HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 209/1

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A vízi és tengeri turizmus diverzifikációs stratégiái

(feltáró vélemény)

(2017/C 209/01)

Előadó: Tony ZAHRA

Felkérés: a Tanács máltai elnöksége, 2016.9.19. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke Illetékes szekció: „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2017.3.9. Elfogadás a plenáris ülésen: 2017.3.30. Plenáris ülés száma: 524. A szavazás eredménye (mellette/ellene/tartózkodott) 179/0/0

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az olyan hátráltató tényezőkre való tekintettel, mint a távolság, a megközelíthetőség és a szigetjelleg, az EGSZB úgy véli, hogy a szigeteket illetően olyan kedvező adórendszerre kell törekedni, amely figyelembe veszi a beruházásokra, a munkahelyek megtartására és létrehozására, valamint az üzletek nyitvatartási időszakának módosítására irányuló erőfeszítéseket, amelyek mind a szezonalitás hatásainak mérséklésére irányulnak.

1.2. Annak ellenére, hogy az idegenforgalom erős ellenálló képességet mutat és gyorsan talpra áll válságok idején, az EGSZB fontosnak tartja, hogy elemezzék és kezeljék a vízi és tengeri turizmust érintő várható kihívásokat és lehetőségeket, különös tekintettel a mediterrán térségre, mivel ez az idegenforgalmi ágazat jelentős szerepet tölt be az európai gazdaságban és fontos mértékben járul ahhoz hozzá. Az egymással versengő célterületek összehasonlíthatóságára kellő figyelmet kell fordítani az értékelési eljárás során. Az intelligensebb jogszabályok és szakpolitikák létfontosságúak, amint a kkv-k adminisztratív terheinek csökkentése is.

1.3. A régióban még nagyobb számban kell több célállomásból álló utakat kialakítani és népszerűsíteni, eközben pedig támogatni kell a tagállamok által közösen/regionálisan végrehajtott promóciós intézkedéseket. Az EGSZB azt ajánlja, hogy a tagállamok alkalmazzanak erős marketingstratégiákat a diverzifikáció és az ügyfelek változó preferenciáihoz és ízléséhez történő alkalmazkodás érdekében. A folyamatban eközben értékelni kell azt is, hogy milyen különbségek létezhetnek azon a téren, hogy az ebben az ágazatban kínált idegenforgalmi szolgáltatások mennyire megfizethetőek az egyes polgárok számára.

1.4. A tengeri és part menti turizmusnak a tengeri ökoszisztémáktól való nagymértékű függése miatt fontos, hogy azok védelme érdekében a földközi-tengeri országok fokozzák a regionális szintű együttműködést. Ennek kapcsán az EGSZB azt ajánlja, hogy hozzanak létre egy, a Földközi-tenger nyugati medencéjének tagállamaiból és harmadik országokból álló csoportot, amely közösen foglalkozhatna a kék növekedés (1), valamint a kék és a zöld infrastruktúra kérdésével a károsodott ökoszisztémák helyreállítása érdekében.

1.5. A sekély kontinentális talapzatra történő építkezés és ennek a területnek a tengertől történő elválasztása visszafordíthatatlan módon tönkreteszi a víz alatti élőhelyeket. A földközi-tengeri kontinentális talapzat kiterjedése korlátozott, és ezeket a tengeri területeket védeni kell az ilyen jellegű fejlesztések ellen. Amennyiben pedig mégis sor kerül azokra, arra az esetre kompenzációs intézkedéseket és pénzügyi tartalék létrehozását kellene tervbe venni.

1.6. A vízi és tengeri turizmus fejlesztésének a hosszú távú fenntartható fejlesztés elvein kell alapulnia. Ehhez gyakorlatias és mérhető eszközt kell kialakítani. Az EGSZB harmonizált fenntartható mutatókból álló mechanizmus kidolgozását javasolja az ágazat számára, különösen a szigetállamokat és -régiókat illetően, amelyek nagymértékben a part menti tevékenységektől függenek. Az Európai Bizottság által kidolgozott „Európai Turisztikai Indikátorrendszer” kitűnő platform lehetne ennek eléréséhez.

1.7. Egy fenntartható indikátorrendszer kialakításához emellett pontos gazdasági adatokat is össze kell gyűjteni. A turisztikai ágazat igen összetett, és számos különböző érdekelt fél közötti változatos kapcsolatokat foglal magában. Ehhez kapcsolódóan a szatellitszámla-modell extrapolálásával relatív gazdasági adatok gyűjtésére alkalmas eszközöket lehetne kidolgozni.

