[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 3.7.2008

COM(2008) 417 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

Az Euratom-Szerződés második címe III–X. fejezetének végrehajtása keretében 2007-ben elvégzett bizottsági tevékenységek összefoglalása

1. BEVEZETÉS

Ez a közlemény azon tevékenységeket ismerteti, amelyeket főként az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság hajtott végre, a Bizottságnak az Euratom-Szerződéssel (a továbbiakban: a Szerződés) kapcsolatos feladatai keretében. Az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság felel az Euratom-Szerződés második címének III–X. fejezetében foglalt – a nukleáris biztonságra, a beruházásokra, a közös vállalkozásokra, a biztosítékokra és a külkapcsolatokra kiterjedő – rendelkezések zömének végrehajtásáért. A közlemény összegzi az Euratom Ellátási Ügynökség (ESA) tevékenységeit is[1]. A Kutatási Főigazgatóság[2] és a KKK[3] hatáskörébe tartozó, kutatással és kutatási politikával kapcsolatos tevékenységekkel a vonatkozó jelentések[4] foglalkoznak. Az új nukleáris biztonsági együttműködési eszköz előkészítése és végrehajtása a Külkapcsolati főigazgatóság[5] és a EuropeAid Együttműködési Hivatal[6] feladatkörébe tartozik. Az előcsatlakozási támogatási eszközt a Bővítési Főigazgatóság[7], míg az Euratom-kölcsönöket a Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság[8] kezeli. Az újrafeldolgozó üzemekben található két helyszíni laboratórium (La Hague és Sellafield) tevékenységét a Közös Kutatóközpont felügyeli, és az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság finanszírozza.

2. SZAKPOLITIKAI ÉS JOGI FEJLEMÉNYEK

2.1. Nukleáris politika

2.1.1. 50 éves az Euratom-Szerződés

A hat alapító tagállam 1957 márciusában azzal a céllal írta alá az Euratom-Szerződést, hogy minél függetlenebbé tegyék Európa energiaellátását, és előmozdítsák az európai gazdasági növekedést, technológiai fejlődést és életszínvonal-emelkedést. Az esemény 50. évfordulójára a Bizottság az Euratom-Szerződés fél évszázados alkalmazásának főbb eredményeit áttekintő közleményt[9] fogadott el, valamint emlékkiadványt[10] bocsátott ki. A közlemény következtetése szerint a Szerződés továbbra is nélkülözhetetlen jogi keret az EU és állampolgárai számára.

2.1.2. Az energiapolitika és a nukleáris tájékoztató program

A nukleáris energia iránti érdeklődés világszintű és európai növekedésével összefüggésben a Bizottság – „Európai energiapolitika” című közleményében[11] és hozzá kapcsolódó „Nukleáris tájékoztató program”-jában[12] – rámutatott arra, miként járul hozzá a nukleáris energia a szén-dioxid-kibocsátás visszaszorításához. Az Európai Tanács tavaszi ülésén szó esett a nukleáris energia szerepéről az energiaellátás biztonságával és a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésével kapcsolatos növekvő aggályok feloldásában.

A Szerződés 40. cikkén alapuló nukleáris tájékoztató program keretében megvizsgálták a nukleáris ágazat azon beruházásait, amelyekre a tagállamokban a legutóbbi, 1997. évi nukleáris tájékoztató program óta került sor, valamint az egyes országok által elfogadott leépítési politikák következményeit. Hangsúlyt kapott a nukleáris energia társadalmi elfogadottsága a létesítmények biztonságát és üzembiztonságát, a hulladékkezelést és a leállítást illetően. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság és az Európai Parlament is véleményt[13] fogadott el a dokumentumról.

Az „Európai energiapolitika” című jelentés és a nukleáris tájékoztató program javaslata szerint a nukleáris energia európai keretszabályozásának javítása céljából elsősorban a nukleáris biztonsággal és hulladékkezeléssel foglalkozó magas szintű csoportot és az Európai Nukleáris Energia Fórumot célszerű létrehozni. A javaslatok között szerepel olyan is, amely technológiai platformok kialakítására irányul, de ez nem tartozik e közlemény tárgykörébe. A Kutatási Főigazgatóság a közelmúltban útjára indította a fenntartható nukleáris energia technológiai platformját (SNE-TP)[14], amely többek között az európai kutatási és fejlesztési együttműködés ösztönzését és megerősítését szolgálja.

