhalászásának elkerülése érdekében;  
3. megjegyzi, hogy bár a halászati többletkapacitás csökkentése a KHP korábbi reformjai során folyama ­
tosan visszatér ő téma volt, és azzal a Számvev őszék 3/1993. és 7/2007. számú különjelentései is 
foglalkoztak, sikertelennek bizonyultak azok a halászati többletkapacitás csökkentésére ez idáig 
megtett költséges intézkedések, amelyek célja a halászflották teljesítményének a halászati er őforrá ­
sokhoz való igazítása volt;  
4. elismeri, hogy 1995 óta az Unió halfogásait csökken ő tendencia jellemzi, és hogy a közös halászati 
politika reformjáról szóló 2009. április 22-i európai bizottsági zöld könyv (COM(2009) 163) szerint 
ez a csökkenés nagyrészt a túlhalászásnak tulajdonítható, és a halászati többletkapacitással, valamint a 
halászflották gyenge gazdasági teljesítményével együtt egy ördögi kör részét alkotja;  
5. aggasztja, hogy a KHP legutóbbi, 2002. évi reformja óta a halfogások 1 000 000 tonnával csökkentek, 
és a halászati ágazatbeli munkahelyek száma 421 000-r ől 351 000-re esett vissza;  
6. megállapítja, hogy bár a többletkapacitásnak nincs hivatalos meghatározása, a fogások csökkenése és a 
halállomány túlhalászása következtében elveszített munkahelyek de facto mutatják a többletkapacitást; 
ezért felszólítja a Bizottságot, hogy definiálja a többletkapacitást, illetve hozzon megfelel őbb, hatá ­
rozott intézkedéseket a halászati kapacitás és a halászati lehet őségek közötti egyensúly megteremtését 
célzó intézkedések el ősegítésére;  
7. elengedhetetlennek tartja, hogy a Bizottság sürg ősen jelentésbe foglalja az Unióban meglév ő több ­
letkapacitással kapcsolatos adatokat, halászati övezetek és országok szerinti lebontásban;  
8. aggasztja továbbá, hogy a flottakapacitásnak – a flottaméret korlátozása céljából meghatározott – fels ő 
határai lényegtelenné váltak, hiszen a halászati flotta tényleges mérete jóval a határ alatt van, és még 
akkor is megfelelne a szabályozásnak, ha 200 000 tonnával nagyobb lehetne; ugyanakkor kiemeli, 
hogy a m űszaki fejl ődésnek köszönhet ően a flották halászati kapacitása az elmúlt évtizedben évente 
átlagosan 3 %-kal n őtt; 
9. megjegyzi, hogy a KHP teljesítmény (kilowatt) és méret (bruttó tonnatartalom) alapján határozza meg 
a hajók kapacitását, ezek az intézkedések azonban nem veszik figyelembe a halászati módszerek terén 
bekövetkezett technológiai fejl ődést, ami megnehezíti a kapacitáscsökkentéssel kapcsolatos megfelel ő 
célok megállapítását; megjegyzi, hogy a Bizottság 2015 végéig fenn kívánja tartani ezeket a statikus 
paramétereket;  
10. felhívja a Bizottságot, hogy érvényesítse a flottanyilvántartások tagállamok általi pontos frissítésére 
vonatkozó kötelezettséget, és írja el ő a tagállamok számára, hogy számoljanak be a halászati kapacitás 
és a halászati lehet őségek közötti egyensúly megteremtését célzó er őfeszítéseikr ől; 
11. megállapítja, hogy a halászati többletkapacitás csökkentése tekintetében a Bizottság közös halászati 
politikára vonatkozó új javaslata új, piaci alapú megközelítésre épül (átruházható halászati jogok 
biztosítására szolgáló programok), mivel a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az ilyen 
programok eredményesen járulhatnak hozzá a halászati többletkapacitás csökkentéséhez;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/69
12. aggodalmát fejezi ki a halászhajók köztámogatással történ ő leselejtezése esetén a halászati jogok 
kezelésére vonatkozó szabályok tekintetében feltárt hiányosságok miatt, valamint amiatt, hogy nem 
határoztak meg egyértelm ű és hatékony kritériumokat a halászhajók kiválasztására; úgy véli, hogy a 
selejtezési programokat részben hiányosan hajtották végre, például adófizet ők pénzét használták fel 
már inaktív hajók selejtezésére vagy – közvetett módon – új hajók felújítására; megállapítja ugyan ­
akkor, hogy néhány tagállamban a selejtezési programok elérték céljukat; ezért hangsúlyozza, hogy a 
visszaélés elkerülése érdekében szigorú biztosítékokra van szükség akkor, amikor a selejtezési prog ­
ramokat a többletkapacitás csökkentésére használják;  
13. sajnálattal állapítja meg, hogy a halászhajók fedélzetén végrehajtott, az Európai Halászati Alap (EHA) 
által finanszírozott beruházások növelhetik az egyes hajók halfogási képességét; véleménye szerint erre 
nem jelent kielégít ő választ a Bizottság által készített és a tagállamoknak a Számvev őszék külön ­
jelentését követ ően megküldött, a hajók halfogási képességér ől szóló értelmez ő feljegyzés, amely 
felszólította a nemzeti hatóságokat, hogy végezzenek szigorúbb ellen őrzéseket a hajók fedélzetén 
végrehajtott beruházási projektekr ől szóló finanszírozási határozat meghozatala el őtt; 
14. megjegyzi, hogy bár a 12/2011. számú különjelentés 36. pontja szerint 2010 végére az EHA végre ­
hajtása a tagállamok által igazolt költségek tekintetében 645 millió EUR volt, azaz a 2007–2013 
között rendelkezésre álló összeg 15 %-a, ennek az összegnek a legnagyobb részét 2010-ben jelentették 
be és 2010. december 31-ig a Bizottság 292 millió eurót még mindig nem fizetett ki, abból adódóan, 
hogy a Tanács kés őn fogadta el az Európai Halászati Alapról szóló, 2006. július 27-i 1198/2006/EK 
tanácsi rendeletet (  1 ), és bonyolult volt a tagállamok irányítási és kontrollrendszereinek felállítása; 
megállapítja, hogy a tagállamok által megküldött igazolt id őközi kifizetések 2011. december végéig 
elérték az EHA teljes keretének 28 %-át (1 188 millió EUR), és örömmel látja, hogy gyorsul az EHA 
felhasználásának üteme;  
15. javasolja, hogy a tagállamok hozzanak intézkedéseket:  
— halászflottáik meglév ő halászati lehet őségekhez való hozzáigazítására,  
— annak biztosítására, hogy a halászhajó-kivonási programokban való részvételre vonatkozó kivá ­
lasztási kritériumokat úgy alakítsák ki, hogy az pozitív hatással legyen a célzott halállományok 
fenntarthatóságára, valamint segítsen elkerülni azt, hogy köztámogatást folyósítsanak inaktív 
halászhajók kivonására;  
16. felszólítja a Bizottságot, hogy megfelel ően határozza meg a halászati flották kapacitásának fels ő 
határát;  
17. úgy véli, hogy a közös halászati politikát meg kell reformálni annak érdekében, hogy végrehajtása, 
valamint programjainak és tevékenységeinek irányítása régióközpontú legyen;  
18. támogatja a Számvev őszék azon ajánlásait, melyek szerint:  
— intézkedéseket kell kidolgozni a halászflották halászati többletkapacitásának hatékony csökkenté ­
sére, valamint a halászati kapacitás, illetve többletkapacitás fogalmának jobb meghatározására és 
mérésére, azonban szem el őtt kell tartani a halászati ágazat megmaradt munkahelyeinek fenn ­
tartását,  
— újra kell gondolni a hajók korszer űsítésének támogatási rendszerét, és tisztázni kell a halászati 
jogosultságok átruházási programjainak szerepét,  
— egyértelm ű szabályokat kell meghatározni a halászhajó-kivonási programokban részt vev ő hajók 
kiválasztására,  
— a tagállamoknak id őben végre kell hajtaniuk az Európai Halászati Alapot, és a köztámogatású 
fedélzeti beruházások nem eredményezhetik a halászati képesség növekedését,  
— a flottanyilvántartást megfelel ően frissíteni kell, a tagállamok jelentéseinek pedig tartalmazniuk kell 
a kért információkat, és megfelel ő min őségben kell elkészülniük;  
19. véleménye szerint ezenfelül a Számvev őszék kifogásainak fényében egyértelm ű, hogy az Európai 
Halászati Alap és a közös halászati politika jelenleg eredménytelenül használja fel közös er őforrása ­
inkat, ezért üdvözli, hogy a közeljöv őben a teljes rendszer felülvizsgálatra kerül; hangsúlyozza annak 
jelent őségét, hogy e rendszerek felülvizsgálata során a különféle típusú hatástalan támogatási prog ­
ramok helyett a halászati politika olyan területeire összpontosítsanak, amelyekkel a leghatékonyabban 
uniós szinten lehet foglalkozni, mint például a környezetvédelmi aspektusok;HU L 308/70 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) HL L 223., 2006.8.15., 1. o.
II. rész A Számvev őszék 13/2011. sz. különjelentése: „A 42-es eljáráskóddal végzett vámel ­
járás kontrollja megel őzi, illetve felderíti-e a héacsalást?”  
20. üdvözli a Számvev őszék 13/2011. számú különjelentését;  
21. emlékeztet arra, hogy a hozzáadottérték-adó (héa) megfelel ő beszedése közvetlenül érinti mind a 
tagállamok gazdaságát, mind pedig az EU költségvetését, mivel az adócsalás, különösen a héacsalás 
hatalmas veszteségeket okoz az Unió költségvetése és a tagállamok gazdasága tekintetében, ezáltal 
súlyosbítva az adósságválságot; rámutat arra, hogy a héacsalásra vonatkozó becslések éves szinten 
elérik a 1 400 millió EUR körüli értéket;  
22. meggy őződése, hogy különösen a jelenlegi gazdasági környezetben a hangsúlyt a hatékonyabb és 
méltányosabb bevétel-beszedési rendszerekre kell helyezni; hangsúlyozza, hogy e rendszerek fejleszté ­
sének az Unió és a tagállamok legf őbb prioritását kell jelentenie, különös tekintettel a legnagyobb 
gazdasági nehézségekkel küzd ő tagállamokra;  
23. emlékeztet arra, hogy a Bizottság számára készült egyik tanulmány megállapításai szerint az Unión 
belül a becsült átlagos héabevétel-kiesés átlagosan 12 %; fokozottan felhívja a figyelmet arra, hogy ez a 
héabevétel-kiesés 30 %-os, illetve 22 %-os szinttel riasztó mértéket öltött Görögországban, illetve 
Olaszországban, abban a két tagállamban, amelyek a legsúlyosabb adósságválsággal küzdenek;  
24. hangsúlyozza, hogy az adóelkerülés és a cs ődök miatt bekövetkez ő veszteség mellett a héabevétel- 
kiesés betudható a csalásnak, a nem átlátható szabályozásnak, a nem koherens ellen őrz ő rendsze ­
reknek és az uniós jogszabályok tagállamokon belüli be nem tartásának vagy részleges betartásának, 
továbbá hogy a héaveszteségeket, amelyek több milliárd eurót tesznek ki, nagyrészt az Unió polgárait 
érint ő megszorító intézkedések kompenzálják, és azon polgárok viselik, akiknek a bevétele megfele ­
lően dokumentált és nyomon követhet ő; 
25. komoly aggodalmát fejezi ki a Számvev őszék azon megállapításai miatt, hogy önmagában a 42-es 
eljáráskóddal végzett vámeljárás (  1 ) alkalmazása 2009-ben a Számvev őszék által vizsgált hét 
tagállamban megközelít őleg 2 200 millió EUR extrapolált kiesést okozott, amely megfelel az ezekben 
az országokban 2009-ben a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás keretében történ ő teljes behozatal 
adóalapjára elméletileg alkalmazandó héa 29 %-ának;  
26. aggodalommal jegyzi meg, hogy a Számvev őszék megállapította: az Unió szabályozási kerete nem 
biztosítja, hogy a tagállamok vámhatóságai egységesen alkalmazzák a héamentességet, valamint hogy a 
szabályozási keret nem biztosítja, hogy az ezen tranzakciókra vonatkozó információkat mindig elérhe ­
tővé tegyék a céltagállam adóhatóságai számára, ezáltal sérülékennyé téve a rendszert a szervezett 
bűnözés és az egyes csalók általi visszaélések számára, jelent ős versenyhátrányt okozva a jóhiszem ű 
keresked őknek;  
27. felhívja a figyelmet a Számvev őszék azon megállapítására, hogy az ellen őrzött tagállamok vámható ­
ságai nem biztosítják az adatok érvényességét és hiánytalanságát, sem az egyéb mentességi feltételek 
teljesülését;  
28. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Számvev őszék súlyos hiányosságokat talált az egyszer űsített 
vámeljárás ellen őrzésében, amely az összes vámeljárás 70 %-át teszi ki, különös tekintettel a rossz 
min őség ű és rosszul dokumentált könyvvizsgálatra és az egyszer űsített eljárások feldolgozásakor az 
ellen őrzések végrehajtása során az automatikus adatfeldolgozási technikák csekély alkalmazására; 
rámutat arra, hogy ezek a hiányosságok indokolatlan veszteségeket okoztak az Unió költségvetésében, 
és hogy a vámeljárások megfelel ő m űködése közvetlen hatással van a héa kiszámítására; sajnálatát 
fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság nem tette meg a szükséges intézkedéseket ennek orvoslására az 
elmúlt 10 év során, hanem a papíron megfelel őnek látszó szabályok mögé bújt;  
29. sajnálattal jegyzi meg, hogy a héabeszedés modellje bevezetése óta változatlan; meggy őződése, hogy az 
már elavult, figyelemmel a technológiai és gazdasági környezetben bekövetkezett számos változásra;  
30. sürgeti a Bizottságot és a tagállamokat, hogy kövessék nyomon a csalás jelenlegi és új tendenciáit és 
hatékonyan reagáljanak rájuk, továbbá szeretné, ha a Költségvetési Ellen őrz ő Bizottság 2013 szeptem ­
beréig tájékoztatást kapna a Bizottságtól, milyen ideiglenes és állandó intézkedéseket hoztak aHU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/71  
( 1 ) A 42-es eljáráskóddal végzett vámeljárást az import őr annak érdekében alkalmazza, hogy az áruk egy másik 
tagállamba történ ő továbbszállítása esetén héamentességet kapjon. A héát a rendeltetési tagállamban kell megfizetni.
42-es vámeljárás alapján, nem csak uniós, hanem tagállami szinten, és hogyan hatottak azok a 
csalások számára; említést tesz a Bizottságnak „A héa jöv őjér ől – Úton egy egyszer űbb, szilárdabb 
és hatékony héarendszer felé” cím ű zöld könyvér ől (COM(2010) 695), és kéri, hogy tegyen konkrét 
javaslatokat a héareformra vonatkozóan;  
31. kéri a Bizottságot, hogy biztassa a tagállamokat héajogszabályaik egyszer űsítésére, vezessen be a héa 
kivetésére vonatkozó szabványos értesítési formát az adóhatóságok számára és alakítsa ki a héamen ­
tességnek a tagállami vámhatóságok általi egységes és megfelel ő kezelését, valamint biztosítsa, hogy e 
jogalkotási szövegek – minimumkövetelményként angol, francia és német nyelvre lefordítva – legyenek 
könnyebben elérhet őek; 
32. sajnálatát fejezi ki a Modernizált Vámkódex hatálybalépésére vonatkozóan az Uniós Vámkódex létre ­
hozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló bizottsági javaslatban (COM(2012) 
64) el őirányzott id őpont elhalasztása miatt, és az új dátumot (2020. december 31.) elfogadhatatlannak 
tartja; emlékeztet arra, hogy a Közösségi Vámkódex létrehozásáról (Modernizált Vámkódex) szóló 
2008. április 23-i 450/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (  1 ) a Modernizált Vámkódexre 
vonatkozóan 2013. június 24-i hatálybalépést irányzott el ő, és sürgeti a Bizottságot és a tagállamokat, 
hogy tegyék meg a szükséges lépéseket az el őkészítési folyamat felgyorsítására;  
33. határozottan javasolja minden tagállamnak, hogy vegyen részt az Eurofisc 4200-as vámeljárást alkal ­
mazó, csalással elkövetett tranzakciókra vonatkozó 3. sz. tevékenységi körében;  
34. támogatja a Bizottság javaslatát a közös hozzáadottértékadó-rendszerr ől szóló 2006/112/EK irány ­
elvnek az importtal és más határokon átnyúló ügyletekkel kapcsolatos adócsalás tekintetében történ ő 
módosításáról szóló tanácsi irányelvre vonatkozóan (COM(2008) 805), amelynek célja az Unión belüli 
tranzakciók során a keresked ők egyetemleges felel ősségének bevezetése, amely az import őröket egye ­
temlegesen felel őssé teszi azon esetekben, amikor a héabevétel-kiesés oka a tranzakciókra vonatkozóan 
a héahatóság felé történ ő hamis, kés ői vagy nem teljes jelentéstétel, és megfelel ő büntetést szab ki 
rájuk;  
35. hangsúlyozza, hogy a tagállamok között intenzívebb és gyorsabb együttm űködésre, az információcsere 
jobb ellen őrzésére, továbbá a helyi adó- és vámhivatalok között közvetlenebb kapcsolatokra van 
szükség – többek között a héainformációcsere-rendszer (VIES) segítségével – annak biztosítása érde ­
kében, hogy a tagállamok hathatós segítséget nyújtsanak egymásnak;  
36. azt javasolja a tagállamoknak, hogy haladéktalanul biztosítsanak a vámhatóságok számára online 
hozzáférést a héainformációcsere-rendszerben (VIES) foglalt héa-azonosító számokhoz, hogy lehet ővé 
tegyék számukra a vámáru-nyilatkozatokban összegy űjtött héa-azonosító számok ellen őrzésére vonat ­
kozó kötelezettségük teljesítését; kéri a Bizottságot, hogy továbbra is havi rendszerességgel tájékoztassa 
a Parlament illetékes hatóságait és a Számvev őszéket a 42-es eljáráskóddal végzett vámeljáráshoz 
kapcsolódó csalások megel őzése tekintetében valamennyi tagállamban tapasztalható fejleményekr ől; 
37. kéri a Bizottságot, hogy a hatékony információáramlás biztosítása érdekében hozzon létre egy olyan 
rendszert, amely ötvözi a vámügyi segítségnyújtást és a héa terén való adminisztratív együttm űködést, 
hogy az adott területen a megfelel ő hatóságok rutinszer ű tájékoztatást kapjanak a másik területen 
hozott intézkedésekr ől; úgy véli, hogy ez hatékonyabbá és gyorsabbá tenné az illetékes hatóságokkal 
való együttm űködést és a héa rendeltetési tagállamban való felszámítását;  
38. hangsúlyozza az e-kormányzat által betöltött szerepet az átláthatóság növelése és a csalás, illetve 
korrupció elleni küzdelem, valamint ezáltal az állami pénzeszközök védelme terén; hangsúlyozza, 
hogy az Unió lemaradt ipari partnerei mögött, többek között a rendszerek interoperabilitásának 
hiánya miatt (  2 ); hangsúlyozza, hogy az Uniónak meg kell er ősítenie az e-kormányzat új generáció ­
jának elérésére irányuló er őfeszítéseit;  
39. rámutat arra, hogy a dokumentált elektronikus, nem készpénzben megvalósuló tranzakciók megnehe ­
zítik a feketegazdaságban való részvételt, és úgy t űnik, hogy szoros összefüggés áll fenn az elektro ­
nikus fizetések adott országon belüli aránya és az ország feketegazdasága között (  3 ); ösztönzi a 
tagállamokat, hogy szállítsák le a kötelez ően nem készpénzben bonyolítandó kifizetések értékhatárát;HU L 308/72 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) HL L 145., 2008.6.4., 1. o.  
( 2 ) A Bizottság 2010. május 19-i közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális 
Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az európai digitális menetrend (COM(2010) 245).  
( 3 ) Az európai árnyékgazdaság, 2010: elektronikus pénzforgalmi rendszerek felhasználása az árnyékgazdaság elleni 
küzdelemben/Friedrich Schneider, A.T. Kearney, 2010.
