EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2022.12.7. COM(2022) 762 final 2022/0411(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az (EU) 2017/1129, az 596/2014/EU és a 600/2014/EU rendeletnek az uniós tőkepiacok vállalkozások számára vonzóbbá tétele, valamint a kis- és középvállalkozások tőkéhez jutásának megkönnyítése érdekében történő módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg)



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai Politikai környezet Ez a javaslat a tőzsdei jegyzésről szóló jogszabálycsomag részét képezi, amely olyan intézkedéscsomagot tartalmaz, melynek célja vonzóbbá tenni a nyilvános piacokat az uniós vállalkozások számára, és megkönnyíteni a kis- és középvállalkozások (kkv-k) tőkéhez jutását. Az uniós vállalkozások – beleértve a kisebb vállalkozásokat is – piaci alapú finanszírozási forrásokhoz való hozzáférésének javítása a fejlődési szakaszuktól függetlenül összhangban van a tőkepiaci unió alapvető céljával. A tőzsdén jegyzett társaságok, beleértve a tőzsdére a közelmúltban felvitt társaságokat is, az éves árbevétel-növekedés és a munkahelyteremtés tekintetében gyakran lekörözik a magántulajdonban lévő vállalatokat. A nyilvános piacokon való jegyzéssel a vállalatok diverzifikálhatják befektetői bázisukat, csökkenthetik a banki finanszírozástól való függésüket, könnyebben és olcsóbban férhetnek hozzá további sajáttőke- és hitelfinanszírozáshoz (másodlagos piacokon), valamint növelhetik nyilvános profiljuk és márkájuk ismertségét. A tőkepiaci unióra vonatkozó első cselekvési terv 2015-ös közzététele óta a vállalkozások, különösen a kkv-k könnyebben és olcsóbban férhetnek hozzá a nyilvános piacokhoz. 2018 januárjában a 2014/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (a pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv vagy MiFID II) bevezette a multilaterális kereskedési rendszerek (MTF-ek) új kategóriáját, a kkv-tőkefinanszírozási piacokat, hogy ösztönözze a kkv-k tőkepiacokhoz való hozzáférését. 2019-ben az (EU) 2019/2115 európai parlamenti és tanácsi rendelet (a kkv-k tőzsdei jegyzéséről szóló jogszabály) új uniós szabályokat terjesztett elő a bürokrácia csökkentése és a kkv-tőkefinanszírozási piacokon jegyzett vállalatok szabályozásból eredő terheinek csökkentése érdekében, a befektetővédelem és a piaci integritás magas szintjének megőrzése mellett. Mindazonáltal ezen előrelépés ellenére az érdekelt felek további szabályozási intézkedések mellett érvelnek annak érdekében, hogy a tőzsdei jegyzésre való bevezetés folyamata egyszerűbbé és a kibocsátók számára rugalmasabbá váljon. A tőkepiaci unióra vonatkozó, 2020 szeptemberében elfogadott új cselekvési terv bejelentette, hogy „a kisebb és innovatív vállalkozások forráshoz jutásának előmozdítása és diverzifikálása érdekében a Bizottság törekedni fog a nyilvános piacok tőzsdei jegyzési szabályainak egyszerűsítésére”. Ennek nyomán és a kkv-k tőzsdei jegyzéséről szóló 2019. évi jogszabályra építve a Bizottság létrehozta a kkv-kkal foglalkozó technikai szakértői érdekképviseleti csoportot (TESG), amely megerősítette az érdekelt felek azzal kapcsolatos aggályait, hogy további jogalkotási intézkedésekre van szükség a vállalatok, különösen a kkv-k tőzsdei jegyzésének támogatásához. 2021. májusi zárójelentésében a TESG 12 ajánlást tett a jegyzési keret módosítására mind a szabályozott piacokon, mind a kkv-tőkefinanszírozási piacokon. 2021. szeptember 15-én Ursula von der Leyen elnök a Parlamentnek és a Tanács elnökségének címzett szándéknyilatkozatában a kkv-k tőkéhez jutásának megkönnyítésére irányuló jogalkotási javaslatot jelentett be, amelyet a Bizottság 2022. évi munkaprogramjába is belefoglaltak. Egy vállalat tőzsdén való jegyzésére vonatkozó döntés összetett, és számos tényező befolyásolja, amelyek közül sok kívül esik a szabályozók hatáskörén, és ezért nem kezelhető közvetlenül jogalkotási beavatkozással. Például az ökoszisztéma azon jellemzői, amelyek meghatározzák a jegyzési szolgáltatások költségét, valamint tágabb értelemben a geopolitikai instabilitás, a brexit, a Covid19 és az infláció, mind hatással voltak (és a jövőben is hatással lesznek) a tőzsdei jegyzésre történő bevezetésre vonatkozó döntésre, annak időzítésére és arra, hogy az EU-ban jegyzett vállalatok maradjanak-e. A szabályozási követelmények, valamint a kapcsolódó költségek és terhek azonban szintén fontos tényezői annak, hogy egy vállalat a tőzsdén való jegyzésre és arra vonatkozó döntést hozzon, hogy továbbra is jegyzett vállalat maradjon. A tőzsdei jegyzésről szóló jogszabálycsomag célzott intézkedéscsomagot tartalmaz, amelynek célja a szabályozásból eredő terhek csökkentése azokban az esetekben, amikor az túlzottnak tekinthető (vagyis amikor a szabályozás költséghatékonyabb módon biztosíthatná a befektetők védelmét/piaci integritást az érdekelt felek számára), valamint a társasági jog által a társaság alapítója/alapítói vagy többségi részvényese(i) számára biztosított rugalmasság növelése a szavazati jogoknak a részvények szabályozott piacra történő bevezetését követő elosztása során. A jegyzési eljárásra vonatkozó szabályozási keret sokrétű. A vállalatoknak szabályozási követelményeknek kell megfelelniük az első nyilvános kibocsátás (IPO) előtt, alatt és után. Ez a javaslat kifejezetten azokra a szabályozási terhekre összpontosít, amelyek két szakaszban merülnek fel: az IPO szakaszában és az IPO utáni szakaszban. Az IPO szakaszában jelentkező szabályozási terhekkel az (EU) 2017/1129 európai parlamenti és tanácsi rendelet (a tájékoztatóról szóló rendelet) célzott módosításainak, míg az IPO utáni szakaszban jelentkező szabályozási terhekkel az 596/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (a piaci visszaélésekről szóló rendelet) célzott módosításainak bevezetésével foglalkozik. Emellett a 600/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (a pénzügyi eszközök piacairól szóló rendelet, MiFIR) néhány technikai módosítását is tartalmazza. A rendeletjavaslatot két másik jogalkotási javaslat kíséri: ·a MiFID II módosításáról és a 2001/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a tőzsdei jegyzésről szóló irányelv) hatályon kívül helyezéséről szóló irányelvre irányuló javaslat, amelynek célja i. a jegyzési követelmények egyszerűsítése és pontosítása, valamint ii. a kkv-kkal kapcsolatos befektetési kutatás alacsony szintjének növelése; ·a többszörös szavazati jogot biztosító részvénystruktúrákról szóló új irányelvre irányuló javaslat, amelynek célja az IPO-t megelőző szakaszban felmerülő szabályozási akadályok és különösen azon egyenlőtlen lehetőségek kezelése, amelyekkel a vállalatok az EU-ban a megfelelő irányítási struktúrák kiválasztásakor szembesülnek a jegyzés alkalmával. A javaslat indoka A tőzsdén való jegyzésről szóló döntéskor a vállalatok a várható hasznot mérlegelik a költségekhez képest. Ha a költségek túlsúlyban vannak, vagy ha az alternatív finanszírozási források kevésbé költséges és egyszerűbb lehetőségnek bizonyulnak, a vállalatok nem törekednek a nyilvános piacokhoz való hozzáférésre. A piaci visszajelzések azt mutatják, hogy az elmúlt évtizedekben jelentősen emelkedtek a nyilvános vállalattá válás kezdeti és folyamatos költségei, mind abszolút értékben, mind a magántőke-finanszírozáshoz viszonyítva, különösen a kkv-k esetében. A szabályozási környezet a tőzsdei jegyzésre való bevezetés folyamatának valamennyi szakaszára kihat, és a jegyzésre történő bevezetés és a jegyzett vállalatként való működés magas költségeinek egyik mozgatórugója. A vállalatoknak az uniós jog, különösen a tájékoztatóról szóló rendelet és a piaci visszaélésekről szóló rendelet értelmében számos közzétételi és beszámolási követelménynek kell megfelelniük. A tájékoztatóról szóló rendelet célja, hogy a befektetők védelmének és a piaci hatékonyságnak a biztosítása révén erősítse a tőke belső piacát, miközben segít a vállalatoknak – köztük a kkv-nak – hozzáférni a finanszírozás különböző formáihoz az EU-ban. A tájékoztatóról szóló rendelet megállapítja az értékpapírokra vonatkozó nyilvános ajánlattételkor vagy azoknak a szabályozott piacon történő bevezetésekor közzéteendő tájékoztató készítésére, jóváhagyására és terjesztésére vonatkozó előírásokat. A tájékoztató olyan dokumentum, amely információkat tartalmaz egy társaságról és azokról az értékpapírokról, amelyeket a társaság a nyilvánosság számára kínál vagy szabályozott piacra kíván bevezetni. A befektetők az említett információk alapján tudnak dönteni arról, hogy befektetnek-e az adott társaság által kibocsátott értékpapírokba. A tájékoztatóról szóló rendelet nem alkalmazandó bizonyos körülmények között, például bizonyos szuverén vagy nemzetek feletti szervezetek által kibocsátott, tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírokra, vagy az értékpapírokra vonatkozó olyan nyilvános ajánlattételre, amelynek uniós szinten számított teljes ellenértéke 1 millió EUR-nál kisebb egy 12 hónapos időtartam vonatkozásában számítva. Emellett számos mentességet is tartalmaz az értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattétel vagy a szabályozott piacra történő bevezetés tájékoztatójának közzétételére vonatkozó kötelezettség alól. Konkrétan a tagállamok mentességet adhatnak a 12 hónapos időtartamra számítva 8 millió EUR-t meg nem haladó értékű, értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattételek tájékoztatója közzétételének kötelezettsége alól, amennyiben azokra nem vonatkozik az iratküldési eljárás kötelezettsége („útlevél”). Az 1 millió EUR-t vagy a nemzeti szinten meghatározott vonatkozó küszöbértéket el nem érő ajánlatok esetében a tagállamok nemzeti tájékoztató dokumentumokat írhatnak elő, feltéve, hogy azok nem jelentenek aránytalan vagy szükségtelen terhet. Ezért az értékpapírokat határokon átnyúlóan kínálni kívánó kibocsátóknak meg kell felelniük az érintett tagállamok által meghatározott küszöbértéknek és közzétételi követelményeknek, kivéve, ha ezek a kibocsátók önkéntes alapon készítenek tájékoztatót annak érdekében, hogy élvezhessék az egységes uniós szintű engedély előnyeit. A tőkepiaci unióra vonatkozó cselekvési terv keretében már előrelépés történt annak érdekében, hogy a vállalatok – különösen a kisebbek – számára könnyebbé és olcsóbbá váljon a tájékoztató elkészítése. A tájékoztatóról szóló rendelet a kkv-tőkefinanszírozási piacokon jegyzett kkv-k számára bevezette a növekvő vállalatok uniós tájékoztatóját, a sztenderd tájékoztató könnyített változatát. Célja az volt, hogy csökkentse a tájékoztató elkészítésének költségeit a kisebb kibocsátók számára, miközben lényeges információkkal látja el a befektetőket az ajánlattétel értékeléséhez és a megalapozott befektetési döntés meghozatalához. A tájékoztatóról szóló rendelet egyszerűsített tájékoztatót is bevezetett azon társaságok számára, amelyek értékpapírjait szabályozott piacra vagy kkv-tőkefinanszírozási piacra bevezették és ott folyamatosan forgalmazták legalább az elmúlt 18 hónapban, és amelyek további részvényeket vagy adósságpapírokat kívánnak kibocsátani (rábocsátások vagy másodlagos kibocsátások). A kkv-tőkefinanszírozási piacra bevezetett értékpapírok kibocsátói ezt az egyszerűsített tájékoztatót arra is felhasználhatják, hogy ezt követően átkerüljenek a szabályozott piacokra. Végezetül az (EU) 2021/337 európai parlamenti és tanácsi rendelet a tőkepiaci helyreállítási csomag részeként új típusú, rövid formátumú tájékoztatót vezetett be (uniós helyreállítási tájékoztató). Az uniós helyreállítási tájékoztató azon kibocsátók számára áll rendelkezésre, amelyek részvényeit már bevezették szabályozott piacra vagy kkv-tőkefinanszírozási piacra, és ott folyamatosan forgalmazták legalább az elmúlt 18 hónapban, és amelyek a Covid19-válság negatív hatásainak leküzdése és a túlzott eladósodottság csökkentése érdekében további részvényeket bocsátanak ki. Az uniós helyreállítási tájékoztatóra vonatkozó szabályozás azonban 2022. december 31-én hatályát veszti. A bevezetett könnyítések ellenére az érdekelt felek visszajelzései alapján a tájékoztató elkészítésére vonatkozó követelmény továbbra is túlságosan megterhelő. Ez egyaránt vonatkozik arra az esetre, amikor a vállalatok első alkalommal keresik a nyilvános piacokhoz való hozzáférést (IPO), és amikor tulajdonviszonyt megtestesítőnek minősülő vagy annak nem minősülő értékpapírok rábocsátása céljából kívánnak hozzáférni.

