A riasztási mechanizmus keretében készült 2018. évi jelentés szerint 12 tagállam esetében indokolt a makrogazdasági egyensúlyhiányok részletes vizsgálata. A makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás kapcsán 2017-ben e tagállamok mindegyikénél egyensúlyhiányt vagy túlzott egyensúlyhiányt állapítottak meg. Ezt a kategorizálást a riasztási mechanizmus keretében készült jelentésre vonatkozó következtetéseiben a Tanács is megerősítette . Az előző évekhez hasonlóan az országjelentések elemzik a makrogazdasági fejleményeket, az egyensúlyhiányok megszüntetését és a releváns szakpolitikai ajánlásokhoz kapcsolódva hozott intézkedések terén elért haladást, figyelembe véve a határokon átnyúló vonatkozásokat is.

A kedvező feltételek lehetőséget adnak az európai gazdaságok alapjainak további erősítéséhez. A fennálló kockázatok azonban arra utalnak, hogy ez szükségszerűség is, és a válságból eredő leglényegesebb problémák felszámolása érdekében további erőfeszítéseket kell tennünk. Egyes tagállamokban továbbra is magas a vállalatok, a háztartások és az állam adósságállománya. Emellett a gazdaság bővülése nem volt egyforma a tagállamok között és a tagállamokon belül, és időbe telik, amíg Európa valamennyi részén egyenlő mértékben érzékelhető lesz. 18 millió ember még mindig munkát keres, és egyes országokban változatlanul kiemelkedően magas az ifjúsági és a tartós munkanélküliség aránya. A háztartások rendelkezésre álló jövedelme még nem minden tagállamban haladja meg a válság előtti szintet. A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya pedig épp csak visszakerült a válság előtti szintre. Újra megkezdődött a gazdasági és társadalmi konvergenciafolyamat, ugyanakkor egyes országok esetében a strukturális hiányosságok korlátozzák a növekedési potenciált és a jövőbeli sokkok kezelésére irányuló kapacitást. Ugyanakkor a technológiai fejlődés ösztönzi a gazdaságokat az innovációban rejlő lehetőségek kiaknázására, és biztosítja, hogy társadalmaink inkluzivitása fennmaradjon. Itt az ideje annak, hogy végrehajtsuk az európai gazdaságok ellenálló képességének fokozásához és az inkluzívabb növekedés megvalósításához szükséges reformokat.

Az európai gazdaság növekedése az elmúlt évtizedre visszatekintve most a legmagasabb. Az éves GDP-növekedés tavaly tízéves csúcsértéket ért el, és a beruházási kedv élénkül. A pozitív gazdasági kilátásokhoz tartozik a munkaerőpiac és a szociális helyzet javulása. A foglalkoztatás rekordszintre került, jelenleg 236,3 millió embernek van munkája az Unióban. A munkanélküliségi ráta nagyjából a válság előtti szintre került vissza. A munkaerőpiac további élénkülésével kedvezőbbé válnak a jövedelmi kilátások is. Az államháztartási helyzet folyamatosan javul. A 2017-ben elért 2,4 %-os reálnövekedéssel az Unió és az euróövezet gazdasága túlteljesítette a korábbi várakozásokat, és teljes mértékben hozzájárul az erőteljes globális gazdasági növekedéshez.

·Portugáliában, ahol 2017-ben túlzott egyensúlyhiányt állapítottak meg, a vizsgálat szerint most egyensúlyhiány áll fenn, mivel a szakpolitikai intézkedések és a kedvező makrogazdasági és pénzügyi feltételek enyhítik az állami és a magánszektor adósságállományával és a külső adóssággal összefüggő kockázatokat. Mindenekelőtt a munkanélküliségi ráta jelentősen visszaesett, és most a válságot megelőző szinten van. Az egyensúlyhiány fenntartható korrekciója érdekében további intézkedésekre van szükség. A Bizottság egyedi monitoring keretében szorosan figyelemmel kíséri a szakpolitikai kötelezettségvállalásokat, mindenekelőtt a következő nemzeti reformprogramot és az egyensúlyhiányok alakulását.

