EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2017.9.20. COM(2017) 331 final/2 2017/0136(COD) A COM(2017) 539 javaslat 2017.9.20-i elfogadását követően módosított bizottsági javaslat.

Az egységes szerkezetbe foglalt szöveget a COM(2017) 739 javaslatban foglalt indokolással együtt kell értelmezni.

A szöveg helyesen a következő: Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapírpiaci Hatóság) létrehozásáról szóló 1095/2010/EU rendeletnek és a 648/2012/EU rendeletnek a központi szerződő felek engedélyezésére vonatkozó eljárások és az érintett hatóságok, valamint a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerésére vonatkozó követelmények tekintetében történő módosításáról



INDOKOLÁS A JAVASLAT HÁTTERE 1.1.A javaslat indokai és céljai A származtatott ügyletek az európai bankok és vállalkozások számára kockázataik kezelésének kulcsfontosságú eszközét jelentik, függetlenül attól, hogy azok a kamatlábak változásaihoz, árfolyam-ingadozásokhoz vagy az üzleti partnerek nemteljesítéséhez kapcsolódnak-e. Ugyanakkor az átláthatatlan származékos piacok nemkívánatos átterjedési útvonalként is működtek. A származékos piacokat ezért a pénzügyi stabilitás megőrzése érdekében hatékonyan kell szabályozni és felügyelni. Tekintettel a származékos piacok globális jellegére, és összhangban a G20-ak 2009-es pittsburghi megállapodásával, miszerint csökkenteni kell a származtatott ügyletek kiterjedt használatához kapcsolódó rendszerszintű kockázatot, az EU 2012-ben elfogadta az európai piaci infrastruktúra-rendeletet (EMIR). Az EMIR alappillére az, hogy a szabványosított tőzsdén kívüli származtatott ügyleteket központi szerződő félen keresztül kell elszámolni. A központi szerződő fél olyan piaci infrastruktúra, amely csökkenti a rendszerszintű kockázatot és fokozza a pénzügyi stabilitást, mivel a származtatott ügylet két szerződő fele között áll (a kockázat eladójával szemben vevőként, a vevőjével szemben eladóként eljárva), és ezáltal mindkét fél számára csökkenti a kockázatot. Az EMIR emellett szigorú prudenciális, szervezeti és üzleti magatartási követelményeket vezetett be a központi szerződő felekre vonatkozóan, és a prudenciális felügyeletükre vonatkozó szabályokat hozott létre annak érdekében, hogy minimálisra csökkentse a központi szerződő fél felhasználóinak kockázatait, és megerősítse a rendszerszintű stabilitást. Az EMIR 2012. évi elfogadása óta a központi elszámolás jelentős mértékben elterjedt és a központi szerződő felek egyre koncentráltabbá és integráltabbá váltak EU-szerte és harmadik országok esetében is. Ez a javaslat biztosítja, hogy a felügyeleti szabályok lépést tartsanak e fejleményekkel. A Bizottság azt javasolja, hogy az EU a további piaci integráció, a pénzügyi stabilitás és az egyenlő versenyfeltételek érdekében a központi szerződő felekre vonatkozó hatékonyabb és következetesebb felügyeleti rendszerrel lássa el a tőkepiaci uniót. A központi szerződő felek jelentősége az EMIR elfogadása óta nőtt, és az elkövetkező években tovább fog erősödni. Az EMIR elfogadása óta eltelt öt évben a központi szerződő felek tevékenységének volumene – az EU-ban és világszerte – gyorsan növekedett nagyságrendileg és hatókört tekintve egyaránt. Ez annak a jele, hogy a jogszabály működik és teljesíti célját. 2016. június végén a összes tőzsdén kívüli származtatott ügylet és eszközosztály (kamatláb, hitelnemteljesítés, deviza stb.) globális értékének mintegy 62 %-át központi szerződő felek számolták el központilag ; ez 337 billió USD-nak felel meg. Az összes központilag elszámolt származtatott ügylet mintegy 97 %-a (328 billió USD) származtatott kamatügylet volt. 2015 végén az összes tőzsdén kívüli származtatott kamatügylet mintegy 60 %-át központilag számolták el, ugyanez az adat 2009 végén 36 % volt . A központi elszámolás hasonló jelentőségre tett szert a hitelderivatíva-piacon, ahol a központi szerződő feleken keresztül elszámolt fennálló hitelderivatívák (ún. CDS-ek) aránya ezen adatok első jelentése óta folyamatosan növekszik, vagyis 2016. június végén 37 %-ot ért el, míg a megfelelő 2010. június végi adat 10 % volt . A központi szerződő feleknek a globális pénzügyi rendszerben betöltött, gyorsan növekvő szerepe nemcsak a különböző eszközosztályok központi elszámolási kötelezettségeinek bevezetését tükrözi , hanem a központi elszámolás önkéntes alkalmazásának elterjedését is, ahogyan a piaci szereplők körében tudatosulnak a központi elszámolás előnyei (az elszámolási kötelezettségek csak 2016 júniusa óta alkalmazandók) . Az EMIR bizonyos származtatott kamatügyletek és CDS-ek esetében megköveteli, hogy azokat központilag számolják el, más G20-országok hasonló követelményeivel összhangban . A banki tőkére vonatkozó szabályok módosultak annak érdekében, hogy ösztönözzék a központi elszámolást és relatív értelemben költségesebb opcióvá tegyék a kétoldalú elszámolást , a kétoldalú ügyletekre pedig 2017 márciusa óta további biztosítéki követelmények vonatkoznak . A központi szerződő felek tevékenységének bővülése várhatóan a következő években is folytatódni fog. További eszközosztályok esetében valószínűsíthető a kötelező elszámolási kötelezettség bevezetése, és a kockázat- és költségcsökkentés ösztönzése valószínűleg még nagyobb mértékű önkéntes elszámoláshoz vezet. Az EMIR hatékonyságának és arányosságának javítása érdekében a célzott módosítására irányuló 2017. májusi javaslat megerősíti ezt a tendenciát azáltal, hogy további ösztönzőket teremt a központi szerződő felek számára annak érdekében, hogy biztosítsák a származtatott ügyletek központi elszámolását a szerződő feleknek . Végül, a tőkepiaci unió eredményeként mélyebb és integráltabb tőkepiacok tovább növelik majd a határokon átnyúló elszámolás iránti igényt az EU-ban, fokozva ezáltal a központi szerződő felek pénzügyi rendszeren belüli jelentőségét és összekapcsoltságát. A központi szerződő felek bővülő szerepe aggályokat vet fel az EMIR szerinti felügyeleti szabályozás javításának szükségességével kapcsolatban, a tőkepiaci unió létrehozásának fényében is. A központi szerződő felek pénzügyi rendszerbeli növekvő jelentősége és ehhez kapcsolódóan az ezen infrastruktúrákban kialakuló hitelkockázat-koncentráció magára vonta a kormányzatok, szabályozók, felügyeletek, központi bankok és piaci szereplők figyelmét. Noha a központilag elszámolt ügyletek nagyságrendje és hatóköre bővült, a központi szerződő felek száma viszonylag korlátozott maradt. Jelenleg 17 központi szerződő fél van az EU-ban, mindegyikük az EMIR szerinti engedéllyel rendelkezik arra, hogy szolgáltatásait az EU-n belül nyújtsa, de nem minden központi szerződő fél jogosult minden eszközosztály elszámolására (például csak két központi szerződő fél számol el hitelderivatívákat, és csak két központi szerződő fél számol el inflációs derivatívákat ). További 28 harmadik országbeli központi szerződő felet ismertek el az EMIR egyenértékűségi rendelkezései alapján, lehetővé téve számukra, hogy szolgáltatásaikat az EU-ban kínálják. Ennek megfelelően az elszámolási piacok az egész EU-ban integráltak, és bizonyos eszközosztályokban nagymértékben koncentráltak. Emellett szorosan összekapcsoltak is. Jóllehet a megfelelően szabályozott és felügyelt központi szerződő feleken keresztül történő elszámolás elterjedése általánosságban erősíti a rendszerszintű stabilitást, a kockázatkoncentráció miatt ugyanakkor alacsony valószínűségű, de potenciálisan rendkívül nagy hatású esemény lehet egy központi szerződő fél csődje. Tekintettel a központi szerződő feleknek a pénzügyi rendszerben betöltött központi szerepére, a központi szerződő felek fokozódó rendszerszintű jelentősége aggodalomra ad okot. A központi szerződő felek maguk is a makroprudenciális kockázat forrásává válnak, mivel csődjük jelentős zavart okozhat a pénzügyi rendszerben és rendszerszintű hatásokkal járna. Például a központi szerződő felek által elszámolt ügyletek nagyarányú, ellenőrizetlen megszüntetése és pozíciólezárása likviditási és biztosítéki terhet jelenthet az egész piacra nézve, instabilitást okozhat az alapul szolgáló eszközök piacán és a szélesebb pénzügyi rendszerben. Néhány más pénzügyi közvetítőhöz hasonlóan a központi szerződő felek esetében is előfordulhat pánik, ha a klíringtagok már nem bíznak a központi szerződő fél fizetőképességében. Ez likviditási sokkot okozhat a központi szerződő félnél, amikor megpróbálja teljesíteni az elsődleges biztosíték (vagyis az alapletét) visszatérítésére vonatkozó kötelezettségeit. Egy központi szerződő fél csődjének a megnövekedett kockázatkoncentráció miatti hatását felerősítené a központi szerződő felek növekvő összekapcsoltsága, amely lehet közvetlen, valamint a tagjaikon – általában nagy globális bankokon – és ügyfeleiken keresztül közvetett is. Erre reagálva, valamint a G20-ak konszenzusával összhangban, a Bizottság 2016. novemberében a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló rendeletjavaslatot fogadott el . A javaslat célja annak biztosítása, hogy a hatóságok megfelelően felkészültek legyenek egy csődhelyzetben lévő központi szerződő fél kezelésére, megőrizve a pénzügyi stabilitást és korlátozva az adófizetők költségeit. A központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló javaslat ismét az uniós és harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó, az EMIR-ben foglalt felügyeleti szabályokra irányította a figyelmet, és arra, hogy ezeket a szabályokat milyen mértékben lehet hatékonyabbá tenni öt évvel az EMIR elfogadása után. Ezt a javaslatot most tárgyalja az Európai Parlament és a Tanács. A folyamatban lévő munkát koordinálni kell és összhangba kell hozni ezzel a javaslattal. Az uniós központi szerződő felekre vonatkozó felügyeleti szabályok

Az EMIR értelmében a központi szerződő feleket a nemzeti felügyeletek kollégiumai, az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (ESMA), a Központi Bankok Európai Rendszerének (KBER) releváns tagjai, és más érintett hatóságok (például a legnagyobb klíringtagok felügyeleti hatóságai, bizonyos kereskedési helyszínek és központi értéktárak felügyeleti hatóságai) felügyelik. E kollégiumoknak 20 taghatóságuk lehet, akik a székhely szerinti ország hatósága általi koordinációra támaszkodnak. Ez a szabályozás a piaci integráció jelenlegi helyzetére tekintettel bizonyos aggályokat vet fel, amelyeknek tükröződniük kell a felügyeleti szabályozásban. Ez a tőkepiaci unió előmozdítása érdekében is fontos. Egyrészt, az elszámolási szolgáltatások korlátozott számú központi szerződő félnél való növekvő koncentrációja és a határokon átnyúló tevékenység ebből következő növekedése azt jelenti, hogy a kevés tagállamban lévő központi szerződő felek egyre lényegesebbek az uniós pénzügyi rendszer egésze számára. E tendencia alapján újra kell gondolni a jelenlegi felügyeleti szabályozást, amely főként a székhely szerinti ország hatóságára támaszkodik (például a székhely szerinti ország hatósága felelős végső soron olyan fontos döntésekért, mint az engedély meghosszabbítása vagy a kiszervezési és interoperabilitási megállapodások jóváhagyása). Másrészt, a központi szerződő felek tekintetében EU-szerte eltérő felügyeleti gyakorlatok (például eltérő engedélyezési feltételek vagy modellvalidálási eljárások) szabályozási és felügyeleti arbitrázs kockázatával járnak a központi szerződő felek számára, és közvetetten a klíringtagjaik vagy ügyfeleik számára is. A Bizottság felhívta a figyelmet ezekre az újonnan felmerülő kockázatokra és a nagyobb felügyeleti konvergencia iránti igényre a tőkepiaci unióról szóló 2016. szeptemberi közleményében és az európai felügyeleti hatóságok működéséről szóló nyilvános konzultáció során , és mindkettőben rámutatott az eltérő felügyeleti gyakorlatok által jelentett kihívásokra. Harmadrészt, a központi bankok szerepe – mint pénznemek kibocsátói – nem tükröződik megfelelően a központi szerződő felekkel foglalkozó kollégiumokban. Jóllehet a központi bankok és a felügyeleti hatóságok megbízatása átfedésben lehet (különösen az interoperabilitás, a likviditási kockázat ellenőrzése stb. terén), fennáll az ütközés lehetősége, amikor a felügyeleti intézkedések hatással vannak a központi bankok alapvető feladataira például az árstabilitás, a monetáris politika és a fizetési rendszerek terén. Válsághelyzetekben ezek az ütközések felnagyíthatják a pénzügyi stabilitást fenyegető kockázatokat, ha a hatóságok közötti feladatelosztás továbbra sem egyértelmű. A harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó felügyeleti szabályok Napjainkban a tagállamok pénznemeiben denominált pénzügyi eszközök jelentős részét harmadik országbeli elismert központi szerződő felek számolják el. Például az Egyesült Államokban a Chicago Mercantile Exhange-n (a chicagói árutőzsdén) fennálló névleges összeg 1,8 billió EUR az euróban denominált származtatott kamatügyletek esetében, és 348 milliárd SEK a svéd koronában denominált