A jelenlegi szabályok különösen a tájékoztatók túlzott hosszúságához járulnak hozzá. Egyes esetekben például a tájékoztatóról szóló rendelet olyan információkat követel meg, amelyek nem feltétlenül szükségesek ahhoz, hogy a befektetők megalapozott befektetési döntést hozzanak (azaz befektetővédelmi szempontból nem indokoltak). A nyilvános konzultációra adott (és az érdekelt felek találkozóin szintén elhangzott) visszajelzések megerősítették azt a nézetet, hogy sem a sztenderd tájékoztató, sem a növekvő vállalatok uniós tájékoztatója nem teremt megfelelő egyensúlyt a hatékony befektetővédelem és a kibocsátókra, különösen a kkv-kra háruló arányos adminisztratív terhek között. Más esetekben tájékoztatóra van szükség akkor is, amikor számos információ már nyilvánosan hozzáférhető (különösen a rábocsátások esetében). A tájékoztató túlzott hossza el is tántoríthat egyes, különösen kisebb befektetőket attól, hogy átnézzék, ami a nagyobb befektetők számára magasabb befektetési költségeket jelenthet. Az illetékes nemzeti hatóság számára is hosszabb időbe telik a tájékoztató vizsgálata és jóváhagyása. A jelenlegi szabályok ahhoz is hozzájárulnak, hogy a tájékoztatók EU-szerte igen eltérőek legyenek. Az Oxera és az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA) által szolgáltatott adatok jelentős eltéréseket mutatnak a tagállamok között a tájékoztatók hosszát illetően, ami arra utal, hogy a tájékoztatók nem egységesek az EU-ban. Ez az eltérés abból is ered, hogy a jelenlegi szabályok nem határozzák meg kellőképpen az illetékes nemzeti hatóságok által végzett felügyeleti ellenőrzést. Az érdekelt felek visszajelzései kiemelték, hogy az uniós szabályozási keret a már tőzsdén jegyzett kibocsátókra is túlzottan megterhelő követelményeket ír elő, különösen a piaci visszaélésekről szóló rendelet keretében. 2016. július 1-jei hatálybalépése óta a piaci visszaélésekről szóló rendeletet kiterjesztették az MTF-ekre, köztük a kkv-tőkefinanszírozási piacokra is. A piaci visszaélésekről szóló rendelet célja a piaci integritás és a befektetői bizalom növelése. A rendelet alapján tilos: i. a bennfentes kereskedelem vagy annak kísérlete; ii. másik személy részére bennfentes kereskedelem folytatására vonatkozó tanácsadás vagy a másik személy bennfentes kereskedelemre való rábírása; iii. a bennfentes információ jogosulatlan közzététele; vagy iv. a piaci manipuláció és a piaci manipuláció kísérlete. A piaci visszaélésekről szóló rendelet értelmében a kibocsátókra több közzétételi és nyilvántartás-vezetési kötelezettség is vonatkozik. A kibocsátók általános kötelezettsége különösen, hogy a bennfentes információkat a lehető leghamarabb nyilvánosságra hozzák. Az érdekelt felek visszajelzései szerint a piaci visszaélésekről szóló rendelet közzétételi szabályainak egyes szempontjai aránytalanul nagy terhet rónak a kibocsátókra. Az érdekelt felek különösen a bennfentes információk mielőbbi közzétételére vonatkozó kötelezettséget tartják megterhelőnek. Ennek oka a bennfentes információ fogalmának tág jellege (ami nehézségeket okoz a kibocsátók számára a bennfentes információ és a nem bennfentes információ elhatárolása során), valamint az a tény, hogy ugyanaz a fogalom alkalmazandó a bennfentes kereskedelem tilalma és a közzététel vonatkozásában is. Bár a bennfentes információ fogalmának tág jellege lehetővé teszi a bennfentes kereskedelem széles körű és nagyon korai tilalmát, azt is maga után vonja, hogy a kibocsátóknak nagyon korai szakaszban kell közzétenniük az információkat, amikor a körülményekre vagy eseményekre vonatkozó információk még nem érték el a nagyfokú bizonyosságot. A bennfentes információ fogalma nemcsak a már bekövetkezett eseményekre terjed ki, hanem azokra az eseményekre is, amelyekről „alapos okkal feltételezhető, hogy meg fognak történni” (azaz amelyek bekövetkezésének reális esélye van), valamint az időben elhúzódó folyamatok (például egyesülés) összefüggésében a jövőbeli esemény bekövetkezéséhez kapcsolódó köztes lépésekre is. Ennek következtében magasak a kibocsátók annak megértéséhez kapcsolódó megfelelési költségei, hogy az időben elhúzódó folyamat mely lépései minősülhetnek bennfentes információnak, és hogy egy adott információ elég érett-e ahhoz, hogy közzétegyék. Ugyanakkor a kibocsátók és a befektetők közötti információs aszimmetriák csökkentése tekintetében a közzététel hatékonysága korlátozott, ha az információt túl korán teszik közzé, az hiányos és potenciálisan még lényegesen változhat. Az információk túl korai közzététele megtévesztheti a befektetőket, és olyan cselekedeteket válthat ki a részükről, amelyek visszatekintve nem optimálisnak bizonyulhatnak (pl. a részvények túl korai vagy nem elég korai eladása), ami növeli a befektetők alternatív költségeit. A kibocsátók számára továbbá jogi szempontból nem egyértelműek azok a feltételek, amelyeknek teljesülniük kell ahhoz, hogy a közzététel késleltethető legyen, amennyiben az azonnali közzététel valószínűleg sértené a kibocsátók jogos érdekeit (pl. a folyamatban lévő tárgyalások sikeres lezárásának veszélyeztetésével). Aránytalanul nagy terhet ró a kibocsátókra a piaci visszaélésekről szóló rendelet szerinti néhány további beszámolási és közzétételi követelmény, mint például a vezetők ügyleteivel, a bennfentesek jegyzékével és a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatásokkal kapcsolatos rendelkezések. A piaci visszaélésekről szóló rendelet jelenlegi szabályai aránytalan szankciórendszert hoznak létre a közzététellel kapcsolatos jogsértésekre vonatkozóan is, különösen a kkv-k esetében, amelyek potenciálisan a nagyvállalatokkal azonos szinten szankcionálhatók. A javaslat célkitűzései E kezdeményezés általános célja, hogy a tőzsdei jegyzésre törekvő vagy már jegyzett társaságok szabályozási és megfelelési költségeinek csökkentése érdekében technikai kiigazításokat vezessen be az uniós szabálykönyvbe azzal a szándékkal, hogy egyszerűsítse a tőzsdei jegyzésre való bevezetés folyamatát és javítsa a jogi egyértelműséget, miközben megfelelő szintű befektetővédelmet és piaci integritást biztosít. Ez várhatóan hozzájárul az uniós vállalkozások finanszírozási forrásainak diverzifikálásához, valamint növeli a beruházásokat, és fokozza a gazdasági növekedést, a munkahelyteremtést és az innovációt az EU-ban. A tájékoztatóról szóló rendelet javasolt célzott módosításainak célja különösen az, hogy megkönnyítsék és olcsóbbá tegyék a kibocsátók számára a tájékoztató elkészítését, ugyanakkor lehetővé tegyék a befektetők számára a megfelelő befektetési döntés meghozatalát azáltal, hogy érthető, könnyen elemezhető és tömör információkat nyújtanak. Emellett jelentős egyszerűsítéseket vagy akár mentességet kívánnak bevezetni a tájékoztatóra vonatkozó követelmények tekintetében azokban az esetekben, amikor a kibocsátó már ismert a befektetők előtt, és számos információ már nyilvánosan hozzáférhető (rábocsátások). Ezeket a módosításokat olyan módosítások kísérik, amelyek célja az illetékes nemzeti hatóságok által végzett ellenőrzési és jóváhagyási folyamat konvergenciájának előmozdítása és azok egyszerűsítése (például azáltal, hogy szűk mozgásteret hagynak az illetékes nemzeti hatóságoknak abban, hogy a kibocsátók számára előírják további információk tájékoztatóba foglalását). Az értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattétel és a szabályozott piacra történő bevezetés tekintetében a javaslat egyszerűsíti és tovább egységesíti a sztenderd tájékoztatót (amely alatt nem könnyített tájékoztatótípust ért, függetlenül attól, hogy tulajdonviszonyt megtestesítőnek minősülő vagy tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírokhoz tartozik, vagy hogy egységes dokumentumként készült, vagy különálló dokumentumokból áll). A javaslat összhangba hozza a sztenderd tájékoztató közzétételének szintjét a növekvő vállalatok uniós tájékoztatójára vonatkozó szabályozásban jelenleg előírt közzétételi szinttel, bevezeti a közzététel rögzített sorrendjét, és jogi követelménnyé teszi az információk hivatkozással történő beépítését. A javaslat annak a lehetőségét is bevezeti a kibocsátók számára, hogy a tájékoztatót csak angol nyelven – mint a nemzetközi pénzügyi szférában szokásos nyelv – készítsék el (kivéve az összefoglalót, amely a gyakorlatban az egyetlen olyan dokumentum, amelyet a legtöbb lakossági befektető megtekint), és hogy azt csak elektronikus formátumban tegyék közzé (azaz nem kötelező kérésre a nyomtatott példány). Ugyanakkor, csak a részvények vagy a társaságok részvényeivel egyenértékű átruházható értékpapírok esetében, bevezetésre kerül egy oldalszámkorlát (300 oldal) annak érdekében, hogy az összetett pénzügyi múlttal nem rendelkező társaságok esetében elkerülhető legyen a túlságosan hosszú tájékoztató. E módosítások együttesen arra irányulnak, hogy csökkenjenek a kibocsátók materiális költségei és terhei, miközben biztosítják, hogy a befektetők élvezhessék a könnyebben olvasható és áttekinthető dokumentum előnyeit, és könnyebben összehasonlíthassák a pénzügyi eszközöket és a kibocsátókat. A javaslat célja továbbá, hogy megkönnyítse a kkv-k számára a nyilvános piacokon, különösen a kkv-tőkefinanszírozási piacokon történő forrásbevonást azáltal, hogy további költségmegtakarítást eredményez a kkv-k számára, és jobban a befektetők igényeihez igazítja a közzétételt. A nyilvánosság számára értékpapírokat kínáló és a kkv-tőkefinanszírozási piacokon való jegyzésre történő bevezetést választó vállalatok (valamint a kisebb vállalatok általi, értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattételek) esetében a növekvő vállalatok uniós tájékoztatóját a növekvő vállalatok kötelező új, rövid formátumú uniós kibocsátási dokumentuma váltja fel. Ez a dokumentum az uniós helyreállítási tájékoztatóra vonatkozó szabályozás szerint jelenleg előírt közzétételi szintre és a kkv-tőkefinanszírozási piacok (ahol a tájékoztató közzétételére vonatkozó kötelezettség nem alkalmazandó) által előírt, meglévő bevezetési dokumentumokra épül, rögzített közzétételi sorrendet követ, és a részvények és más egyenértékű átruházható értékpapírok esetében oldalkorlátozás alá esik. Míg a javaslat bizonyos feltételek mellett mentesíti a tájékoztatóra vonatkozó követelmény alól a már bevezetett értékpapírokkal helyettesíthető értékpapírokra vonatkozó ajánlattételeket (amelyekhez elegendő lesz egy összefoglaló dokumentum közzététele), a nem helyettesíthető értékpapírok rábocsátását egy kötelező új, rövid formátumú uniós rábocsátási tájékoztató jóváhagyásához és közzétételéhez köti, nagyrészt az uniós helyreállítási tájékoztatóra vonatkozó jelenlegi szabályozásra építve. E módosítások célja annak biztosítása, hogy a vállalatok teljes mértékben élvezhessék a nyilvános tőkepiacokhoz való hozzáférés előnyeit, ideértve a könnyebb és gyorsabb hozzájutást további saját tőkéhez és hitelfinanszírozáshoz rábocsátási ajánlattételek révén. Ugyanakkor biztosítják a befektetők védelmét, mivel ezekre a vállalatokra már időszakos és folyamatos közzétételi és beszámolási követelmények vonatkoznak, továbbá a kibocsátóknak közzé kell tenniük a befektetők számára legfontosabb információkat. Végezetül a tájékoztatóról szóló rendelet módosításainak célja a határokon átnyúló ajánlattételek előmozdítása azáltal, hogy harmonizálják és 12 millió EUR-ra emelik azt a küszöbértéket, amely alapján a kis méretű, értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattételek mentesülnek a tájékoztató közzétételének kötelezettsége alól. Ez a módosítás a kisebb kibocsátók, köztük a kkv-k javát is szolgálja, mivel bizonyos esetekben már nem kell tájékoztatót készíteniük, jelentősen csökkentve szabályozási költségeiket, és ösztönözve őket a nyilvános tőkepiacokhoz való hozzáférésre. A javaslat a harmadik országbeli tájékoztatók egyenértékűségére vonatkozó szabályokat is módosítja annak érdekében, hogy azok működőképesek legyenek. A piaci visszaélésekről szóló rendelet javasolt célzott módosításainak célja a közzététel időzítésével és az azzal kapcsolatos jogbizonytalanság csökkentése, hogy mi minősül bennfentes információnak a közzététel céljából. Bár a javaslat fenntartja a bennfentes információ jelenlegi tág fogalmát a bennfentes kereskedelem szabályozásának alkalmazásában, a közzétételi kötelezettség hatályát szűkíti. A javaslat egyértelművé teszi különösen azt, hogy a bennfentes információk nyilvánosságra hozatalára vonatkozó kötelezettség nem terjed ki az időben elhúzódó folyamatok köztes lépéseire vonatkozó információkra, mivel ezek az információk túl koraiak, és ezért nem elég érettek a közzétételhez. A javaslat ugyanakkor felhatalmazást ad a Bizottságnak arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktus útján állítsa össze a releváns információk nem kimerítő listáját, amelyen minden egyes információ esetében megjelöli, hogy a kibocsátóknak mikortól kell közzétenniük azokat. Ezek a módosítások együttesen arra irányulnak, hogy a piaci visszaélésekről szóló rendelet közzétételi szabályait a kibocsátók számára kevésbé költségesen teljesíthetővé, a befektetők szemszögéből kiszámíthatóbbá és a hatékony árképzést elősegítővé tegyék. A közzétételi kötelezettség módosításait az illetékes nemzeti hatóságok közötti információcsere rendszerének javítása kíséri, amely lehetővé teszi számukra a piaci manipuláció jobb azonosítását az ajánlati könyvek több piacra kiterjedő felügyeleti (CMOBS) mechanizmusának létrehozása révén, ezáltal növelve az uniós piacok integritását és a vonzerejét a befektetők számára. Hasonlóképpen, a javaslat bevezeti annak lehetőségét, hogy az ESMA együttműködési platformokat hozzon létre, különösen a nagykereskedelmi árupiacok nyomon követése céljából, hogy kezelni tudja a piac integritásával és a pénzügyi és különösen az azonnali piacok megfelelő működésével kapcsolatos aggályokat. Végezetül a javaslat célja, hogy a kkv-k számára arányosabbá tegye a piaci visszaélésekről szóló rendelet közzététellel kapcsolatos jogsértésekre vonatkozó szankciórendszerét annak elkerülése érdekében, hogy a kisebb kibocsátókat visszatartsa a jegyzésre történő bevezetéstől és a jegyzett vállalatként való működéstől. A javaslat célja továbbá, hogy enyhítse a vezetők ügyleteivel, a bennfentesek jegyzékével és a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatásokkal kapcsolatos szabályok alkalmazásából eredő szabályozási akadályokat, biztosítva ugyanakkor, hogy ezek a könnyítések ne veszélyeztessék a befektetők védelmét és a piac integritását. Az ajánlati könyvek több piacra kiterjedő felügyeleti mechanizmusának létrehozása a MiFIR-keret célzott módosításait is szükségessé teszi annak meghatározása érdekében, hogy valamely illetékes hatóság folyamatosan kérhet az ajánlati könyvre vonatkozó adatokat a felügyelete alá tartozó kereskedési helyszíntől, valamint hogy az ESMA-ra ruházza azt a szerepet, hogy harmonizálja az ilyen adatok tárolására használt mintadokumentum formátumát. A javasolt célzott módosítások célja, hogy megteremtsék az ahhoz szükséges feltételeket, hogy az uniós nyilvános tőkepiacok szerkezeti javulása idővel megtörténjen. Egy kedvezőbb szabályozási rendszer ösztönözné egy kedvezőbb ökoszisztéma kialakulását, amely sokrétű módon járulna hozzá a tőkepiaci unió azon célkitűzéséhez, hogy javítsa a vállalkozások finanszírozási eszközökhöz való hozzáférését. Ezenkívül ezt a javaslatot más javasolt és jövőbeli kezdeményezésekkel együtt kell elemezni. A javasolt módosítások a tőkepiaci unióra vonatkozó cselekvési tervben felvázolt szélesebb intézkedéscsomag részét képezik, amelynek célja más olyan kérdések kezelése, amelyek jelenleg akadályozzák a vállalatokat a nyilvános piacokon történő tőkebevonásban.

•Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel A javaslat összhangban van a tájékoztatóról szóló rendelet átfogó célkitűzéseivel, amelyek a tőkepiacokon keresztüli forrásbevonás megkönnyítésére, a befektetők védelmének biztosítására és a felügyeleti konvergencia Unió-szerte történő előmozdítására irányulnak. A javaslat összhangban van a piaci visszaélésekről szóló rendelet átfogó céljaival – azaz az uniós pénzügyi piacok integritásának biztosítása, a befektetők védelmének és az e piacokba vetett bizalomnak a fokozása –, valamint a MiFIR azon célkitűzésével is, hogy biztosítsa a pénzügyi eszközök uniós piacainak átláthatóságát és hatékony működését. A javaslat továbbá összhangban van a 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (átláthatósági irányelv) a szabályozott piacok kibocsátóira vonatkozóan meghatározott beszámolási kötelezettségekkel. Összhangban van továbbá a MiFID II és a kkv-tőkefinanszírozási piacokat szabályozó (EU) 2017/565 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet rendelkezéseivel. •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival A javaslat teljes mértékben összhangban van a tőkepiaci unió azon alapvető céljával, hogy a finanszírozást hozzáférhetőbbé tegye az uniós vállalkozások, és különösen a kkv-k számára. Összhangban van a Bizottság által a tőkepiaci unióról szóló 2015. évi cselekvési terv, a tőkepiaci unióról szóló cselekvési terv 2017. évi félidős felülvizsgálata és a tőkepiaci unióról szóló 2020. évi cselekvési terv keretében hozott számos jogalkotási és nem jogalkotási intézkedéssel. A munkahelyteremtés és a növekedés EU-n belüli támogatása érdekében a tőkepiaci unió egyik fő célja kezdettől fogva a vállalkozások, különösen a kkv-k forráshoz jutásának megkönnyítése volt. A tőkepiaci unióról szóló cselekvési terv 2015-ösközzététele óta célzott intézkedéseket hoztak annak érdekében, hogy megfelelő finanszírozási forrásokat alakítsanak ki a kkv-k számára fejlődésük valamennyi szakaszában. A tőkepiaci unióról szóló cselekvési terv 2017 júniusában közzétett félidős felülvizsgálatában a Bizottság úgy döntött, hogy ambiciózusabb célokat tűz ki, és nagyobb hangsúlyt fektet a kkv-k nyilvános piacokhoz való hozzáférésére. 2019 novemberében a társjogalkotók rendeletet fogadtak el a kkv-tőkefinanszírozási piacok használatának előmozdítása érdekében a következő célokkal: a kkv-tőkefinanszírozási piac kibocsátóira háruló adminisztratív terhek és magas megfelelési költségek csökkentése, ugyanakkor magas szintű piaci integritás és befektetővédelem biztosítása; a nyilvánosan jegyzett kkv-k részvényei likviditásának előmozdítása annak érdekében, hogy ezek a piacok vonzóbbá váljanak a befektetők, a kibocsátók és a közvetítők számára; valamint az MTF-ek kkv-tőkefinanszírozási piacként való nyilvántartásba vételének megkönnyítése. Az említett rendelet 2019 decemberében lépett hatályba, kivéve a piaci visszaélésekről szóló rendeletet módosító rendelkezést, amely 2021 januárjában lépett hatályba. Emellett a Covid19-válságot követően a Bizottság elfogadta a tőkepiaci helyreállítási csomagot, amely a tőkepiaci és a bankszabályozás célzott módosításaiból állt azzal az átfogó céllal, hogy megkönnyítse a tőkepiacok számára az uniós vállalkozások támogatását a Covid19-válságból való kilábalásban. A tőkepiaci szabályok javasolt módosításainak célja különösen a befektetési vállalkozások és a kibocsátók szabályozási terheinek és a szabályok összetettségének enyhítése volt. Ez a javaslat a tőkepiaci unióra vonatkozó 2020. évi cselekvési terv és annak azon célkitűzése nyomán született, hogy a finanszírozást hozzáférhetőbbé tegye az uniós vállalkozások számára (2. intézkedés: „a nyilvános piacokhoz való hozzáférés támogatása”). A javaslat arra összpontosít, hogy enyhítse azokat a szabályozási követelményeket, amelyek elriaszthatják a vállalatokat a tőzsdén való jegyzéstől („kínálati oldal”). A kibocsátókat a tőzsdei jegyzéstől elriasztó egyéb tényezők, például a szűk befektetői bázis és a hitelfinanszírozásnak a saját tőkével szembeni adóelőnye jelentette problémákat a tőkepiaci unióra vonatkozó, az e javaslatban előterjesztett módosításokat kiegészítő és e kezdeményezéssel együtt elemzendő egyéb, folyamatban lévő és jövőbeli kezdeményezések kezelik. Ezek a kezdeményezések például a következőkhöz kapcsolódnak: i. egy egységes európai hozzáférési pont (ESAP) létrehozása, ami megoldja a befektetők számára hozzáférhető és összehasonlítható adatok hiányát, és láthatóbbá teszi a vállalatokat a befektetők számára, ii. az uniós kereskedési információk központosítása összesítettadat-szolgáltatás révén a hatékonyabb nyilvános piaci kereskedési környezet és árfeltárás érdekében, valamint iii. a hitelfinanszírozás adóelőnyét csökkentő támogatás bevezetése, amelynek célja, hogy vonzóbbá (és kevésbé költségessé) tegye a saját tőkével való finanszírozást a vállalatok számára. Ezen túlmenően a Bizottság számos kezdeményezése tovább fogja erősíteni a tőzsdén jegyzett részvények befektetői bázisát. Az EU kkv IPO alapja az intézményi befektetőkkel való partnerség és a kkv kibocsátókra összpontosító alapokba való befektetés révén horgonyszerepet betöltő befektető szerepét játssza majd a kkv-k nyilvános tőkéjébe történő magánbefektetések növelése érdekében. A tőkekövetelményekről szóló rendelet és a Szolvencia II felülvizsgálatai növelni fogják a kibocsátók befektetői bázisát azáltal, hogy megkönnyítik a bankok és biztosítók hosszú távú nyilvános részvényekbe történő befektetéseit. Ez a javaslat összhangban van a 2022-ben közzétett új európai innovációs menetrend 2. intézkedésével, amely elismerte, hogy a tőzsdei jegyzésről szóló jogszabály fontos szerepet játszik a növekvő innovatív deep tech vállalkozások finanszírozáshoz való hozzáférésében. A javaslat figyelembe veszi a jövőállósági platformnak a kkv-k tőkéhez jutásának megkönnyítéséről, és különösen a kkv-k értékpapírjainak szabályozott piacra történő bevezetésére vonatkozó eljárások és egyéb jegyzési kötelezettségek egyszerűsítéséről szóló véleménye mögött meghúzódó bizonyítékokat is. Végezetül a javaslat segítségével különösen az uniós kkv-k élvezhetik majd a könnyített szabályozás előnyeit a nyilvános tőkepiacokhoz való hozzáférés, valamint a folyamatos átláthatósági és beszámolási követelményeknek való megfelelés tekintetében. Ez összhangban van a Bizottság elnöke, Ursula von der Leyen által az Európai Unió helyzetéről szóló, 2022. szeptember 19-i beszédében bejelentett kkv-segélycsomag célkitűzésével is. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap A tájékoztatóról szóló rendelet, a piaci visszaélésekről szóló rendelet és a MiFIR módosításának jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 114. cikke. A javaslat célzott módosításokat vezet be az említett rendeletekben, ezért ugyanazon a jogalapon alapul. Az EUMSZ 114. cikke előírja a tagállamok azon törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek közelítésére vonatkozó intézkedések elfogadását, amelyek tárgya a belső piac megteremtése és működése. Az EUMSZ 114. cikkének alkalmazása különösen akkor lehetséges, ha a nemzeti szabályok közötti eltérések akadályozzák az alapvető szabadságokat vagy torzítják a versenyt, és így közvetlen hatással vannak a belső piac működésére. •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 4. cikke értelmében a belső piac kiteljesítésére irányuló uniós intézkedéseket az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkének (3) bekezdésében foglalt szubszidiaritás elvének fényében kell értékelni. A szubszidiaritás elve szerint uniós szintű intézkedésre csak abban az esetben kerülhet sor, ha a tervezett intézkedés céljait a tagállamok önállóan nem képesek kielégítően megvalósítani, és ezért uniós szintű fellépésre van szükség. Azt is meg kell vizsgálni, hogy a célkitűzések jobban megvalósíthatók-e uniós szintű fellépéssel (az úgynevezett „uniós hozzáadott érték tesztje”). A kibocsátókra és a kereskedési helyszínekre vonatkozó jogszabályok nagyrészt harmonizáltak uniós szinten, ami korlátozott rugalmasságot biztosít a tagállamok számára ahhoz, hogy ezt a jogi keretet a helyi körülményekhez igazítsák. Következésképpen a kívánt javulás eléréséhez módosítani kell az uniós jogszabályokat. Ugyanakkor e javaslat célkitűzései uniós szintű fellépéssel jobban megvalósíthatók. Az uniós fellépés a nagyságrendje révén csökkentheti a kibocsátók adminisztratív terheit, ugyanakkor megőrizheti a piac integritását és a befektetők védelmét, ezáltal biztosítva az egyenlő versenyfeltételeket. Emellett helyénvaló az uniós fellépés, mivel a kezdeményezés az egész EU-ban támogatni kívánja a határokon átnyúló jegyzési és értékpapír-kereskedési tevékenységet az uniós tőkepiacok további integrációja és a mérethatékonyság elérése érdekében. •Arányosság