1.8. Az éghajlatváltozás által a tengeri környezetre gyakorolt hatás párbeszédet kíván meg az innovatív megoldásokról. Előnyben kell részesíteni a veszélyeztetett területeket célzó specifikus intézkedéseket. Az EGSZB felhívja a figyelmet az Európai Bizottság legutóbbi, a nemzetközi óceánpolitikai irányításról szóló közleményére és az abban szereplő 14 intézkedésből álló csomagra (2). A 2020-ig érvényes hetedik környezetvédelmi cselekvési program és az éghajlatváltozás hatásainak mérséklésére és az azokhoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós célkitűzések az infrastrukturális ágazatokra, pl. az energia- és a közlekedési ágazatra, valamint a part menti és tengeri turizmussal összefüggő sajátos szempontokra összpontosítanak. Emellett az Európai Beruházási Bank turisztikai és/vagy a konvergenciarégiókban eszközölt beruházásokhoz finanszírozást fog nyújtani a kkv-k számára.

1.9. A hulladékgazdálkodás komoly aggodalomra ad okot a vízi és tengeri turizmusban, mivel az idegenforgalom maga jelentős hulladékforrás. A Természetvédelmi Világalap becslése szerint a tengerszennyezés több mint 80 %-a szárazföldi tevékenységekből származik. A problémát a tengeri szemetelés csak tovább súlyosbítja. Ezért a szabályozás koordinált és hatékony érvényesítése mellett innovatív intézkedésekre van szükség, amelyek mérsékelni képesek a hulladékkal kapcsolatos problémákat. Az EGSZB a nemzetközi egyezmények harmonizált végrehajtására szólít fel a harmadik országok kapacitásfejlesztésének előmozdítása érdekében.

1.10. Az ágazat növekedési kilátásaira való tekintettel a teljes hulladékkezelési lánc (a begyűjtéstől az ártalmatlanításig) fontos kihívást képvisel, különösen az olyan zárt területeken, mint amilyenek a szigetek. Ezzel összefüggésben az EGSZB egy, szigeteket és part menti területeket, valamint a környezetvédelem főbb szereplőit – például alapítványokat és nemzetközi szervezeteket – magában foglaló „természeti örökségi koalíció” létrehozását is javasolja, hogy az európai szigetek és part menti területek vezető szerepre tegyenek szert az idegenforgalom integrált megközelítései által elősegített globális tiszta környezeti intézkedések terén.

1.11. Az emberekbe történő beruházás a fenntartható és versenyképes növekedés előfeltétele. Az ágazat azonban nem vonz elegendő számú képzett munkavállalót, főként azért, mert a szakmai előmenetel és a hosszú távú foglalkoztatás tekintetében nem elég vonzó. Az EGSZB azt ajánlja, hogy az ágazatban való hosszú távú foglalkoztatásban érdekelt, képzett munkavállalók folyamatos utánpótlásának bevonzása érdekében külön stratégiai cselekvési tervet dolgozzanak ki, amelyben tudományos és gyakorlati megközelítésen alapuló konkrét javaslatokat kell tenni az ágazat vonzerejének növelése érdekében.

2. Általános megjegyzések

2.1. A máltai elnökség felkérte az EGSZB-t, hogy tegyen közzé egy feltáró véleményt „A vízi és tengeri turizmus diverzifikációs stratégiái” témában, a versenyképesebb európai környezet megteremtésére irányuló, innovatív stratégiák szélesebb kontextusában, különös hangsúlyt helyezve a mediterrán régióra.

2.2. Az idegenforgalom a legbefolyásosabb globális ágazat, nagy foglalkoztatási és gazdasági fejlődési potenciállal, ahogyan azt az Európai Unió működéséről szóló szerződés 195. cikke is elismeri. 2014-ben az idegenforgalmi ágazat több mint 1 600 milliárd euróval vette ki részét az EU GDP-jéből, azaz majdnem elérte annak 10 %-át; közvetlen, közvetett és indukált hatásai pedig 25 millió munkahelyet támogattak az EU-ban (3). Az EU máltai elnöksége az idegenforgalom tengeri alágazatát jelölte meg egyik fő prioritási területeként. A megfelelő idegenforgalmi termékek és tengeri szolgáltatások kifejlesztése hozzájárulhat az EU part menti és szigetterületeinek növekedési potenciáljához, ezért meg kell határozni az aktuális tendenciákat és előrejelzéseket kell készíteni, hogy világos képet kapjunk a vízi és tengeri turizmus egyedi jellegéből adódó innovatív lehetőségekről.

2.3. A vízi és a tengeri turizmus az idegenforgalom legfontosabb alágazata, egyben a legnagyobb volumenű tengeri tevékenység Európában. Közel 3,2 millió főt foglalkoztat összesen 183 milliárd eurós bruttó hozzáadott értéket generálva (4), és lehetőségeket rejt a munkahelyteremtés és a fenntartható „kék növekedés” terén. Ahhoz, hogy Európát mint a világ vezető tengeri turisztikai célterületét népszerűsítsük, az európai szigeti és part menti idegenforgalmi infrastruktúrának megfelelő és innovatív szolgáltatásokat kell nyújtania a felhasználók számára – ideértve az akadálymentesítést is –, ugyanakkor gondoskodnia kell a helyi közösségek fenntartható fejlődéséről is. A számos tagállamban tavakat, folyókat stb. érintő belvízi turizmus is ennek az ágazatnak a része, ezért azt figyelembe kell venni a felülvizsgálat során. Az ágazatnak része egy fontos ipar: a kedvtelési célú és körutazást végző hajókat előállító hajógyártás, amelynek terén Európa kiemelkedő helyet foglal el a világgazdaságban.

