C 57/25

A mezőgazdasági termékek és az élelmiszerekminőségrendszereiről szóló 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti, nem kisebb jelentőségű termékleírás-módosítás jóváhagyására irányuló kérelem közzététele

(2020/C 57/09)

Ez a közzététel az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 51. cikke alapján jogot keletkeztet a módosítás iránti kérelem elleni felszólalásra a közzététel időpontjától számított három hónapon belül.

AZ OLTALOM ALATT ÁLLÓ EREDETMEGJELÖLÉSEKHEZ/OLTALOM ALATT ÁLLÓ FÖLDRAJZI JELZÉSEKHEZ KAPCSOLÓDÓ TERMÉKLEÍRÁS NEM KISEBB JELENTŐSÉGŰ MÓDOSÍTÁSÁNAK JÓVÁHAGYÁSÁRA IRÁNYULÓ KÉRELEM

Az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (2) bekezdésének első albekezdése szerinti módosítás jóváhagyására irányuló kérelem

„MOJAMA DE BARBATE”

EU-szám: PGI-ES-01210-AM01 – 2018.10.3.

OEM ( ) OFJ (X)

1. Kérelmező csoportosulás és jogos érdek

Consejo Regulador de las Indicaciones Geográficas Protegidas Mojama de Barbate y Mojama de Isla Cristina,

Glorieta del Agua no 4, planta 2, módulo 9 41940 Tomares Seville SPAIN Tel. +34 954151823

E-mail: consejoregulador@consejoreguladordelamojama.com

A kérelmező csoportosulás jogos érdeke azon alapul, hogy ez a szervezet felel a „Mojama de Barbate” oltalom alatt álló földrajzi jelzés kezeléséért, valamint ez a szervezet nyújtotta be eredetileg az elnevezés bejegyzése iránti kérelmet.

2. Tagállam vagy harmadik ország

Spanyolország

3. A termékleírás módosítással (módosításokkal) érintett rovata

☐ A termék elnevezése

☒ A termék leírása

☐ Földrajzi terület

☒ A származás igazolása

☒ Az előállítás módja

☐ Kapcsolat

☒ Címkézés

☐ Egyéb [részletezze]

4. A módosítás(ok) típusa

☒ Bejegyzett OEM vagy OFJ termékleírásának az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti, kisebb jelentőségűnek nem tekinthető módosítása.

☐ Bejegyzett OEM vagy OFJ termékleírásának az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti, kisebb jelentőségűnek nem tekinthető oly módon történő módosítása, amelyre vonatkozóan nem tettek közzé egységes (vagy azzal egyenértékű) dokumentumot.

5. Módosítás(ok)

A módosításoknak általában három fő oka van:

— Azon időszak alatt, amikor az OFJ bejegyzését követően ellenőrizték a termékleírást, a termék kézműves jellege miatt lehetetlennek vagy nagyon nehéznek bizonyult, hogy eleget tegyenek bizonyos követelményeknek. Idetartozik az egyes felfedezett hibák kijavítása is. A módosítások egyike sem csorbítja a termék minőségét vagy különleges jellegét.

— Bizonyos leírásokat elhagytak, mivel semmit nem adtak hozzá a termékleíráshoz, csak bonyolították a helyzetet és lelassították az ellenőrzési folyamatot.

— Az ellenőrzés megkönnyítése érdekében elengedhetetlennek tartották, hogy kifejtsenek bizonyos részeket, például a ronqueo [hagyományos darabolási eljárás] leírását.

B. szakasz – A termék leírása

5.1. A termékleírás B. szakaszának első bekezdésében és az egységes dokumentum 3.2. pontjában a „sazonado” („ízesített”) szó helyébe a „salado” („sózott”) szó lépett. Ez egy elírás, amit javítottak. A spanyol szabályozás szerint a termék helyes meghatározása: „salado y seco” („sózott és szárított”). A „sazonado” (ízesített) kifejezést olyan élelmiszerek esetében használják, amelyeket ízesítenek, mégpedig amikor eléri a teljes érettséget.

