EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2016.6.30. COM(2016) 411 final 2016/0190(CNS) Javaslat A TANÁCS RENDELETE a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint a gyermekek jogellenes külföldre viteléről {SWD(2016) 207 final}

{SWD(2016) 208 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai Ez a javaslat a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 27-i 2201/2003/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: a Brüsszel IIa. rendelet) átdolgozása. A Brüsszel IIa. rendelet az Európai Unióban a családi ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés alapköve. Egységes joghatósági szabályokat állapít meg a házasság felbontására, a különválásra és a házasság érvénytelenítésére, valamint határon átnyúló helyzetekben a szülői felelősséggel kapcsolatos vitákra vonatkozóan. Megkönnyíti az ítéletek, közokiratok és megállapodások Unión belüli szabad áramlását azáltal, hogy rendelkezéseket állapít meg más tagállamokban való elismerésükre és végrehajtásukra vonatkozóan. A rendelet Dánia kivételével 2005. március 1-jétől valamennyi tagállamban alkalmazandó. Tíz évvel a rendelet alkalmazásának megkezdése után a Bizottság az alkalmazásról készített 2014. áprilisban elfogadott jelentésében értékelte a rendelet gyakorlati működését, és mérlegelte a jogi aktus szükséges módosításait. Ez a kezdeményezés a Célravezető és hatásos szabályozás program (REFIT) része. Továbbá, az Európai Unió Bírósága eddig 24 ítéletet hozott a rendelet értelmezését illetően, amelyeket figyelembe vettünk. Ennek az átdolgozásnak az a célja, hogy tovább fejlessze az igazságszolgáltatás és az alapjogok kölcsönös bizalomra épülő, valódi európai térségét azáltal, hogy a kölcsönös elismerés elvével összhangban elhárítja az igazságügyi határozatok szabad mozgásának fennmaradó akadályait, és jobban védelmezi a gyermek mindenek felett álló érdekét az eljárások egyszerűsítésével és hatékonyságuk megerősítésével. A Juncker-Bizottság politikai iránymutatása hangsúlyozza, hogy fokozatosan javítani kell az uniós tagállamok közötti igazságügyi együttműködést, lépést tartva jelen korunk Unión belül egyre mobilabb házasodó és gyermeket vállaló polgáraival, a különböző igazságügyi rendszerek áthidalásával és az ítéletek kölcsönös elismerésével, hogy a polgárok Unió-szerte könnyebben gyakorolhassák jogaikat. Jóllehet a rendelet az általános vélekedés szerint jól működik, az érdekelt felekkel folytatott konzultáció és számos tanulmány hiányosságot tárt fel a rendelet jelenlegi működésében, amelyeket orvosolni kell. A rendeletben felölelt két terület, a házassági ügyek és szülői felelősséggel kapcsolatos kérdések közül utóbbiról megállapították, hogy égető problémákat okozott, amelyeket sürgősen kezelni kell. A házassági ügyek tekintetében ebben a szakaszban korlátozott számú bizonyíték (ideértve a statisztikákat is) áll rendelkezésre a meglévő problémákról ahhoz, hogy lehetővé tegye a beavatkozás szükségességének és a problémák nagyságrendjének pontos felmérését, és bármely mérlegelt opció teljes mértékben megalapozott kiválasztását. Továbbá, a Brüsszel IIa. rendelet elfogadása óta három további uniós eszközt fogadtak el nemzetközi pár házasságának felbontása esetén a házassági ügyek kezelésének megkönnyítése céljából. A Róma III. rendelet szabályokat tartalmaz a házasság felbontására vonatkozó jogról, a tartási kötelezettségekről szóló rendelet pedig a házastársaknak és gyermekeknek járó tartási kötelezettségekre vonatkozó joghatósággal és azokra alkalmazandó joggal foglalkozik. Továbbá, a Tanács nemrégiben megerősített együttműködést engedélyezett a nemzetközi párok vagyonjogi vonatkozásai tekintetében. Alapvetően hat fő hiányosságot azonosíthatunk a szülői felelősséggel kapcsolatos kérdéseket illetően. A gyermek visszavitelére vonatkozó eljárás A gyermek szülő általi jogellenes elvitelének eseteiben a gyermek visszavitelére vonatkozóan a rendeletben megállapított eljárás sikerességéhez kulcsfontosságú az időzítés. Úgy tűnik azonban, hogy a gyermek azonnali visszavitelét nem sikerült minden esetben biztosítani. A visszaviteli eljárás eredménytelensége számos szempontnak tulajdonítható. A gyakorlatban nem megfelelőnek bizonyult a visszaviteli végzés kiadására megadott hathetes határidő, mivel a bírák és joggyakorlók számára nem egyértelmű, hogy a hat hét bírósági szintenként értendő, vagy magában foglalja a jogorvoslatokat vagy akár a visszaviteli határozat végrehajtását is. Továbbá, a jelenlegi rendelet nem szab határidőt a kérelemnek a befogadó Központi Hatóság általi feldolgozására. Továbbá, a határidő betartása körüli problémákat különösen annak tulajdonították, hogy a nemzeti jog nem korlátozza a visszavitel elrendelése elleni lehetséges jogorvoslatok számát. Az ügykezelésben jelentkező késedelmek másik oka az, hogy számos tagállamban nincsenek olyan szakbíróságok, amelyek a visszavitel iránti kérelmekkel foglalkoznának. Ezek a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő esetek összetetettek és érzékenyek, de egyes bírák előtt csak ritkán jelentkeznek, és azokat az egyes helyi családjoggal foglalkozó bíróságok kezelik. Következésképpen a bírák kevésbé ismerik az érintett eljárásokat és rendelkezéseket, és kevés lehetőségük van arra, hogy rutinszerűen kapcsolatba léphessenek más uniós joghatósággal, a kölcsönös bizalom megteremtésének kedvező módon. Végül pedig az ún. „felülbírálati mechanizmus” hozzáadást jelent az 1980. évi Hágai Egyezményben előírtakhoz képest, és vélhetően erőteljesebb elrettentő hatást gyakorol a gyermeket jogellenes elvinni szándékozó szülőre. Megállapítja az 1980. évi Hágai Egyezmény 13. cikke alapján a menedék helye szerinti államban kibocsátott, a visszavitelt megtagadó határozat után követendő eljárást. A „felülbírálati mechanizmus” gyakorlati alkalmazása nehéznek bizonyult, mivel a felügyeleti jogra vonatkozó eljárásokra nem abban a tagállamban kerül sor, ahol a gyermek tartózkodik, és mivel a gyermeket jogellenesen elvivő szülő gyakran nem hajlandó az együttműködésre. Gyakran nehéz meghallgatni a gyermeket. A gyermek elhelyezése egy másik tagállamban A gyermeknek másik tagállamban élő nevelőszülőknél vagy intézményben való elhelyezését tervező bíróságnak vagy hatóságnak az elhelyezés elrendelése előtt konzultálnia kell az említett állam hatóságaival. A központi hatóságok – akiknek kötelezően segíteniük kell a bíróságokat és hatóságokat a határon átnyúló áthelyezésekben – rendszeresen jelentették, hogy néha több hónapig is eltart, míg megállapítják, hogy egy adott esetben van-e szükség hozzájárulásra. Amennyiben van szükség hozzájárulásra, konzultációs eljárást kell folytatni, ami a jelentések tanúsága szerint ugyanolyan hosszú, mivel a megkeresett hatóságok számára nem szabnak válaszadási határidőt. Ennek eredményeként a gyakorlatban számos megkereső hatóság rendeli el az elhelyezést és küldi a gyermeket a fogadó államba, mialatt a konzultációs eljárás folyamatban vagy akkor, amikor a konzultációs eljárás megkezdődik, mivel az elhelyezést sürgősnek tekintik, és tudatában vannak az eljárások hosszúságának. A fogadó államok ezért panaszkodtak amiatt, hogy a gyermekek elhelyezésére gyakran a hozzájárulás előtt kerül sor, ami jogi bizonytalanságot teremt a gyermek számára. A végrehajthatóvá nyilvánítási eljárásra vonatkozó követelmény Egy határozatnak egy másik tagállamban való végrehajthatóvá nyilvánítási eljárása ("exequatur") továbbra is akadályozza a határozatok szabad áramlását, ami szükségtelen költségeket és késedelmeket okoz a határon átnyúló eljárásokban érintett szülők és gyermekeik számára. Az exequatur megszerzésének ideje tagállamonként változó; néhány naptól akár néhány hónapig is tarthat a joghatóságtól és az ügy összetettségétől függően. A feltüntetett idő nem veszi figyelembe a kérelemmel benyújtandó dokumentumok összegyűjtéséhez és a fordításokhoz szükséges időt. Amennyiben az exequatur megadása vagy megtagadása ellen fellebbeznek, ez az időtartam jelentősen megnövekszik: a fellebbviteli eljárások egyes tagállamokban két évig is eltarthatnak. Ez különösen frusztráló azon szülők számára, akik azt várják el, hogy a gyermekeket érintő határozatokat szükségtelen késedelmek nélkül léptessék hatályba. Lehetnek olyan ellentmondásos helyzetek is, amikor valamely tagállamnak láthatási jogokat kell végrehajtania a rendelet alapján, jóllehet, ezzel egyidejűleg megtámadják az ugyanazon határozatban megadott felügyeleti jog elismerését és/vagy végrehajtását, vagy előfordulhat, hogy az ugyanabban a tagállamban elutasították azt, mivel a két jog tekintetében hozott határozatok a rendelet alapján jelenleg külön eljárás tárgyát képezik.