·Szlovéniában, ahol 2017-ben egyensúlyhiányt állapítottak meg, most nincs egyensúlyhiány. A stabilitási kockázatok enyhültek, és a szakpolitikai ajánlások jelenleg is folyamatban levő végrehajtása terén elért haladás az elmúlt években általánosságban kielégítő volt.

A foglalkoztatás továbbra is állandó ütemben bővül Európában, de egyes tagállamokban vannak gyenge pontok. A munkaerőpiaci helyzet tovább javult. A munkanélküliség – így mindenekelőtt az ifjúsági és tartós munkanélküliség – néhány országban változatlanul magas, bár általánosságban csökken. A munkaerő kihasználtsága a mutatók javulása ellenére még az alacsony munkanélküliséggel bíró országokban is elmarad az optimálistól. A legtöbb országban és ágazatban mérsékelt volt a béremelkedés. A szegénységgel összefüggő kockázatok csökkenőben vannak, de néhol még mindig jelentősek.

A bankok helyzete jelentősen javult, de a szektor továbbra is kihívásokkal néz szembe. Az utóbbi időben a legtöbb tagállamban nagymértékben javultak a tőkemegfelelési mutatók, és a nemteljesítő hitelek állományának csökkenése is számottevő. A legtöbb tagállamban helyreállt a bankok nyereségessége, javult piaci értékelésük, és ehhez a hiteláramlás élénkülése társult. Egyes országokban azonban a nemteljesítő hitelek állománya még mindig magas, és ez szűkíti a hitelnyújtási lehetőségeket, miközben az alacsony nyereségesség akadályozza a tartalékképzést és a belső tőkeképzést, továbbá csökkenti a piaci tőkebevonás lehetőségét.

Az elmúlt években az euróövezet egészét tekintve jelentősen nőtt a folyó fizetési mérleg többlete. Az euróövezeti folyó fizetési mérleg stabilizálódott és az előrejelzés szerint 2019-ig a GDP 3 %-a körül marad. Ez a jelentős többlet az aggregált kereslet gyengeségeit tükrözi, többek között a 2009 óta a potenciáljától elmaradó gazdasági teljesítménnyel összekapcsolódó lanyha bérnövekedést. Bár az előrejelzés szerint 2018-ban pozitívvá válik az euróövezeti kibocsátási rés, az euróövezet egészére jellemző gazdasági pangás következtében az infláció tartósan a monetáris hatóságok által kitűzött cél alatt marad, ami a szűkülő munkaerőpiacok ellenére visszafogott béremelkedést is tükrözi. Az euróövezeti folyófizetésimérleg-többlet alakulását az euróövezeti export dinamikája is befolyásolja, amely az európai gyártók versenyképességére, valamint az európai áruk és szolgáltatások iránti bővülő globális keresletre épül.

A reformoknak és a gazdaság bővülésének köszönhetően jól halad a makrogazdasági egyensúlyhiányok megszüntetése. Mindazonáltal továbbra is vannak sebezhetőségi gócok, és új kockázatok is keletkeznek. Nem volt egyenletes a külső egyensúlyhiány kezelése terén elért előrelépés: a nagy folyófizetésimérleg-hiányok megszűntek, de a nagy folyófizetésimérleg-többletek fennmaradtak. Az állományi mutatókat érintő egyensúlyhiányok – mindenekelőtt a magán- és az államadósságszint – kiigazítása a nominális növekedésnek köszönhetően folyamatban van, de az előrelépés nem egyenletes. A nettó külföldi kötelezettségállomány számos tagállamban változatlanul magas. Tekintettel arra, hogy az állományi mutatókat érintő belső és külső egyensúlyhiányok csak lassan szűnnek meg, számos tagállamban kockázatok forrásai maradnak. A lakásárak esetleges túlhevülésére utaló jelek mutatkoznak különösen azokban az országokban, amelyekben jelenleg nem áll fenn egyensúlyhiány.