3. Az EGSZB javaslatai az idegenforgalmi politika új paradigmáira vonatkozóan

3.1. Az elmúlt években az EGSZB számos véleményt fogadott el általában az idegenforgalmi politikával és különösen a szigeti és part menti idegenforgalommal kapcsolatosan. Javaslatot tett arra vonatkozóan, hogy dolgozzanak ki programokat a kifejezetten a szigeteken a turizmusban dolgozó munkavállalók folyamatos, egész életen át tartó tanulására, valamint javasolta, hogy egy stratégiailag kedvező helyen fekvő szigeten hozzanak létre régióközi iskolát egy, az „Erasmus az idegenforgalmi diákok és dolgozók számára” koncepcióhoz hasonló elgondolás alapján.

3.2. Az EGSZB úgy véli, hogy a szigetek EU által használt meghatározása nem megfelelő, és azt felül kell vizsgálni úgy, hogy figyelembe vegye a szigetország tagállamokat is tartalmazó kibővített Európai Unió új adottságait. Azzal a céllal, hogy Európát mint globális szinten fő turisztikai célterületet népszerűsítse, szintén javasolja makroregionális együttműködés kialakítását (pl. az adriai- és jón-tengeri régióra vonatkozó stratégia, a balti-tengeri stratégia és a Duna régióra vonatkozó stratégia) a megközelíthetőség problémájának megoldására. Ez a szigetektől a kontinens felé irányuló magas színvonalú területi folytonosságot követel meg.

3.3. Az éghajlatváltozás határozott alkalmazkodási intézkedéseket tesz szükségessé a szigetek gazdasága valamennyi területének az éghajlatváltozás hatásaival szembeni ellenálló képessége érdekében. Az EGSZB egy „szigeti változásvizsgálat” (Island Change Test) bevezetését javasolta, amely olyan kérdésekkel foglalkozna, mint az energia és a közlekedés (infrastruktúra és megközelíthetőség), a tengerszint emelkedése, a biológiai sokféleség csökkenése és más fontos problémák.

3.4. A szigetgazdaságok mára túlságosan függővé váltak a nagyrészt szezonális idegenforgalomtól, ezért diverzifikációra van szükségük. Az EGSZB hangsúlyozta, hogy amennyiben a kék gazdaságot a még kiaknázatlan értékek kimeríthetetlen forrásának tekintjük és a kék növekedést olyan meggyőződéssel hívjuk segítségül, mintha az európai gazdaság minden baját orvosolni képes csodaszer volna, akkor fennáll annak a kockázata, hogy az EU tengerpartjaira és tengereire már amúgy is nehezedő sokféle nyomást csak tovább fokozzuk. A hosszú távú fenntarthatóságot ezért továbbra is átfogó elvként kell tekinteni az intézkedések kialakítása és végrehajtása során.

3.5. Az Európai Bizottság 2014-ben elfogadott, „A part menti és tengeri turisztikai ágazat európai növekedési és foglalkoztatási stratégiája” című közleménye (5) tárgyalja az aktuális irányítási hiányosságokat és keretet hoz létre az állami hatóságok és az állami-magán partnerségek közötti, akár területi klaszterek és integrált stratégiák létrehozása révén megvalósuló együttműködés számára. Az egyes tengeri medencék sajátosságait figyelembe véve a közlemény 14 konkrét fellépést javasol, amelyek az üzleti beruházásokkal, az erőteljes szezonális jelleggel, a termékdiverzifikációval és -innovációval, az összekapcsoltsággal, az elérhetőséggel, az infrastruktúra fejlesztésével, a készségfejlesztéssel és a tengeri környezet védelmével kapcsolatosak. A cselekvési terv végrehajtása folyamatban van (6).