5.2. A termékleírás B. szakaszának harmadik bekezdésében és az egységes dokumentum 3.2. pontjában, ahol meghatározzák az Extra kategóriát, elhagyták a „kevésbé zsíros” kifejezést. — A termékleírás B. szakaszának negyedik bekezdésében és az egységes dokumentum 3.2. pontjában, ahol meghatározzák a Primera kategóriát, elhagyták a „nagyobb zsírtartalommal rendelkező” kifejezést. Ezeket a kifejezéseket azért hagyták el, mert leíró jellegűek és semmilyen módon nem jellemzik a terméket.

5.3. A termékleírás B. szakaszának hatodik bekezdésében és az egységes dokumentum 3.2. pontjában a „humedad relativa” (relatív nedvességtartalom) paraméter helyébe az „actividad de agua” (vízaktivitás) lépett. Ez hibás megfogalmazás, hiszen a relatív nedvességtartalom környezeti paraméter, az élelmiszeren belüli nedvességet ellenben a vízaktivitás méri. Megállapították, hogy a vízaktivitásnak (aw) 0,9 alatt kell lennie.

5.4. A termékleírás B.1. alszakaszának első bekezdésében és az egységes dokumentum 3.3. pontjában a kékúszójú tonhal súlyát 200 kg-ról 150 kg-ra módosították. Ennek oka, hogy a jelenleg kifogott halak kisebb méretűek, ugyanakkor természetesen tiszteletben kell tartani a legkisebb megengedett méretet anélkül, hogy romlana a késztermék minősége.

5.5. A termékleírás B.2. alszakaszában található táblázatban elhagyták az aerob mezofil baktériumokat, mivel azok nem kórokozó mikroorganizmusok. E baktériumokra horizontális szabályok vonatkoznak, és azok nem javítják a termék minőségét.

5.6. A nehézfémeket tartalmazó táblázatot a termékleírás B2. alszakaszából a B.1. alszakaszba helyezték át. A nyersanyagokra vonatkozó B.1. alszakasz az a rész, amely a nehézfémtartalom ellenőrzésére szolgál. A módosításra azért van szükség, mert a friss húsdarabok feldolgozási szakaszba való belépése előtt ismerni kell a nehézfémek koncentrációját. Ez azt hivatott biztosítani, hogy a késztermékek soha ne készüljenek magas nehézfémtartalmú nyersanyagokból.

D. szakasz – A terméknek a földrajzi területről való származását igazoló adatok

5.7. A termékleírás D. szakaszának 3. pontjában törölték a termelési naplókra vonatkozó azon követelményt, hogy azokat „a Szabályozási Tanács által elfogadott mintának megfelelően kell vezetni”, mivel a termelési napló a gazdasági szereplők önellenőrzési eszköze, a Szabályozási Tanácsnak pedig kívülállónak kell maradnia. — Ugyancsak a D. szakaszban elhagyták az egész utolsó bekezdést: „A Tanácsnak a forgalomba hozott termékek esetében a származást és a kézműves eljárást garantáló számozott címkéket kell a tanúsított sózóüzemek rendelkezésére bocsátania”. Ennek oka, hogy a termékellenőrzéshez nincs szükség számozott címkék használatára, mivel az a termék- és tételazonosító számok használatával is hatékonyan elvégezhető. E követelmény törlése megkönnyíti a termék forgalomba hozatalát.