A fenntartható és inkluzív szociális védelmi rendszerek elengedhetetlenek a gazdasági sokkok hatásának enyhítéséhez. A szociális jogok európai pillérének elveivel összhangban valamennyi munkavállaló számára biztosítani kell a szociális védelemhez való hozzáférést, munkaviszonyának típusától és időtartamától függetlenül. Mindazonáltal a fokozódó munkavállalói mobilitás, és az új foglalkoztatási formák terjedése olyan tendenciát jelent, ami nehezen illeszthető be a szociális védelmi rendszerekbe. Dánia, Franciaország, Olaszország, Lengyelország és Portugália reformokat indított el ezen a területen, például a szociális jogok és a munkanélküli-járadékok hatókörének az atipikus vagy az önfoglalkoztatás keretében dolgozó munkavállalókra való kiterjesztésével. Portugáliában a reform a kedvezményezettek képességeinek fokozottabb aktivizálására irányuló terveket is magában foglal, például a foglalkoztatási és szociális szolgáltatók közötti együttműködés javítása révén. Belgium kiegészítő támogatást biztosít az önfoglalkoztatók nyugdíj-megtakarításainak növeléséhez, és a kezdő önfoglalkoztatók számára csökkenti a fizetendő társadalombiztosítási járulékot. Svédországban a kötelező munkanélküliségi biztosítás mellett az önfoglalkoztatók államilag támogatott kiegészítést is választhatnak. Franciaország bejelentette a munkanélküli-járadékok rendszerének reformját, hogy ösztönözze a vállalatokat hosszabb munkaszerződések alkalmazására.

Az egészségügyi ellátás és a nyugdíjrendszer fenntarthatóságának, hozzáférhetőségének és minőségének biztosításához, és megfelelőségük egyidejű fenntartásához reformokra van szükség. A 60 év felettiek számának gyorsabb növekedését és az egészségügy technológiai fejlődését figyelembe véve az egészségügyi ellátás és a nyugdíjrendszer a legnagyobb és leggyorsabban bővülő közkiadási szektorok közé tartozik. Egyes tagállamokban még mindig problémát jelent a megkülönböztetett bánásmódhoz és az egészségügyi ellátáshoz való hozzájutás kapcsán kialakult hálapénzrendszer, ami komolyan veszélyezteti az egészségügyi ellátás egyetemlegességét és fenntarthatóságát. Az elmúlt években a legtöbb tagállam intézkedéseket tett a nyugdíj- és az egészségügyi rendszer terén, mindazonáltal az előző évhez viszonyítva az előrelépés meglehetősen csekélynek tűnik. A közelmúltban Szlovákia megkezdte az egészségügyi rendszer költséghatékonyságának fokozását, többek között a „pénzért értéket” program végrehajtása révén, ami – úgy tűnik – pozitív, kézzelfogható változásokkal járt, és megtakarításokat eredményezett. Dánia új ösztönzőket vezetett be, hogy korlátozza a korai nyugdíjbavonulás igénybevételét, és így későbbre tolódjon a nyugdíjazás időpontja; Litvánia és Portugália is reformokat hajtott végre a nyugdíjrendszer egyes elemei által az államháztartás fenntarthatóságára gyakorolt negatív hatások visszaszorítása érdekében. Ezeket a bevált gyakorlatokat szélesebb körben alkalmazni kell az államháztartás fenntarthatóságának biztosítása, továbbá a generációk közötti méltányosság érdekében, és ezáltal az egészségügyi ellátás és a nyugdíjak garantálásához.

Olaszországban túlzott egyensúlyhiány áll fenn. A nemteljesítő hitelek még mindig nagy állományával és a munkanélküliséggel összefüggésben a magas államadósság és a tartósan gyenge termelékenységi dinamika a jövőben határokon átnyúló dimenziójú kockázatok kialakulásához vezethet. A tervek szerint az államadósság aránya stabilizálódik, de az elsődleges strukturális egyenleg romlása miatt még nem állt csökkenő pályára. A külső versenyképesség javult, de a gyenge termelékenységnövekedés – amely a termelési tényezők gazdaságban való hatékony elosztását változatlanul hátráltató strukturális akadályokkal függ össze –, a fajlagos munkaköltségek növekedése és az általánosságban alacsony kamatkörnyezet megnehezíti a múltbeli jelentős versenyképességi veszteségek megfordítását. Mérséklődött a banki ágazatra nehezedő piaci nyomás, miután – egyéb intézkedések mellett – a kormány támogatást nyújtott néhány bajban lévő bank feltőkésítéséhez. A nemteljesítő hitelek állománya csak most kezdett csökkenni, és továbbra is rányomja bélyegét a bankok tőkeigényére, nyereségességére és hitelnyújtási politikáira. A reform lendülete valamelyest megtorpant, de az ajánlások végrehajtása terén történt némi előrelépés. Számos intézkedés előkészítése folyik, mindenekelőtt a munkaügy és a szociálpolitika, a polgári igazságszolgáltatás és az üzleti környezet terén.

