HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja CE 51/56

2011. szeptember 13., kedd

A női vállalkozókról a kis- és középvállalkozások világában

P7_TA(2011)0367

Az Európai Parlament 2011. szeptember 13-i állásfoglalása női vállalkozókról a kis- és középvállalkozások világában (2010/2275(INI))

2013/C 51 E/07

Az Európai Parlament,

— tekintettel a Szerződés 87. és 88. cikke alkalmazásában a támogatások bizonyos fajtáinak a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánításáról szóló, 2008. augusztus 6-i 800/2008/EK bizottsági rendeletre (általános csoportmentességi rendelet) (1),

— tekintettel „A barcelonai célkitűzések megvalósítása az iskoláskor alatti gyermekek gondozására létrehozott rendszerekben” című, 2008. október 3-i bizottsági jelentésre (COM(2008)0638),

— tekintettel „A női újítók és női vállalkozók támogatása” című, 2008. július 25-i bizottsági jelentésre,

— tekintettel a Bizottság „Gondolkozz előbb kicsiben!”: Európai kisvállalkozói intézkedéscsomag” című, 2008. június 25-i közleményére (COM(2008)0394),

— tekintettel az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról és a 86/613/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló 2010. július 7-i 2010/41/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (2),

— tekintettel a tagállamok foglalkoztatáspolitikájára vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2010. október 21-i 2010/707/EU tanácsi határozatra (3),

— tekintettel a fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29-i 1346/2000/EK tanácsi rendeletre (4),

— tekintettel a kisvállalkozói intézkedéscsomagról szóló, 2009. március 10-i állásfoglalására (5),

— tekintettel az „Ideje felgyorsítani – a vállalkozások és növekedés Európájának létrehozása” című, 2006. november 30-i állásfoglalására (6),

— tekintettel a „Növekedési és Foglalkoztatási Kezdeményezés – Intézkedések az innovatív és munkahelyteremtő kis- és középvállalkozások (kkv-k) pénzügyi támogatására” című, az Európai Parlament és a Tanács elé terjesztett bizottsági jelentésről szóló 2002. október 10-i állásfoglalására (7),

— tekintettel eljárási szabályzata 48. cikkére,

— tekintettel a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság jelentésére (A7-0207/2011),

A. mivel fontos felismerni, hogy a nemek közötti egyenlőség eléréséhez elengedhetetlen a családi és otthoni feladatok nők és férfiak közötti megosztása – például a szülői és az apasági szabadság fokozottabb igénybevételével –, és ezért biztosítani kell a munka és magánélet egyensúlyát, ez pedig a nőket arra indíthatja, hogy pénzügyi és munkahelyi függetlenségük biztosítása érdekében saját vállalkozást indítsanak,

B. mivel az alkalmazotti státuszhoz képest az önfoglalkoztatás általában nagyobb rugalmasságot kínál a munkaidő, a ledolgozott órák száma és a munkavégzés helye szempontjából, és lehetőségeket nyújt azok számára, akik össze kívánják kapcsolni a munkát és a gondozási feladatokat, illetve egyéb tevékenységeket, vagy azok számára, akiknek személyre szabott munkahelyre van szükségük,

C. mivel a mikro-, kis- és középvállalkozások (kkv-k) kategóriája 250 főnél kevesebb személyt foglalkoztató vállalkozásokból áll, amelyek éves forgalma nem haladja meg az 50 millió eurót, éves mérlegük pedig az összesen 43 millió eurót,

D. mivel az európai induló vállalkozások 99 %-a mikro- és kisvállalkozás, ezek egyharmadát pedig munkanélküliek indítják, és mivel a tíznél kevesebb főt foglalkoztató mikrovállalkozások az európai vállalatok 91 %-át teszik ki,

E. mivel az „Akcióterv: a vállalkozási szellem politikájának európai menetrendje” című bizottsági közlemény (COM(2004)0070) felhívja a figyelmet a jobb szociális biztonsági rendszerek iránti igényre, és mivel a Bizottság 2011 elején közleményt készül előterjeszteni az európai kisvállalkozói intézkedéscsomagról, és mivel hangsúlyozni kell, hogy különösen a női vállalakozóknak van szükségük jobb szociális biztonságra,

F. mivel a nők akadályokba ütközhetnek a tájékoztatáshoz, valamint a pénzügyi és technológiai eszközökhöz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés terén, ami korlátozhatja azon képességüket, hogy bővítsék vállalkozásukat, valamint versenybe szálljanak a kormányzati és önkormányzati szerződésekért,