4. Az EGSZB javaslatai a vízi és a tengeri turizmus diverzifikálását célzó stratégiákra vonatkozóan

4.1. Ágazatközi környezetvédelmi megközelítés

4.1.1. Az elmúlt években sokat tettek azért, hogy felhívják a magas szintű döntéshozók és érdekelt felek figyelmét az óceán és az éghajlat közötti összefüggésre. Ez ahhoz vezetett, hogy az óceán bekerült a 2015. évi Párizsi Megállapodásba, továbbá hogy az Éghajlat-változási Kormányközi Testület (IPCC) elkészítette az óceánokról szóló különjelentését. Ezek a dokumentumok segítséget kérnek a Párizsi Megállapodás végrehajtásához, például a tagállamok szakmai felkészültségének megerősítését az alacsony kibocsátású jövőhöz vezető technológiai megoldások kidolgozása érdekében. A tengeri közlekedés felel a globális üvegházhatásúgáz-kibocsátás közel 2,5 %-áért. Az EU a nemzetközi hajózásból származó üvegházhatásúgáz-kibocsátások csökkentésére irányuló globális megközelítést sürget, azonban a hajózásból származó kibocsátások az előrejelzések szerint 2050-ig jelentősen nőni fognak. A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) üvegházhatású gázokról szóló második tanulmánya szerint a hajók energiafogyasztása és CO2-kibocsátása akár 75 %-kal csökkenthető lenne műveleti intézkedések alkalmazásával és a meglévő technológiák igénybevételével. Ezen intézkedések közül sok költséghatékony és nettó haszonnal jár, mivel az üzemanyagszámlák csökkenése lehetővé teszi a működési, illetve beruházási költségek megtérülését. Ezek a költségcsökkenések új, innovatív technológiák alkalmazásával érhetőek el.

4.1.2. A mediterrán térség a világ egyik legfontosabb régiója kiemelkedő biológiai sokfélesége okán, ugyanakkor másoknál érzékenyebb az éghajlatváltozásra. A nagy volumenű tengerparti turizmus a régióban tapasztalható ökológiai veszteség egyik fő oka. A földközi-tengeri régió mindazonáltal nagy természeti értéket is képvisel, ami miatt rendkívüli fontosságú a biológiai sokféleség megőrzése tekintetében. Ennek kapcsán a tengeri ökoszisztémák védelmét célzó regionális szintű együttműködés létfontosságú. Az Európai Unió LIFE+ finanszírozási programja támogatja a biológiai sokféleséggel kapcsolatos uniós stratégia célkitűzéseit, és lehetőséget kínál az innovatív part menti és tengeri idegenforgalmi projektek finanszírozására.

4.1.3. A hulladékgazdálkodás fontos kihívást jelent az ágazat számára, különösen a szigeteken, amelyek látogatottsága erősen szezonális. A szigetek többsége nehezen kezeli a csúcsidőszakokban tapasztalható magas látogatószámot, ami óriási beruházást tesz szükségessé a megfelelő víz- és hulladékkezelő telepek biztosításához. A Biológiai Sokféleség Egyezmény megkötése globálisan elismert fellépési keretet nyújt a természeti örökséget fenyegető veszélyek elleni küzdelemhez, a tengerszennyezés kezelésétől a mikroműanyagokon át az egyszer használatos nejlonzacskók használatának folyamatos csökkentéséig és felszámolásáig.

4.1.4. Számos tanulmány és jelentés hangsúlyozza, hogy a „zöldre váltás” üzleti szempontból nagyon is kifizetődő az európai tengerparti turizmus számára. Az EU-nak ösztönöznie kell a tagállamokat a zöld turisztikai gyakorlatok alkalmazására irányuló erőfeszítéseik fokozására és az éghajlatváltozás hatásait mérséklő zöld programok bevezetésére. Ezt az ökoturizmus mint a vízi turizmust támogató szegmens népszerűsítésével kell segíteni.

4.1.5. Ezek a kihívások még fontosabbá teszik, hogy a vízi és tengeri turizmus fejlesztése fenntartható fejlődési elvek mentén történjen. A fenntarthatóságnak azonban gyakorlatias és mérhető modellen kell alapulnia, amely mutatórendszert hoz létre a tengeri turisztikai tevékenységek és fejlemények nyomon követéséhez, különösen a szigetállamok és szigeti régiók vonatkozásában. A célterületeknek emellett meg kell állapítaniuk teherbírási küszöbértékeket, amelyek túllépése számos, az ágazatot és hosszú távú fenntarthatóságát károsan befolyásoló problémát okozhat. Különösen az alábbi területeken van szükség küszöbértékekre: — az ökológiai erőforrások romlása és csökkenése, — a környezetre és a fizikai infrastruktúrára nehezedő nyomás, — a turisták és a helyiek közötti, a helyi vendégszeretetet erodáló konfliktus, — a látogatók elégedetlensége.

4.1.6. Az Európai Bizottság által 2013-ban kidolgozott és 2016-ban felülvizsgált „Európai Turisztikai Indikátorrendszer” (7) önkéntes irányítási eszköz, amely egy sor alapvető mérőszámot határoz meg, amelyek segítségével a célterületek figyelemmel kísérhetik és mérhetik fenntartható idegenforgalmi teljesítményüket.

4.1.7. E tekintetben az Európai Tengerészeti Biztonsági Ügynökség (EMSA) rendkívül értékes forrás, amely a fenntarthatósági alapelvek kidolgozását célzó folyamat szempontjából létfontosságú információkat, adatokat és tanácsokat nyújt.