E. szakasz – Az előállítás módjának leírása

5.8. A termékleírás E. szakaszának „ Ronqueo (a tonhal feldarabolása)” című c) pontját általánosságban jobban kidolgozták, hogy részletesebben bemutassák az eljárást, amelyet a minőségi mojama előállításán belül az egyik legfontosabb lépésnek tartanak. — A második bekezdésben elhagyták a következő szövegrészt: „a tonhal törzsét felnyitják és eltávolítják a gerincet” és helyébe a következő szövegrész lépett: „hosszanti bevágást ejtenek a hasúszó és a farok alatti úszó közötti vonal mentén; majd egy másik bevágást ejtenek a hátúszó és a háti fatokúszó közötti vonal mentén. Ez az a lépés, amely olyan hangot ad ki, amelyről az eljárás a nevét kapta: ronqueo. Amikor a kés súrolja a gerincet, a horkoláshoz (spanyolul: ronquido) hasonló hang keletkezik. Miután elvégezték a fent említett két bevágást, két további bevágást ejtenek, egyet-egyet a hal mindkét oldalán, a hasúszó magasságában. A cél a két felső rész elválasztása (negros vagy descargamentos) a két alsó résztől (blancos vagy descargados).” — A harmadik bekezdésben elhagyták a következő szövegrészt: „A filéről eltávolítják a bőrt, a fennmaradó csontokat és a sötét színű húst. A tisztítást követően a felső, illetve az alsó részekből előállított négy-négy filét megmossák és szeletekre vágják. A szeletek hossza a tonhalfilé szélességétől függ. Vastagsága azonban nem haladhatja meg az 5 cm-t.” és helyébe a következő szövegrész lépett: „A bőrt eltávolítják és leválasztják a filéket. Megtisztítják a csontoktól és a sangacho-tól (ez a hal egész hosszában elhelyezkedő, a vér megalvadásával keletkezett sötétebb színű hússzelet hagyományos megnevezése). Ily módon négy Extra kategóriájú és négy Primera kategóriájú filé keletkezik. Megtisztításukat követően megmossák és szeletekre vágják a filéket, amelyekből végül a mojama lesz. A szeletek hossza a tonhalfilé szélességétől függ.” — Ugyancsak a harmadik bekezdésben elhagyták azt a követelményt, hogy a szeletek vastagsága nem haladhatja meg az 5 cm-t. A szeletelést kézzel végzik, ami azt jelenti, hogy ugyan a szeletelést végző személy magasan képzett, mégis azzal jár, hogy a vágások szabálytalanok lesznek. Ha a szeletek bármely ponton meghaladják az 5 cm-t, a szabálytalanságok miatt az egyébként tökéletesen kivitelezett művelet tanúsítása elmarad. Ezenfelül az 5.2. pontban kifejtett okokból e szakaszban a kinyert filék osztályozása tekintetében elhagyták a zsírszintre vonatkozó hivatkozásokat is.

5.9. A termékleírás E. szakaszának „Sózás” című d) pontjában elhagyták azt a követelményt, hogy a sóréteg vastagsága 2–4 cm lehet. Ennek oka, hogy az év folyamán végzett ellenőrzések során a só szabálytalansága miatt nehéznek bizonyult pontos méréseket végezni. Ami a lényeg, hogy a filéket teljes egészében sónak kell borítania, valamint a filék soha nem érhetnek egymáshoz. — Ugyancsak a d) pontban ugyanezen okból elhagyták a következő szövegrészt: „A só egyenletes eloszlásának biztosítása érdekében a tonhalszeleteket teljes egészében sónak kell borítania” és helyébe a következő szövegrész lépett: „biztosítva, hogy a tonhalfilék ne érintkezzenek egymással. Annak biztosítása érdekében, hogy a só teljesen beborítsa a tonhalszeleteket, a sót egyenletesen kell eloszlatni.” — Ugyancsak a d) pontban – a nyersanyag pontosabb meghatározása érdekében – a „tonhal” szó helyébe a „tonhalfilé” lépett. Ugyanez vonatkozik a termékleírás E. szakaszának e) és g) pontjára, tehát a nyersanyagot az egész dokumentumban „tonhalfiléként” határozzák meg. — Ugyancsak a d) pontban a sózási időt „18–36 óra” helyett „18–50 óra” időtartamra módosítják, mivel az elvégzett ellenőrzések azt mutatják, hogy a vastagabb filéknek hosszabb sózási időre van szükségük.