G. mivel az Európai Bizottság terminológiájában a „színlelt önfoglalkoztatás” az önfoglalkoztatás olyan hamis formája, amikor is a foglalkoztatási státuszt nem megfelelően jelölik meg annak érdekében, hogy a szociális védelmi szabályok kijátszása, valamint e munkavállalóknak az alapvető munkavállalói jogokból való kizárása révén csökkentsék a munkaerő-költségeket; mivel az érintett munkavállalók gazdaságilag függő helyzetben maradnak,

H. mivel a vállalkozók olyan személyek (vállalattulajdonosok), akik gazdasági tevékenység kialakításával vagy kiterjesztésével, új termékek, eljárások vagy piacok keresése és kiaknázása révén próbálnak értéket teremteni (8),

I. mivel a női vállalkozó meghatározás szerint olyan nő, aki vállalkozást hozott létre, amelynek többségi tulajdonosa, és aki tevékenyen részt vesz a döntéshozásban, kockázatvállalásban és mindennapos igazgatásban,

J. mivel számos – javarészt női vezetővel működő – vállalkozás az 1. célkitűzéshez tartozó régiókban jelent meg, amelyek az új tagállamok csatlakozása nyomán hamarosan kikerülnek a hátrányos helyzetű térségek köréből,

K. mivel a támogatást elveszítő régiók közül sokban találhatók még nem megfelelően fejlett vidéki térségek, míg a közelmúltban csatlakozott tagállamok egyes régiói gyakran nem rendelkeznek olyan kulturális, társadalmi és szervezeti erőforrásokkal, amelyek lehetővé tennék az uniós finanszírozás leghatékonyabb felhasználását,

L. mivel a tagállamok között eltérések mutatkoznak a vállalkozó nők számát illetően; mivel a férfiakkal összehasonlítva kevesebb nő tekinti a vállalkozást életképes karrierlehetőségnek, és annak ellenére, hogy az elmúlt évtizedben emelkedett a kkv-t vezető nők száma, az Európai Unióban 10 nőre csak 1 női vállalkozó jut, míg a férfiaknál ez az arány 4 az 1-hez; mivel az egyetemi diplomások megközelítőleg 60 %-a nő, de a nők mégis alulreprezentáltak a teljes munkaidős állásokban a munkaerőpiacon, különösen az üzleti szférában; mivel a nemek közötti meglévő egyenlőtlenségek csökkentése érdekében rendkívül fontos arra ösztönözni nőket, hogy vállalkozásba fogjanak, és olyan helyzetbe hozni őket, hogy ezt meg is tehessék,

M. mivel az Egyesült Államokban a nők vállalkozásairól szóló 1988. évi törvény (Women's Business Ownership Act) növelte a női vállalkozástulajdonosok számát, amelyek aránya az összes vállalkozást tekintve az 1992-ben mért 26 %-ról 2002-re 57 %-ra nőtt; mivel e törvény sikere segítheti az EU-t a helyes gyakorlatok azonosításában,

N. mivel azoknak a női vállalkozóknak, akik – társadalmi tényezők miatt – kevésbé tájékozottak a rendelkezésre álló finanszírozási lehetőségekről és kevés pénzügyi igazgatási tapasztalattal rendelkeznek, támogatásra van szükségük nemcsak az indulás szakaszában, hanem az egész üzleti élettartam során, mivel más-más jellegű segítségre van szükség a vállalkozás tervezési és növekedési szakaszában,

O. mivel a női vállalkozások és női kkv-k jelentős forrást képeznek a nők foglalkoztatási arányának emeléshez és ezáltal a nők képzettségi szintjének nagyobb fokú kihasználásához, valamint annak biztosításához, hogy a nőket ne bizonytalan munkaviszonyban foglalkoztassák, és mivel a női vállalkozói szellem biztosítja az üzleti dinamizmust és az innovációt, ez a potenciál pedig messze nincs kiaknázva az Európai Unióban, míg a női vállalkozók magasabb aránya összességében kedvező hatást gyakorol és azonnali hozzájárulást nyújt a gazdaság számára, mivel bizonytalan gazdasági helyzetben a női vállalkozók támogatását célzó intézkedéseket könnyen mellőzhetik,

P. mivel a férfiak és nők előtt számos esetben nem állnak azonos vállalatvezetési és -fejlesztési lehetőségek, és mivel a női vállalkozások előmozdítása olyan hosszú távú folyamat, amelyhez időre van szükség a társadalmi struktúrák és hozzáállások megváltoztatásához; mivel a nőkben mindig is volt vállalkozókészség, de a szabályok és a szerepek hagyományos megosztása miatt a vállalkozás nem mindig volt előttük nyitva álló lehetőség,