A termelékenységnövekedés támogatását célzó pozitív példákat érdemes követni. A tagállamok által hozott ösztönző intézkedések olyan kihívásokat kezelnek, amelyek – bizonyos mértékig – országspecifikusak. Luxemburg – többek között a beruházásokat és az innovációt hátráltató akadályok felszámolása révén – megerősítette a gazdaság diverzifikációját. Belgiumban számos olyan intézkedés szolgálja a tudásalapú tőkébe való befektetés élénkítését, amely mindenekelőtt a digitális technológia elfogadásának bővülését és az innováció széles körű terjesztését célozza. Spanyolország megtette az első lépéseket, hogy fejlessze kutatási és innovációs rendszerének irányítását. Dánia a termelékenység fokozására és az üzleti környezet javítására irányuló programot vezetett be, Lengyelország és Lettország pedig adókedvezményekkel ösztönzi a beruházásokat. Németországban kompetenciaközpontok hálózata támogatja a kis- és középvállalkozások digitalizálását, és digitális központok segítik az induló vállalkozások, kis- és középvállalkozások, az ipar, a tudomány és a közigazgatás együttműködését. Az észt kormány egy új vízumprogramot vezetett be az országban letelepedni szándékozó Unión kívüli vállalkozások számára, hogy megfelelő környezetet teremtsen az induló vállalkozások számára. Hollandiában számos intézkedés célozza a körforgásos gazdaság – többek között közbeszerzéseken keresztül történő – előmozdítását.

Portugáliában egyensúlyhiány áll fenn. A jelentős nettó külső kötelezettségállomány, a magán- és az állami szektor adóssága és a nemteljesítő hitelek magas aránya az alacsony termelékenység összefüggésében sebezhetővé teszi az országot. A nettó külső kötelezettségállomány kiigazításához prudens folyófizetésimérleg-egyenlegre és a versenyképességi előnyök fenntartására van szükség. A magánszektor adósságának aránya a korábbi magas szintekhez képest tovább csökken, mind a nominális növekedés helyreállása, mind a némileg negatív hiteláramlás miatt, és a GDP-arányos államadósság pedig az előrejelzés szerint csökkenő pályára állt, összefüggésben a tartós hitelállomány-leépítési igénnyel. A pénzügyi szektort érintő beavatkozások hozzájárultak a stabilitási kockázatok visszafogásához, bár a bankokra továbbra is hátrányosan hat az alacsony nyereségesség és a nemteljesítő hitelek nagy – mindazonáltal csökkenőben lévő – állománya. A versenyképességgel, a hitelállomány-leépítéssel és a potenciális növekedéssel kapcsolatos javuló kilátások fő hajtóereje a magasabb termelékenységnövekedés. A munkanélküliség több éve jó ütemben csökken. Továbbra is vannak szakpolitikai hiányosságok, mindenekelőtt a nemteljesítő hitelek csökkentése és az üzleti környezet javulása érdekében körvonalazott intézkedések végrehajtása terén. Több reformterv, többek között a munkaerőpiaci szegmentáció megszüntetésére irányuló intézkedések vagy az államháztartás fenntarthatóságának javítását célzó fiskális-strukturális reformok elfogadását és végrehajtását nyomon kell követni.