4.1.8. Ugyancsak hivatkozni kell az EGSZB „Intelligens szigetek” című véleményére, különösen a bevált gyakorlatok alkalmazása kapcsán.

4.1.9. A Horizont 2020 által finanszírozott ERA-LEARN 2020 keretében végzett támogatási tevékenység (CSA), „a tengeri ökoszisztémák európai műveleteinek nyomon követése” projekt további értékes forrásként szolgálhat e célkitűzés eléréséhez.

4.1.10. Számos szervezet és intézmény járult hozzá a környezetvédelem folyamatához, többek között a Természetvédelmi Világalap, az Ocean & Climate Platform, az Európai Külső Tengeri Régiók Konferenciája (CPMR), a Greenpeace és különféle ENSZ-szervezetek, amelyek különféle EU-szervezetekkel dolgoztak együtt, illetve a kormányok, az állami és a magánszférabeli érdekelt felek közötti fokozott együttműködésben tevékenykedtek. Ezt a folyamatot a siker érdekében fenn kell tartani.

4.1.11. Az egészséges tengeri ökoszisztémák és a megőrzött part menti/szigeti területek számos módon járulnak hozzá a fenntartható növekedéshez és a munkahelyteremtéshez. Az idegenforgalom, valamint a mezőgazdaság, a halászat, az akvakultúra és az erdészet kulcságazatok, és jelentős hatással és relevanciával bírnak a biológiai sokféleség általános figyelembevétele tekintetében. A fenntartható élelmiszer-termelés és az élelmiszer-biztonság további, különleges figyelmet igénylő kapcsolódó témák. A biológiai sokféleség megőrzéséhez hozzájáruló ágazati szakpolitikákat integrált kereten belül kell kidolgozni. A tengeri ökoszisztémák kérdésköre kapcsán az EGSZB felhívja a figyelmet a tengeri területrendezésről szóló irányelvre (8), valamint az 1995. évi barcelonai egyezményre (9).

4.1.12. A tengerszennyezés gyakran a kezeletlen szennyvízből és a mezőgazdaságból ered, de a tengeri ökoszisztémákat fenyegető veszélyek a kereskedelmi túlhalászást, az olajszennyezéseket és az egyéb veszélyes anyagokat, valamint a nem őshonos fajok behozatalát is magukban foglalják. A ballasztvíz helytelen kezelése szintén jelentős hatással lehet a környezetre (10). A tengeri ökoszisztémák a biológiai sokféleség jelentős forrásai, és az Európai Unió számos lépést tesz az egészséges tengeri környezet elérése érdekében, hogy az ökoszisztémák 2020-ra még ellenállóbbak legyenek az éghajlatváltozással szemben az európai tengervizekben. Ehhez valamennyi érdekelt fél együttműködésére szükség van.

4.1.13. Ezzel összefüggésben stratégiai fontosságú a végrehajtási eszközök kiválasztása, biztosítandó, hogy valamennyi gazdasági ágazat részesülhessen az egészséges ökoszisztémák által teremtett új lehetőségekből. Ugyanakkor az átláthatóság, a megfelelő konzultáció és az elszámoltathatóság nélkülözhetetlen ahhoz, hogy az idegenforgalomra is kiterjedjen a jó kormányzás általános fogalma. A Biológiai Sokféleség Egyezmény (11) értelmében a forráshatékonyság és a körforgásos gazdaság az e területen történő előrehaladás és fenntarthatóság előfeltétele.

4.1.14. Szemléletformáló politikákat kell kidolgozni a megfelelőség fokozása érdekében, ösztönzőket alkalmazva a tiszta vízi és tengeri turisztikai tevékenységek érdekében (ideértve a kapcsolódó iparágakat is, pl. jachtturizmus, halászat, élelmiszer-ellátás). Ezzel összefüggésben átfogó ágazatközi képzési programokat kell kidolgozni összetettebb fenntarthatósági célok követése érdekében, miközben a releváns turisztikai területek hálózatba szerveződése lehetővé tenné az adatcserét és a bevált gyakorlatok megosztását.

4.1.15. Európának ki kell használnia természeti erőforrásait és népszerűsítenie kell csúcstérségeit, ahol a természet és a part menti és tengeri területrendezés összhangban vannak egymással. Miközben a part menti területeknek környezetvédelmi, gazdasági és társadalmi szempontból kiemelt stratégiai jelentőségük van, problémáikat egy integrált fenntartható fejlesztési politika keretén belül kell megoldani, amelyben a területrendezés, a megújuló energiák kiaknázása és az egyéb part menti tevékenységek közötti egyensúly, valamint a várostervezési szabályok betartása különös fontossággal bír (12). Gondoskodni kell a tengeri területrendezésről szóló irányelv tagállamok általi lehető legjobb végrehajtásáról. Mivel az irányelv nem foglalkozik a part menti területekkel, hasznos ismét a barcelonai egyezményre hivatkozni, amely tartalmaz egy jegyzőkönyvet a tengerpart kezeléséről.