Q. mivel az Európai Beruházási Bank (EBB) jelentős mértékben – a 2008-as 8,1 milliárd euróról 2009-ben közel 11,5 milliárd euróra – növelte a kkv-kat célzó hitelnyújtási tevékenységét; mivel a versenyképességi és innovációs keretprogram kkv-kat célzó eszközeinek végrehajtása folyamatos (a 2007–2013 közötti időszakra 1,13 milliárd eurót irányoztak elő); mivel a Bizottság átmeneti keretet fogadott el az állami támogatások vonatkozásában a 2009/2010-es időszakra, ami több lehetősséggel szolgál a hitelválság hatásainak leküzdésére,

R. mivel a befektetésre való felkészültséget célzó programok fokozzák egy-egy kkv vagy vállalkozó képességét arra, hogy megértse az esetleg külső finanszírozást nyújtó bankok és más befektetők aggályait,

S. mivel a női vállalkozók heterogén csoportot alkotnak, tagjai különböző életkorúak, különféle háttérrel és iskolázottsági szinttel rendelkeznek és lehetnek akár friss diplomások vagy már befutott karrierrel rendelkezők, akik új módokat szeretnének találni vezetői képességeik, vállalkozó szellemük, kommunikációs és kompromisszumkészségük, valamint a kockázatok megfelelő felmérésére irányuló képességük kibontakoztatására, és mivel a női vállalkozók az ágazatok és üzleti vállalkozások széles körében tevékenykednek; mivel a nemi sztereotípiák és strukturális korlátok miatt a férfiak és nők előtt számos esetben nem állnak azonos vállalatvezetési és -fejlesztési lehetőségek, tekintve, hogy a nőkről gyakran indokolatlanul úgy gondolják, hogy hiányoznak belőlük olyan vállalkozáshoz szükséges készségek, mint például az önbizalom, a vezetői készségek, az öntudatosság és kockázatvállalás,

T. mivel az aktív női és férfi vállalkozóktól érkező felkarolás és támogatás segítheti a női vállalkozók által frissen alapított vállalatokat az üzletindításhoz kapcsolódó sok félelem legyőzésében,

U. mivel fontos olyan gyakorlatias ajánlásokat népszerűsíteni, amelyek a piaci versenyhelyzetben figyelembe veszik az üzleti és gazdasági élet valóságait,

V. mivel eddig nem végeztek elegendő uniós szintű kutatást a női vállalkozókról, amelyek információkkal szolgálhatnának az e területre vonatkozó uniós szintű politikák kidolgozásához és végrehajtásához,

W. mivel sok tagállamban az önálló vállalkozók nem rendelkeznek megfelelő társadalombiztosítási jogokkal – például anyasági vagy apasági szabadsággal, munkanélküliségi biztosítással, táppénzzel, rokkantsági ellátásokkal, nyugdíjellátással és gyermekgondozási szolgáltatásokkal –, jóllehet ezek a szolgáltatások nélkülözhetetlenek ahhoz, hogy a női vállalkozók össze tudják hangolni a családi életet és a szakmai kötelezettségeket, valamint hogy az Európai Unió kezelni tudja a demográfiai kihívásokat,, mivel a foglalkoztatási politikákra vonatkozó iránymutatásokban arra kérik a tagállamokat, hogy támogassák az önálló vállalkozókat, a megfelelő szociális biztonság garantálása mellett,

X. mivel létezik a nőknek egy olyan csoportja, akik javarészt háztartási munkát vagy magán gondozási tevékenységet végeznek, hivatalosan nem állnak alkalmazásban és hivatalosan nem is önálló vállalkozók, ezért rájuk semmiféle szociális védelem nem vonatkozik,

A pénzügyi és képzési támogatáshoz való hozzáférés

1. bátorítja a Bizottságot, a tagállamokat, valamint a regionális és a helyi hatóságokat, hogy jobban használják ki a különleges támogatások, a kockázati tőke, a társadalombiztosítási juttatások, illetve a finanszírozáshoz való tisztességes és egyenlő hozzáférést lehetővé tevő kamatkedvezmények formájában a női vállalkozók rendelkezésére álló finanszírozási lehetőségeket, mint például a Progress európai mikrofinanszírozási eszközt (EPMF), amely 25 000 eurós összegig nyújt mikrohiteleket mikrovállalatoknak, és azoknak, akik – például a munkanélküliek – a hagyományos banki szolgáltatások igénybevétele nélkül szeretnék elindítani saját vállalkozásukat;