A gyermek meghallgatása Eltérések mutatkoznak a más tagállamokban hozott határozatok el nem ismerése indokainak értelmezése tekintetében, különösen a gyermek meghallgatásával kapcsolatban. A rendelet azon az elven alapul, hogy a gyermek véleményét figyelembe kell venni az őket érintő esetekben, amennyiben ez életkoruk és érettségi fokuk tekintetében megfelelő, és összhangban van mindenek felett álló érdekeikkel. Nehézségek mutatkoznak amiatt, hogy a tagállamok eltérő szabályokkal rendelkeznek a gyermek meghallgatására vonatkozóan. A gyermek meghallgatását illetően a határozat eredeti eljárásának helye szerinti tagállamnál szigorúbb előírásokat alkalmazó tagállamokat a jelenlegi szabályok arra ösztönzik, hogy utasítsák el az elismerést és a végrehajthatóvá nyilvánítást, amennyiben a gyermek meghallgatása nem felel meg saját eljárásaiknak. Emellett a rendelet a szülői felelősségre vonatkozó összes ügyben általánosságban nem, csupán a visszavitellel kapcsolatos eljárásokban hangsúlyozza a gyermek meghallgatásának fontosságát. Ha a gyermek meghallgatása nélkül hoznak határozatot, fennáll a veszélye annak, hogy a határozatot nem veszi kellően figyelembe a gyermek mindenek felett álló érdekét. A határozatok tényleges végrehajtása A szülői felelősségre vonatkozó határozatokat gyakran későn, vagy egyáltalán nem hajtják végre. A hatékony végrehajtás a végrehajtás biztosítása céljából bevezetett nemzeti struktúráktól függ. A családdal kapcsolatos határozatok végrehajtására alkalmazott jogi és gyakorlati megközelítés tagállamonként változó, különösen a meghozott végrehajtási intézkedések tekintetében. Amint meghoztak egy végzést, fontos, hogy hatékony intézkedések álljanak rendelkezésre annak végrehajtására, ugyanakkor azt is szem előtt kell tartani, hogy a gyermekekkel szembeni végrehajtás esetében gyorsan kell tudni reagálni a gyermek mindenek felett álló érdekét érintő, a végrehajtás következtében jelentkező ideiglenes vagy állandó jellegű veszélyekre. Együttműködés a központi hatóságok között A szülői felelősség konkrét ügyei tekintetében, az 55. cikkben foglalt, a központi hatóságok közötti együttműködés alapvető fontosságú a gyermekekkel kapcsolatos határon átnyúló eljárásokban érintett szülők és gyermekek hatékony támogatása céljából. Az összes érdekelt fél – ideértve a tagállamokat is – problémát észlelt azzal kapcsolatban, hogy a központi hatóságok által a szülői felelősségre vonatkozó konkrét esetekben nyújtandó támogatást előíró cikk megfogalmazása nem egyértelmű. Ez késedelmeket okozott, ami árt a gyermekek mindenek felett álló érdekének. A konzultáció eredményei szerint a cikk nem képez megfelelő jogalapot egyes tagállamokban a nemzeti hatóságok számára ahhoz, hogy intézkedjenek, mivel nemzeti joguk azt követelné meg, hogy a rendeletben kifejezettebb önálló jogalap szerepeljen. •Összhang a szakpolitikai terület jelenlegi rendelkezéseivel A javaslat figyelembe vesz más eszközöket, különösen a családjog területén hozott más uniós rendeleteket, valamint olyan nemzetközi jogi aktusokat, mint például az 1980. és 1996. évi Hágai Egyezmény. A szülői felelősségre vonatkozó ügyek (felügyeleti jog, láthatás, gyermekvédelem) tekintetében a tagállami bíróságokat a rendeletben foglalt joghatósági szabályok kötik. E vonatkozással más uniós jogi aktus nem foglalkozik. Az 1980. évi Hágai Egyezménynek az a célja, hogy a gyermek jogellenes elvitelét érintő határon átnyúló esetekben megvédje a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam joghatóságát. Mind az EU-n belüli, mind a harmadik államokat érintő esetekben az 1996. évi Hágai Egyezmény határozza meg a szülői felelősségre vonatkozó ügyekre alkalmazandó jogot. Házassági ügyekben a Brüsszeli IIa. rendelet szabályozza a tagállami bíróságok joghatóságát a házasság felbontását, a különválást és a házasság érvénytelenítését érintő ügyekben. A megerősített együttműködés eszközeként létrehozott Róma III. rendelettel összhangban állapítják meg – az azt alkalmazó tagállamokban – azon szabályokat, hogy e kérdésekre mely jog alkalmazandó. A házassággal vagy szülői felelősséggel kapcsolatos ügyekben más tagállamban hozott határozatok elismerését és végrehajtását a Brüsszel IIa. rendelet szabályozza. Közvetett kapcsolat áll fenn a tartási kötelezettségekről szóló rendelettel; utóbbi hatálya a családi kapcsolatból származó tartási kötelezettségekre vonatkozik, jóllehet a Brüsszel IIa. rendelet hatálya nem terjed ki a tartási kötelezettségekre. A tartási kötelezettségekről szóló rendelet értelmében a Brüsszel IIa. rendelet alapján joghatósággal rendelkező bíróságok általában kiegészítő joghatósággal rendelkeznek a tartási kötelezettségek tekintetében. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap Az Unió családi ügyekben történő fellépésének jogalapját az Európai Unió működéséről szóló szerződés 81. cikkének (3) bekezdése állapítja meg. A 81. cikk (1) bekezdése kimondja, hogy „az Unió a határokon átnyúló vonatkozású polgári ügyek tekintetében igazságügyi együttműködést alakít ki, amely a bírósági és bíróságon kívüli határozatok kölcsönös elismerésének elvén alapul”. •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) Az EUMSZ 81. cikke alapján az Unió megosztott hatáskörrel rendelkezik, amelyet már gyakorolt a Brüsszel IIa. rendelet elfogadásával. A javaslat különböző elemei eleget tesznek a szubszidiaritás követelményének. A rendelet visszavitelre vonatkozó felülbírálati mechanizmusa csak a gyermekek határon átnyúló elvitelét érintő esetekre alkalmazandó. Az egyes tagállamokban eddig végzett javítások nem bizonyultak hatásosnak a visszaviteli eljárás egészére nézve, mivel a rendszer zökkenőmentes működésének előfeltétele a hatékonyság, a szoros együttműködés, valamint a kölcsönös bizalom az ügyben érintett két tagállam között. Az elhelyezési határozatok tekintetében 2012-ben a Bíróság kimondta, hogy „A tagállamoknak (…) világos szabályokat és eljárásokat kell meghatározniuk a rendelet 56. cikkében érintett hozzájárulását illetően a jogbiztonság és a gyorsaság biztosítása érdekében. Az eljárásoknak többek között lehetővé kell tenniük, hogy az elhelyezést mérlegelő bíróság könnyedén azonosítsa a hatáskörrel rendelkező hatóságot, a hatáskörrel rendelkező hatóság pedig rövid időn belül megadhassa vagy megtagadhassa a hozzájárulását.” Mindazonáltal a különböző nemzeti szabályok nem hajtják végre koherens és egységes módon a határon átnyúló elhelyezéseket, és ez a jövőben sem várható. Még ha végre is hajtanák, nemzeti szinten nem sikerül elérni a nemzeti szabályok között szükséges koordinációt. Így e probléma csak a rendeletbe foglalt önálló, a valamely tagállam bírósága vagy hatósága által elrendelt határon átnyúló összes áthelyezésre alkalmazandó minimumszabályok megállapításával orvosolható. Az exequatur eltörlését a tagállamok önmagukban nem tudják megvalósítani, mivel az eljárást a Brüsszel IIa. rendelet már összehangolta, ezért az csak rendelettel módosítható. Ugyanez érvényes a tagállamok központi Hatóságai közötti együttműködés meglévő szabályainak fejlesztésére is. A végrehajtás – ami mint olyan a tagállamok feladata – tekintetében az EUB kimondta, hogy a végrehajtásra vonatkozó nemzeti szabályok alkalmazása nem járhat a rendelet hatékony érvényesülésének sérelmével . A 81. cikk (2) bekezdésének f) pontja uniós szinten lehetővé teszi a polgári eljárások zökkenőmentes lefolytatását gátló akadályok megszüntetését, szükség esetén a tagállamokban alkalmazandó polgári eljárásjogi szabályok összeegyeztethetőségének előmozdításával. Továbbá minimális összehangolás indokolt a határozatok kölcsönös elismerésére vonatkozó célkitűzés eléréséhez. Amennyiben az eredménytelen végrehajtási eljárások negatív következményekkel járnak, azokkal uniós szinten foglalkozni kell, hogy a sikeres kimenetel minden tagállamban egyformán garantált legyen.

•Arányosság Az arányosság elve megköveteli, hogy az intézkedések a probléma nagyságrendjével és mértékével arányosak legyenek. A javasolt fellépés – amennyiben közös végrehajtási előírásokat javasol – valamelyest ki fog hatni a nemzeti anyagi jogi szabályokra Ezt azonban indokolja a rendelet teljes körű hatékonyságának biztosítására vonatkozó célkitűzés, valamint az, hogy fel kell számolni a tagállamok igazságügyi és közigazgatási rendszerei között fennálló összeférhetetlenségeket ahhoz, hogy az egyének – akárhol is legyenek az Unióban – jogaikat teljes körűen gyakorolhassák. Az értékelés is azt mutatta, hogy a végrehajtás megtagadásának nemzeti indokai párhuzamosságokat tartalmazhatnak a rendelet szerint már meglévő megtagadási indokokkal. Mivel a rendelet alapján és a nemzeti jog szerint az ilyen indokok alkalmazására más előírások vonatkoznak, a nemzeti előírások alááshatják az európai szabályok egységes és zökkenőmentes alkalmazását. Az egységesség biztosítása, és ezáltal az Unió összes polgára számára egyenlő versenyfeltételek megteremtése céljából ezért össze kell hangolni a megtagadás nemzeti indokait, amennyiben azokra a másik tagállamban hozott határozatok végrehajtásával szemben hivatkoznak. Nagy és egyre növekszik azon uniós polgárok száma, akik közvetlenül vagy közvetve érintettek gyermekekkel kapcsolatos határon átnyúló eljárásokban. A javaslat szerény költségekkel, és azokhoz viszonyítva nagyon nagy előnyökkel jár. A javaslat megerősíti a jogbiztonságot, növeli a rugalmasságot, biztosítja a bírságok és hatékony eljárások igénybevételét, ugyanakkor pedig a tagállamok megőrzik teljes szuverenitásukat a szülői felelősségre vonatkozó anyagi jog tekintetében. •A jogi aktus típusának megválasztása A javaslat olyan rendelet formáját ölti, amely egy már meglévő rendeletet dolgoz át és helyettesít. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata A rendelet értékelését a Célravezető és hatásos szabályozás program (REFIT) célkitűzéseinek fényében végezték. Ez a Bizottság annak biztosítását célzó programja, hogy az uniós jog a célnak megfelelő, és meghozza az uniós jogalkotók által várt eredményeket. A rendelet értékelése minőségi és mennyiségi elemzésen alapszik. Tapasztalati adatokat gyűjtöttek külsőtanulmány útján; ld. végleges értékelő jelentés és elemző mellékletek a rendelet relevanciájának, következetességének, hatékonyságának, eredményességének, valamint az uniós hozzáadott értékének és hasznának értékelése céljából. Emellett két felmérést indítottak 2015-ben a szülői felelősséggel kapcsolatos határozatokkal kapcsolatos konkrét adatok gyűjtése céljából. Jóllehet a rendelet az általános vélekedés szerint általában jól működik, és értéket képvisel az uniós polgárok számára, a jogi aktus operatív működését időnként jogi kérdések akadályozzák; a jelenlegi jogi szöveg helyenként nem elég egyértelmű vagy hiányos. Ez különösen igaz a gyermek visszavitelére irányuló eljárásra és a központi hatóságok között a szülői felelősséget érintő kérdésekben folytatott együttműködésre. Az értékelés a rendeletben felölelt két terület, a házassági ügyek és szülői felelősséggel kapcsolatos kérdések közül utóbbi esetében azt állapította meg, hogy égető problémákat okozott. Megkérdőjelezték a gyermekkel kapcsolatos eljárások bizonyos vonatkozásainak általában vett hatékonyságát. A gyermek szülő általi jogellenes elvitelét és a gyermek határon átnyúló elhelyezését érintő ügyekben, a határozatok elismerése és végrehajtása, valamint a nemzeti (központi és egyéb) hatóságok között együttműködés terén az eljárások jelenlegi megszövegezése vagy alkalmazása túlzott és indokolatlan késedelmeket okoz. Ez negatívan hatott a szülő-gyermek kapcsolatokra, valamint a gyermekek mindenek felett álló érdekére. Továbbá, a végrehajthatóvá nyilvánítási eljárás (exequatur) követelménye több hónapos átlagkésedelmet és mintegy 4000 euró költséget okozott a polgárok számára. A központi hatóságok közötti együttműködés homályos leírása gyakran több hónapos késedelmet vagy akár a megkeresések nem teljesítését okozta – ami árt a gyermekek jólétének. A más tagállamban hozott határozatok végrehajtása problematikusnak bizonyult; a határozatokat gyakran nem, vagy csak jelentős késedelmekkel hajtják végre. Továbbá a szakügyvédek tevékenysége ügyenként 1000 és 4000 euró közötti költséget generál a szülők számára. A tagállamok számára ugyanakkor maga a rendelet csak nagyon korlátozott költségeket okozott; ezek többnyire a központi hatóságok működéséhez kapcsolódnak. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk E javaslatot megelőzően kiterjedt konzultációt tartottak az érdekelt felekkel, tagállamokkal, intézményekkel és szakértőkkel a jelenlegi rendszerben mutatkozó problémákról és azok lehetséges megoldásairól. 2014. április 15-én a Bizottság jelentést fogadott el a rendelet alkalmazásáról, valamint nyilvános konzultációt indított, amelyben javaslatokat terjesztett elő a felülvizsgálatra vonatkozóan, amellyel kapcsolatban összesen 193 választ kapott. A konzultációs folyamatból az következik, hogy az érdekelt felek támogatják a meglévő rendelet gondosan célzott reformját. A gyermek szülő általi jogellenes elvitelét érintő esetekben a nyilvános konzultáció válaszadóinak többsége úgy gondolja, hogy a gyermek EU-n belüli azonnali visszavitele nem volt minden esetben biztosított. A fő javítási javaslat a szigorúbb megfelelési időkeret és a szankciók alkalmazása tekintetében merült fel, utóbbi olyan eseteket illetően, amelyekben a gyermek visszavitelére vonatkozó kötelezettségnek nem tettek eleget. Jóllehet az exequatur szélesebb körű megszüntetésének legnagyobb szorgalmazói a szülők, utánuk pedig a bírák és ügyvédek, néhány tagállam azt jelezte, hogy az exequatur-t nem szabad bizonyos biztosítékok fenntartása nélkül megszüntetni. Az ajánlás szerint az exequatur megszüntetési esetén biztosítékokat kell bevezetni az olyan területekre vonatkozóan, mint például a felek vagy a meghallgatandó gyermek jogai, valamint a dokumentumok megfelelő kézbesítése. A válaszadók jelentős száma vélte úgy, hogy a másik tagállamban hozott, szülői felelősségre vonatkozó határozatok végrehajtása fontos javítandó terület. A joggyakorlók fő javaslata közös minimumszabályok - többek között egységes végrehajtási eljárás - elfogadását érintette, jóllehet a tagállamok szkeptikusak voltak egy ilyen megoldással kapcsolatban. Végül pedig, a szülők különösen a központi hatóságok közötti együttműködéssel kapcsolatos aggodalmukat fejezték ki, amelyeknek az a törvényes szerepük, hogy segítsék a szülőket a határon átnyúló, gyermekeket érintő eljárásokban. A legtöbb válasz főként a hatékony együttműködés hiányát kifogásolta. Ennek megoldása érdekében a válaszadók a feladatok egyértelműbb megfogalmazását ajánlották, a szülők segítése céljából. Ehhez hasonlóan, a válaszadók támogatták, hogy a gyermekjóléti hatóságokat is vonják be a rendelet zökkenőmentes működésének biztosítása céljából az együttműködési rendszerbe. A nyilvános konzultáció eredménye általánosságban megerősíti a Bizottság alkalmazásról szóló, 2014-ben elfogadott jelentésének megállapításait. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása A rendelet alkalmazásával kapcsolatos statisztikák rendelkezésre állása és teljessége korlátozott, és tagállamok szerte igen eltérő. A rendelet működésének minőségi és mennyiségi elemzését külső tanulmány útján végeztük. A tanulmány mellett 2015-ben két felmérést indítottunk – egyiket a rendelet alapján létrehozott központi hatóságokkal, másikat a tagállamokkal –, hogy konkrét adatokat gyűjtsünk a szülői felelősségre vonatkozóan hozott határozatokról. Emellett külön szakértői csoport alakult a problémák és felülvizsgálat céljából a potenciális megoldások megvitatására. A rendelet működéséről ugyancsak rendszeresen tárgyalak a központi hatóságok számos, a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes Európai Igazságügyi Hálózat keretében szervezett ülésein.