Ezenkívül – az Európai Tanács 2007. tavaszi ülésén az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésére irányuló 2020. évi célkitűzések teljesítésével és a 2050-re megvalósuló szénszegény gazdaság elképzelésével összefüggésben – 2007 novemberében elfogadásra került az európai stratégiai energiatechnológiai terv (SET-terv)[15]. Ez általános politikai keretet kínál a kutatás és az innováció javításához, majd – hosszabb távon – az összes szénszegény energiatechnológia piaci bevezetéséhez. A terv határozottan e technológiák közé sorolja az atommaghasadást (és a fúziót).

2.1.3. A nukleáris biztonsággal és hulladékkezeléssel foglalkozó európai magas szintű csoport

A Bizottság létrehozta[16] az említett magas szintű csoportot, amely a nemzeti szabályozó hatóságok magas rangú képviselőiből és nukleáris biztonsággal foglalkozó tisztviselőkből áll. A csoport létrehozását jóváhagyták az Európai Tanács 2007. tavaszi ülésén, és az Európai Unió összes intézménye támogatásában részesítette. A csoportnak az a célja, hogy kialakítsa a nukleáris biztonság és hulladékkezelés közös közelítésmódjait, továbbá gyorsan felismerje a kiemelten kezelendő biztonsági kérdéseket, és ajánlásokat tegyen az uniós szinten meghozandó intézkedésekre. A nukleáris létesítményekkel rendelkező és nem rendelkező uniós tagállamok magas szintű képviselete révén várhatóan könnyebb lesz európai uniós szinten megállapodni.

A magas szintű csoport 2007 októberében tartotta első ülését. Három alcsoport alakult: 1) a nukleáris biztonsági intézkedések javítására; 2) a létesítmények leállításával, a nukleáris hulladék kezelésével és a kiégett fűtőelemekkel kapcsolatos intézkedések javítására; 3) az átláthatósággal kapcsolatos intézkedések javítására.

Az átláthatóság érdekében internetes oldal[17] készült.

2.1.4. Európai Nukleáris Energia Fórum (Fórum)

Az Európai Tanács tavaszi ülésének következtetéseivel összhangban a Bizottság azzal a céllal hozta létre a Fórumot, hogy megkönnyítse a különböző érdekelt felek (az európai uniós kormányok, az Európai Parlament képviselői, a nukleáris ipar, az ipari energiafogyasztók és a civil társadalom) közötti párbeszédet a nukleáris energiában rejlő lehetőségekről és kockázatokról. A Fórum hol Pozsonyban (Bratislava), hol Prágában ülésezik.

Novemberben került sor a Fórum pozsonyi nyitó ülésére, amelyen jelen voltak a fogadó országok miniszterelnökei, több miniszter és európai parlamenti képviselő, valamint a nukleáris energiában kulcsszerepet játszó további személyek[18]. Három – a lehetőségekkel, a kockázatokkal, illetve az áttekinthetőséggel foglalkozó – munkacsoport alakult.

2.2. A Bizottság jogalkotási javaslatai

2.2.1. A kiégettfűtőelem- és radioaktívhulladék-szállítás felügyelete és ellenőrzése

A radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek szállításának felügyeletéről és ellenőrzéséről szóló tanácsi irányelv[19] elfogadása nyomán tanácsadó bizottság jött létre, amely azzal segíti a Bizottság munkáját, hogy véleményezi az irányelv hatálya alá tartozó összes szállítási művelet esetében használatos egységes formanyomtatványt, a radioaktív hulladék és a kiégett fűtőelemek kivitelére vonatkozó követelmények teljesülésének a tagállamok általi értékelésére alkalmas kritériumokat, valamint a dokumentumok és az információk biztonságos és hatékony továbbítására vonatkozó ajánlásokat.

A tanácsadó bizottság kedvező véleményt adott ki az egységes formanyomtatvány tervezetéről, s azt a Bizottság 2008 elején el is fogadta[20].

2.2.2. A hontbagonyai (Bohunice) létesítmény leállítása

A Tanács rendeletet[21] fogadott el a szlovákiai leállítást 423 millió EUR összegben támogató program végrehajtásáról.