származtatott kamatügyletek esetében. Ez szintén egy sor aggályt vet fel. Egyrészt, az EMIR egyenértékűségi és elismerési rendszerének végrehajtása bizonyos hiányosságokat mutat, különösen a folyamatos felügyelet tekintetében. Konkrétan, egy harmadik országbeli központi szerződő fél elismerését követően az ESMA nehézségekbe ütközött a központi szerződő féltől származó információkhoz való hozzáférés, a központi szerződő fél helyszíni ellenőrzése és az információknak az érintett uniós szabályozó hatóságokkal, felügyeletekkel és központi bankokkal való megosztása terén. Ennek következtében fennáll a kockázata annak, hogy a harmadik országbeli központi szerződő felek kockázatkezelési modellekkel kapcsolatos gyakorlata és/vagy azok módosítása észrevétlen és/vagy kezeletlen marad, ami jelentős pénzügyi-stabilitási következményekkel járhat az uniós szervezetek számára. Másrészt, a kollégiumokon belül a felügyeleti és a központi banki célkitűzések ütközésének lehetősége további dimenziót kap a harmadik országbeli központi szerződő felekkel összefüggésben, amikor nem uniós hatóságok is érintettek. Harmadrészt, fennáll annak a kockázata, hogy a központi szerződő felekre vonatkozó szabályok és/vagy szabályozási keret harmadik országban történő módosítása negatív hatással lehet a szabályozási vagy felügyeleti eredményekre, és ez egyenlőtlen versenyfeltételekhez vezetne az uniós és a harmadik országbeli központi szerződő felek között, valamint lehetőséget teremtene a szabályozási vagy felügyeleti arbitrázsra. Jelenleg nincs azt biztosító mechanizmus, hogy az EU-t automatikusan tájékoztassák az ilyen változásokról, és megfelelő intézkedéseket tehessen. Az ilyen aggályok a következő években még jelentősebbé válhatnak, mivel a tőkepiacok globális jellege azt jelenti, hogy a harmadik országbeli központi szerződő felek szerepe bővülni fog. Az ESMA által már elismert 28 harmadik országbeli központi szerződő fél mellett 10 joghatóságból további 12 központi szerződő fél kérelmezte az elismerést és vár jelenleg a Bizottság döntésére a szabályozási és felügyeleti rendszereik egyenértékűségére vonatkozóan. Továbbá jelentős mennyiségű euróban denominált származtatott ügyletet (és az uniós elszámolási kötelezettség alá tartozó más ügyleteket) számolnak el jelenleg az Egyesült Királyságban lévő központi szerződő felek. Amikor az Egyesült Királyság kilép az EU-ból, jelentősen el fog tolódni az EU joghatóságán kívüli központi szerződő feleknél elszámolt ügyletek aránya, ami súlyosbítja a fent vázolt aggodalmakat. Ez jelentős kihívást jelent az unióbeli pénzügyi stabilitás megőrzése szempontjából, amellyel foglalkozni kell. E megfontolások fényében a Bizottság 2017. május 4-én közleményt fogadott el a kritikus pénzügyi piaci infrastruktúrákat érintő kihívások kezeléséről és a tőkepiaci unió továbbfejlesztéséről . A közlemény szerint az EMIR további módosítására lesz szükség a jelenlegi keretrendszer olyan javítása céljából, amely biztosítja a pénzügyi stabilitást és támogatja a tőkepiaci unió továbbfejlesztését és elmélyítését. A jelenlegi felügyeleti szabályozás javításra szorul Az EU elszámolási környezetének folytatódó változásával a válságmegelőzés és a központi szerződő felek kezelésének lehető leghatékonyabb szabályozására van szükség. E tekintetben fontos lépés az EMIR és a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló rendeletre irányuló bizottsági javaslat. Az EMIR elfogadása után öt évvel azonban az Unión belüli és a globális elszámolás növekvő mérete, összetettsége és határokon átnyúló dimenziója rávilágított az uniós és a harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó felügyeleti szabályozás hiányosságaira. Ez a javaslat ezért konkrét módosításokat határoz meg az EMIR-re és az ESMA-rendeletre vonatkozóan, mindenekelőtt annak érdekében, hogy mind az uniós, mind a harmadik országbeli központi szerződő felek számára egyértelmű és koherens felügyeleti szabályozás jöjjön létre. Az ezt a javaslatot kísérő hatásvizsgálati jelentés figyelembe veszi e módosítások költségeit és hasznát. A hatásvizsgálat számos lehetőséget felvázol a központi szerződő felek uniós szintű felügyeletének javítására, a központi bankoknak a központi szerződő felek felügyeletébe való nagyobb mértékű bevonására, és az Unió azon képességének megerősítésére, hogy nyomon kövesse, azonosítsa és csökkentse a harmadik országbeli központi szerződő felekhez kapcsolódó kockázatokat. A hatásvizsgálat átfogó bizonyítékkal szolgál arra vonatkozóan, hogy a javasolt módosítások hatékonyan hozzájárulnak az EU pénzügyi rendszere általános stabilitásának megerősítéséhez és a központi szerződő felek már eleve alacsony valószínűségű (de rendkívül nagy hatású) csődkockázatának további csökkentéséhez, ugyanakkor minimális szinten tartják a piaci szereplők költségeit. A javasolt módosítások a Bizottság politikai prioritásaival összhangban hozzájárulnak a tőkepiaci unió továbbfejlesztéséhez és elmélyítéséhez is. 1.2.Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel Ez a javaslat számos olyan egyéb uniós szakpolitikához és folyamatban lévő kezdeményezéshez kapcsolódik, és áll velük összhangban, amelyek célja: i. a központi szerződő felek rendszerszintű jelentőségének kezelése; ii. a központi elszámolás használatának előmozdítása és iii. az uniós szintű felügyelet eredményességének és hatékonyságának fokozása, az EU-n belül és kívül egyaránt. Egyrészt ez a javaslat összhangban van a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló rendeletre irányuló, 2016. novemberi bizottsági javaslattal . A javaslat biztosítani kívánja, hogy az uniós és a nemzeti hatóságok megfelelően felkészültek legyenek egy csődhelyzetben lévő központi szerződő fél kezelésére, a pénzügyi stabilitás megőrzésére és annak elkerülésére, hogy a fizetésképtelen központi szerződő felek szerkezetátalakításával és szanálásával kapcsolatos költségek az adófizetőket terheljék. A bizottsági javaslat célja annak biztosítása, hogy abban a valószínűtlen esetben, amikor a központi szerződő felek súlyos nehézségekkel vagy csődhelyzettel szembesülnek, megőrizzék a központi szerződő felek kritikus funkcióit, ugyanakkor fennmaradjon a pénzügyi stabilitás és elkerülhető legyen, hogy a fizetésképtelen központi szerződő felek szerkezetátalakításával és szanálásával járó költségek az adófizetőkre háruljanak. Az abban a javaslatban szereplő, a központi szerződő felek helyreállítására és szanálására vonatkozó válságkezelési szabályozás arra épül, hogy az EMIR keretében a legmagasabb színvonalú válságmegelőzési (vagyis a központi szerződő felek szabályozására ás felügyeletére vonatkozó) szabályozás áll fenn. A központi szerződő felek EMIR szerinti felügyeletének javításával tovább csökkenthető annak valószínűsége – bármilyen kicsi is legyen az –, hogy helyreállítási és szanálási intézkedésekhez kell folyamodni. Az e javaslat által eszközölt módosításokat és javításokat szintén megfelelően tükrözni kell a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló, függőben lévő jogalkotási javaslatban. Célzott módosításokra lehet szükség a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testületnek az EMIR szerinti kollégiumokban, majd a szanálási kollégiumokban betöltött új szerepének a figyelembevétele érdekében. Másrészt, ez a javaslat kapcsolódik a tőkekövetelmény-rendelet (CRR) módosítására irányuló 2016. novemberi bizottsági javaslathoz . A javaslat a tőkeáttételi mutató küszöbértékeinek számításából ki kívánja zárni a központilag elszámolt származtatott ügyletek esetében a klíringtagok által az ügyfeleiktől készpénzben kapott alapletétet, amelyet továbbítanak a központi szerződő feleknek. Így megkönnyíti az elszámoláshoz való hozzáférést – mivel az ügyfélklíring vagy a közvetett elszámolási szolgáltatások nyújtásának tőkekövetelményei csökkenni fognak –, ami ismét csak megerősíti a központi szerződő felek pénzügyi rendszeren belüli jelentőségét.

Harmadrészt, ez a javaslat kiegészíti a Bizottság 2017. májusában elfogadott, az EMIR célzott módosítására vonatkozó javaslatát . A javaslat célja, hogy egyszerűsítse az EMIR bizonyos követelményeit és arányosabbá tegye azokat a piaci szereplők túlzott költségeinek csökkentése érdekében, a pénzügyi stabilitás veszélyeztetése nélkül. Ez a javaslat ezért további ösztönzőket biztosít a piaci szereplők számára, hogy használják a központi elszámolást – ez pedig szintén erősíti a központi szerződő felek pénzügyi rendszeren belüli jelentőségét. Negyedrészt, ez a javaslat összhangban van a Bizottság által indított, az európai felügyeleti hatóságok működéséről szóló 2017. márciusi konzultációval, amelynek célja az európai felügyeleti hatóságok eredményességének és hatékonyságának megerősítése és javítása. Ötödrészt, összhangban áll az uniós pénzügyi jogszabályok harmadik országokra vonatkozó rendelkezéseinek a végrehajtása és érvényesítése során szerzett tapasztalatokkal, az egyenértékűségről szóló bizottsági szolgálati munkadokumentumban foglaltaknak megfelelően. A szolgálati munkadokumentum tényszerű áttekintést nyújt az uniós pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó jogszabályokban foglalt, harmadik országokra vonatkozó egyenértékűségi eljárásokról. Felvázolja az uniós pénzügyi jogszabályok harmadik országokra vonatkozó rendelkezéseinek a végrehajtása és érvényesítése során szerzett tapasztalatokat. Bemutatja emellett az egyenértékűség fő szempontjait (például a felhatalmazások gyakorlása, értékelés, utólagos nyomon követés), és világosabbá teszi, hogy ezeket a feladatokat hogyan valósítják meg a gyakorlatban. Hatodrészt, ez a javaslat összhangban van a Pénzügyi Stabilitási Tanács (FSB) keretében nemzetközi szinten folyó munkával, amelynek célja többek között: i. a központi elszámolás használatának és a joghatóságok közötti határokon átnyúló szabályozásoknak az előmozdítása a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek piaca stabilitásának fokozása érdekében; ii. a Fizetési és Piaci Infrastruktúra Bizottság (CPMI) és az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi Szervezete (IOSCO) által kidolgozott, a pénzügyi piaci infrastruktúrákra vonatkozó elvek következetes alkalmazásának megvalósítása; iii. a G20-ak származtatott ügyletek piacaira vonatkozó reformjai végrehajtásának ellenőrzése (az FSB tőzsdén kívüli származtatott ügyletekkel foglalkozó munkacsoportján keresztül); és iv. a központi szerződő felek szanálására vonatkozó további iránymutatások kidolgozása (FSB szanálási csoport). 1.3.Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival Ez a javaslat a tőkepiaci unió továbbfejlesztésére irányuló, folyamatban lévő bizottsági erőfeszítésekkel is kapcsolatos, és azokkal összhangban van. A tőkepiaci unióról szóló 2016. szeptemberi közlemény is hangsúlyozta az uniós tőkepiacok további fejlesztésének és integrálásának a szükségességét. A központi szerződő felek uniós szinten nagyobb felügyeleti konvergenciája segítheti a mélyebb és integráltabb tőkepiacok kialakítását, mivel a hatékonyabb és rugalmasabb központi szerződő felek a jól működő tőkepiaci unió alapvető elemei. Ennek érdekében a tőkepiaci unió félidős felülvizsgálatáról szóló közlemény, amelyet a Bizottság 2017. június 8-án fogadott el, felszólít az ESMA hatásköreinek megerősítésére az EU-n belüli és kívüli következetes felügyelet hatékonyságának előmozdítása érdekében. Ugyanakkor ennek eredményeként a tőkepiaci unióból következő nagyobb és likvidebb pénzügyi piacok megjelenése következtében még több ügyletet számolnak majd el központi szerződő feleken keresztül, ami megnöveli rendszerszintű jelentőségüket. Tekintettel a potenciálisan megnövekedett volumenekre, valamint a szabályozási és felügyeleti arbitrázs jelenlegi lehetőségeire, az erős és stabil tőkepiaci unió biztosítása érdekében a felügyeleti keret további javítására van szükség. A javaslat emellett összhangban áll a gazdasági és monetáris unió elmélyítéséről szóló, 2017. május 31-én elfogadott bizottsági vitaanyaggal. A vitaanyag mindenekelőtt kiemeli, hogy az igazi pénzügyi unió megvalósítása elengedhetetlen a hatékony és stabil gazdasági és monetáris unióhoz. Az anyag szerint ez magában foglalja a már napirendre tűzött elemekkel való előrehaladást, például a tőkepiaci unió megvalósítása révén. A javaslat elősegíti a mélyebben integrált tőkepiacok kialakítását a központi szerződő felek erősebb, uniós szintű felügyeleti konvergenciájának biztosításával. A pénzügyi rendszer zavartalan működését fenyegető új veszélyek kezelése révén a javaslat azt is biztosítja, hogy a pénzügyi piacok továbbra is hozzájárulhassanak a fenntartható, hosszú távú növekedéshez a belső piac fogyasztók és vállalkozások érdekeit szolgáló, további elmélyítése érdekében, a beruházások, a növekedés és a munkahelyteremtés támogatását célzó bizottsági erőfeszítések részeként. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG 2.1.Jogalap E javaslat jogalapja az EUMSZ 114. cikke, amely az EMIR és az ESMA-rendelet jogalapja. A hatásvizsgálati jelentés részeként végzett elemzés azonosítja az EMIR azon elemeit, amelyeket módosítani kell az EU pénzügyi rendszere általános stabilitásának megerősítése és központi szerződő fél már eleve alacsony valószínűségű (de rendkívül nagy hatású) csődkockázatának további csökkentése érdekében, ugyanakkor minimális szinten tartva a piaci szereplők költségeit. Csak a társjogalkotók rendelkeznek hatáskörrel a szükséges módosítások elvégzéséhez. Az ESMA-rendelet módosítására a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület létrehozásához van szükség, amelyet az EMIR keretében fontos feladatokkal bíznak meg. 2.2.Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) Az EMIR egy teljes egészében kötelező és valamennyi tagállamban közvetlenül alkalmazandó rendelet. Az EMIR meghatározza az Unióban letelepedett klíringtagok vagy kereskedési helyszínek számára elszámolási szolgáltatásokat nyújtó EU-beli központi szerződő felekre és harmadik országbeli központi szerződő felekre egyaránt alkalmazandó felügyeleti keretet. Az EMIR keretében a felügyeleti szabályok szempontjából jelentős szerepe van a központi szerződő fél székhelye szerinti tagállamnak. A tagállamok és a nemzeti felügyeleti hatóságok azonban nem tudják egyoldalúan megoldani a nagy mértékben integrált és összekapcsolt, a nemzeti joghatóságok hatókörén túl, határokon átnyúlóan működő központi szerződő felek által jelentett rendszerszintű kockázatokat. Emellett a tagállamok egyedül nem csökkenthetik az eltérő nemzeti felügyeleti gyakorlatokból eredő kockázatokat. A tagállamok és a nemzeti hatóságok önmagukban nem tudják kezelni azt a rendszerszintű kockázatot, amelyet a harmadik országbeli központi szerződő felek jelenthetnek az EU egészének pénzügyi stabilitására nézve. Az EMIR célkitűzéseit – a központi szerződő felek biztonságosságának és hatékonyságának fokozása a tevékenységük végzésére vonatkozó egységes követelmények meghatározása révén – a tagállamok egyénileg nem tudják kielégítően megvalósítani, tehát azok az intézkedések nagyságrendje miatt uniós szinten jobban megvalósíthatók az EUMSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. 2.3.Arányosság A javaslat célja annak biztosítása, hogy az EMIR szerinti felügyeleti szabályozás megvalósítsa a származékos piacok rendszerszintű kockázatának arányosabb és hatékonyabb, a piaci szereplők minimális költsége mellett való csökkentésére irányuló célkitűzést. A javaslat egyszerűsített keretet határoz meg az uniós szinten engedélyezett központi szerződő felek felügyeletére vonatkozóan, egyértelművé téve az érintett különböző nemzeti hatóságok és intézmények szerepét és feladatait. A felügyeleti szabályozás újrakalibrálásával a javaslat hozzájárul a központi szerződő felek egyre inkább határokon átnyúló rendszerszintű jellegének kezeléséhez, ugyanakkor megőrzi a székhely szerinti tagállam hatóságainak költségvetési hatáskörét. Ezen túlmenően, a javaslat által bevezetett megközelítés lehetővé teszi a harmadik országbeli központi szerződő felek számára az EMIR követelményeinek azáltal való megfelelést, hogy teljesítik saját nemzeti egyenértékű szabályaikat, amivel lehető válik a harmadik országbeli központi szerződő felek uniós piacok számára jelentett rendszerszintű jelentőségére összpontosító arányos megközelítés. Ugyanakkor a javaslat nem lépi túl az EU pénzügyi stabilitására a harmadik országbeli központi szerződő felek által jelentett rendszerszintű kockázat csökkentésére irányuló EMIR-célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket, amelyet a kockázatok azonosítását, nyomon követését és csökkentését szolgáló átlátható és objektív kritériumok megállapításán keresztül valósít meg. A javaslat ezért közvetlenül hozzájárul az EMIR felügyeleti szabályozásának összességében arányosabbá tételéhez. Hasonlóképp, a javaslat csak célzott módosításokat vezet be az ESMA-rendeletbe, amelyek nem lépik túl az ahhoz szükséges mértéket, hogy az ESMA végre tudja hajtani az EMIR-ben rögzített feladatokat. 2.4.A jogi aktus típusának megválasztása Az EMIR és az ESMA-t létrehozó jogi aktus egyaránt rendelet, módosításuk ezért csak azonos jellegű jogi aktussal történhet. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI 3.1.A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

Az e javaslatot kísérő hatásvizsgálati jelentés elemzést nyújt arról, hogy az EU-n belül és kívül székhellyel rendelkező központi szerződő felekre vonatkozó, EMIR szerinti hatályos felügyeleti szabályozás milyen mértékben teljesíti célját, hogy a központi szerződő felek szolgáltatásainak nyújtásához hatékony és eredményes módon biztosítson egyenlő versenyfeltételeket, ugyanakkor legyen koherens, releváns és nyújtson uniós többletértéket. Az elemzés az ESMA által 2015-ben és 2016-ban végzett, az EMIR szerinti felügyeleti kollégiumok működéséről szóló két szakértői felülvizsgálat eredményét is tükrözi. Ezen túlmenően az elemzés alapjául az EMIR harmadik országok egyenértékűségére és elismerésére vonatkozó jelenlegi rendszerének értékelése szolgál, amelyet az ESMA az EMIR felülvizsgálata keretében a Bizottság számára készített jelentés részeként végzett. Az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felekre alkalmazandó, EMIR szerinti felügyeleti szabályozás eredményességét illetően a gyakorlati tapasztalat az, hogy a kollégiumi tagok között a jelenlegi struktúrában való együttműködés lehetővé tette a központi elszámolásban részt vevő különböző szereplők felügyeletei véleményének képviseletét, ezáltal hozzájárulva a felügyeleti konvergenciára és az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek egyenlő versenyfeltételeire irányuló célkitűzésekhez. Aggályok merülnek fel azonban a központi szerződő felek tagállamokbeli felügyeletének következetességével kapcsolatban, ami arra utal, hogy a központi szerződő felek határokon átnyúló felügyelete tekintetében hatékonyabb megközelítésre van szükség. A kollégiumok tagjai közötti együttműködés mértéke jelentősen eltér attól függően, hogy a kollégium milyen szerepet tölt be a döntéshozatali folyamatban. Míg az engedélyezési folyamat során az „ESMA megfigyelte, hogy a központi szerződő felek kollégiumai általánosságban kétirányú együttműködést tettek lehetővé: egyrészt, az elnöklő nemzeti illetékes hatóságok jó és konstruktív észrevételeket kaptak a kollégiumi tagoktól, amely beépült a kockázatértékelésükbe; másrészt, a kollégiumi tagok megkapták a közös vélemény elfogadásáról való szavazáshoz szükséges információkat.”, az együttműködés alacsonyabb szintje jellemző, amikor nincs szükség ilyen véleményre. Ezért az ESMA szerint fennáll annak a „kockázata, hogy az engedélyezést követően a központi szerződő felek kollégiumai tényleges felügyeleti eszköz helyett egyszerűen az információcserére szolgáló mechanizmussá válhatnak.” Továbbá az előzetes észrevételek alapján: i. a különböző kollégiumi tagok különböző mértékben vesznek részt a kollégiumi megbeszélésekben; és ii. az illetékes nemzeti hatóságok felügyeleti megközelítése nagymértékben eltér még a hasonló központi szerződő feleket érintő ügyekben is. Az ESMA által az illetékes nemzeti hatóságok közötti felügyeleti konvergencia támogatása céljából biztosított egységes formanyomtatványok nem oldják meg ezt a problémát, mert az illetékes nemzeti hatóságok eltérően gyakorolják a mérlegelési jogkörüket. A központi szerződő felek felügyelete következetességének erősítése, az EU-n belül az egyenlő versenyfeltételek javítása és a hatékonyabb felügyeleti konvergencia megvalósítása érdekében ezért további javításra van szükség. A harmadik országbeli központi szerződő felek felügyeletének hatékonyságát illetően a jelenlegi szabályok lehetővé tették az ESMA számára, hogy 28 harmadik országbeli központi szerződő felet ismerjen el az elszámolási szolgáltatások uniós szerződő feleknek történő nyújtása céljából. Ez összhangban van a G20-ak azon célkitűzésével, hogy előmozdítsák a határokon átnyúló szabályozásokat. Ugyanakkor az EMIR-konzultáció válaszadóinak többsége (főként a pénzügyi ágazatban működő társaságok és szakmai szervezetek) úgy vélte, hogy az EMIR-nek a harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó egyenértékűségi rendszere de facto olyan helyzetet teremtett, amelyben az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felekre vonatkozó EMIR-követelmények esetleg szigorúbbak, mint a harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozók, és ez az előbbiek számára hátrányos versenyfeltételeket eredményez. Az ESMA kiemelte azt is, hogy a harmadik országbeli központi szerződő felekkel szembeni EMIR-megközelítés rendkívül rugalmas, teljes mértékben támaszkodik a harmadik országok szabályaira és felügyeleti szabályozására, miközben a harmadik országbeli joghatóságok többsége a harmadik országbeli központi szerződő feleket rendszerszinten fontos infrastruktúrának tekinti, és szigorúbb ellenőrzésnek veti alá. Az ESMA azzal érvelt, hogy bár a jelenlegi EMIR-megközelítés modellként szolgálhatna a kölcsönös bizalom terén, amennyiben az EU továbbra is az egyetlen olyan joghatóság marad, amely nagymértékben támaszkodik a harmadik országok szabályaira és hatóságaira, ez veszélybe sodorhatja, és nem szolgálja az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek javát. Ami a hatékonyságot illeti, az EMIR-konzultáció válaszadóinak többsége támogatta azt a célkitűzést, hogy egyenlő versenyfeltételeket biztosítsanak az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek számára az EMIR egységes alkalmazásának elősegítésével. Ugyanakkor rámutattak a jóváhagyási eljárások hosszára, hangsúlyozva, hogy bizonyos esetekben a nemzeti illetékes hatóság határozatlan időre elhalaszthatja a jóváhagyást, ami jogbizonytalansághoz vezethet. Egyes válaszadók arra is rámutattak, hogy a kollégiumok működésében nagyobb átláthatóságra van szükség, nem csak a központi szerződő felek számára a szolgáltatási folyamatok engedélyezéséhez és kiterjesztéséhez, hanem a központi szerződő felek felhasználói számára is annak érdekében, hogy jobban átláthassák az engedélyezési eljárást és annak következményeit. Emellett számos hatóság és iparági résztvevő, valamint a piaci infrastruktúrák működtetői nagyobb egyértelműséget kértek a központi szerződő felek által nyújtott szolgáltatások engedélyezésének és kiterjesztésének eljárása és időkerete tekintetében. A válaszadók szerint az EMIR-nek pontosítania kellene a kollégiumi folyamat módozatait, mindenekelőtt a különböző kollégiumi tagok szerepét és feladatait. További javításra van tehát szükség, különösen az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek hatékonyabb felügyelete érdekében. Ez hozzájárulhat a nemzeti és az uniós felügyeletek közötti hatékonyabb együttműködéshez, elkerülve ezáltal a felügyeleti feladatok megkettőződését és csökkentve a ráfordított időt és erőforrásokat. Ami a harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó jelenlegi felügyeleti rendszert illeti, az EMIR-konzultációra válaszoló szakmai szervezetek jelezték, hogy a Bizottság számára túl hosszú időt vesz igénybe az egyenértékűségi értékelés elvégzése. Az ESMA is felvetett egy sor aggályt a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerési eljárásának hatékonyságával kapcsolatban. Egyrészt azzal érvelt, hogy az eljárás merev és nehézkes, amit a 2015-ben hozott elismerési határozatok korlátozott száma is bizonyít. Másrészt kiemelte, hogy a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerése jelentős adminisztratív terhet jelent az ESMA számára. Ami a relevanciát illeti, az EMIR felügyeleti szabályozása a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek globális piaca stabilitásának fokozására irányuló nemzetközi erőfeszítések szerves része marad, ugyanakkor elősegíti a joghatóságok közötti, határokon átnyúló, kölcsönösen alkalmazkodó szabályozást. Az EMIR felügyeleti szabályozása azt is biztosítja, hogy a pénzügyi piacok továbbra is hozzájáruljanak a fenntartható, hosszú távú növekedéshez a belső piac fogyasztók és vállalkozások érdekeit szolgáló, további elmélyítése érdekében, a beruházások, a növekedés és a munkahelyteremtés támogatását célzó bizottsági erőfeszítések részeként. Az e javaslatot kísérő hatásvizsgálati jelentés 2.4. szakaszában leírtaknak megfelelően az EMIR felügyeleti szabályozása összhangban van más olyan uniós jogszabályokkal, amelyek célja: i. a központi szerződő felek rendszerszintű jelentőségének kezelése; ii. a központi elszámolás használatának további előmozdítása és iii. az uniós szintű felügyelet eredményességének és hatékonyságának fokozása, az EU-n belül és kívül egyaránt. Végezetül, az uniós hozzáadott érték tekintetében az EMIR felügyeleti szabályozása az uniós szintű felügyeleti konvergenciát elősegítő új mechanizmus bevezetésével lefedett egy rést, az uniós szerződő feleknek elszámolási szolgáltatásokat nyújtó központi szerződő felekhez kapcsolódó rendszerszintű kockázatok kezelése érdekében. 