•Hatásvizsgálat Az e javaslatot kísérő hatásvizsgálatban a rendelet érékelésében problematikusnak értékelt kérdések mindegyikére vonatkozóan külön-külön foglalkoztak a szakpolitikai alternatívákkal és hatásvizsgálatukkal. Minden kérdés tekintetében alapforgatókönyvet és alternatívákat dolgoztak ki. A házassági és szülői felelősségre vonatkozó ügyekben különböző mértékű beavatkozással járó szakpolitikai alternatívákat mérlegeltek. A gyermek jogellenes elvitelére vonatkozó eljárásban a jelenlegi mechanizmus puszta pontosításait, valamint egy kísérő intézkedések sorát tartalmazó alternatívát vettek figyelembe. Emellett két alternatívát dolgoztak ki a visszaviteli mechanizmus esetleges radikális változásainak (a „hágai” rendszerre való visszatérés és az eredeti eljárás helye szerinti tagállamban egyedülálló fórum létrehozása) értékelésére. Az elhelyezési mechanizmus tekintetében két opciót javasoltak: választás egy feltételezett vagy kifejezett hozzájárulását tartalmazó rendszer között. Az elismerés és végrehajtás tekintetében mindkét szakpolitikai alternatíva megszünteti az exequatur követelményét, vagy a hatékonyság hiányának jobb kezelésére új eljárást javasol. A javasolt új rendszert három alternatív alopcióval egészítették ki a gyermek meghallgatásával kapcsolatos probléma kezelésére. Továbbá két kiegészítő opciót vettek figyelembe a végrehajtás javítására: indikatív időkorlát meghatározása vagy a szülői felelősségre vonatkozó határozatokra alkalmazandó jog teljes körű összehangolása révén. Az értékelés a jelentésben előterjesztett összes kérdésre vonatkozó átfogó előnyben részesített megoldás ismertetésével végződik. Házassági ügyekben az előnyben részesített szakpolitikai alternatíva a status quo fenntartása. Ez azt jelenti, hogy nemzetközi házasságban a házastársaknak továbbra is lehetőségük lesz arra, hogy a rendelet és más családjogi aktusok (mint például a tartási kötelezettségekről szóló rendelet) által jelenleg megengedettek szerint összevonják a különböző eljárásokat. Ezzel egyidejűleg fenntartják a házastársakat megillető azon rugalmasságot, hogy a házasság felbontását a rendeletben szereplő valamely fórumon kérelmezzék. E rugalmasság (néhány tagállam által preferált) korlátozásának vagy megszüntetésének előnyeit meghaladnák azon opciók hátrányai, amelyeket a tagállamok által jelzett, a „bíróságra rohanás” problémájának kezelése érdekében mérlegeltek (a joghatóság átadása vagy az indokok rangsorolása). Továbbá azon házastársak, akik nem rendelkeznek közös EU-állampolgársággal, egy harmadik államban élnek, ugyanakkor kapcsolatokat tartanak fenn bizonyos tagállamokkal, és fel kívánják bontani a házasságukat, továbbra is a nemzeti szabályok szerint folyamodhatnak uniós bíróságokhoz vagy ismertethetik el (harmadik országban hozott) határozatukat az EU-ban. A szülői felelősségre vonatkozó ügyek tekintetében az előnyben részesített alternatív az uniós fellépés - amelyet a probléma nagyságrendje és sürgőssége is indokol. Közelebbről, a gyermek visszaviteli eljárását javítani kell egy olyan opció révén, amely egyértelművé teszi a jelenlegi mechanizmust, és új intézkedéseket vezet be, mint például a joghatóság koncentrálását, valamint a menedék helye szerinti bíróság azon lehetőségét, hogy gyorsan védintézkedések rendeljen el, amelyeket a gyermek szükség esetén, a biztonságos visszavitel lehetővé tétele céljából „magával vihet” a szokásos tartózkodási hely szerinti államba. Az új szabályok megvalósíthatóvá teszik a visszavitelre vonatkozó időkeretet azáltal, hogy külön meghatározzák az első- és másodfokú bíróságok előtti eljárásokra vonatkozó időkeretet. Az eljárásokat rövidítik azáltal, hogy a megkeresett központi hatóság számára is határidőt szabnak, valamint egyre korlátozzák a visszavitelről vagy a visszavitel megtagadásáról szóló határozatokkal szembeni lehetséges jogorvoslatok számát. Az előnyben részesített alternatíva kifejezetten felszólítja a bíróságokat annak mérlegelésére, hogy a határozatnak ideiglenesen végrehajthatónak kell-e lennie. Az elhelyezésről szóló határozatokat illetően önálló hozzájárulási eljárást kell létrehozni, amelyet minden határon átnyúló elhelyezésre alkalmazni kell, és amelyet ki kell egészíteni a megkeresett tagállamra vonatkozó válaszadási határidővel. Az exequatur-t eltörölnék, ugyanakkor olyan megfelelő biztosítékokat (az elismerés megtagadásának indokai, valamint maga a végrehajtás vagy konkrét végrehajtási intézkedések megtámadása) tartanának fenn, amelyekre az alperes szülő, a végrehajtás helye szerinti tagállamban a végrehajtási szakaszban együttesen hivatkozhat, rövidítve ezáltal az eljárások időtartamát. A gyermek meghallgatására vonatkozóan alkalmazott eltérő nemzeti gyakorlatokból, valamint a gyermekkel a határozathozatal időpontjában szoros kapcsolatban nem álló bíróságok által hozott határozatokból, és a határozatok elismerésének emiatti megtagadásából fakadó problémák csökkentése érdekében az előnyben részesített opció arra ösztönözné a tagállamokat, hogy kölcsönösen tartsák tiszteletben egymás nemzeti szabályait, ugyanakkor pedig arra kötelezné őket, hogy biztosítsanak véleménynyilvánítási lehetőséget a gyermek számára, és azt vegyék kellően figyelembe, valamint a joghatóságot hangolják össze a gyermek fizikai közelségének alapelvével, a fori perpetuatio finomításával. Ami a végrehajtást illeti, az előnyben részesített opció garantálná, hogy a végrehajtást csak egységes és korlátozott megtagadási indokok alapján tagadhassák meg. A végrehajtásra vonatkozóan is határidőt szabnak, és annak túllépése esetén jelentéstételi kötelezettséget írnak elő, valamint biztosítják annak lehetőségét, hogy az eredeti eljárás helye szerinti tagállam egy határozatot – az azzal szembeni fellebbezések ellenére – ideiglenesen végrehajthatóvá nyilvánítson, ezzel egyidejűleg lehetőséget hagyva arra, hogy a gyermek mindenek felett álló érdekét fenyegető sürgős veszélyekkel a végrehajtási szakaszban foglalkozzanak, ami viszont egyértelműen megerősíti az eljárások hatékonyságát, valamint a gyermek mindenek felett álló érdekének védelmét. Az együttműködés tekintetében a vonatkozó cikk egyértelműsítésének meg kell határoznia, hogy: (1) ki kérhet (2) milyen segítséget vagy információt (3) kitől és (4) milyen körülmények között. A megkeresett hatóság számára válaszadási határidőt tüntetnek fel. Azt is egyértelművé teszik, hogy a bíróságok és gyermekjóléti hatóságok is kérhetnek segítséget a központi hatóságoktól. Emellett, a jól meghatározott puha jogi intézkedések továbbra is folyamatos támogató struktúrát biztosítanának a rendelet alapján tett kérelmeket feldolgozók számára. A rendeletnek a megfelelő erőforrásokról szóló javasolt cikkel való kiegészítése explicitté tenné a jelenlegi implicit követelményt, amelynek jelenleg egyes központi hatóságok eleget tesznek, de nem mindegyikük, ezáltal pedig növelné a kölcsönös bizalmat. A szülői felelősségre vonatkozó ügyek esetében az előnyben részesített szakpolitikai alternatíva eleget tenne az egyszerűsítési célkitűzéseknek azáltal, hogy csökkentené a gyermek visszavitelével, az elhelyezési határozatokkal, valamint a központi hatóságok közötti együttműködéssel kapcsolatos időtartamokat, valamint megszüntetné az exequatur követelményével kapcsolatos szükségtelen késedelmeket és költségeket. Ugyanakkor megválaszolná az e területen jelenleg mutatkozó problémák mielőbbi orvoslásának igényét, mely területen nagyon fontos a fellépés, valamint a változásokra való felkészülés, szem előtt tartva a gyermekek és családok helyzetét, valamint mindenek felett álló érdeküket. A gyermek visszavitele tekintetében javulna az eljárások hatékonyság a fellebbviteli szintek számának csökkentésével, adott esetben a határozatok ideiglenes végrehajthatóságának előírásával, a központ hatóságok szerepének és feladatainak egyértelműbb meghatározásával, valamint a tagállamok azon kötelezettségének előírásával, hogy a joghatóságot – jogrendszerük felépítésével következetes módon – korlátozott számú bíróságra koncentrálják. Az elhelyezési határozatok tekintetében csökkenni fog a hozzájárulás megszerzésének időtartama azáltal, hogy önálló hozzájárulási eljárást és válaszadási határidőt határoznak meg (legfeljebb nyolc hét a jelenlegi hat hónaphoz vagy akár többhöz képest) a megkeresett tagállam számára. Ami az elismerést és végrehajtást illeti, az exequatur megszerzésével kapcsolatos (akár több hónapos) késedelmek megszűnnek. Mivel az alperes a végrehajtási szakaszban együttesen hivatkozik a biztosítékokra (az elismerés megtagadásának indokaira és magának a végrehajtásnak vagy konkrét végrehajtási intézkedéseknek a megtámadására), rövidül az eljárások teljes időtartama. Az előnyben részesített opció hasonlóképpen csökkentené a tényleges végrehajtás egyes esetekben egy évet is meghaladó elhúzódását azáltal, hogy hathetes maximális időtartamot határoz meg. Végül pedig, a központi hatóságok szerepének egyértelművé tétele általánosságban csökkenti a kölcsönös együttműködésük terén mutatkozó késedelmeket. •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés Az átdolgozás jogi technikájának alkalmazása, az egyértelműbbé tétel és kiegészítés révén a jogi aktus operatív működésének javítása, valamint az egyszerűsítés és hatékonyabbá tétel mind-mind hozzájárul a célravezető szabályozáshoz. Önálló hozzájárulási eljárás és a megkeresett tagállamra vonatkozó válaszadási határidőt meghatározásával az elhelyezési eljárásokban – a jelenlegi hat hónapos vagy akár annál hosszabb időtartam helyett – legfeljebb nyolc hétre csökken a hozzájárulás megszerzésének ideje. Az exequatur javasolt eltörléséve megszűnik a megszerzésének (több hónapig is elhúzódó) időtartama és (akár 4 000 eurót is elérő) költsége. A javaslatban szereplő, a gyermek jogszerűtlen elvitele esetében a gyermek visszavitelére vonatkozó módosított eljárás csökkentené a szülők számára a szakosodott jogi tanácsadás (jelenleg 1000 és 4000 euró közötti) költségét. •Alapvető jogok A reform valamennyi eleme tiszteletben tartja az Alapjogi Chartában foglalt jogokat, különösen az annak 47. cikkében szereplő, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot. A rendelet tárgyából, különösen a szülők és gyermekeik közötti kapcsolatból fakadóan, a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben előnyben részesített szakpolitikai alternatíva megerősíti a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához való jog védelmét (7. cikk). Végül pedig, a javasolt változtatások megerősítik a gyermekek jogait (24. cikk), és még jobban összehangolják a rendeletet az Egyesült Nemzetek Szervezete gyermekjogi egyezményével azáltal, hogy a rendelkezéseket szorosabban kötik ahhoz. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A javaslat nagyon szerény megfelelési költségekkel jár. Az exequatur eltörlése és a joghatóság koncentrálása következtében a tagállamokra nézve költséget jelentenének a jogi szakma tervezett új eljárásokkal való megismertetését célzó képzések. A képzésre viszont már jelenleg is szükség van. Továbbá, mivel a rendelet a jövően a joghatóság koncentrálását helyezi kilátásba, kevesebb bírót kell képezni. Másfelől a joghatóságot koncentráló tagállamokban szerzett tapasztalat azt mutatja, hogy a több jogellenes gyermekelvitelt érintő esetet elbíráló bírák nagyobb valószínűséggel vesznek részt a kínált képzésben, és hogy az ilyen szakosodott és tapasztalt első fokú bíróságok által hozott határozatokat kevésbé gyakran fellebbezik meg, ami az egyes esetekben és általánosságban az igazságszolgáltatás számára költségmegtakarítást eredményez. A tagállamoknak már most is kötelező kijelölni a központ hatóságokat és biztosítani megfelelő működésüket, hogy elláthassák az e rendelet alapján rájuk ruházott kötelezettségeket. Feladataik további egyértelműsítése egyes tagállamok számára további költségeket eredményezet (különösen a humán erőforrásokat illetően), amennyiben központi hatóságaik jelenleg nincsenek megfelelően ellátva. A többi tervezett változtatás a hatályos szabályok viszonylag egyértelmű megváltoztatását jelenti, ami nem tenné szükségessé új eljárások létrehozását, és amely szabályokat a hatóságok külön képzés szükségessége nélkül alkalmazhatnának. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A módosított rendelet hatékony alkalmazásának figyelemmel kísérése céljából rendszeres jelentéstételre kerül sor és a Bizottság utólagos értékelést végez, amit a tagállamokkal, érdekelt felekkel és külső szakértőkkel folytatott konzultációk is támogatnak. A polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes Európai Igazságügyi Hálózat keretében rendszeres szakértői üléseket szerveznek az alkalmazással kapcsolatos problémák megvitatása, valamint a bevált gyakorlatok tagállamok közötti cseréje érdekében. Az Európai Igazságügyi Hálózattal folytatott együttműködésre különösen hasznos lesz a konkrét adatgyűjtésre vonatkozó igény megfogalmazásához, hogy a jövőbeni javaslatokat statisztikai bizonyítékkal támasszák alá. •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