A rendelet jogalapot szolgáltat a leállítást támogató európai uniós programhoz a 2007–2013-as időszakra, és megköveteli, hogy a Bizottság munkájának segítésére irányítóbizottságot hozzanak létre. Ez a bizottság (a nukleáris létesítmények leállítását támogató program bizottsága) 2007 júniusában ült először össze.

3. ÁLTALÁNOS FEJLEMÉNYEK AZ EU NUKLEÁRIS ÁGAZATÁBAN

3.1. A jogi szabályozás alkalmazása – Kötelezettségszegések

Megfelelés miatt lezárult az eljárás – egy kivétellel (Cseh Köztársaság) – minden olyan új tagállam ellen, amely korábban elmulasztott uniós csatlakozási okmányának megfelelően csatlakozni az INFCIRC 193 háromoldalú megállapodáshoz[22].

A sellafieldi létesítmény üzemeltetőivel továbbra is tárgyalások folynak azon hiányosságok orvoslásáról, amelyek alapján a Bizottság – a Szerződés 83. cikkével összhangban (nukleáris létesítmény üzemeltetőjének kötelezettségszegése) – figyelmeztetést[23] bocsátott ki. Ezenkívül nyomon követték a Szerződés 82. cikke[24] szerinti, ugyanezen helyszínnek egy másik létesítményére vonatkozó bizottsági irányelv tekintetében elért fejlődést.

Július 18-án hozott ítéletében[25] az Európai Bíróság kimondta, hogy az Egyesült Királyság nem teljesítette az 1996. május 13-i 96/29/Euratom irányelv (alapvető biztonsági előírások) 53. cikke szerinti kötelezettségeit. A Bizottság felszólította az Egyesült Királyságot, hogy vázolja fel, milyen jogalkotási intézkedésekkel kívánja orvosolni a helyzetet.

3.2. A belenei atomerőművel kapcsolatos bejelentés

Február 27-én egy bolgár beruházó – a Szerződés 41. cikkével összhangban – új atomerőmű építésére vonatkozó bejelentést tett.

A Bizottság – az elvégzett elemzések és a beruházóval folytatott alapos tárgyalások nyomán – december 7-én arra a következtetésre jutott, hogy a beruházás minden tekintetben összhangban van a Szerződés célkitűzéseivel.

3.3. Leállítás, hulladékkezelés és -szállítás

3.3.1. Leállítás

A Bizottság az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bankkal és a litván nemzeti ügynökséggel együtt folytatta az Ignalina- és a Bohunice-program végrehajtásának nyomon követését. 2007 januárja óta a Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóság felel a bulgáriai Kozloduj-program keretében nyújtott közösségi támogatás megvalósításáért és nyomon követéséért. 2007-ben összesen 113 millió eurót szántak az Ignalia-programra, 56,72 millió eurót a Bohunice-programra és 74,28 millió eurót a Kozloduj-programra. A 2007–2013-ban nyújtandó további támogatás végrehajtási szabályait a Bizottság elfogadta[26], összhangban a csatlakozási szerződések jegyzőkönyveiben foglaltakkal.

A Bizottság közzétette második jelentését[27] a nukleáris létesítmények leszerelésére, illetve a kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok kezelésére szánt pénzügyi források felhasználásáról.

A jelentés összeveti az uniós nukleárislétesítmény-üzemeltetők és tagállamok finanszírozási gyakorlatát a Bizottság ajánlásával[28]. Míg az első jelentés[29] az erőművekre korlátozódott, a második jelentés minden nukleáris létesítményre kiterjed, különös figyelemmel azokra, amelyek esetében a legkockázatosabb, ha leállításuk finanszírozását helytelenül kezelik. A jelentés példákat hoz fel helyes gyakorlatokra olyan országokból, ahol a „szennyező fizet” elvet átültették a nemzeti jogba, és ahol a finanszírozók kimutathatóan sikeresek a megfelelő források kellő időben való előteremtésében. A vonatkozó nemzeti jogi szabályozás ellenére azonban a finanszírozás célirányosságában, valamint a források kezelésében és felhasználásában még van helye fejlődésnek, különösen a nemzeti és uniós szintű részletes nyomon követés és jelentéstétel révén.