A részvényüket első tőzsdei jegyzésre bevezetni szándékozó és a már jegyzett társaságok szabályozási terheit csökkentő javasolt intézkedések tiszteletben tartják az arányosság elvét. Alkalmasak a célok eléréséhez, és nem haladják meg a szükséges mértéket. A tájékoztatóról szóló rendeletben javasolt szabályozási könnyítések célja a kibocsátók költségeinek és terheinek csökkentése a nyilvános piacok megfelelő működésébe vetett befektetői bizalom megőrzése és megerősítése mellett. Az arányosság elvének érvényesülését biztosítja különösen a jelentős egyszerűsítések vagy akár mentességek bevezetése a tájékoztatóra vonatkozó követelmények tekintetében csak azokban az esetekben, amikor a kibocsátó már ismert a befektetők előtt, és számos információ már nyilvánosan hozzáférhető. Az arányosságot biztosítja továbbá a közzététel hozzáigazítása a piacon jelen lévő vállalatok méretéhez. A javaslat ezért csak a kkv-tőkefinanszírozási piacokon jegyzett vállalatok (azaz főként, bár nem kizárólagosan a kkv-k) számára vezeti be a növekvő vállalatok uniós kibocsátási dokumentumát. Fontos, hogy a javasolt változtatások biztosítják, hogy a befektetők számára az átláthatóság szintje ne sérüljön. A javasolt intézkedések egyike sem teszi szükségessé, hogy a befektetők további átvilágítást végezzenek, és biztosított lesz a befektetők magas szintű védelme. Például az a lehetőség, hogy a tájékoztató elkészítéséhez lehessen csak az angol nyelvet használni (mint a pénzügyi területen általánosan elfogadott nyelvet), ellensúlyozza az a követelmény, hogy az összefoglalónak azon tagállam nyelvén/nyelvein kell készülnie, ahol a nyilvános kibocsátás történik. Hasonlóképpen, azokban az esetekben, amikor a tájékoztató közzététele alóli mentességet vezetnek be, a kibocsátóknak nyilatkozatot kell közzétenniük, amely (bár nem tájékoztató) tartalmazza a befektető számára legfontosabb információkat. A már jegyzett kibocsátók adminisztratív terheinek csökkentésére irányuló javasolt könnyítéseket (a piaci visszaélésekről szóló rendelet) szintén gondosan kalibrálták a piaci integritásra és a befektetővédelemre gyakorolt káros hatások elkerülése érdekében, amelyek a piaci visszaélésekről szóló rendelet fő célkitűzései. A közzétételi kötelezettségnek az „érett” eseményekre való korlátozásával a javaslat biztosítja, hogy a piacokra és a befektetőkhöz csak érdemi információk jussanak el, elkerülve a pontatlan vagy megtévesztő információk terjedését, amelyek félrevezethetik a befektetési döntéseket. A közzétételi szabályok javasolt módosításai mellett megerősítik a megbízásokra vonatkozó adatok nyomon követésére szolgáló felügyeleti rendszert, amely a megbízásokra vonatkozó adatszolgáltatási formátumok szabványosítása és az ilyen adatok illetékes nemzeti hatóságok közötti cseréjének megkönnyítése révén bővíti a piaci visszaélésekkel kapcsolatos felügyeleti eszköztárat, és ezáltal erősíti a piac integritását és fokozza a befektetői bizalmat. Végezetül az egyéb közzétételi és beszámolási kötelezettségek, valamint a piaci visszaélésekről szóló rendelet szerinti szankciórendszer célzott módosításai megszüntetik az indokolatlan adminisztratív terheket, és arányosabb szintű szankciókat hoznak létre a kisebb kibocsátók (kkv-k) számára, megfelelő egyensúlyt teremtve ezáltal a költségcsökkentés, valamint a piaci integritás és a befektetővédelem megőrzésének elsődleges szükségessége között. •A jogi aktus típusának megválasztása A javaslat célzott módosításokat vezet be a tájékoztatóról szóló rendelet, a piaci visszaélésekről szóló rendelet és a MiFIR tekintetében. E rendeletek jogalapja az EUMSZ 114. cikkének (1) bekezdése. Ezért a módosító rendeleteknek ugyanazzal a jogalappal kell rendelkezniük. Továbbá mivel a javasolt módosítások a meglévő jogi szövegek módosítását jelentik, azokat egyetlen módosító rendelet útján is be lehet vezetni. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése/célravezetőségi vizsgálata Ez a kezdeményezés a kibocsátókra a tőzsdei jegyzésre való bevezetés folyamata során és azt követően, már tőzsdén jegyzett vállalatként háruló szabályozási terhek csökkentésére összpontosít. Ezért a tájékoztatóról szóló rendelet és a piaci visszaélésekről szóló rendelet azon szempontjaira terjed csak ki, amelyekről az érdekelt felek úgy vélik, hogy akadályozzák a vállalatok hozzáférését a nyilvános piacokhoz. A kezdeményezéshez szükséges információk megléte érdekében a Bizottság szolgálatai jelentős mennyiségű adatot gyűjtöttek közvetlenül a kereskedési helyszínektől és a kibocsátóktól (beleértve a kkv-k szövetségeit is). A piaci szereplőktől kapott információk mellett a (2020 októbere és 2021 májusa között létező) TESG további bizonyítékokkal szolgált. A Bizottság ezenfelül 2020 novemberében megbízást adott az Oxera részére egy az EU elsődleges és másodlagos részvénypiacairól szóló tanulmány elkészítésére, amely nagyon részletes áttekintést nyújt az uniós tőkepiacokról. Emellett széles körben használtak tudományos szakirodalmat és kutatásokat forrásként. A hatásvizsgálat 6. melléklete részletes értékelést tartalmaz a tájékoztatóról szóló rendelet követelményeinek eredményességéről, hatékonyságáról és koherenciájáról, összhangban a felülvizsgálati rendelkezéssel (lásd a tájékoztatóról szóló rendelet 48. cikkét). A tájékoztatóról szóló rendelet elemzése továbbá az ESMA által a Bizottság szolgálatainak 2021-re vonatkozóan kétoldalúan szolgáltatott adatokon, valamint az ESMA által a 2019. és 2020. évre vonatkozóan az EGT-ben jóváhagyott tájékoztatókról közzétett jelentéseken alapul. Az elemzés figyelembe vette az ESMA illetékes hatóságok tájékoztatókra vonatkozó ellenőrzési és jóváhagyási eljárásainak partneri felülvizsgálatáról szóló, 2022. július 21-i jelentésének főbb megállapításait is. Az elemzés kiemeli, hogy a tájékoztatókra vonatkozó jelenlegi követelmények szükségtelen terhet rónak a kibocsátókra, és hogy a tájékoztatóról szóló rendelet kitűzött céljait a kibocsátók számára kevésbé költséges követelményekkel is meg lehetne valósítani, a befektetővédelem megfelelő szintjének fenntartása mellett. 2019–2020-ban az ESMA felülvizsgálta a piaci visszaélésekről szóló rendeletet, majd 2020 szeptemberében, a Bizottság hivatalos kérésére, szakvéleményt adott a piaci visszaélésekről szóló rendelet felülvizsgálatára vonatkozó jelentésében. Az ESMA jelentése a piaci szereplők képviselőitől – többek között az Értékpapírpiaci Érdekképviseleti Csoporttól – a nyilvános konzultációra adott válaszként kapott széles körű visszajelzéseken alapul. A nyilvános konzultációt 2019. október 3-án tették közzé, és 2019 novemberéig tartott. 97 válasz érkezett a válaszadók széles körétől (azaz hitelintézetektől, eszközkezelőktől, kibocsátóktól, jogi és könyvelő cégektől, valamint kereskedési helyszínektől). Összefoglalva, az ESMA arra a következtetésre jutott, hogy a piaci visszaélésekről szóló rendelet által létrehozott keret összességében jól működik, és úgy ítélte meg, hogy nincs szükség a jogszabályi keret jelentős átalakítására, ugyanakkor számos technikai kiigazítást és pontosítást javasolt. A jelentés néhány olyan területet is feltárt, amelyek esetében az ESMA hasznosnak/szükségesnek tartotta a további iránymutatást. A jelentés néhány következtetésének azonban ellentmondanak a tőkepiaci unióval foglalkozó magas szintű fórum és a technikai szakértői érdekképviseleti csoport következtetései, valamint az érdekelt felektől a tőzsdén való jegyzésről szóló jogszabályról folytatott célzott konzultáció és a szakmai ülések során kapott visszajelzések. A hatásvizsgálat 8. melléklete összefoglalja a Bizottság szolgálatai által a piaci visszaélésekről szóló rendelet azon rendelkezéseivel kapcsolatban végzett értékelést, amelyek esetében az ESMA következtetései nincsenek összhangban a szakértőktől és az érdekelt felektől kapott visszajelzésekkel. Ez a következőket foglalja magában: a bennfentes információ fogalma és a kibocsátók azon kötelezettsége, hogy a bennfentes információt közzétegyék; a közzététel késleltetésének feltételei; a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatásokat, a bennfentesek jegyzékét és a közigazgatási szankciókat szabályozó rendelkezések. Az elemzés kiterjed az ajánlati könyvek több piacra kiterjedő felügyeletére is. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk 2021. november 19-én a Bizottság véleményezési felhívást tett közzé, valamint egy tizennégy hetes nyilvános és célzott konzultációt indított, amelyben az érdekelt felek véleményét kérte arról, hogy miként lehetne növelni az uniós nyilvános piacokon való jegyzésre történő bevezetés általános vonzerejét. A konzultáció a szabályozási keret azon esetleges hiányosságairól is gyűjtött információt, amelyek visszatartják a vállalatokat a nyilvános tőkepiacokon keresztül történő forrásbevonástól. A konzultáció emellett konkrét kérdéseket tett fel a tájékoztatóról szóló rendelettel és a piaci visszaélésekről szóló rendelettel kapcsolatban. Összesen 108 válasz érkezett 22 tagállambeli, valamint egyesült államokbeli, egyesült királyságbeli és svájci érdekelt felektől. A válaszadók túlnyomó többsége (72 %) úgy vélte, hogy a szabályozási követelményekhez az IPO szakaszában és az IPO-t követő szakaszban kapcsolódó túlzott megfelelési költségek meglehetősen fontos vagy nagyon fontos tényezők az uniós nyilvános piacok vonzereje hiányának magyarázatában. Ezen válaszadók közé tartozott a kibocsátók, a tőzsdék és a befektetők túlnyomó többsége, valamint egyes illetékes nemzeti hatóságok. Több érdekelt fél azt állította, hogy a tőzsdei jegyzésre történő bevezetés terhei hasonlóak a nagyvállalatok és a kkv-k esetében, ami nagyon aránytalanná teszi a terheket a kkv-k számára. A válaszadók többsége azzal érvelt, hogy mind a tőzsdei jegyzésre történő bevezetésre, mind az azt követő szakaszra vonatkozó szabályok aránytalan terhet jelentenek az e szabályok által elérni kívánt befektetővédelmi célokhoz képest (52 %, illetve 57 %). A válaszadók összességében elismerték, hogy a különböző típusú tájékoztatók elkészítésének átlagos költségét nehéz volt megbecsülni, és hogy a költség különböző tényezőktől függött, többek között a jogi díjaktól, a könyvvizsgálati költségektől és a vállalkozás összetettségétől. A válaszadók többsége (59 %) úgy vélte, hogy a sztenderd tájékoztató jelenlegi formájában nem teremt megfelelő egyensúlyt a hatékony befektetővédelem és a kibocsátókra háruló arányos adminisztratív teher között, amelyet jelentősen csökkenteni kell. Ugyanezt az álláspontot képviselte a válaszadók 44 %-a a növekvő vállalatok uniós tájékoztatójával kapcsolatban is. A válaszadók közel fele (48 %) vélte úgy, hogy a tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírok tájékoztatójára vonatkozó szabályok sikeresen elősegítették a tőkepiacokon keresztül történő tőkebevonást. A másodlagos kibocsátásokat illetően a válaszadók véleménye megoszlott. Míg a válaszadók enyhe többsége (51 %) úgy vélte, hogy a tájékoztatóra vonatkozó követelményt nem kellene megszüntetni a rábocsátások esetében, egy jelentős kisebbség (43 %) szerint a szabályozott piacon vagy kkv-tőkefinanszírozási piacon folyamatosan legalább 18 hónapig jegyzett kibocsátóknak nem kellene tájékoztatót közzétenniük a rábocsátásokhoz. Végezetül a legtöbb válaszadó (54 %) úgy nyilatkozott, hogy szerintük az illetékes nemzeti hatóságokhoz jóváhagyásra benyújtott tájékoztatótervezetek teljességének, érthetőségének és következetességének hatóságok általi értékelésében nincs összhang és konvergencia.