40. meger ősíti a Számvev őszék ajánlásait, különösen a következ őket: 
— a Vámkódex végrehajtási rendelkezéseinek módosítására vonatkozó ajánlás, amely bevezeti a héa- 
azonosító számok kötelez ő megadását,  
— a héa-irányelv módosítására vonatkozó ajánlás héabevétel-kiesés esetén az import őrök egyetemes 
felel ősségének bevezetése érdekében,  
— a Bizottsághoz intézett, arra vonatkozó ajánlás, hogy biztosítson útmutatást a tagállamoknak a 
segítségnyújtás és az adminisztratív együttm űködés terén,  
— arra vonatkozó ajánlás, hogy biztosítsák a héa-azonosító számok automatikus ellen őrzését, és a 
42-es eljáráskóddal végzett vámeljárás keretében hozzanak létre európai uniós kockázati profilt,  
— arra vonatkozó ajánlás, hogy módosítsák a héa-irányelvet úgy, hogy lehet ővé tegyék a vámügyi és 
adóügyi adatok összeegyeztetését,  
— arra vonatkozó ajánlás, hogy biztosítsák a héa megfelel ő kiszabásához szükséges információcserét,  
— arra vonatkozó ajánlás, hogy hozzanak létre közvetlen és automatikus adatcserét a 42-es eljárás ­
kóddal végzett vámeljárás keretében végrehajtott kockázatosabb tranzakciókra;  
kéri a Bizottságot, hogy hathavi rendszerességgel tegyen jelentést arról, hogyan és mikor hajtja végre 
ezeket az ajánlásokat;  
III. rész A Számvev őszék 14/2011. sz. különjelentése: „Javították-e az európai uniós támoga ­
tások Horvátország képességét a csatlakozás utáni támogatások kezelésére?”  
41. üdvözli a Számvev őszék 14/2011. sz. különjelentését, továbbá elfogadja következtetéseit, különösen 
azon megállapítását, hogy „általában véve a Horvátországnak nyújtott uniós el őcsatlakozási támogatás 
jelent ősen hozzájárul ahhoz, hogy Horvátország fejl ődő közigazgatási kapacitása alkalmassá váljon a 
csatlakozás után növekv ő összeg ű uniós támogatások kezelésére”; üdvözli, hogy az el őcsatlakozási 
támogatások jelent ős és pozitív szerepet játszanak abban, hogy felkészítik a horvát hatóságokat a 
csatlakozás utáni id őszak kohéziós és vidékfejlesztési politikájának kezelésére;  
42. sajnálatát fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy a Számvev őszék jelentése nem tartalmaz elegend ő infor ­
mációt a csalási és hibaarányokra, illetve a – szükség esetén igazságügyi jelleg ű – nyomon követésre, 
valamint a teljesítményértékelésre nézve;  
43. ugyanakkor hangsúlyozza, hogy a Számvev őszék megállapítása szerint „mindeddig azonban a támo ­
gatás csak részsikereket könyvelhetett el a kit űzött célok megvalósítása tekintetében, ezért ahhoz, hogy 
tovább lehessen lépni a kapacitásépítésben, számos fontos területen még mind a csatlakozás el őtt, 
mind azután további támogatásra van szükség”; tudomásul veszi a Számvev őszék azon megállapítását, 
hogy „az el őcsatlakozási támogatások által érintett legtöbb területen a Bizottság még nem értékelte 
elégségesnek Horvátország kapacitását ahhoz, hogy fel lehessen hatalmazni a támogatások el őzetes 
bizottsági ellen őrzés nélküli végrehajtására”, valamint azt, hogy „az elért haladás dacára a horvát 
hatóságoknak különösen két területen – a közbeszerzési kapacitás és a korrupció elleni küzdelem 
területén – még er ősebb támogatásra van szükségük”;  
44. aggódik amiatt, hogy az irányítás és az intézmények felkészületlenségének egyes példái, valamint a 
korábbi EU-csatlakozások során a csatlakozási alapokból történ ő finanszírozás strukturális alapokból 
történ ő finanszírozásra való átváltásának fényében miképpen lehetne elkerülni Horvátország esetében 
a hasonló kockázatokat;  
45. aggódik amiatt, hogy a Számvev őszék által a jogszabályok összehangolására helyezett nagy hangsúly 
mellett szükség lesz folyamatos ellen őrzésre, és a következ ő területeket célzó intézkedésekre is:  
— számos jelenlegi program nem megfelel ő befogadóképessége,  
— a küls ő és bels ő ellen őrz őképesség megfelel ősége,HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/73
— a finanszírozási programok eljárásainak stabilitása,  
— átláthatósági problémák, és annak szükségessége, hogy javítsák az érdekeltek, illetve a nyilvánosság 
tájékozottságát,  
— az alapok felhasználásának eredményességével, hatékonyságával és gazdaságosságával kapcsolatos 
kérdések (a teljesítményértékelés révén);  
46. egyetért a Számvev őszék ajánlásaival, valamint felszólítja különösen a Bizottságot és a horvát ható ­
ságokat az egymással való szoros együttm űködésre annak érdekében, hogy a munkahelyi és munka ­
helyen kívüli képzések indításával nagyobb hangsúlyt lehessen fektetni a közbeszerzési kapacitás 
fejlesztésére, jobban oda lehessen figyelni a regionális és helyi szint ű kapacitásépítési igényekre, a 
projekteredményesség értékelését tovább lehessen fejleszteni, portfoliót lehessen létrehozni a kiérlelt 
projektekb ől, hogy a csatlakozás utáni megnövekedett támogatási összegeket teljes mértékben fel 
lehessen használni, valamint intézkedéseket lehessen tenni a vidékfejlesztési programokra vonatkozóan 
és er ősíteni lehessen a korrupcióellenes intézkedéseket;  
47. támogatja a Számvev őszék Bizottsághoz intézett azon ajánlását, hogy más országoknak nyújtandó 
előcsatlakozási támogatásait illet ően a lehet őségek szerint építsen a Horvátországnak nyújtott el őcsat ­
lakozási támogatás tanulságaira;  
48. üdvözli a Horvátország csatlakozásra való felkészülésér ől szóló, 2012. április 24-i monitoring jelen ­
tésben a Bizottság értékelését, amely szerint „Általánosságban véve Horvátország helyes úton halad az 
uniós csatlakozásra való felkészülésben. Horvátország a közösségi vívmányokhoz való igazodás 
jelent ős szintjét érte el. A 2011. évi eredményjelentés és az ellen őrz ő táblázatok 2011 őszi frissítése 
óta további el őrelépések történtek. A Bizottság azonban korlátozott számban talált olyan kérdéseket, 
amelyek további er őfeszítéseket igényelnek” (  1 ); 
49. megállapítja, hogy a vívmányok fejezetein belül számos fontos kérdés megoldása továbbra is várat 
magára; különösen a közbeszerzés tekintetében kell figyelmet fordítani a másodlagos jog összehan ­
golására, els ősorban a védelmi beszerzés terén, valamint az újonnan elfogadott jogszabályok megfelel ő 
– különösen helyi szinten való – végrehajtására, a strukturális alapok jöv őbeli kezelésének érdekében 
is; 
50. megállapítja, hogy a pénzügyi ellen őrzés területén folyamatos er őfeszítések kellenek annak érdekében, 
hogy központi és helyi szinten egyaránt javuljon az államháztartás bels ő és küls ő ellen őrzésének 
általános m űködése, illetve a pénzügyi és költségvetési rendelkezések terén is, mivel a koordinációs 
osztálynak tovább kell b ővítenie kapacitását annak érdekében, hogy a csatlakozás után koordinálni 
tudja a saját források teljes rendszerét, valamint gyorsítani kell az inkább az utólagos ellen őrzésekre 
összpontosító vámfelügyeleti stratégia modernizációját;  
51. hangsúlyozza, hogy néhány területen, els ősorban a mez őgazdaság és vidékfejlesztés terén fokozott 
erőfeszítésekre van szükség, és figyelmet kell fordítani a jogszabályok további összehangolására, vala ­
mint a közigazgatási kapacitások meger ősítésére a közvetlen kifizetések és a vidékfejlesztés terén;  
52. aggódik a SAPARD és az IPARD keretében nyújtott támogatások alacsony felhasználási aránya miatt – 
egyes ágazatok, nevezetesen a tejágazat, az üvegházágazat és a gyümölcs- és zöldségágazat különösen 
alulreprezentáltak voltak az 1. intézkedés (Beruházások mez őgazdasági üzemekbe) végrehajtása során; 
véleménye szerint ez komoly hiányosságokra mutat ezen ágazatoknak a jöv őbeli uniós támogatások 
felhasználására való képessége és felkészültsége terén;  
53. tudomásul veszi, hogy az el őcsatlakozási támogatás végrehajtása késedelmet szenved; örömmel látja az 
e probléma megoldása tekintetében elért el őrehaladást, és sürgeti a Bizottságot és a horvát hatóságo ­
kat, hogy – els ősorban a kapacitásépítés er ősítésre révén – továbbra is fokozzák a támogatás végre ­
hajtásának ütemét; hangsúlyozza, hogy az el őcsatlakozási támogatás keretében végzett kapacitásb őví­
tésnek mind a központi intézményekre, mind pedig a regionális és helyi szervezetekre ki kell terjednie; 
aggodalmát fejezi ki, hogy amennyiben Horvátország nem szentel elég figyelmet az utóbbiaknak, nem 
fog rendelkezni az uniós támogatások felhasználásához szükséges megfelel ő közigazgatási kapacitással 
és tapasztalattal;HU L 308/74 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) A Bizottság 2012. április 24-i közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Monitoring jelentés Horvátország 
csatlakozásra való felkészülésér ől, 12. o.
54. meger ősíti, hogy az el őcsatlakozási támogatás célja többek között a tagjelölt államok kapacitásának 
meger ősítése annak érdekében, hogy a jöv őbeli uniós támogatásokat hatékony és átlátható módon 
tudják felhasználni; ezért üdvözli, hogy a Bizottság a Horvátországnak nyújtott el őcsatlakozási támo ­
gatás megtervezésében újfajta megközelítést alkalmaz, például összekapcsolja a meghatározott kapa ­
citásb ővítési projekteket a csatlakozási tárgyalásokkal, ami lehet ővé teszi az operatív programok több 
évre való tervezését;  
55. felszólítja a Bizottságot, hogy teljes mértékben aknázza ki a tagjelölt és a potenciális tagjelölt országok 
intézményi tanulásában és kapacitásb ővítésében rejl ő lehet őségeket, nevezetesen az el őcsatlakozási 
támogatási eljárásoknak a strukturális alapok, az Európai Szociális Alap és az Európai Mez őgazdasági 
Vidékfejlesztési Alap által nyújtott támogatásokkal való további összehangolása révén;  
56. megállapítja, hogy a regionális politika és a strukturális eszközök koordinálása tekintetében további 
kitartó er őfeszítéseket kell összpontosítani arra, hogy a kohéziós politika jöv őbeli végrehajtásához 
szükséges közigazgatási kapacitás növelésére irányuló terv megvalósuljon, és kiforrott projekttervezés 
alakuljon ki;  
57. felkéri a horvát hatóságokat, hogy a fenti aggodalmakra való válaszként hozzanak intézkedéseket, és 
felhívja a Bizottságot, hogy készítsen jelentést Horvátország e kérdés és egyéb lezáratlan ügyek keze ­
lése terén elért el őrehaladásáról;  
58. elismeréssel nyilatkozik Horvátországnak az intézményi és közigazgatási kapacitása meger ősítésében és 
az el őcsatlakozási támogatás kezelésének összefogásában tapasztalható el őrelépésér ől; 
59. üdvözli, hogy 2011 decemberében létrejött a horvát Regionális Fejlesztések és Uniós Támogatások 
Minisztériuma, valamint azt, hogy a regionális fejlesztésekért és az uniós támogatásokért felel ős 
minisztert egyben miniszterelnök-helyettesnek is kinevezték, ami az új kormány regionális fejlesztési 
kérdések és uniós támogatások felhasználása iránti elkötelezettségére utal;  
60. megállapítja, hogy Horvátország jelent ős er őfeszítéseket tett a hatékony és eredményes pénzgazdálko ­
dás, valamint a kontrollrendszer meghonosítása terén, ami 2012 második felében várhatóan az 
előzetes ellen őrzések megszüntetéséhez fog vezetni; ugyanakkor hangsúlyozza, hogy további követ ­
kezetes fellépés szükséges, mivel a Bizottság a legtöbb területen még nem engedélyezte Horvát ­
országnak az el őcsatlakozási támogatás el őzetes ellen őrzés nélküli felhasználását;  
61. üdvözli, hogy 2012 januárjában hatályba lépett a fokozott átláthatóságot biztosító új közbeszerzési 
törvény, valamint azt, hogy 2011 során megvalósult az IPA 2008 keretében „A közbeszerzési eljá ­
rások során tapasztalható szabálytalanságok orvoslását szolgáló képességek er ősítése” cím ű egyszer ű­
sített ikerintézményi együttm űködési projekt, amely többek között figyelemfelkeltéssel kapcsolatos 
erőfeszítéseket foglalt magában;  
62. sürgeti a Bizottságot és a horvát hatóságokat, hogy helyezzék el őtérbe a szilárd közbeszerzési rendszer 
létrehozását; ezzel összefüggésben hangsúlyozza, hogy a korrupció elleni küzdelem központi szerepet 
játszik a teljes csatlakozási folyamat során, és hogy a korrupcióellenes megel őző intézkedések beve ­
zetésének elmulasztása gátat szab a további uniós támogatások befogadásának;  
IV. rész A Számvev őszék 16/2011. sz. különjelentése: „Az atomer őm űvek leszereléséhez 
Bulgáriának, Litvániának és Szlovákiának nyújtott uniós pénzügyi támogatás: eredmé ­
nyek és a jöv ő kihívásai”  
63. hangsúlyozza, hogy a leszerelés az elkövetkezend ő években egyre fontosabb kérdéssé fog válni, mivel 
a 14 tagállamban m űköd ő 133 atomreaktor egyharmadát 2025-ig le kell állítani (  1 ); 
64. felszólítja Költségvetési Bizottságát és Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottságát, hogy a 2014 és 2020 
közötti id őszakra vonatkozó, új többéves pénzügyi keret megtárgyalása során vegyék figyelembe a 
Költségvetési Ellen őrz ő Bizottság megállapításait;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/75  
( 1 ) Lásd: A Bizottság 2007. december 12-i közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Második jelentés a 
nukleáris létesítmények leszerelésére, illetve a kiégett f űtőelemek és radioaktív hulladékok kezelésére szánt pénzügyi 
források felhasználásáról (COM(2007) 794, 10. o.).
A Számvev őszék megállapításai  
65. úgy véli, hogy a Számvev őszék megállapításai az alábbiak szerint összegezhet ők: 
„a) A viszonylag laza szakpolitikai keretek következtében a programokat nem el őzte meg a tényleges 
szükségletek átfogó felmérése, nem határozták meg a prioritásokat, a konkrét célokat és az 
elérend ő eredményeket. A felel ősségi körök meghatározása nem megfelel ő, különösen a monito ­
ringra és a programok általános célkit űzéseinek elérésére vonatkozóan. A bizottsági felügyelet a 
költségvetés végrehajtására és az egyes projektek megvalósítására összpontosít.  
b) Nem készült átfogó értékelés a leszerelés és a leszerelés hatásainak mérséklését célzó folyamat 
előrehaladásáról. Az alapvet ő fontosságú infrastrukturális projekteket késedelmek és költségtúl ­
lépések jellemzik.  
c) Bár a reaktorokat 2002 és 2009 között bezárták, a programok keretében még nem valósították 
meg azokat a szervezeti változásokat, amelyek lehet ővé tennék, hogy egy m űköd ő atomer őm ű 
ténylegesen egy leszerelési szervezetté alakulhasson.  
d) A rendelkezésre álló pénzügyi források (a 2013-ig nyújtott 2,85 milliárd EUR összeg ű uniós 
hozzájárulást is beleértve) nem lesznek elegend őek, és jelent ős a finanszírozási hiány (mintegy 
2,5 milliárd EUR). (  1 )”; 
66. megállapítja továbbá, hogy nem végezték el a Bizottság által el őterjesztett finanszírozási program 
átfogó el őzetes értékelését;  
A Parlament következtetései  
67. elismeri, hogy a Számvev őszék jelentésében bemutatott helyzet a 2010 végéig tartó id őszakra vonat ­
kozik, és hogy azt követ ően a Bizottság számos kezdeményezést tett;  
68. megjegyzi, hogy nukleáris téren az Unió legf őbb célja a nukleáris biztonság maximalizálása;  
69. nyugtázza a Bizottság véleményét, mely szerint a Bizottság eljárási keretrendszert hozott létre, amely 
megállapítja a konkrét célkit űzéseket, meghatározza a szerepeket és felel ősségeket, valamint egyértel ­
m űen rögzíti a jelentéstételi és felügyeleti követelményeket (  2 ); 
70. nyugtázza a Bizottság válaszát, mely szerint a szükségletfelmérés a 2011-ben elvégzett hatásvizsgálat 
részét képezte (SEC(2011) 1387); nyugtázza, hogy a hatásvizsgálat az addig elért el őrehaladással, a 
fennmaradó kihívásokkal és a támogatás áttekintésével foglalkozott;  
71. emlékeztet arra, hogy Bulgária és Szlovákia csatlakozási szerz ődése értelmében az Unió ezen országok 
részére 2009-ig, illetve 2006-ig nyújthat pénzügyi támogatást;  
72. örömmel látja, hogy a bulgáriai, litvániai és szlovákiai atomer őm űvek leszerelését segít ő támogatási 
programokhoz nyújtott uniós támogatásról szóló tanácsi rendeletre irányuló bizottsági javaslat 
(COM(2011) 783) az érdekelt felekkel, az érintett tagállamokkal – Bulgáriával, Litvániával és Szlová ­
kiával –, valamint a leszereléssel foglalkozó szakért ői csoportokkal folytatott széles kör ű konzultációra 
épít; örömmel látja, hogy figyelembe vették a Parlament 2011. április 5-i állásfoglalásában (  3 ) foglalt 
megállapításokat, valamint a Számvev őszék leszelésre vonatkozó 2011-es teljesítmény-ellen őrzésében 
megfogalmazott következtetéseket és ajánlásokat;  
73. megállapítja, hogy a szakért ők megalapozott, teljes és részletes – többek között a leszerelés lezárásáig 
terjed ő teljes költségbecslést tartalmazó – leszerelési terv megalkotását sürgették, amely a további uniós 
támogatás végrehajtásának alapjául szolgálna; úgy véli, hogy egyértelm űen meg kellene jelölni a 
nemzeti társfinanszírozás mértékét, és azt, hogy ezt hosszú távon hogyan biztosítják;HU L 308/76 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) 16/2011. sz. különjelentés, 7. oldal.  
( 2 ) Lásd: A Bizottság 2011. július 13-i közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a csatlakozási okmányokban 
idő el őtti leállításra kijelölt atomer őm űvek leszerelésének támogatása céljából Litvánia, Szlovákia és Bulgária részére 
biztosított pénzügyi segítségnyújtásnak a 2004–2009. id őszakban történ ő felhasználásáról (COM(2011) 432).  
( 3 ) Az Európai Parlament 2011. április 5-i állásfoglalása az új tagállamokban található atomer őm űvek leállítására elkü ­
lönített uniós finanszírozás hatékonyságáról és eredményességér ől (HL C 296. E, 2012.10.2., 19. o.).