A Bizottság – az ajánlás közzétételének folyományaként – foglalkozni fog e kérdésekkel, a tagállamokat képviselő tanácsadó csoport segítségével.

3.3.2. A radioaktív hulladék kezelése

A nagy aktivitású hulladék és a kiégett fűtőelemek fenntartható hosszú távú kezelése még mindig nem kielégítő. Ezért a Bizottság továbbra is arra ösztönzi a tagállamokat, hogy dolgozzanak ki hosszú távú hulladékkezelési programot, pontosan megjelölve a részleges célkitűzéseket minden hulladékkategória – különösen a nagy aktivitású és a hosszú élettartamú hulladék – esetében.

A Fórum (lásd 2.1.4. pont) ülésén is kiemelték, hogy a hosszú távú hulladékkezelésben fejlődésre van szükség. A kockázatkezeléssel és az átláthatósággal foglalkozó munkacsoport foglalkozni fog e kérdéssel, és ajánlásokat fog tenni.

3.3.3. A radioaktív anyagok szállítása

A jelenlegi uniós szabályozási rendszer a radioaktív anyagok szállítása tekintetében kellő biztonságot és egészségvédelmet nyújt a lakosságnak. A radioaktív anyagok Európai Unión belüli biztonságos szállításával foglalkozó állandó munkacsoport azonban jelentésében[30] rámutat bizonyos gyenge pontokra, különösen a határkeresztező szállítmányok késésének vagy megtagadásának eshetőségére.

Folyamatban van az a hatásvizsgálat, amelynek alapján eldönthető lesz, hogy milyen szabályozási intézkedés a legalkalmasabb a nukleáris szállítási piac kiteljesítésére, az életmentő orvosi célú radioizotópok elérhetőségének biztosítására, valamint a tájékoztatás és az átláthatóság növelésére a radioaktív anyagok szállításában.

3.4. Nukleáris biztosítékok

3.4.1. Biztosítéki ellenőrzések

A Bizottság – „Az Euratom-Szerződés biztosítékainak végrehajtása” című munkadokumentumában[31] – a Tanács elé terjesztette átdolgozott koncepcióját a nukleáris biztosítékok végrehajtásáról. A javasolt keret azon létesítményspecifikus iránymutatásokon alapul, amelyeket az érdekeltekkel külön e célra megrendezett találkozókon dolgoztak ki és vitattak meg. E találkozókon előterjesztésre került a nukleárisanyag-kezelési és -nyilvántartási rendszerre vonatkozó ajánlás tervezete is, amely – elfogadása esetén – kellőképpen meghatározza a jövendő ellenőrzések kritériumait.

A Bizottság megelégedéssel nyugtázta, hogy a tagállamok területén nem vontak el nukleáris anyagot a felhasználója által bejelentett eredeti rendeltetésétől, és hogy az Euratom által vállalt nemzetközi biztosítéki kötelezettségek teljesültek.

3.4.2. Kiegészítő jegyzőkönyvek

A Bizottság az EU–15, Észtország, Szlovákia és Lengyelország vonatkozásában jelentéseket készített és terjesztett a NAÜ[32] elé a nukleáris anyagokkal kapcsolatos információkról.

A NAÜ ellenőrzési tevékenységében a Bizottsági ellenőrei is részt vettek (kiegészítő ellenőrzési jog).

3.4.3. Nyilvántartás és megállapodások a nukleáris anyagokról

A beérkezett nyilvántartási jelentések alapján a nyilvántartási adatokat rendszeresen jelentették a NAÜ-nek, az Euratom biztosítéki megállapodáshoz csatlakozott új tagállamokra vonatkozó jelentésekre is kiterjedően.

Lengyelország, Málta, Magyarország és Litvánia esetében lezárult a biztosítéki egyezményhez és annak kiegészítő jegyzőkönyveihez való csatlakozás eljárása[33]. Az eljárás Ciprus esetében is a végéhez közelít.

