Brüsszel, 2.3.2005.

COM(2005) 72 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCS RÉSZÉRE

Európai szomszédsági politika Ajánlások Örményország, Azerbajdzsán, Grúzia, valamint Egyiptom és Libanon részére

{SEC(2005) 285}{SEC(2005) 286}{SEC(2005) 287}{SEC(2005) 288}{SEC(2005) 289}

1. BEVEZETÉS ÉS ÖSSZEGZÉS

Az Európai Bizottság európai szomszédsági politikájának (ESZP) 2004. májusi stratégiai dokumentuma[1], amelyet 2004 júniusában a Tanács jóváhagyott[2], megállapította a következő években követendő, ESZP-re vonatkozó irányokat, és egyben meghatározta az ESZP végrehajtásához szükséges célkitűzéseket és elveket, földrajzi kiterjedést és az alkalmazandó módszereket. Mindehhez mellékelték az Izraelről, Jordániáról, Moldováról, Marokkóról, a Palesztín Hatóságról, Tunéziáról és Ukrajnáról szóló országjelentéseket, amit 2004 decemberében az ezekre az országokra vonatkozó cselekvési tervek javaslatairól szóló bizottsági közlemény[3] követett. Ezeket a cselekvési terveket a Tanács elfogadta, és a partnerországok általi jóváhagyás folyamata alatt állnak.

2004 júniusában a Tanács úgy határozott, hogy a Bizottság stratégiai dokumentuma alapján bevonja Örményországot, Azerbajdzsánt és Grúziát az ESZP-be, ezzel megnyitja a lehetőséget egy jelentősen megerősített partnerség felé, és így fontos lépést tesz előre az EU dél-kaukázusi régió iránti elkötelezettsége terén. A bizottsági szolgálatok ezekről az országokról jelentéseket készítettek, amelyek átfogó képet festenek róluk.

Az Egyiptommal és hamarosan Libanonnal kötött társulási megállapodás[4] hatályba lépésével a bizottsági szolgálatok erről a két országról jelentéseket készítettek. Ezek a jelentések átfogó képet festenek ezen országok politikai és gazdasági helyzetéről.

E közlemény bemutatja a bizottsági szolgálatok által összeállított öt országjelentés kulcselemeit, amelyhez a politikai együttműködéssel és a KKBP-vel kapcsolatos kérdésekben a főképviselő hozzájárult, és ajánlásokat tesz a cselekvési tervekre.

2. Az országértékelések

A Dél-Kaukázus[5]

Örményország

Az Örményország függetlenségét követő első években az EU és Örményország közti kapcsolatok a Szovjetunió felbomlásából származó nehéz humanitárius helyzet kezelésére és Nagorno-Karabakh kérdésében az Azerbajdzsánnal való konfliktusra összpontosítottak. Történt néhány lépés a demokráciára és a piacgazdaságra való átállás alapjainak lefektetése felé. A partnerségi és együttműködési megállapodás (PEM) hatálybalépése 1999-ben mérföldkőnek számított az EU és Örményország közötti kapcsolatokban.

Örményország az utóbbi években jó makroökonómiai teljesítményt ért el figyelemreméltó gazdasági növekedési mutatókkal. A jelek szerint mindez kezd némi hatással lenni a magasfokú szegénységre Örményországban. A WTO-hoz történt csatlakozás 2003-ban előrelépést jelentett a fő piacorientált reformok felé. Előrehaladás történt az örmény jogszabályok EU-jogszabályokkal történő harmonizálásában is. A korrupcióellenes stratégia elfogadása és a korrupcióellenes tanács létrehozása fontos mozzanatok.