4.2. Az integrált, ágazatközi megközelítés hosszú távú előnyei

4.2.1. A jogi követelmények harmonizációja

4.2.1.1. Megfelelően elemezni kell az aktuális helyzetet azt követően, hogy lejár az EU tagállamok számára a nemzeti jogszabályaik módosítására és a 2003/44/EK irányelvvel módosított, a kedvtelési célú vízi járművekről szóló 94/25/EK irányelv átültetésére megadott 2016. január 18-i határidő. Ezt az irányelvet azért léptették életbe, hogy a felhasználói biztonságra, valamint a károsanyag- és zajkibocsátásra vonatkozó szabványkövetelmények bevezetésével elősegítse az ágazat fenntartható fejlődését és csökkentse a hajóbalesetek számát a tengeren.

4.2.1.2. Ennek az európai jogi keretnek a célja az volt, hogy megszüntesse a tagállamok közötti eltéréseket, amelyek az unión belüli mozgás akadályozásának kockázatával járnak. Ez a kötelező harmonizációs folyamat számos kihívást hozott magával, amelyeket sürgősen azonosítani és elemezni kell, mivel az előírások nyilvánvalóan továbbra sem egységesek az Európai Unióban. Hiányzik a koordináció és az egységesség, ahogyan az a kapitányokra vonatkozó eltérő nemzeti képzési rendszerekből is látszik (13). Amennyiben nem kezelik hatékonyan és gyorsan, az átmeneti átültetési folyamat kontraproduktív lehet és esetlegesen befolyásolhatja a turisztikai ágazat versenyképességét is, a vízi és tengeri turizmusra meghatározott célokkal ellentétes hatással.

4.2.2. Versenyképesség

4.2.2.1. Az utóbbi években az ágazat különböző alágazatait sújtotta a kereslet változékonysága és az általában az idegenforgalmi ágazatban jelentkező fluktuációk, mely utóbbiakra a forrásországok gazdasági helyzete szintén befolyást gyakorolt. A közelmúltban Európában történt terrorista támadások utóhatása és az újabb terrorista fenyegetések azokat követő kiéleződése kétségtelenül hatással lesz az idegenforgalomra. Mindazonáltal az évek során a turizmus még az igen nagy kihívást jelentő időszakokban is rendkívül ellenállóképesnek bizonyult, amit a 2008–2009-es gazdasági válság és az azt követő különféle válságok utáni gyors talpra állás is mutat.

4.2.2.2. Egyre fontosabbá válnak a magas színvonalú turisztikai termékek és szolgáltatások. Innovatívnak kell lennünk, eközben pedig biztosítani kell a beruházásokat. Gondoskodni kell a termékdiverzifikációról és -fejlesztésről a teljes értéklánc mentén. Mindez egy olyan irányt képvisel, amely jelentős lendületet adhat a vízi és tengeri turizmusnak, valamint a lehetséges célterületek vonzerejének, továbbá lehetővé fogja tenni a változó fogyasztói mintákhoz és az utazási szokásokat befolyásoló demográfiai változáshoz való alkalmazkodást.

4.2.2.3. A fogyasztók egyre kalandvágyóbbak és mindinkább készek arra, hogy új utazási módokban vegyenek részt és újfajta élményeket szerezzenek. Az Európai Bizottság közelmúltbeli, a vízi turizmust népszerűsítő vízi úti programok létrehozására szóló 1,5 millió eurós felhívása a megfelelő irányba tett lépés. Ez a kezdeményezés segíteni fogja a más gazdasági ágazatokkal való kapcsolatok kiépítését és a speciális érdeklődésű – pl. gasztronómia, kultúra és szabadidős tevékenységek – látogatók vonzását.

4.2.2.4. Az Európai Bizottság a hatáskörébe eső területeken fellépéseket hajt végre az idegenforgalmi ágazat versenyképességének és fenntarthatóságának támogatására, ami a vízi és tengeri turizmus fejlődése számára is hasznos.

4.2.2.5. Az egyik ilyen fellépést a COSME program képviseli, amely az elmúlt hat év során támogatta nemzetközi tematikus turisztikai termékek fejlesztését és népszerűsítését olyan területeken, mint a tengeri idegenforgalom, a kulturális idegenforgalom, a gasztronómia, a sport és a wellness (14). Az EDEN kezdeményezés szintén előtérbe helyez olyan nem hagyományos célpontokat, amelyek bizonyították kiválóságukat a fenntartható idegenforgalom fejlesztése terén (15). A 2010. évi kezdeményezés a part menti, folyóparti és tavi célpontokat emelte ki, innovatív megközelítéseket népszerűsítve a vízi turizmussal kapcsolatos ajánlataik kapcsán.