3.5. Sugárvédelem

3.5.1. A Szerződés 31., 35. és 37. cikke szerinti tevékenységek

Az Euratom alapvető biztonsági előírásainak felülvizsgálata és átdolgozása a tudományos szakértői csoporttal[34] szoros együttműködésben valósult meg. A felülvizsgálat alapjául a Nemzetközi Sugárvédelmi Bizottság (ICRP) ajánlásainak tervezete[35] szolgált. A szakértői csoport kétszer ülésezett a NAÜ, az ICRP és a Nukleáris Energia Ügynökség megfigyelőinek részvételével. A természeti erőforrásokkal, az orvosi vonatkozásokkal, a mentesítéssel és a felszabadítással, valamint a hatósági ellenőrzés fokozatosságával foglalkozó munkacsoport nagyrészt befejezte munkáját az alapvető biztonsági előírások felülvizsgálatához megoldandó főbb kérdésekben.

A Bizottság szolgálatai hét helyszíni ellenőrzést hajtottak végre – Bulgáriában, Németországban, Írországban, Finnországban, Luxemburgban, Romániában és Spanyolországban – a Szerződés 35. cikke[36] alapján. Az ellenőrzések az alábbiakat nyomon követő létesítmények alkalmasságának, felépítésének és használatának független értékelésére irányultak:

- nukleáris létesítmények légköri és folyékony radioaktív kibocsátása a környezetbe;

- környezeti radioaktivitás-szint (létesítményhez kötődő és országos).

Az ellenőrzések mindig az illetékes nemzeti hatóság nyomon követési és vizsgálati tevékenységeinek, valamint a hatályos jogi keretnek az előzetes ellenőrzésével kezdődtek.

A Bizottság áttekintést[37] készített a 35. cikk alapján 1990 óta elvégzett összes ellenőrzésről, és kitért ezen ellenőrzések hozzáadott értékére az európai állampolgárok, az illetékes nemzeti hatóságok és a Bizottság szempontjából.

A 37. cikk[38] alapján tizenkét bizottsági vélemény került elfogadásra a tagállamok által benyújtott radioaktívhulladék-elhelyezési tervekről.

3.5.2. Felkészültség vészhelyzetekre

Nem volt olyan radiológiai vészhelyzet, amely az ECURIE-rendszer[39] működésbe lépését igényelte volna. Az éves nukleáris vészhelyzeti gyakorlatnak ezúttal Írország adott otthont. A gyakorlaton az összes tagállam és a Bizottság több készenléti szolgálata részt vett.

Horvátország 2007 szeptemberében csatlakozott az ECURIE-rendszerhez. Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal is kapcsolat létesült a csatlakozás előkészítése céljából. Az EURDEP[40] sugárvédelmi adatcsere-rendszer földrajzi hatókörét kiterjesztették Törökországra és Horvátországra.

3.5.3. Élelmiszerek

A Bizottság javaslatokat[41] dolgozott ki a mezőgazdasági termékekre a csernobili baleset óta alkalmazandó behozatali feltételek, valamint az élelmiszerekre és takarmányokra egy esetleges baleset bekövetkezte után alkalmazandó sugárszennyezettségi határértékek szabályozásának kodifikálására.

A 737/90/EGK tanácsi rendelet 7. cikke szerinti bizottság elé terjesztették azon tanulmány eredményeit, amely a Bizottság információállományának frissítésére irányult a harmadik országokból származó egyes élelmiszerek esetleges sugárszennyezettsége tekintetében. A tanulmány szerint bizonyos mezőgazdasági termékek esetében még legalább húsz évig szükség lesz a radioaktív céziummal való szennyeződés ellenőrzésére az Európai Unió határain.

3.5.4. A Thule-petíció

Az Európai Parlament nem jogalkotási állásfoglalása[42] nyomán a Bizottság mérlegeli, hogy olyan sugárvédelmi előírásokra tegyen javaslatot, amelyek kibocsátás vagy szennyezés esetén annak forrására való tekintet nélkül alkalmazandók.

További vizsgálatot igényel, hogy ez mennyiben egyeztethető össze a megszilárdult ítélkezési gyakorlattal, figyelemmel a Bíróság ítélkezési gyakorlatára, amely kizárja az Euratom-szabályozás hatályából a nukleáris energia katonai felhasználásait[43].

3.6. Nukleáris üzemanyaggal és nukleáris anyagokkal való ellátás

Az Európai Űrügynökség új alapszabályának szövegéről megállapodás született a Tanácsban, az Európai Parlament véleményének kikérése után. Az Európai Űrügynökség – az Európai Bíróságnak a C-123/04 és C-124/04 sz. egyesített ügyekben hozott ítéletével összhangban – módosította a dúsítási szerződések kezelésére vonatkozó eljárásait. Az Európai Űrügynökség ezenkívül elkezdte kidolgozni az ércek, a nyersanyagok és a különleges hasadóanyagok kínálata és kereslete közötti kiegyenlítés módját meghatározó szabályzatának tervezetét.