Örményország számára azonban még mindig maradtak jelentős kihívások, különösképpen a demokrácia és az emberi jogok, valamint az Európa Tanács és az EBESZ tagjaként kötelezettségei végrehajtása terén. Számottevő fejlődésre van szükség a választási rendszerben, elsősorban a 2003-as elnöki és parlamenti választásokat követően a Demokratikus Intézmények és Emberi Jogok Hivatala (ODIHR) ajánlásainak végrehajtása céljából. Reform szükséges a jogi rendelkezések és a bűnüldözési ágazatok terén is az emberi jogok iránti tisztelet megerősítése érdekében. Jelentős változásra van szükség a civil társadalom kialakítása érdekében, beleértve a média szabadságának biztosítását is. A gazdaság terén a jogi rendelkezések tiszteletben tartása kulcsfontosságú az üzleti és befektetési légkör javítása végett. Az adózási és vámrendszer fejlődése igen fontos, ha valós hatást kívánnak gyarorolni a korrupcióra. A szegénység csökkentésére irányuló stratégiai program végrehajtása központi fontosságú a fenntartható gazdasági fejlődés kialakítására és a szegénység és a keresetek közti egyenlőtlenségek csökkentésére tett erőfeszítések során. Az energiaágazat további átalakítása szintén szükségszerű, beleértve a Medzamor atomerőmű leállítása felé tett lépéseket is. Nagorno-Karabakh kérdésében az Azerbajdzsánnal fennálló konfliktus áthatja Örményország politikai és gazdasági életének minden aspektusát. Örményország kizárólag akkor tudja maximálisan kihasználni lehetőségeit, ha a konfliktusra békés, igazságos és tartós megoldást talál.

Az örmény kormány bejelentette, hogy eltökélt szándéka szembenézni ezekkel a kihívásokkal, kapcsolatokat kialakítani az EU-val és az európai struktúrákba méginkább beintegrálódni. A Bizottság ezért azon az állásponton van, hogy az örmény kormány kötelezettségvállalásaira történő építéssel az ESZP cselekvési terv felhasználható az EU és Örményország közti kapcsolatok megerősítésére és a szükséges reformok végrehajtásának előmozdítására.

A cselekvési tervnek a következő célkitűzéseket kell magában foglalnia: a jogi rendelkezések, a demokratikus struktúrák és a pluralizmus (pl. az Európa Tanács/EBESZ ajánlásaival összhangban a választási törvénykezés reformja, demokratikus választások szervezése; alkotmányos reform figyelembe véve az Európa Tanács ajánlásait; a helyi önkormányzat reformja) megerősítését; az emberi jogok és az alapvető szabadságok tiszteletben tartását, különös tekintettel a szólásszabadságra és a gyűlések összehívásának szabadságára; az üzleti légkör javítását és a közszektor modernizálását; a korrupció és a csalás elleni hatékony küzdelmet; az adózási és vámigazgatás, illetve a jogalkotás reformját összhangban a nemzetközi és EU-szabványokkal; előrelépést a szegénység csökkentésében; fenntartható fejlődést és környezetvédelmet; a Medzamor atomerőmű leállítását; előrelépést a konfliktus megoldása felé és szorosabb regionális együttműködést. A cselekvési terv hatékony végrehajtása érdekében körültekintő makroökonómiai politikák fenntartására van szükség.

Az országjelentésben leírt jelenlegi politikai, gazdasági és intézményi körülményekből kiindulva az Örményország számára készült cselekvési tervnek a következőket kell biztosítania: megerősített politika párbeszédet; a partnerségi és együttműködési megállapodás végrehajtásának folytatását; az EU belső piacába történő fokozatos gazdasági integrációhoz vezető piacgazdasági reformok támogatását; a konfliktuskezeléssel összefüggésben a konfliktus érintette területek gazdasági rehabilitációjának további támogatását; megnövelt pénzügyi támogatást, beleértve az EBB mandátumának 2007-ig történő kiterjesztését Örményországra; a regionális együttműködés fokozottabb támogatását; fokozottabb támogatást a bel- és igazságügy területén, lehetőleg beleértve a vízum terén az együttműködési/visszafogadási megállapodásról szóló párbeszéd létrehozását; szorosabb együttműködést az energia, elektronikus kommunikáció, közlekedés, környezetvédelem és közegészségügy ágazatában, valamint fokozottabb együttműködést a tudomány és technológia terén; az emberek közti kapcsolattartás erősítését főleg az oktatás, képzés és ifjúság területén, valamint a Nagorno-Karabakh konfliktus összefüggésében is; és fontolóra kell venni – amennyiben a cselekvési terv végrehajtásában előrelépés történik – azt az eshetőséget, hogy a partnerségi és együttműködési megállapodás helyébe lejártakor egy új, megerősített megállapodás lépjen.