Szlovéniában nem áll fenn egyensúlyhiány. A bankszektor gyengeségéből, a vállalatok eladósodottságából, és a rövid távú költségvetési helyzetből eredő kockázatok csökkentek. Az államháztartás adóssága 2015-ben érte el a csúcsértéket, és azóta csökkenő pályán van. A vállalati szektorban jelentős hitelállomány-leépítés zajlott le, ami gyengítette a beruházások ütemét és a potenciális növekedést. A beruházási kedv azonban élénkülni kezdett, és a közelmúltban jelentős mértékben helyreállt a közvetlen külföldi befektetések beáramlása. A bankszektor szerkezetátalakítása összekapcsolódott a nemteljesítő hitelek arányának gyors csökkenésével. Sor került az egyensúlyhiányok megszüntetését célzó szakpolitikai intézkedésekre, de a nyugdíjak, az egészségügyi ellátás és a tartós ápolási-gondozási rendszerek fenntarthatóságának megerősítését célzó intézkedések továbbra is prioritást jelentenek.

Spanyolországban egyensúlyhiány áll fenn. Az állami és a magánszektor nagymértékű külső és belső adósságállománya a magas munkanélküliség összefüggésében változatlanul sebezhetőséget okoz, és határokon átnyúló jelentőséggel bír. A 2013 óta többletet mutató folyó fizetési mérlegnek köszönhetően a külső egyensúly helyreállítása jól halad. A nettó külső kötelezettségek állománya azonban továbbra is magas, és Spanyolországnak hosszabb ideig folyófizetésimérleg-többletet kell elérnie ahhoz, hogy a nettó külső kötelezettségek állománya prudens szintre kerüljön. Előrelépést sikerült elérni a magánszektor adósságának csökkentése terén is, amihez hozzájárultak a kedvező növekedési feltételek, de még mindig szükség van hitelállomány-leépítésre. A stabilabb pénzügyi ágazat segíti a gazdasági tevékenységet, és a nemteljesítő hitelek aránya tovább csökkent. Az erős nominális GDP-növekedés ellenére csak most kezdődött meg a GDP-arányos államadósság lassú csökkenése, és az előrejelzés szerint idővel szűkül a hiány. Folytatódott a munkanélküliség gyors visszaesése, de még mindig nagyon magas, és a magas fokú munkaerőpiaci szegmentáció gátolja a munkatermelékenység gyorsabb növekedését. A szakpolitikák megvalósítása terén különösen 2012 és 2015 között sikerült eredményt elérni, az utóbbi időben az ajánlások végrehajtása korlátozottan haladt előre. Továbbra is vannak kihívások, különösen ami a költségvetési irányítást, az aktív munkaerőpiaci politikákat, továbbá az innováció és a készségek megerősítését illeti a nem költségalapú versenyképesség élénkítése céljából.

Svédországban egyensúlyhiány áll fenn. A túlértékelt lakásárak a háztartások adósságállományának folyamatos növekedésével társulva a rendezetlen korrekció kockázatával járnak. Az egyébként is nagy háztartási adósságállomány növekvő pályán van. A lakásárak körülbelül 20 évre visszatekintve gyorsan és gyakorlatilag megszakítás nélkül emelkednek. 2017 utolsó negyedévében csökkenés következett be, ennek ellenére az értékelési mutatók azt jelzik, hogy a lakásárak a gazdasági alapokhoz viszonyítva rendkívül magasak maradnak. Bár a bankok tőkehelyzete megfelelőnek tűnik, a rendezetlen korrekció hatással lehetne a pénzügyi szektorra is, mivel a bankok lakossági jelzáloghitelekkel szembeni kitettsége egyre nagyobb. Ebben az esetben a rendszerszintű pénzügyi összekapcsolódások miatt átgyűrűző hatások jelentkezhetnek a szomszédos országokban. A hatóságok tudatában vannak a növekvő kockázatnak, és az elmúlt években intézkedéseket hoztak, hogy korlátozzák a jelzáloghitelek bővülését, és ösztönözzék a lakásépítést. Mindazonáltal az eddig végrehajtott szakpolitikai intézkedések nem bizonyultak elegendőnek a lakásszektorbeli túlértékeltség kezeléséhez, és alapvető szakpolitikai hiányosságok vannak, különösen a lakástulajdonra vonatkozó adókedvezmények, a lakáskínálat és a bérlakáspiac tekintetében.