Hatékonyságot növelő intézkedések bevezetése és a „felülbírálati mechanizmus” működésének javítása Számos jelentős módosítást javaslunk a célból, hogy javítsuk a jogellenesen elvitt gyermek visszavitelének hatékonyságát, valamint kezeljük a rendelet szerinti „felülbírálati mechanizmus” összetettségével kapcsolatos problémákat. Először is, a javaslat – az 1980. évi Hágai Egyezmény alapján a visszaviteli ügyeket leggyorsabban kezelő tagállamok között uralkodó nézettel összhangban – egyértelművé teszik a végrehajtható visszaviteli végzés kibocsátására rendelkezésre álló határidőt. Külön hathetes határidőt alkalmaznának az első fokú bíróság, illetve a fellebbviteli bíróság előtti eljárásokra. Emellett a javaslat arra kötelezné a központi hatóságokat, hogy ugyancsak hathetes határidőn belül fogadják és dolgozzák fel a megkereséseket; lokalizálják az alperest és a gyermeket; mozdítsák elő a közvetítést, biztosítva ugyanakkor, hogy ez nem késlelteti az eljárásokat, valamint irányítsák a kérelmezőt egy minősített ügyvédhez vagy terjesszék az ügyet a bíróság elé (a nemzeti jogi rendszertől függően). Jelenleg a központi hatóságok semmilyen határidőhöz nincsenek kötve. Ez az új 6+6+6 hetes határidő ezért maximum 18 hetes időszakot helyez kilátásba az összes lehetséges bírósági szintre vonatkozóan a jelenlegi helyzet helyett, amikor is az eljárások átlagosan 165 napig tartanak. Ez reálisabbá tenné a bíróságokra vonatkozó határidőt, az alperes tisztességes eljáráshoz való jogának védelmezésével, ugyanakkor az eljárásnak a lehető legrövidebb realisztikus időtartamra korlátozásával. Továbbá a javasolt intézkedések között szerepel a tagállamok azon kötelezettsége, hogy a gyermek jogellenes elvitelével kapcsolatos ügyeket korlátozott számú bíróságra koncentrálják, tiszteletben tartva az érintett jogrendszer felépítését. Ez biztosítaná, hogy az e nagyon speciális eljárástípus terén tapasztalattal rendelkező bírók ítélkezzenek a visszaviteli megkeresések ügyében. A javaslat egyre korlátozza a visszaviteli határozattal szembeni lehetséges jogorvoslatok számát, és kifejezetten felkéri a bíróságot annak mérlegelésére, hogy a visszavitelt elrendelő határozat ideiglenesen végrehajtható legyen-e. Továbbá, a javaslat számos egyértelműsítést tartalmaz a jelenlegi szabályok hatékonyabb végrehajtása céljából: arra kötelezi azt a tagállamot, ahol a gyermek közvetlenül a jogellenes elvitel vagy visszatartás előtt szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett, hogy a felügyeleti jogról szóló jogerős, esetlegesen a gyermek visszavitelét maga után vonó határozat meghozatala előtt alaposan vizsgálja meg a gyermek mindenek felett álló érdekét. Ebben az összefüggésben, a gyermek mindenek felett álló érdekének megvizsgálásakor bármely véleménynyilvánításra képes gyermeknek jogában áll, hogy meghallgassák, még akkor is, ha fizikailag nincs jelen, adott esetben alternatív eszközökkel, például videokonferencia segítségével. Elő kell segíteni a központi hatóságok közötti együttműködést vagy a bírók közvetlen kommunikációját az eredeti eljárás helye szerinti tagállam illetékes bíróságával az azon tagállam által bevezetett intézkedések („megfelelő szabályozás”) értékelése céljából, ahová a gyermeket vissza kívánják küldeni. Amennyiben a gyermek a szokásos tartózkodási helye szerinti tagállamába való, biztosítékok nélküli visszavitele következtében károsodás súlyos veszélye fenyegetné vagy egyéb elviselhetetlen helyzetbe kerülné, lehetővé kell tenni a menedék helye szerint tagállam bírósága számára, hogy elrendelje az ott szükséges sürgős védelmi intézkedéseket, amelyeket a gyermek szükség esetén „magával vihet” a szokásos tartózkodási helye szerinti államba, ahol az ügy érdeméről jogerős határozat született. Az ilyen sürgős intézkedéseket a jog működésénél fogva elismerik azon tagállamban, ahol a gyermek közvetlen a jogellenes elvitel vagy visszatartás előtt szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett, de azok azonnal hatályukat veszítik, amint a fenti tagállam bíróságai meghozták a helyzet által megkövetelt intézkedéseket. Például, az a bíróság, amely előtt visszaviteli eljárások vannak folyamatban, láthatási jogokat ítélhet meg az egyik szülő számára, amely a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállamban is végrehajtható mindaddig, amíg utóbbi ország bírósága jogerős határozatot nem hoz a gyermek láthatása tekintetében. Olyan önálló hozzájárulási eljárás létrehozása, amelyet minden határon átnyúló elhelyezésre alkalmazni kell, és amelyet ki kell egészíteni a megkeresett tagállamra vonatkozó válaszadási határidővel A határon átnyúló elhelyezésekre vonatkozó javaslat az alábbi új szabályok bevezetését helyezi kilátásba: –A fogadó állam hozzájárulásának kötelezővé tétele a valamely tagállam bíróságától vagy hatóságától származó összes határon átnyúló elhelyezés esetében. –Egységes követelmények bevezetése a hozzájárulás iránti kérelemmel benyújtandó dokumentumokra vonatkozóan: a megkereső hatóságnak jelentést kell benyújtania a gyermekről, valamint meg kell határoznia a mérlegelt határon átnyúló áthelyezés okait. –A fordítási követelményekről szóló szabály bevezetése: a megkereséshez fordítást kell csatolni a megkeresett tagállam nyelvén –A megkeresések központi hatóságokon keresztül történő közvetítése –Nyolchetes határidő bevezetése arra, hogy a megkeresett tagállam határozatot hozzon a megkeresés ügyében. Az exequatur eltörlése a végrehajtási szakaszban – azaz az eredeti eljárás helye szerinti államban hozott határozat elismerésének vagy végrehajtásának megtámadására vagy a végrehajtási helye szerinti állam által elrendelt konkrét végrehajtási intézkedések megtámadására – a végrehajtás helye szerinti államban egy és ugyanazon eljárásban alkalmazható megfelelő biztosítékokkal A tagállamok közötti igazságügyi együttműködés és az egymásba vetett bizalom immár megérett ahhoz, hogy tovább lehessen lépni a határozatok mozgásának egyszerűbb és kevésbé költséges rendszere felé, a tagállamok közötti meglévő alakiságok felszámolásával. Az exequatur eltörlése már számos területen, ideértve a családjog területét is (láthatási jogok, egyes visszaviteli végzések, tartási kötelezettségek) megvalósult. Jelentős változtatásként a javaslat ezért az exequatur eljárást a rendelet hatálya alá tartozó összes határozat esetében eltörli. Az exequatur eltörlését eljárási biztosítékok fogják kísérni annak garantálására, hogy megfelelően védjék az alperesnek az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkében biztosított, tisztességes eljáráshoz és védekezéshez való jogait. Az exequatur eltörlése lehetővé tenné a határon átnyúló jogvitában érintett európai polgárok számára, hogy megtakarítsák a jelenlegi perköltségek jelentős részét (átlagosan 2200 euró fizetendő a kereset feldolgozására) és felszámolják a késedelmeket, amelyek egyes esetekben több hónapig is elhúzódhatnak. Az alperes szülőnek jogorvoslati eszközök állnának rendelkezésére, amelyekkel kivételes körülmények között megakadályozhatja, hogy az egyik tagállamban hozott határozat hatályba lépjen egy másik tagállamban. Amennyiben kétely merül fel azzal kapcsolatban, hogy fennáll-e a konkrét végrehajtási intézkedések el nem ismerésének vagy megtámadásának valamely indoka, az alperes a végrehajtás helye szerinti tagállamban, egy és ugyanazon eljárás tekintetében keresetet nyújthat be az elismerés és/vagy végrehajtás megtámadására. A javaslat egységes szabályokat tartalmaz az olyan helyzetek meghatározására, amikor nem csak a határon átnyúló végrehajthatóságot, hanem a végrehajtást magát is meg lehet támadni. Utóbbi szabályok vonatkoznának például az olyan helyzetekre, amikor változás következett be a körülményekben. Továbbá, a szabályok egységesen rendezik az olyan helyzeteket, amikor a gyermek ellenzi a végrehajtást, vagy a végrehajtás ideiglenes ténybeli akadályok miatt nem lehetséges. Így megtakarítható az exequatur eljárásra fordított idő és költség, ugyanakkor az alperest megillető védelem továbbra is biztosított marad.