Azerbajdzsán

Az Azerbajdzsán függetlenségét követő első években az EU és Azerbajdzsán közti kapcsolatok a Szovjetunió felbomlásából származó nehéz humanitárius helyzet kezelésére, Nagorno-Karabakh kérdésében az Örményországgal fennálló konfliktusra és az instabil hazai helyzetre összpontosítottak. Történt néhány lépés a demokráciára és a piacgazdaságra való átállás alapjainak lefektetése irányába is. A partnerségi és együttműködési megállapodás (PEM) hatálybalépése 1999-ben mérföldkőnek számított volt az EU és Azerbajdzsán közötti kapcsolatokban, amely elsősorban rendszeres politikai párbeszédet tett lehetővé. Az EU és Azerbajdzsán közötti kapcsolatok az utóbbi években folyamatosan fejlődtek. Ma a párbeszéd sokkal összpontosultabb, és az együttműködés főleg az energia- és közlekedési ágazatban erősödött meg.

Az Azerbajdzsán előtt álló legnagyobb kihívás a jogi rendelkezések, valamint a demokratikus „fékek és ellensúlyok” (beleértve a szabad és igazságos választásokat) megerősítésére, a korrupció és csalás elleni küzdelemre, valamint az emberi jogok védelmére irányuló igény az Európa Tanács és az EBESZ tagjaként vállalt kötelezettségeivel összhangban. A gazdaság terén a befektetési légkör javítása és a gazdasági tevékenységek diverzifikációja kulcsfontosságú tényező lesz a tartós növekedés tekintetében. A szegénység csökkentésére és a gazdaság fejlesztésére irányuló állami program hatékony végrehajtása biztosítja a keretet az Azerbajdzsán előtt álló egyes strukturális gazdasági kihívások legyőzéséhez. E politikai és gazdasági kihívásokon túlmenően a Nagorno-Karabakh konfliktus megoldása igen súlyos akadályt hárítana el Azerbajdzsán és a régió fejlődésében.

Az azeri kormány bejelentette, hogy eltökélt szándéka szembenézni ezekkel a kihívásokkal, kapcsolatokat kialakítani az EU-val és az európai struktúrákba méginkább beintegrálódni. A Bizottság ezért azon az állásponton van, hogy az azeri kormány kötelezettségvállalásaira történő építéssel az ESZP cselekvési terv felhasználható az EU és Azerbajdzsán közti kapcsolatok további megerősítésére és a szükséges reformok végrehajtásának előmozdítására.

A cselekvési tervnek a következő célkitűzéseket kell magában foglalnia: a jogi rendelkezések, a demokratikus struktúrák és a pluralizmus (pl. a hatalmak jobb intézményi felosztása, a helyi önkormányzat reformja), valamint a választási törvénykezés és folyamatok megerősítését a demokratikus választási szabályok javítása érdekében; a jogi rendelkezések terén hatékony reform végrehajtását (bírói testületek, bűnüldözési szervek); az emberi jogok és a média szabadságának és függetlenségének fokozottabb védelmét; fokozott erőfeszítéseket a teljes gazdasági rendszer kiegyensúlyozott fejlődése érdekében; az üzleti légkör javítását és a közszektor modernizálását; az adózási és vámigazgatás, illetve a jogalkotás reformját összhangban a nemzetközi és EU-szabványokkal; a korrupció és a csalás elleni hatékony küzdelmet; az olajbevételek kezelésében és a privatizációs folyamatban nagyobb átláthatóságot; előrelépést a szegénység csökkentésében; fenntartható fejlődést és környezetvédelmet; csatlakozást a WTO-hoz; előrelépést a konfliktusmegoldásban és erősebb regionális együttműködést. A cselekvési terv hatékony végrehajtása érdekében körültekintő makroökonómiai politikák fenntartására van szükség.

Az országjelentésben leírt jelenlegi politikai, gazdasági és intézményi körülményekből kiindulva az Azerbajdzsán számára készült cselekvési tervnek a következőket kell biztosítania: megerősített politika párbeszédet; a partnerségi és együttműködési megállapodás végrehajtásának folytatását; az EU belső piacába történő fokozatos gazdasági integrációhoz vezető piacgazdasági reformok támogatását; a konfliktuskezeléssel összefüggésben a konfliktus érintette területek gazdasági rehabilitációjának további támogatását; megnövelt pénzügyi támogatást, beleértve az EBB mandátumának 2007-ig történő kiterjesztését Azerbajdzsánra; a regionális együttműködés fokozottabb pénzügyi támogatását; fokozottabb támogatást a bel- és igazságügy területén, lehetőleg beleértve a vízum terén az együttműködési/visszafogadási megállapodásról szóló párbeszéd létrehozását; erősebb együttműködést az energia, elektronikus kommunikáció, közlekedés, környezetvédelem és közegészségügy ágazatában, valamint az emberek közti kapcsolatok erősítését az oktatás, képzés és ifjúság terén; és fontolóra kell venni – amennyiben a cselekvési terv végrehajtásában előrelépés történik – azt az eshetőséget, hogy a partnerségi és együttműködési megállapodás helyébe lejártakor egy új, megerősített megállapodás lépjen.