A válaszadók összességében a piaci visszaélésekről szóló rendelet legtöbb jelenlegi szabályát megterhelőnek találták. A legnagyobb terhet jelentő követelmények a bennfentes információ fogalmával kapcsolatos követelmények (64 % vélte úgy, hogy ez nagyon megterhelő vagy meglehetősen megterhelő), valamint a közzététel késleltetésének feltételei (a válaszadók 70 %-a szerint ez nagyon megterhelő vagy meglehetősen megterhelő). A válaszadók véleménye megoszlott, amikor arról kérdezték őket, hogy elegendő lenne-e, ha az ESMA iránymutatás útján pontosítaná a bennfentes információ fogalmát. A véleményt nyilvánítók közel fele (54 %) azonban úgy vélte, hogy az ESMA iránymutatásai nem lennének elegendőek a bennfentes információ fogalmának szükséges pontosításához. Ezek a válaszadók (köztük bankok, kereskedési helyszínek, kibocsátók, pénzügyi közvetítők és illetékes nemzeti hatóságok képviselői) aggodalmukat fejezték ki azzal kapcsolatban, hogy az ESMA iránymutatása nem lenne hatékony a jogi egyértelműség megszüntetésében. Azzal érveltek, hogy a bennfentes információ fogalmát túl tágan határozták meg, és túl sok információt kell közzétenni. Véleményük szerint újra kell gondolni a bennfentes információ fogalmát, ami csak az 1. szintű rendelettel összefüggésben végezhető el. A válaszadókat továbbá megkérdezték, hogy a piaci visszaélésekről szóló rendeletnek különbséget kell-e tennie a bennfentes információnak a bennfentes kereskedelem megelőzése céljából alkalmazott fogalma és a közzétételi kötelezettséget kiváltó bennfentes információ fogalma között. Az ügyben véleményt nyilvánító válaszadók többsége úgy vélte, hogy helyénvaló lenne különbséget tenni a két fogalom között. Ezen túlmenően a véleményt nyilvánító válaszadók többsége megjegyezte, hogy egyértelművé kell tenni, hogy a többlépcsős folyamattal kapcsolatos bennfentes információkat csak a végső szakasz elérését követően kell nyilvánosságra hozni, kivéve, ha az információ kiszivárgott. A válaszadók túlnyomó többsége (72 %) a piaci visszaélésekről szóló rendelet 19. cikkének (8) bekezdése szerinti, a vezetők ügyleteinek bejelentésére vonatkozó küszöbérték megemelése mellett foglalt állást. Azzal érveltek, hogy az emelés nem veszélyeztetné a piac integritását. A válaszadók egyetértettek abban is, hogy a bennfentesek jegyzékére vonatkozó követelményeket valamennyi kibocsátó számára egyszerűsíteni kell annak biztosítása érdekében, hogy csak az azonosítás szempontjából leglényegesebb információk szerepeljenek benne. Amikor a válaszadókat arról kérdezték, hogy az ESMA-nak a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatási eljárás módosítására irányuló korlátozott javaslatai elégségesek-e, ugyanakkor kiegyensúlyozott megoldást nyújtanak-e a terhek egyszerűsítésére és a piac integritásának fenntartására, a válaszadók többsége (62,2 %) nem értett egyet. Végezetül a legtöbb válaszadó (51 %) úgy nyilatkozott, hogy a piaci visszaélésekről szóló rendelet szerinti jelenlegi szankciórendszer nem arányos a jogszabály által elérni kívánt céllal. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása Az elmúlt években a Bizottság folyamatos értékeléseinek középpontjában a vállalatok, különösen a kkv-k nyilvános piacokhoz való hozzáférése állt. A tőkepiaci unióval foglalkozó magas szintű fórum, a technikai szakértői érdekképviseleti csoport munkája és a tőkepiaci unióról szóló 2020. évi cselekvési terv keretében felmerültek a vállalkozásokra a nyilvános piacokra való belépéskor nehezedő szabályozási terhekkel kapcsolatos kérdések. A Bizottság figyelembe vette az Oxera által készített tanulmány keretében a témával kapcsolatban végzett kiterjedt kutatásokat is. A Bizottság emellett 2022 áprilisában két szakmai ülést/munkaértekezletet is szervezett az ágazati érdekelt felekkel a mérlegelt szakpolitikai alternatívák további finomítása céljából. A Bizottság továbbá ismertette a javaslat célját az Európai Értékpapír-bizottság szakértői csoportjával és az Európai Parlament Gazdasági és Monetáris Bizottságának (ECON) koordinátoraival. A szakértői csoportok ajánlásai 2020 júniusában a tőkepiaci unióval foglalkozó magas szintű fórum számos ajánlást adott ki a nyilvános piacok ökoszisztémájának javítása érdekében, általában azzal a céllal, hogy enyhítse a szabályozási követelményeket. A piaci visszaélésekről szóló rendelet és a tájékoztatóról szóló rendelet szempontjából az ajánlások a bennfentes információ fogalmára, a piaci visszaélésekről szóló rendelet és az átláthatósági irányelv közötti kölcsönhatásra, a bennfentesek jegyzékére, a vezetők ügyleteire és a szankciókra, illetve a tájékoztatókkal kapcsolatos küszöbértékekre és a tájékoztatók hosszára, a határidőkre és a passzportálási szabályokra összpontosítottak. 2020 októberében az Európai Bizottság elindította a technikai szakértői érdekképviseleti csoportot. A csoport feladata a kkv-tőkefinanszírozási piacok működésének nyomon követése és értékelése, valamint a kkv-k nyilvános piacokhoz való hozzáférésének egyéb releváns területein szakértői támogatás és lehetséges információk biztosítása volt. A technikai szakértői érdekképviseleti csoport megerősítette az érdekelt felek azzal kapcsolatos aggályait, hogy további jogalkotási intézkedésekre van szükség a vállalatok, különösen a kkv-k tőzsdei jegyzésre történő bevezetésének támogatásához. A 2021 májusában közzétett zárójelentésében a technikai szakértői érdekképviseleti csoport 12 ajánlást fogalmazott meg, többek között a piaci visszaélésekről szóló rendelet szerinti közzétételi kötelezettség pontosítására és szűkítésére, valamint a tőzsdei jegyzésre való bevezetés követelményeinek enyhítésére vonatkozó ajánlást. A tájékoztatóról szóló rendelettel kapcsolatban a technikai szakértői érdekképviseleti csoport azt javasolta, hogy vezessenek be könnyítéseket a tájékoztató maximális hosszára (pl. az IPO-k tájékoztatójára vonatkozó oldalszámkorlát révén), a nyelvre (tegyék lehetővé, hogy a tájékoztatók angol nyelven készüljenek), a másodlagos kibocsátásokra és a tőzsdei áthelyezésre (pl. az uniós helyreállítási tájékoztatóhoz hasonló, jelentősen egyszerűsített tájékoztató állandó jelleggel történő bevezetésével) és a „kibocsátó szerinti tagállam” meghatározására vonatkozóan. A piaci visszaélésekről szóló rendelettel kapcsolatban a technikai szakértői érdekképviseleti csoport javasolta a hatály, a bennfentes információ közzététel céljából történő meghatározása, a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatások, a bennfentesek jegyzéke, a vezetők ügyletei és a szankciók tekintetében történő könnyítések bevezetését. Találkozók az érdekelt felekkel A Bizottság szolgálatai 2022 áprilisának elején két virtuális technikai munkaértekezletet is szerveztek a tőzsdék, a kibocsátók és a befektetők képviselőivel a Bizottság által mérlegelt szakpolitikai alternatívák további finomítása érdekében. A kezdeményezés előkészítése során számos kétoldalú találkozóra került sor az érdekelt felekkel. Találkozók tagállami szakértőkkel A Bizottság először 2021. október 15-én, majd 2022. május 17-én és 30-án ismét ismertette a javaslat célkitűzését az Európai Értékpapír-bizottság szakértői csoportjával (EGESC). A megbeszélésen részt vevő küldöttségek támogatták a Bizottság azon célkitűzését, hogy növelje az uniós nyilvános piacok vonzerejét a befektetők védelmének és a piac integritásának biztosítása mellett. Találkozó az ECON koordinátoraival az Európai Parlamentben Az európai parlamenti képviselők vitában részt vevő koordinátorai üdvözölték a Bizottság által a tőzsdei jegyzésről szóló jogszabállyal kapcsolatban javasolt további lépéseket, elismerve az uniós nyilvános piacokkal kapcsolatos problémát. Hangsúlyozták, hogy a Bizottságnak meg kell találnia a megfelelő egyensúlyt annak érdekében, hogy valamennyi vállalat – különösen a kkv-k – hozzáférjen a nyilvános piacokhoz forrásbevonás céljából, ugyanakkor biztosítva legyen a befektetők megfelelő védelme is. •Hatásvizsgálat Ezt a javaslatot hatásvizsgálat kíséri, amelyet 2022. június 10-én nyújtottak be, 2022. július 6-án vitattak meg, és amely a Szabályozói Ellenőrzési Testülettől 2022. július 8-án kapott pozitív véleményt fenntartásokkal. A Szabályozói Ellenőrzési Testület a következők pontosítása érdekében a hatásvizsgálat tervezetének módosítására kérte fel a Bizottságot: i. a tőzsdei jegyzésről szóló jogszabályra irányuló kezdeményezés és más kapcsolódó tőkepiaci kezdeményezések kapcsolata és koherenciája; ii. az elemzés kockázatai és korlátai; iii. az érdekelt felek különböző kategóriái által a probléma meghatározásával, az alternatívákkal és az alternatívák hatásaival kapcsolatban kifejtett eltérő álláspontok. A Testület által megfogalmazott észrevételeket figyelembe vették és beépítették a hatásvizsgálat végleges változatába.

A hatásvizsgálat a tőzsdei jegyzés folyamatának egyes szakaszaiban felmerülő szabályozási akadályok azonosítására és a konkrét akadályok megszüntetésére összpontosít. Bemutatja az IPO-t megelőző szakaszban felmerülő akadályokat, amelyek a társasági jogból adódnak, különösen abból, hogy egyes tagállamokban nem lehetséges a többszörös szavazati jogot biztosító részvények tőzsdei jegyzése. Ezt követően az IPO szakaszában a tájékoztatóról szóló rendeletből eredően fennálló akadályokra összpontosít, nevezetesen a tájékoztató elkészítésének magas költségeire. Végül pedig foglalkozik a piaci visszaélésekről szóló rendeletből eredően az IPO-t követő szakaszban felmerülő akadályokkal, különösen a kibocsátók bennfentes információk közzétételére vonatkozó kötelezettségével kapcsolatos jogbizonytalanság miatt felmerülő költségekkel. A hatásvizsgálat a rendelkezésre álló empirikus tények elemzését és az érdekelt felek véleményének figyelembevételét követően a tőzsdei jegyzés folyamatának minden egyes szakaszára vonatkozóan két szakpolitikai alternatívát határoz meg. A hatásvizsgálat három célkitűzés tekintetében elemzi az alternatívákat, vagyis, hogy azok: i. csökkentik-e a tőzsdei jegyzésre törekvő vagy már jegyzett társaságok szabályozási és megfelelési költségeit, ii. megfelelő szintű befektetővédelmet és piaci integritást biztosítanak-e, és iii. jobban ösztönzik-e a kibocsátókat a tőzsdén való jegyzésre. Az előnyben részesített alternatívának ezért (a tőzsdei jegyzés folyamatának minden egyes szakaszára vonatkozóan) költséghatékonynak és eredményesnek kell lennie az azonosított akadály kezelése terén, ugyanakkor kellően magas szintű befektetővédelmet és piaci integritást kell biztosítania. Az alternatívák azonosítása és értékelése során a Bizottság figyelembe vette a kisebb vállalatokra vonatkozó intézkedések arányosságát. Bár az alternatívákban szereplő szabályozási módosítások önmagukban nem tudják kezelni az uniós nyilvános piacok előtt álló összes kihívást, a vállalatok nyilvános tőkepiacokhoz való hozzáférésének javítására irányuló szélesebb terv részének minősülő egyéb intézkedésekkel együtt a céljuk, hogy hozzájáruljanak az uniós nyilvános piacok jelenlegi lejtmenetének visszafordításához. E szabályozási előrelépések hiányában az uniós nyilvános piacok továbbra is az optimálistól elmaradó szabályozási keretre támaszkodnának a tőzsdei jegyzésre történő bevezetés tekintetében, ami viszont csökkentené a nyilvános piacok vonzerejét, és így gazdasági költségekkel járna az uniós kibocsátók, befektetők és az uniós gazdaság egésze számára. Az alapforgatókönyv ezért nem irányozza elő a tőzsdei jegyzésre történő bevezetésre és a már jegyzett társaságokra vonatkozó szabályokra irányadó jogi keret módosítását. Az IPO szakasza (azaz a tájékoztatóról szóló rendelet) tekintetében az 1. szakpolitikai alternatíva a következőket javasolja: 1. a tőzsdei jegyzéssel kapcsolatos dokumentumok (beleértve a tájékoztatót is) ellenőrzésének átadása a tőzsdéknek, és a tartalom egyszerűsítésére vonatkozó lehetőség csak bizonyos esetekre (a kkv-tőkefinanszírozási piacokon való jegyzés és a másodlagos kibocsátások esetére) történő korlátozása. A 2. szakpolitikai alternatíva minden körülmények között rövidebb tájékoztatót (vagy bevezetési dokumentumot) és az illetékes nemzeti hatóságok általi ellenőrzési és jóváhagyási eljárás egyszerűsítését javasolja. Az elemzés feltárta, hogy az azonosított szabályozási akadályok kezelésének legmegfelelőbb módja a rövidebb tájékoztatók és az illetékes nemzeti hatóságok egyszerűsített ellenőrzésének együttes bevezetése, amint azt a 2. alternatíva javasolja. A kibocsátók esetében a becsült költségmegtakarítás évente mintegy 67 millió EUR-t tenne ki. Ez az összeg 56 millió EUR-t foglal magában a szabályozott piacokon történő elsődleges kibocsátások, 2,7 millió EUR-t a kkv-tőkefinanszírozási piacokon történő elsődleges kibocsátások, 7 millió EUR-t a helyettesíthető értékpapírok másodlagos kibocsátása és 1 millió EUR-t a nem helyettesíthető értékpapírok másodlagos kibocsátása tekintetében. A befektetők élvezhetnék a tömörebb és egyszerűbb dokumentum előnyeit, amely könnyebben olvasható és áttekinthetőbb. A standardizált formátum (azaz a tájékoztató szakaszai közzétételének rögzített sorrendje) megkönnyítené a tájékoztatók érthetőségét és összehasonlíthatóságát uniós szinten. Ezen túlmenően a tájékoztató kizárólag elektronikus formátumban történő közzétételének lehetősége lehetővé tenné a tájékoztató elektronikus támogató eszköz segítségével történő megnyitását és olvasását, amelyet manapság a befektetők gyakrabban használnak. Az illetékes nemzeti hatóságok által végzett ellenőrzési és jóváhagyási folyamat hatékonyabbá, konvergensebbé és egyszerűbbé válna. További költségmegtakarítások származnának abból, hogy az illetékes nemzeti hatóságoknak ezentúl nem kellene ellenőrizniük és jóváhagyniuk a helyettesíthető értékpapírok másodlagos kibocsátásaira vonatkozó tájékoztatókat, amelyek bizonyos feltételek mellett mentességet élveznének. Az IPO-t követő szakasz tekintetében az 1. szakpolitikai alternatíva célja a piaci visszaélésekről