74. megelégedéssel állapítja meg, hogy az érdekelt felek egyértelm űen támogatták a Bizottság fent említett 
hatásvizsgálatában (  1 ) meghatározott f őbb mérföldköveket, valamint azt, hogy az uniós támogatás a 
lehet ő legnagyobb uniós hozzáadott értéket képvisel ő konkrét mérföldkövek megvalósítását célozza; 
megjegyzi, hogy kezdett ől fogva foglalkozni kell a megfelel őségi eljárásokkal és a szigorú költségel ­
len őrzéssel;  
75. ismételten kijelenti és hangsúlyozza, hogy az Unió, Bulgária, Szlovákia és Litvánia kölcsönösen köte ­
lezettséget vállaltak a kozloduji atomer őm ű négy blokkjának, a bohunicei V1 atomer őm ű 1. és 2. 
blokkjának, illetve az ignalinai atomer őm ű 1. és 2. blokkjának leszerelésére;  
76. sajnálja, hogy az ignalinai atomer őm ű esetében olyan fontos projektek, mint a B1-es, illetve a B234-es 
– m űszaki és kereskedelmi jelleg ű viták miatt – komoly késedelmet szenvedtek, ami jelent ős gazdasági 
károkat okozott, és a leszerelési folyamat megszakadásához vezetett;  
77. úgy véli, hogy az ignalinai atomer őm ű és a NUKEM/GNS által 2012 júliusában elfogadott, m űszaki 
megoldásokat tartalmazó ütemterv fontos lépés a B1 elhasznált f űtőelemek átmeneti tárolására való 
kapacitásával kapcsolatos patthelyzet feloldása felé;  
78. sajnálja, hogy az ütemterv végrehajtásával kapcsolatban elért eredményekr ől szóló, 2012. október 5-re 
várt részletes jelentés nem készült el a határid őre; 
79. üdvözli, hogy el őrelépés történt néhány, az ütemterv által érintett kérdésben, a hordók validálása és a 
darukkal kapcsolatos javító intézkedések terén;  
80. ugyanakkor továbbra is aggasztja, hogy egyéb fennmaradó kérdésekr ől, így a rengéscsillapítók prob ­
lémájáról, valamint a szivárgás és a sérült f űtőanyag kezelésér ől még nem született megállapodás, ami 
akadályozza az említett ütemterv gyors végrehajtását;  
81. sürgeti mindkét érintett felet, hogy gyorsan és kell ő id őben állapodjanak meg az összes fennmaradó 
kérdésr ől; 
82. egyetért a Költségvetési Ellen őrz ő Bizottság 2012. július 10–12. közötti litvániai tényfeltáró küldött ­
ségének következtetéseivel, és ezzel kapcsolatban meggy őződése, hogy mindaddig fel kell függeszteni 
az uniós pénzügyi támogatást, amíg nem születik megállapodás a B1-es, illetve a B234-es projektek 
tekintetében;  
83. támogatja a Bizottság azon javaslatát, mely szerint az ignalinai atomer őm ű számára a 2014 és 2017 
közötti id őszakra vonatkozóan további 230 millió EUR támogatást kellene biztosítani; ismételten 
hangsúlyozza, hogy a pénzt csak akkor szabad el őirányozni, ha a fent említett tanácsi rendeletre 
irányuló javaslatban rögzített el őzetes feltételrendszer teljesült; úgy véli, hogy az említett id őpontot 
követ ően le kell zárni az uniós pénzügyi támogatást;  
84. kitart amellett, hogy a leszerelést biztonságosan és eredményesen kell megtervezni, úgy, hogy a 
leszerelési engedélyt a vonatkozó leszerelési tervekben meghatározott ütemezés szerint gyorsan ki 
lehessen adni;  
85. felszólítja a Bizottságot, hogy küldje el a Parlament részére a három atomer őm ű visszafordíthatatlan és 
teljes szétszereléséhez szükséges támogatásra vonatkozó becslését;  
86. emlékeztet rá, hogy csak nemzeti nukleáris szabályozó hatóságok adhatnak ki leszerelési engedélyt jogi 
személyeknek, a vonatkozó nemzeti szabályozás szigorú tiszteletben tartása mellett;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/77  
( 1 ) SEC(2011)1387., 34. o., lásd az 1. mellékletet.
87. felhívja a litván kormányt, hogy állítson fel független projektirányító csoportot a B1-es, illetve a B234- 
es projektre vonatkozóan; megjegyzi, hogy a litván nemzeti Számvev őszék által javasoltaknak megfele ­
lően az ignalinai atomer őm ű által végrehajtott projektek független irányítását is biztosítani kell;  
88. kéri, hogy világos és egyértelm ű határid őt határozzanak meg a leszerelési engedélyek megszerzésére, 
ha erre eddig nem került volna sor;  
89. aggodalommal állapítja meg, hogy késedelmek tapasztalhatóak az elhasznált f űtőelemek tárolására 
szolgáló ideiglenes létesítmények megépítése és befejezése terén, hiszen a nukleáris f űtőelemeket 
nem lehet eltávolítani, ha nem állnak rendelkezésre ilyen létesítmények; az ignalinai atomer őm ű 
tekintetében rámutat, hogy kiemelt kérdésként kell kezelni a nukleáris f űtőelemek 2-es blokkból 
történ ő eltávolítását és biztonságos ideiglenes tárolását;  
90. kéri, hogy a szerz ődések különféle értelmezésével, a szerz ődések odaítélésével, valamint az ignalinai 
atomer őm ű és a két projekt f ő kivitelez ője közötti, m űszaki és kereskedelmi kérdésekkel kapcsolatos 
vitákat vonják vitarendezési eljárás alá; megjegyzi, hogy minden további uniós pénzügyi támogatást fel 
kell függeszteni mindaddig, amíg a vitát nem rendezik; felhívja a Bizottságot, hogy évente tegyen 
jelentést a Parlamentnek az aktuális helyzetr ől; 
91. mély aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Számvev őszék becslése szerint a leszerelési folyamat befe ­
jezéséhez 2 500 000 000 EUR hiányzik, ami jelent ős forráshiány kialakulásához vezet;  
92. felszólítja a Bizottságot, hogy m űködjön együtt Bulgária, Litvánia és Szlovákia kormányával, és a 
lehet ő legjobban mozdítsa el ő az atomer őm űvek leszerelését azáltal, hogy elegend ő forrást bocsát 
rendelkezésre 2017-ig, illetve 2020-ig; továbbá felhívja a Bizottságot, hogy t űzzön ki ambiciózus 
célokat a végrehajtásra vonatkozóan, és kövesse nyomon a célok elérése érdekében történ ő el őreha ­
ladást; úgy véli, hogy amennyiben a kit űzött célok nem teljesülnek, szankciókat kell alkalmazni; kéri, 
hogy az elért el őrehaladásról nyújtsanak be éves jelentést a Parlamentnek;  
93. megállapítja, hogy a litvániai, szlovákiai és bulgáriai atomer őm űvek leszerelésének megkezdése óta 
nincsenek egyértelm űen meghatározva a leszerelési folyamatban részt vev ő államok felel ősségi körei és 
kötelezettségei; megállapítja, hogy a leszerelési folyamat egészéért viselt felel ősségükb ől adódóan az 
atomer őm űveiket bezáró tagállamokra nehezed ő teher aránytalan;  
94. örömmel látja, hogy a fent említett tanácsi rendeletre irányuló javaslat (COM(2011) 783) nem csak 
általános, hanem egyedi, mérhet ő, elérhet ő, szakszer ű és id őzített célkit űzéseket is meghatároz a 
három tagállam számára; nyugtázza, hogy a végrehajtási intézkedésekben és az éves munkaprogra ­
mokban projektszinten további célkit űzéseket és teljesítménymutatókat határoznak meg;  
95. úgy véli, hogy a tanácsi rendeletre irányuló javaslatban az Ignalina-program további támogatásának 
jogalapját a csatlakozási okmányhoz csatolt 4. jegyz őkönyvnek kell képeznie, nem pedig az Európai 
Atomenergia-közösséget létrehozó szerz ődés 203. cikkének;  
96. üdvözli, hogy a Bizottság legkés őbb 2015 végéig értékel ő jelentést készít valamennyi intézkedés 
céljának elérésér ől (az eredmények és hatások szintjén), valamint a források felhasználásának haté ­
konyságáról és európai hozzáadott értékér ől, azért, hogy döntés születhessen az intézkedések módo ­
sításáról vagy felfüggesztésér ől; kéri, hogy a Bizottság másolatban bocsássa rendelkezésére az értékel ő 
jelentést;  
97. kéri, hogy az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) bocsássa a Parlament rendelkezésére a 
bulgáriai, litvániai és szlovákiai projektvégrehajtásról szóló jelentéseit;  
98. kéri, hogy a Bizottság és a Számvev őszék értékelje az EBRD-vel folytatott együttm űködés hozzáadott 
értékét és az EBRD mint az alapokat kezel ő szerv képességeit, mivel az Unió biztosítja a támogatások 
96 %-át;HU L 308/78 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.
99. felszólítja a Bizottságot, hogy készítsen jelentést a három országban folytatott leszerelési eljárásról; 
felszólítja a Bizottságot, hogy a m űszaki és szervezeti szempontból legjobb gyakorlat meghatározása 
érdekében készítsen jelentést a greifswaldi atomer őm ű leszerelésének folyamatáról, ekképpen is vonat ­
koztatási alapot teremtve a jöv őbeni leszerelési projektek számára;  
V. rész A Számvev őszék 1/2012. sz. különjelentése: „A Szubszaharai-Afrika élelmezésbizton ­
sága terén nyújtott uniós fejlesztési segélyek eredményessége”  
100. üdvözli a számvev őszéki jelentést és az abban foglalt összefoglaló megállapítást, mely szerint a Szub ­
szaharai-Afrika élelmezésbiztonsága terén nyújtott uniós fejlesztési segélyek többnyire eredményesek, 
és számottev ően hozzájárulnak azon partnerországok élelmezésbiztonságának megvalósításához, 
amelyek még nem rendelkeznek fenntartható és biztos alapokon nyugvó mez őgazdasággal; rámutat 
azonban, hogy a Számvev őszék szerint mindazonáltal több területen még jelent ős fejlesztésre van 
lehet őség; 
101. örömmel veszi tudomásul azt a számvev őszéki megállapítást, hogy azokban az országokban, ahol az 
élelmezésbiztonság az Európai Fejlesztési Alap (EFA) stratégia részét képezi, az uniós fejlesztési segély 
nagymértékben megfelel a szükségleteknek és a prioritásoknak, és hogy a Bizottság f őleg azokba az 
országokba irányította fejlesztési segélyeit, ahol a legnagyobb az alultáplált emberek száma;  
102. egyetért a Számvev őszékkel abban, hogy az uniós fejlesztési segélyezésben nagyobb hangsúlyt kell 
fektetni az élelmezésbiztonságra;  
103. sajnálatának ad hangot amiatt, hogy a tizedik EFA-hoz az élelmezésbiztonságot, mez őgazdaságot és a 
vidékfejlesztést a partnerországok kevésbé gyakran választották központi területnek, mint a kilencedik 
EFA-hoz, és hogy az élelmiszer-ellátás tekintetében bizonytalan helyzet ű országok közül sokan alig, 
vagy egyáltalán nem részesültek uniós fejlesztési támogatásban a területen; egyetért a Számvev őszékkel 
abban, hogy ez sem a mélyszegénység és az éhezés felszámolására vonatkozó els ő millenniumi 
fejlesztési célkit űzés kritikus helyzetével nincs összhangban, sem pedig azzal, hogy az EFA-nak elvben 
fokozott prioritással kellene kezelnie az élelmezésbiztonságot; felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, 
hogy az EFA országstratégiai dokumentumainak összeállításakor szenteljenek jóval nagyobb figyelmet 
e területnek, és több forrást irányozzanak el ő e terület finanszírozására;  
104. támogatja a Számvev őszék azon ajánlását, hogy az élelmezésbiztonság helyzetér ől strukturált értékelés 
készüljön minden egyes országban, és rendszeresen mérlegeljék a releváns uniós támogatás lehetséges 
hatáskörét az uniós fejlesztési segélyezés Európai Külügyi Szolgálaton (EKSZ) és Bizottságon belüli 
tervezése során; felhívja a EuropeAid Fejlesztési és Együttm űködési F őigazgatóságot, hogy biztosítsa a 
Humanitárius Segélyek és Polgári Védelem F őigazgatósága alá tartozó hivataloktól és egyéb forrásokból 
származó adatok és elemzések beépítését, valamint hogy segítse az élelmiszer-ellátás bizonytalansága 
esetén alkalmazható, hatékony korai el őrejelz ő rendszerek rendelkezésre állásának biztosítását; arra is 
felhívja az EKSZ-t, hogy segítse el ő a megfelel ő kormányzati kapacitás kiépülését e rendszerek fenn ­
tartható módon történ ő m űködtetéséhez, és a megel őzést szolgáló stratégiák végrehajtását, a legve ­
szélyeztetettebbek ellenálló képességének fokozása érdekében;  
105. megjegyzi, hogy a különböz ő szubszaharai országokat rendkívüli mértékben sújtó 2008-as élelmiszer ­
válság után az élelmiszerárak fokozatosan a korábbi szintekre tértek vissza, és hogy a volatilitás és a 
spekuláció valószín űleg folytatódik; felhívja a Bizottságot, hogy dolgozzon ki válaszstratégiákat – 
helytálló javaslatokat téve – a különböz ő eshet őségekre; felhívja a Bizottságot annak figyelembevételére 
is, hogy a fokozatosan növekv ő élelmiszerárak markáns és hosszú távú emelked ő tendencia részei, 
nem pedig egy rövid távú problémáé, és következésképpen hosszú távú, holisztikus és a fejlesztési 
célok szélesebb köréhez kapcsolódó stratégiára van szükség; felszólít egy élelmezésfinanszírozási 
eszköz vagy egy hasonló mechanizmus létrehozására a 2014–2020 közötti többéves pénzügyi 
keretben annak biztosítására, hogy az EU képes legyen az ilyen alapok használatával gyorsan vála ­
szolni az új élelmiszerválságokra, tekintettel az újabb élelmiszerválságok kiszámíthatatlanságára és az 
élelmiszerárak er őteljesebb ingadozására; úgy véli, hogy a pénzügyi spekuláció súlyosbítja az élelmi ­
szerárak ingadozását, és hogy ezért hatékonyan fel kell lépni az ilyen spekuláció ellen, többek között a 
származékos piacok szabályozása és ellen őrzése révén;  
106. elítéli, hogy a jelent ős gazdasági növekedés ellenére Szubszaharai-Afrika népességének egynegyede még 
mindig alultáplált; rámutat, hogy a technológia, a tudás és a természeti er őforrások rendelkezésre 
állnak a régióban ennek megváltoztatására; hangsúlyozza, hogy a béke, a demokrácia és a politikai 
stabilitás elengedhetetlen, mivel a földhöz és a piacokhoz, valamint a tulajdonjogokhoz és az okta ­
táshoz való hozzáférés a kormányok és a közigazgatási szervek fokozottabb befolyását és elszámol ­
tathatóságát teszik lehet ővé;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/79
107. tudomásul veszi az Európai Fejlesztési Alapból és az „élelmezésbiztonság” költségvetési tételb ől az 
1996–2006 közötti id őszakban kiutalt források terén a Számvev őszék által feltárt hiányosságokat; 
felhívja a Bizottságot, hogy a kiegészít ő jelleg megvalósítása és az alapok lehet ő leghatékonyabb 
felhasználásának biztosítása érdekében hangolja össze a két eszköz célkit űzéseit;  
108. úgy véli, hogy az uniós fejlesztéspolitika végrehajtása során a Bizottságnak mindig figyelembe kellene 
vennie az élelmezésbiztonsági helyzetet és különösen az élelmezésbiztonság tartós hiányát;  
109. rámutat a segélyezés, a helyreállítás és a fejlesztés még fokozottabb összekapcsolásának fontosságára a 
segítségnyújtás hatékonyságának biztosítása érdekében; ismét rámutat annak jelent őségére, hogy az EU 
tengerentúli fejlesztési támogatásának (ODA) egy megfelel ő részét a mez őgazdasági ágazatra fordítsák; 
sajnálja, hogy az 1980-as évek óta drámaian csökkent a mez őgazdaságra fordított fejlesztési támogatás 
szintje, és felhívja a Bizottságot, hogy fejlesztési támogatásai keretében biztosítson els őbbséget a 
mez őgazdaságnak, beleértve a gazdálkodók piaci hozzáférésének támogatását is; rámutat, hogy a 
fejlesztési támogatásra egy szélesebb értelemben vett kontextus részeként kell tekinteni, ahol a keres ­
kedelem, a hazautalások és az egyéb jövedelemforrások mára a legtöbb fejl ődő ország esetében 
jelent ősebbé váltak, mint a tengerentúli fejlesztési támogatás révén folyósított kifizetések összessége, 
és hogy a közös agrárpolitika hátráltatja a szabad és méltányos kereskedelmet a feltörekv ő piacokkal;  
110. hangsúlyozza, hogy a gazdálkodóktól az ebédl őasztalig az élelmiszerlánc teljes egészével foglalkozni 
kell annak érdekében, hogy a mez őgazdaság ellenálló képességét fokozni lehessen; úgy véli, hogy 
Szubszaharai-Afrika kormányainak hosszú távú politikai kötelezettséget kell vállalniuk annak érdeké ­
ben, hogy a mez őgazdaság sérülékenységét csökkenteni lehessen; rámutat, hogy a széls őséges éghajlati 
körülményeknek ellenálló vet őmag formájában nyújtott ideiglenes támogatások fontos biztonsági hálót 
képezhetnek a kisgazdálkodók és azon családok számára, akiket e körülmények a támogatás 
hiányában igen súlyosan érintenének; rámutat a korai figyelmeztet ő rendszer és a megel őző munká ­
latok szerepére a higiénia, a vet őmagok és a takarmányok terén; helyteleníti, hogy az er őszak és a 
bizonytalan helyzet még mindig akadályozza az élelmezésbiztonság megteremtését;  
111. hangsúlyozza, hogy uniós és globális szinten az élelmiszersegélyeken túlmutató élelmezéspolitikára és 
az adományozók közötti, illetve az adományozók és a támogatottak közötti, szorosabb helyi szint ű 
partnerséget jelent ő együttm űködésen alapuló globális hálózatra kell összpontosítani, és emlékeztet 
arra is, hogy a támogatott országok politikája létfontosságú az olyan alapvet ő közjavak nyújtásának 
vállalásában, mint a bels ő béke és a vidéki infrastruktúrákba történ ő befektetés; hangsúlyozza továbbá, 
hogy a hosszú távú társadalmi és gazdasági fejl ődéshez a segélyt ől eltér ő, fenntartható bevételi forrá ­
sokra van szükség; úgy véli, hogy az Európa és a fejl ődő országok közötti, a WTO-elveknek megfelel ő 
szabad és méltányos kereskedelem alapvet ően fontos az élelmezésbiztonság fokozása és Szubszaharai- 
Afrika emberi fejl ődésének felgyorsítása szempontjából;  
112. tekintettel a célkit űzésekre, valamint a programozási id őszak vége és a következ ő, 2014-ben kezd ődő 
új EFA programozási id őszak között fennálló finanszírozási hiányra egyetért a Számvev őszékkel 
abban, hogy a 2008–2010-es élelmezésfinanszírozási eszközt hosszabb id őtávon belül kellett volna 
végrehajtani; rámutat, hogy az alapvet ő árucikkek árának állandó volatilitása és növekedése miatt 
fontos a segélyezés folytonosságát biztosítani; hangsúlyozza, hogy a táplálkozási világprogrammal, 
az ENSZ Élelmezési és Mez őgazdasági Szervezetével és a Nemzetközi Mez őgazdasági Fejlesztési 
Alappal szoros együttm űködésben szinergiát kell teremteni az uniós élelmezésbiztonsági programok, 
valamint e szervezetek és a nemzetközi adományozók programjai között, és ki kell alakítani azok 
egymást kiegészít ő jellegét;  
113. mélységesen aggódik a Számvev őszék azon megállapítása kapcsán, hogy a táplálkozási szükségleteket 
figyelmen kívül hagyták, mivel véleménye szerint az alultápláltságnak súlyos, és – különösen a 
terhesség alatt és az élet els ő két évében – visszafordíthatatlan következményei vannak; rámutat, 
hogy az alultápláltság akadályozza az emberi fejl ődést, és visszafordíthatatlan károkat okoz az emberi 
személyiségben, továbbá hatalmas gazdasági és társadalmi veszteséget okoz az érintett országoknak; 
üdvözli a fejl ődő országok élelmezésbiztonsági kihívásainak kezeléséhez nyújtott segítség uniós szak ­
politikai keretér ől szóló közleményében (COM(2010)0127) a Bizottság által kifejezett azon szándékot, 
hogy a táplálkozási szempontokat beépítse az uniós programokba; megismétli a Bizottsághoz intézett 
azon felhívását, hogy err ől a vetületr ől a Bizottság adjon ki külön közleményt, és hogy fejlesztési 
politikájába építsen be megalapozott és több ágazatra kiterjed ő táplálkozási stratégiákat; rámutat,HU L 308/80 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.