Továbbra is fontos a beszerzési források diverzifikálása. Az Európai Unióba változatlanul Kanadából, Ausztráliából és Oroszországból érkezik a legtöbb urán. Oroszország azonban helyreállította dominanciáját a VVER reaktorok nukleáris anyaggal való ellátásában.

3.7. Atomsorompó és az üzemanyagciklus többoldalú megközelítései

Jelentősen megnőtt a nukleáris energia békés célú felhasználásainak kifejlesztése iránt érdeklődést mutató országok száma, így a nemzetközi közösség különféle javaslatokkal állt elő a nukleáris üzemanyagciklusnak a nukleáris fegyver elterjedése szempontjából legkényesebb részeit – vagyis az urándúsítást és -újrafeldolgozást – illetően, üzemanyagellátási biztosítékokat adva azon országoknak, amelyek önként lemondanak az üzemanyagciklussal kapcsolatos saját tevékenységekről. A Nemzetközi Atomenergia Ügynökség és több uniós tagállam tovább dolgozott ezeken a javaslatokon, s ezt a Bizottság szorosan figyelemmel kísérte. A Bizottság hangsúlyozza, hogy minden olyan esetben, amikor uniós tagállamok vagy cégek nemzetközi üzemanyagellátási mechanizmusban vesznek részt, figyelembe kell venni a Szerződés szerinti jogokat és kötelezettségeket. E kezdeményezések nem torzíthatják a versenyt és nem zavarhatják meg a nukleáris üzemanyag piacának rendes működését.

4. NEMZETKÖZI EGYÜTTMűKÖDÉS

4.1. Bővítés

A Tanács következtetéseivel[44] összhangban a Bizottság továbbra is hangsúlyozta, hogy az Európai Unió bővülésével összefüggésben fontos a magas szintű nukleáris biztonság.

A Bizottság kiemelte annak szükségét, hogy a tagjelölt és a lehetséges tagjelölt országok felzárkóztassák jogi szabályozásukat, és átvegyék az Euratom acquis -ját, a Közösség által kötött nukleáris biztonsági egyezményeket is beleértve.

Még mindig különös figyelmet kapott Horvátország, mivel leállítási és hulladékkezelési alapot kell létrehoznia a Szlovéniával közös atomerőművet illetően.

A Bizottság nyomon követte Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság, Törökország és a lehetséges tagjelölt országok[45] előrehaladását az európai uniós acquis átvételében. A vonatkozó rendszeres jelentések[46] kiemelik a nukleáris biztonság és a sugárvédelem javításának szükségét.

4.2. Az új nukleáris biztonsági együttműködési eszköz (INSC)

Az új INSC [47] keretében támogatásban részesül a magas szintű nukleáris biztonság biztosítása a 2007–2013-as időszakban. Az új eszköz harmadik országokban (a 2006-ban véget ért Tacis programtól eltérően nem csak a FÁK-ban) végrehajtott intézkedéseket finanszíroz.

A FÁK-nak nyújtott segítség más földrajzi területekre való kiterjesztésének részletes módja – az INSC-vel összhangban –a program részletes szabályai szerint még ezután kijelölendő politikai irányvonalaktól és prioritásoktól függ.

Az új programok a „műszaki segítségnyújtás” fokozatos leépítésével, ugyanakkor a korábbinál több együttműködést feltételező tervezésre és végrehajtásra való átállással fognak járni. A kedvezményezett országoknak proaktívabb szerepet kell vállalniuk a tevékenységek kijelölésében, irányításában és végrehajtásában. A projektek pontos célkitűzések elérését fogják szolgálni, és társfinanszírozásra fognak törekedni, ugyanakkor kiemelt cél lesz a többi közösségi eszközzel – például az Euratom kutatási és képzési keretprogramjával – való összehangolás.

A segítségnyújtás össze lesz hangolva más olyan eszközökkel, mint az európai szomszédsági és partnerségi támogatási eszköz és az előcsatlakozási támogatási eszköz.