szóló rendelet szerinti közzétételi kötelezettség pontosítása és szűkítése többek között az ilyen közzététel késleltetésére vonatkozó feltételek felülvizsgálata révén, valamint a szankciórendszer arányosabbá tétele a kkv-k tekintetében, míg a 2. szakpolitikai alternatíva a bennfentes információk piaci visszaélésekről szóló rendelet szerinti közzétételét az események zárt, előre meghatározott listájára javasolja korlátozni. Az 1. alternatívát jelölték meg előnyben részesített alternatívaként. Az ezen előnyben részesített alternatíva szerinti intézkedések növelnék a jogi egyértelműséget azzal kapcsolatban, hogy mit kell és mit nem kell közzétenni, megszüntetve az információk túl korai közzétételét. Ez viszont csökkenti a tőzsdén jegyzett társaságok terheit azáltal, hogy korlátozza a jelenleg a közzétételi kötelezettség teljesítésének biztosítására fordított időt és költségeket, beleértve a külső tanácsadók díjait is. Ezzel kevesebb lehet a kibocsátók általi késedelmes közzététel is. A kibocsátók számára a közvetlen és közvetett költségek csökkenése annak tudható be, hogy egyértelműbbé válik annak értékelése, hogy egy adott információ egy konkrét esetben bennfentes információnak minősül-e. Az éves megfelelési költségek becsült csökkenése körülbelül 89 millió EUR, amely úgy oszlik meg, hogy 24,6 millió EUR jut a kkv-kra, 64,6 millió EUR a nem kkv-kra. A késleltetett közzétételre vonatkozó szabályok célzott módosításai további 11 millió EUR-val csökkenthetik a vállalatok költségeit, amelyből 1 millió EUR jut a kkv-kra, 10 millió EUR pedig a nem kkv-kra. A befektetők számára előnyös lenne a szükségtelen (vagy akár félrevezető) közzétételek megszüntetése és a fokozott jogbiztonság azon információk tekintetében, amelyeket a kibocsátóknak közzé kell tenniük. Ezzel elkerülhetők lennének a befektetők idő előtt közzétett információk alapján hozott, optimálistól elmaradó döntéseihez kapcsolódó költségek (beleértve az alternatív költségeket is). Az illetékes nemzeti hatóságok számára előnyös lenne a közzétételi kötelezettségeknek való megfelelés egyszerűsített felügyelete, ami az adminisztratív terhek csökkenéséhez vezetne. Ez a lehetőség csökkentené az illetékes nemzeti hatóságok kibocsátóktól kapott, késleltetésről szóló értesítések felülvizsgálata során felmerülő adminisztratív költségeit is, mivel a kibocsátóknak kevésbé lenne szükségük a közzététel késleltetésére. Végezetül feltételezhető, hogy a tőzsdékre gyakorolt hatások mindkét előnyben részesített alternatíva esetében korlátozottak. A tőzsdék számára azonban idővel előnyös lenne, hogy a szabályozási könnyítések és a nyilvános jegyzés nagyobb vonzereje miatt fokozatosan növekedne az adott tőzsdén való jegyzésre történő bevezetést kérelmező vállalatok száma. Ez a javaslat hozzá fog járulni a tőkepiaci unió menetrendjéhez és azon célkitűzéséhez, hogy diverzifikálja az uniós vállalkozások forráshoz jutását, valamint biztosítsa az uniós tőkepiacok fejlődését és további integrációját. Az e kezdeményezésben javasolt szabályozási intézkedések várhatóan hatással lesznek az EU-ban működő valamennyi vállalatra, különösen a kkv-kra, amelyek jobban ki vannak téve a szabályozásból eredő terheknek, mint a nagyobb költségviselési képességgel rendelkező, nagyobb méretű vállalatok. Ami a szélesebb körű következményeket illeti, a javaslat várhatóan nem jár közvetlen társadalmi hatással. A vállalatok finanszírozáshoz való jobb hozzáférése azonban közvetett pozitív hatást gyakorolhat a foglalkoztatásra, lehetővé téve a vállalkozások számára az innovációt és a gyorsabb növekedést, valamint több munkavállaló alkalmazását ezen célkitűzések elérése érdekében. Mivel a kezdeményezés különösen a kkv-kat célozza (néhány, közvetlenül nekik címzett intézkedéssel), a foglalkoztatásra gyakorolt (közvetett) hatás valószínűleg különösen releváns lesz. Napjainkban az EU-ban a kkv-k mintegy 100 millió embert foglalkoztatnak, az EU GDP-jének több mint felét adják, és kulcsszerepet játszanak az értékteremtésben minden gazdasági ágazatban. És ami fontos, hogy az uniós vállalatok 99,8 %-át teszik ki. E javaslat végrehajtásából nem várhatók közvetlen környezeti hatások és jelentős közvetlen vagy közvetett károk. Számos, a nyilvános piacokon jegyzett vállalat azonban részt vehet új környezetbarát technológiák kutatásában és fejlesztésében. A finanszírozási eszközökhöz való jobb hozzáférés lehetővé teszi, hogy ezek a vállalatok gyorsabban növekedjenek, és több pénzügyi erőforrást különítsenek el olyan K+F-programokra, amelyek hozzájárulhatnak az európai zöld megállapodás célkitűzéseihez. A javaslat – bár csekély mértékben – pozitívan befolyásolhatja a fenntartható fejlődési célok, különösen a 8. fenntartható fejlődési cél (tisztességes munka és gazdasági növekedés) és a 9. fenntartható fejlődési cél (ipar, innováció és infrastruktúra) elérését is. Végezetül a javaslat összességében várhatóan nem gyakorol komoly hatást a digitalizációra. Ezzel együtt a tájékoztatóról szóló rendelet szerinti azon lehetőség, hogy a tájékoztatót nyomtatott formában kérjék, e javaslattal megszűnik, ami előmozdítja a tőzsdei jegyzésre való bevezetés folyamatának digitalizálását. Emellett az ajánlati könyvek több piacra kiterjedő felügyelete lehetővé teszi az ajánlati könyvek adatainak automatikus cseréjét az illetékes nemzeti hatóságok között, digitális eszközökkel javítva a felügyeleti célú együttműködést. •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés A tőzsdei jegyzésről szóló átfogó jogszabálycsomag várhatóan évente mintegy 167 millió EUR megtakarítást eredményez az adminisztratív költségek terén a kibocsátók, köztük a kkv-k számára. Az illetékes nemzeti hatóságok várhatóan csökkenteni tudják költségeiket, mivel az egyszerűbb és egyértelműbb követelmények lehetővé teszik felügyeleti tevékenységeik hatékonyabb végrehajtását. A tervezett szabályozási változások a befektetők számára is előnyösek, mivel a vállalati információk (a jegyzés időpontjában és azt követően) tömörebbé, időszerűbbé és könnyebben áttekinthetővé válnak. A javaslat végrehajtása várhatóan csak kisebb kiigazítási költségekkel járna a kibocsátók és az illetékes nemzeti hatóságok számára. •Alapjogok

A javaslat védi az alapvető jogokat és az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert alapelveket, különösen a vállalkozás szabadságára (16. cikk) és a fogyasztóvédelemre (38. cikk) vonatkozó elvet. Mivel e kezdeményezés célja a kibocsátókra nehezedő adminisztratív terhek enyhítése, hozzá fog járulni a vállalkozás szabadságára vonatkozó jog javításához. A tájékoztatóról szóló rendelet és a piaci visszaélésekről szóló rendelet tervezett módosításai nem gyakorolhatnak negatív hatást a fogyasztóvédelemre, mivel ezeket a célzott változtatásokat úgy alakították ki, hogy megőrizzék a magas szintű piaci integritást és befektetővédelmet. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A kezdeményezés várhatóan nem lesz jelentős hatással az EU költségvetésére. Az ajánlati könyvekre vonatkozó, több piacra kiterjedő adatok illetékes nemzeti hatóságok közötti, piaci visszaélésekről szóló rendelet szerinti piacfelügyeleti célú cseréjét megkönnyítő IKT-infrastruktúra várhatóan 400 000 EUR egyszeri költséggel jár, éves működési költsége pedig 200 000 EUR. Ezt az ajánlati könyvek több piacra kiterjedő felügyeletéhez szükséges eszközt az illetékes nemzeti hatóságok építenék ki, adott esetben az 1095/2010/EU rendelet 28. cikke által lehetővé tett, az illetékes nemzeti hatóságok és az ESMA között szervezett átruházási megállapodás keretében. Ezért a finanszírozása nem az uniós költségvetésből, hanem az illetékes nemzeti hatóságok által történne a 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (MiFID I) alapján, felhatalmazáson alapuló projekt révén létrehozott, az ügyletek bejelentésére szolgáló cseremechanizmus meglévő rendszerére építve. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A tájékoztatóról szóló módosított rendelet hatásának nyomon követésére az ESMA-val és az illetékes nemzeti hatóságokkal együttműködésben, az EU-ban jóváhagyott tájékoztatókról szóló éves jelentések keretében kerül sor, amelyek évente történő elkészítésére az ESMA felhatalmazást kap. Emellett a Bizottság öt év múlva értékelni fogja a tájékoztatóról szóló rendelet alkalmazását, valamint azt, hogy a különböző tájékoztatók továbbra is alkalmasak-e a rendelet célkitűzéseinek elérésére. Értékelése során a Bizottság megfelelő egyensúlyt teremt a befektetővédelem megvalósítása és a vállalkozásokra háruló szabályozási terhek minimalizálása között. A Bizottság emellett öt év múlva értékelni fogja a piaci visszaélésekről szóló rendelet alkalmazását is, és jelentést tesz e reform hatásairól, különösen a bennfentes információk közzétételéről és az ajánlati könyvekre vonatkozó adatok cseréjére szolgáló mechanizmusról. •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata 1. cikk – a tájékoztatóról szóló rendelet módosításai A szabályozott piacra vagy kkv-tőkefinanszírozási piacra bevezetett értékpapírokkal helyettesíthető értékpapírok másodlagos kibocsátására vonatkozó mentességek. A tájékoztatóról szóló rendelet 1. cikke (5) bekezdésének a) pontja mentességet ír elő a tájékoztató közzétételére vonatkozó kötelezettség alól az ugyanazon szabályozott piacra már bevezetett értékpapírokkal helyettesíthető értékpapírok szabályozott piacra történő bevezetése esetén, feltéve, hogy az újonnan bevezetett értékpapírok egy 12 hónapos időszak alatt az ugyanarra a szabályozott piacra már bevezetett értékpapírok kevesebb mint 20 %-át képviselik. A javaslat módosítja az 1. cikk (4) és (5) bekezdését annak meghatározása érdekében, hogy ez a mentesség az értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattételre és az érintett értékpapírok szabályozott piacra történő bevezetésére egyaránt vonatkozik. A javaslat kiterjeszti ezt a mentességet azokra a vállalatokra is, amelyek értékpapírjait az érintett értékpapírokra vonatkozó nyilvános ajánlattételt vagy azok piaci bevezetését megelőző legalább 18 hónapban folyamatosan forgalmazták kkv-tőkefinanszírozási piacon, és a küszöbértéket 20 %-ról 40 %-ra emeli. A javaslat emellett a tájékoztatóra vonatkozó követelmény alóli új mentesség bevezetésével is módosítja az 1. cikk (4) és (5) bekezdését. Az új mentesség értelmében a szabályozott piacra vagy kkv-tőkefinanszírozási piacra már bevezetett értékpapírokkal helyettesíthető értékpapírokat kibocsátó társaságok – ideértve a valamely kkv-tőkefinanszírozási piacról valamely szabályozott piacra áttérő társaságokat is – nem kötelesek tájékoztatót készíteni és közzétenni. Ehelyett ezeknek a vállalatoknak egy rövid összefoglaló dokumentumot kell közzétenniük és benyújtaniuk az illetékes nemzeti hatósághoz, amelyben nyilatkoznak arról, hogy megfelelnek a folyamatos és időszakos jelentéstételi és átláthatósági kötelezettségeknek, és részletezik a bevételek felhasználását és minden egyéb, még nyilvánosságra nem hozott releváns információt. A tájékoztatóról szóló rendelet egy új IX. melléklettel egészül ki annak egyértelműsítése érdekében, hogy milyen információkat kell szerepeltetni az összefoglaló dokumentumban. Az új mentesség azonban nem vonatkozik olyan értékpapírok másodlagos kibocsátására, amelyek nem helyettesíthetők már bevezetett értékpapírokkal, valamint a pénzügyileg nehéz helyzetben lévő, illetve jelentős átalakuláson, például az irányításnak a felvásárlásból, egyesülésből vagy szétválásból eredő változásán áteső vállalatok másodlagos kibocsátásaira. Ilyen esetekben a kibocsátók kötelesek új, rövid formátumú tájékoztatót, az uniós rábocsátási tájékoztatót elkészíteni és közzétenni (lásd az alábbi pontot). Az 1. cikk (5) bekezdésének a) pontjában jelenleg meghatározott mentességhez képest az új mentesség hatóköre szélesebb (pl. nincs százalékos felső határ, nincs követelmény arra vonatkozóan, hogy az új értékpapírokat ugyanazon a piacon vezessék be), és a befektetők védelmét szolgáló különleges biztosítékok vonatkoznak rá (pl. összefoglaló dokumentum közzétételére vonatkozó követelmény). A tájékoztatókra vonatkozó meglévő mentességekhez kapcsolódó, feleslegessé váló rendelkezéseket el kell hagyni. Harmonizált küszöbérték a kis méretű, értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattételek tájékoztató közzétételének kötelezettsége alól történő mentesülése tekintetében. A tájékoztatóról szóló rendelet 1. cikkének (3) bekezdését, amely 1 millió EUR-ban állapítja meg a küszöbértéket, amely alatt a rendelet nem alkalmazandó, el kell hagyni. A tájékoztatóról szóló rendelet 3. cikkének (2) bekezdése úgy módosul, hogy 12 millió EUR-ban határozza meg azt az egyedi, harmonizált küszöbértéket, amely alatt az útlevet nem igénylő, értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattételek mentesülnek a tájékoztatóra vonatkozó követelmény alól (az ugyanazon kibocsátó által az Unióban 12 hónap alatt tett összesített ajánlatok teljes ellenértékén alapuló küszöbérték). A kibocsátók azonban önkéntes alapon készíthetnek tájékoztatót. Ezen túlmenően a tagállamok előírhatnak nemzeti tájékoztató dokumentumokat a 12 millió EUR alatti, értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattételek esetében, feltéve, hogy a nemzeti közzétételi követelmények nem jelentenek aránytalan terhet. Egységesebb és egyszerűsített tájékoztató a nyilvános ajánlattétel tárgyát képező vagy szabályozott piacra bevezetett értékpapírok elsődleges kibocsátására vonatkozóan. A javaslat a 6. cikk (2) bekezdését és a 7. cikket módosítva bevezeti a tájékoztató és a tájékoztató összefoglalójának standardizált formátumát és sorrendjét (azaz a tájékoztatóban foglalt információk közzétételének rögzített sorrendjét). A javaslat továbbá oldalszámkorlátot (300) vezet be a részvény IPO-k tájékoztatóira vonatkozóan, és egyértelművé teszi, hogy a tájékoztatóban feltüntetendő mely információk nem tartoznak az oldalszámkorlát hatálya alá.