A Bizottság 2005 folyamán küldöttséget kíván létrehozni Azerbajdzsánban.

Grúzia

Grúzia 1991-ben kivívott függetlensége után az EU és Grúzia közti kapcsolatok a Szovjetunió felbomlásából és Grúzia belső konfliktusaiból származó nehéz grúziai humanitárius helyzet kezelésére összpontosultak. Történt néhány lépés a demokráciára és a piacgazdaságra való átállás alapjainak lefektetése felé is. A partnerségi és együttműködési megállapodás (PEM) hatálybalépése 1999-ben mérföldkőnek számított az EU és Grúzia közötti kapcsolatokban, amely elsősorban rendszeres politikai párbeszédet tett lehetővé. A Bizottság 2003-as felülvizsgált, országos stratégiai dokumentumában elégtelen haladást jegyzett a demokrácia és a piacgazdaság felé vezető úton: „Grúzia politikai helyzetét a kiterjedt szegénység, súlyos kormányzási problémák és gyenge jogi rendelkezések uralják, beleértve a magasfokú korrupciót, az Oroszországgal fennálló feszült kapcsolatokat és a belső konfliktusokat – különösképpen az Abkházia és Dél-Oszétia szakadár köztársaságokkal kapcsolatos konfliktusokat –, valamint magas külső tartozást.”

2003 novemberében a „Rózsák Forradalmát” ezért az EU és a szélesebb körű nemzetközi közösség örömmel fogadta. Azt követően a viszonylag szabad és igazságos elnök- és parlamenti választások megtartása és egy kiterjedt reformprogram elindítása pozitív lépésnek tekintendő. Az eredmények a következőket foglalják magukban: 1) a korrupció egyes formáinak leküzdését; 2) az adóbeszedés fejlesztését; 3) időben kifizetett fizetéseket és nyugdíjakat, 4) a csempészet megfékezését; 5) jó makroökonómiai teljesítményt; 6) Adjara ismételt beintegrálását Grúzia gazdasági, társadalmi és igazgatási rendszerébe; 7) a Grúziába vetett megújult „donor-bizalmat” (sikeres donorkonferencia Brüsszelben 2004 júniusában).

A legnagyobb kihívás Grúzia előtt a jogi rendelkezések megerősítésének szükségessége, beleértve a közszolgáltatás és a bírói testület megreformálását. A demokratikus fékek és ellensúlyok megerősítése Grúziában az Európa Tanács és az EBESZ-beli tagsággal járó kötelezettségekkel összhangban szintén elengedhetetlen a jogi rendelkezések tiszteletben tartása érdekében. Az e területeken elért fejlődés törvényalapú keretben segíti elő Grúzia korrupció elleni küzdelmét. A gazdaság terén a befektetési légkör javítása kulcsfontosságú tényező lesz a tartós növekedés tekintetében. A gazdaság fejlesztésére és a szegénység csökkentésére irányuló program hatékony végrehajtása az egyik legfontosabb módja a Grúzia előtt álló strukturális gazdasági kihívások leküzdésének. Az EU és Grúzia közti kapcsolatok tekintetében még sok tennivaló van a partnerségi és együttműködési megállapodás végrehajtása terén. Az Oroszországgal fennálló kapcsolatok javítása és a belső konfliktusok békés megoldására tett erőfeszítések támogatása szintén fontos tényező Grúzia számára a hosszú távú biztonság és jólét alapjainak lefektetése szempontjából.

A grúz kormány kötelességének érzi szembenézni ezekkel a kihívásokkal, kapcsolatokat kialakítani az EU-val és az európai struktúrákba méginkább beintegrálódni. A Bizottság ezért azon az állásponton van, hogy a grúz kormány kötelezettségvállalásaira történő építéssel az ESZP cselekvési terv felhasználható az EU és Grúzia közti kapcsolatok további megerősítésére és a szükséges reformok végrehajtásának előmozdítására.