Ahogyan az már a jelenlegi rendelet alapján is fennáll, a javaslat egy sor tanúsítvány formanyomtatványt is tartalmaz, amelyek az exequatur eljárás hiányában meg kívánják könnyíteni a külföldi határozatok elismerését és végrehajtását. E tanúsítványok megkönnyítik az illetékes hatóságok számára a határozat végrehajtását, és csökkentik a határozat lefordításának szükségességét. Azon kötelezettség bevezetése, hogy a gyermek számára lehetőséget biztosítsanak véleménye kifejezésére A javaslat érintetlenül hagyja a gyermek meghallgatására vonatkozó tagállami szabályokat és gyakorlatokat, de előírja a jogrendszerek kölcsönös elismerését. Ez azt jelenti, hogy a rendelet kifejezetté tenné azt a kötelezettséget, hogy a véleményalkotásra képes gyermek számára kötelező lehetőséget biztosítani e vélemények kifejezésére, szem előtt tartva azt, hogy minden tagállam megerősítette az ENSZ gyermekjogi egyezményét, amely már kötelezi őket a fenti feltételnek megfelelő gyermekek meghallgatására az őket érintő összes hazai és határon átnyúló eljárásban. Nevezetesen különbséget tesznek – az Alapjogi Charta vonatkozó cikkéhez hasonlóan – egyrészt aközött, hogy a gyermeknek számára mikor kell biztosítani a meghallgatás lehetőségét (azaz amikor képes arra, hogy kifejezésre jutassa saját véleményét), másrészt aközött, hogy a bíróság milyen súllyal vegye figyelembe a gyermek véleményét (amit a gyermek életkorától és érettségi fokától függ). Ezt a különbségtétel rögzítik a határozatban és az ahhoz mellékelt tanúsítványban. Egy, a másik tagállamban hozott határozatot elismertetni kívánó szülő számára ez azt jelenti, hogy az adott országban működő bíróság nem tagadja meg a határozat elismerését pusztán amiatt, hogy az említett bíróság által alkalmazott előírásokkal összevetve a gyermeket a másik országban másként hallgatták meg. Célirányos intézkedések bevezetése a tényleges végrehajtás eredményességének javítása céljából Az eredménytelen végrehajtás problémájának kezelése céljából a javaslat számos intézkedést vezet be. Előírja, hogy a végrehajtás kérelmezését a végrehajtás helye szerinti tagállam bíróságához kell intézni, de általában véve az eljárást, a végrehajtás módját és részletes szabályait, azaz, hogy melyik konkrét végrehajtási intézkedést milyen körülmények között kell elrendelni, meghagyja a végrehajtás helye szerinti tagállam joga szerint. Amennyiben egy másik tagállamból származó határozatot tovább kell pontosítani vagy ki kell igazítani ahhoz, hogy a végrehajtás helye szerinti tagállam nemzeti joga alapján végrehajtsák, az említett tagállam illetékes bíróságának meg kell adnia a szükséges pontosításokat vagy el kell végeznie a szükséges kiigazításokat, tiszteletben tartva a határozat alapvető elemeit. A másik tagállamban hozott határozat végrehajtását megtámadó fél – a lehetséges mértékben és a megkeresett tagállam jogrendszerével összhangban – számára lehetővé kell tenni, hogy ugyanazon eljárásban, az elismerés megtagadására vonatkozó indokok mellett magának a végrehajtás megtagadásának az indokaira is hivatkozzon. Amennyiben a körülmények megváltozása (például a gyermek súlyos megbetegedése) vagy a megfelelő életkorú és érettségi fokú gyermek erőteljes tiltakozása következtében összeférhetetlenség merül fel a gyermek mindenek felett álló érdekével, azt csak akkor kell mérlegelni, ha a közrendre vonatkozó kivételhez fogható fontosságot ér el. Továbbá, a javaslat indikatív határidőt helyez kilátásba a határozat tényleges végrehajtására. Amennyiben a végrehajtásra a végrehajtási eljárások megkezdésétől számított hat héten belül nem került sor, a végrehajtás helye szerinti tagállam bírósága erről, valamint az időbeni végrehajtás elmaradásának okairól tájékoztatja az eredeti eljárás helye szerinti tagállam megkereső központi hatóságát (vagy amennyiben az eljárásokat a központi hatóság közbenjárása nélkül végezték, a kérelmezőt). A javaslat előírja továbbá, hogy az eredeti eljárás helye szerinti tagállam akkor is ideiglenesen végrehajthatóvá nyilváníthat egy határozatot, ha a nemzeti jog nem tartalmazza ennek lehetőségét. Ez hasznos az olyan rendszerekben, amelyekben a határozat fellebbezhetőségének ideje alatt még nem végrehajtható. Ennek eredményeként egy szülő az ideiglenesen végrehajthatóvá nyilvánított határozat alapján megkapná a gyermek láthatásának jogát, miközben az említett határozattal szemben a másik szülő kérésére fellebbviteli eljárás van folyamatban. A központi hatóságok és más hatóságok feladatainak egyértelművé tétele, valamint a megfelelő erőforrásokról szóló új cikk hozzáadása A javaslat egyértelművé teszi az alábbi vonatkozásokat: (1) ki kérhet (2) milyen segítséget vagy információt (3) kitől és (4) milyen körülmények között. Azt is egyértelművé teszi, hogy a bíróságok és gyermekjóléti hatóságok is kérhetnek segítséget a központi hatóságoktól. Továbbá, a szociális jelentések továbbítása tekintetében a javaslat egyértelművé teszi, hogy azok a rendelet keretében végzett, a gyermekkel kapcsolatos eljárások tekintetében releváns, felnőttekről vagy testvérekről szóló jelentésekre is kiterjednek, amennyiben a gyermek helyzete megköveteli. Egyértelművé teszi, hogy ez (a bíróságok számára) a bizonyításfelvételről szóló rendelet (az esetleges fordítási költségektől eltekintve) költségmentes alternatívája, és jogalapot teremt a gyermekjóléti hatóságok számára ahhoz, hogy a központi hatóságokon keresztül megszerezzék a szükséges információkat más tagállamoktól. A megkereséshez fordítást kell csatolni a megkeresett tagállam nyelvén. Hasonlóképpen, a javaslat minimumkövetelményeket határoz meg a szociális jelentés iránti megkeresésre vonatkozóan, nevezetesen azon eljárások leírását, amelyekhez a jelentésre szükség van, valamint az említett eljárásokat kiváltó ténybeli helyzet ismertetését. A javaslat válaszadási határidőt állapít meg a megkeresett hatóság számára. Ami a megkeresett nemzeti hatóságot illeti, ha például szociális jelentést kérnek, a rendelet egyértelművé teszik, hogy a megkeresett hatóságra vonatkozik a rendelet által létrehozott azon önálló kötelezettség, hogy ilyen jelentést bocsásson rendelkezésre anélkül, hogy a megkeresett tagállam nemzeti joga szerinti további követelményeknek kellene eleget tenni. Például valamely tagállam bírósága, mielőtt határozatot hozna arról, hogy gondozásba vesznek egy, jelenleg joghatósága területén tartózkodó gyermeket, a központi hatóságok csatornáin keresztül tájékozódhat arról, hogy más országban vannak-e folyamatban eljárások, valamint másolatot kérhet az ugyanazon családba tartozó más gyermekekre vonatkozó védelmi intézkedéseket elrendelő határozatokról, valamint szociális jelentést kérhet a testvérekről és egymáshoz fűződő kapcsolatairól, vagy a szülőről, amelyek relevánsak a folyamatba lévő eljárás tekintetében. Továbbá, a javaslat kimondja, hogy a tagállamok biztosítják, hogy a központi hatóságok megfelelő pénzügyi és emberi erőforrással rendelkezzenek ahhoz, hogy elláthassák az e rendelet alapján rájuk ruházott kötelezettségeket. A javaslat nem tartalmaz változást a hatály és a házassági ügyek tekintetében, amelyek esetében megmarad a status quo. Ez azt jelenti, hogy az I. fejezet (a fogalommeghatározások puszta egyértelművé tételén kívül) és a II. fejezet 1. szakasza (a 6. és 7. cikk egyértelművé tételén kívül) változatlan marad. Következésképpen nemzetközi házasságban a házastársaknak továbbra is lehetőségük lesz arra, hogy a rendelet és más családjogi aktusok (mint például a tartási kötelezettségekről szóló rendelet) által megengedettek szerint konszolidálják a különböző eljárásokat. Ezzel egyidejűleg fenntartják a házastársakat megillető azon rugalmasságot, hogy a házasság felbontását a rendeletben szereplő valamely fórumon kérelmezzék. Azon házastársak, akik nem rendelkeznek közös EU-állampolgársággal, egy harmadik államban élnek, ugyanakkor kapcsolatokat tartanak fenn bizonyos tagállamokkal, és fel kívánják bontani a házasságukat, továbbra is a nemzeti szabályok szerint folyamodhatnak uniós bíróságokhoz vagy ismertethetik el (harmadik országban hozott) határozatukat az EU-ban. Továbbá, az átdolgozás értelmében az alábbi cikkek változatlanul maradnak: 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8. cikk (2) bekezdés, 9., 10., 11. (1), (2), (3), (5), (7) bekezdés, 12. cikk (2), (4) bekezdés, 13., 14., 15. cikk (1)-(5) bekezdés, 16., 17., 18., 19., 20. cikk (2) bekezdés, 21. cikk (1), (2), (4) bekezdés, 22., 23. cikk a), c)-f) pont, 24., 25., 26., 27., 41. cikk (2) bekezdés, 42. cikk (2) bekezdés, 44., 48., 49., 51., 53., 54., 55. cikk b)-e) pont, 56. cikk (2), (3) bekezdés, 58. cikk, 59. cikk (1) bekezdés, 60. cikk a)-d) pont, 63., 66., 67. cikk a), b) pont. ê 2201/2003 (kiigazított szöveg) ð új szöveg 2016/0190 (CNS) Javaslat A TANÁCS RENDELETE

a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint a gyermekek jogellenes külföldre viteléről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó  Európai Unió működéséről szóló Õ szerződésre és különösen annak 61. cikke c) pontjára és 67. cikke (1) bekezdésére  81. cikke (3) bekezdésére Õ, tekintettel az  Európai Õ Bizottság javaslatára, ð a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, ï tekintettel az Európai Parlament véleményére, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, különleges jogalkotási eljárás keretében, mivel: ò (új szöveg) (1)A 2201/2003/EK tanácsi rendeletet jelentősen módosították. Mivel további módosítások szükségesek, az említett rendeletet az áttekinthetőség érdekében célszerű átdolgozni. (2)Ez a rendelet egységes joghatósági szabályokat állapít meg a házasság felbontására, a különválásra és a házasság érvénytelenítésére vonatkozóan, valamint szabályokat a szülői felelősséget érintő, nemzetközi vonatkozású jogvitákra vonatkozóan. Megkönnyíti a határozatok szabad Unión belüli mozgását azáltal, hogy rendelkezéseket állapít meg más tagállamokban való elismerésükre és végrehajtásukra vonatkozóan. ê 2201/2003 (1) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (3)ðAz Unió számára elengedhetetlen az Unión belüli jogérvényesítés zökkenőmentes és megfelelő működése, tiszteletben tartva a tagállamok különböző jogrendszereit és hagyományait. E tekintetben tovább kell erősíteni az egymás igazságszolgáltatási rendszereibe vetett bizalmat. ï Az Európai Közösség  Unió Õ célul tűzte ki  maga elé Õ egy szabadságon, biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség megteremtését,  fenntartását és fejlesztését, Õ ahol biztosított a személyek szabad mozgása  és az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés Õ. ðA fenti célkitűzések végrehajtása céljából meg kell erősíteni a jogi eljárások során a személyeket – különösen a gyermekeket – megillető jogokat az igazságszolgáltatási és közigazgatási hatóságok közötti együttműködés, valamint a családjog területén hozott, határon átnyúló vonatkozású határozatok végrehajtásának megkönnyítése céljából. Fokozni kell a polgári ügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerését, egyszerűsíteni kell az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférést, valamint javítani kell a tagállami hatóságok közötti információcserét. ï (4)E célból az KözösségnekÖ Uniónak Õ egyebek között intézkedéseket kell elfogadnia a ð nemzetközi vonatkozású ï polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés terén, ð különösen akkor, ha azok ï amelyek a belső piac megfelelő működéséhez szükségesek. ò új szöveg

(5)A házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben hozott határozatok szabad mozgásával kapcsolatos célkitűzés elérése érdekében szükséges és célszerű, hogy a joghatóságra, valamint a határozatok elismerésére és végrehajtására vonatkozó szabályokat kötelező és közvetlenül alkalmazandó uniós jogi aktus rendezze. ê 2201/2003 (2) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) Az Európai Tanács tamperei ülésén helyt adott a bírósági határozatok kölcsönös elismerése elvének, amely egy valóságos jogi térség létrehozásához elengedhetetlen, és prioritásként határozta meg a láthatási jogokat. ê 2201/2003 (3) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) Az 1347/2000/EK tanácsi rendelet megállapítja a házassági ügyekben és a házastársaknak a közös gyermekekkel kapcsolatos szülői felelősségére vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló szabályokat. E rendelet tartalmát alapjában véve az ugyanezen tárgyról szóló, 1998. május 28-i egyezményből vették át. ê 2201/2003 (4) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) 2000. július 3-án Franciaország kezdeményezést terjesztett elő a gyermekekkel való kapcsolattartás jogával kapcsolatos határozatok kölcsönös végrehajtásáról szóló tanácsi rendeletre . ê 2201/2003 (5) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (6)Annak érdekében, hogy minden gyermek számára egyenlőséget biztosítsanak, e rendeletnek ki  kell Õ terjednie a szülői felelősségre vonatkozó valamennyi határozatra, beleértve a gyermekek védelmére vonatkozó intézkedéseket is, függetlenül attól, hogy azok házassági jogi eljáráshoz ð vagy más eljáráshoz ï kapcsolódnak-e. ê 2201/2003 (6) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (7)Mivel  azonban Õ a szülői felelősségre vonatkozó szabályok alkalmazása gyakran a házassági jogi eljárások összefüggésében merül fel, célszerűbb ezeket egyetlen jogi aktusba szabályozni. ê 2201/2003 (7) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) E rendelet alkalmazási köre polgári ügyekre terjed ki, a bíróság jellegére való tekintet nélkül.

ê 2201/2003 (8) preambulumbekezdés (kiigazott szöveg) (8)A házasság felbontására, a különválásra, illetve a házasság érvénytelenítésére vonatkozó határozatok tekintetében ezt a rendeletet csak a házassági kötelékek felbontására kell alkalmazni, és a rendelet nem foglalkozik olyan kérdésekkel, mint például a házasság felbontásának jogalapja, a házasság vagyonjogi következményei vagy egyéb járulékos vonatkozások. ê 2201/2003 (9) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (9)A gyermek vagyonát illetően ezt a rendeletet csak a gyermek védelmét szolgáló intézkedésekre kell alkalmazni, azaz i. a gyermek vagyonának gondozásával megbízott, a gyermeket képviselő vagy segítő személy vagy szerv kijelölésére és feladataira, valamint ii. a gyermek vagyonának kezelésére, megóvására vagy rendelkezésre bocsátására. Ebben az összefüggésben ezt a rendeletet például olyan esetekben kell alkalmazni, amikor a szülők vitában állnak  az eljárások tárgya Õ a gyermek vagyonának kezelésével  megbízandó személy vagy szerv kijelölése Õ kapcsolatban. A gyermek vagyonával kapcsolatos intézkedéseket, amelyek nem vonatkoznak a gyermek védelmére, továbbra is az polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelettel 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel kell szabályozni. ê 2201/2003 (10) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (10)E rendelet nem alkalmazható a szociális biztonsággal kapcsolatos ügyekre, az oktatást vagy az egészségügyet érintő általános jellegű közjogi intézkedésekre vagy a menedékjogról és a bevándorlásról szóló határozatokra. Ezen túlmenően nem alkalmazható az apaság vagy anyaság megállapítására, mivel ez a szülői felelősség megállapításától eltérő ügy, valamint a személyek jogállásával összefüggő egyéb kérdésekre sem. Ezenkívül nem vonatkozik a gyermekek által elkövetett bűncselekmények következményeként megtett intézkedésekre ê 2201/2003 (11) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (11)A tartási kötelezettségek nem tartoznak e rendelet hatálya alá, mivel ezeket  azokat Õ a 4/2009/EK tanácsi rendelet már szabályozza. Az e rendelet alapján hatáskörrel rendelkező bíróságok  hatóságok Õ általában a  fenti Õ 44/2001 tanácsi rendelet5. cikke (2) bekezdésének 3. cikke d) pontjának alkalmazása alapján rendelkeznek a  járulékos Õ tartási kötelezettségek szabályozására irányuló hatáskörrel. ò (új szöveg) (12)Ez a rendelet – a szülői felelősséggel és a gyermekek védelmét szolgáló intézkedésekkel kapcsolatos együttműködésről, valamint az ilyen ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, elismerésről és végrehajtásról szóló, 1996. október 19-i Hágai Egyezményhez (a továbbiakban: a Hágai Egyezmény) hasonlóan – minden 18 éves kort be nem töltött gyermekre alkalmazandó. Ezzel elkerülhető az átfedés a felnőttek nemzetközi védelméről szóló, 2000. január 13-i hágai egyezmény hatályával, amely 18 éves kortól alkalmazandó. A gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. október 25-i hágai egyezményt (a továbbiakban: az 1980. évi Hágai Egyezmény), és következésképpen ennek a rendeletnek az 1980. évi Hágai Egyezmény tagállamok közötti kapcsolatokban történő alkalmazását szabályozó III. fejezetét 16 éves korukig továbbra is alkalmazni kell a gyermekekre. ê 2201/2003 (12) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (13)Ezen rendeletben megállapított A szülői felelősségre vonatkozó ügyekben a joghatóság jogalapját a gyermek alapvető érdekeinek figyelembevételével alakítják ki, ð és azokkal összhangban kell alkalmazni. A gyermek mindenek felett álló érdekére való hivatkozásokat az Európai Unió Alapjogi Chartája 24. cikkének és a gyermek jogairól szóló 1989. november 20-i ENSZ-egyezmény fényében kell értelmezni. ï (14)különösen A gyermek mindenek felett álló érdekének védelme céljából a joghatóságot elsősorban Õ a fizikai közelség  kritériuma alapján kell meghatározni Õ .  Következésképpen Õ Ez azt jelenti, hogy a joghatóságot mindenekelőtt a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam szerint kell megállapítani, kivéve azokat a bizonyos olyan eseteket, amikor megváltozik a gyermek tartózkodási helye, vagy ha a szülői felelősséget gyakorlók között megállapodás jön létre.