hogy az egyik legfontosabb és legköltséghatékonyabb beavatkozás a n ők támogatása, melynek révén 
hosszú távú segítséget lehet nyújtani a családoknak az egészség meg őrzése és a gyermekek táplálása 
terén;  
114. tudomásul veszi a Számvev őszék azon megállapítását, hogy az uniós beavatkozások általánosságban 
jól tervezettek és célravezet ők voltak, azonban sajnálatának ad hangot amiatt, hogy a meghatározott 
célkit űzések színvonala gyakran változó, és a teljesítménymutatók hiánya miatt nehezen mérhet ő volt, 
továbbá az ellen őrzött beavatkozások felénél az eredmények fenntarthatósága kétséges volt; arra 
szólítja fel a Bizottságot, hogy realisztikusabb és mérhet őbb beavatkozási célokat t űzzön ki, és 
pontosítsa meghatározásukat az általános költségvetési támogatási programokban, amelyekben 
külön figyelmet kell szentelni azoknak a beavatkozásoknak, amelyek serkentik a vállalkozói kedvet 
az egyre növekv ő fiatal generáció körében, illetve amelyek a n ők mez őgazdaságban elszenvedett 
hátrányos megkülönböztetése ellen lépnek fel;  
115. továbbra is meg van gy őződve arról, hogy meg kell er ősíteni az élelmezésbiztonság terén nyújtott 
fejlesztési segély táplálkozási aspektusát, és kéri a Bizottságot, hogy 2013 tavaszára készítsen írásbeli 
jelentést az ebben elért haladásról;  
116. megjegyzi, hogy az élelmezésbiztonság terén történ ő uniós fellépés átfogó hatását az uniós mez őgaz ­
dasági, halászati, energia- és kereskedelmi politika is meghatározza, hangsúlyozza, hogy az Európai 
Unió m űködésér ől szóló szerz ődés 208. cikkével összhangban biztosítani kell a politikák fejlesztési 
célú koherenciáját, és hogy e szakpolitikáknak tartalmazniuk kell a „ne tégy kárt” elvét, és meg kell 
felelniük annak;  
117. egyetért a Számvev őszékkel abban, hogy a Bizottságnak hatékonyabban kell támogatnia a mez őgaz ­
dasági és szociális ellátási programok pénzügyi fenntarthatóságát;  
VI. rész A Számvev őszék 2/2012. sz. különjelentése: „Az Európai Regionális Fejlesztési 
Alapból támogatott pénzügyi konstrukciók kkv-k részére”  
118. üdvözli a Számvev őszék 2/2012. sz. különjelentését, amely els ősorban az Európai Regionális Fejlesz ­
tési Alap (ERFA) által a 2000–2006, valamint a 2007–2013 közötti programozási id őszakokban 
társfinanszírozott pénzügyi konstrukciós intézkedéseket vizsgálja; nyugtázza, hogy a 2/2012. sz. 
különjelentés az ERFA által társfinanszírozott pénzügyi konstrukciós intézkedések hatékonyságáról 
és eredményességér ől számol be, és alapját az Egyesült Királyságban, Németországban, Szlovákiában, 
Magyarországon és Portugáliában végrehajtott projektekb ől álló minta ellen őrzése képezi;  
119. úgy véli, hogy egy ilyen ellen őrzési jelentés a 2007–2013-as programozási id őszak végén is rendkívül 
hasznos lenne, hiszen további következtetésekre adna módot a kis- és középvállalkozások (kkv-k) 
részére az ERFA általi társfinanszírozásban biztosított pénzügyi konstrukciók teljesítménye vonatko ­
zásában; úgy véli továbbá, hogy az említett id őszak végén egy ilyen jelentés elkészítése lehet ővé teszi a 
hibák újbóli elkövetésének megel őzését, ugyanakkor növeli az ERFA által társfinanszírozott jöv őbeli 
pénzügyi konstrukciós intézkedések hatékonyságát és eredményességét;  
120. hangsúlyozza, hogy a kkv-k az uniós gazdaság gerincét képezik, mivel munkahelyeket, innovációt és 
jólétet teremtenek; megjegyzi ugyanakkor, hogy a kkv-k finanszírozási hiányban szenvedhetnek, 
ugyanis nem jutnak hozzá azokhoz a finanszírozási formákhoz és összegekhez, amelyekre adott 
pillanatban szükségük lenne;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/81
121. elismeri, hogy a fiskális megszorítások és a magánszektor korlátozott hitelfelvételi kapacitása korában 
a kkv-k és különösen a mikrovállalkozások a leginkább érintettek, ezért nekik fokozott uniós támo ­
gatást kell nyújtani, hogy folytatódjék a munkahelyteremtés, az innováció és a növekedés; megjegyzi, 
hogy különös figyelmet kell fordítani a helyi szinten a fenntartható fejl ődést el őmozdító kkv-kra, 
valamint hogy a kohéziós politika – mint a konvergencia és az egész Unió fenntartható fejl ődése 
szempontjából rendkívül fontos befektetési eszköz – a kkv-k számára nyújtott két f ő uniós támogatási 
csatorna egyike; ezért hangsúlyozza, hogy a kohéziós politikában a jöv őben er ősíteni kell a pénzügyi 
konstrukciók használatát a kkv-k vonatkozásában, hiszen így garantálni lehet a feltölt ődő pénzalapo ­
kat, er ősíteni lehet a köz- és magánszféra partnerségét és multiplikátor hatás érhet ő el az uniós 
költségvetés révén;  
122. emlékeztet arra, hogy az Unió els ősorban a vállalkozáspolitika és a kohéziós politika keretében 
ösztönzi a vállalkozói tevékenységet, f őként támogatások, és egyre inkább az ERFA keretében nyújtott 
pénzügyi konstrukciók révén; nyugtázza, hogy a pénzügyi konstrukciók visszatérítend ő és rulírozó 
eszközök, ekképpen biztosítva, hogy a kkv-k több egymást követ ő csoportja is igénybe vehesse őket; 
123. elismeri, hogy a finanszírozáshoz való hozzáférés csak a pénzügyi közvetít ők aktív közrem űködésével 
valósulhat meg, amelyek a köztámogatásokat a kkv-knak szánt pénzügyi konstrukciókká alakítják át; 
nyugtázza, hogy a köztámogatásokat a magánszféra által biztosított további források egészíthetik ki, 
ezzel növelve a kkv-k rendelkezésére álló teljes befektetési összeget; megállapítja, hogy ezt általában 
multiplikátor hatásként vagy t őkeáttételi hatásként definiálják;  
124. hangsúlyozza, hogy a pénzeszközökhöz való hozzáférés hiánya az induló vállalkozások számának 
csökkenését eredményezte, ami azt jelenti, hogy az ERFA által társfinanszírozott pénzügyi konstruk ­
ciók szerepe a vállalkozói kedv el őmozdításában egyre nagyobb jelent őséggel bír;  
125. emlékeztet arra, hogy a Számvev őszék ellen őrzése az ERFA által a 2000–2006, valamint a 
2007–2013 közötti programozási id őszakokban társfinanszírozott pénzügyi konstrukciós intézkedé ­
sekre összpontosított, és hogy az ellen őrzés eredményei egy projektekb ől álló minta közvetlen vizs ­
gálatán, valamint a Bizottság és a tagállamok irányítási, nyomonkövetési és tájékoztatási rendszereinek 
értékelésén alapulnak;  
126. nyugtázza, hogy a Számvev őszék az ellen őrzés során a következ ő három pénzügyi konstrukcióra 
helyezte a hangsúlyt: t őke-, hitel- és garanciaeszközök; nyugtázza, hogy valamennyihez igénybe vehet ő 
ERFA-társfinanszírozás, de ehhez teljesíteni kell az uniós és nemzeti támogatási feltételeket; ismételten 
hangsúlyozza, hogy az ellen őrzés f ő célja annak megállapítása volt, hogy a kkv-kat célzó pénzügyi 
konstrukciókra fordított ERFA-kiadások eredményesek és hatékonyak voltak-e;  
127. üdvözli a Számvev őszék megállapításait és ajánlásait a finanszírozási hiány kimutatása vonatkozásá ­
ban; megjegyzi, hogy a következ ő programozási id őszakra vonatkozó jogalkotási javaslatban (  1 ) ez a 
kimutatás kötelez ővé válik egy el őzetes értékelés formájában; felhívja a Bizottságot, hogy az alap- 
jogiaktus részeként vezesse be a megfelel ő rendeletbe az el őzetes értékelés szerepére és alkalmazására 
vonatkozó megfelel ő követelményeket, beleértve mennyiségi mutatókat is; úgy véli, hogy a következ ő 
programozási id őszakra vonatkozó jogalkotási javaslatban is foglalkozni kell a visszaforgathatósági 
rendelkezések kérdésével;  
128. megállapítja, hogy a strukturális alapokról szóló rendeletek lehet ővé teszik a magánszféra el őnyben 
részesítését a közszférával szemben; felkéri a Bizottságot, hogy kell ően indokolja meg ezt a kiváltságot, 
minthogy ez az eljárás korlátozhatja a többletforrások visszaszerzésének és más kkv-k számára történ ő 
elosztásának lehet őségét;HU L 308/82 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) A Közös Stratégiai Kerethez tartozó Európai Regionális Fejlesztési Alapra, Európai Szociális Alapra, Kohéziós Alapra, 
Európai Mez őgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelke ­
zések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra 
vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezésér ől 
szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (COM(2011) 615/2).
129. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Számvev őszék megállapítása szerint az intézkedések eredményes ­
ségét és hatékonyságát a következ ő súlyos hiányosságok ásták alá:  
— a kkv-k finanszírozási hiányának kimutatása, ahol készült ilyen, jelent ős hiányosságokkal bírt, és a 
finanszírozási hiányra vonatkozó ilyen kimutatásokat nem tették rendszeresen közzé,  
— a strukturális alapokról szóló, eredetileg vissza nem térítend ő támogatásokra vonatkozóan létrejött 
rendeleteknek alapvet ő hiányosságaik vannak, mivel nem térnek ki a pénzügyi konstrukciók 
sajátosságaira,  
— a támogatások jelent ős késéssel jutnak el a kkv-khoz, és a kkv-kat célzó többi uniós programmal 
összehasonlítva az ERFA csak kevés magánberuházást tudott vonzani;  
130. emlékeztet továbbá, hogy a Parlament Regionális Fejlesztési Bizottsága a következ ő többéves pénzügyi 
kerettel összefüggésben az innovatív pénzügyi eszközökr ől szóló véleményében (  1 ) felszólított a pénz ­
ügyi eszközök jogi keretének azonnali egyértelm űvé tételére, egyszer űsítésére és átláthatóságának 
biztosítására, valamint a pénzügyi eszközök definícióira történ ő koherens jogi hivatkozások 
megteremtésére;  
131. aggodalommal állapítja meg, hogy az el őző éves végrehajtási jelentéseket, monitoring bizottságokat és 
operatívprogram-mutatókat a pénzügyi konstrukciók célkit űzései szempontjából nem találták helyén ­
valónak és megfelel őnek; üdvözli a JEREMIE program esetében a jelentéstétel és a monitoring területén 
elért el őrehaladást;  
132. sajnálja, hogy a holdingalapok esetében a Számvev őszék a 2000–2006, valamint a 2007–2013 
közötti programozási id őszakban sem regisztrált a t őkeáttételb ől ered ő jelent ős mérték ű magánberu ­
házást; csodálkozásának ad hangot amiatt, hogy az irányító hatóság és a pénzügyi közvetít ők között 
létrejött finanszírozási megállapodások – néhány t őkealap kivételével, amelyek esetében kötelez ő 
tőkeáttételi követelmények vonatkoznak a magánbefektet őkre – jellemz ően nem írnak el ő konkrét 
tőkeáttételi követelményeket;  
133. támogatja a Számvev őszék arra irányuló felhívását, hogy határozzák meg egyértelm űbben a t őkeáttétel 
fogalmát a pénzügyi konstrukciókban; hangsúlyozza azonban, hogy a magasabb t őkeáttétel megvaló ­
sítására irányuló nyomás fényében fontos emlékeztetni arra, hogy a pénzügyi konstrukciók a kohéziós 
politikában általában a fejletlenebb régiókban és a gazdasági nehézségekkel küzd ő régiókban finan ­
szíroznak projekteket azzal a céllal, hogy javítsák a piaci kudarcok és a szuboptimális befektetések 
miatt kialakult helyzeteket, ezért a kohéziós politikában a pénzügyi eszközök nem kizárólag a rövid 
távú nyereségre, hanem a magas társadalmi-gazdasági haszonra is összpontosítanak, különösen regi ­
onális és helyi szinten; rámutat, hogy a programok kialakításának és végrehajtásának többszint ű 
irányítása és megosztott kezelése alapvet ő eleme a kohéziós politikának, ami lehet ővé teszi a regionális 
és nemzeti hatóságok számára a programok tervezésében és végrehajtásában való részvételt; hangsú ­
lyozza ezért, hogy a jogi keretnek bizonyos mértékig rugalmasnak kell maradnia a definíciók és a 
tőkeáttételre vonatkozó el őírások terén is;  
134. elismeri, hogy az innovatív pénzügyi konstrukciók hozzájárulhatnak a t őkeképz ődéshez és a beruhá ­
zások el őmozdításához, és hogy ezzel szemben a támogatásokat a kedvezményezettek állandóan túl 
nehézkesnek és bürokratikusnak ítélik; hangsúlyozza, hogy a pénzügyi konstrukciók fontos szerepet 
tölthetnek be az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósításában azáltal, hogy más beruházóktól is 
finanszírozást vonzanak az Unió érdekei szempontjából kulcsfontosságú területekre;  
135. nyugtázza továbbá, hogy a t őke- és hiteleszközök esetében a Számvev őszék megállapította, hogy az 
elért t őkeáttétel mértéke nem volt jelent ős, és elmaradt az összehasonlításul szolgáló referenciaérté ­
kekt ől; elégedetten nyugtázza, hogy a garanciaeszközök ezzel szemben nagyobb t őkeáttételi hatást 
eredményeztek;  
136. felhívja a Bizottságot, hogy haladéktalanul intézkedjen a Számvev őszék megállapításai nyomán; külön ­
leges jelent őséget tulajdonít annak, hogy a jöv őben az ERFA képesebbé váljon arra, hogy a köztámo ­
gatásoknak megfelel ő magánberuházást vonzzon;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/83  
( 1 ) Az A7-0270/2012. sz. jelentéshez csatolt vélemény.
137. aggodalmát fejezi ki a kkv-k finanszírozáshoz való hozzájutása terén a tagállamokban tapasztalható 
gyakori késedelmek miatt; felszólítja a Bizottságot és az irányító hatóságokat, hogy ne halogassák – 
főként adminisztratív, jogi, szervezeti vagy stratégiai okokból – a kkv-k finanszírozáshoz való hozzá ­
férését; sajnálja, hogy az irányító hatóságok szempontjából ez azt jelenti, hogy szívesebben alkal ­
mazzák az alternatív megoldást, azaz a kkv-knak nyújtott vissza nem térítend ő támogatásokat;  
138. sürgeti a Bizottságot, hogy miel őbb terjesszen el ő egy átfogó, tisztázó célzatú javaslatot az abból ered ő 
problémákkal kapcsolatban, hogy jelenleg az Unióban a különféle szándékok és célok függvényében 
különböz ően határozzák meg a kkv-kat, és tegyen javaslatokat a helyzet megoldására;  
139. sajnálja, hogy egyes esetekben nem álltak rendelkezésre vagy nem voltak megbízhatóak a kkv-kra 
terhelt irányítási költségekkel kapcsolatos információk; felszólítja az illetékes hatóságokat a jelenlegi 
helyzet javítására, valamint arra, hogy a jöv őben az összes releváns információt közöljék; elismeri, 
hogy különbséget kell tenni a pénzügyi konstrukciók költségei (a JEREMIE holdingalap és a pénzügyi 
közvetít ők irányítási költségei) és a kkv-k költségei között;  
140. sajnálja, hogy számos esetben az érintett irányító hatóság által kijelölt pénzügyi közvetít ők a kkv-kra 
terhelték a refinanszírozási és az eljárási költségeket; hangsúlyozza, hogy a refinanszírozási és eljárási 
költségeknek a pénzügyi közvetít ők rendes m űködési költségeihez tartozó tételeknek kellene lenniük;  
141. hangsúlyozza a finanszírozáshoz való hozzáféréssel kapcsolatos igazgatási eljárások egyszer űsítésének 
és a társfinanszírozási követelmények enyhítésének jelent őségét;  
142. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság útmutatója nem határozza meg azokat a feltételeket, 
amelyek biztosítanák, hogy a kkv-kat csak olyan költségekkel terheljék, amelyeket a velük összefüg ­
gésben a pénzügyi közvetít ők által vállalt kockázat vagy nyújtott szolgáltatás indokol;  
143. javasolja, hogy a pénzügyi konstrukciók, a megosztott irányítás, valamint az állami támogatási és a 
strukturális alapokra vonatkozó szabályok által teremtett bonyolult helyzet miatt a Bizottságnak 
javítania kellene a Bizottság, az irányító hatóságok és a kedvezményezettek (a pénzügyi közvetít ők) 
közötti kommunikációs és felügyeleti rendszereket, és – tekintettel a 2007–2013 közötti szabályozási 
keret új rendelkezéseire – gondoskodnia kellene a hatékonyabb iránymutatásról és tanácsadásról;  
144. támogatja a Számvev őszék azon ajánlását, hogy a Bizottság biztosítson megbízható és szakmailag 
hatékony ellen őrzési és értékelési rendszert a pénzügyi konstrukciók vonatkozásában; kéri a Bizott ­
ságot, hogy kövesse a Számvev őszék arra vonatkozó ajánlását is, hogy szülessen megállapodás a 
tagállamokkal néhány mérhet ő, releváns, egyedi és egységes eredménymutatóról a pénzügyi konst ­
rukciók vonatkozásában, ami egyaránt er ősítené a monitoringot és az ellen őrzési folyamatokat;  
145. nyugtázza, hogy a területi széttagoltság és a kritikus tömeg hiánya kihat a pénzügyi konstrukciók 
vonzerejére, és bizonyos pénzügyi feltételek el őírásával, illetve esetlegesen viszonylag magas irányítási 
költségekkel jár; megállapítja, hogy az ERFA ezen jellemz ői a pénzügyi konstrukciók esetében a 
különböz ő programozási id őszakok alatt akadályozták a hatékony pénzgazdálkodást, és akadályozták 
a kkv-k ERFA általi támogatását;  
146. sajnálja, hogy az operatív programok forráselosztási folyamata során a kkv-finanszírozás terén több ­
nyire járatlan hatóságok úgy osztják el a köztámogatásokat az alapok között, hogy azok mérete 
gyakran nem éri el a kritikus tömeget; kitart amellett, hogy ez a helyzet azért alakult ki, mert különféle 
gazdasági, környezeti, társadalmi és területi célkit űzéssel rendelkez ő, eltér ő tematikus operatív prog ­
ramok léteznek;HU L 308/84 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.