A cselekvési tervnek a következő célkitűzéseket kell magában foglalnia: a jogi rendelkezések tiszteletben tartásának megerősítését (bírói testület, bűnüldözési szervek, büntetőintézetek megreformálása) és az emberi jogok megerősített védelmét; a demokratikus struktúrák és a pluralizmus megerősítését (a parlament reformja, a média függetlenségének megerősítése, a helyi önkormányzat reformja, választási reform); az üzleti légkör javítását és a közszektor modernizálását; az adózási és vámigazgatás, illetve a jogalkotás reformját összhangban a nemzetközi és EU-szabványokkal, valamint hatékony küzdelmet a korrupció és a csalás ellen; átlátható privatizációs folyamatot; előrelépést a szegénység csökkentésében, fenntartható fejlődést; környezetvédelmet; előrelépést a konfliktusok megoldásában és erősebb regionális együttműködést. A cselekvési terv hatékony végrehajtása érdekében körültekintő makroökonómiai politikák fenntartására van szükség.

Az országjelentésben leírt jelenlegi politikai, gazdasági és intézményi körülményekből kiindulva a Grúzia számára készült cselekvési tervnek a következőket kell biztostania: megerősített politika párbeszédet; a partnerségi és együttműködési megállapodás végrehajtásának folytatását; az EU belső piacába történő fokozatos gazdasági integrációhoz vezető piacgazdasági reformok támogatását; a konfliktuskezeléssel összefüggésben a konfliktus érintette területek gazdasági rehabilitációjának további támogatását; megnövelt pénzügyi támogatást, beleértve az EBB mandátumának 2007-ig történő kiterjesztését Grúziára és nagyobb pénzügyi támogatást a regionális együttműködésre; fokozottabb támogatást a bel- és igazságügy területén, lehetőleg beleértve a vízum terén az együttműködési/visszafogadási megállapodásról szóló párbeszéd létrehozását; szorosabb együttműködést az energia, elektronikus kommunikáció, közlekedés, környezetvédelem, tengerészet, halászat és közegészségügy ágazatában, fokozottabb együttműködést a tudomány, technológia és innováció terén; valamint az emberek közti kapcsolatok erősítését különösképpen az oktatás, képzés és ifjúság terén; és fontolóra kell venni – amennyiben a cselekvési terv végrehajtásában előrelépés történik – azt az eshetőséget, hogy a partnerségi és együttműködési megállapodás helyébe lejártakor egy új, megerősített megállapodás lépjen.

Egyiptom és Libanon

2004 júniusában a Tanács a politikai együttműködéssel és a KKBP-vel kapcsolatos kérdésekre vonatkozóan a főigazgatóság/főképviselő hozzájárulásával felkérte a Bizottságot, hogy kezdje el az előkészületeket olyan mediterrán országokra irányuló cselekvési tervek elkészítésére, amelyeknek az EU-val kötött társulási megállapodását az országok ratifikálták. A cselekvési tervek elkészítésének alapjaként a Bizottság ezért Egyiptomról és Libanonról elkészítette e jelentéseket[6].

Minkét ország esetében a társulási megállapodások teljes végrehajtása marad a kétoldalú kapcsolatok elsődleges célkitűzése. Az ESZP ezen túllép, és egy egyre szorosabb kapcsolat kilátását kínálja, beleértve a nagyfokú gazdasági integrációt és az egyre mélyebb politikai együttműködést. Az országjelentések tartalma alapján a Bizottság – adott esetben szoros együttműködésben az elnökséggel és a főképviselővel – Egyiptommal és Libanonnal a lehető leghamarabb hivatalos konzultációkat kezdeményez, amelyek célja átfogó és kiegyensúlyozott cselekvési tervek létrehozása.

A cselekvési terv fő prioritásai két széles területet fednek le: elsőként az olyan egyedi fellépésekre irányuló kötelezettségvállalásokat, amelyek megerősítik a megosztott értékekhez való tartozást olyan területeken, mint a nemzetközi kötelezettségek, demokrácia, jogi rendelkezések, beleértve demokratikus választások tartását, az igazságszolgáltatást és emberi jogokat, valamint a kül- és biztonságpolitika területén egyes célkitűzések mellett való kitartást; másodsorban olyan fellépések iránti kötelezettségvállalásokat, amelyek ezeket a partnerországokat jónéhány prioritási területen – pl. a gazdasági és társadalmi fejlődés politikájában (beleértve a szegénység csökkentését és a fenntartható fejlődést), a kereskedelemben és a belső piacon (beleértve olyan ágazatokat mint az energia, közlekedés, környezetvédelem, tengerészet és halászat, információs társadalom, kutatás és innováció, bel- és igazságügy és emberek közötti kapcsolatok) – közelebb hozzák az EU-hoz.

