Háttér

Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot (a továbbiakban: EGAA) 2006-ban hozták létre azzal a céllal, hogy a Közösség kifejezze szolidaritását a globalizáció okozta jelentős világkereskedelmi szerkezetváltozások következtében elbocsátott munkavállalók iránt, és támogatást nyújtson nekik. Az eredeti EGAA-rendelet hatályát 2009-ben kiterjesztették a globális pénzügyi és gazdasági válság következményeként bekövetkezett elbocsátásokra is. Az EGAA a tagállamok által végrehajtott, az elbocsátott munkavállalók munkaerőpiacra való visszailleszkedését segítő intézkedéseket legfeljebb 60 %-ban társfinanszírozza. A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozóan a hatályt tovább bővítették, hogy az kiterjedjen a bármely újabb globális pénzügyi és gazdasági válság okozta elbocsátásokra is. Lehetővé tette továbbá a magas ifjúsági munkanélküliséggel küzdő tagállamok számára, hogy bizonyos feltételek mellett a „nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő” (NEET) fiatalokat is bevonják az EGAA-kérelmekbe.

Az utólagos értékelés hatálya

Az EGAA-rendelet 20. cikkével összhangban a Bizottság utólagos értékelést végzett annak felmérése céljából, hogy az EGAA 2014 és 2020 között elérte-e célkitűzéseit.

Az utólagos értékelés 49 jóváhagyott EGAA-kérelemre (azaz beavatkozásra) terjed ki, amelyeket 2014 és 2020 májusa között nyújtottak be a Bizottsághoz. A 12 tagállamot (Belgium, Észtország, Finnország, Franciaország, Görögország, Hollandia, Írország, Németország, Olaszország, Portugália, Spanyolország és Svédország) érintő beavatkozások 27 gazdasági ágazatra terjednek ki; a kérelmek többsége a kiskereskedelmi ágazatot (hat beavatkozás), a gépjárműágazatot (öt beavatkozás) és a gépjárműipart (öt beavatkozás) érinti. 2017 óta a gazdasági fellendülésnek köszönhetően csökkent az EGAA-kérelmek száma, aminek következtében csökkent az elemzésre rendelkezésre álló adatok mennyisége. 2020 végén azonban hat kérelmet nyújtottak be, ebből négyet a Covid19-világjárvány hatása miatt.

A Bizottság az EGAA eredményességét, többek között hatását, hatékonyságát, koherenciáját, relevanciáját és uniós hozzáadott értékét értékelte.

A Bizottság az utólagos értékelés eredményeit bizottsági szolgálati munkadokumentum (SWD) formájában mutatja be. A bizottsági szolgálati munkadokumentum elsősorban egy független külső szakértők által készített háttértanulmány eredményein alapul. A háttértanulmányt megvitatták a Bizottság szolgálatközi irányítócsoport tagjaival, amelyben a Bizottság különböző szervezeti egységeinek valamennyi kulcsfontosságú érdekelt felei vetek részt, és amelyet a Bizottság A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága 2020 decemberében hagyott jóvá. A bizottsági szolgálati munkadokumentumhoz további bizonyítékokat az EGAA-ról készült korábbi jelentésekből és értékelésekből, az EGAA-t kezelő bizottsági alkalmazottak tapasztalataiból, az összes tagállamból származó érintett EGAA-érdekeltekkel való tudásmegosztásból, valamint a Bizottság belső, a 2007 és 2020 közötti összes EGAA-beavatkozásra vonatkozó adatokat tartalmazó EGAA-adatbázisából gyűjtöttek és elemeztek. Ennek az értékelésnek az eredményei tanulságokkal szolgálnak az EGAA végrehajtásához és kialakításához.

Ez a jelentés a főbb eredményeket foglalja össze az uniós intézmények és szervek, valamint a szociális partnerek tájékoztatásául.

Főbb következtetések

Az EGAA eredményessége

Az EGAA célzott, testre szabott és személyre szabott támogatást nyújt a kedvezményezetteknek, akik ennek révén kedvezőbb helyzetbe kerülnek az EGAA-támogatásban nem részesülteknél. Az EGAA felszámolja a részvétel akadályait, és biztosítja, hogy valamennyi kedvezményezett egyenlő bánásmódban részesüljön, különös tekintettel a kiszolgáltatott és/vagy hátrányos helyzetű csoportokra.

Az EGAA-intézkedések túlmutatnak a szokásos nemzeti intézkedéseken, illetve fokozzák azok intenzitását. Az EGAA-eredmények a támogatott kedvezményezettek és a visszailleszkedési arányok tekintetében gyakran jobbak a pusztán nemzeti támogatási intézkedésekkel elérhető eredményeknél. A beavatkozások szintjén kiszorító hatásokat nem figyeltek meg.