Ennek megfelelően módosul a Bizottság azon felhatalmazása, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a tájékoztató formátumának és tartalmának meghatározása céljából (a tájékoztatóról szóló rendelet 13. cikkének (1) bekezdése és I–III. melléklete). Egyértelművé vált továbbá, hogy e felhatalmazáson alapuló jogi aktusoknak figyelembe kell venniük i. a tulajdonviszonyt megtestesítő értékpapírok kibocsátói esetében azt is, hogy a kibocsátókra vonatkozik-e a fenntarthatósággal kapcsolatos vállalati beszámolásról szóló, küszöbön álló irányelv szerinti fenntarthatósági beszámolás, valamint ii. a tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírok kibocsátói esetében azt is, hogy ezeket a tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírokat ESG-tényezőket figyelembe vevőként vagy ESG-célkitűzéseket követőként hirdetik-e. A tájékoztatóra vonatkozó követelmények hatékonysága és eredményessége tovább javul a 16. cikk (a kockázati tényezőkre vonatkozó információk egyszerűsítése), a 19. cikk (a hivatkozás útján történő beépítés kötelezővé tétele), a 21. cikk (a befektetők azon lehetőségének megszüntetése, hogy kérjék a tájékoztató nyomtatott példányát) és a 27. cikk (annak lehetővé tétele, hogy a kibocsátók a tájékoztatót csak angol nyelven készíthessék el, kivéve az összefoglalót) módosításával. A másodlagos kibocsátásokra vonatkozó egyszerűsített közzétételi szabályok és a (hamarosan megszűnő) uniós helyreállítási tájékoztató felváltása az új uniós rábocsátási tájékoztatóval. A javaslat új uniós rábocsátási tájékoztatót vezet be, amely (a tulajdonviszonyt megtestesítő és a tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírok esetében) állandó jelleggel felváltja a másodlagos kibocsátásokra vonatkozó egyszerűsített tájékoztatót. A másodlagos kibocsátásokra vonatkozó egyszerűsített közzétételi szabályok (a tájékoztatóról szóló rendelet 14. cikke) ezért hatályukat vesztik. Szerzett jogokra vonatkozó rendelkezések kerülnek bevezetésre a hatályon kívül helyezés előtt jóváhagyott, másodlagos kibocsátásokra vonatkozó egyszerűsített tájékoztatók tekintetében (a tájékoztatóról szóló rendelet új 50. cikkének (1) bekezdése). Az uniós helyreállítási tájékoztatóra vonatkozó szabályozás (a tájékoztatóról szóló rendelet 7. cikkének (12a) bekezdése, 14a. cikke, 20. cikkének (6a) bekezdése, 47a. cikke és Va. melléklete) 2022. december 31-én hatályát vesztette. Az uniós rábocsátási tájékoztatóra vonatkozó szabályokat a tájékoztatóról szóló rendelet 7. cikke (12b) bekezdésének, 14b. cikkének, 20. cikke (6b) bekezdésének, 21. cikke (5b) bekezdésének, valamint IV. és V. mellékletének új rendelkezései határozzák meg. Ez a rendszer azokra a másodlagos kibocsátásokra vonatkozik, amelyek nem tartoznak mentesség hatálya alá (pl. ha a helyettesíthetőség kritériuma nem teljesül). A kibocsátók azonban önkéntes alapon a mentességek valamelyikének hatálya alá tartozó másodlagos kibocsátások esetében is készíthetnek és közzétehetnek uniós rábocsátási tájékoztatót. A kibocsátók emellett más típusú tájékoztatókat is készíthetnek a másodlagos kibocsátásokhoz (pl. a gyakori kibocsátók használhatnak sztenderd tájékoztatót, beleértve az egyetemes regisztrációs okmányt vagy, tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírok esetében, az alaptájékoztatót). Az uniós rábocsátási tájékoztató standardizált formátumot és sorrendet követ, a részvények másodlagos kibocsátása esetén oldalszámkorlát alá esik, és a nemzetközi pénzügyi szférában szokásos nyelven készíthető el (az összefoglaló kivételével). A növekvő vállalatok uniós tájékoztatójának felváltása a növekvő vállalatok új uniós kibocsátási dokumentumával. A javaslat bevezeti a növekvő vállalatok új uniós kibocsátási dokumentumát, amely állandó jelleggel felváltja a növekvő vállalatok uniós tájékoztatóját. A tájékoztatóról szóló rendelet 15. cikkében meghatározott, a növekvő vállalatok uniós tájékoztatójára vonatkozó szabályok ezért hatályukat vesztik. Szerzett jogokra vonatkozó rendelkezések kerülnek bevezetésre a hatályon kívül helyezés előtt jóváhagyott, növekvő vállalatok uniós tájékoztatója tekintetében (a tájékoztatóról szóló rendelet új 50. cikkének (2) bekezdése). A növekvő vállalatok uniós kibocsátási dokumentumára vonatkozó új szabályokat a tájékoztatóról szóló rendelet 7. cikke (12b) bekezdésének, 15a. cikkének, 21. cikke (5c) bekezdésének, valamint VII. és VIII. mellékletének új rendelkezései határozzák meg. A javasolt módosítások értelmében a növekvő vállalatok uniós kibocsátási dokumentumának elkészítése és közzététele – a tájékoztató közzétételére vonatkozó kötelezettség alóli mentesség esetének kivételével – kötelező az értékpapírra vonatkozó, az ajánlattevők bizonyos meghatározott kategóriái, köztük a kkv-k és a kkv-tőkefinanszírozási piacra bevezetett vagy bevezetendő értékpapírok kibocsátói általi nyilvános ajánlattételek esetén, feltéve, hogy ezek nem rendelkeznek már szabályozott piacra bevezetett értékpapírokkal. Másodlagos kibocsátások esetében azonban a kkv-k és a kkv-tőkefinanszírozási piacok kibocsátói továbbra is dönthetnek úgy, hogy az értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattételhez uniós rábocsátási tájékoztatót készítenek, feltéve, hogy rendelkeznek kkv-tőkefinanszírozási piacon legalább az elmúlt 18 hónapban már folyamatosan forgalmazott értékpapírokkal, és nem rendelkeznek szabályozott piacra bevezetett értékpapírokkal. A növekvő vállalatok uniós kibocsátási dokumentuma standardizált formátumot és sorrendet követ, a részvényekre vonatkozó nyilvános ajánlattételek esetén oldalszámkorlát alá esik, és a nemzetközi pénzügyi szférában szokásos nyelven készíthető el (az összefoglaló kivételével). A tájékoztató illetékes nemzeti hatóságok általi ellenőrzésének és jóváhagyásának egyszerűsítése és ezen eljárások konvergenciájának előmozdítása. A javaslat a 20. cikk (11) bekezdését módosítva felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban meghatározza a következőket: i. az illetékes hatóság mikor alkalmazhat további kritériumokat a tájékoztató ellenőrzésére, valamint az ilyen körülmények között kérhető további információk típusát; ii. az illetékes hatóság számára a tájékoztató ellenőrzésének befejezésére, valamint a tájékoztató jóváhagyására vagy a jóváhagyás megtagadására és a vizsgálati eljárás befejezésére vonatkozó határozat meghozatalára rendelkezésre álló maximális időtartamot; iii. a tájékoztatóról szóló rendeletben megállapított határidőn belül a tájékoztatóról nem határozó illetékes hatóságra vonatkozó következményeket. A javaslat továbbá módosítja a 20. cikk (13) bekezdését, és előírja az ESMA számára, hogy legalább háromévente egyszer folytasson le partneri felülvizsgálatot az illetékes hatóságok ellenőrzési és jóváhagyási eljárása tekintetében. A tőkepiaci helyreállítási csomag által bevezetett módosítások állandóvá tétele és a kiegészítésekre vonatkozó szabályok további pontosítása. A 23. cikk módosításával állandóvá válnak a tőkepiaci helyreállítási csomag által bevezetett változtatások. A 23. cikk továbbá annak egyértelművé tétele érdekében módosul, hogy a tájékoztató kiegészítésének közzététele esetén a pénzügyi közvetítő csak azokat a befektetőket köteles tájékoztatni, akik a pénzügyi közvetítő ügyfelei, és beleegyeztek abba, hogy elektronikus úton vegyék fel velük a kapcsolatot (legalább abból a célból, hogy értesüljenek a kiegészítés közzétételéről szóló tájékoztatásról). A 29. és 30. cikk harmadik országbeli tájékoztatókra vonatkozó egyenértékűségi szabályainak felülvizsgálata a szabályok működőképessé tétele érdekében. A 29. cikk további feltételeket vezet be az egyenértékűségi szabályok működőképessé tétele érdekében. Ezenkívül a harmadik ország jogszabályai szerint elkészített tájékoztató kibocsátó szerinti tagállam illetékes hatósága által történő jóváhagyását egyszerűen az említett illetékes hatósághoz történő benyújtás váltja fel. Végezetül a cikk általános egyenértékűségi kritériumokat állapít meg, és felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el e kritériumok részletesebb meghatározása érdekében. A 30. cikk is módosul, és az ESMA-t bízza meg azzal a feladattal, hogy együttműködési megállapodásokat kössön az érintett harmadik ország felügyeleti hatóságával, és a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy meghatározza ezen együttműködési megállapodások minimális tartalmát. További módosítások. A hitelintézetek által folyamatosan és ismétlődően kibocsátott, tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírokra vonatkozó, a tőkepiaci helyreállítási csomag által az 1. cikk (4) bekezdésének j) pontjában és az 1. cikk (5) bekezdése első albekezdésének i) pontjában bevezetett 150 millió EUR-s küszöbérték állandóvá válik.