3.2.Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk Ez a javaslat több nyilvános konzultációra épül. Egyrészt figyelembe veszi a kritikus pénzügyi piaci infrastruktúrákat érintő kihívások kezeléséről és a tőkepiaci unió továbbfejlesztéséről szóló, 2017. május 4-i bizottsági közlemény közzétételét követően az érdekelt felek és a hatóságok által alkotott véleményt. A közlemény szerint a származtatott ügyletek elszámolása terén fennálló kihívásokra tekintettel további változtatásokra lenne szükség a pénzügyi stabilitás, valamint az olyan központi szerződő felek biztonságosságának és megbízhatóságának biztosítása érdekében, amelyek rendszerszintű jelentőséggel bírnak az egész EU pénzügyi piacai számára, valamint a tőkepiaci unió továbbfejlesztésének támogatása érdekében. Másrészt, a javaslat az európai felügyeleti hatóságok működéséről szóló, 2017. március 21. és május 17. között lezajlott konzultáció részeként a konkrétan az EMIR-re és a központi szerződő felek felügyeletére vonatkozóan tett észrevételekre támaszkodik. A konzultáció célja az volt, hogy egyértelműbbé tegye azokat a területeket, amelyeken az európai felügyeleti hatóságok hatékonysága és eredményessége erősíthető és javítható. Harmadrészt, a javaslat a tőkepiaci unió félidős felülvizsgálatáról szóló, 2017. január 20-tól 2017. március 17-ig tartó konzultáció részeként tett, a felügyeleti konvergenciára összpontosító észrevételeket veszi figyelembe. A konzultáció azzal kapcsolatban kérte ki az érdekelt felek véleményét, hogy a tőkepiaci unióra vonatkozó jelenlegi programot miként lehet frissíteni és kiegészíteni annak érdekében, hogy az a tőkepiacok fejlődésének szilárd politikai keretévé váljon. A konzultáció során 178 hozzászólás érkezett. Negyedrészt, a javaslat figyelembe veszi az EMIR felülvizsgálatával kapcsolatos, 2015. május és augusztus között folytatott konzultáció során kapott, az EMIR felügyeleti szabályozásához kapcsolódó hozzászólásokat. A konzultáció során több mint 170 hozzászólás érkezett az érdekelt felek és hatóságok széles körétől. A válaszadók általánosságban azt jelezték, hogy az EMIR jelenlegi felügyeleti szabályozása segít fokozni az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek biztonságosságát és megbízhatóságát, és általánosságban támogatták a felügyeleti kollégiumok által betöltött szerepet. A válaszadók arra is rámutattak, hogy az EMIR követelményeinek nagy része csak a közelmúltban vált alkalmazandóvá, ezért túl korai lenne a meglévő felügyeleti szerkezet teljes átalakítását fontolgatni. A válaszadók, mindenekelőtt az állami hatóságok hangsúlyozták, hogy a jelenleg működő központi szerződő felek különböző (helyi vagy határokon átnyúló) típusaira tekintettel az illetékes nemzeti hatóságokat továbbra is aktívan be kell vonni a felügyeletbe. Ugyanakkor számos válaszadó kiemelte azt is, hogy a központi szerződő felek működése határokon átnyúló rendszerszintű jelentőséggel bír, rávilágítva arra, hogy el kell kerülni a kizárólagosan nemzeti szinten végzett felügyeletet. A válaszadók többsége támogatta az uniós szintű fokozott felügyeleti konvergenciát a központi szerződő felek felügyelete kapcsán, jelezve, hogy a jelenlegi rendszer töredezett és nem hatékony. A határokon átnyúló tevékenységek elterjedését, a központi szerződő felek rendszerszintű jelentőségét és az euróövezetben a likviditáshoz való hozzáférést nevezték meg a válaszadók olyan tényezőkként, amelyek miatt ki kell bővíteni az uniós szintű felügyeleti hatásköröket. Ettől függetlenül, az uniós szintű közvetlen felügyeleti hatásköröknek a harmadik országbeli központi szerződő felekre való kiterjesztése kapcsán a válaszadók arra figyelmeztettek, hogy az ilyen kiterjesztésnek összhangban kell lennie a szubszidiaritás és az arányosság elvével, különösen mivel egyetlen uniós struktúra sem rendelkezik elegendő forrással egy csődhelyzetben lévő központi szerződő fél kezeléséhez, akármennyire is korlátozott egy ilyen esemény bekövetkezésének kockázata. Végezetül, számos válaszadó, köztük az ESMA is kiemelte, hogy a harmadik országbeli központi szerződő felek tekintetében javítani kell a jelenlegi keretet. 3.3.Hatásvizsgálat A Bizottság hatásvizsgálatot folytatott a vonatkozó politikai lehetőségekről. A szakpolitikai lehetőségeket az EU piacai szempontjából rendszerszinten jelentős központi szerződő felek biztonságosságának és hatékonyságának megőrzésére, valamint az EU pénzügyi stabilitásának a globális rendszer indokolatlan széttagolása nélküli erősítésére irányuló fő célkitűzések alapján értékelték. A hatásvizsgálati jelentést a Szabályozói Ellenőrzési Testület 2017. június 2-án jóváhagyta. A jelentést május 22-én nyújtották be a testületnek, amely írásbeli eljárás keretében számos javítási ajánlást tett. A hatásvizsgálatot ezért május 30-án újra benyújtották a Szabályozói Ellenőrzési Testülethez. A Szabályozói Ellenőrzési Testület ajánlásainak figyelembevétele érdekében a hatásvizsgálatba bevezetett módosítások a következők voltak: 1. Az Egyesült Királyság EU-ból való kilépéséhez kapcsolódó konkrét rendszerszintű kockázatok: A szakpolitikai lehetőségekről szóló fejezet részét képező, az alapforgatókönyvről szóló szakaszban az Egyesült Királyság EU-ból való kilépésével kapcsolatos változások részletesebb leírása. 2. A harmadik országbeli központi szerződő felekhez kapcsolódó kockázatok csökkentésére vonatkozóan előnyben részesített szakpolitikai lehetőség: Annak részletesebb leírása, hogy a kritériumokon vagy küszöbértékeken alapuló felügyelettel kapcsolatos 3. lehetőség miként működne a gyakorlatban a harmadik országbeli központi szerződő felek esetében, azon kockázattól függően, amit az EU számára jelentenek.

3. A rendszerszintű kockázatokra vonatkozó, előnyben részesített szakpolitikai lehetőségek hatása: A kibocsátó központi bankok uniós és nem uniós központi szerződő felekkel kapcsolatos szerepének részletesebb leírása. Annak egyértelművé tétele, hogy a felügyeleti teher és a pénzügyi stabilitás közötti kompromisszum arányos lenne az EU harmadik országbeli központi szerződő felek által jelentett kockázatoknak való kitettségével. Annak kifejtése, hogy a székhely kiválasztásával kapcsolatos célzott politika minimálisra csökkentené a költségeket. 4. Egyéb kérdések: i. annak tisztázása, hogy az ügyvezető testületben hogyan működne a döntéshozatali folyamat a jelenlegi kollégiumokhoz képest; ii. a nyomon követésről és értékelésről szóló fejezetben az operatív célok meghatározása; és iii. annak részletesebb magyarázata, hogy miért nem képezi a hatásvizsgálati jelentés mellékletét az uniós központi szerződő felek formális értékelése. A hatásvizsgálatban figyelembe vett lehetőségek az EMIR felügyeleti szabályozásának célzott módosításaira vonatkoznak, amelyek az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felekre és a szolgáltatásaikat uniós szerződő feleknek nyújtó vagy nyújtani szándékozó harmadik országbeli központi szerződő felekre egyaránt alkalmazandók. A kívánt célok elérésére számos előnyben részesített szakpolitikai lehetőséget azonosítottak: ·Az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek felügyeletének javítása érdekében a jelenlegi felügyeleti szabályozást egy európai felügyeleti mechanizmus létrehozása révén egyszerűsíteni kell és tovább kell központosítani, biztosítva a nemzeti hatóságok, kibocsátó központi bankok és az ESMA hatáskörüknek megfelelő mértékű bevonását. Ez hozzá fog járulni az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felekre vonatkozó felügyeleti szabályozás koherenciájának javításához azáltal, hogy előmozdítja az európai központi szerződő felek számára egyenlő versenyfeltételeket, valamint az EMIR alkalmazásának egységességét az egész EU-ban, miközben biztosítja, hogy a felügyeleti hatáskör és a kapcsolódó nemzeti költségvetési hatáskör egyes területei megfelelően összehangoltak maradjanak. Ez hozzájárul majd a költségcsökkentéshez mind intézményi szinten, a hatóságok közötti felügyeleti átfedések elkerülése révén, mind a központi szerződő felek tekintetében, a rájuk vonatkozó felügyeleti keret egyszerűsítése és a megkettőzött felügyelet kockázatának korlátozása révén. ·Az EU-n belüli, a harmadik országbeli központi szerződő felekkel kapcsolatos kockázatok csökkentésére kialakított felügyeleti szabályozás javítása érdekében a hatásvizsgálati jelentés szerint a harmadik országbeli központi szerződő felekre objektív kritériumok vagy küszöbértékek alapján az ESMA és az érintett kibocsátó központi bankok által meghatározott további felügyeleti követelmények egy mozgó skáláját lehetne alkalmazni. Az uniós felügyelet mértéke és intenzitása arányos lenne a harmadik országbeli központi szerződő felek által az EU számára jelentett kockázatokkal, és azoktól függne. Különböző kritériumokat vagy küszöbértékeket lehetne meghatározni: a kis hatású központi szerződő felekre (1. szintű központi szerződő felek) alapvetően az EMIR egyenértékűségi és elismerési rendszerét lehetne tovább alkalmazni, míg a közepes és nagy hatású központi szerződő felekre (2. szintű központi szerződő felek) kiegészítő felügyeleti követelmények egy mozgó skálája lenne alkalmazandó, többek között a spektrum végén egy uniós engedélyezési és székhelyre vonatkozó követelménnyel, amely az EU és pénzügyi rendszerének stabilitása szempontjából jelentős kitettségi kockázatot jelentő harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozna. ·A felügyeleti követelmények fokozatos mozgó skálája lehetővé teszi a harmadik országbeli központi szerződő felek arányos és kiegyensúlyozott felügyeletét, és a kapcsolódó rendszerszintű kockázatok megfelelő csökkentését, a globális rendszer indokolatlan széttöredezése és a piaci szereplőknél jelentkező túlzott költségek nélkül. Ez segíteni fog az uniós felügyeleteknek és a kibocsátó központi bankoknak a harmadik országbeli központi szerződő felekkel kapcsolatos kockázatok kezeléséhez rendelkezésükre álló mechanizmusok javításában, ugyanakkor biztosítani fogja az EU-ban székhellyel rendelkező és a harmadik országbeli központi szerződő felek egyenlő versenyfeltételeit, és biztosítja a harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó követelmények jobb folyamatos betartatását, és jobb megfelelésüket. Noha ez a lehetőség intézményi szinten és a harmadik országbeli központi szerződő felek számára, és végső soron a piaci szereplők számára további költségekkel járhat, az ilyen költségeket a rendszerszintű kockázat csökkentésének előnyeivel kell összevetni, bár a rendszerszintű kockázat csökkentésének pontos pénzügyi előnyeit nehéz előre számszerűsíteni. A javasolt lehetőségek csomagjának célja, hogy egyértelmű és koherens felügyeleti szabályozást hozzon létre az EU-ban és harmadik országokban székhellyel rendelkező központi szerződő felekre vonatkozóan. A hatásvizsgálati jelentés emellett figyelembe veszi az előnyben részesített lehetőségek általános költségeit és hasznát, a piaci szereplőkre háruló megfelelési költségek és teher felmérése céljából. A következő szakasz a javasolt intézkedések várt hatását mutatja be. 3.4.Célravezető szabályozás és egyszerűsítés Míg az EMIR általános célja a rendszerszintű kockázat csökkentése a központi szerződő felek biztonságosságának és hatékonyságának növelése révén, a jelen kezdeményezés célja a központi szerződő felek felügyeletének hatékonyabbá és eredményesebbé tétele, valamint mélyreható kockázatértékelésen alapuló arányos megközelítést követve a piaci szereplők szabályozási és megfelelési terheinek csökkentése. Ez összhangban van a Bizottság minőségi jogalkotási programjával. Ez a kezdeményezés meg fogja erősíteni az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felekre vonatkozó felügyeleti szabályozást (reagálva növekvő méretükre, integrációjukra, koncentrációjukra és összekapcsoltságukra), és lehetővé teszi az uniós hatóságok számára az EU harmadik országbeli központi szerződő feleknek való kitettségével kapcsolatos kockázatok jobb nyomon követését és csökkentését. Ezáltal tovább csökkenhet a központi szerződő felek már eleve alacsony valószínűségű (de rendkívül nagy hatású) csődkockázata, és megerősödhet az EU pénzügyi rendszere egészének általános stabilitása. A megerősített felügyeleti keret egészében javítja a jogbiztonságot és a gazdasági biztonságot. Bár a kerethez kapcsolódóan előzetes gazdasági költségek merülhetnek fel, a 2007–2008-as pénzügyi válság kiterjedt empirikus bizonyítékokkal szolgál a lehető leghatékonyabb felügyeleti szabályozás révén történő válságmegelőzés előnyeiről. Az előnyben részesített lehetőségekhez kapcsolódó költségek becslésének korlátai vannak, mivel mindkét probléma a központi szerződő felek felügyeletével kapcsolatos. Míg az EU és a nemzeti hatóságok számára jelentett többletköltségek vagy a