147. véleménye szerint az irányító hatóságnak gondoskodnia kell arról, hogy amikor pénzügyi konstrukciós 
intézkedésekre tesz javaslatot, javaslatát a kkv finanszírozási hiányra vonatkozó magas színvonalú, 
szabványosított és közösen megállapított módszertan alapján elkészített kimutatással megfelel ően 
alátámassza, támogatja azt a javaslatot, hogy a pénzügyi konstrukciókat tartalmazó operatív prog ­
ramok jóváhagyását megel őzően a Bizottság ellen őrizze, hogy azok összhangban vannak-e a kkv 
finanszírozási hiányra vonatkozó kimutatásokkal, és gy őződjön meg ezen kimutatások megfelel ő 
színvonaláról;  
148. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a tagállamokban nem nyújtanak tájékoztatást a kkv-k pénzügyi 
forrásokhoz való hozzáférésér ől; támogatja a Számvev őszék ajánlását, melynek értelmében a kkv-kat 
támogató finanszírozási kínálat optimális mérete érdekében az érdekeltek körében minél inkább 
tudatosítani kell a kkv-k konkrét finanszírozási igényeit;  
149. véleménye szerint a multiplikátor hatásnak meg kell mutatnia, mekkora arányban vonzotta a magán ­
befektetést a kezdeti uniós és tagállami pénzügyi hozzájárulás; úgy gondolja, hogy a pénzügyi konst ­
rukciók társfinanszírozására – az uniós hozzájárulással együtt – úgy kell tekinteni, mint a köztámo ­
gatás egyik részére;  
150. úgy véli, hogy – az eredend ően az uniós jogszabályrendszer nem alapvet ő elemeire alkalmazandó – 
felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal nem szabad valójában a kohéziós programok jöv őbeli rend ­
szerének (  1 ) alapvet ő fontosságú elemeit szabályozni;  
151. határozottan javasolja, hogy a strukturális alapokról szóló rendeletek el őkészítése során a Tanács és a 
Bizottság biztosítson megfelel őbb szabályozási keretet ahhoz, hogy a pénzügyi konstrukciók kialakí ­
tását és megvalósítását a strukturális alapok szabályozási keretének hibái, földrajzi korlátozások és 
szóróhatások ne befolyásolják; kéri, hogy a strukturális alapokról szóló rendeletre irányuló javaslatok 
megalkotásakor vegyék figyelembe a jelenlegi programozási id őszak során levont tanulságokat; hang ­
súlyozza, hogy a javaslatoknak a puszta megfelelés helyett a teljesítményt és az eredményességet kell 
szem el őtt tartaniuk;  
152. támogatja, hogy a Bizottság gondoskodjon a kifejezetten a pénzügyi konstrukciók számára létrehozott, 
megbízható és szakmai szempontból megalapozott monitoring és értékelési rendszer kialakításáról, 
valamint hogy ennek keretében a Bizottság nyomonkövetési, beszámolási és ellen őrzési folyamataiban 
a pénzügyi konstrukciókat külön kell választani a vissza nem térítend ő támogatásoktól, és átláthatóvá 
kell tenni a kkv-knak ténylegesen kifizetett pénzösszegeket; különösen arra ösztönzi a Bizottságot és a 
tagállamokat, hogy a pénzügyi konstrukciókra vonatkozóan kisszámú mérhet ő, releváns, célzott és 
egységes eredménymutatót fogadjanak el;  
153. egyetért azzal, hogy a Bizottság vizsgálja meg annak lehet őségét, hogy felhasználásra kész pénzügyi 
konstrukciós struktúrákat és kkv-finanszírozási eszközöket (pl. jogdíjfizetéssel egybekötött támogatá ­
sok, speciális befektetési eszközök) bocsásson a tagállamok rendelkezésére, amennyiben ez felgyorsítja 
a végrehajtást és csökkenti az irányítási költségeket, azzal, hogy ez a feltétel ne csorbítsa túlságosan a 
kkv-k e finanszírozási rendszerek felhasználása tekintetében fennálló lehet őségeit; hangsúlyozza annak 
jelent őségét, hogy a pénzügyi konstrukciók rugalmasak maradjanak annak érdekében, hogy alkalmaz ­
kodni tudjanak a regionális különbségekhez és a piaci változásokhoz;  
154. nyugtázza, hogy a tagállamoknak a Bizottság segítségével arra kellene törekedniük, hogy valamennyi 
kkv-knak szánt és ERFA-társfinanszírozásban részesül ő pénzügyi konstrukciót tagállamonként egyetlen 
operatív programban, vagy az egyes tagállamokon belül a nemzeti operatív program keretében 
egyetlen prioritási tengelyben egyesítsenek, a tervezési folyamat ésszer űsítése és a késések egyik 
legf őbb feltárt okának kiküszöbölése érdekében;  
155. véleménye szerint a Bizottságnak a strukturális alapokról szóló rendeletben javaslatot kellene tennie a 
multiplikátor hatás és az újrahasznosítás közös meghatározására a holdingalap vagy alap típusától 
függ ően, el ő kellene írnia kötelez ő érvény ű, szerz ődésben kikötött célértékeket a minimális t őkeáttételi 
arányokra és a minimális visszaforgatási id őszakokra, valamint meg kellene határoznia, hogyHU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/85  
( 1 ) Ilyenek: a közös stratégiai keret elfogadása; részletes szabályok elfogadása a pénzügyi konstrukciókat illet ően; a 
szabálytalanságok jelentésére és a szabálytalanul kifizetett összegek visszatérítésére vonatkozó eljárásokkal kapcsolatos 
tagállami felel ősség; a tagállami ellen őrzések el őfeltételei; az irányító hatóságok és tanúsító hatóságok akkreditációs 
kritériumai.
a t őkeáttételi mutatók számítását milyen adatok alapján kell végezni; úgy véli, hogy a vonatkozó 
szakpolitikai célkit űzések megvalósítása és a piaci feltételek figyelembevétele érdekében a t őkeáttételi 
arány kiszámítása során fontos elemnek kell tekinteni a hozzáadott érték fogalmát; úgy véli, hogy e 
célból tanácsos volna, ha a 2014 és 2020 közötti id őszakra vonatkozó jogi keretben meghatároznák 
az európai hozzáadott érték fogalmát;  
156. felkéri a Tanácsot és a Bizottságot, hogy mérlegeljék, milyen egyéb módokon valósítható meg a kkv- 
knak pénzügyi konstrukciók keretében nyújtott támogatás, amennyiben a kohéziós politika keretét 
nem tartják megfelel őnek; megállapítja, hogy az ilyen konstrukciókat olyan programokkal kell támo ­
gatni, amelyeket központilag a Bizottság; a Bizottsággal és a tagállamokkal együttm űköd ő speciális 
befektetési alapok; vagy közvetlenül a tagállamok irányítanak;  
157. emlékeztet, hogy a Regionális Fejlesztési Bizottság fentebb említett véleménye az innovatív pénzügyi 
eszközökr ől a következ ő többéves pénzügyi kerettel összefüggésben üdvözölte a pénzügyi eszközök 
alkalmazásának kiterjesztését a kohéziós politikában valamennyi tematikus célkit űzésre és a közös 
stratégiai kerethez tartozó valamennyi alapra a következ ő programozási id őszak során;  
VII. rész A Számvev őszék 3/2012. sz. különjelentése: „Strukturális alapok – Sikeresen kezelte- 
e a Bizottság a tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben megállapított hiányos ­
ságokat?”  
158. üdvözli a Számvev őszék 3/2012. számú különjelentését; támogatja a Számvev őszék által tett összes 
ajánlást, és felhívja a Bizottságot azok miel őbbi hatékony végrehajtására;  
159. örömmel látja, hogy a Bizottság rendszeresen korrekciós intézkedéseket kezdeményezett, és hogy az 
esetek 90 %-ában a kért intézkedések megfelel ő választ adtak a hiányosságokra (27. pont);  
160. megállapítja, hogy az esetek 75 %-ában a 438/2001/EK bizottsági rendelet (  1 ) 13. cikke szerinti éves 
jelentéseken alapuló felszólítások nem vezettek pénzügyi korrekciókhoz; ezért felszólítja a Bizottságot, 
hogy ezzel összefüggésben nyújtson tájékoztatást a pénzügyi korrekció hiányának okairól;  
161. aggodalmát fejezi ki a Bizottság els őfokú ellen őrzések végrehajtásával kapcsolatos, a 2000 és 2006 
közötti programozási id őszakra vonatkozó eltér ő követelményei miatt, mivel ez azt eredményezheti, 
hogy szabálytalan kiadások felderítetlenül maradnak; kéri, hogy a Bizottság egységes megközelítést 
alkalmazzon az els őfokú ellen őrzésekre vonatkozó követelmények tekintetében, és nyújtson tájékoz ­
tatást a 2000–2006 közötti id őszakot követ ő programozási id őszakokkal kapcsolatban; megállapítja, 
hogy a 2007–2013 közötti id őszakra alkalmazandó jogalap értelmében az irányító hatóságoknak az 
1828/2006/EK bizottsági rendelet (  2 ) 13. cikke (2) bekezdésének megfelel ően igazgatási szempontból 
ellen őrizniük kell a kedvezményezettek által benyújtott összes visszatérítési kérelmet;  
162. felkéri a Bizottságot, hogy tegyen közzé a tagállamok által követend ő, még részletesebben kidolgozott 
ellen őrz ő listákat és a legjobb gyakorlatokat (külön kiemelve a jogosultsági szabályokat) tartalmazó 
kézikönyveket, és fokozza annak ellen őrzését, hogyan veszik ezeket figyelembe;HU L 308/86 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) A strukturális alapok keretében nyújtott támogatások irányítási és kontrollrendszerei tekintetében az 1260/1999/EK 
tanácsi rendelet végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2001. március 2-i 438/2001/EK bizottsági 
rendelet (HL L 63., 2001.3.3., 21. o.).  
( 2 ) Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános 
rendelkezések megállapításáról szóló 1083/2006/EK tanácsi rendelet, valamint az Európai Regionális Fejlesztési 
Alapról szóló 1080/2006/EK európai parlamenti és a tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok meghatá ­
rozásáról szóló, 2006. december 8-i 1828/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 371., 2006.12.27., 1. o.).
163. úgy véli, hogy az els őfokú ellen őrzések szerepe a végrehajtási folyamat elindulásától kezdve rendkívül 
fontos a hibaarányok megalapozottságának biztosítása érdekében; úgy véli ezért, hogy a Bizottságnak 
vagy akkreditálnia kellene az irányító hatóságot, vagy segítenie és felügyelnie a fent említett els őfokú 
ellen őrzések végzése során;  
164. aggodalmát fejezi ki ugyanakkor különösen az alábbi észrevételek miatt:  
— a korrekciós intézkedések végrehajtása átlagosan 30 hónapot vett igénybe (32. pont), és a kése ­
delmekért els ősorban az érintett tagállamok voltak felel ősek, jóllehet az esetek 39 %-ában részben, 
5 %-ában pedig teljes egészében a Bizottságé volt a felel ősség (35. pont),  
— a Bizottság csupán az esetek 67 %-ában szerzett magas fokú bizonyosságot a pénzügyi korrekciók 
megfelel ő alkalmazása fel ől (55. pont),  
— a Bizottság csupán az esetek 28 %-ában szerzett magas fokú bizonyosságot arról, hogy a korrek ­
ciós intézkedéseket követ ően a tagállamok irányítási és kontrollrendszerei javultak (64. pont), ami 
azt jelenti, hogy a lezárási folyamat során jelent ős er őfeszítéseket kell majd tenni;  
165. aggodalmát fejezi ki továbbá a Számvev őszék azon észrevétele miatt, mely szerint a tagállamok 
nyilatkozatai megbízhatóságának Bizottság általi utóellen őrzései az esetek 78 %-ában újabb korrekciós 
intézkedéseket írtak el ő a tagállamok számára (45. pont); ezért aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy 
néhány esetben a Bizottság potenciálisan megbízhatatlan információkra támaszkodott annak eredmé ­
nyeképpen, hogy nem tett fel elég kérdést a tagállamok által szolgáltatott információkkal kapcsolatban 
(például 57. pont, 9. és 12. keretes megjegyzés), és hogy a Bizottság nem vizsgálta meg eléggé az 
információk megbízhatóságát; hangsúlyozza, hogy a tagállamok nyilatkozatainak megbízhatatlansága 
következtében további ellen őrzési er őforrásra van szükség a Bizottságnál; elismeri az ilyen utóellen őr­
zésekkel járó költségek és hasznok közötti megfelel ő egyensúly megteremtésének szükségességét (46. 
pont);  
166. véleménye szerint az utólagos ellen őrzések helyett a Bizottság el őzetes ellen őrzések terén betöltött 
szerepének meger ősítése révén jelent ős mértékben növekedne a hatékonyság;  
167. emlékezteti a Bizottságot, hogy a Számvev őszék 2010. évi éves jelentése szerint a „Kohézió” szak ­
politikai területen n őtt a hibaarány, ami felborítja az el őző években megfigyelt pozitív trendet, vala ­
mint ellentétes a hibaszám gyorsított csökkentésével, amelyet a Parlament a 2008. évi mentesítéssel 
összefüggésben kért (  1 ); 
168. ismételten hangsúlyozza a Bizottság által annak érdekében gyakorolt felügyeleti szerep fontosságát, 
hogy végs ő felel ősséget tudjon vállalni a költségvetés végrehajtásáért, többek között a megosztott 
irányítás alá es ő területeken is; emlékeztet a Bizottság megosztott irányítású strukturális intézkedésekre 
vonatkozó felügyeleti szerepe meger ősítésére irányuló cselekvési tervre (COM(2008) 97), továbbá a 
2007–2013-as programozási id őszakra vonatkozó javított jogi keretre, amely célul t űzte ki a struk ­
turális intézkedések kapcsán regisztrált hibaarány csökkentését, és ezáltal az uniós költségvetés védel ­
mét; megállapítja ugyanakkor, hogy a 2008-as cselekvési terv csak a 2000–2006-os programozási 
időszak végén lépett érvénybe, ezért csak ennek az id őszaknak a lezárási folyamatára terjedhet ki; ezért 
felszólítja a Bizottságot, hogy a 2007–2013-as programozási id őszakban és azt követ ően teljes 
mértékben jutassa érvényre a cselekvési tervben szerepl ő intézkedéseket; ezzel összefüggésben a hiba ­
arányok jelent ős és tartós csökkentését várja el a Bizottságtól, különösen azon programok esetében, 
amelyeknél a legmagasabb hibaarány várható; javasolja, hogy a Számvev őszék, különösen ami a 
függetlenséget illeti, rendszeresen értékelje a nemzeti ellen őrz ő hatóságok technikai és etikai min ő­
ségét, és megállapításairól és következtetéseir ől készítsen jelentést a Parlament és a Tanács számára;  
169. hangsúlyozza, hogy az ellen őrzési folyamat lényege a gyorsaság, biztosítandó az uniós adófizet ők 
pénzügyi érdekeinek védelmét; felszólítja a Bizottságot, hogy ezen alapok jöv őbeni irányítói felülvizs ­
gálata során tekintse els ődleges fontosságúnak a lehet ő legkorábbi ellen őrzési, értékelési és nyomon ­
követési intézkedést;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/87  
( 1 ) Lásd az Európai Parlament 2010. május 5-i állásfoglalásának (4) bekezdését az Európai Unió 2008-as pénzügyi évre 
szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésr ől szóló határozatok szerves részét képez ő 
megjegyzésekkel, III. szakasz – Bizottság és a végrehajtó ügynökségek (HL L 252., 2010.9.25., 39. o.).
170. úgy véli, hogy a Bizottság felügyeleti szerepének javítása folyamatos tevékenység; ezzel összefüggésben 
hangsúlyozza a Számvev őszék megjegyzését, mely szerint bár az irányítási és kontrollrendszerek egy 
bizonyos id őszakban hatékonyak voltak, ez nem jelenti azt, hogy hatékonyak is maradnak, hiszen a 
strukturális intézkedésekért felel ős rendszerek, személyek és szervek változhatnak; felhívja a Bizott ­
ságot, hogy teljes mértékben kövesse a Számvev őszék ajánlásait; úgy véli, hogy a cselekvési tervet ki 
kell javítani, ha a Bizottság pénzgazdálkodásának javulásával kapcsolatos elvárások nem teljesülnek;  
171. kéri a Bizottságot, tegyen er őfeszítéseket annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok ne befolyá ­
solják a programok folyamatosságát a strukturális alapok ellen őrzéséért felel ős, a Bizottság által már 
eredményesnek elismert szervek, rendszerek és személyzet változtatásával;  
172. elégedetten látja, hogy a Bizottság a cselekvési terv 2008-as elfogadását követ ően számos megel őző 
intézkedést – és ezen belül pénzügyi korrekciót – hajtott végre; ezért kéri a Bizottságot, hogy nyújtson 
tájékoztatást e korrekciók 2000–2006 közötti programozási id őszakban regisztrált általános hiba ­
arányra gyakorolt hatásáról;  
173. emlékeztet az „egységes ellen őrzés” koncepciójára, amelyet a Számvev őszék a 2/2004. sz. vélemé ­
nyében mutatott be; úgy véli, hogy egy hatékony és eredményes bels ő ellen őrzési rendszerben az 
igazgatást minden szinten közös elvekre és el őírásokra kell alapozni (  1 ); 
174. meggy őződése, hogy a Bizottságnak továbbra is törekednie kellene az egységes ellen őrzés koncepci ­
ójának végrehajtására; hangsúlyozza, hogy rendkívül fontos az ellen őrzési hatóságok munkája min ő­
ségének és függetlenségének biztosítása a jelenlegi és az elkövetkezend ő id őszakban, és hogy ennek 
elérése érdekében elengedhetetlen, hogy világos és átlátható közös normákat állítsanak fel ezen ellen ­ 
őrzések vonatkozásában; megjegyzi, hogy az uniós költségvetést még magas hibaarányok el őfordulása 
esetén is megfelel ően meg lehetne védeni, mivel a Bizottság pénzügyi korrekciókat hajthat végre e 
hibaarányok ellensúlyozására, feltéve, hogy az ellen őrzési hatóságok megbízható eredményeket produ ­
kálnak; ismételten hangsúlyozza ugyanakkor, hogy ilyen esetekben a tagállamok adófizet őinek kétszer 
kell fizetniük, éppen ezért a hibák megel őzése a Bizottság és az érintett tagállamok számára is minden 
esetben hatékonyabb a kés őbbi korrekciónál; ezzel összefüggésben különösen hangsúlyozza a Szám ­
vev őszék 1. ajánlásának második bekezdését, és sürgeti a Bizottságot annak megvalósítására;  
175. felhívja a Bizottságot a 2000–2006 közötti programozási id őszak lezárásának befejezésére, figyelembe 
véve a Számvev őszék észrevételeit, valamint arra, hogy tegyen jelentést a Parlamentnek arról, hogy a 
folyamat során hogyan biztosítja a jogszer űséget és a szabályszer űséget;  
176. felhívja a Bizottságot arra, hogy építsen a számvev őszéki jelentésb ől levonható tanulságokra, és 
kövesse nyomon a 2007–2013 közötti id őszak strukturális intézkedéseit, valamint tartsa szem el őtt 
a Számvev őszék 2014–2020 közötti id őszakra vonatkozó strukturális intézkedésekr ől szóló vita 
kapcsán tett észrevételeit;  
177. határozottan úgy véli, hogy a Bizottságnak fokozottan részt kell vennie a strukturális alapok ellen ­ 
őrzési folyamatában azáltal, hogy a tagállamok irányító és tanúsítást végz ő hatóságait, valamint a 
lezárásért felel ős szerveit a végrehajtás és az ellen őrzés minden szakaszában fokozottan segíti és 
felügyeli a még hatékonyabb és kevésbé id ő- és forrásigényes folyamat biztosítása érdekében;  
VIII. rész A Számvev őszék 4/2012 sz. különjelentése: „Eredményes beruházás-e a strukturális 
alapok és a Kohéziós Alap felhasználása a tengeri kiköt ők közlekedési infrastruktú ­
rájának társfinanszírozására?”  
Bevezetés  
178. üdvözli a számvev őszéki jelentést, és megállapítja, hogy az a Bizottság és a tagállamok teljesítményét 
egyaránt kritikával illeti a tengeri kiköt őkkel kapcsolatos társfinanszírozott projektek eredményességét 
és a projektek rendelkezésére álló pénzeszközök költséghatékony felhasználását illet ően;HU L 308/88 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) Lásd: Az Európai Parlament állásfoglalása (2011. május 10.) az Európai Unió 2009-es pénzügyi évre szóló általános 
költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésr ől szóló határozatok szerves részét képez ő megjegyzésekkel, III. 
szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek, 61. bekezdés. (HL L 250., 2011.9.27., 33. o.)
