Az EFSA megállapította, hogy sok módszer és berendezés a halak nem megfelelő jólétéhez vezet. Az EFSA ezért a levágást megelőző, illetve a kábítási és leölési műveletek tekintetében is ajánlásokra tett javaslatot. Emellett azt is kihangsúlyozta, hogy valamennyi vizsgált halfaj vonatkozásában komoly lehetőségek adódnak új kábítási vagy leölési módszerek kidolgozására.

Görögországban, Spanyolországban és Olaszországban továbbra is a farkassügér és az aranydurbincs jégen való fullasztása a fő levágási gyakorlat, de kísérleti jelleggel korlátozott számú halgazdaságban jelenleg is bevezetés alatt áll az elektromos kábítás.

4.A megállapítások korlátai

A megrendelt vizsgálati jelentésben elvégzett gazdasági elemzés felhasználta a levágás vonatkozásában biztosítandó állatjólét előmozdításához szükséges berendezések költségeivel kapcsolatban korlátozottan elérhető információkat. Az elemzés az egyes fajokkal foglalkozó átlagos vállalkozásokon alapul az egyes vizsgált országokban. Ugyanakkor feltételezhető a nagy forgalmú vállalkozások méretgazdaságossága. A beruházások megtérülése is jelentősen eltér az egyes halfajok vonatkozásában.

A kisebb éves termelési volumennel rendelkező vállalkozások esetében a beruházási költségek jelentősen magasabbak, mint a nagyobb vállalkozások esetében. Az azonosított berendezések kapacitása jelentős időn keresztül kihasználatlan maradhat. Elképzelhető, hogy alternatív – alacsonyabb költségű – berendezések lesznek elérhetők a kisebb létesítmények számára. A tanulmány időpontjában azonban nem voltak elérhetők ilyen alternatívákkal kapcsolatos információk.

A megállapítások további korlátai közé tartozik a vizsgálat során a kábítással és leöléssel kapcsolatos tényleges költségekre vonatkozóan beszerzett adatok minősége, különösen a pénzügyi és a bizalmas üzleti adatokat illetően. Ez főként az ágazat alacsony visszajelzési arányára vagy arra a tényre vezethető vissza, hogy a számviteli gyakorlatuk nem bontotta le ezeket a költségeket. Ahol az ágazat nem kielégítő visszajelzést adott a költségekről, a berendezések gyártóitól származó becslések kerültek felhasználására, ami nem feltétlenül tükrözi a tényleges működési költségeket. Azt is meg kell jegyezni, hogy a tanulmány egy adott referencia-időszakra – a 2009–2013 közötti időszakra – összpontosított, ami nem feltétlenül tükrözi a hosszabb időszakokban vagy az azóta eltelt időszakban megfigyelhető tendenciákat.

5.Következtetések

Az 1099/2009/EK rendeletben szereplő, a halak levágása során biztosítandó állatjólétre vonatkozó általános követelmények összességében hozzájárultak egy keretrendszer kidolgozásához a nemzeti jogszabályok és iránymutatások vonatkozásában az Európai Unióban tenyésztett halak, különösen a lazac jólétét illetően.

A levágás tekintetében az OIE szabványainak való megfelelés mértéke fajonként eltér. A lazac esetében a bevált gyakorlatok többsége – kevés kivétellel – használatban van a vizsgált országokban. A ponty és a szivárványos pisztráng esetében a megfelelés mértéke módszerenként eltér. A farkassügér és az aranydurbincs esetében a vizsgált országok nem felelnek meg az OIE szabványainak.

A gazdasági elemzés arról tanúskodik, hogy a termelési költségekben mutatkozó eltérések oka főként az ágazat szerkezetében keresendő, és bizonyos előnyök származnak a méretgazdaságosságból. Ahol létezik ilyen méretgazdaságosság, az állatjóléti gyakorlatok előmozdítása valószínűleg csak kis hatást gyakorolt az önköltségi árra, míg a kisebb gazdaságok esetében valószínűleg sokkal nagyobb a hatás. Az egyes vállalkozások és országok közötti nagyobb eltérések főként egyéb olyan tényezőkre vezethetők vissza, mint például a haltakarmány költségei, a munkaerőköltségek és a működési költségek.

A lazaccal és a szivárványos pisztránggal foglalkozó nagyobb halgazdaságok esetében megállapítást nyert, hogy az állatjólét előmozdítására irányuló befektetések munkamegtakarítást eredményezhetnek, ami jelentősebb lehet, mint a beruházási költségek.

A megrendelt vizsgálati jelentés megállapításai arról is árulkodnak, hogy az ágazat egésze fokozatosan, de folyamatosan előmozdítja a halak jólétét: erről tanúskodik az emberségesebb módszerek, például az elektromos kábítás fokozódó használata, az olyan egyéb módszerek használatának fokozatos megszüntetése, mint a szén-dioxiddal történő kábítás, valamint az egyéni szabványok elfogadása. Ugyanakkor továbbra is előrelépésre van szükség néhány halfaj, például a farkassügér és az aranydurbincs jólétének előmozdítása érdekében. A tanulmány megállapításait alátámasztja a Bizottság 2014 és 2015 között készült átfogó jelentése is.

Ebben a szakaszban a Bizottság úgy véli, hogy a bizonyítékok alapján nem megfelelő konkrét követelményeket javasolni a halak leölésük során való védelmére, figyelembe véve, hogy a rendelet célkitűzései önkéntes intézkedésekkel is megvalósíthatók, ahogy azt az utóbbi években az ágazat által bevezetett fejlesztések is tanúsítják. Azt is fontos megjegyezni, hogy ez egy viszonylag új és nagyon sokrétű ágazat az egyéb hagyományos haszonállat-tenyésztési rendszerekhez képest, és a nagyobb mértékű állatjólétet biztosító technológia jelenleg fejlesztés alatt áll. Az ilyen folyamatban lévő fejlesztések alapján a Bizottság megállapítja, hogy amennyiben további útmutatásra van szükség, azt legjobb lenne tagállami szinten biztosítani. A Bizottság mindenesetre továbbra is nyomon követi a fejleményeket ezen a területen.

Ugyanakkor azt is fel kell ismerni, hogy az egyes rendszerek átalakítására irányuló további kutatásokra van szükség az olyan halfajok vonatkozásában, amelyek tekintetében hatékonyabb technikák kidolgozására van szükség.

A Bizottság ezért fontosnak tartja az érdekelt felek további párbeszédeit, hogy olyan konkrét kezdeményezéseket és projekteket részesítsenek előnyben ezen a területen, amelyek kölcsönösen előnyösek lehetnek gazdasági és állatjóléti szempontból egyaránt. Ez alapján a Bizottság az uniós állatjóléti platformon keresztül kidolgozta e párbeszéd rendszerezettebb és láthatóbb kereteit. E platform elsődleges célja, hogy lehetőséget biztosítson az érdekelt feleknek (állatjóléti szervezetek, tudósok, állatorvosok, gazdálkodók, élelmiszer-feldolgozók, élelmiszer-kiskereskedők stb.) az aggályaik kifejezésére, valamint az ismeretek és az erőforrások megosztására a közös tevékenységek érdekében.