4.2.2.6. A régiók a part menti térségek, kikötők vagy sportkikötők modernizálását célzó beruházásaikhoz igénybe vehetik az európai strukturális és beruházási alapokat (16) is, amint a part menti térségek természeti és kulturális örökségeinek megőrzését célzóakhoz is, amennyiben azok hozzájárulnak a megfelelő tematikus célkitűzések eléréséhez és részei valamilyen területi stratégiának. Az Európai Bizottság útmutatót (17) is közzétett, amely átfogó módon áttekinti az idegenforgalmi ágazat rendelkezésére álló uniós finanszírozási lehetőségeket. A part menti és tengeri turizmusban érdekeltek a fenti programok keretében pályázhatnak finanszírozásra.

4.2.2.7. Ezen szolgáltatások összekötése és népszerűsítése a látogatói élményt fokozni képes termékek és szolgáltatások csoportosításával érhető el, azaz a látogatóknak egy számukra kifejezetten vonzó, előnyben részesített, átfogó termék- és szolgáltatásválasztékhoz történő irányításával. A csoportosítás koncepciója egyre népszerűbb az idegenforgalomban, és ennek részét képezi a specializált turisztikai termékek és szolgáltatások kínálata. A célzott marketing lehetővé teszi a potenciális látogatók bármely eszközzel, különösen digitális módszerekkel közvetlenül történő elérését a potenciális látogatók és a célterület közötti közvetlen összeköttetés megteremtése érdekében.

4.2.3. A vízi és tengeri turizmus munkahelyteremtési potenciálja

Az emberekbe történő beruházás a fenntartható és versenyképes növekedés előfeltétele. E cél eléréséhez a készségfejlesztési lehetőségekkel kapcsolatos stratégiai változáskezelésre, az egész iparágra kiterjedő együttműködésre és az érdekelt felek elkötelezettségére és irányítására van szükség. Ez a folyamat a kulcsfontosságú érdekelt felek társadalmi és civil párbeszéd révén történő összekapcsolását teszi szükségessé az EU-tagállamok többsége előtt álló kihívás kezelését célzó közös stratégia kidolgozása érdekében. Ezenkívül alapként szolgálhat új munkalehetőségek biztosításához, különösen a fiatalok számára, továbbá az ágazat hosszú távú fenntarthatóságának garantálásához, valamint a tengerészek tengeri munkakörülményeivel kapcsolatos jogainak védelméhez, lehetővé téve számukra, hogy élvezzék egy jobb megfelelési rendszer előnyeit.

4.2.3.1. Az EGSZB a part menti és tengeri turisztikai ágazatbeli növekedésről és foglalkoztatásról szóló véleményében (18) kijelentette, hogy fontos az a javaslat, hogy mérjék fel a képzési igényeket és hozzanak létre egy „kék munkahelyek” szakaszt az EURES portálon. Az is alapvető fontosságú ugyanakkor, hogy az Európai Bizottság széles körű nyilvánosságot biztosítson ennek, és felhívja a tagállamok figyelmét arra, hogy a felmérés eredményeit vegyék tekintetbe a hazai képzési szakpolitikáikban. A képzéssel a munkavállalók mellett a munkaadókat, illetve az idegenforgalmi intézményeket is meg kell célozni. A turizmus, az európai örökség és a környezet jelentőségére való figyelemfelhívásnak szintén a képzés részét kell képeznie. Ezt be kell építeni a kötelező oktatásba, hogy a fiatalok már korán tisztában legyenek ezekkel a témákkal.

4.2.3.2. Az Európai Bizottság számos kezdeményezést indított annak érdekében, hogy olyan készségeket fejlesszen ki az idegenforgalomban, amelyek a „kék munkahelyeknek” is előnyükre válnak. Ilyen kezdeményezés például az „Új európai készségfejlesztési program” (19). Ez a fontos szakpolitikai dokumentum tartalmazza „a készségekkel kapcsolatos ágazati együttműködés tervét”, amely szerint az idegenforgalom azon hat kísérleti szektor egyike, amelyek iparági alapú megközelítés szerint hajtanak végre konkrét fellépéseket. Ennek kapcsán 2017. január végén pályázati felhívást tettek közzé az Erasmus+ alap keretében, 4 millió eurós költségvetéssel. Ez az alap támogatni fogja a kulcsfontosságú ágazati érdekcsoportok (köztük iparági képviselők és oktatási intézmények) fórumának létrehozását, amely fellépéseket javasol és ajánlásokat tesz a következő 5–10 évre. A fórum elemzi a főbb trendeket és az ágazatban szükséges készségeket, konkrét fellépéseket dolgoz ki a rövid és középtávú készségszükségletek kielégítésére, felülvizsgálja a foglalkozási profilokat, aktualizálja az új tanterveket, népszerűsíti az ágazat vonzerejét, illetve ösztönzi a diákok és munkakeresők mobilitását.