4.3. Megállapodások harmadik országokkal

A Bizottság technikai megbeszélésekbe kezdett Kanadával az atomenergia békés célú felhasználásairól szóló, 1959-ben aláírt és azóta többször módosított kétoldalú együttműködési megállapodás[48] esetleges egyszerűsítéséről vagy átdolgozásáról.

Az Euratom és az Orosz Föderáció között szintén technikai megbeszélések folynak a nukleáris anyagok kereskedelméről szóló lehetséges megállapodásról.

4.4. Nemzetközi egyezmények

4.4.1. A nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezmény

A Tanács jóváhagyása[49], valamint az Európai Atomenergia-közösségnek a nukleáris anyagok és a nukleáris létesítmények fizikai védelméről szóló egyezményhez történő csatlakozásáról szóló bizottsági határozat[50] nyomán megkezdődtek a csatlakozáshoz szükséges lépések.

4.4.2. A nukleáris biztonságról szóló egyezmény

A Bizottság elfogadta[51] az Euratom Közösség jelentését a nukleáris biztonságról szóló egyezmény részes feleinek 2008. áprilisban tartandó 4. áttekintő értekezletére, és a NAÜ titkársága elé terjesztette a 4. áttekintő értekezlet többi résztvevője általi szakértői vizsgálat céljából.

4.4.3. Az atomenergia területén való polgári jogi felelősségről szóló párizsi egyezmény

Hatásvizsgálati munkák kezdődtek az Euratom lehetséges csatlakozásáról a párizsi egyezményhez. A feladatmeghatározás kidolgozása után kiválasztottak egy alvállalkozót a tanulmány elvégzésére. A jelentés 2008-ban várható.

4.5. Együttműködés a NAÜ-vel

Megkezdődtek az Euratom és a NAÜ közötti együttműködés fokozását szorgalmazó politikai nyilatkozat előkészítő munkái. E célból az Európai Bizottság és a NAÜ 2008. május 7-én közös nyilatkozatot írt alá az együttműködés megerősítéséről a békét és a fejlődést szolgáló nukleáris energiát illetően.

A Bizottság a közösségi nyilvántartási és ellenőrzési rendszert a NAÜ-vel kötött biztosíték-ellenőrzési megállapodásoknak megfelelően kezelte: e megállapodások szerint a NAÜ a Bizottsággal egy időben hajtja végre ellenőrzéseit. A NAÜ sikeresen megvalósította európai uniós ellenőrzési célkitűzéseit.

A NAÜ-vel a biztosíték-ellenőrzési megállapodásokról folytatott magas szintű tárgyalásoknak köszönhetően jelentős fejlődés történt operatív szinten a közös biztosíték-ellenőrzési rendszer fejlesztésében.

A Bizottság tájékoztatásul a Tanács elé terjesztette munkadokumentumát[52] az Euratom társvédnöki szerepéről az „alapvető biztonsági elvekben”[53].

[1] Az éves jelentés igényelhető vagy a http://ec.europa.eu/euratom/anreport_en.html internetcímen elérhető.

[2] DG RTD

[3] KKK: Közös Kutatóközpont

[4] Kutatási Főigazgatóság: http://ec.europa.eu/research/reports/2007/index_en.html

KKK: http://ec.europa.eu/dgs/jrc/index.cfm?id=2530&lang=en

[5] DG RELEX

[6] DG AIDCO

[7] DG ELARG

[8] DG ECFIN

[9] Ötvenéves az Euratom-Szerződés, COM(2007) 124 végleges, 2007.3.20.

[10] „Euratom, 50 years of nuclear energy serving Europe”. A kiadvány a Bizottság Kiadóhivatalánál igényelhető.

[11] COM(2007) 1., 2007.1.10.

[12] COM(2007) 565., 2007.10.4.

[13] TEN/283 – CESE 990/2007, 2007.7.12., illetőleg az ITRE A6-0348/2007 sz. jelentése, 2007.9.26.

[14] www.snetp.eu

[15] COM(2007) 723., 2007.11.22.

[16] A 2006. július 17-i 2007/530/Euratom bizottsági határozat, HL L 195., 2007.7.27., 44. o.