2. felhívja a tagállamokat, hogy szervezzenek országos kampányokat – többek között workshopokat és szemináriumokat – annak érdekében, hogy támogassák a nőket és hatékonyabban tájékoztassák őket a Progress európai mikrofinanszírozási eszközről és az általa kínált valamennyi finanszírozási lehetőségről;

3. felhívja a figyelmet arra, hogy a nők és férfiak közötti egyenlőség az EU egyik alapelve, amelyet az Európai Unióról szóló szerződés és az Európai Unió Alapjogi Chartája is elismer, és bár jelentős előrelépés történt, a vállalkozás és a döntéshozatal terén továbbra is számos egyenlőtlenség tapasztalható a nők és a férfiak között;

4. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a pénzügyi és gazdasági válság tovább mélyítette sok lehetséges női vállalkozó problémáit, különösen a vállalkozás első három évében; hangsúlyozza, hogy a nyereséges kkv-k akár nők, akár férfiak általi létrehozása segítheti a tagállamokat a fenntarthatóbb gazdasági növekedés elérésében;

5. üdvözli, hogy a fent említett 800/2008/EK bizottsági rendeletben a női vállalkozásoknak nyújtott támogatások külön szakaszban szerepelnek; felszólítja a Bizottságot az említett támogatások fenntartásának biztosítására a következő közösségi támogatási keretben a rendelet lejárta után a női vállalkozók helyzetének erősítéséhez való hozzájárulás érdekében;

6. kéri a tagállamokat annak biztosítására, hogy a nők által irányított (és létrehozott) kkv-k is részesülhessenek a kkv-k számára kínált adózási előnyökből;

7. sürgeti a Bizottságot és a tagállamokat a fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29-i 1346/2000/EK tanácsi rendelet megfelelő végrehajtására, és annak biztosítására, hogy a fizetésképtelenné vált vagy szakmai pályafutásukat megszakító vállalkozók a talpra állás érdekében pénzügyi támogatáshoz és segítséghez juthassanak, hogy folytathassák üzleti törekvéseiket;

8. felkéri a Bizottságot és a tagállamokat, hogy segítsék elő a bevált gyakorlatok cseréjét az 1. célkitűzés hatálya alól kikerülő régiók, valamint a közelmúltban csatlakozott országok régiói között, hogy biztosítsák a női vállalkozók bevonását, különösen a kisüzemi mezőgazdaságban, annak érdekében, hogy lehetővé váljon számukra a megszerzett tapasztalatok átadása, és ezáltal elkerülhető legyen a támogatások hirtelen megvonása, valamint azzal a céllal, hogy a nemrégiben csatlakozott országokban kialakítsák és képzésben részesítsék a vezetői pozíciót betöltő nők új rétegét;

9. felszólítja a Bizottságot, a tagállamokat és a Businesseurope szervezetet, hogy mozdítsák elő a női vállalkozókat, az őket célzó pénzügyi támogatást és a pályaorientációs struktúrát, valamint a vállalkozói szervezetekkel és iskolákkal, valamint a nőket érintő kérdésekkel foglalkozó nemzeti szervezetekkel együttműködésben alakítsanak ki befektetésre felkészítő programokat, amelyek életképes üzleti tervek létrehozásában, illetve a potenciális befektetők meglelésében és meghatározásában segítik a női vállalkozókat;

10. felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy vizsgálják ki a női vállalkozók előtt álló akadályokat, és különösen arra, hogy végezzenek átfogó elemzést a nők finanszírozáshoz való hozzájutásáról;

11. felszólítja a tagállamokat, hogy ösztönözzék a bankokat és a pénzintézeteket, hogy vegyék fontolóra „nőbarát” üzleti támogatási szolgáltatások bevezetését;

12. felszólítja a Bizottságot, a tagállamokat és a Businesseurope szervezetet, hogy fontolják meg pártfogói formák és támogatási programok kidolgozását, különösen az aktív öregedéssel kapcsolatos programok felhasználásával, amelyek hasznosítják a nyugdíjas férfi és női vállalkozó szakmabeliek tanácsait és tapasztalatát;

13. felhívja a tagállamokat, hogy szenteljenek különös figyelmet az 50 év feletti korosztályhoz tartozó nők helyzetére, és segítsék őket saját vállalkozásuk létrehozásában;