ò (új szöveg) (15)Amennyiben a gyermek szokásos tartózkodási helye jogszerű áttelepülés következtében megváltozik, a joghatóságnak a fizikai közelség fenntartása érdekében követni kell a gyermeket. Ez egyaránt vonatkozik azokra az esetekre, amikor még nincs folyamatban eljárás, és azokra, amikor eljárás van függőben. Folyamatban lévő eljárások esetén viszont a felek az igazságszolgáltatás hatékonysága érdekében megállapodhatnak arról, hogy a folyamatban lévő eljárások helye szerinti tagállam bíróságai a jogerős ítélet meghozataláig megtartják a joghatóságot, feltéve, hogy ez a gyermek mindenek felett álló érdekét szolgálja. Ez a lehetőség különösen fontos akkor, amikor hamarosan lezárulnak az eljárások, és valamelyik szülő a gyermekkel együtt egy másik tagállamba kíván áttelepedni. (16)Bizonyos körülmények között, és amennyiben ez a gyermek mindenek felett álló érdekét szolgálja, a szülői felelősséget érintő kérdéseket érintő joghatóságot olyan tagállamban is megállapíthatják, ahol a szülők között a házasság felbontása, a különválás vagy a házasság érvénytelenítése folyamatban van, vagy egy másik tagállamban, amelyhez a gyermeket szoros kötelék fűzi, és amelyről a felek megállapodtak, még abban az esetben is, ha a gyermek szokásos tartózkodási helye nem az említett tagállamban található. Az ilyen joghatóság – amelyre nem vonatkozik a fennálló joghatóság fennmaradásának elve (perpetuatio fori) – kivételt képez a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam joghatósága által megtestesített, a fizikai közelség elve alól, és a szülői felelősségre vonatkozó ügyekkel kapcsolatos eljárásokban hozott határozat jogerőre emelkedésével azonnal megszűnik, hogy az esetleges jövőbeni eljárások során tiszteletben tartsák a fizikai közelség követelményét. ê 2201/2003 (16) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (17)E rendelet nem gátolja meg  az ügy érdemére joghatósággal nem rendelkező Õ valamely tagállam bíróságait  hatóságait Õ abban, hogy sürgős esetekben ideiglenes intézkedéseket – köztük védelmi intézkedéseket – hozzanak az adott tagállamban található  tartózkodó Õ ð gyermek ï személyek vagy vagyona tekintetében. ðA fenti intézkedéseket az összes tagállamban el kell ismerni és végre kell hajtani, ideértve az e rendelet szerint joghatósággal rendelkező tagállamokat is, amíg egy ilyen tagállam illetékes hatósága meghozta az általa szükségesnek vélt intézkedéseket. A valamely tagállam bírósága által hozott intézkedéseket azonban csak ugyanazon tagállamnak az ügy érdemére vonatkozóan joghatósággal rendelkező bíróság által hozott intézkedések módosíthatják vagy helyettesíthetik. Amennyiben az ügy érdemére vonatkozó kérelemmel egy olyan hatóságot keresnek meg, amely csak ideiglenes intézkedések – köztük védelmi intézkedések – meghozatalára rendelkezik joghatósággal, a hatóság hivatalból megállapítja joghatóságának hiányát. Amennyiben a gyermek mindenek felett álló érdekének védelme úgy kívánja, a hatóság közvetlenül vagy a központi hatóságon keresztül tájékoztatja az e rendelet alapján az ügy érdemére vonatkozóan joghatósággal rendelkező tagállam hatóságát a hozott intézkedésekről. Önmagában azonban nem szolgálhat indokul az intézkedés elismerésének megtagadására az, hogy a másik tagállam hatóságát arról nem tájékoztatták. ï ê 2201/2003 (13) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (18)ð Kivételes esetben előfordulhat, hogy nem a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam hatóságai a legmegfelelőbbek arra, hogy az ügyben eljárjanak. ï A gyermek  mindenek felett álló érdeke Õ érdekében céljából, e rendelet – kivételes esetben  kivételként Õ és bizonyos körülmények között –, lehetővé teszi azt, hogy a joghatósággal rendelkező bíróság  hatóság Õ átruházhatja  egy adott ügyet érintő joghatóságát Õ egy másik tagállam  hatóságára Õ bírósága elé átteszi az ügyet, amennyiben ez a utóbbi bíróság  hatóság Õ alkalmasabb a tárgyalás lefolytatásárahoz. Ebben az esetben azonban a második bíróságnak  hatóságnak Õ nincs lehetősége arra, hogy az ügyet joghatóságát egy harmadik hatóságra ruházzahoz áttegye. ò (új szöveg) (19)A szülői felelősséget érintő kérdésekben az „e rendelet szerinti joghatóságra” való összes hivatkozásnak magában kell foglalnia a 7–14. cikket nevezetesen az e rendelet 13. cikke szerint engedélyezett, a nemzeti jog szerint fennmaradó joghatóságot, valamint a joghatóság átruházása alapján létrejött joghatóságot. ê 2201/2003 (14) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (20)Ez a rendelet  nem sérti Õ a diplomáciai mentességre vonatkozó nemzetközi közjog alkalmazásátnak sérelme nélkül kell hatályba léptetni. Amennyiben az e rendelet szerint megállapított joghatóság nem gyakorolható a nemzetközi joggal összhangban álló diplomáciai mentesség következtében, a joghatóságot annak a tagállamnak a nemzeti jogával összhangban kell gyakorolni, amelyben az érintett személy ilyen mentességet élvez. ê 2201/2003 (15) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg)

(21)Az tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló, 2000. május 29-i 1348/2000/EK tanácsi rendeletet 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet kell alkalmazni az e rendelet alapján indított eljárásokkal kapcsolatos iratok kézbesítésére. ò (új szöveg) (22)Amennyiben az e rendelet alapján joghatósággal nem rendelkező tagállam hatósága előtt folytatott eljárás kimenetele az e rendelet hatálya alá tartózó előkérdés elbírálásától függ, e rendelet nem akadályozhatja meg, hogy az említett hatóság a szóban forgó kérdést elbírálja. Ezért amennyiben az eljárások tárgya például egy olyan öröklési jogvita, amelyben a gyermek érintett, és a fenti eljárásokban való képviseletére meghatalmazott gyámot kell kinevezni, az öröklési jogvita ügyében joghatósággal rendelkező hatóság számára lehetővé kell tenni, hogy gyámot nevezzen ki az előtte folyó eljárások céljából, függetlenül attól, hogy e rendelet alapján rendelkezik-e joghatósággal a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben Valamely előkérés ilyen elbírálása csak a szóban forgó eljárásokban válthat ki joghatást. ê 2201/2003 (18) preambulumbekezdés Amennyiben a bíróság úgy határozott, hogy az 1980. évi Hágai Egyezmény 13. cikke alapján nem helyezi vissza a gyermeket, tájékoztatnia kell annak a tagállamnak a joghatósággal rendelkező bíróságát vagy központi hatóságát, ahol a gyermek a jogellenes elvitel, illetve visszatartás előtt szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett. Ennek a bíróságnak, illetve központi hatóságnak értesítenie kell a feleket, kivéve ha ez utóbbi tagállam bíróságát megkeresték. Ez a kötelezettség nem gátolhatja meg a központi hatóságot abban, hogy a nemzeti joggal összhangban a megfelelő hatóságokat is értesítse. ê 2201/2003 (19) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (23)ð Az e rendelet szerinti szülői felelősségre vonatkozó eljárások, valamint az 1980. évi Hágai Egyezmény szerinti visszaviteli eljárások során tiszteletben kell tartani a gyermek szabad véleménynyilvánításhoz való jogát, és a gyermek mindenek felett álló érdekében megvizsgálásakor a fenti véleményeket kellően figyelembe kell venni. ï ð Az Európai Unió Alapjogi Chartája 24. cikkének (1) bekezdésével, valamint az Egyesült Nemzetek Szervezete gyermekjogi egyezménye 12. cikkével összhangban, ï aA gyermek meghallgatása fontos szerepet játszik e rendelet alkalmazásában. jóllehet eA jogi eszköz  rendelet Õ  ugyanakkor Õ nem kívánja módosítani az alkalmazandó nemzeti eljárásokat ð meghatározni, hogy a gyermek meghallgatására miként kerüljön sor, hogy például a gyermeket maga a bíró vagy egy, a bíróságnak utólag jelentést tevő, szakképzett szakértő hallgassa meg, vagy hogy a gyermeket a tárgyalóteremben vagy egyéb helyen hallgassák meg ï. ê 2201/2003 (20) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (24)A gyermeknek egy másik tagállamban történő meghallgatása  adott esetben Õ az 1206/2001/EK tanácsi rendeletben megállapított rendelkezések alapján elvégezhető. ê 2201/2003 (17) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (25)A gyermek jogellenes elvitele vagy visszatartása esetén a gyermek visszavitelét haladéktalanul el kell érni, és ebből a célból az 1980.  évi Õ október 25-én kelt Hágai Egyezményt kell továbbra is alkalmazni, e rendelet rendelkezéseivel, különösen a III. fejezettel kiegészítveett formában. ò (új szöveg) (26)Az 1980. évi Hágai Egyezmény szerinti visszaküldési eljárás mihamarabbi befejezése érdekében a tagállamoknak a fenti eljárásokra vonatkozó joghatóságot egy vagy több bíróságra kell összpontosítaniuk, adott esetben figyelembe véve az igazságszolgáltatás működését biztosító belső struktúráikat. A joghatóságnak egy tagállamon belül korlátozott számú bíróságra összpontosítása fontos és hatékony eszköz a gyermekek jogellenes elvitelével kapcsolatos ügyek több tagállamban történő kezelésének felgyorsítására, mivel az ilyen eseteket nagy számban elbíráló bírák széles körű szaktudást szereznek. A jogrendszer felépítésétől függően a gyermekek jogellenes elvitelét érintő ügyekkel kapcsolatos joghatóságot koncentrálhatják az egész országban egyetlen bíróságra vagy korlátozott számú bíróságra, kiindulási pontként például a fellebbviteli bíróságokat alkalmazva, és a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő ügyeket minden fellebbviteli bírósági kerületen belül egy elsőfokú bíróságra koncentrálva. Minden bírósági szintnek a kereset vagy jogorvoslati kérelem benyújtásától számított legfeljebb hat héten belül meg kell hoznia határozatát. A tagállamoknak egyre kell korlátozniuk a gyermekek jogellenes elviteléről szóló 1980. évi Hágai Egyezmény alapján a gyermek visszatérésének helyt adó vagy elutasító határozattal szembeni lehetséges jogorvoslatok számát.