[17] http://circa.europa.eu/Public/irc/tren/nuclear_safety_and_waste/home

[18] http://ec.europa.eu/energy/nuclear/forum/bratislava_prague/index_en.htm

[19] A 2006. november 20-i 2006/117/Euratom tanácsi irányelv, HL L 337., 2006.12.5., 21. o.

[20] COM(2008) 793 végleges, 2008.3.5.

[21] A 2007. május 14-i 549/2007/Euratom tanácsi rendelet, HL L 131., 2007.5.23.

[22] Information Circular 193: a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés III. cikke (1) és (4) bekezdésének végrehajtásáról szóló, az Európai Atomenergia-közösség, a nukleáris fegyverrel nem rendelkező tagállamok és a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség között 1977-ben létrejött, a megállapodás kiegészítő jegyzőkönyvével kiegészített megállapodás.

[23] A 2007. február 15-i 2006/626/Euratom bizottsági határozat.

[24] A Szerződés 82. cikke feljogosítja a Bizottságot, hogy olyan irányelvet bocsásson ki, amelyben felszólítja az érintett tagállamot a kötelezettségszegés megszüntetéséhez szükséges intézkedések meghozatalára. Az irányelv figyelmen kívül hagyása esetén az ügy a Bíróság elé kerülhet.

[25] C-155/06. sz. ügy

[26] C(2007)5538

[27] COM(2007) 794 végleges, 2007.12.12. SEC(2007) 1654 sz. bizottsági szolgálati munkadokumentum, 2007.12.12.

[28] HL L 330., 2006.11.28., 31. o.

[29] COM(2004) 719 végleges, 2004.10.26. A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak - Jelentés a nukleáris atomerőművek leszerelésére szánt pénzügyi források felhasználásáról.

[30] COM(2006) 102., 2006.3.8.

[31] SEC (2007) 293 (Restreint UE titkossági fokozatú)

[32] Nemzetközi Atomenergia Ügynökség.

[33] Lengyelország 2007. március 1-jén, Málta és Magyarország 2007. július 1-jén, Litvánia 2008. január 1-jén csatlakozott.

[34] A Szerződés 31. cikke

[35] ICRP, 103. sz. kiadvány, 2007. december

[36] A 35. cikk értelmében valamennyi tagállam köteles létrehozni a levegő, a víz és a talaj radioaktivitásának állandó figyelemmel kíséréséhez és az alapvető biztonsági előírások betartásához szükséges létesítményeket.

[37] COM(2007) 847 végleges, 2007.12.20.

[38] A 37. cikk értelmében a Bizottság (a szakértőcsoport meghallgatását követően) véleményt bocsát ki a tagállamok által radioaktívhulladék-elhelyezési terveikről benyújtott adatokról, amennyiben e tervek végrehajtása más tagállamok radioaktív szennyeződését eredményezheti.

[39] Radiológiai vészhelyzeti gyors információcsere-rendszer

[40] EUropean Radiological Data Exchange Platform [Európai radiológiai adatcsere-platform]

[41] COM(2007) 291 végleges, 2007.6.4. és COM(2007) 302 végleges, 2007.6.5.

[42] A 2007. május 10-i 2006/1012 (INI) állásfoglalás.

[43] A C-61/03 sz. Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2005. április 12-én hozott ítélet (EBHT 2005., I-2477), amelyet megerősít a C-65/04. sz. Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 2006. március 9-én hozott ítélet (EBHT 2006., I-2239) is.

[44] Az Európai Tanács következtetései, 1998. december, Bécs, 67. pont.

Az Európai Tanács következtetései, 1999. december, Helsinki, 7. pont.

[45] Albánia, Bosznia-Hercegovina, Montenegró, Szerbia és Koszovó (az ENSZ 1244. sz. határozata alapján).

[46] COM(2007) 663 végleges, 2007.11.7.

[47] A 2007. február 19-i 300/2007/Euratom tanácsi rendelet.

[48] HL 59., 1959.11.24., 1165–1180. o.

[49] A 2007. július 10-i 2007/513/Euratom tanácsi határozat, HL L 190., 2007.7.21., 12. o.

[50] C/2007/6385., 2007.12.19.

[51] C(2007) 4492 végleges, 2007.10.1.

[52] SEC(2007) 1443, 2007.10.23.

[53] Safety Fundamentals No. SF-1, NAÜ, Bécs, 2006.