14. kitart amellett, hogy a tagállamoknak olyan politikákat kell végrehajtaniuk, amelyek lehetővé teszik a nők számára a munka és a magánélet közötti megfelelő egyensúly kialakítását, és amelyek megfelelő gyermekgondozó intézményeket hoznak létre, mivel azok költségessége, hiánya és alacsony színvonala további akadályokat jelent a nők számára abban, hogy vállalkozást indítsanak;

15. felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy támogassák a női vállalkozók hozzáférését a kockázati potenciált felmérő, tapasztalt tanácsadók vezette növekedési potenciálértékelésekhez;

16. megállapítja, hogy a közelmúltban elvégzett néhány tanulmány szerint a női vállalkozók a férfiaknál óvatosabbak a gazdasági és pénzügyi kockázatvállalás terén; úgy véli, hogy alaposabban meg kell vizsgálni az ilyen tanulmányok eredményeit annak megállapítása érdekében, hogy azok pontosak-e és milyen következtetéseket kell levonni belőlük;

17. felszólítja a tagállamokat és a regionális hatóságokat, hogy karoljanak fel országos oktatási koncepciókat annak érdekében, hogy felhívják a lányok figyelmét a vállalkozásokra és a női vállalatirányításra, valamint alakítsanak ki fiatal vállalkozói programokat az iskolákban, hogy egy tanév során a diáklányok – kívánság szerint – megtapasztalhassák egy vállalkozás életciklusát az indulástól a vállalatvezetésen keresztül a felszámolásig, összekötve e folyamatot a tanárok és a helyi üzleti közösség tevékeny időskort élő tanácsadói részéről történő felkarolással;

18. elismeri, hogy már fiatal kortól sok lányt eltántorítanak az alapvetően „férfiasnak” vélt iskolai és egyetemi tárgyak – például a természettudományok, a matematika és a technológia – tanulásától; ajánlja a vállalkozási alapismeretekről szóló alapozó foglalkozások bevezetését és a lányok előtt nyitva álló tárgyak és karrierlehetőségek sorának kiszélesítését, hogy képesek legyenek megszerezni a sikeres vállalkozáshoz szükséges tudásalapot és a készségek teljes tárházát; kiemeli annak fontosságát, hogy a készségek fejlesztése és az egész életen át tartó tanulás révén előmozdítsák a lányok és a nők foglalkoztathatóságát;

19. kéri az uniós intézményeket, a tagállamokat és a regionális hatóságokat, hogy bátorítsák az európai egyetemeken az egyéves női vállalkozói vagy gyakornoki programokat és csereprogramokat, amelyek keretében a hallgatók valós üzleti koncepción alapuló fejlesztési projekteket bonyolítanának le azzal a céllal, hogy már az iskolaévek során életképes és nyereséges vállalatot hozzanak létre; úgy véli továbbá, hogy a volt hallgatók és a jelenlegi diákok szövetségeinek tevékenységei e folyamat szerves részét kell, hogy képezzék, hogy önbizalmat és „szerepminta” gondolkodásmódot alakítsanak ki a diákokban; kéri a Bizottságot, hogy támogassa a bevált gyakorlatok cseréjét e téren;

20. kéri a tagállamokat és a Businesseurope szervezetet, hogy hívják fel a figyelmet az „Erasmus fiatal vállalkozóknak” nevű európai vállalkozói csereprogramra és nyújtsanak számára támogatást, amelynek specifikus célja, hogy hozzájáruljon a vállalkozáskészség fejlesztéséhez, a potenciális induló uniós vállalkozók és számos új mikro-, illetve kisvállalkozás nemzetközivé tételének és versenyképességének fellendítéséhez, és amely program az újdonsült vállalkozóknak lehetőséget kínál arra, hogy saját kkv-jukban akár hat hónapig együtt dolgozzanak egy másik uniós országban egy tapasztalt vállalkozóval; javasolja, hogy a kiemelkedő potenciállal rendelkező női hallgatók kapjanak specifikus ösztöndíjakat, amilyenek például az uniós Leonardo da Vinci program ösztöndíjai, amelyek a sikeres végzősök számára a legjobb gyakorlat díjának átadásával érnék el fénypontjukat;

21. ragaszkodik ahhoz, hogy a tagállamok támogassák a közbeszerzési szerződésekhez való egyenlő hozzáférést, és nemi szempontból tegyék semlegessé a közszférában alkalmazott közbeszerzési politikát;

A hagyományos üzleti hálózatépítési lehetőségekhez, illetve információs és kommunikációs technológiához való hozzáférés