5.10. A termékleírás E. szakaszának „A filék megmosása” című e) pontjának második bekezdésében elhagyták a következő szövegrészt: „a szeleteket egymásra halmozva hideg vízbe teszik és hagyják pihenni” és helyébe a következő szövegrész lépett: „a tonhalfilé-szeleteket hideg vizes fürdőbe helyezik. A ráragadt sószemek eltávolítása érdekében először megmossák, majd hideg vizes fürdőbe helyezik és hagyják pihenni a szeleteket”. E módosítás célja pusztán a folyamat leírásának annak érdekében történő javítása, hogy segítsék a termékleírásnak való megfelelés ellenőrzését. — Ugyanebben a bekezdésben elhagyták a következő szövegrészt: „Ezen eljárás során három–négy alkalommal lecserélik a vizet” és helyébe a következő szövegrész lépett: „A vizet legalább egyszer lecserélik” Ennek oka, hogy az ellenőrzések során arra derült fény, hogy nincs szükség ilyen sokszor lecserélni a vizet.

5.11. A termékleírás E. szakaszának g) és h) pontját a „Szárítás” című egyetlen g) pontban vonták össze, mivel ez pontosabban ábrázolja a folyamatot. E rész két pontra osztása valójában mesterséges, mivel nem két különböző műveletről (érlelés és szárítás), hanem egyetlen összefüggő folyamatról (szárítás) van szó, amelyre a szárítólétesítményben kerül sor, ahová a megmosott és szükség esetén préselt tonhalfilé-szeleteket helyezik száradni. Innen viszik el a szárított tonhalfilé-szeleteket, amikor is készen állnak arra, hogy létrejöjjenek a késztermékek. Az alábbiakban meghatározottak szerint több olyan követelményt is belefoglaltak a termékleírásba, amelyeket szükségesnek tartanak a termékleírásnak való megfelelés ellenőrzéséhez. — A minimális természetes száradási idő megállapítása érdekében a g) pont negyedik bekezdésébe belefoglalták a következő szövegrészt: „habár az nem lehet kevesebb, mint 15 nap”. — A vegyes eljárásról szóló ötödik bekezdésben a maximális megengedett hőmérséklettel kapcsolatban kijavítottak egy hibát. A hőmérsékletet 16 oC fokról 17 oC fokra módosították, valamint megállapították a minimális szárítási időt, amely nem lehet 15 napnál kevesebb. — Az alagutakban szárításról szóló hatodik bekezdésben elhagyták a szárítás tekintetében megállapított „15–21 nap” időtartamot. A kikötés most csupán annyi, hogy az eljárásnak „legalább 12 napig” kell tartania. A módosításnak az az oka, hogy az ellenőrzések során kiderült, hogy az előírt minőségű, tökéletes mojama eléréshez elegendő 12 napig szárítani a filét. — Az ötödik és a hatodik bekezdésben tisztázták, hogy a létesítményekben ellenőrzött „nedvességtartalom” a „relatív nedvességtartalom”.

5.12. Az i) pont h) ponttá vált a korábbi pontok összevonása miatti újraszámozásnak köszönhetően. — Kijavítottak egy hibát, és a „filé” szót „mojamára” változtatták, hiszen az eljárás e szakaszában már az utóbbiról van szó. — Elhagyták a következő szövegrészt: „a fennmaradó felesleges oxidálódott zsír, amely káros lehet vagy rossz ízt okozhat”, és helyébe a következő szövegrész lépett: „külső hiányosságok, amelyek károsíthatják a termékről kialakult képet”. Ez pontosabban leírja az eljárást. — Mivel feleslegesek, elhagyták a következő szövegrészeket: „az Extrával határos területekről” és „tehát a tonhal gerincétől távolabb”.