költségek átstrukturálása (például további források és feladatok) mennyiségileg meghatározható, a piaci szereplőkre gyakorolt hatás kevésbé egyértelmű, és feltételezéseken alapulna, ami megkérdőjelezhetővé tenné a becsléseket. Továbbá, mivel a harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozóan előnyben részesített lehetőség a felügyeleti követelmények mozgó skáláján alapul, a kapcsolódó költségek a központi szerződő félre lennének jellemzőek, és a felügyelt vagy elismert központi szerződő felek tevékenységeinek az EU-ra gyakorolt hatásától függnének. Lehetséges azonban a potenciális költségek vagy a hatékonyság forrásának azonosítása a piaci szereplők esetében. A szabályozás egyszerűsítésének és a költségek csökkentésének lehetősége E kezdeményezés célja az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek felügyeleti keretének egyszerűsítése és a harmadik országbeli központi szerződő felek felügyeletének megerősítése. A felügyeleti munkának egy európai felügyeleti mechanizmuson belüli központosításával a kezdeményezés megszünteti a nemzeti hatóságok között a feladatok megkettőzését. Ez várhatóan méretgazdaságosságot teremt az EU szintjén, és csökkenti a nemzeti szinten elkülönített források szükségességét. Ami a piaci szereplőket illeti, a központi szerződő felek számára főként az adminisztratív terhek csökkenése jelent előnyt, azáltal, hogy a határokon átnyúló felügyelet uniós szinten egyetlen pontban összpontosul. A piaci szereplőkre (köztük kkv-kra) gyakorolt hatás Az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek felügyelete tekintetében az előnyben részesített lehetőség szerint a javasolt változtatások várhatóan nem lesznek jelentős hatással az elszámolási költségekre, sem a klíringtagok, sem azok ügyfelei és közvetett ügyfelei esetében. Az európai mechanizmus finanszírozása érdekében a központi szerződő felektől felügyeleti díjak megfizetését lehet kérni. Ezek azonban a tevékenységükkel arányosak lennének, és árbevételüknek csupán elhanyagolható töredékét tennék ki. Noha ezek a költségek átháríthatók a piacra, csak minimális kiigazítási költséget jelentenének. A harmadik országbeli központi szerződő felek felügyelete tekintetében az előnyben részesített lehetőség alapján a költségek főként akkor jelentkeznének, amikor az uniós engedélyezésre és székhely-létesítésre a felügyeleti követelmények mozgó skálájának részeként sor kerülne. A székhelyre vonatkozó követelmény kivételével az 1. szintű és 2. szintű központi szerződő felek esetében, a helyzet hasonló lenne az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek helyzetéhez, az európai mechanizmust finanszírozó korlátozott felügyeleti díjakkal. Ez csak kismértékű többletköltségeket vonna maga után a piaci szereplők számára. A jelenleg az EU-ban székhellyel rendelkező 17 központi szerződő fél napi szintű felügyeletének elvégzése céljából az európai felügyeleti mechanizmus létrehozása és működőképessé tétele érdekében szükség lesz egy meghatározott létszámú személyzetre. Feltéve, hogy az elismerést kérelmező harmadik országbeli központi szerződő felek esetleg mindegyikét elismerik, akkor mintegy 40 harmadik országbeli központi szerződő fél kerülne az ügyvezető testület hatáskörébe – vagy közvetetten, nyomon követés és információcsere révén (1. szintű központi szerződő felek), vagy emellett még a potenciálisan nagyobb kockázatot jelentő 2. szintű központi szerződő felek közvetlenebb felügyeletén keresztül. Ily módon, figyelembe véve a közvetlen vagy közvetett felügyelet alá tartozó harmadik országbeli központi szerződő felek számát, és az 1. szintű illetve 2. szintű központi szerződő felek esetében elvégzendő feladatok típusát és összetettségét, a becslések szerint szükséges teljes munkaidős egyenérték nagyjából 49. A központi szerződő felek felügyeletére vonatkozóan előnyben részesített lehetőségekkel kapcsolatos többletköltségek várhatóan összességében évi mintegy 7 millió EUR-t tesznek ki.

A felügyelettel kapcsolatos költségeken túlmenően az elszámolás szerződő feleinél (klíringtagok és ügyfeleik) felmerülő költségek legnagyobb része a jelentős mértékben rendszerszintű 2. szintű központi szerződő felekre vonatkozó uniós engedélyezési és székhelyre vonatkozó követelmény bevezetéséhez kapcsolódna. Ezeket a költségeket jogi és működési megfontolások, valamint a nem megfelelő kalibrálás esetén a piaci tagoltság és ehhez kapcsolódóan a piaci likviditásra és a végrehajtási árakra gyakorolt következmények határozzák meg. A biztosítékokkal kapcsolatos hatékonyság pozitív vagy negatív kiigazítása nagymértékben azon múlik, hogy a piaci szereplők képesek-e helyettesíteni a harmadik országbeli központi szerződő feleket az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felekkel. E költségek tényezőit az ezt a javaslatot kísérő hatásvizsgálati jelentés 5.3. szakasza részletezi. Ezenkívül, ha a székhelyre vonatkozó politikát nem igazítanák a harmadik országbeli központi szerződő fél objektív kritériumok alapján meghatározott rendszerszintű kockázatához, az hatással lehet az elszámolási költségekre, a klíringtagok (ideértve a nem pénzügyi szerződő feleket és a kis pénzügyi szerződő feleket) közvetett elszámoláshoz való hozzáférésére, és így általánosságban arra a képességre, hogy az uniós szerződő felek kockázatait fedezzék. Ezt azonban a hatékonyabb válságmegelőzéssel járó előnyök fényében kell mérlegelni. Összességében a vállalkozások, kkv-k és a mikrovállalkozások számára előnyös lesz a központi szerződő felek fokozott stabilitása és kulcsfontosságú kritikus funkcióik folytonossága, amennyiben a jövőben olyan válság fordul elő, amely esetükben nehézségekhez vagy csődhelyzethez vezetne. Az ilyen válság bekövetkezésének valószínűségét tovább kell csökkenteni az EU érintett hatóságai azon képességének erősítésével, hogy megelőzze az uniós központi szerződő feleken belül a rendszerszintű kockázatok kialakulását, és csökkentse a káros pénzügyi zavarok harmadik országbeli központi szerződő feleken keresztüli továbbítását. Ennek következtében csökkennie kell egy olyan válság pénzügyi szektort érintő negatív dominóhatásai lehetőségének is – például a bankszektor lecsökkent készsége és/vagy kapacitása a reálgazdaság finanszírozására, recesszió, stb. –, amely súlyos hatással lenne a kkv-kra és a finanszírozás biztosítására való képességükre is. Emellett az uniós és a harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó felügyeleti szabályozás egyértelművé tételével, valamint a kisebb szerződő felek túlzott költségeinek csökkentésére vonatkozó közelmúltbeli EMIR REFIT bizottsági kezdeményezéssel együtt a javaslat tovább ösztönzi a központi elszámolás használatát és megkönnyíti a kkv-k számára a pénzügyi eszközökhöz való hozzáférést, ügyleteik fedezése vagy befektetések céljából. A javaslat ezért az EU-n belüli további határokon átnyúló ügyleteket tesz lehetővé, valamint előmozdítja a központi szerződő felek hatékony és versenyképes uniós piacát, hozzájárulva a tőkepiaci unió célkitűzéseihez. Az uniós költségvetésre gyakorolt hatás Összességében az uniós központi szerződő felek felügyeletével kapcsolatban tervezett változtatásoknak nincs hatása az EU költségvetésére, mivel minden többletköltséget, például az európai mechanizmushoz szükséges további forrásokat a központi szerződő felektől beszedett felügyeleti díjak fedezik. Ezek a változtatások azonban adott esetben minden piaci szereplő és tagállam számára előnyösek lesznek, mivel biztonságosabb elszámolási piacot eredményeznek az EU-n belül. Az EU-n belül székhellyel rendelkező központi szerződő felek felügyeletének megerősítése által kifejtett pénzügyi hatás további szempontjait az alábbi szakaszok tárgyalják. Hasonlóképpen, a harmadik országbeli központi szerződő felek jelentette kockázatok csökkentése céljából tervezett változtatások szintén nem lennének hatással az EU költségvetésére, mivel az európai mechanizmushoz szükséges további forrásokat szintén a harmadik országbeli központi szerződő felektől beszedett felügyeleti díjak finanszíroznák. Ez ugyanakkor előnyös lenne az EU számára, mivel csökkentené annak a valószínűségét, hogy pénzügyi stabilitási kockázatokat importálnak az EU-ba, és biztosítaná, hogy a harmadik országbeli központi szerződő felekkel ügyletet kötő uniós szerződő felek biztonságos környezetben működjenek, előmozdítva az erős és stabil globális piacokat. 3.5.Alapjogok Az EU elkötelezett az alapjogok magas szintű védelme iránt és számos emberi jogi egyezmény aláírója. Ebben az összefüggésben a javaslat valószínűleg nem gyakorol közvetlen hatást az említett jogokra, amelyeket az emberi jogokról szóló legfontosabb ENSZ-egyezmények, az uniós Szerződések elválaszthatatlan részét képező uniós Alapjogi Charta és az emberi jogok európai egyezménye (EJEB) tartalmaz. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK Az uniós központi szerződő felek felügyeletének javítása és a harmadik országbeli központi szerződő felek által jelentett kockázatok csökkentése céljából tervezett változtatások várhatóan nem lesznek hatással az EU költségvetésére. Az ESMA esetleges további feladatai, például a harmadik országbeli központi szerződő felek nyilvántartásba vételének feldolgozása és folyamatos felügyelete szükségessé tehetik az ESMA tervezett erőforrásainak növelését. Ugyanakkor az uniós költségvetést terhelő többletköltségeket enyhítik az európai mechanizmus finanszírozásának növelését célzó mechanizmusok, például az által közvetlenül felügyelt uniós és a harmadik országbeli központi szerződő felektől beszedett díjak. A javaslat költségvetési vonzatait az e javaslathoz csatolt pénzügyi kimutatás ismerteti. 5.EGYÉB ELEMEK 5.1.Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A javaslat magában foglal egy olyan követelményt, miszerint az EMIR teljes körű értékelését el kell végezni, különös tekintettel a javasolt felügyeleti szabályozás hatékonyságára és eredményességére az EMIR eredeti, a pénzügyi stabilitás növelésére irányuló céljának teljesítése terén. Az értékelésnek tehát figyelembe kell venni az EMIR minden szempontját, különös tekintettel a következőkre: ·a helyreállítás vagy szanálás alá vont központi szerződő felek száma; ·a vitarendezési mechanizmus nemzeti illetékes hatóság általi használatának száma; ·harmadik országbeli központi szerződő felek helyszíni ellenőrzéseinek száma; ·elismert harmadik országbeli központi szerződő felek száma;

·az egyenértékűségi és/vagy elismerési feltételek harmadik országbeli központi szerződő felek általi megsértésének száma; ·az uniós szerződő felek becsült költségei. Alapesetben ezt az értékelést legalább 5 évvel e módosítások alkalmazását követően kell elvégezni. Az értékelés során törekedni kell arra, hogy minden érintett érdekelt féltől gyűjtsenek információkat, különösen a központi szerződő felektől, a klíringtagoktól, a nem pénzügyi szerződő felektől, a kis pénzügyi szerződő felektől és általánosságban a klíringtagok ügyfeleitől és közvetett ügyfeleitől. Információra lesz szükség ezenkívül az ESMA-tól, valamint a nemzeti hatóságoktól és a központi bankoktól. Az elemzéshez szükséges statisztikai adatokat az ESMA-tól kell kérni. 