22. felkéri a tagállamokat a határokon átnyúló együttműködési programok ösztönzésére, amelyek célja, hogy határokon átnyúló támogató központokat hozzanak létre a női vállalkozók számára, hogy alapot szolgáltassanak a tapasztalatcseréhez, a források racionalizálásához és a bevált gyakorlatok megosztásához;

23. felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy használják ki a tudatosító és a nőket kapcsolatépítő támogatásban részesítő információs és kommunikációs technológiákat; kéri, hogy a széles sávú összeköttetések javításával orvosolják az Európa-szerte fennálló digitális szakadék problémáját, ezáltal biztosítva a nők számára azt a rugalmasságot, hogy – ha úgy kívánják – saját otthonukból vezethessenek sikeresen vállalkozást;

24. felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy versenyképes üzleti készségek kifejlesztése és erősítése céljából bátorítsák a nők részvételét az üzleti közösség fő vonalát alkotó helyi kereskedelmi kamarákban, lobbicsoportokban és ipari szervezetekben, a kereskedelmi kamarák részéről pedig azt várja, hogy aktívan kérjék fel a női vállalkozókat a részvételre, illetve mozdítsák elő a női vállalkozókat segítő külön szolgálatok és képviseleti csoportok létrehozását szerepvállalásuk elősegítése és a vállalkozói kultúra kialakítása érdekében;

25. arra kéri a tagállamokat, hogy hangsúlyozzák a nem kormányzati szervezetek szerepét a női vállalkozók ösztönzésében és segítésében;

26. kéri a Bizottságot, hogy támogassa a bevált gyakorlatok cseréjét a nők vállalkozó szellemének fokozása érdekében; kéri a Bizottságot, a tagállamokat és a Business Europe szervezetet, hogy bátorítsák a női vállalkozókat, és gondoskodjanak arról, hogy kapcsolatban álljanak a más területeken megfelelő szerepben lévő üzleti partnerekkel, hogy alkalmuk nyíljon tapasztalatok és bevált gyakorlatok cseréjére, és jobban megérthessék a tágabb értelemben vett üzleti életet;

27. felszólítja a Bizottságot, hogy az Enterprise Europe hálózat részeként hozzanak létre olyan tanácsadó testületeket, amelyek speciális szakértelemmel rendelkeznek a női vállalkozók előtt álló kihívások és akadályok terén, és amelyek egyetlen kapcsolattartó pontként is szolgálhatnak azokban az esetekben, amikor a pénzügyi szolgáltatók megkülönböztetést alkalmaznak a hitelhez való hozzáférés tekintetében;

28. elismeri a nő nagykövetek jelentőségét, mint például a „Női vállalkozók nagyköveteinek európai hálózatát” (ENFEA), amely rávilágít arra a szerepre, amelyet a nők játszhatnak munkahelyteremtésben és a versenyképesség előmozdításában azáltal, hogy más nőket és fiatal lányokat saját vállalkozásuk felépítésére ihletnek iskolai, egyetemi, közösségi és médiatevékenységeken keresztül; megjegyzi, hogy a nagyköveteknek különféle háttérrel kell rendelkezniük, különböző életkorúak és különféle tapasztalatokkal kell rendelkezniük, és minden iparágban aktívan kell tevékenykedniük;

29. felhívja a Bizottságot, hogy folytasson kampányt, amely a nők szakmai tevékenységét népszerűsíti saját vállalkozások indítása révén, és egyúttal tájékoztasson a különféle elérhető eszközökről, amelyek elősegítik a gazdasági tevékenység megkezdését;

30. úgy véli, hogy az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) és az EU harmadik országokban működő küldöttségei – a tagállamok kereskedelmi küldöttségeivel együttműködve – elősegíthetnék a nők által irányított kkv-k hálózatainak kialakítását,

31. felszólítja a Bizottságot, hogy az Élet- és Munkakörülmények Javításáért Európai Alapítvány, illetve a Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézete segítségével gyűjtsön összehasonlítható és átfogó adatokat az Európai Unió női vállalkozóiról (mint például a női vállalkozók életkora, üzleti szakterülete, vállalkozásuk élettartama, valamint etnikai hovatartozása, a személyes adatok védelmére vonatkozó tagállami szabályokkal összhangban), anélkül, hogy ez külön terhet róna a KKV-kra, és elemezze ezeket az adatokat a kkv-teljesítményértékelőnek az uniós kkv-król szóló éves jelentésében; úgy véli, hogy az összegyűjtött adatoknak és információknak pedig fel kell világosítaniuk a döntéshozókat a női vállalkozók előtt álló egyedi problémákról;