(27)Amennyiben a központi hatóságok bírósági eljárást kezdeményeznek vagy segítenek elő a gyermek 1980. évi Hágai Egyezmény szerinti visszaküldésére vonatkozóan, biztosítaniuk kell, hogy az ilyen eljárások céljából készült akta hat héten belül hiánytalanul elkészüljön, kivéve, ha ez kivételes körülmények miatt nem lehetséges. Ahhoz, hogy a megkeresett központi hatóság betarthassa a fenti határidőt, a megkereső központi hatóságnak szoros kapcsolatban kell maradni a kérelmezővel, és haladéktalanul meg kell válaszolni a megkeresett központi hatóság további információkra vonatkozó vagy hiányzó dokumentumokkal kapcsolatos megkereséseit. (28)A gyermekeket érintő összes esetben, és különösen a gyermekek jogellenes külföldre vitelét érintő esetekben, az igazságügyi és közigazgatási hatóságoknak mérlegelniük kell a békés megoldások lehetőségét közvetítés vagy más megfelelő eszköz révén, adott esetben a szülői felelősséggel kapcsolatos határon átnyúló jogvitákban történő közvetítés céljából már meglévő hálózatokon vagy támogató struktúrákon keresztül. Az ilyen erőfeszítések azonban nem hosszabbíthatják meg indokolatlanul az 1980. évi Hágai Egyezmény szerinti visszaküldési eljárásokat. ê 2201/2003 (17) preambulumbekezdés (kiigazott szöveg) ð új szöveg (29)Lehetővé kell tenni azon tagállam bíróságai számára, ahová a gyermeket jogellenesen elvitték vagy ahol jogellenesen visszatartották, hogy egyedi, kellően indokolt esetekben ð az 1980. évi Hágai Egyezményben biztosított lehetőség szerintï elutasítsa a gyermek visszavitelével. ð Mielőtt azonban a bíróság elutasítaná a gyermek visszavitelét, mérlegelnie kell, hogy hoztak-e vagy hozhatnak-e megfelelő védelmi intézkedéseket a gyermek mindenek felett álló érdekét fenyegető olyan veszélyek kiküszöbölésére, amelyek megakadályozhatják a gyermek visszavitelét az 1980. évi Hágai Egyezmény 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerint. E célból a bíróságnak konzultálnia kell a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam illetékes igazságügyi és közigazgatási hatóságaival, a központi hatóságok vagy a 2001. május 28-i 2001/470/EK tanácsi határozat által létrehozott Európai Igazságügyi Hálózat segítségével, és adott esetben el kell rendelniük e rendelet 12. cikke alapján, a gyermek biztonságos visszaküldésének biztosításához szükséges bármilyen intézkedést. A fenti intézkedéseket az összes tagállamban el kell ismerni és végre kell hajtani, ideértve az e rendelet szerint joghatósággal rendelkező tagállamokat is, amíg egy ilyen tagállam illetékes hatósága meghozta az általa szükségesnek vélt intézkedéseket. ï (30)ð Amennyiben azon tagállam bírósága, ahová a gyermeket jogellenesen vitték vagy ahol jogellenesen visszatartják úgy határoz, hogy megtagadja a gyermek 1980. évi Hágai Egyezmény szerinti visszaküldését, határozatában kifejezetten hivatkoznia kell arra, hogy a visszaküldést az 1980. évi Hágai Egyezmény mely cikkei alapján tagadta meg. ï A jogellenes elvitel vagy visszatartás előtt azonban az ilyen hasonló határozat felváltható a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam bírósága által ð , a gyermek mindenek felett álló érdekében alapos vizsgálatát követően gyermekelhelyezési eljárásban, ï hozott későbbi határozattal. Amennyiben ez a határozat a gyermek visszavitelét rendeli el, a visszavitelt az említett határozat azon tagállamban történő elismeréséhez és végrehajtásához szükséges külön eljárások nélkül kell elvégezni, ahová a gyermeket elvitték, illetve ahol visszatartották. ê 2201/2003 (21) preambulumbekezdés A tagállamokban meghozott határozatok elismerését és végrehajtását a kölcsönös bizalom elvére kell alapozni, és az elismerés megtagadásának jogalapját a szükséges minimális szinten kell tartani. ê 2201/2003 (22) preambulumbekezdés A közokiratokat és a felek közötti azon megállapodásokat, amelyek valamely tagállamban végrehajthatók, az elismerésről és végrehajtásról szóló szabályok alkalmazásában a "határozatokkal" egyenértékűként kell kezelni. ê 2201/2003 (23) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (31)Az Európai Tanács tamperei ülésének következtetéseiben (34. pont) úgy ítélte meg, ð Az Unión belül az igazságszolgáltatásba vetett kölcsönös bizalom igazolja azt az elvet, ï hogy  a valamely tagállamban hozott Õ a családjogi perek terén hozott határozatokat az Unió egész területén automatikusan  összes tagállamban Õ el kell ismerni  anélkül, hogy bármiféle elismerési eljárásra lenne szükség Õ bármilyen közbenső eljárás vagy a végrehajtás megtagadásának bármely jogalapja nélkül”. Ez az oka annak, hogy a láthatási jogról és a visszavitelről szóló azon határozatokat, amelyeket  Amikor a megkeresett tagállam illetékes hatóságai előtt egy másik tagállamban hozott, a házasság felbontását, a különválást vagy a házasság érvénytelenítését kimondó olyan határozatot mutatnak fel, amely Õ az eredeti eljárás helye szerinti tagállamban  már nem vitatható, Õ azoknak  a jogszabály erejénél fogva Õ igazoltak e rendelet rendelkezéseivel összhangban, az összes többi tagállamban is el kell ismerniük  a határozatot Õ és végre kell hajtani anélkül, hogy további eljárásra lenne szükség,  és anyakönyvi nyilvántartásaikat ennek megfelelően naprakésszé kell tenniük. Õ Az ilyen határozatok végrehajtására vonatkozó rendelkezések esetében továbbra is a nemzeti jog az irányadó. ò (új szöveg) (32)A határozat elismerése csak akkor tagadható meg, ha a 37. és 38. cikkben előírt, az elismerés megtagadására vonatkozó legalább egy indok fennáll. A 38. cikk (1) bekezdésének a)–c) pontjában említett indokokra ugyanakkor nem lehet hivatkozni a láthatási jogról szóló olyan határozatok és a 26. cikk (4) bekezdésének második albekezdése alapján hozott olyan visszaviteli határozatok esetében, amelyeket az eredeti eljárás helye szerinti tagállam e rendelettel összhangban tanúsított, ahogyan ez már a 2201/2003/EK rendelet szerint is történt.

(33)Ezenkívül a gyermekeket érintő, határokon átnyúló jogviták időigényének és költségeinek csökkentése érdekében indokolt a címzett tagállamban való végrehajtás előtti végrehajthatóvá nyilvánítás eltörlése a szülői felelősségre vonatkozó összes határozat tekintetében. Míg a 2201/2003/EK rendelet e követelményt csak a láthatási jogot biztosító határozatok, és a gyermek visszavitelét elrendelő egyes határozatok esetében törölte el, e rendelet most egyetlen eljárást ír elő a szülői felelősségre vonatkozó összes határozat határon átnyúló végrehajtására vonatkozóan. Ennek eredményeként, e rendelet rendelkezéseire is figyelemmel, a valamely tagállam hatóságai által hozott határozatot úgy kell tekinteni, mintha a végrehajtás helye szerinti tagállamban hozták volna. (34)A közokiratokat és a felek közötti azon megállapodásokat, amelyek valamely tagállamban végrehajthatók, az elismerésről és végrehajtásról szóló szabályok alkalmazásában a „ határozatokkal” egyenértékűként kell kezelni. (35)A végrehajtás helye szerinti tagállam bíróságának kell elrendelnie az egyes végrehajtási rendelkezéseket, meghozni azon szükséges járulékos végzéseket, amelyeket a nemzeti végrehajtási jog előírhat, valamint utasítania az illetékes végrehajtó hatóságot a végrehajtásra. Amennyiben valamely tagállam határozatát további részletekkel kell pontosítani vagy ki kell igazítani ahhoz, hogy a végrehajtás helye szerinti tagállam nemzeti joga alapján végrehajtható legyen, az említett tagállam illetékes bíróságának el kell végeznie a szükséges pontosításokat vagy kiigazításokat, a határozat alapvető fontosságú elemeinek tiszteletben tartása mellett. Amennyiben egy láthatási jogot megadó határozat nem eléggé részletes vagy szükséges gyakorlati rendelkezések hiányoznak belőle, az ilyen kiegészítéseket a végrehajtás helye szerinti tagállamnak kell elrendelnie. Ha egy határozat olyan intézkedést vagy rendelkezést tartalmaz, amely nem ismert a címzett tagállam jogában, az említett intézkedést vagy rendelkezést, beleértve az abban foglalt jogokat is, amennyire lehetséges, hozzá kell igazítani az adott tagállam jogában létező, azonos joghatást kiváltó, valamint hasonló célokat követő intézkedéshez vagy rendelkezéshez. (36)A valamely tagállamban hozott határozatnak egy másik tagállamban való, végrehajthatóvá nyilvánítás nélküli közvetlen végrehajtása nem veszélyeztetheti a védelemhez való jog tiszteletben tartását. Ezért az a személy, akinek ellenében a végrehajtást kérik, kérelmezheti a határozat elismerésének vagy végrehajtásának megtagadását, amennyiben úgy véli, hogy az elismerés megtagadásának e rendeletben foglalt valamely oka fennáll. (37)Annak a félnek, aki jogorvoslati kérelmet nyújt be egy másik tagállamban hozott határozat végrehajtása ellen, amennyire lehetséges és a végrehajtás helye szerinti tagállam jogrendszerével összhangban ugyanabban az eljárásban az e rendelet 37. és 38. cikkében meghatározott, az elismerés vagy végrehajtás megtagadására vonatkozó okokon túlmenően hivatkoznia kell tudnia az e rendelet 40. cikkének (2) bekezdésének megfelelően meghatározott, a végrehajtás megtagadására vonatkozó okokra. Amennyiben a gyermek mindenek felett álló érdeke – a kellő életkorú és érettségi fokú gyermek kifogásolásának erőteljessége vagy a határozat meghozatala után a körülményekben bekövetkező egyéb változás miatt –összeegyeztethetetlen a határozat végrehajtásával, ez csak akkor vehető figyelembe, ha fontossága a közrendre vonatkozó kivételhez fogható. A végrehajtás megtagadására a nemzeti jog alapján rendelkezésre álló indokokra nem lehet hivatkozni. Amennyiben a végrehajtás megtagadása a kellő életkorú és érettségi fokú gyermek kifogásain alapszik, a végrehajtás helye szerinti tagállam illetékes hatóságainak mindazonáltal, a végrehajtás megtagadása előtt, minden megfelelő lépést meg kell tenniük arra, hogy felkészítsék a gyermeket a végrehajtásra és elnyerjék együttműködését. (38)Annak érdekében, hogy egy másik tagállamban hozott határozat végrehajtásáról tájékoztassák azt a személyt, akivel szemben a végrehajtást kérték, a szóban forgó személy számára az első végrehajtási intézkedést megelőzően ésszerű határidőn belül kézbesíteni kell az e rendelet szerinti tanúsítványt, szükség esetén a határozatot is csatolva. E tekintetben első végrehajtási intézkedésnek az ilyen kézbesítést követő első végrehajtási intézkedést kell tekinteni. ê 2201/2003 (24) preambulumbekezdés (kiigazott szöveg) ð új szöveg (39)A határozat végrehajtásának elősegítésére kibocsátott tanúsítvány igazolás ellen nincs helye jogorvoslatnak. Az tanúsítvány igazolás csak akkor helyesbíthető, ha lényeges tévedésről van szó, vagyis ha nem tükrözi megfelelően a határozatot. ðVissza kell vonni, ha azt – tekintettel az e rendeletben megállapított követelményekre – egyértelműen jogtalanul állították ki. ï ò (új szöveg) (40)Amennyiben a jogvita érdemére joghatósággal rendelkező hatóság ideiglenes intézkedéseket – beleértve a biztosítási intézkedéseket is – rendel el, e rendelet alapján biztosítani kell a fenti intézkedések szabad mozgását. Ugyanez vonatkozik azon ideiglenes intézkedésekre – beleértve a biztosítási intézkedéseket is –, amelyeket a jogvita érdemére joghatósággal nem rendelkező tagállami hatóság rendel el e rendelet 12. cikke alapján. A fenti intézkedések addig alkalmazandók, míg az e rendelet alapján a jogvita érdemére joghatósággal rendelkező tagállam illetékes hatósága meg nem hozza az általa szükségesnek ítélt intézkedéseket. Ugyanakkor e rendelet alapján nem kell elismerni és végrehajtani azon ideiglenes intézkedéseket – beleértve a biztosítási intézkedéseket is –, amelyeket az alperes beidézése nélkül rendeltek el. ê 2201/2003 (25) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (41)Szülői felelősséget érintő ügyekben ÕA központi hatóságokatnak  kell kijelölni valamennyi tagállamban. A központi hatóságoknak támogatniuk kell a szülőket és illetékes hatóságokat a határon átnyúló ügyekben, és Õ együtt kell működniük általános ügyekben és egyedi esetekben egyaránt, beleértve a családjogi viták békés rendezésének elősegítéséta szülői felelősséggelkapcsolatos ügyekben.  A fenti Õ E célból a központi hatóságoknak részt  kell venniük Õ vesznek a polgári és kereskedelmi ügyekben egy Európai Igazságügyi Hálózat létrehozásáról szóló, 2001. május 28-i a 2001/470/EK tanácsi határozat által létrehozott, a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes Európai Igazságügyi Hálózatban. ò (új szöveg) (42)A szülői felelősség e rendelet hatálya alá tartozó egyedi eseteiben a központi hatóságoknak együtt kell működniük egymással a nemzeti hatóságok, valamint a szülői felelősség jogosultjainak támogatásában. Az ilyen támogatásnak magában kell foglalnia különösen a gyermek helyének meghatározását, közvetlenül vagy az illetékes hatóságokon keresztül, amikor ez az e rendelet szerinti kérelem végrehajtásához szükséges, valamint az eljárások céljából a gyermekkel kapcsolatos információk rendelkezésre bocsátását.