179. üdvözli, hogy a Bizottság elfogadja a Számvev őszék ajánlásainak többségét;  
180. úgy véli, hogy a jelentésben feltártakhoz hasonló hiányosságok jöv őbeni elkerülése érdekében a 
Bizottság által megtett intézkedések többsége hozzájárulhat az eredményesebb és költséghatékonyabb 
forrásfelhasználásra vonatkozó célkit űzés megvalósításához;  
181. úgy véli ugyanakkor, hogy a Bizottságnak további lépéseket kell tennie;  
Megállapítások  
182. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy  
— a 27 vizsgált projektb ől négy nem zárult be a jelentés elkészültéig, és két projekt még 2012 
januárjában is folyamatban volt,  
— az építési engedélyek kiadására szolgáló közigazgatási eljárások gyakran hosszadalmasak és nehéz ­
kesek, és id őnként késedelmekkel és többletköltségekkel jártak,  
— két projektnek olyan céljai voltak, amelyek nem voltak összhangban sem közlekedéspolitikai 
célkit űzésekkel, sem annak az operatív programnak a céljaival, amely alapján támogatásban része ­
sültek;  
183. megállapítja, hogy  
— mire a jelentés elkészült, négy projekt nem m űködött, annak ellenére, hogy már lezárult, jelenleg 
azonban már m űködnek,  
— egyik régió sem rendelkezett hosszú távú kiköt őfejlesztési tervvel; ez azonban nem volt támogatási 
feltétel;  
184. egyetért a Bizottsággal abban, hogy a közlekedési infrastruktúrába való beruházások eredménye és 
hatása nem mindig kézzelfogható közvetlenül az építési munkálatok elvégzését követ ően, mivel csak 
egy bizonyos id ő után érik be;  
185. megállapítja, hogy  
— a Bizottság nem kap elegend ő tájékoztatást a projektek el őrehaladásáról, mivel az elérhet ő infor ­
mációk nem vezettek a projektek hiányosságait orvosló intézkedésekhez,  
— a Bizottság által biztosított útmutatók és tanfolyamok önmagukban elégtelennek bizonyultak arra, 
hogy kell őképpen felhívják a figyelmet a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvére,  
— felmerül annak lehet ősége, hogy a Bizottság monitoringbizottságokban betöltött tanácsadói 
szerepét körvonalazó jogi rendelkezések túlságosan is korlátozóak, és a hatékony forrásfelhasználás 
megvalósítására irányuló „egyéb eszközök” is hatástalanok, mivel a Számvev őszék szerint kevés az 
arra vonatkozó bizonyíték, hogy a Bizottság beavatkozott volna a bizottságok munkájába a 
hatékony forrásfelhasználás biztosítása érdekében, vagy hogy eredmény- vagy hatásmutatókat 
állított volna fel,  
— mivel a jachtkiköt őkhöz csupán a lakosság egy kis hányada fér hozzá, nem tekinthet őek el őre ­
lépésnek a szigetek megközelíthet ősége tekintetében, ezért építésük nem áll összhangban a közle ­
kedési politika célkit űzéseivel, azon esetek kivételével, ahol a kisebb hajók a szigetek közötti 
közlekedés általánosan használt eszközei és a kiköt ő kiépítése a népesség egésze számára jobb 
összeköttetéseket biztosítana,HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/89
— a speciális építkezésekre szolgáló szárazdokkok építése nem áll összhangban a TEN-T iránymuta ­
tásokkal, még akkor sem, ha karbantartásra fel lehet használni őket, mivel nem elégítik ki az 
1346/2001/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (  1 ) módosított 1692/96/EK európai 
parlamenti és tanácsi határozat (  2 ) II. melléklete 5. szakaszának (2) bekezdése III. pontjában 
meghatározott, „A tengeri kiköt ői hálózattal kapcsolatos közérdek ű projektekre vonatkozó el őírá ­
sok” egyikét sem;  
A Számvev őszék ajánlásai  
186. jóváhagyja a Számvev őszék ajánlásait, miszerint a Bizottságnak  
— törekednie kell arra, hogy a kohéziós politika keretében a kiköt ői infrastruktúrákra nyújtandó 
támogatásnak feltétele legyen egy átfogó, hosszú távú kiköt őfejlesztési stratégia megléte,  
— az építési szakaszban helyszíni látogatásokat kell tennie a hatékonysággal kapcsolatos kérdések 
ellen őrzésére,  
— kockázatalapú utólagos ellen őrzéseket kell végeznie a társfinanszírozott infrastruktúrák használa ­
tára és teljesítményére vonatkozóan,  
— a súlyos hiányosságok feltárása és az azokat orvosló megfelel ő intézkedések érdekében megbíz ­
hatóbbá kell tennie a nagyprojektekre és a Kohéziós Alapból támogatott projektekre vonatkozó 
értékelési eljárást,  
— törekednie kell azon elv bevezetésére, mely szerint az uniós finanszírozás eredményfügg ő, 
— az irányító hatóságokat az eredmény- és hatásmutatók alkalmazására kell ösztönöznie;  
187. kedvez őnek ítéli meg, hogy a Bizottság  
— el őzetes feltétel bevezetését javasolta annak biztosítására, hogy a 2014–2020 közötti kohéziós 
politikai keretre vonatkozó támogatási határozatok meghozatalát megel őzően már létezzen hosszú 
távú stratégiai tervezés,  
— helyszíni projektlátogatásokat vezetett be, és technikai megbeszéléseket szervezett az illetékes 
hatóságokkal,  
— záró ellen őrzések végrehajtását vezette be az ERFA és a Kohéziós Alap által a 2000 és 2006 
közötti programozási id őszakban társfinanszírozott projektek esetében, melyeket kockázatalapú 
megközelítést követve választott ki,  
— a 2007 és 2012 közötti id őszakban meger ősítette a döntéshozatali eljárást azáltal, hogy a jelent ős 
projektek esetében szabványosította a döntéshozatali eljárást, továbbá szabványosította a pályázati 
űrlapokat, bevezette a Bizottság illetékes részlegeivel való kötelez ő konzultációt, valamint elindí ­
totta a JASPERS kezdeményezést (az európai régiók beruházásait támogató közös program), 
amelynek köszönhet ően a tagállamok jobb pályázatokat nyújthatnak be,  
— kidolgozta a teljesítményellen őrzési keretet, amely a tervek szerint a 2012-t ől kezd ődően elvég ­
zend ő els ő célzott ellen őrzések alapjait képezi, és hasonló keret bevezetésére szólított fel a 
2014–2020 közötti id őszakra vonatkozó kohéziós politikai keretre irányuló javaslatában, ami 
magában foglalná a Bizottság azon jogát, hogy felfüggessze a kifizetéseket, amennyiben a rögzített 
mérföldkövek vagy célkit űzések megvalósítása tekintetében jelent ős az elmaradás;  
További ajánlások  
188. kéri a Bizottságot, hogy  
— teljes mértékben támogassa a Számvev őszék azon javaslatát, mely szerint eredmény- és hatás ­
mutatókat nem csak a prioritások, hanem – egy adott projekt lehetséges hatásának megfelel ő 
szint ű felméréséhez igazodóan – a projektek szintjén is alkalmaznia kellene,HU L 308/90 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) HL L 185., 2001.7.6., 1. o.  
( 2 ) HL L 228., 1996.9.9., 1. o.
— vezessen be egy olyan rendszert, amelynek keretében a közlekedési infrastruktúrába való beruhá ­
zások eredményét és hatását az építési munkák befejezését követ ően mérik fel, egy olyan id őpont ­
ban, amikor már joggal elvárható, hogy az eredmények és a hatások láthatóak legyenek,  
— a bevált módszerek végrehajtására vonatkozó ajánlások megfogalmazása céljából az összehason ­
lítható társfinanszírozott projektek esetében vesse össze a tagállamokban az átlagos megvalósítási 
időt az igazgatási eljárások min őségével,  
— vegye figyelembe azt, hogy a rögzített mérföldkövek megvalósítása tekintetében tapasztalható 
elmaradás nem minden esetben a rossz gazdálkodás következménye, és a teljesítményellen őrzési 
keretre irányuló javaslatából törölje a támogatásnyújtás olyan esetekben való megvonásának lehet ő­
ségét, amikor nem lehetett volna megel őzni és/vagy el őre látni azt, hogy egy beruházás nem a várt 
eredményekkel jár,  
— b ővítse a projektek el őrehaladásával kapcsolatosan rendelkezésre álló információkat, és a további 
támogatás el őfeltételeként kérje a feltárt hiányosságok orvoslását; megjegyzi, hogy elfogadhatatlan, 
hogy nem áll rendelkezésre elegend ő információ a projektek végrehajtásáról,  
— elemezze a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvével kapcsolatos ismeretterjesztésre 
irányuló tanfolyamok és útmutatók hatékonyságát,  
— tegyen javaslatot a jogi rendelkezések módosítására a monitoringbizottságokban betöltött taná ­
csadói szerep hatékonyabbá tétele érdekében, és elemezze a hatékony forrásfelhasználás el őmoz ­
dítására irányuló, fentebb említett „egyéb eszközök” eredményességét;  
IX. rész A Számvev őszék 5/2012. sz. különjelentése: „A közös külkapcsolati információs 
rendszer (CRIS)”  
189. üdvözli a Számvev őszék 5/2012. számú különjelentését, mivel az információkat szolgáltat a Parlament 
mint ellen őrz ő és mentesítésért felel ős hatóság részére a költségvetés végrehajtásáról;  
190. meg van elégedve a Számvev őszék azon átfogó véleményével, hogy „a CRIS többnyire eredményes 
abban a tekintetben, hogy eleget tesz a Bizottság küls ő fellépésekkel kapcsolatos információs igénye ­
inek” (75. pont); mindazonáltal aggodalommal töltik el a jelentésben feltárt egyes súlyos hiányosságok;  
191. felhívja a Bizottságot, hogy határozza meg a CRIS szerepét és céljait, mivel azok frissítésére a rendszer 
2002. évi m űködésbe hozása óta nem került sor, tartalmának számos változása ellenére;  
192. jóváhagyja a Számvev őszék minden ajánlását; felhívja a Bizottságot, hogy mihelyt lehetséges, hajtsa 
végre őket a fennálló hiányosságok orvoslására;  
193. hangsúlyozza, hogy a CRIS által betöltött szerep bármely változásának és a CRIS bármely módosítá ­
sának tükröznie kell az Unió külpolitikája el őtt álló, az Európai Unió m űködésér ől szóló szerz ődés 
által bevezetett új kihívásokat, ami az adatok min őségének és következetességének javulását eredmé ­
nyezné;  
194. hangsúlyozza, hogy a CRIS jelentéstételi feladatait a Parlament hatásköreihez kell igazítani a külpolitika 
és a költségvetési ellen őrzés területén;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/91
195. nagyon lényegesnek tekinti az 1. ajánlást, amely szerint meg kell határozni a CRIS mint információs 
rendszer szándékolt szerepét, különösen a Bizottság által alkalmazott eredményszemlélet ű számvi ­
telhez (ABAC) való viszonyában;  
196. úgy ítéli meg, hogy a CRIS és az ABAC közötti adatintegritás javulása elengedhetetlen ahhoz, hogy az 
Unió küls ő tevékenységeir ől következetes, átlátható, korszer ű és megbízható módon lehessen beszá ­
molni; hangsúlyozza, hogy el kell kerülni az ABAC szerepének megkett őződését a CRIS-en belül;  
197. aggódik a Számvev őszéknek a CRIS hatékonyságával és eredményességével kapcsolatos következ ő 
megállapításai miatt:  
— nem határozták meg megfelel ően a CRIS-nek az ABAC-hoz való viszonyát, ami a funkciók 
megismétl ődését okozta (34. és 35. pont), és kétségbe vonja a CRIS többletértékét a pénzügyi 
tranzakcióknak általában a CRIS-ben való kódolását illet ően (35. pont),  
— a CRIS-b ől származó információ megbízhatatlan lehet (39–41. 49–52. és 54–56. pont) és néha 
utólagos manuális kiigazítást igényel (a Bizottság válasza az 52. pontra), adatkódolási hiányosságok 
(38–41. pont), vagy hiányzó vagy érvénytelen adatrekordok miatt (49–51., 54. és 55. pont),  
— jelent ős késedelmek fordultak el ő az információk (számlák és ellen őrzési jelentések) CRIS-ben való 
rögzítésében (57. pont),  
— a CRIS felhasználóbarát volta továbbra is a legsürg ősebben megoldandó hiányosság (43. pont és 3. 
ábra);  
198. aggódik amiatt, hogy e hiányosságok miatt a Parlament mint mentesítésért felel ős hatóság részére 
szolgáltatott információ megbízhatatlan lehet (pl. a 39. pont az országok szerint lebontott költségeket 
érinti); elismeri a Bizottság eddig tett er őfeszítéseit (különösen a Bizottság 35., 52. és 54. pontra adott 
válaszait); mindazonáltal felhívja a Bizottságot, hogy a lehet ő leggyorsabban orvosolja e hiányos ­
ságokat a CRIS hatékony és eredményes pénzgazdálkodásának biztosítására; azt javasolja, hogy 
különös figyelmet kell fordítani a funkciók megismétl ődésének elkerülésére, mivel ez nem hatékony, 
és hibás adatbevitel kockázatával jár;  
199. továbbá megállapítja, hogy a CRIS m űködési módját korszer űsíteni kell, hogy összesített tájékoztatást 
tudjon adni a kedvezményezett országokról, szakpolitikai területekr ől és pénzügyi eszközökr ől, ami 
jelenleg nehéz, vagy akár lehetetlen; hangsúlyozza, hogy javítani kell a rendszer hatékonyságát és 
eredményességét az operátorok számára az adatkódolás ésszer űsítése és összevonása révén;  
200. tudomásul veszi a Számvev őszék azon megjegyzését, hogy a CRIS-r ől nem készült költségelemzés, ami 
abból következik, hogy az ellen őrzés annak elemzésére irányult, hogy a CRIS képes-e ellátni a Bizott ­
ságot a szükséges információkkal, nem pedig igazgatási költségeinek tanulmányozására; sajnálja azon ­
ban, hogy nem áll rendelkezésre információ a CRIS költséghatékonyságáról;  
201. sajnálja, hogy a CRIS létrehozásakor nem létezett egyértelm ű, hosszú távú stratégia, amely megálla ­
pította volna a CRIS céljait és m űködését, ami végül a feladatok elburjánzásához vezetett összefügg ő 
jöv őkép nélkül;  
202. hangsúlyozza, hogy a CRIS-nek szabványos mechanizmust kell tartalmaznia az adatok bizalmas ­
ságának és a felhasználók hozzáférési jogainak különböz ő szintek szerinti besorolására; úgy véli, 
hogy létre kell hozni egy ilyen mechanizmust a megfelel ő bizalmasság és az adatok épségének 
biztosítása érdekében;HU L 308/92 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.
203. aggodalommal tölti el a rendszer biztonságának elégtelensége; továbbá tudomásul veszi, hogy a 
biztonság területén a felel ősségi körök továbbra sincsenek egyértelm űen meghatározva, ami súlyosan 
veszélyezteti az adatbiztonságot; hangsúlyozza, hogy az adatoknak teljes mértékben meg kell felelniük 
a Fejlesztési Támogatási Bizottság (DAC) követelményeinek;  
204. emlékezteti a Bizottságot az adatvédelmi szabályoknak való megfelelés fontosságára; kifogásolja, hogy 
az adatvédelmi tisztvisel őnek küldött értesítések nem terjedtek ki kifejezetten a CRIS-ben szerepl ő 
bejegyzésekhez csatolt életrajzokra (74. pont);  
205. felhívja a Bizottságot, hogy minden további késedelem nélkül foglalkozzon a Parlament és a Szám ­
vev őszék által el őterjesztett hiányosságokkal és ajánlásokkal.  
X. rész A Számvev őszék 6/2012. sz. különjelentése: „A ciprusi török közösségnek nyújtott 
uniós támogatás”  
206. emlékeztet arra, hogy az ellen őrzés a következ ő átfogó kérdést vizsgálta: „Eredményesen kezeli-e a 
Bizottság a ciprusi török közösségnek nyújtott pénzügyi támogatási keretet?”;  
207. felszólítja Költségvetési Bizottságot és a Költségvetési Ellen őrz ő Bizottságot, hogy a 2014 és 2020 
közötti id őszakra vonatkozó, új többéves pénzügyi keret megtárgyalása során, annak végs ő eredmé ­
nyét ől függetlenül vegyék figyelembe ezen állásfoglalás megállapításait, annak érdekében, hogy 
érvényre jusson a Számvev őszék hatékonyabb tervezés, végrehajtás és fenntarthatóság biztosítására 
irányuló ajánlása, összhangban a 389/2006/EK tanácsi rendelettel (  1 ), anélkül, hogy az küls ő területet 
érintene;  
208. kifejezi egyetértését a Számvev őszék különjelentésének azon következtetéseivel, hogy a „program 
máris látható eredményekkel járt, de ezek fenntarthatósága gyakran kétséges, különösen az uniós 
finanszírozás jöv őjének bizonytalansága miatt”, hogy a Bizottságnak „sikerült olyan programot kidol ­
goznia, amely felöleli és megfelel ően rangsorolja a rendelet célkit űzései között szerepl ő összes 
ágazatot”, valamint, hogy a „nehézségek közepette a Bizottság arra is módot talált, hogy rövid id őn 
belül programirányítási hivatalt hozzon létre Ciprus északi részén, és nagyrészt megfelel ő végrehajtási 
módszereket és kockázatenyhítési intézkedéseket alkalmazzon. A programirányítás f ő hiányosságai 
annak voltak betudhatók, hogy a helyi programtámogatási iroda kevesebb döntési jogkört kapott, 
mint a hasonló szerepet is betölt ő uniós külképviseletek, illetve hogy az alkalmazottak szerz ődései túl 
rövidek voltak ahhoz, hogy a támogatott programokat az elejükt ől a végükig irányítani tudják. 
Emellett az ENSZ szel való közös irányítás keretében végzett monitoring nem volt elegend ő.”; 
209. nyugtázza, hogy a program a ciprusi török közösségben számos kedvezményezettnek nyújtott segít ­
séget; ugyanakkor sajnálja, hogy a program legnagyobb szabású, 27,5 millió EUR-s költségvetés ű 
projektjét, egy tengervíz-sótalanító létesítmény megépítését nem sikerült végrehajtani a török hadsereg 
által el őírt korlátozások miatt; megjegyzi, hogy ez jelent ős visszaesés a program szempontjából;  
210. hangsúlyozza a ciprusi török közösségnek nyújtott támogatás 389/2006/EK tanácsi rendelet szerinti 
további folyósításának fontosságát, amelyre a Számvev őszék különjelentésére adott válaszában a 
Bizottság is rámutatott; hangsúlyozza a ciprusi török közösség Unióhoz való közelítésének fontosságát 
az újraegyesítés folyamatának el őmozdítása érdekében; ezért úgy véli, hogy a jöv őre nézve növelni kell 
a i. társadalmi és gazdasági fejl ődés el őmozdítására, ii. az infrastruktúra fejlesztésére és átalakítására, iii. 
a megbékélésre, a bizalomépítést támogató intézkedésekre és a civil társadalom támogatására, iv. a 
ciprusi török közösség Unióhoz való közelítésére, v. az uniós vívmányokhoz hozzáigazított jogsza ­
bályok kidolgozására, vi. az uniós vívmányok végrehajtására való felkészülésre, valamint a gazdasági 
integráció haladéktalan er ősítésére irányuló forrásokat, és fokozni kell a mindkét közösségre kiterjed ő 
programok intenzitását;  
211. rámutat különösen az olyan, mindkét közösséget érint ő projektek alapvet ő szerepére, mint az elt űnt 
személyekkel foglalkozó bizottság, amelynek célja az elt űnt személyek sorsának felkutatása, és amely 
hozzájárul a közösségek közötti megbékéléshez; hangsúlyozza az elt űnt személyekkel foglalkozó 
bizottság m űködéséhez szükséges finanszírozás biztosításának fontosságát, és kéri a Bizottságot,HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/93  
( 1 ) A ciprusi török közösség gazdasági fejl ődésének ösztönzését el ősegít ő pénzügyi támogatási keret létrehozásáról és az 
Európai Újjáépítési Ügynökségr ől szóló 2667/2000/EK rendelet módosításáról szóló, 2006. február 27-i 389/2006/EK 
tanácsi rendelet (HL L 65., 2006.3.7., 5. o.).