32. üdvözli a Bizottság női újítókról és női vállalkozókról szóló 2008. évi tanulmányát, és arra sürgeti a tagállamokat, hogy igazodjanak az abban foglalt szakpolitikai ajánlásokhoz;

33. felszólítja a Bizottságot, a tagállamokat és a regionális, illetve a helyi hatóságokat, hogy hozzanak intézkedéseket annak érdekében, hogy szociális és közösségi szolgáltatások terén a női vállalkozókat az alkalmazottakkal azonos bánásmódban részesítsék, továbbá, hogy javítsák a kkv-kben a női vállalkozók és társvállalkozók társadalmi helyzetét kedvezőbb anyasági támogatások, jobb gyermekgondozási intézmények, illetve az idősebbek és a különleges szükségletekkel rendelkező személyek számára létrehozott gondozási létesítmények, valamint jobb szociális biztonság révén és a nemi sztereotípiák megszüntetése és kulturális és jogi helyzetük javítása által, különösen városban és vidéken, tudományos, műszaki, környezetvédelmi, mezőgazdasági, ipari téren, és az alacsony szén-dioxid-kibocsátással járó technológia, illetve az új média terén;

34. sürgeti a tagállamokat, hogy vizsgálják meg a roma nők önfoglalkoztatása előtt álló akadályokat, és hozzanak létre programokat a roma női vállalkozók és önálló vállalkozók elérhető, gyors és kis költséggel járó regisztrációjának lehetővé tétele érdekében, továbbá hozzanak létre elérhető hitellehetőségeket – ideértve a mikrohitelt is – a roma nők vállalkozásainak finanszírozása érdekében, és sürgeti a Bizottságot, hogy releváns finanszírozási mechanizmusok révén támogassa ezeket a tevékenységeket;

35. felszólítja a tagállamokat, hogy aktívan küzdjenek a színlelt önfoglalkoztatás ellen az önfoglalkoztatás fogalmának pontos meghatározásával és a színlelt önfoglalkoztatás szankcionálásával;

36. felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat olyan programok létrehozására, amelyek célja, hogy segítséget nyújtsanak a háztartási munkát, gondozást vagy egyéb szolgáltatást végző személyek – elsősorban nők – számára, akik nem állnak alkalmazásban és nem is önálló vállalkozók, hogy bejelentett önálló vállalkozókká válhassanak vagy elindíthassák saját vállalkozásukat;

37. felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy nyújtsanak támogatást azon nőknek, akik vállalkozást kívánnak indítani vagy vásárolni, vagy át szeretnék venni a családi vállalkozás vezetését, ideértve a szellemi szabadfoglalkozásúakat, például a magánjogi vagy orvosi praxissal rendelkezőket is; úgy véli, hogy e támogatásnak megfelelő képzési szemináriumokat és workshopokat kell magában foglalnia, hogy lehetővé tegyék e nők számára a vezetési készségek elsajátítását, amelyekkel sikeresen eligazodnak egy adásvételi helyzetben, különösen ami a becsléseket, a vállalat értékelését, a banki és jogi ügyleteket illeti: elismeri, hogy különös figyelmet kell fordítani a 25 év alatti és az 50 év feletti nőkre, mivel őket a pénzügyi válság erőteljesebben érinti;

38. felszólítja Lengyelországot, hogy elnöksége idején hívja fel a figyelmet a női vállalkozók helyzetére, különösen október elején, az európai kis- és középvállalkozások hete alkalmával; felszólítja a Bizottságot, hogy mielőbb javasoljon cselekvési tervet a vállalkozó nők arányának megnövelésére, illetve tudatosságnövelő kampányokra az olyan sztereotípiák feloldása érdekében, amelyek szerint a nők nem lehetnek sikeres vállalkozásvezetők;

39. felszólítja a családi vállalkozásokat, hogy biztosítsanak azonos lehetőségeket a női rokonok – például a leánygyermekek – számára, amikor a vállalkozás valamely rokonnak történő továbbadásáról vagy átadásáról döntenek;

40. felkéri a tagállamokat, hogy fogadjanak el olyan intézkedéseket, amelyek elősegítik a párhuzamos családi és szakmai kötelezettségek összehangolását a nők foglalkoztatásának megkönnyítése, valamint az önfoglalkoztatók szakmai kilátásainak javítása érdekében;

41. felkéri a Bizottságot a nőkről kialakult kép javítására valamennyi kommunikációs csatornán a médiában, ellensúlyozva az előítéleteket, amelyek szerint a nők alapvetően sebezhetők, valamint vélhetően képtelenek és alkalmatlanok a vállalatvezetésre;