(43)Az (EU) 2016/679 rendeletet kell alkalmazni a személyes adatok tagállamok általi, e rendelet alkalmazásában történő kezelésére. (44)Valamely megkereső hatóság számára – a nemzeti eljárásjoga szerinti követelmények sérelme nélkül – lehetővé kell tenni, hogy saját belátása szerint szabadon választhasson a szükséges információk megszerzésére rendelkezésre álló különböző csatornák közül, például abban az esetben, ha bíróságok alkalmazzák az 1206/2001/EK tanácsi rendeletet a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes Európai Igazságügyi Hálózaton keresztül, különösen az e rendelet alapján létrehozott központi hatóságok, a bírók és kapcsolattartók hálózatán keresztül, vagy igazságügyi és közigazgatási hatóságok esetében az e területen működő szakosodott nem kormányzati szervezetén keresztül szerezve információt. (45)Amennyiben indoklással kérelmeznek jelentést a gyermek helyzetéről vagy a gyermeket illetően folyamatban lévő eljárásokról vagy határozatokról, a megkeresett tagállam illetékes hatóságainak a nemzeti joguk szerint esetlegesen fennálló további követelmények nélkül eleget kell tenniük az ilyen megkeresésnek. A kérelemnek tartalmaznia kell azon eljárások leírását, amelyre az információt kérik, valamint a fenti eljárásokat kiváltó ténybeli helyzet ismertetését. (46)A szülői felelősségre vonatkozó határozatot mérlegelő tagállam hatóságának jogában áll más tagállamok hatóságaitól kérni a gyermek védelme tekintetében releváns információk közlését, amennyiben a gyermek mindenek felett álló érdeke úgy kívánja. A körülményektől függően ez információkat tartalmazhat a gyermek szülőjét vagy testvéreit érintő eljárásokról és határozatokról, vagy arról, hogy a szülő képes-e gondoskodni a gyermekről vagy rendelkezik-e láthatással. (47)Amennyiben a gyermekhez, az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítélkezési joga szerint de facto családi kötelékekkel fűződő személy egy tagállamban tartózkodik, és a gyermek szokásos tartózkodási helye szerinti másik tagállamban kíván láthatási eljárásokat kezdeményezni, a fenti személy számára lehetővé kell tenni, hogy közvetlenül kapcsolatba lépjen a tartózkodási helye szerinti tagállam illetékes hatóságaival, és kérje annak megállapítását, hogy alkalmas a láthatásra és a láthatás milyen feltételek mellett mérlegelhető, hogy ezt követően e megállapításokat felhasználhassa az e rendelet szerint joghatósággal bíró tagállamban folytatott eljárások során. A láthatást kérő személy tartózkodási helye szerinti tagállam illetékes hatóságainak akkor is rendelkezésre kell bocsátaniuk a fenti információkat, ha azt az e rendelet alapján joghatósággal rendelkező másik tagállam hatóságai kérik. (48)Mivel a szülői felelősségre vonatkozó ügyekben az idő kulcsfontosságú, a 64. és 65. cikk alapján tett megkeresésekre a választ két hónapon belül továbbítani kell. (49)Amennyiben valamely tagállam hatósága már határozatot hozott szülői felelősségre vonatkozó ügyekben vagy ilyen határozatot mérlegel, és a végrehajtásra egy másik tagállamban kerül sor, a hatóság segítséget kérhet a másik tagállamtól a határozat végrehajtásához. Ez alkalmazandó például az olyan felügyelet melletti láthatást odaítélő határozatokra, amelyet egy, a láthatást elrendelő határóság helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban kell végrehajtani, vagy az olyan határozatokra, amelyek a határozat végrehajtásának helye szerinti tagállam illetékes hatóságainak más kísérő intézkedéseit érintik. (50)Amennyiben valamely tagállam hatósága a gyermek más tagállamban élő nevelőszülőknél vagy intézetben való elhelyezését mérlegeli, az elhelyezés előtt konzultációs eljárást kell folytatni mindkét érintett tagállam központi hatóságain keresztül. Az elhelyezést mérlegelő hatóságnak az elhelyezés elrendelése előtt meg kell szereznie azon tagállam illetékes hatóságának belegyezését, amelyben a gyereket elhelyezni kívánja. Mivel az elhelyezések általában sürgős intézkedések a célból, hogy a gyermeket kimozdítsák a mindenek felett álló érdekét veszélyeztető helyzetből, ilyen határozatok esetében az idő létfontosságú. A konzultációs eljárás felgyorsítása érdekében ezért e rendelet kizárólagos jelleggel megállapítja a kérelemre vonatkozó követelményeket, és válaszadási határidőt szab azon tagállam számára, amelyben a gyermeket elhelyezni kívánják. A beleegyezés megadására vagy megtagadására vonatkozó feltételekre ugyanakkor továbbra is a megkeresett tagállam nemzeti joga irányadó. (51)A gyermek hosszú távú külföldi elhelyezésének összhangban kell lenni az EU Alapjogi Chartája 24. cikkének (3) bekezdésével (a szülőkkel való személyes kapcsolattartás fenntartásához való jog) és az Egyesült Nemzetek Szervezete gyermekjogi egyezményének rendelkezéseivel, különösen annak 8., 9. és 20. cikkével. A megoldások mérlegelésekor kellően figyelembe kell venni a gyermek nevelésében megkívánt folyamatosság szükségességét, valamint nemzetiségi, vallási, kulturális és nyelvi származását. ê 2201/2003 (26) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (52)A Bizottságnak nyilvánosan hozzáférhetővé kell tennie és frissítenie kell a tagállamok által a bíróságok és jogorvoslati eljárások tekintetében tagállamok által közölt jegyzékét  információkat Õ . ê 2201/2003 (27) preambulumbekezdés Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal összhangban kell elfogadni. ò (új szöveg) (53)Az e rendelet hatálya alá tartozó határozatok, közokiratok és megállapodások elismerésével vagy végrehajtásával kapcsolatban használandó tanúsítványok aktualizálásának biztosítása érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el e rendelet I–III. mellékletének módosításaira vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munkája során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten, és hogy e konzultációkra a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásnak megfelelően kerüljön sor. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésében való egyenlő részvétel biztosítása érdekében a Tanácsnak minden dokumentumot a tagállami szakértőkkel egyidejűleg kell megkapnia, és szakértőiknek következetesen lehetőséget kell biztosítani a Bizottság szakértői csoportjainak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésével foglalkozó ülésein való részvételre. ê 2201/2003 (28) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg)

Ez a rendelet az 1347/2000/EK rendelet helyébe lép, amely következésképpen hatályát veszti. ê 2201/2003 (29) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (54)E rendelet megfelelő működéséhez a Bizottságnak felül kell vizsgálnia  értékelnie kell Õ annak alkalmazását és javaslatot kell tennie a szükséges módosításokra. ê 2201/2003 (30) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (55)ð [Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló 21. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke, valamint 4a. cikkének (1) bekezdésével összhangban és e jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, Írország nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.] ï [Az Egyesült Királyság és Írország, Aaz Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó  Európai Unió működéséről szóló Õ szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak  a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló Õ helyzetéről szóló  21. Õ jegyzőkönyv 3. cikkével  és 4a. cikkének (1) bekezdésével Õ összhangban  az Egyesült Királyság és Írország Õ bejelentették, hogy részt kívánnak venni ennek a értesítésben fejezte ki részvételi szándékát e rendeletnek az elfogadásában és alkalmazásában. ê 2201/2003 (31) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (56)Dánia, aAz Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó Unió működéséről szóló szerződéshez mellékelt csatolt, Dánia helyzetéről szóló  22. Õ jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia e rendelet elfogadásában nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, ezért e rendelet rá nem hatályos, alkalmazása rá nem vontakozik az nem kötelező és nem alkalmazandó. ê 2201/2003 (32) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (57)Mivel e rendelet célkitűzéseit ð – a határozatok elismerésére és végrehajtására irányadó nemzeti szabályokban mutatkozó eltérések miatt ï a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és  de Õ ezért azok ð e rendelet közvetlen alkalmazhatósága és kötelező ereje okán ï közösségi  uniós Õ szinten jobban megvalósíthatók, az Közösség  Unió Õ intézkedéseket fogadhat el az  Európai Unióról szóló Õ sSzerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvével összhangban. Az említett cikkben foglalt arányosság elvével összhangban nem haladja meg a célkitűzések eléréshez szükséges mértéket, ê 2201/2003 (33) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) Ez a rendelet elismeri az alapvető jogokat és betartja az Európai Unió alapjogi chartájának elveit. Különösen arra törekszik, hogy biztosítsa a gyermek alapvető jogainak tiszteletben tartását, ahogyan azt az Európai Unió alapjogi chartájának 24. cikke előírja, ê 2201/2003 (kiigazított szöveg)

ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. FEJEZET ALKALMAZÁSI KÖR HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK 1. cikk Hatály (1) Ezt a rendeletet a bíróság  az igazságügyi vagy közigazgatási hatóság Õ jellegétől függetlenül az alábbiakkal kapcsolatos polgári ügyekben kell alkalmazni: a)a házasság felbontása, különválás és a házasság érvénytelenítése; b)a szülői felelősség megállapítása, gyakorlása, átruházása, korlátozása vagy megszüntetése. (2) Az (1) bekezdés b) pontjában említett ügyek  magukban foglalják Õ különösen a következőketkel: a)felügyeleti jog és kapcsolattartási jog; b)gyámság, gondnokság és hasonló intézmények; c) a gyermek személyének, illetve vagyonának gondozásával megbízott olyan személyek vagy szervek kijelölése és feladatai, amelyek képviselik vagy támogatják a gyermeket; d)a gyermek nevelőszülőknél való elhelyezése vagy intézményi gondozásba helyezése; e)a gyermek védelmét célzó intézkedések a gyermek vagyonának kezelésével, megóvásával vagy rendelkezésre bocsátásával kapcsolatban. (3) Ez a rendelet nem  vonatkozik Õ alkalmazandó: a)a szülő-gyermek kapcsolat megállapítására vagy vitatására; b)örökbefogadásra vonatkozó határozatokra, örökbefogadást előkészítő intézkedésekre vagy az örökbefogadás érvénytelenítésére, illetve visszavonására; c)a gyermek családi nevére és utóneveire; d)a nagykorúvá válásra; e)a tartási kötelezettségre;

f) a célvagyonra (trust) és az öröklésre; g)gyermekek által elkövetett bűncselekmények eredményeként tett intézkedésekre. 2. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában  az alábbi fogalommeghatározások alkalmazandók Õ: (1) „bíróság  hatóság Õ ”: a tagállamok valamennyi, az 1. cikk alapján az e rendelet hatálya alá tartozó ügyekben joghatósággal rendelkező  igazságügyi vagy közigazgatási Õ hatósága; (2) „bíró”: az a bíró vagy olyan tisztviselő, aki az  e Õ rendelet hatálya alá tartozó ügyekben eljáró bírókkal egyenértékű hatáskörökkel rendelkezik; (3) „tagállam”: Dánia kivételével az összes tagállam; (4) „határozat”:  valamely tagállam hatóságának Õ a házasság felbontásaára, a különválásra, vagy a házasság érvénytelenítéseére, valamint a szülői felelősségre vonatkozó  rendelete, végzése vagy ítélete Õ határozat, amelyet egy tagállam bírósága mond ki, függetlenül a határozat elnevezésétől, ideértve az ítéletet vagy végzést; (5) „az eredeti eljárás helye szerinti tagállam”: az a tagállam, ahol  amelyben Õ a végrehajtandó határozatot  meghozták Õ kibocsátották; (6) „végrehajtás helye szerinti tagállam”: az a tagállam, ahol  amelyben Õ a határozatot végre kell hajtani; ò (új szöveg) (7) „gyermek”: bármely 18 éven aluli személy; ê 2201/2003 (kiigazított szöveg) ð új szöveg 7(8) „szülői felelősség”: egy gyermek személyével, illetve vagyonával kapcsolatos valamennyi jog és kötelesség, amelyet valamely természetes vagy jogi személy határozat, jogszabály hatálya, illetve jogilag kötelező megállapodás útján gyakorol, A szülői felelősség magában foglalja  ideértve Õ a felügyeleti jogot és a láthatási jogot is; 8(9) a „szülői felelősség gyakorlója”: olyan személy  , intézmény vagy más szerv Õ , aki/amely szülői felelősséget gyakorol egy gyermek felett; 9(10) „felügyeleti jog”: a gyermek gondozásával kapcsolatos jogok és kötelességek, és különösen a gyermek tartózkodási helye meghatározásának joga  , ideértve olyan helyzeteket is, amikor határozat vagy jogszabály hatálya alapján, Õ  illetve azon tagállam joga szerint jogilag kötelező megállapodás útján, ahol a gyermek szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik, Õ  a szülői felelősség egyik gyakorlója nem határozhat a gyermek tartózkodási helyéről a szülői felelősség másik gyakorlójának hozzájárulása nélkül Õ ;

10(11) „láthatási jog”: különösen a gyermek  láthatásához való jog, ideértve Õ korlátozott időre való elvitelének joga a szokásos tartózkodási helyétől eltérő helyre való korlátozott időre történő elvitelének jogát; 11(12) „jogellenes elvitel vagy visszatartás”: egy gyermek elvitele vagy visszatartása; a) amennyiben azt sérti a határozat vagy jogszabály hatálya alapján, illetve azon tagállam joga szerint jogilag kötelező megállapodás útján szerzett felügyeleti jogokat, ahol a gyermek közvetlenül az elvitel vagy visszatartás előtt szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett; és b) feltéve, hogy az elvitel vagy visszatartás időpontjában a felügyeleti jogokat közösen vagy önállóan ténylegesen gyakorolták, vagy