4.2.3.3. 2017. márciusban a COSME keretében egy 800 000 eurós költségvetésű pályázati felhívást is közzétesznek majd az idegenforgalmi pályakép népszerűsítését szolgáló fellépések támogatására. A fellépések között szerepelnek majd az idegenforgalomban történő készségfejlesztés terén már létező kezdeményezésekről és eszközökről, illetve az idegenforgalmi karrierről szóló tájékoztató kampányok, amelyek részét képezi az idegenforgalmi életpálya pozitív aspektusait (azaz nemzetköziségét, divatosságát, dinamikusságát) ismertető támogató anyagok, interjúk és online szemináriumok (webináriumok) biztosítása. A fellépések célközönségét az idegenforgalmi vállalkozások (köztük kkv-k) és az induló innovatív vállalkozások, valamint a diákok és a munkakeresők alkotják.

4.2.4. Statisztikai gazdasági adatok

4.2.4.1. A vízi és tengeri turisztikai ágazat igen összetett, és számos különböző érdekelt fél közötti változatos kapcsolatokat foglal magában. Az ágazatot együttesen alkotó különféle gazdasági tevékenységek jelentős eltéréseket mutatnak. A tagállamok tengeri és part menti turizmusával kapcsolatos statisztikai információk nem minden esetben könnyen elérhetőek, és az adatgyűjtés módja országról országra eltérő lehet. Ez inkonzisztens adatokat eredményezhet, és így adott esetben pontatlan eredményeket adó számokat szül. Az ágazatnak az európai gazdaságban betöltött fontos szerepére való tekintettel feltétlenül konzisztens és pontos adatok szükségesek. Ezek az ágazat valamennyi szereplőjét segítik a tengeri ágazat dinamikájának és annak pontos megértésében, hogy az hogyan befolyásolja az EU gazdasági teljesítményét. A turisztikai szatellitszámla módszertana (20) megadhatja a szükséges eszközöket az ágazat számára. Az ezzel a rendszerrel megszerzett gazdasági adatokat ki lehet egészíteni más fontos adatok begyűjtésével is, amelyek együttesen alkothatják a „fenntartható indikátorrendszert”. Több tagállam már ismeri ezt az eszközt, ami megkönnyíti a folyamatot.

Kelt Brüsszelben, 2017. március 30-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Georges DASSIS

(1) Az Európai Bizottság közleménye: Kék növekedés, COM(2012) 494 final.

(2) JOIN(2016) 49 final és https://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy/ocean-governance_hu.

(3) WTTC, Travel & Tourism economic impact [Az utazás és az idegenforgalom gazdasági hatása], 2015, EU.

(4) Európai Bizottság, „Study in support of policy measures for maritime and coastal tourism at EU level” [A tengeri és part menti turizmust támogató uniós szakpolitikai intézkedésekre vonatkozó tanulmány], 2013.

https://ec.europa.eu/maritimeaffairs/sites/maritimeaffairs/files/docs/body/study-maritime-and-coastal-tourism_en.pdf..

(5) COM(2014) 86 final.

(6) Https://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy/coastal_tourism_hu.

(7) Http://ec.europa.eu/growth/sectors/tourism/offer/sustainable/indicators_hu.

(8) 2014. július 23-i 2014/89/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, lásd még: https://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy/maritime_spatial_planning_hu.

(9) http://ec.europa.eu/environment/marine/international-cooperation/regional-sea-conventions/barcelona-convention/index_en.htm.

(10) Jelenleg közvetlenül egyetlen uniós jogszabály sem vonatkozik a ballasztvízre, bár az idegenhonos inváziós fajok betelepítésének vagy behurcolásának és terjedésének megelőzéséről és kezeléséről szóló, 2014. október 23-i 1143/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet a ballasztvíz kezeléséről szóló egyezményt a veszélyt jelentő inváziós fajok kezelésében az egyik lehetséges intézkedésként ismeri el.

(11) A 13398/16. sz. tanácsi dokumentum (http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-13398-2016-INIT/hu/pdf).

(12) HL C 451., 2014.12.16., 64. o.

(13) Lásd még: HL C 389., 2016.10.21., 93. o.

(14) https://ec.europa.eu/growth/sectors/tourism/offer/sustainable/transnational-products_hu.

(15) https://ec.europa.eu/growth/tools-databases/eden/about/themes_hu.

(16) Http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/informat/2014/guidance_tourism.pdf.

(17) http://ec.europa.eu/growth/tools-databases/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=8496&lang=hu.

(18) HL C 451., 2014.12.16., 64. o.

(19) http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1223&langId=hu

(20) Az ENSZ Idegenforgalmi Világszervezete által kifejlesztett turisztikai szatellitszámla (TSzSz) standard statisztikai keret és az idegenforgalom gazdasági szempontú mérésének elsődleges eszköze. A 2008-as ajánlott módszertani keretrendszer biztosítja a turisztikai szatellitszámla létrehozásának aktualizált közös elméleti keretét.