5.13. A j) pont i) ponttá vált a fent említett újraszámozásnak köszönhetően. A jobb megfogalmazás, az új típusú csomagolóanyag, a műanyag tálca bevezetése és a leíró jellegű kifejezések törlése érdekében módosult e pont, valamint az egységes dokumentum 3.2. pontjának szövege. Korábbi megfogalmazás: „Csomagolás és azonosítás: A terméket különböző súlyú darabokban vagy szeletelve, olíva- vagy napraforgóolajban eltéve, légmentesített, átlátszó és megfelelő azonosítóval ellátott műanyag tasakban értékesítik. Darabolva, olíva- vagy napraforgóolajban eltéve üveg tartályokban is értékesíthető. A folyamat végére elért fizikai és kémiai jellemzők, különösen a sótartalom és a relatív nedvességtartalom megőrzése érdekében a termék csomagolását a feldolgozóüzemben kell elvégezni. Új szöveg: „Csomagolás és azonosítás: A termék különböző súlyú darabokban vagy szeletelve, légmentesített, átlátszó műanyag tasakban értékesíthető. Darabolva, olíva- vagy napraforgóolajban eltéve, műanyag tálcán vagy üveg tartályokban is értékesíthető. A folyamat végére elért fizikai és kémiai jellemzők, különösen a sótartalom és a vízaktivitás megőrzése érdekében a termék csomagolását a feldolgozóüzemben kell elvégezni.” — A „Termék leírása” című B. szakaszban a késztermék kiszerelésére vonatkozó hivatkozások ennek megfelelően módosultak.

H. szakasz – Címkézés

5.14. A termékleírás „Címkézés” című H. szakaszában a számozott címkékkel kapcsolatos követelményt a fentiekben kifejtetteknek megfelelően törölték (lásd az 5.7. pontban szereplő módosítást). Ugyancsak a H. szakaszban, valamint az egységes dokumentum 3.6. pontjában szintén törölték az OFJ Szabályozási Tanács logójának használatával kapcsolatos követelményt, amelyre tévesen az „oltalom alatt álló földrajzi jelzés logójaként” hivatkoznak. Az Európai Unió OFJ logójának használatára vonatkozó követelmény természetesen továbbra is fennáll. A H. szakaszban és az egységes dokumentum 3.6. pontjában elhagyták a „szerepeltetni kell az oltalom alatt álló földrajzi jelzés alábbi, kötelezően használandó logóját:” szövegrészt és a szóban forgó logó képét.

EGYSÉGES DOKUMENTUM

„MOJAMA DE BARBATE”

EU-szám: PGI-ES-01210-AM01 – 2018.10.3.

OEM ( ) OFJ (X)

1. Elnevezés (OEM vagy OFJ)

„Mojama de Barbate”

2. Tagállam vagy harmadik ország

Spanyolország

3. A mezőgazdasági termék vagy élelmiszer leírása

3.1. A termék típusa

1.7. osztály: Friss hal, puhatestűek és rákfélék, valamint ezekből készült termékek

3.2. Az 1. pontban szereplő elnevezéssel jelölt termék leírása

A „Mojama de Barbate” érlelt terméket a tonhal legnemesebb része, az úgynevezett filé mindkét felső, illetve alsó részéből sózással és levegőn vagy erre a célra készült alagutakban történő szárítással állítják elő.

A „Mojama de Barbate” minősítése Extra vagy Primera.

Extra kategória: az ide sorolt mojama a filéknek a tonhal gerincével érintkező belső részéből származik.

Primera kategória: az ide sorolt mojama az Extra kategóriába sorolt részekkel szomszédos filé részeiből készül.