42. hangsúlyozza a pozitív cselekvések kidolgozására és megvalósítására, valamint a nemek közötti egyenlőséget támogató emberierőforrás-politikákra irányuló kezdeményezések ösztönzésének szükségességét a vállalkozásokban, egyúttal nagyobb hangsúlyt fektetve az olyan tudatosságnövelő és képzési tevékenységekre, amelyek a szervezeteknél és vállalkozásoknál lehetővé teszik a múltban sikeres gyakorlatok előmozdítását, átvételét és bevezetését;

43. elismeri, hogy az európai kisvállalkozói intézkedéscsomag 2011. február 23-i felülvizsgálata határozottan előtérbe helyezte a kkv-kat, de kéri, hogy a „gondolkodj először kicsiben” elgondolást az EU és a tagállamok által végrehajtott minden cselekvésben vegyék figyelembe;

44. felhívja a tagállamokat olyan programok támogatására, amelyek lehetővé teszik a migráns nők számára az önfoglalkoztatást vagy a vállalkozásindítást, olyan eszközök segítségével, mint például a képzési és szakmai támogatási politikák, valamint a hitelhozzáférést támogató intézkedések;

45. felszólítja a tagállamokat a nemek közötti egyenlőség előmozdítására törekvő, valamint a munkahely és a családi élet közötti egyensúlyt elősegítő vállalkozások elismerésére, aminek célja, hogy hozzájáruljanak mindazon gyakorlatok terjesztéséhez, amelyek a kiválóságot szolgálják ezen a területen;

46. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy támogassák a nők és férfiak kiegyensúlyozott képviseletét a vállalatok igazgatótanácsában, különösen ha annak a tagállamok is részvényesei;

47. kéri a tagállamokat, hogy mozdítsák elő a vállalati társadalmi felelősségvállalást a női irányítás alatt álló vállalatok körében, annak érdekében, hogy segítsenek biztosítani a nők munkavégzésének és munkaidejének rugalmasabb szervezését, valamint a családbarát szolgáltatásokra ösztönzést;

48. felhívja a Bizottságot a nőkre irányuló szakképzési politikák és programok előmozdítására, ideértve a számítástechnikai ismeretek fejlesztését is, annak érdekében, hogy növeljék a nők részvételét az ipari ágazatokban, figyelembe véve a helyi, nemzeti és uniós szinten rendelkezésre álló pénzügyi támogatásokat, és komolyabb ösztönzőket nyújtva ahhoz, hogy azokkal a nagyvállalatok és a kkv-k is éljenek;

49. felhívja a Bizottságot, hogy fokozza az ipari kkv-kben foglalkoztatott nőkre irányuló szakképzési programok számára nyújtott támogatást, valamint a kutatás és az innováció támogatását, összhangban a hetedik keretprogrammal és a Kisvállalkozások Európai Chartájával, az Európai Tanács 2000. június 19-20-án Santa Maria da Feirában megrendezett ülése elnökségi következtetéseinek III. mellékletében elfogadottak szerint;

50. rámutat annak szükségességére, hogy női hálózatokat hozzanak létre a vállalatokon belül, az azonos iparágban működő vállalatok között, valamint az iparágak között egyaránt;

51. sürgeti a tagállamokat és a Bizottságot olyan stratégiák kidolgozására és végrehajtására, amelyek a tudomány és a technológia területén dolgozó nők munkakörnyezetét és szakmai előmenetelét érintő különbségeket orvosolják;

52. fontosnak tartja a nőknek az ipari kutatásban és a legmodernebb iparágakban való részvételével kapcsolatos helyes gyakorlatok terjesztését; hangsúlyozza annak fontosságát, hogy fokozottan felhívják a nemi szempontokra azon vállalatvezetők figyelmét, ahol alacsony a nők részvétele, aminek később számszerűsített célok formájában is meg kell jelennie;

*

* *

53. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak és a tagállamok parlamentjeinek.

(1) HL L 214., 2008.8.9., 3. o.

(2) HL L 180., 2010.7.15., 1. o.

(3) HL L 308., 2010.11.24., 46. o.

(4) HL L 160., 2000.6.30., 1. o.

(5) HL C 87. E, 2010.4.1., 48. o.

(6) HL C 316. E, 2006.12.22., 378. o.

(7) HL C 279. E, 2003.11.20., 78. o.

(8) ‘A Framework for Addressing and Measuring Entrepreneurship’, N. Ahmad és A.N. Hoffman, 2008. január 24., STD/DOC (2008) 2.