5.2.A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata 5.2.1.Az ESMA felügyeleti tanácsán belül a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület létrehozása A központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület és az ESMA felügyeleti tanácsa közötti kapcsolat meghatározására vonatkozó módosítások (ESMA-rendelet, 4., 6., 40., 42., 43. cikk) Az 1. cikk (1) bekezdése egy új (4) bekezdéssel egészíti ki az ESMA-rendelet 4. cikkét, amely a központi szerződő fél fogalmát az EMIR-ben lévővel összhangban határozza meg. Az 1. cikk (2) bekezdése új (1a) bekezdéssel egészíti ki az ESMA-rendelet 6. cikkét, amely létrehozza az ESMA felügyeleti tanácsán belül az ügyvezető testületet (központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület) az uniós és a harmadik országbeli központi szerződő felek felügyelete terén. Az 1. cikk (4) bekezdése új f) ponttal egészíti ki az ESMA-rendelet 40. cikkének (1) bekezdését, amely megállapítja, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület vezetője és két igazgatója az ESMA felügyeleti tanácsának szavazati joggal nem rendelkező tagja. Az 1. cikk (5) bekezdése annak előírása érdekében módosítja az ESMA-rendelet 42. cikkének első albekezdését, hogy az elnöknek, a felügyeleti tanács szavazati joggal rendelkező tagjainak és a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület vezetőjének és két igazgatójának függetlenül és objektíven kell eljárnia az Unió érdekében. Az 1. cikk (6) bekezdése módosítja az ESMA-rendelet 43. cikkének (1) bekezdését, hogy megkülönböztesse a felügyeleti tanács feladatait és a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület feladatait. Az 1. cikk (6) bekezdése emellett felváltja az ESMA-rendelet 43. cikkének (8) bekezdését az azzal való kiegészítése céljából, hogy a felügyeleti tanács a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testülettel egyetértésben jogkört gyakorol az ügyvezető igazgató felett. A központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület szervezetének meghatározása céljából tett módosítások (ESMA-rendelet, új 44a–44c. cikk) Annak meghatározása céljából, hogy a felügyeleti tanács ügyvezető testülete (a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület) hogyan szerveződik az ESMA-n belül, az 1. cikk (7) bekezdése az ESMA-rendelet III. fejezetébe az új 1A. szakasz részeként beilleszti az új 44a., 44b., és 44c. cikket. Az új 1A. szakasz meghatározza a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület összetételét, feladatait és döntéshozatali hatáskörét annak érdekében, hogy biztosított legyen az egész EU-ban egységes felügyeleti megközelítés, a megfelelő szintű szakértelem, valamint a központi szerződő felek felügyeletével kapcsolatos gyors és hatékony döntéshozatali eljárás. Az új 44a. cikk meghatározza, hogy a felügyeleti tanácsban a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület a következőkből áll: i. állandó tagok, idetartozik egy független vezető és két igazgató, szavazati joggal, továbbá az EKB és a Bizottság egy-egy képviselője, szavazati jog nélkül; és ii. az érintett központi szerződő felek tekintetében illetékes tagok, beleértve a központi szerződő fél székhelye szerinti tagállam illetékes hatóságának egy képviselőjét, szavazati joggal, és az érintett kibocsátó központi bank egy képviselője, szavazati jog nélkül. Az állandó tagoknak részt kell venniük a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület minden ülésén. Az egyes központi szerződő felek tekintetében illetékes tagoknak akkor kell részt venniük, ha ez a felügyeletük alatt álló központi szerződő felek szempontjából szükséges és indokolt. A vezető megfigyelőként meghívhatja az EMIR 18. cikke szerinti jelenlegi felügyeleti kollégium tagjait és az ESMA által elismert harmadik országbeli központi szerződő felek képviselőit annak biztosítása érdekében, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület más érintett hatóságok véleményét is kellően figyelembe vegye. A független állandó tagok és az egyes központi szerződő felekhez tartozó tagok jelenléte biztosítja, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület által hozott döntések következetesek, megfelelőek és arányosak legyenek az EU egésze tekintetében, valamint hogy az érintett nemzeti illetékes hatóságok, kibocsátó központi bankok és megfigyelők részt vegyenek a valamely tagállamban székhellyel rendelkező központi szerződő felet érintő kérdésekkel kapcsolatos döntéshozatalban. Harmadik országbeli központi szerződő félről való döntéskor a döntéshozatali folyamatban csak a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület állandó tagjai és az uniós pénznemeket kibocsátó érintett központi bankok vehetnek részt. Az új 44b. cikk úgy rendelkezik, hogy a belső piac megfelelő működésének, valamint az Unió és tagállamai pénzügyi stabilitásának biztosítása érdekében a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testületnek kell az EMIR értelmében ráruházott különleges feladatokat ellátnia. Eltérő rendelkezés hiányában az EMIR módosításaiban az ESMA-ra való hivatkozások ebben a javaslatban ezért a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testületre vonatkoznak. A cikk előírja továbbá, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testületnek külön személyzettel és megfelelő forrásokkal kell rendelkeznie autonómiájának, függetlenségének és megfelelő működésének biztosításához. Az új 44c. cikk megállapítja, hogy a gyors és hatékony döntéshozatali folyamat biztosítása érdekében a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület tagjainak egyszerű többségével hozza meg határozatait az új 44a. cikk (1) bekezdésében meghatározott szavazati jogokkal összhangban, és szavazategyenlőség esetén a testület vezetője döntő szavazattal rendelkezik. A központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület tagjainak elszámoltathatóságát és függetlenségét megállapító módosítások (ESMA-rendelet, új 48a. cikk, 49. és 50. cikk) Az 1. cikk (8) bekezdése felváltja az ESMA-rendelet III. fejezete 3. szakaszának címét a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület vezetőjére és két igazgatójára alkalmazandó követelmények meghatározása céljából. Az 1. cikk (9) bekezdése új 48a. cikket szúr be, amely a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület vezetőjének és igazgatóinak kinevezéséről és feladatairól rendelkezik. A 48a. cikk (2) bekezdése megállapítja, hogy a megfelelő szintű szakértelem biztosítása érdekében a vezetőt és a két igazgatót érdemeik, készségeik, az elszámolási, kereskedés utáni és pénzügyi kérdésekkel kapcsolatos ismereteik, valamint a központi szerződő felek felügyelete és szabályozása terén szerzett tapasztalatuk alapján kell kinevezni, nyílt kiválasztási eljárás alapján. A 48a. cikk (4) bekezdése meghatározza, hogy a Bizottság jóváhagyás céljából a jelöltek kinevezésére vonatkozó javaslatot nyújt be az Európai Parlamentnek. Az Európai Parlament általi jóváhagyást követően a Tanács végrehajtási határozatot fogad el a vezető és a két igazgató kinevezéséről. A társjogalkotók kinevezési eljárásban való részvétele biztosítja az átláthatóságot és a demokratikus ellenőrzést. Ezenkívül a 48a. cikk (5) bekezdése megállapítja, hogy a Tanács az Európai Parlament által jóváhagyott bizottsági javaslat alapján végrehajtási jogi aktust fogadhat el a vezető vagy az igazgatók bizonyos feltételek melletti visszahívása céljából, hogy elszámoltathatók legyenek az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, valamint az uniós intézmények jogainak védelme érdekében.

Az 1. cikk (10) bekezdése módosítja az ESMA-rendelet 49. cikkét annak megállapítása érdekében, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület vezetője és igazgatói függetlenül és objektíven járnak el az Unió érdekében. Az 1. cikk (11) bekezdése módosítja az ESMA-rendelet 50. cikkét annak előírása céljából, hogy a demokratikus elszámoltathatóság biztosítása érdekében az Európai Parlament és a Tanács felkérheti a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület vezetőjét, hogy kérésre bármikor nyilatkozatot tegyen. Emellett a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület vezetőjének kérésre írásban kell jelentést tennie az Európai Parlamentnek a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület fő tevékenységeiről, és jelentést kell tennie az Európai Parlament által eseti alapon kért minden releváns információról. A központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület és az ESMA ügyvezető igazgatójának feladatai közötti kölcsönhatások, a költségvetés és a szakmai titoktartás meghatározására vonatkozó módosítások (ESMA-rendelet, 53., 63. és 70. cikk) Az 1. cikk (12) bekezdése módosítja az ESMA-rendelet 53. cikkét, hogy megállapítsa a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület és az ESMA ügyvezető igazgatójának feladatai közötti kölcsönhatásokat. Az 1. cikk (12) bekezdésének a) pontja annak előírása érdekében módosítja az 53. cikk (2) bekezdését, hogy az ügyvezető igazgatónak figyelembe kell vennie a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testületnek az ESMA éves munkaprogramjának végrehajtására vonatkozó iránymutatását, az igazgatótanács ellenőrzése mellett. Az 1. cikk (12) bekezdésének b) pontja annak előírása érdekében módosítja az 53. cikk (4) bekezdését, hogy az ügyvezető igazgatónak a többéves munkaprogram kidolgozása során meg kell szereznie a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület jóváhagyását a felelősségi körébe tartozó feladatok tekintetében, mielőtt a munkaprogramot továbbküldi az igazgatótanácsnak. Az 1. cikk (12) bekezdésének c) pontja annak előírása érdekében módosítja az 53. cikk (7) bekezdését, hogy az ügyvezető igazgatónak az ESMA tevékenységeiről szóló jelentéstervezet kidolgozása során meg kell szereznie a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület jóváhagyását a felelősségi körébe tartozó feladatok tekintetében, mielőtt a jelentéstervezetet továbbküldi az igazgatótanácsnak. Az 1. cikk (13) bekezdése az ESMA-rendelet 63. cikkét egy új (1a) bekezdéssel egészíti ki, amely megállapítja, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület feladataival kapcsolatos kiadásoknak és díjaknak elkülönülten azonosíthatóknak kell lenniük az ESMA tervezett bevételekre és kiadásokra vonatkozó kimutatásaiban. A tervezett bevételekre és kiadásokra vonatkozó kimutatás elfogadása előtt a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testületnek az említett kiadások és díjak tekintetében jóvá kell hagynia az ügyvezető igazgató által készített tervezetet. Az 1. cikk (14) bekezdése annak előírása céljából módosítja az ESMA-rendelet 70. cikkének (1) bekezdését, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület tagjaira az EUMSZ 339. cikkében meghatározott és a vonatkozó uniós jogszabályokban előírt szakmai titoktartási követelmények alkalmazandók, még megbízatásuk lejártát követően is. Az ESMA információgyűjtési képességének javítását célzó módosítások (ESMA-rendelet, 35. cikk) Az 1. cikk (3) bekezdése az ESMA-rendelet 35. cikkének hatodik bekezdése helyébe lép annak biztosítása érdekében, hogy amennyiben az illetékes hatóságoknál vagy a tagállam más szervezeteinél nem áll rendelkezésre minden információ, az ESMA információt kérhet közvetlenül az engedélyezett vagy elismert központi szerződő féltől, engedélyezett központi értéktártól, és engedélyezett kereskedési helyszíntől. Az ESMA tájékoztatja az illetékes hatóságokat az ilyen kérésekről. 5.2.2.Az Unióban székhellyel rendelkező központi szerződő felek felügyelete Az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek engedélyezésére vonatkozó feltételek és eljárások módosítása (EMIR, 17., 18., 19., 20. és 21. cikk) Engedélynyújtási és -elutasítási eljárás A 2. cikk (2) bekezdése úgy módosítja az EMIR 17. cikkének (3) bekezdését, hogy az illetékes hatóságnak az ESMA-val konzultálva kell értékelnie a központi szerződő fél kérelmének hiánytalanságát, és az ESMA-t és a kollégiumot tájékoztatni kell minden olyan kiegészítő információról, amelyet az illetékes hatóság egy kérelem kapcsán kapott. A kollégium elnöklete és összetétele A 2. cikk (3) bekezdése annak érdekében módosítja az EMIR 18. cikkét, hogy egyértelművé tegye a feladatoknak a kollégiumon belüli hatóságok közötti elosztását. A 18. cikk új (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület vezetőjének kell elnökölnie és irányítania a kollégiumot. Az EMIR 18. cikke (2) bekezdésének új a) pontja megállapítja, hogy a kollégiumban az ESMA helyett a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület állandó tagjai vesznek részt. Az EMIR 18. cikke (2) bekezdésének új c) pontja a központi szerződő fél azon klíringtagjainak felügyeletéért felelős illetékes hatóságokat, amelyek székhelye a központi szerződő félnek a 42. cikkben említett garanciaalapjához összesített alapon egy egyéves időtartamra számított legnagyobb mértékben hozzájáruló három tagállamban található, kiegészíti adott esetben az EKB-val, a 1024/2013/EU tanácsi rendelettel összhangban. A kollégium véleménye A 2. cikk (4) bekezdése a kollégiumi tagok szavazati jogai tekintetében úgy módosítja az EMIR 19. cikkének (3) bekezdését, hogy a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület állandó tagjai egyenként egy szavazattal rendelkeznek, a Bizottság képviselőjének kivételével, aki nem rendelkezik szavazati joggal. Az engedély visszavonása A 2. cikk (5) bekezdése módosítja az EMIR 20. cikkének (6) bekezdését annak előírása érdekében, hogy a központi szerződő fél illetékes hatósága az engedély visszavonásáról szóló határozattervezetét teljes indokolással együtt elküldi az ESMA-nak és a kollégium tagjainak. Felülvizsgálat és értékelés A 2. cikk (6) bekezdésének a) és b) pontja az EMIR 21. cikke (1) és (3) bekezdésének helyébe lép az engedélyezett központi szerződő felek felülvizsgálata és értékelése tekintetében. A 21. cikk új (1) bekezdése előírja, hogy a központi szerződő fél EMIR-nek való megfelelését az illetékes hatóság az ESMA-val együttműködve vizsgálja felül és értékeli. A 21. cikk új (3) bekezdése megállapítja, hogy az ESMA határozza meg a felülvizsgálat és értékelés gyakoriságát és részletességét, és előírja, hogy az ESMA személyzetét fel kell kérni a helyszíni ellenőrzésekben való részvételre. Emellett előírja az illetékes hatóság számára, hogy továbbítson minden olyan információt az ESMA-nak, amelyet központi szerződő felektől kap, és hogy az illetékes hatóságnak be kell kérnie az ESMA által kért minden olyan információt, amelyet az ESMA az érintett központi szerződő féltől nem tud beszerezni.