A „Mojama de Barbate” külseje sötétbarna, belül a tonhalfilékre jellemző erezettel, ami az Extra kategóriához képest a Primera kategóriába sorolt mojama estében sokkal hangsúlyosabb. A vágásfelület gránátvörös, különböző árnyalatokban, a szélek felé egyre erőteljesebb sötét színekkel, textúrája tömör, sima, kevéssé rostos, a kék halak jellegzetes szagával és ízével.

Sótartalma 3–9 %, vízaktivitása 0,90 alatt van.

A „Mojama de Barbate” termék különböző súlyú darabokban vagy szeletelve, légmentesített, átlátszó műanyag tasakban értékesíthető. Darabolva, olíva- vagy napraforgóolajban eltéve, műanyag tálcán vagy üveg tartályokban is értékesíthető.

3.3. Takarmány (kizárólag állati eredetű termékek esetében) és nyersanyagok (kizárólag feldolgozott termékek esetében)

A „Mojama de Barbate” a kereskedelemben yellowfin, claro, rabil vagy sárgaúszójú tonhal néven ismert Thunnus albacares faj, illetve a kereskedelemben kékúszójú tonhalnak nevezett, 150 kg feletti élősúlyú Thunnus thynnus faj filéjéből készül. A „Mojama de Barbate” nyersanyagainak származási helye nem korlátozott, azonban előállításához csak vadon élő tonhalat használnak.

3.4. Az előállítás azon műveletei, amelyeket a meghatározott földrajzi területen kell elvégezni

A meghatározott földrajzi területen a következő műveleteket kell elvégezni: a tonhal mosása, darabolása (ennek hagyományos neve ronqueo), a különböző darabok mosása, sózása, ütemezett öblítése a kívánt sózottsági szint elérése céljából, préselés, a tonhalfilék érlelése szárítással, a hal bőrének eltávolítása és a végső kiválasztás a készre csomagoláshoz.

3.5. A bejegyzett elnevezést viselő termék szeletelésére, aprítására, csomagolására stb. vonatkozó egyedi szabályok

A folyamat végére elért fizikai-kémiai és érzékszervi jellemzők, különösen a sótartalom és a vízaktivitás megőrzése érdekében a „Mojama de Barbate” termék csomagolását a feldolgozóüzemben kell elvégezni.

3.6. A bejegyzett elnevezést viselő termék címkézésére vonatkozó egyedi szabályok

A földrajzi jelzés oltalma alatt álló „Mojama de Barbate” terméket értékesítő feldolgozóüzemek saját címkéin kötelező kiemelten feltüntetni a „Mojama de Barbate” elnevezést és az Európai Unió OFJ logóját.

4. A földrajzi terület tömör meghatározása

A „Mojama de Barbate” előállítási területét Cádiz tartomány Barbate és Vejer de la Frontera települései alkotják.

5. Kapcsolat a földrajzi területtel

A hazai piacon a „Mojama de Barbate” gondosan előállított, drága és ínyenc fogyasztásra szánt gourmet termékként ismert, amelyet a különböző spanyol térségek jellegzetes gasztronómiai termékeire szakosodott üzletek árulnak, valamint vendéglátóipari létesítményekben is kapható.

A „Mojama de Barbate” kapcsolata a földrajzi területtel a terméknek a környék hagyományos sózási technikájának köszönhető ismertségén és elismertségén alapul. Ezen a környéken, ahogy a múltban, most is halásznak tonhalat és a kézműves feldolgozás tapasztalatokon és ismereteken alapuló fogásai generációról generációra szállnak.

A halászatnak és a tonhal sózás útján történő feldolgozásának egészen a föníciaiak és a tartésszosziak korára visszavezethető hagyományai vannak a Cádizi-öböl teljes partszakaszán. Ezek a népek tanították meg a terület primitív lakóit a halászati technikákra, és már abból a korból is maradtak ránk utalások arra, hogy a tonhalak kifogására hálócsapdákat használtak.