hogy az elt űnt személyekkel foglalkozó bizottság támogatása során kérje fel a török katonai er őket, 
hogy tegyék lehet ővé a katonai övezetekbe való belépést; rámutat, hogy finanszírozást kell biztosítani 
a mindkét közösséget érint ő infrastrukturális projektek számára, és hatékonyabban együtt kell 
m űködni az ENSZ ügynökségeivel és programjaival;  
212. rámutat továbbá annak jelent őségére, hogy folytassák a kulturális örökség szakmai bizottsága munká ­
jának támogatását azon történelmi és vallási helyszínek helyreállítása és meg őrzése érdekében, amelyek 
Ciprus kulturális örökségének szerves részét képezik és elválaszthatatlanul hozzátartoznak az egész 
világ kulturális örökségéhez;  
213. megjegyzi, hogy általánosságban véve elmondható, hogy a korlátozott igazgatási kapacitás, az irányadó 
dokumentumok késedelmes elfogadása és a jöv őbeli finanszírozás bizonytalansága miatt a programok 
fenntarthatósága gyakran kétséges;  
214. hasznosnak tartja azt is, hogy emlékeztessen arra, hogy az ellen őrzéskor még nem volt egyértelm ű, 
hogy az uniós támogatási program kap-e további számottev ő finanszírozási forrásokat; megállapítja, 
hogy ez a bizonytalanság megnehezíti a program irányítását, és csorbítja eredményességét és fenn ­
tarthatóságát;  
215. tudomásul veszi a Számvev őszék ajánlásait, amelyek olyan különböz ő lehetséges forgatókönyvek, 
amelyek bekövetkezése az újraegyesítési folyamat alakulásától, illetve a jöv őbeli uniós támogatási 
szintt ől függ;  
216. egyetért a Bizottsággal abban, hogy a ciprusi kérdés rendezéséig a ciprusi török közösségnek nyújtott 
támogatásnak továbbra is a 389/2006/EK rendeleten kell alapulnia;  
217. elégedetten veszi tudomásul, hogy az intézkedések annak ellenére tükrözték a program célkit űzéseit, 
hogy számos ágazat volt érintve, a 389/2006/EK rendelet elfogadása elhúzódott és a program nem 
rendelkezett többéves tervvel;  
218. mindazonáltal aggodalommal állapítja meg, hogy a Bizottság jelent ős nehézségekkel szembesült a 
program létrehozása és végrehajtása során, hogy a Bizottság helyi programtámogató irodájának ered ­
ményességét több tényez ő is csökkentette, hogy a program-végrehajtási eljárások nem mindig bizo ­
nyulnak eredményesnek, és hogy a programok fenntarthatósága az elért eredmények ellenére kétséges;  
219. nyugtázza a Számvev őszék különjelentésében bemutatott helyzetet; nyugtázza, hogy a Bizottság 
számos kezdeményezést tett, és hogy az ellen őrzés óta a hatékonyság tovább javult;  
220. üdvözli továbbá a m űveletek sikeres lezárását az Egyesült Nemzetek Fejlesztési Programjával (UNDP) 
folytatott közös irányítás keretében;  
221. sajnálja a tengervíz-sótalanító létesítménnyel kapcsolatos projekt megsz űnését, ami szerencsétlen 
visszaesés; emlékeztet arra, hogy ez a projekt nemcsak a vízellátási ágazat legf őbb projektje, hanem 
egyben a legnagyobb szabású olyan, a teljes lekötött finanszírozás mintegy 10 %-át kitev ő projekt, 
amelyet a pénzügyi keretb ől finanszíroznak, és hogy a létesítmény naponta 23 000 m  3 mennyiség ű 
ivóvízzel nagyjából 100 000 ember ivóvízellátását biztosítaná, továbbá emlékeztet arra, hogy az 
átlagos csapadékmennyiségnek az elmúlt 30 évben tapasztalható 40 %-os csökkenése miatt a vízellátás 
biztosítása egyre sürget őbb probléma a szigeten; mélyen aggódik amiatt, hogy e súlyos környezetvé ­
delmi probléma kezelését ellehetetleníti a projekt leállítása, amelynek okai a török hadsereg által a 
ciprusi görög kivitelez ővel szemben el őírt korlátozások voltak, mely korlátozások 2010 márciusában 
történt feloldását követ ően a szerz ődő fél kedvez őtlen feltételekre hivatkozva nem volt hajlandó 
folytatni a projektet; felhívja a Bizottságot, hogy fontolja meg a projekt újraindításának lehet őségét;  
222. kitart azonban amellett, hogy a sótalanító létesítménnyel kapcsolatos projekt leállítása a Bizottság 
pénzügyi érdekeit védte; nyugtázza, hogy az építési szerz ődés keretében nem került sor kifizetésre;HU L 308/94 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.
223. mélyen sajnálja, hogy a helyi és városi infrastruktúrával kapcsolatos intézkedések legtöbbje késedelmet 
szenvedett, bár a legtöbb esetben a késedelmeket politikai nehézségek és a föld tulajdonjogának 
tisztázása okozta, amelyek kívül esnek a Bizottság és az UNDP ellen őrzési körén;  
224. egyetért a Számvev őszék azon következtetéseivel amelyek szerint a program már elért bizonyos 
pozitív eredményeket és a ciprusi török közösségen belül számos kedvezményezettet támogatott, 
többek között gazdálkodókat, diákokat és azokat, akik az új átkel őhelyeket használják; megállapítja, 
hogy a program fenntarthatósága gyakran kétséges, különösen a jöv őbeli uniós finanszírozás körüli 
bizonytalanság miatt;  
225. üdvözli a Számvev őszék azon következtetését, hogy a nehéz politikai körülmények és a zsúfolt 
ütemterv ellenére a Bizottságnak sikerült olyan programot létrehoznia, amely összhangban volt a 
389/2006/EK rendelet célkit űzéseivel, és rövid id őn belül programirányítási hivatalt tudott létrehozni, 
valamint megfelel ő végrehajtási mechanizmusokat vezetett be;  
226. hangsúlyozza a ciprusi török közösségnek nyújtott uniós támogatás átmeneti és kivételes jellegét, a 
támogatást ugyanis Ciprus újraegyesítéséig biztosítják; megjegyzi, hogy a Bizottsághoz hasonlóan 
támogatja a ciprusi török közösségnek a 389/2006/EK tanácsi rendelet keretében biztosított segítség ­
nyújtás folytatását, amíg a ciprusi probléma nem rendez ődik átfogóan;  
227. tudomásul veszi a 6/2012. számú különjelentésben foglalt következtetéseket és ajánlásokat; azt java ­
solja a Bizottságnak, hogy vegye figyelembe a program végrehajtása során szerzett tapasztalatokat, és 
szükség esetén javasoljon annak továbbfejlesztésére irányuló intézkedéseket és err ől megfelel ően tájé ­
koztassa a Parlamentet; azt javasolja, hogy a ciprusi török közösség gazdasági fejl ődéséhez nyújtott 
uniós pénzügyi támogatás ne csak az új projekteket vegye figyelembe, hanem azt is, hogy a jöv őbeli 
finanszírozás megítélésér ől hozott döntés során el ő kell segíteni a folyamatban lév ő projektek fenn ­
tarthatóságának biztosítását is a meglév ő jogi keret alapján és összhangban a 389/2006/EK rendelet 
célkit űzéseivel;  
228. úgy ítéli meg, hogy az uniós segélyeknek továbbra is támogatniuk kell a ciprusi újraegyesítési folya ­
matot; ezzel összefüggésben azt ajánlja a Bizottságnak, hogy továbbra is törekedjen a 389/2006/EK 
rendelet öt célkit űzésének megvalósítására, támogatva többek között a mindkét közösséget érint ő 
intézkedéseket, a bizalomépítést támogató intézkedéseket, az elt űnt személyekkel kapcsolatos tevé ­
kenységeket, a civil társadalmat (beleértve az örmény és maronita kisebbségeket is), történelmi hely ­
színek meg őrzését és helyreállítását, a környezetvédelmet, a gazdasági és társadalmi fejl ődést, valamint 
a közösségi vívmányok végrehajtását;  
229. kéri a Bizottságot, hogy a lehet ő legszélesebb körben terjessze a megbékélésre és a civil társadalom 
erősítésére irányuló programokra vonatkozó pályázatokkal kapcsolatos információkat; kifejezetten 
rámutat arra, hogy támogatni kell a ciprusi török közösségen belül a n ők társadalmi és gazdasági 
integrációját, valamint társadalmi szerepvállalását célzó programokat;  
XI. rész A Számvev őszék 7/2012. sz. különjelentése: „A borpiac közös szervezésének 
reformja: az eddigi el őrelépések”  
230. üdvözli a Számvev őszék „A borpiac közös szervezésének reformja: az eddigi el őrelépések” cím ű 
7/2012. sz. különjelentését, amely a Tanács által 2008-ban bevezetett, a borpiac közös szervezésének 
reformja terén elért el őrelépésekre összpontosít; elismeri, hogy az ellen őrzés f ő célja a reform egyik f ő 
célkit űzése, azaz a kereslet és kínálat közötti egyensúly javítása terén elért el őrelépések értékelése volt;  
231. emlékeztet arra, hogy a borpiac közös szervezésének reformja azt a célt t űzte ki, hogy egyensúlyt 
teremtsen a kereslet és a kínálat között, és hogy e reform f ő pénzügyi eszközei közé tartozikHU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/95
az ideiglenes kivágási program és a nemzeti támogató programok kialakítása, amelyek lehet ővé teszik 
a tagállamok számára, hogy a (rendelkezésre álló 11) intézkedés közül a sajátos helyzetükhöz legin ­
kább igazodót válasszák;  
232. hangsúlyozza, hogy az ellen őrzés két intézkedésre összpontosított, ezek: a „kivágások” és a „sz őlő­
ültetvények szerkezetátalakítása és átállítása”, a kivágásokhoz kapcsolódó intézkedésekre 1 074 millió 
EUR-t irányoztak el ő a 2008–2009-t ől 2010–2011-ig terjed ő hároméves alkalmazási id őszakra, a 
szerkezetátalakítási és átállítási intézkedésekre pedig a 2001 és 2010 közötti tízéves id őszakra 
4 200 millió EUR-t;  
233. megjegyzi, hogy az Unió 3,5 millió hektár (ha) sz őlőterülettel a világ legnagyobb bortermel ője; 
emlékeztet arra, hogy az EU termelése a 2007–2008-as borászati évben mintegy 160 millió hektolitert 
(hl) tett ki, amely a világ bortermelésének 60 %-a; megjegyzi továbbá, hogy termel ői szinten lefelé 
irányuló nyomás nehezedett a borárakra, amelyhez hozzáadódott még a borfogyasztás EU-n belüli 
általános csökkenése a 2009-et megel őző 20 év során;  
234. megjegyzi, hogy a 7/2012. sz. különjelentés jelzi, hogy bár a kivágásokra vonatkozó igény meghaladta 
a 350 000 ha-t, annak hatását a 175 000 ha-os rögzített cél korlátozta, és végül csak 160 550 ha-t 
vágtak ki uniós támogatás segítségével; a Számvev őszék becslései szerint a kivágási rendszer végül 
mindössze 5 %-kal csökkentette a sz őlészeti jegyzék szerinti területeket, és csupán 10,2 millió hl bort 
vontak ki, avagy a felhasználható bortermelés 6 %-át; azonban rámutat arra, hogy lényegesen nagyobb 
területet – összesen 300 000 ha-t – vágtak ki a reform óta, és hogy 140 000 ha területre nem 
nyújtottak támogatást, azonban ez az adat nem szerepel a 7/2012. számú különjelentésben;  
235. megjegyzi, hogy a Számvev őszék arra a következtetésre jut, hogy a kivágási intézkedés tekintetében a 
rendszer lehetett volna hatékonyabb és alacsonyabb költség ű is, mivel a támogatások arányát túl 
magas szintre emelték fel az els ő és a második évben, miközben az intézkedés iránti igény meghaladta 
a célt azután is, hogy azok arányát a rendszer harmadik és utolsó évében az eredeti szintekre 
csökkentették;  
236. megjegyzi, hogy a Számvev őszék úgy véli, hogy a kivágások nem mindig a kevésbé versenyképes vagy 
kevésbé életképes sz őlőültetvényeket célozták meg, és hogy a rendszer néhány olyan sz őlőültetvény 
kivágását is támogatta, amelyeket már átalakítottak, és amelyek elméletileg versenyképesek voltak; 
sajnálattal jegyzi meg, hogy ezen esetekben hiányzik a reform politikai célkit űzéseivel való összhang;  
237. megjegyzi, hogy a 7/2012. sz. különjelentés hangsúlyozza, hogy a termelés várt csökkenése részben 
azért nem következett be, mivel nem alkalmazták elégséges mértékben az egyes közös piacszervezési 
eszközöket – pl. zöld szüret, promóció –, továbbá azért, mert a Tanács elutasította a Bizottság azon 
javaslatát, hogy megtiltsák a cukorral való dúsítást;  
238. megjegyzi, hogy a 7/2012. sz. különjelenés elismeri, hogy a szerkezetátalakítási intézkedések hozzá ­
járultak az ágazat versenyképességének fokozásához, azonban egyes tagállamokban a termés megnöve ­
kedését is okozták, ami kioltja a piaci kínálat csökkenésére irányuló er őfeszítéseket;  
239. említést tesz a Számvev őszék azon megjegyzésér ől, hogy a Bizottság nem végzett mélyreható értéke ­
lést a telepítési jogok 2018-ra betervezett liberalizációjának potenciális hatásaira vonatkozóan, és úgy 
véli, hogy ezen értékelésre szükség van a borágazatban a kereslet és a kínálat egyensúlyának becs ­
léséhez;  
240. említést tesz a Számvev őszék azzal kapcsolatos aggályairól, hogy az Unió kivágási intézkedéseket 
finanszírozott a borfelesleg csökkentésére, míg a szerkezetátalakítási és átállítási intézkedések egyes 
esetekben a sz őlőültetvények hozamának bizonyos mérték ű növekedését eredményezték; mindazon ­
által úgy véli, hogy a nagyobb hozam versenyképesebbé teszi a borokat, azonban határozottan arra 
biztatja a Bizottságot, hogy a jöv őbeli egyensúlytalanságok elkerülése érdekében biztosítsa a megfelel ő 
stratégia alkalmazását;HU L 308/96 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.
241. teljes mértékben egyetért azzal, hogy a meglév ő el őírások világosabbá tétele révén – a tág értelmezési 
lehet őségeket kizárva – és magukra a sz őlőültetvényekre és nem csak a gazdálkodókra vonatkozó 
további támogathatósági kritériumok meghatározásával el kellett volna kerülni egyes modernizált 
sz őlőültetvények kivágását;  
242. úgy véli, hogy a Bizottságnak felül kellene vizsgálnia a szerkezetátalakítási intézkedéseket azok haté ­
konyságának meger ősítése érdekében, és folytatnia kellene az el őző program során sikeresnek bizo ­
nyult intézkedéseket, hogy er ősítse az ágazat versenyképességét; elvárja, hogy a Bizottság biztosítsa a 
tagállamok nemzeti programjainak és a szerkezetátalakítási és átállítási intézkedéseknek a reform 
céljával való összhangját, különös tekintettel az egységes támogatási rendszerre; ezenkívül kéri a 
Bizottságot, hogy javítsa a jelenlegi rendelkezéseket, lehet ővé téve a gazdálkodók számára, hogy 
hatékonyabban alkalmazkodhassanak a piaci jelekhez és jobban hozzáigazíthassák a kínálatot az 
áruk iránti kereslethez;  
243. kéri a Bizottságot, hogy támogassa az Unió legkiemelked őbb borászati hagyományainak meg őrzését 
támogató intézkedéseket, amelyek alapvet ő eleme a szocioökonómiai kohézió biztosítása és a 
környezet és a tájkép védelme a m űködése helyszínéül szolgáló számos vidéki területen;  
244. úgy véli, hogy a Bizottságnak az ágazati változók statisztikai elemzések alapján rendszeresen frissített 
becsléseket kell végeznie a borágazaton belüli kereslet és kínálat közötti egyensúly tekintetében, 
figyelembe véve a szerkezetátalakítási és átállítási intézkedések pozitív hatásait; úgy véli, hogy e becslés 
alapján meg kellett volna határoznia a kivágási intézkedések tekintetében célként kit űzött területet, és 
úgy véli, hogy a jöv őben értékelést kell végeznie arról, hogy e becslés alapján szükség van-e bármilyen 
egyéb intézkedés fejlesztésére a lehetséges egyensúlytalanságok kezeléséhez;  
245. ragaszkodik ahhoz, hogy mélyreható hatástanulmányt kell készíteni a telepítési jogok liberalizálására 
vonatkozóan, a Számvev őszék ajánlásának megfelel ően; kéri a Bizottságot, hogy értékelje ki a rendszer 
felszámolásának potenciális következményeit annak érdekében, hogy a lehet ő legmegfelel őbb dönté ­
seket hozza meg a borpiac egyensúlyának biztosítása érdekében; megemlíti, hogy a tagállamok több ­
sége nem ért egyet a rendszer felszámolására vonatkozó döntéssel, és ezt a véleményt a Parlament is 
osztja „A KAP jöv ője 2020-ig: az élelmezési, a természeti er őforrásokat érint ő és a területi kihívások 
kezelése” cím ű, 2011. június 23-i állásfoglalásában (  1 ); 
246. hangsúlyozza, hogy bár az Unióban a borok iránti kereslet az utóbbi évtizedekben csökkent, az utóbbi 
néhány évben érezhet ő növekedés következett be a harmadik országokba irányuló export terén, 
melyr ől a 7/2012-es különjelentés nem szól; meggy őződése, hogy a min őségi borok exportjának 
elősegítését szolgáló intézkedések végrehajtása segítené a termelési többlet csökkentését;  
247. sürgeti a Bizottságot, hogy hozzon olyan intézkedéseket, amelyek biztosítják, hogy a kifizetések 
kiszámításához hektáronkénti átalánydíjat alkalmazó tagállamok megfelel ő ellen őrzési mechanizmu ­
sokat alakítsanak ki a kifizet ő ügynökségek számára, garantálva, hogy a gazdálkodók nem kapnak 
túlkompenzációt, szabványosítsák a becsült költségeket, hogy minimális szintre csökkentsék a hasonló 
intézkedések költségbecslései közötti eltéréseket;  
248. sürgeti a Bizottságot, hogy tegyen megfelel ő lépéseket a mez őgazdasági piacok közös szervezésének 
létrehozásáról, valamint egyes mez őgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekr ől szóló, 
2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet (az egységes közös piacszervezésr ől szóló rende ­
let) (  2 ) 103q. cikkén alapuló intézkedések összehasonlíthatóságára és szabványosítására vonatkozó 
elfogadhatósági szintek kialakítása érdekében;  
249. úgy véli, hogy a min őségi borok harmadik országokba irányuló exportja mellett az európai borok 
Unión belüli fogyasztásának fokozott támogatása is segítené a termelési többlet csökkentését;HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/97  
( 1 ) HL C 390. E, 2012.12.18., 49. o.  
( 2 ) HL L 299., 2007.11.16., 1. o.
250. felkéri a Bizottságot, hogy indítsa újra a borágazat támogatására és a bels ő piacon belüli versenyképes ­
ségének javítására irányuló politikát, beleértve a feln őtteket célzó, a felel ősségteljes borfogyasztásról és 
a bor sajátos értékeir ől és jellemz őiről szóló tájékoztatási kampányokat, amelyek kiemelik az európai 
borok kulturális gyökereit; ezenkívül kéri a Bizottságot, hogy vizsgálja meg a harmadik országokba 
irányuló export növelésére irányuló európai stratégiát;  
XII. rész A Számvev őszék 9/2012. sz. különjelentése: „A biotermékek el őállítását, feldolgozá ­
sát, forgalmazását és behozatalát szabályozó kontrollrendszer ellen őrzése”  
251. üdvözli a Számvev őszék 9/2012. sz. különjelentését, és támogatja a Számvev őszék következtetéseit; 
mindazonáltal sajnálja, hogy az ellen őrzés csak hat tagállamra terjedt ki, még ha azok a leginkább 
érintettek is;  
252. egyetért a Számvev őszék ajánlásaival, különös tekintettel a biotermékek nyomon követhet őségére és a 
biotermékekkel való határokon átnyúló kereskedelemre vonatkozó ajánlásokra;  
253. megállapítja, hogy a bioélelmiszer-fogyasztás a teljes élelmiszerpiac kevesebb mint 2 %-át teszi ki, bár 
ez az arány várhatóan emelkedni fog;  
254. hangsúlyozza, hogy az ökológiai termelés jelent ősége meghaladja az egészséges táplálkozásét; a haté ­
kony er őforrás-felhasználással jellemzett biogazdálkodás a mez őgazdasági termelés innovatív, tudás ­
alapú megközelítése, mely a vidékfejlesztés és a foglalkoztatás motorjává válhat; a biotechnológiák és 
az ökológiai termelés fokozott alkalmazása „európai hozzáadott értéket” teremthet a mez őgazdaság 
számára, aminek eredményeképpen Európa helyzete meger ősödhet a globális versenyben; megjegyzi, 
hogy hozzájárul a hosszú távú környezeti, gazdasági és társadalmi fenntarthatósághoz, így többek 
között az éghajlatváltozás mérsékléséhez és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz, a biológiai 
sokféleség csökkenésének lassításához, valamint az állatjóléti normák fejlesztéséhez;  
255. emlékeztet rá, hogy a Parlament mindig támogatta a biogazdálkodást, és a jöv őben is így tesz, továbbá 
aktív szerepet vállalt a bioélelmiszerek termelésére és címkézésére vonatkozó szabályozás megalkotá ­
sában;  
256. úgy véli, hogy a következ ő többéves pénzügyi kerettel összefüggésben nagyobb figyelemben és támo ­
gatásban kell részesíteni a biotermékek el őállítását;  
257. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy számos biotermék drágább, mint a nem biotermékek; ebb ől 
adódóan az árra érzékeny fogyasztók és az alacsony bevételb ől él ők nem, vagy csak kisebb mértékben 
tudják megfizetni ezeket az egészségesebb termékeket;  
258. elismeri, hogy egy, az ökológiai termelésre vonatkozó hatékony ellen őrzési rendszer számos akadályt 
gördítene a szerepl ők (beleértve a termel őket, import őröket és feldolgozókat) elé, ugyanakkor igazolná 
a min őséget, és ezáltal hitelessé tenné őket, emellett biztosítaná, hogy a fogyasztók megbízhassanak az 
ökológiai címkével ellátott termékekben;  
259. felhívja a figyelmet az EU-ban termelt és az importált biotermékek piacának növekedésére, ami 
lehet őséget adhat nem méltányos kereskedelmi gyakorlatok folytatására, és hangsúlyozza, hogy emiatt 
erősebb ellen őrzési rendszerekre van szükség uniós és tagállami szinten; kiemeli, hogy az ellen őrzé ­
seknek bizonyosságot kell nyújtaniuk arról, hogy az ökológiai címkével ellátott termékek valóban 
biotermékek;HU L 308/98 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.