A javaslat továbbá egyszerűsíti és enyhíti az egyetemes regisztrációs okmányra vonatkozó szabályokat azáltal, hogy lehetővé teszi a dokumentum kizárólag angol nyelven történő elkészítését, és a gyakori kibocsátói státuszt két év helyett egy év elteltével adja meg (lásd a 9. cikk (2) bekezdése második albekezdésének módosításait). A javaslat továbbá hat napról három napra csökkenti a tájékoztató közzététele és a részvényekre vonatkozó ajánlattétel lejárta közötti minimális időtartamot annak érdekében, hogy megkönnyítse a gyors ajánlatgyűjtést (különösen a gyorsan változó piacokon), és növelje a lakossági befektetők IPO-kba való bevonásának vonzerejét. Végezetül a javaslat módosítja a 47. cikket (az ESMA éves jelentése a tájékoztatókról), hogy az tartalmazza az új uniós rábocsátási tájékoztatót és a növekvő vállalatok uniós kibocsátási dokumentumát, valamint a szabályozott piacra vagy kkv-tőkefinanszírozási piacra már bevezetett értékpapírokkal helyettesíthető értékpapírok másodlagos kibocsátására vonatkozó új mentességet. A javaslat a tájékoztatóról szóló rendelet felülvizsgálatára vonatkozóan (48. cikk) új határidőket vezet be, valamint módosításokat azon kulcsfontosságú területeken, amelyeket a Bizottságnak értékelnie kell (figyelembe véve az e rendelet által bevezetett módosításokat). 2. cikk – a piaci visszaélésekről szóló rendelet módosításai A bennfentes információk közzétételére vonatkozó kötelezettség hatályának szűkítése, és a jogi egyértelműség fokozása azzal kapcsolatban, hogy mely információkat kell közzétenni és mikor. A javaslat szűkíti a 17. cikk (1) bekezdésében meghatározott közzétételi kötelezettség hatályát az úgynevezett elhúzódó folyamat (azaz a többlépcsős események, például az egyesülés) esetében, előírva, hogy a közzétételi kötelezettség nem terjed ki az említett folyamat köztes lépéseire. Különösen a kibocsátókat terheli az a kötelezettség, hogy csak az olyan eseményre vonatkozó információkat tegyék közzé, amelynek célja egy elhúzódó folyamat lezárása. Mivel a javaslat nem módosítja a bennfentes információ 7. cikkben meghatározott fogalmát, a bennfentes kereskedelem tilalmát egy elhúzódó folyamat bennfentes információnak minősülő köztes lépése továbbra is kiváltja. Ugyanakkor a javaslat bevezeti a kibocsátók azon kötelezettségét, hogy a közzététel pillanatáig biztosítsák a bennfentes információk bizalmas kezelését (a bennfentes kereskedelem tilalmára figyelemmel), és haladéktalanul nyilvánosságra hozzák az ilyen bennfentes információt annak kiszivárgása esetén. Végezetül a javaslat javítja a jogi egyértelműséget a közzétételi kötelezettség hatálya alá tartozó információk körével és a közzététel időzítésével kapcsolatban azáltal, hogy felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el a releváns információk nem kimerítő listájának összeállítása céljából, valamint (minden egyes információ esetében) jelölje meg azt az időpontot, amikor a közzétételnek sorra kell kerülnie. Azon feltételek tisztázása, amelyek mellett a kibocsátók késleltethetik a bennfentes információk közzétételét, és az illetékes nemzeti hatóság késedelemről való értesítése időzítésének módosítása. A javaslat módosítja a 17. cikk (4) bekezdését annak érdekében, hogy azon általános feltételt, amely szerint a késedelem nem vezetheti félre a nyilvánosságot, felváltsa azon konkrét feltételek felsorolásával, amelyeknek a kibocsátó által késleltetve közzétenni kívánt bennfentes információknak meg kell felelniük. Ezen túlmenően az illetékes nemzeti hatóság késedelemről szóló értesítésének időzítését előbbre hozza a közzététel késleltetésére vonatkozó döntés kibocsátó általi meghozatalát közvetlenül követő időpontra (az információ nyilvános közzétételét közvetlenül követő időpont helyett). A javaslat azonban nem kötelezi az illetékes nemzeti hatóságokat arra, hogy engedélyezzék a késleltetést. A piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatási eljárás mentesítési szabályainak egyértelműsítése. A 11. cikk szabályozza a pénzügyi eszközök eladója és egy vagy több potenciális befektető közötti, valamely ügylet bejelentését megelőzően annak érdekében folytatott interakciókat, hogy felmérjék a potenciális befektetők érdeklődését egy esetleges ügylet, valamint annak ára, mérete és felépítése iránt (az úgynevezett „piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatás”). A javaslat módosítja a 11. cikket annak egyértelművé tétele érdekében, hogy a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatás szabályai és a vonatkozó követelmények csak egy lehetőséget jelentenek az információt közzétevő piaci szereplők számára, hogy védelemben részesüljenek a bennfentes információk állítólagos jogosulatlan közzétételére vonatkozó vádakkal szemben („mentesítési szabály”). Ebből következik, hogy azok az információt közzétevő piaci szereplők, amelyek úgy döntenek, hogy bizonyos tájékoztatási és nyilvántartási követelményeknek megfelelően végeznek a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatást, teljes körű védelmet élveznek a bennfentes információ jogosulatlan közzétételére vonatkozó vádakkal szemben. Azok az információt közzétevő piaci szereplők, amelyek úgy döntenek, hogy az említett követelmények betartása nélkül végeznek a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatást, nem élvezhetik a követelményeknek megfelelő piaci szereplők számára biztosított védelmet. Meg nem felelés esetén azonban nem vélelmezhető, hogy az információt közzétevő piaci szereplők jogosulatlanul tettek közzé bennfentes információt. Ugyanakkor annak biztosítása érdekében, hogy az illetékes nemzeti hatóságok számára rendelkezésre álljon ellenőrzési nyomvonal egy olyan folyamatról, amely bennfentes információ harmadik felek részére történő közzétételével járhat, a javaslat előírja, hogy minden információt közzétevő piaci szereplőnek (függetlenül attól, hogy élni kíván-e a mentesítési szabályokkal vagy sem) a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatások elvégzése előtt és a folyamat során mindvégig, amikor információt tesz közzé, mérlegelnie kell, hogy ez a folyamat magában foglal-e bennfentes információt. Emellett írásban nyilvántartást kell vezetniük a következtetésekről és az indokokról, és azt kérésre az illetékes nemzeti hatóság rendelkezésére kell bocsátaniuk. Végezetül a piaci szereplők véleményére vonatkozó közvélemény-kutatás fogalommeghatározása bővül, és olyan esetekre is kiterjed, amikor az ügyletet végül nem jelentik be. A bennfentesek jegyzékére vonatkozó szabályok egyszerűsítése valamennyi kibocsátó számára az (EU) 2019/2115 rendelettel bevezetett könnyítésekre építve. A javaslat módosítja a 18. cikket annak érdekében, hogy az (EU) 2019/2115 rendelettel a kkv-tőkefinanszírozási piacok kibocsátóira vonatkozóan bevezetett könnyítéseket valamennyi kibocsátóra kiterjessze (beleértve a szabályozott piacok kibocsátóit is). A javaslat konkrétan arra kötelezi a kibocsátókat, hogy az „állandó bennfentesek” jegyzékét készítsék el és tartsák fenn, ami kevésbé megterhelő. Ez a jegyzék mindazokat a személyeket tartalmazza, akik a kibocsátónál betöltött funkciójuk vagy pozíciójuk miatt rendszeres hozzáféréssel rendelkeznek az adott kibocsátóra vonatkozó bennfentes információkhoz (például az ügyvezető, döntéshozó és felügyeleti szervek tagjai, a kibocsátók jövőbeli fejlődését és üzleti kilátásait befolyásoló vezetői döntéseket hozó vállalatvezetők, valamint a bennfentes információkhoz rendszeres hozzáféréssel rendelkező adminisztratív személyzet). Ezt a listát a kibocsátók könnyebben elkészíthetik, miközben továbbra is hasznosak lesznek az illetékes nemzeti hatóságok bennfentes kereskedelemmel kapcsolatos ügyekre vonatkozó vizsgálatai szempontjából. Ez a könnyítés csak a kibocsátókat illeti meg, és nem érinti a nevükben vagy a javukra eljáró személyek (például könyvelők, ügyvédek, hitelminősítő intézetek) azon kötelezettségét, hogy elkészítsék, aktualizálják és az illetékes nemzeti hatóság kérésére annak rendelkezésére bocsássák saját bennfenteseik jegyzékét. Ugyanakkor azon kibocsátók esetében, amelyek értékpapírjait szabályozott piacon forgalmazták legalább az elmúlt öt évben, a javaslat lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy ezen könnyítés alkalmazása helyett előírják a bennfentesek „teljes jegyzékének” összeállítását és fenntartását, amennyiben azt a piac integritásával kapcsolatos aggályok indokolják. Ez a jegyzék, a jelenlegihez hasonlóan, mindazokat a személyeket tartalmazza, akik rendszeres hozzáféréssel rendelkeznek bennfentes információkhoz. Végezetül a javaslat további kisebb technikai módosításokat vezet be annak érdekében, hogy függetlenítse a kibocsátó és a nevében vagy javára eljáró személyek azon kötelezettségét, hogy kérjék a bennfentesek jegyzékében szereplő személyektől jogi és szabályozási kötelezettségeik elismerését ezen személyek ilyen kötelezettségek elismerésére vonatkozó kötelezettségétől. Azt is egyértelművé teszi, hogy ezek elismerését tartós adathordozón (és nem írásban) kell megtenni. Azon küszöbérték megemelése, amely felett a vezetőknek be kell jelenteniük ügyleteiket, és a tilalmi időszak alatt mentesített ügyletek körének kibővítése.

A javaslat módosítja a 19. cikket annak érdekében, hogy 5 000 EUR-ról 20 000 EUR-ra emelje azt a küszöbértéket, amely felett a vezetői feladatokat ellátó személyek és a velük szoros kapcsolatban álló személyek által saját számlára végrehajtott, az adott kibocsátó részvényeihez vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapírjaihoz, illetve az azokhoz kapcsolódó származtatott eszközökhöz vagy egyéb pénzügyi eszközökhöz kapcsolódó ügyletekről értesíteni kell a kibocsátót és az illetékes nemzeti hatóságot. A jelenlegi 5 000 EUR-s küszöbérték túl alacsony, és jelentéktelen ügyletek közzétételéhez vezet. A javaslat emellett 20 000 EUR-ról 50 000 EUR-ra növeli azt az értéket, amelyre az illetékes nemzeti hatóságok megemelhetik a nemzeti szinten alkalmazandó küszöbértéket. Ezen túlmenően a javaslat bizonyos további ügyleteket is belefoglal a vezetői feladatokat ellátó személyekre vonatkozó, az ügyletek tilalmi időszakban (azaz a kibocsátó által kötelezően közzéteendő évközi pénzügyi beszámoló vagy év végi beszámoló bejelentését megelőző 30 naptári napon belül) történő végrehajtásának tilalma alóli mentességek körébe. Ezek különösen a részvényektől eltérő pénzügyi eszközökre vonatkozó alkalmazotti konstrukciók, a részvényektől eltérő pénzügyi eszközökre vonatkozó tartási kötelezettség vagy részesedési jogosultság, valamint az olyan ügyletek, amelyeknél a vezetői feladatokat ellátó személy nem hoz befektetési döntést (például a pénzügyi eszközök automatikus átváltása). A közzétételi követelmények megsértése esetén alkalmazandó közigazgatási pénzbírságok arányosabbá tétele, különösen a kkv-k esetében. A javaslat módosítja a 30. cikk (2) bekezdésének i) pontját és (4) bekezdését annak érdekében, hogy a közzétételi követelmények megsértése esetén alkalmazandó közigazgatási szankciók arányosabbak legyenek a kibocsátó méretével. A javaslat előírja, hogy az ilyen típusú jogsértések esetében a pénzbírságot alapesetben a kibocsátó teljes éves árbevételének százalékában kell kiszámítani. Az illetékes hatóságok azonban abszolút összegek alapján is kiszámíthatják a szankciókat kivételes esetekben, és csak akkor, ha a pénzbírságnak a kibocsátó teljes éves árbevétele alapján történő kiszámításakor lehetetlen lenne figyelembe venni a jogsértés valamennyi körülményét a 31. cikkben meghatározottak szerint. Ezekre az esetekre a javaslat alacsonyabb abszolút összegeket vezet be a kkv-kra kiszabható maximális pénzbírság minimális összege tekintetében. Következésképpen a tagállamoknak lehetőségük lenne arra, hogy nemzeti jogszabályaikban csökkentsék a közzététellel kapcsolatos jogsértések esetén a kkv-kra kiszabott pénzbírságok felső határát. A javaslat nem módosítja az egyéb típusú jogsértésekhez kapcsolódó szankciókra vonatkozó rendelkezéseket. A javaslat a 31. cikket is módosítja annak biztosítása érdekében, hogy az illetékes hatóságok a közigazgatási szankciók típusának és szintjének meghatározásakor a releváns körülmények között figyelembe vegyék az ugyanazon jogsértésért folytatott büntető- és közigazgatási eljárások és szankciók halmozódását. Az ajánlati könyvek több piacra kiterjedő felügyeleti mechanizmusának létrehozása. A javaslat bevezeti az új 25a. cikket, hogy létrehozza az ajánlati könyvek több piacra kiterjedő felügyeleti mechanizmusát, amely lehetővé teszi az illetékes nemzeti hatóságok számára a tőzsdéktől gyűjtött, ajánlati könyvvel kapcsolatos adatok cseréjét a határokon átnyúló piaci visszaélések felderítése érdekében. Egyéb módosítások. A 14. és 15. cikk tiltja a bennfentes kereskedelmet, a bennfentes információk jogosulatlan közzétételét és a piaci manipulációt. Az 5. cikk azonban a részvény-visszavásárlási programokra és a stabilizációra vonatkozóan mentességet ad ezen tilalmak alól. A javaslat módosítja az 5. cikket annak érdekében, hogy egyszerűsítse azt a jelentéstételi mechanizmust, amelyet a kibocsátónak követnie kell annak érdekében, hogy a részvény-visszavásárlási program mentességet élvezhessen, valamint a közzéteendő információkat. A javasolt módosítások értelmében a kibocsátók az információkat csak a részvényeik likviditása szempontjából legfontosabb piac illetékes nemzeti hatóságának jelentik, és csak az összesített információkat hozzák nyilvánosságra. A bennfentes információ fogalommeghatározása módosul az ügyfelek megbízásai ismeretében kötött saját ügyletek gyakorlata tekintetében (a 7. cikk (1) bekezdésének d) pontja) annak biztosítása érdekében, hogy az ne csak a pénzügyi eszközökre vonatkozó megbízások végrehajtásával megbízott személyekre terjedjen ki, hanem a személyek egyéb olyan kategóriáira is, akik tudomást szerezhetnek egy jövőbeli releváns megbízásról. A módosítások célja továbbá annak biztosítása, hogy a fogalommeghatározás kiterjedjen az ügyfelektől eltérő személyek által átadott, megbízásokra vonatkozó információkra is, például a saját számla vagy alap kezelése révén ismert megbízásokra. Tekintettel arra, hogy a kkv-tőkefinanszírozási piac működtetője nem szerződő fele a likviditási szerződésnek, a javaslat a 13. cikk (12) bekezdését módosítva eltörli azt a követelményt, hogy a működtetőnek jóvá kelljen hagynia a likviditási szerződések feltételeit, és azt azzal a kötelezettséggel váltja fel, hogy csak írásban ismerje el a kibocsátónak, hogy átvette ezt a szerződést. A 17. cikk (5) bekezdése lehetővé teszi annak a kibocsátónak, amely hitelintézet vagy pénzügyi vállalkozás, hogy bizonyos feltételek teljesülése esetén a pénzügyi stabilitás védelme érdekében késleltesse a bennfentes információk nyilvános közzétételét. A javaslat módosítja a 17. cikk (5) bekezdését annak érdekében, hogy a hatálya kiterjedjen az olyan kibocsátóra, amely tőzsdén jegyzett vagy nem jegyzett hitelintézet vagy pénzügyi vállalkozás anyavállalata vagy kapcsolt vállalkozása. A javaslat kiegészíti a rendeletet a 25b. cikkel, amely lehetővé teszi az ESMA számára együttműködési platformok létrehozását az illetékes nemzeti hatóságokkal és az azonnali piacokat felügyelő állami szervekkel, hogy a piacok integritásával vagy megfelelő működésével kapcsolatos aggályok esetén megerősítse az információcserét. A javaslat a 25. cikket is módosítja annak érdekében, hogy lehetővé tegye az ESMA számára az együttműködés kezdeményezését. Végezetül a javaslat a 30.