Az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek engedélyezésével és felügyeletével kapcsolatos módosítások (EMIR, új 21a., 21b. és 21c. cikk) A 2. cikk (7) bekezdése új 21a., 21b. és 21c. cikket illeszt be az EMIR-be, amelyek meghatározzák a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felek engedélyezésével és felügyeletével kapcsolatos szerepét, és egyértelműsítik a hatóságok közötti feladatmegosztást. Bár az illetékes nemzeti hatóságok az EMIR alapján továbbra is ellátják jelenlegi felügyeleti feladataikat, bizonyos döntések tekintetében szükséges az ESMA és adott esetben az érintett kibocsátó központi bank(ok) előzetes hozzájárulása a központi szerződő felek felügyeletének egész Unióra kiterjedő konvergenciájának előmozdítása érdekében. Az új 21a. cikk előírja, hogy az illetékes hatóságok végleges határozattervezeteket készítenek, amelyeket benyújtanak az ESMA-nak előzetes hozzájárulás céljából, a következőkkel kapcsolatos határozatok esetében: központi szerződő felekhez való hozzáférés, kereskedési helyszínekhez való hozzáférés, központi szerződő fél engedélyezése, központi szerződő fél tevékenységeinek és szolgáltatásainak kiterjesztése, tőkekövetelmények, engedély visszavonása, felülvizsgálat és értékelés, minősített részesedéssel rendelkező részvényesek és tagok, az illetékes hatóságok tájékoztatása, a modellek felülvizsgálata, stresszteszt és visszamérés, és interoperabilitási megállapodások jóváhagyása. A központi szerződő felekre és az interoperabilitási megállapodásokra vonatkozóan az EMIR IV. és V. címében meghatározott követelményekkel kapcsolatban a 22. cikk alkalmazásához kötődően hozott bármely egyéb határozat esetén szintén szükséges az ESMA előzetes hozzájárulása. Ha az ESMA módosításokat javasol egy illetékes hatóság bizonyos végleges határozattervezeteihez, ezeket a határozatokat csak akkor lehet elfogadni, ha azokat az ESMA kérésének megfelelően módosították. Ha az ESMA kifogást emel az illetékes hatóság bizonyos végleges határozattervezetei ellen, azokat a határozatokat nem lehet elfogadni. Az új 21a. cikk emellett bevezet egy külön vitarendezési mechanizmust az ESMA és az illetékes nemzeti hatóságok közötti egyet nem értés esetére. Ha egy illetékes hatóság nem ért egyet az illetékes hatóság bizonyos végleges határozattervezeteihez az ESMA által fűzött módosításokkal vagy kifogásokkal, az ügyet végleges határozat meghozatala céljából az ESMA felügyeleti tanácsa elé kell terjeszteni. Végül az új 21a. cikk előírja, hogy az ESMA a pénzügyi piaci szereplőre vonatkozó egyedi határozatot hozhat, ha az illetékes nemzeti hatóságok elutasítják az ESMA véleményét vagy kéréseit. Hasonlóképpen, tekintettel a központi szerződő felek működési zavarai által az Unió monetáris politikájának meghatározását és végrehajtását érintő potenciális kockázatokra és a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdítására, szükség van a kibocsátó központi bankok előzetes hozzájárulása az illetékes nemzeti hatóságok által előirányzott bizonyos határozatok esetében. Jóllehet a központi bankok és a felügyeleti hatóságok megbízatása átfedésben lehet, fennáll az ütközés lehetősége, amikor a felügyeleti intézkedések hatással vannak a központi bankok alapvető feladataira például az árstabilitás, a monetáris politika és a fizetési rendszerek terén. Az új 21b. cikk rendelkezik az érintett kibocsátó központi bank feladatairól, hogy megállapítsa a feladatok hatóságok közötti elosztását, különösen ha az a központi szerződő felek fizetési és elszámolási rendszereire, valamint a kapcsolódó likviditási kockázat kezelésének eljárásaira vonatkozik a kibocsátó központi bank pénznemében denominált ügyletek tekintetében. Az új 21b. cikk előírja, hogy az illetékes hatóságoknak meg kell szerezniük az érintett kibocsátó központi bankok hozzájárulását a következőkkel kapcsolatos határozatok esetében: központi szerződő fél engedélyezése, központi szerződő fél tevékenységeinek és szolgáltatásainak kiterjesztése, engedély visszavonása, biztosítéki követelmények, eszközök a likviditási kockázat kezelésére, biztosítékeszközökre vonatkozó követelmények, elszámolás és az interoperabilitási megállapodások jóváhagyása. Amennyiben az érintett kibocsátó központi bank kifogást emel az illetékes hatóság e területeket érintő határozattervezetei ellen, ezeket a határozatokat nem lehet elfogadni. Amennyiben az érintett kibocsátó központi bank módosításokat javasol az illetékes hatóság e területeket érintő határozattervezeteiben, ezeket a határozatokat csak a módosításokkal lehet elfogadni. Az új 21c. cikk előírja, hogy a tagállamokban székhellyel rendelkező és a harmadik országbeli központi szerződő feleknek egyaránt díjat kell fizetniük az ESMA felügyeleti és adminisztratív feladataiért i. a 17. cikkben említett engedélykérelmek esetében, ii. a 25. cikk szerinti elismerési kérelmek esetében és iii. az ESMA hatáskörébe tartozó feladatokkal kapcsolatos éves díjak tekintetében. A Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusban részletesen rendelkezik a díjak típusairól, a díjköteles ügyekről, a díjak összegéről, valamint az engedélyezett és kérelmező uniós központi szerződő felek, illetve az olyan elismert harmadik országbeli központi szerződő felek, amelyek az Unió vagy egyik vagy több tagállama pénzügyi stabilitása szempontjából rendszerszinten nem jelentősek (1. szintű központi szerződő fél), és olyan elismert központi szerződő felek, amelyek rendszerszinten jelentősek, vagy valószínűsíthetően ilyenné válnak (2. szintű központi szerződő felek) általi díjfizetés módjáról. Ezek a felügyeleti díjak lehetővé teszik a központi szerződő felekkel foglalkozó ügyvezető testület feladatainak finanszírozását és az ESMA számára feladatainak ellátását. A hatóságok közötti együttműködésre vonatkozó módosítások (EMIR, 24. cikk) A 2. cikk (8) bekezdése módosítja az EMIR 24. cikkét, hogy azon vészhelyzetek közé, amelyek esetében a központi szerződő fél illetékes hatósága vagy bármely más hatóság indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatja az EÉPH-t, a kollégiumot, a KBER érintett tagjait és más érintett hatóságokat, felvegye a monetáris politika transzmisszióját és a fizetési rendszerek zavartalan működését érintő potenciális káros hatásokat. 5.2.3.Harmadik országbeli központi szerződő felek Az EMIR elfogadása óta eltelt öt évben a központi szerződő felek tevékenységének volumene – az EU-ban és világszerte – nagyságrendileg és hatókört tekintve gyorsan növekedett. A központi elszámolás jelentősége megnőtt a származtatott kamatügyletek és a hitelderivatívák esetében. A központi szerződő feleknek a globális pénzügyi rendszerben betöltött, gyorsan növekvő szerepe nemcsak a különböző eszközosztályok központi elszámolási kötelezettségeinek bevezetését tükrözi, hanem a központi elszámolás önkéntes alkalmazásának elterjedését is, ahogyan a piaci szereplők körében tudatosulnak a központi elszámolás előnyei. Az EMIR bizonyos származtatott kamatügyletek és hitel-nemteljesítési csereügyletek esetében már megköveteli, hogy azokat központilag számolják el, más G20-országok hasonló követelményeivel összhangban. A banki tőkére vonatkozó szabályok is módosultak annak érdekében, hogy ösztönözzék a központi elszámolást és relatív értelemben költségesebb opcióvá tegyék a kétoldalú elszámolást, a kétoldalú ügyletekre pedig 2017 márciusa óta további biztosítéki követelmények vonatkoznak. Ennek eredményeként nőtt az elszámolás, de viszonylag kis számú globális központi szerződő félnél koncentrálódik. Jelenleg 28 harmadik országbeli központi szerződő fél elismert az EMIR egyenértékűségi rendelkezései alapján. 10 joghatóságból további 12 központi szerződő fél kérelmezte az elismerést és vár jelenleg a Bizottság határozatára a szabályozási és felügyeleti rendszereik egyenértékűségére vonatkozóan. A harmadik országok központi szerződő felekre vonatkozó rendszerei egyenértékűsége meghatározásának javítását célzó módosítások (EMIR, 25. cikk (6) bekezdése) A Bizottság továbbra is az egyenértékűségre vonatkozó határozatok révén dönti el, hogy a harmadik országok jogi és felügyeleti keretrendszerei teljesítik-e az EMIR követelményeit, hogy lehetővé tegye az adott harmadik országokban lévő központi szerződő felek elismerését. Ez a javaslat megerősíti, hogy a Bizottság az egyenértékűség meghatározását további feltételekhez kötheti. A 2. cikk (9) bekezdésének e) pontja új (6a) és (6b) bekezdést illeszt be, hogy a Bizottság szükség esetén felhatalmazáson alapuló jogi aktus útján meghatározhassa azokat a kritériumokat, amelyeket a harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó rendszerek egyenértékűségének megítélése során alkalmazni kell. Az EMIR 25. cikkének új (6b) bekezdése megbízza az ESMA-t, hogy kísérje figyelemmel azon harmadik országoknak a központi szerződődő felekre vonatkozó szabályozási és felügyeleti rendszerét érintő változásokat, amelyeket a Bizottság egyenértékűnek minősített. A harmadik országbeli központi szerződő felek elismerésével kapcsolatos módosítások (EMIR, 6. cikk, 25. cikk (2), új (2a), új (2b) és új (2c) bekezdése, és új 25a. cikk) Nagyobb átláthatóság Az érdekelt felek és a lakosság egésze számára az átláthatóság javítása érdekében az EMIR úgy módosul, hogy egyértelművé váljon a központi szerződő felek nyilvántartásba vétele azáltal, hogy több adat szerepel az ESMA nyilvános jegyzékében (a 2. cikk (1) bekezdése módosítja a 6. cikk (2) bekezdésének b) pontját). A harmadik országbeli elismert központi szerződő felekre vonatkozóan a javaslat nem tartalmaz további követelményeket. A rendszerszinten nem jelentős (1. szintű) harmadik országbeli központi szerződő felek és a rendszerszinten jelentős (2. szintű) harmadik országbeli központi szerződő felek besorolása Tekintettel az elszámolás globális növekedésére és arra, hogy a kockázat korlátozott számú globális központi szerződő félnél koncentrálódik, be kell vezetni az EMIR keretében elismert harmadik országbeli központi szerződő felek típusa szerinti megkülönböztetést. Ez a javaslat ezért előírja, hogy egy elismerés iránti kérelem elbírálásakor az ESMA-nak figyelembe kell vennie a harmadik országbeli központi szerződő fél által jelentett rendszerszintű kockázat mértékét. Ennek megvalósítása és a követelmények arányos alkalmazásának bevezetése érdekében különbséget kell tenni a kisebb kockázatú központi szerződő felek és azok között, amelyek az Unió, vagy egy vagy több tagállama szempontjából rendszerszinten jelentősek, vagy azok lesznek. Ez tükrözi azt a tényt, hogy nem minden harmadik országbeli központi szerződő fél egyformán rendszerszinten jelentős. A jelentőség függ az általuk elszámolt ügyletek hatókörétől és típusától, valamint az elszámolási tevékenységük volumenétől. Például, egy viszonylag kis méretű harmadik országbeli központi szerződő fél, amely csak korlátozott számú, például helyi pénznemben denominált ügyletet számol el, objektív módon kevesebb gondot és kisebb kockázatot jelent az Unió pénzügy rendszere számára, mint egy olyan harmadik országbeli központi szerződő fél, amely jelentős mennyiségű, uniós pénznemben denominált ügyletet számol el. Ezért a javaslat alapján az ESMA rendelkezik hatáskörrel arra, hogy különbséget tegyen a központi szerződő felek között aszerint, hogy rendszerszinten jelentősek, vagy valószínűsíthetően azzá válnak, vagy nem. Azokra a harmadik országbeli központi szerződő felekre, amelyekről az ESMA megállapította, hogy az Unió és a tagállamok szempontjából rendszerszinten nem jelentősek vagy valószínűleg nem válnak azzá, „1. szintű”-ként történik hivatkozás (a 2. cikk (9) bekezdésének a) pontja az EMIR 25. cikkének (2) bekezdését kiegészíti az e) ponttal). Ezek az 1. szintű központi szerződő felek továbbra is a Bizottság által a harmadik országok egyenértékűsége kapcsán elfogadott határozatokra vonatkozó jelenlegi szabályok és feltételek hatálya alá tartoznak, amely határozatok lehetővé teszik az ESMA számára az egyes harmadik országbeli központi szerződő felek elismerését. Az ESMA új feladatokat is kap ezen elismert 1. szintű központi szerződő felek feletti felügyelettel kapcsolatban.