A NEET-fiatalok támogatásának lehetőségét a 49 EGAA-beavatkozásból 12 esetben használta ki öt tagállam (Belgium, Görögország, Írország, Portugália és Spanyolország). Az általános vélekedés szerint az EGAA nem a legjobb eszköz a fiatalok megszólítására, és más uniós eszközök, például az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezés (IFK), megfelelőbbek. A támogatást mégis, amennyiben ahhoz folyamodtak, javarészt (körülbelül 62 %-ban) a megcélzott fiatalok vették igénybe. Egyes esetekben a NEET-fiatalok támogatásának lehetőségét az EGAA egyik kulcsfontosságú hozzáadott értékének tekintették.

Az EGAA lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy olyan innovatív aktív munkaerőpiaci intézkedésekkel kísérletezzenek, amelyek rendes körülmények között esetleg nem állnak rendelkezésre az elbocsátott munkavállalók számára. Amennyiben az innovatív intézkedések sikeresnek bizonyultak, akkor a tagállamok – Belgiumhoz, Finnországhoz és Olaszországhoz hasonlóan – a későbbiekben beépítették azokat a szokásos segítségnyújtásukba.

A szociális partnerek és a munkavállalókat elbocsátó vállalatok bevonása kedvezően befolyásolta az EGAA-beavatkozások hatékonyságát azáltal, hogy hozzájárult az intézkedések jobb megtervezéséhez és végrehajtásához. Finnországi, svédországi és spanyolországi bevonásuk továbbá olykor arra ösztönözte a kedvezményezetteket, hogy a lehető leghamarabb új állást találjanak.

Az EGAA szélesebb körű felhasználása akadályozott, mert kérelemben kell bizonyítani az elbocsátások és vagy a „globalizáció”, vagy a „pénzügyi és gazdasági válság” közötti kapcsolatot. Ez kihívást jelentő kötelezettségnek bizonyult, mivel egyre nehezebb azonosítani és bemutatni a szerkezetátalakítási eseményt kiváltó döntő tényezőt. A kis méretű munkaerőpiacokra vagy kivételes körülményekre vonatkozó kritériumok alapján benyújtott kérelmek esetében azt is bizonyítani kell, hogy az elbocsátások „jelentős hatást” gyakorolnak a gazdaságra, különösen a foglalkoztatás szintjére. Az EGAA-kapcsolattartók Bizottság által szervezett találkozóin az érdekelt felekkel folytatott eszmecserék szerint a legtöbb tagállam úgy vélte, hogy a megfelelő bizonyíték megtalálása akadályt jelent.

Az EGAA-beavatkozások végrehajtásának késedelmes megkezdése hátráltatja azok eredményességét. E késedelmek oka többek között a hosszadalmas és összetett uniós szintű döntéshozatali folyamat (átlagosan 28,8 hét a kérelem benyújtásától számítva), a tagállamok nemzeti közigazgatási eljárásai, a nemzeti/regionális szintű ügykezelés, valamint az EGAA felhasználásával kapcsolatos tagállami tapasztalatok hiánya. A beavatkozások mintegy 15 %-ában a tagállamok nem voltak hajlandóak vállalni az EGAA-intézkedések saját állami pénzeszközökből történő előfinanszírozásának kockázatát, mialatt az EU hivatalos jóváhagyására vártak. Ilyen késedelmek esetén előfordulhat, hogy a munkavállalók egyedül találnak új munkahelyet, vagy elveszítik érdeklődésüket az EGAA-intézkedésekben való részvétel iránt.

Az EGAA-rendeletben meghatározott korlátozott adatgyűjtési és nyomonkövetési követelmények akadályozzák az EGAA teljesítményének alaposabb elemzését. Ezt a korlátozást az EGAA 2021–2027-es időtartamra való létrehozásáról szóló rendelet a jelentendő mutatók részletes listájának beillesztésével kezelte.

Az EGAA láthatósága szintén korlátozott, még a kedvezményezettjei körében is. Az EGAA-val kapcsolatos tájékoztatásért a tagállamok felelősek, viszont a tájékoztatási és kommunikációs tevékenységek terén következetesen alulköltekeznek. A Bizottság részéről egyértelmű információk állnak rendelkezésre az interneten, és évente kétszer kapcsolatépítési szemináriumokat szerveznek a tagállamok számára, hogy megosszák tapasztalataikat. 2019 óta a Bizottság a közösségi médián (Twitter) keresztül is megkezdte az EGAA-val kapcsolatos információk megosztását. Ugyanakkor még mindig van mit javítani az egyes EGAA-beavatkozások eredményeinek láthatóságán.