A fellépésre vonatkozó prioritások a szóban forgó kérdéstől függően a lehető legkonkrétabban kerülnek meghatározásra, így ellenőrizhető és értékelhető teljesítményértékeket képeznek. A cselekvési tervek kulcsfontosságú fellépéseket határoznak meg olyan behatárolt számú területeken, amelyeket különösen nagy prioritásúnak kell tekinteni, egyben fellépéseket állapítanak meg széles körű, a hatályos kétoldalú megállapodások hatályához kapcsolódó területeken is. E különféle prioritások kezeléséhez egyértelmű időintervallumok kerülnek meghatározásra.

3. Következtetés és ajánlások

A dél-kaukázusi országokról szóló jelentések arra mutatnak rá, hogy Örményországban, Azerbajdzsánban és Grúziában további reformokra és jónéhány kulcsfontosságú területen előrelépésre van szükség. A Bizottság úgy véli, hogy a cselekvési tervek hasznos eszközök lennének, amelyek segítségével az EU tovább erősíthetné kapcsolatait az országokkal, és aktívan ösztönözhetné őket a szükséges változások elérésére. A Bizottság ezért azt ajánlja, hogy a Tanács hagyja jóvá az itt előterjesztett általános iránymutatásokat, és ismerje el, hogy el kell kezdeni a cselekvési tervek előkészületeit ezen országok mindegyikére vonatkozóan, amely alapján a Bizottság – adott esetben szoros együttműködésben az elnökséggel és a főképviselővel – felveszi a kapcsolatot az érintett partnerországokkal. A cselekvési tervekkel kapcsolatos munka azonnali hatállyal elkezdődne. A Bizottság hangsúlyozza, hogy a cselekvési tervek mindegyik ország igényeinek megfelelően kiigazításra kerülnek, és mindegyik ország saját érdemei szerinti elbánásban részesül. A tagállamok teljeskörű tájékoztatást kapnak e konzultációk fejleményeiről.

Az Egyiptomról és Libanonról szóló országjelentések alapján a Bizottság mindkét országról cselekvési tervet kezd el készíteni. Ajánlatos a cselekvési tervekről szóló konzultációk mielőbbi megkezdése. A libanoni kormány lemondása és a májusra tervezett választások miatt az ottani helyzet alakulása befolyásolni fogja a konzultációk időzítését. A cél minden ország esetében kiegyensúlyozott cselekvési terv létrehozása, amelyek értelemszerűen ugyanazokat az általános területeket fedik le, mint az előző partnerek esetében, azaz politikai (beleértve a nemzetközi kötelezettségek, a demokrácia és a jogi rendelkezések tiszteletben tartását) és gazdasági szempontokat, ideértve a fenntartható fejlődést és az ágazati szempontokat (belső piac és kereskedelmi vonatkozású kérdések; bel- és igazságügy; környezetvédelmi kérdések; emberek közti kapcsolatok). A tagállamok teljeskörű tájékoztatást kapnak a konzultációk során.

Mind az öt ország esetében – csakúgy mint más ESZP-országok esetében – a vonatkozó társulási vagy együttműködési tanácsot felkérik, hogy elfogadásuk után hagyja jóvá a cselekvési terveket. A cselekvési tervek háromtól öt évig terjednek, és végrehajtásuk ellenőrzése a vonatkozó társulási vagy együttműködési megállapodás intézményei között kerül lebonyolításra. Ezen ellenőrzési folyamat eredményeinek értékelése és a parnerek által rendelkezésre bocsátott információk alapján a Bizottság a politikai együttműködéssel és a KKBP-vel kapcsolatos kérdésekben a főképviselő hozzájárulásával az elért haladásról két éven belül félidős értékelést ad, valamint mindegyik cselekvési terv hivatalos jóváhagyásától számított három éven belül egy újabb felülvizsgálatot tart.

[1] COM(2004) 373., 2004.5.12.

[2] A Tanács következtetései, GAERC, 2004.7.14. Az elnökség következtetései, 2004. június 17-18-i Európai Tanács

[3] COM(2004) 795., 2004.12.9.

[4] A Libanonnal kötött ideiglenes megállapodás 2003 márciusában lépett hatályba.

[5] A bizottsági személyzet SEC(2005) 285, SEC(2005) 286 és SEC(2005) 288 számú munkadokumentuma.

[6] A bizottsági személyzet SEC(2005) 287 és SEC(2005) 289 számú munkadokumentuma.