Később az arabok jobb hálókat terveztek és bevezették a tonhal fogásának hagyományossá vált technikáját, az almadrabával (az andalúziai arab almadraba-ból, verés, harc helye) történő tonhal halászatot, amelynek során csapdákat helyeztek a part közelébe, ahol a tonhalaknak az Atlanti-óceántól a Földközi-tengeri ívási helyükig tartó vándorlása zajlik.

Tíz évszázad során számos klasszikus szerző szolgált bőséges bizonyítékkal arra, hogy a Gibraltári-szorosban az almadrabát használták, valamint utalt a zónában tömegesen található tonhalak nagy méretére. Részletesen leírták a tonhalak kifogását az említett csapdák segítségével, a fogással folytatott kereskedelmet a Földközi-tenger térségében, külön kiemelve a tonhal magas tápértékét és különleges gasztronómiai jellemzőit.

A sózóüzemek és a tonhalfeldolgozás már a római Béticában is virágzottak. A Spanyolország déli részén később letelepedett népek folytatták és gazdagították a halászatot, amely a mai napig fennmaradt, megőrizve hagyományait és az eljárások kézműves jellegét.

Azon a földrajzi területen, ahol a „Mojama de Barbate” készül, továbbra is él a hagyományos feldolgozóipar. A vendéglátási és ipari szakembereknek, a műkedvelőknek vagy általában a közönségnek olyan eseményeket rendeznek, mint a barbatei önkormányzat által szervezett Tonhal Gasztronómiai Hét, ahol a gasztronómiával kapcsolatban álló vállalkozók főzőbemutatókat tartanak („showcookings)” és meg lehet kóstolni a kékúszójú tonhalból készült hagyományos ételeket is, amelyek az említett cádizi partszakasz gasztronómiájának lényeges részét képezik. A rendezvény alkalmából más tevékenységekre is sor kerül, például főzőversenyekre vagy a legjobb tapa („falatka”) címért folyó vetélkedőre, amelyen a legjobb kékúszójú tonhallal készült tapa győz.

A mojama a tonhalból kinyert legfontosabb sózott termék, amelyet kizárólag kézműves eljárással állítanak elő. Ezt a feldolgozó tevékenységet családi vállalkozások fejlesztették, amelyek kis és középvállalkozásokat alapítottak, élükön az alapító tulajdonosokkal vagy leszármazottaikkal, ami lehetővé tette a legősibb hagyománynak megfelelő feldolgozási technikák fennmaradását az idők során, amelyek minőségjavítási célból, kizárólag az élelmiszerbiztonságot növelő és a folyamatokat alaposan ellenőrző eszközökkel egészülhettek ki. A termék előállításához az egész folyamatot elejétől végéig átfogó ismeretek és tapasztalatok szükségesek: a hal felvágása és darabolása, a „Mojama de Barbate” előállításához szükséges filék kiemelése, megfelelő területeken bevágások készítése, a sózási szakasz, amelyhez ismerni kell az elérendő sózottsági fokot, az ezt követő öblítés, amelyet óvatosan kell elvégezni, hogy a filé megszabaduljon a felesleges – és csak a felesleges – sótól, és végül a természetes, vagy ahhoz hasonló módon, alagutas szárítókban végzett szárítás.

A termék gasztronómiai hírnevét bizonyítja az a számos hivatkozás, amelyek közül legfontosabbak a Mezőgazdasági és Halászati Minisztérium, államigazgatási szerv 1996-os kiadványa az Inventario Español de Productos Tradicionales (Hagyományos Spanyol Termékek Leltára) és az Unicaja Alapítvány kutatási eredményeiről szóló beszámoló Catalogación y Caracterización de los Productos Típicos Agroalimentarios de Andalucía (Tipikus andalúziai mezőgazdasági élelmiszertermékek katalógusa és leírása) (II. kötet, 2006-os kiadás), amely a mojamát mint hagyományos andalúziai terméket mutatja be, amelynek előállítása helye Barbate (Cádiz) és Isla Cristina (Huelva).