Az 1. szintű központi szerződő felekkel szemben az ESMA a harmadik országbeli központi szerződő felek egy másik kategóriáját is meg tudja határozni, azokét, amelyeket az Unió és a tagállamok pénzügyi és gazdasági stabilitása szempontjából rendszerszinten jelentősnek vagy a közeljövőben valószínűsíthetően rendszerszinten jelentőssé válónak ítél (az úgynevezett „2. szintű központi szerződő felek”). Erről a 2. cikk (9) bekezdésének c) pontja rendelkezik, amely az EMIR 25. cikkét kiegészíti egy új (2a) bekezdéssel. Annak érdekében, hogy az ESMA megállapíthassa, hogy egy harmadik országbeli központi szerződő fél 2. szintű központi szerződő fél-e, a javaslat négy objektív kritériumot határoz meg (a 25. cikk új (2a) bekezdése): i. a harmadik országbeli központi szerződő fél üzleti tevékenységének jellege, mérete és összetettsége; ii. a hatás, amelyet a harmadik országbeli központi szerződő fél csődhelyzete vagy zavara gyakorolna a kritikus piacokra, pénzügyi intézményekre vagy a szélesebb pénzügyi rendszerre és az EU pénzügyi stabilitására; iii. a harmadik országbeli központi szerződő fél klíringtagi struktúrája, és iv. a harmadik országbeli központi szerződő fél más pénzügyi piaci infrastruktúrákkal fennálló kapcsolata, kölcsönös függősége vagy egyéb kölcsönhatásai. Ezeket a kritériumokat a rendelet elfogadását követő hat hónapon belül a Bizottságnak részletesen meg kell határoznia egy felhatalmazáson alapuló jogi aktusban (a 25. cikk (2a) bekezdésének második albekezdése). Annak, ha az ESMA egy harmadik országbeli központi szerződő felet 2. szintű központi szerződő félként határoz meg, az a következménye, hogy az adott központi szerződő fél csak akkor ismerhető el és engedélyezhető számára elszámolási szolgáltatások vagy tevékenységek nyújtása az Unióban, ha további feltételeknek tesz eleget. Ezek a feltételek azért szükségesek, hogy tükrözzék az Unió, vagy egy vagy több tagállama pénzügyi stabilitása tekintetében felmerülő további aggályokat. A jelenlegi EMIR-rendszer alapján már elismert központi szerződő felek továbbra is 1. szintű központi szerződő félként elismertek maradnak, amíg az ESMA meg nem állapítja, hogy ezek a harmadik országbeli központi szerződő felek 2. szintű központi szerződő felek-e. A rendszerszinten jelentős 2. szintű harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó arányos követelmények A rendszerszinten jelentős harmadik országbeli központi szerződő feleknek négy további követelményt kell teljesíteniük (lásd a 2. cikk (9) bekezdésének b) pontját): i. az uniós központi szerződő felekre vonatkozó releváns és szükséges prudenciális követelményeknek való folyamatos megfelelés. Ezek a követelmények a tőkekövetelményekre, a belső szervezetirányításra, az üzletvitelre, a letétekre, a garanciaalapra, a pénzügyi forrásokra, a likviditásra, a befektetésekre, a stressztesztekre, az elszámolásra és az interoperabilitásra vonatkoznak. Ezeket jelenleg az EMIR 16. cikke, valamint IV. és V. címe határozza meg; ii. az érintett uniós kibocsátó központi bankoktól származó – 180 napon belüli – írásbeli megerősítés arról, hogy a harmadik országbeli központi szerződő fél teljesíti az adott központi bankok által támasztott összes követelményt. Ezeket a kiegészítő követelményeket a központi bankok a monetáris politikai feladataik ellátása során írják elő. Például további követelményeket írhatnak elő a likviditási, fizetési vagy elszámolási szabályokkal kapcsolatos kockázatok kezelése céljából az Unióban vagy a tagállamokban. Konkrétabban vonatkozhatnak a központi szerződő félnél tartott biztosíték elérhetőségére és meghatározott típusára, a biztosítékra alkalmazott haircutok szintjére, a befektetési politikára vagy a biztosíték-elkülönítésre, az érintett központi bankok közötti likviditási megállapodások rendelkezésre állására, a központi szerződő fél műveleteinek lehetséges hatása és esetleges zavarának vagy fizetésképtelenségének az Unió pénzügyi rendszerére és stabilitására kifejtett hatása; iii. annak érdekében, hogy az ESMA gyakorolni tudja új felügyeleti hatáskörét, a harmadik országbeli központi szerződő félnek is írásbeli hozzájárulását kell adnia arra vonatkozóan, hogy az ESMA hozzáférhet a központi szerződő félnél lévő információkhoz, és kérésre hozzáférhet bármely üzlethelyiségéhez. Természetesen biztosítani kell, hogy ezt a harmadik országban végre lehessen hajtani, és jogi véleménynek kell rendelkezésre állnia, amely megerősíti, hogy ez az eset áll fenn; iv. a harmadik országbeli központi szerződő félnek rendelkeznie kell az ahhoz szükséges összes eljárással és intézkedéssel, hogy meg tudjon felelni a fenti első és harmadik feltételnek. Mivel a fenti követelményeket arányos módon kell alkalmazni, a javaslat olyan rendszert vezet be, amely szerint a harmadik országbeli központi szerződő fél továbbra is saját országának szabályaira és követelményeire támaszkodhat. Az összehasonlításon alapuló megfelelés ezen új rendszere – amely megfelel az FSB standardjainak és az egyesült államokbeli hatóságok által alkalmazott hasonló rendszert tükrözi – egy egyszerű eljáráson alapul, amelynek keretében a harmadik országbeli központi szerződő fél kérheti az ESMA-tól, hogy hasonlítsa össze az EMIR követelményeit és a központi szerződő felekre vonatkozó uniós felügyeleti standardokat a harmadik ország követelményeivel. Ha a követelmények hasonlóak, az ESMA megállapíthatja, hogy hatályos követelmények némelyikének vagy mindegyikének alkalmazása, valamint a megfelelő felügyeleti végrehajtás az adott harmadik országban összehasonlítható eredménnyel jár, mint az EMIR alkalmazása, és eltekinthet a megfelelő EMIR-rendelkezés alkalmazásától. Ez a megközelítés jelentősen csökkenti a szabályok és követelmények kettős alkalmazásából eredő terheket. A Bizottságnak felhatalmazáson alapuló jogi aktust kell elfogadnia az ESMA által végzett értékelés részleteinek meghatározása céljából (az új 25a. cikk). Tekintettel azonban az elszámolási szolgáltatások korlátozott számú globális központi szerződő félnél növekvő koncentrációjára és az ezzel a koncentrációval járó megnövekedett kockázatra, néhány központi szerződő fél különösen lényeges rendszerszintű jelentőséggel bírhat az EU pénzügyi rendszere szempontjából. Ezért annak meghatározásakor, hogy egy harmadik országbeli központi szerződő fél rendszerszinten jelentős, vagy azzá válhat-e, az ESMA az érintett uniós központi bank(ok)kal egyetértésben azt is meghatározhatja, hogy az adott szervezet által az Unió pénzügyi stabilitására vagy egy vagy több tagállamra jelentett kockázat olyan nagyságrendű-e, hogy még az EMIR-nek az erre a harmadik országbeli központi szerződő félre való teljes körű alkalmazásának rendszere sem elegendő az ilyen kockázatok kellő csökkentéséhez, és ezért nem ismerhető el. Amennyiben megállapításra kerül, hogy az EU pénzügyi stabilitásának megőrzésével kapcsolatos kihívások nem kezelhetők a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerési eljárása révén, a javaslat szerint az ESMA-nak az érintett uniós központi bankokkal egyetértésben jogában áll azt javasolni a Bizottságnak, hogy ne ismerjék el az adott központi szerződő felet. Ez alapján a Bizottság felhatalmazást kap olyan határozat meghozatalára, hogy az adott központi szerződő felet nem ismerik el, és ha elszámolási szolgáltatásokat kíván nyújtani az Unióban, az egyik tagállamban kell engedéllyel és székhellyel rendelkeznie (a 25. cikk új (2c) bekezdése). A harmadik országbeli központi szerződő felek elismerés utáni folyamatos felügyeletének javítását célzó módosítások (EMIR, 25. cikk (5), (6), (7) bekezdése, új 25b–25m. cikk) Harmadik országbeli központi szerződő felek ESMA általi felügyelete Az EMIR egyenértékűségi és elismerési rendszereinek végrehajtásában a harmadik országbeli központi szerződő felek felügyelete szempontjából jelentkező hiányosságok kezelése érdekében a javaslat szerint erősíteni kell az ESMA hatásköreit. Ez biztosítja, hogy a központi szerződő féltől származó információkhoz való hozzáférés, a központi szerződő fél helyszíni ellenőrzése és az információknak az érintett uniós szabályozó hatóságokkal, felügyeletekkel és központi bankokkal való megosztása terén az ESMA számára jelentett nehézségeket kezeljék. Ez csökkenti annak a kockázatát, hogy a központi szerződő felek kockázatkezelési modellekkel kapcsolatos gyakorlata és/vagy azok módosítása észrevétlen marad, ami jelentős pénzügyi-stabilitási következményekkel járhat az uniós szervezetek számára. Másrészt, ez válaszintézkedéssel szolgál a kollégiumokon belül a felügyeleti és a központi banki célkitűzések ütközésének lehetőségére a harmadik országbeli központi szerződő felekkel összefüggésben, amikor nem uniós hatóságok is érintettek. Végül, csökken annak a kockázata, hogy a központi szerződő felekre vonatkozó szabályok és/vagy szabályozási keret harmadik országban történő módosítása negatív hatással lehet a szabályozási vagy felügyeleti eredményekre. Ez azt jelenti, hogy biztosítottak lesznek az uniós és a harmadik országbeli központi szerződő felek közötti egyenlő versenyfeltételek, és megszűnik a szabályozási vagy felügyeleti arbitrázs lehetősége. Az ESMA elismert 1. szintű és 2. szintű központi szerződő felek felügyeletére vonatkozó új feladatait az új 25b. cikk írja elő (lásd alább). A jelenlegi elismerési rendszer végrehajtásának javítása

A 2. cikk (9) bekezdésének c) pontja az EMIR 25. cikke (5) bekezdésének helyébe lép annak meghatározása céljából, hogy az ESMA-nak kétévente legalább egyszer felül kell vizsgálnia azon harmadik országbeli központi szerződő fél elismerését, amely tevékenységeit és szolgáltatásait kibővítette az Unióban. A harmadik országbeli központi szerződő fél elismerésének visszavonására vonatkozó rendelkezések az új 25m. és 25n. cikkbe kerültek (lásd alább). A 2. cikk (9) bekezdésének f) pontja az EMIR 25. cikke (7) bekezdésének első mondata helyébe lép annak előírása céljából, hogy az ESMA és a központi szerződő felekre vonatkozó egyenértékű harmadik országbeli rendszerek érintett illetékes hatóságai közötti együttműködési megállapodásoknak a gyakorlatban hatékonyan kell működniük. A 2. cikk (9) bekezdésének g) pontja módosítja a 25. cikk (7) bekezdésének d) pontját annak meghatározása céljából, hogy a felügyeleti tevékenységek koordinációját érintő eljárásoknak ki kell terjedniük a harmadik országbeli hatóságok azon hozzájárulására, miszerint engedélyezik az e javaslat 25d. és 25e. cikke szerinti vizsgálatokat és helyszíni ellenőrzéseket. A g) pont emellett új e) ponttal egészíti ki a 25. cikk (7) bekezdését, amely megállapítja, hogy az ESMA és a központi szerződő felekre vonatkozó egyenértékű harmadik országbeli rendszerek érintett illetékes hatóságai közötti együttműködési megállapodásoknak meg kell határozniuk a harmadik országban zajló szabályozási és felüg