260. emlékeztet rá, hogy a kontrollrendszerek felügyeletéért a Bizottság felel ős, és felhívja a Bizottságot, 
hogy a Számvev őszék f őbb megállapításait a tagállamokkal együtt értékelje, hiszen azokat jelent ős 
mérték ű felel ősség terheli a kontrollrendszerek m űködtetéséért;  
261. hangsúlyozza annak jelent őségét, hogy kell ő bizonyosság álljon rendelkezésre a rendszer hatékony 
m űködésér ől, valamint arról, hogy a fogyasztói bizalmat nem ássák alá;  
262. ezért kéri a Bizottságot, hogy terjesszen el ő kezdeményezéseket és szabályozási javaslatokat annak 
biztosítására, hogy 2013 végére a 9/2012. sz. különjelentésben kiemelt összes hiányosságot orvosol ­
ják; 
263. üdvözli az ellen őrzési szabályozás Bizottság általi, soron következ ő felülvizsgálatát, valamint azt, hogy 
az Európai Akkreditálási Együttm űködés jelenleg akkreditációs iránymutatások kialakításán dolgozik, 
ami a jöv őben nagyban hozzá fog járulni a végrehajtás javításához;  
264. hangsúlyozza annak alapvet ő jelent őségét, hogy az ellen őrz ő szervek jóváhagyására és felügyeletére 
vonatkozó eljárások alkalmazása tekintetében egyenl ő versenyfeltételeket biztosítsanak; megjegyzi, 
hogy a hiányosságok különbségek kialakulásához vezetnek az ökológiai címkézés ellen őrzése terén, 
ami növeli a csalás és az ökológiai címkével való kereskedés kockázatát, és negatív hatással lehet az 
ökológiai címkébe vetett fogyasztói bizalomra;  
265. meglep ődésének és aggodalmának ad hangot a Számvev őszék azon következtetése miatt, mely szerint 
a tagállamok illetékes hatóságai nem vagy nem megfelel ően dokumentálták az ellen őrz ő szervekre 
vonatkozó, a szabályozási követelmények teljesülését célzó jóváhagyási és felügyeleti eljárásokat; kéri, 
hogy a tagállami kormányok feletti ellen őrzést gyakorló nemzeti parlamenteket tájékozassák e követ ­
keztetésekr ől; 
266. hangsúlyozza, hogy az ellen őrzési szervek függetlensége – állami szerv esetén is – alapvet ő jelent ő­
séggel bír az ökológiai címke hírnevének meg őrzésében;  
267. üdvözli a már rendelkezésre álló informatikai rendszerek tekintetében elért el őrehaladást, és úgy véli, 
hogy e rendszereknek a jöv őben alapvet ő szerepük lesz a hatékony ellen őrzésben;  
268. kiemeli a tagállamok e téren és egyéb területeken fennálló felel ősségét, és úgy véli, hogy az ökológiai 
gazdálkodás állandó bizottsága (SCOF) ülései nagyon értékesek a bevált módszerek és az információk 
tagállamok, Bizottság és az ellen őrzési rendszerben részt vev ő harmadik országbeli személyzet közötti 
megosztása tekintetében; nyugtázza ugyanakkor a Számvev őszék észrevételét (75. pont), mely szerint 
a bizottságnak fejleszteni kell a kapacitását a behozatali engedélyezési rendszer m űködésével kapcso ­
latos információcserét illet ően; 
269. hangsúlyozza a tagállamokon belüli és a tagállamok és a Bizottság közötti információcsere jelent ő­
ségét; ezért kéri a Bizottságot, hogy vezessen be megfelel ő intézkedéseket annak biztosítására, hogy az 
információáramlás releváns, megbízható és id őszer ű legyen; kéri a Bizottságot, hogy hozzon megfelel ő 
intézkedéseket az ökológiai min ősítéssel kapcsolatos – például az Ökogazdálkodási Információs Rend ­
szeren keresztül biztosított – információszolgáltatás felgyorsítása és megbízhatóbbá tétele érdekében;  
270. kéri, hogy a tagállamok már el őzetesen hagyjanak fel a 2083/92/EGK tanácsi rendelet (  1 ) értelmében 
ideiglenes jelleggel kiállított behozatali engedélyek kiadásával, melyek odaítélésének lehet őségétHU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/99  
( 1 ) A mez őgazdasági termékek ökológiai termelésér ől, valamint a mez őgazdasági termékeken és élelmiszereken erre utaló 
jelölésekr ől szóló 2092/91/EGK rendelet módosításáról szóló, 1992. július 14-i 2083/92/EGK tanácsi rendelet (HL 
L 208., 1992.7.24., 15. o.).
több alkalommal is meghosszabbították, így többek között a jelenleg hatályos, 2011. december 6-i 
1267/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelettel (  1 ), amelynek értelmében a tagállamok 2014. július 
1-jét követ ően nem állíthatnak ki ilyen engedélyeket;  
271. nyugtázza a Bizottság Mez őgazdasági és Vidékfejlesztési F őigazgatóságának 2011. évi éves jelentésében 
tett észrevételt, mely szerint egyesek tévesen a biotermékeket nevezték meg az E. coli fert őzés lehet ­
séges forrásaként, aminek következtében kétségek merültek fel a biogazdálkodás felügyeletét illet ően, 
valamint hogy az évet az ökológiai ágazatban alkalmazott felügyeleti és kontrollrendszerek hiányos ­
ságaira irányuló er őteljes médiafigyelem fémjelezte (  2 ), különösen az év végén az adathamisítással és 
tévesen ökológiai címkével ellátott termékekkel kapcsolatosan feltárt csalás nyomán;  
272. említést tesz a 2011-es éves tevékenységi jelentésben foglalt azon fenntartásról, hogy az ökológiai 
kontrollrendszer a jó hírnévvel kapcsolatos lehetséges kockázatoknak lehet kitéve, amennyiben nem 
hajtják végre megfelel ően az Unióban és annak küls ő határain;  
273. várakozással tekint a Számvev őszék általi, három év múlva esedékes nyomon követés elé, hogy 
világosabb képet kapjon a bevezetett javító intézkedésekr ől és azok eredményeir ől; 
XIII. rész A Számvev őszék 12/2012. sz. különjelentése: „A Bizottság és az Eurostat javította-e 
a megbízható és hiteles európai statisztikák készítésének folyamatát?”  
274. rámutat arra, hogy  
a) az európai statisztikai rendszert az Unió statisztikai hatósága, az Eurostat és azon nemzeti statisz ­
tikai hivatalok közötti partnerség alkotja, amelyek feladata az európai statisztikák kifejlesztéséhez, 
előállításához és terjesztéséhez kapcsolódó tevékenységek nemzeti szinten történ ő koordinálása, és 
amelyek el őzetes ajánlattételi felhívás nélkül kaphatnak támogatásokat az uniós költségvetésb ől; 
b) az európai statisztikai rendszer bizottsága szakmai iránymutatást nyújt az európai statisztikai rend ­
szer számára;  
275. megállapítja, hogy  
a) az ellen őrzés általános célkit űzése annak vizsgálata volt, hogy a Bizottság és az Eurostat javította-e 
a megbízható és hiteles európai statisztikák készítésének folyamatát;  
b) ennek érdekében a Számvev őszék két témával foglalkozott: az Európai Statisztikai Gyakorlati 
Kódex végrehajtásával és a többéves európai statisztikai program Eurostat általi irányításával;  
c) az ellen őrzés ezenkívül az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület (ESGAB) és az Európai 
Statisztikai Tanácsadó Bizottság (ESAC) által tett hozzájárulásokra is kiterjedt;  
276. Nagymértékben támogatja a Számvev őszék három f ő ajánlását:  
a) mivel az Unió statisztikai hatóságainak és a tagállamoknak közös felel őssége az európai demok ­
ratikus folyamat iránti bizalom fenntartása, ezért meg kell er ősíteni az európai statisztikai rendszert 
a szakmai függetlenség és elegend ő forrás biztosítása, valamint az eredményes, a min őségi el őírások 
be nem tartása esetén szankciókat és azonnali javító intézkedéseket is el őíró felügyelet biztosítása 
érdekében;  
b) az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex teljes végrehajtása érdekében a Bizottság:  
— az európai statisztikák el őállítására vonatkozó szabályozási keretre vonatkozóan javasoljon 
olyan módosításokat, amelyek szilárd alapot teremtenek a statisztikák el őállításának intézményi 
környezetére, a statisztikai folyamatokra és a statisztikai outputokra kiterjed ő uniós és tagállami 
szint ű értékeléshez, végrehajtáshoz, valamint adott esetben ellen őrzéshez és vizsgálathoz,HU L 308/100 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) A Bizottság 1267/2011/EU végrehajtási rendelete (2011. december 6.) a 834/2007/EK tanácsi rendeletben az ökoló ­
giai termékek harmadik országból származó behozatalára el őírt szabályozás végrehajtására vonatkozó részletes szabá ­
lyok meghatározásáról szóló 1235/2008/EK rendelet módosításáról (HL L 324., 2011.12.7., 9. o.).  
( 2 ) Lásd a Bizottság Mez őgazdasági és Vidékfejlesztési F őigazgatósága 2011. évi éves jelentését, 25. o.
— tegye meg a szükséges lépéseket az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódexnek való megfelelés 
kötelezettségének jellegével kapcsolatos jogbiztonság biztosítása érdekében,  
— tegyen javaslatot arra, hogy az értékelések, ellen őrzések és vizsgálatok felügyelete céljából 
hozzanak létre felügyeleti funkciót, például az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület 
jelenlegi megbízásának b ővítésével,  
— mozdítsa el ő az Európai Unió f ő statisztikusának szakmai függetlenségét,  
— az Eurostat szerepére vonatkozó bels ő határozatát hozza összhangba az Európai Statisztikai 
Gyakorlati Kódex követelményeivel, tegye lehet ővé, hogy az Eurostat az adatokhoz való 
pártatlan hozzáférést biztosító eljárását korlátozás nélkül alkalmazza (és fokozatosan vezesse 
ki a statisztikák el őállítására vonatkozó, más f őigazgatóságok által átadott operatív el őirány ­
zatok mechanizmusát, amely az Eurostatot pénzügyileg részben más bizottsági részlegekt ől 
teszi függ ővé), 
— indítsa el a szakért ői értékeléseknek a Bizottság által 2013-ra tervezett új fordulóját, amely az 
Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex valamennyi elvének való megfelelésre kiterjed, és amelyet 
a független értékelés és összehasonlítható eredmények biztosítása érdekében er ős küls ő szerep ­
vállalással hajtanak végre,  
— mérlegelje gördül ő szakért ői értékelés bevezetését a legfontosabb statisztikai területek vonatko ­
zásában; ezeknek az értékeléseknek a statisztikák teljes el őállítási láncára (többek között az 
igazgatási adatok szolgáltatóira is) ki kell terjedniük;  
c) a következ ő, a 2013 és 2017 közötti id őszakra szóló statisztikai programban rejl ő lehet őségek 
teljes mérték ű kihasználása érdekében az Eurostat többek között:  
— az éves statisztikai programokban évente határozza meg a pontos célokat és mérföldköveket, és 
biztosítson megfelel ő nyomon követést,  
— vegye fontolóra adott esetben a program felülvizsgálatát annak végrehajtása során, és hangolja 
azt össze a többéves pénzügyi kerettel,  
— módszeresen vizsgálja felül a statisztikai prioritásokat, figyelembe véve a statisztikai outputok 
helytállóságát, valamint az európai statisztikai rendszerre és tagjaira, illetve az adatszolgáltatókra 
háruló költségeket és terheket, továbbá az új prioritások meghatározásakor ösztönözze a 
statisztikai innovációt,  
— növelje az Európai Statisztikai Tanácsadó Bizottság m űködésének támogatását úgy, hogy több 
és célzottabb információt biztosít a statisztikai programozás kiválasztásának költségvetési és 
pénzügyi vonatkozásairól, valamint a statisztikai programok végrehajtásáról,  
— a személyi jelleg ű ráfordítások esetében standard egységköltségek, illetve a felméréseken 
keresztül szolgáltatott adatsorok esetében átalányösszegek alkalmazásával egyszer űsítse és 
javítsa a támogatások pénzügyi irányításának hatékonyságát,  
— vizsgálja meg egy egyeztetett mutatókat és célokat alkalmazó, teljesítményalapú támogatásirá ­
nyító rendszer alkalmazásának lehet őségét,  
— a közbeszerzési eljárásokat illet ően mozdítsa el ő a versenyt azáltal, hogy „az összességében 
legel őnyösebb ajánlat” szempont szerinti elbírálást alkalmazó eljárásokban nagyobb súlyt helyez 
az árra vonatkozó kritériumra, és kerüli az árversenyt gyengít ő minimális küszöbértékek hasz ­
nálatát;  
277. üdvözli a Bizottság által adott, általánosságban konstruktív válaszokat és kiemeli, hogy a Bizottság 
egyetért a Számvev őszékkel abban, hogy az Unió, a tagállamok és statisztikai hatóságaik közös 
felel őssége az európai demokratikus folyamatba vetett bizalom fenntartása;  
278. Rámutat arra, hogy a Számvev őszék kérésének megfelel ően a Bizottság:  
a) rendeletre irányuló javaslatot terjesztett el ő a 223/2009/EK rendelet módosítására (COM(2012) 
167);HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/101
b) 2012. szeptember 17-én új bels ő határozatot fogadott el az Eurostatról; valamint  
c) 2011 szeptemberében jóváhagyta az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex felülvizsgálatát;  
279. rámutat arra, hogy az európai statisztikák el őállítása terén a nemzeti statisztikai intézetek és az 
Eurostat koordináló szerepét meg kell er ősíteni, és azt adott esetben további jogalkotási változtatá ­
sokkal kell támogatni; kéri, hogy az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testületet alakítsák át 
független felügyel ő testületté, amelynek feladata az európai statisztikai rendszeren belül a felülvizs ­
gálatok, ellen őrzések és vizsgálatok áttekintése; ennek érdekében felkéri a Bizottságot, hogy készítsen 
olyan rendeletre irányuló javaslatot, amely az Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület létreho ­
zásáról szóló, 2008. március 11-i 235/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (  1 ) helyébe 
lép; 
280. hangsúlyozza, hogy az európai statisztikai rendszernek magának kell lennie a rendszerszint ű fejlesztés 
mozgatórugójának a struktúrák és az er őforrások új kihívásokhoz való igazítása érdekében; megjegyzi, 
hogy mivel a csökken ő er őforrások közepette egyre nagyobb kereslet mutatkozik a statisztikákra, ezért 
a hatékonyság további javítása érdekében rendszerszint ű változásokra van szükség a statisztikák 
előállítási módjai terén; hangsúlyozza, hogy nem halogatható tovább a következ ő évtizedre vonatkozó 
kitekintés és az ahhoz kapcsolódó közös európai statisztikai rendszerre vonatkozó stratégia végrehaj ­
tása;  
281. hangsúlyozza, hogy tovább kell er ősíteni az európai statisztikai rendszer irányítását és kiemeli, hogy az 
európai statisztikai rendszer irányítási struktúrájának folyamatban lév ő felülvizsgálatát haladéktalanul le 
kell zárni a döntéshozatali csatornák összehangolása és a komitológiai hatásköröknek az európai 
statisztikai rendszer bizottságára való átruházása érdekében; kéri a Bizottságot, hogy tisztázza az 
Európai Statisztikairányítási Tanácsadó Testület helyét az európai statisztikai rendszeren belül;  
282. üdvözli, hogy a Bizottság elkötelezte magát az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex teljes végrehajtása 
mellett; megjegyzi azonban, hogy az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex továbbra is kihívást jelent 
az európai statisztikai rendszer egésze számára, és támogatni kell az Eurostatot és a nemzeti statisz ­
tikai intézeteket az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódex teljes végrehajtásában;  
283. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a 2006 és 2008 között végrehajtott küls ő szakért ői felülvizsgálatok 
során az európai statisztikai rendszer vonatkozásában eredetileg azonosított 677 javító intézkedésnek 
2012-ig csak 71 %-át valósították meg; megjegyzi, hogy a fennmaradó javító intézkedések egy része 
már elavulttá vált, és hogy azok végrehajtása megrekedt; ezért üdvözli azon terveket, hogy 2013-ban 
újra elindítsák a szakért ői értékelések egy sorát, beleértve a fennmaradó intézkedések teljes listájának és 
azok végrehajtási ütemtervének közzétételét; hangsúlyozza annak fontosságát, hogy a szakért ői érté ­
kelések új fordulójának végrehajtásába beépítsék a küls ő ellen őrzési folyamatokat;  
284. üdvözli, hogy a Bizottság elvben elfogadja azon ajánlásokat, amelyek a szakért ői értékelésekre, a 
pontos célkit űzések és mérföldkövek éves statisztikai programokba való beépítésére, a 2013–2017- 
es program prioritásainak újrarendezésére és felülvizsgálatára, az Európai Statisztikai Tanácsadó 
Bizottság hatékonyabb bevonására és a támogatások pénzügyi irányításának fokozott hatékonyságára 
vonatkoznak; megjegyzi, hogy a Bizottság egyetért azzal is, hogy a közbeszerzési eljárások során el 
kell kerülni az árverseny gyengülését, és a jelenlegi küszöbértéket és arányt a gazdaságilag legkedve ­
zőbb ajánlattétel kiválasztásához kell igazítani, továbbá elégedettségét fejezi ki annak kapcsán, hogy a 
Bizottság által benyújtott, a 223/2009/EK rendelet módosítását célzó rendeletre irányuló javaslat 
meghatározza az átalányösszegek használatát és a standard egységköltségekre vonatkozó megállapo ­
dást;  
285. megjegyzi, hogy a 223/2009/EK rendelet módosítását célzó rendeletre irányuló bizottsági javaslat 
egyik rendelkezése meger ősíti az Európai Unió f ő statisztikusa függetlenségének elvét, de nem 
irányozza el ő ugyanezt a mechanizmust annak kinevezésére – ahogy azt a Számvev őszék ajánlja; 
rámutat arra, hogy a módosított rendeletnek meg kell határoznia az Európai StatisztikairányításiHU L 308/102 Az Európai Unió Hivatalos Lapja 2013.11.16.  
( 1 ) HL L 73., 2008.3.15., 17. o.
Tanácsadó Testület szerepét a f ő statisztikus Bizottság által alkalmazott kiválasztási folyamatában, és 
az Európai Statisztikai Gyakorlati Kódexnek megfelel ően, nyílt versenyvizsgák és határozott id őtar ­
tamok segítségével a f ő statisztikus kinevezésére és felmentésére vonatkozóan világos és nyilvánosan 
hozzáférhet ő szabályokat kell biztosítani;  
286. tudomásul veszi a Bizottság álláspontját a statisztikák el őállítására vonatkozó, más f őigazgatóságok 
által átadott el őirányzatok mechanizmusának fokozatos megszüntetése tekintetében;  
287. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a Bíróságnak és a 
Számvev őszéknek, valamint gondoskodjon közzétételér ől az  Európai Unió Hivatalos Lapjában  (L soro ­
zat).HU 2013.11.16. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 308/103