Az El País országos napilap 2009. augusztus 30-án„Sal para la vida” (Só az életért) címmel gasztronómiai riportot közölt, amelyben a következőt emelte ki: „A fejlett országok jelenleg is alkalmazzák a halaknak rendkívüli aromát kölcsönző sózást. Spanyolország ezen a területen világhírű termékekkel rendelkezik, ilyen a santoñai szardella vagy a barbatei tonhalból készült mojama.”

A La Mar de Cádiz tartományi útikalauz gasztronómiai rovatában ezt írja: „Cádiz tartomány partvidékének gasztronómiája olyan változatos és gazdag, mint maga a tartomány földje, amelynek konyhája Sanlúcar de Barrameda és El Puerto de Santa María borainak, a cádizi sült falatkáknak (»fritos«) és a »Mojama de Barbate«-nak köszönheti országos elismertségét.”

A „Mojama de Barbate” hírneve megmutatkozik az internetes utalások nagy számában is, amelyek közül említést érdemelnek az alábbiak:

A Guía Interactiva de Restaurantes de Cocina Marinera (Cocina Marinera éttermek interaktív útmutatójának) weboldala jól mutatja a termék hírnevét: „A sózott termékek között is kiemelkedik a mojama de atún (tonhalból készült mojama) (amely legfontosabb andalúziai előállítóinak, a Krisztina-szigetnek és Barbaténak jellegzetes terméke)”.

A Sevillában több létesítménnyel rendelkező Buentrago étterem étlapján a Buentrago falatkák (tapas) között szerepel a „Mojama de Barbate”.

A Madridban szervezett nemzetközi idegenforgalmi vásár, a FITUR bemutatóján a kóstoló étlapján a „Mojama de Barbate” is szerepelt.

Több, Cádiz tartományban megjelenő kiadvány említi a semana del atún [Tonhal-Hét] alatt szervezett „Mojama de Barbate” kóstolót.

Los Caños de Meca turisztikai kalauza külön említi, hogy a „Mojama de Barbate” a környék jellegzetes terméke.

Az Alcaravea étterem is étlapjára vette a Mojama de atún extra de Barbate (barbatei tonhalból készült Extra kategóriájú) terméket.

Az Andalucía című digitális újság egyik cikke így számol be a hírneves „Mojama de Barbate”-ról: „A cádizi Barbate nagyon ízletes konyháját a tengeri termékek, köztük a »Mojama de Barbate« változatosságának köszönheti”, majd részletes leírást ad róla.

A Guía de la provincia de Cádiz [Cádiz tartományi útikalauz] a „Mojama de Barbate” terméket tipikus és nagy tápértékű ételként mutatja be, amelyet rendkívül „ízletesnek” ítél.

A termék nevének a mindennapi nyelvben való használatának egy példája található az ABC de Sevilla c. napilap 2000. augusztus 7-i számában megjelent következő kifejezés formájában: „kemények, akár a barbatei vagy a Krisztina-szigeti mojama”.

Hivatkozás a termékleírás közzétételére

(e rendelet 6. cikke (1) bekezdésének második albekezdése)

Az eredetmegjelölés termékleírásának teljes szövege elérhető a következő linken: https://juntadeandalucia.es/export/drupaljda/Pliego_Barbate_modificado.pdf

vagy a Consejería de Agricultura, Ganadería, Pesca y Desarrollo Sostenible (Mezőgazdasági, Állattenyésztési, Halászati és Fenntartható Fejlődési Regionális Minisztérium) honlapján keresztül.

(http://www.juntadeandalucia.es/agriculturaypesca/portal); az alábbi elérhetőséggel:

„Areas de Actividad”/„Industrias y Cadena Agroalimentaria” /„Calidad’/„Denominaciones de Calidad”/„Productos derivados de la pesca”. A termékleírás a minőségmegjelölés név alatt található.

(1) HL L 343., 2012.12.14., 1. o.