HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 31/32

Régiók Bizottsága vélemény tárgy: „Az Európai Bizottság közleménye a Szociálpolitikai Menetrendről”

(2006/C 31/08)

A Régiók bizottsága,

tekintettel az Európai Bizottság közleményére a Szociálpolitikai Menetrendről, COM(2005) 33 final,

tekintettel az Európai Bizottság azon határozatára, hogy a kérdésben az Európai Közösséget létrehozó szerződés 265. cikkének első bekezdésében foglalt rendelkezések alapján kikéri az RB véleményét,

tekintettel elnökének 2005. január 20-án hozott határozatára, hogy a „Gazdaság- és szociálpolitika” szakbizottságot megbízza a tárgyban kiadandó vélemény kidolgozásával,

tekintettel az Alkotmányszerződés tervezetére, különösen annak III-117. és III-209–219. cikkére,

tekintettel az európai kormányzásról 2001-ben kiadott fehér könyvre (COM (2001) 428 final),

tekintettel„A szociálpolitika jövője a kibővült Európai Unióban” témával foglalkozó magas szintű csoport (Foglalkoztatási és Szociális Főigazgatóság) által 2004 májusában kiadott jelentésre,

tekintettel a Wim Kok vezette munkacsoport 2003 novemberében „Munka, munka, munka. Több munkahely teremtése Európában” címmel kidolgozott jelentésére,

tekintettel a European Economy, Occasional Papers 15. számában 2005 márciusában „The Economic Cost of Non-Lisbon. A survey of the literature on the economic impact of Lisbon-type reforms” [A lisszaboni stratégia végrehajtása elmulasztásának gazdasági költsége. Áttekintés a lisszaboni típusú reformok gazdasági hatásának irodalmáról] címmel közzétett írásra,

tekintettel az „Európai Szociális Alap szabályzatáról”, valamint a „Javaslat európai parlamenti és tanácsi határozatra foglalkoztatási és társadalmi szolidaritási program (PROGRESS) létrehozásáról” címmel kiadott 2005. február 23-i véleményére (CdR 240/2004 fin),

tekintettel az RB 2005. február 23-i véleményére „A globalizáció szociális dimenziója – Az uniós politika hozzájárulása ahhoz, hogy az előnyök mindenki számára érezhetők legyenek” című európai bizottsági közleményről (CdR 328/2004 fin),

tekintettel2004. szeptember 29-i véleményére „Az idősebb munkavállalók foglalkoztatottságának emelése és a munkaerőpiacról történő kivonulás késleltetése” című európai bizottsági közleményről (CdR 151/2004 fin) (1),

tekintettel az RB 2004. április 22-i véleményére „Jelentés a szociális beilleszkedésről – A szociális beilleszkedést célzó nemzeti cselekvési programok vizsgálata eredményeinek összegzése (2003-2005)” címmel (CdR 21/2004 fin) (2),

tekintettel a Régiók Bizottsága 2005. február 24-én kiadott állásfoglalására „A lisszaboni stratégia újjáélesztéséről”, (CdR 518/2004 fin),

tekintettel a „Gazdaság- és szociálpolitika” szakbizottság által 2005. május 3-án elfogadott véleménytervezetére (CdR 80/2005 rev1, előadó: Linetta Serri, Armungia település önkormányzati képviselője (IT/PES)),

2005. július 6–7-én tartott, 60. plenáris ülésén (a 2005. július 6-i ülésnapon) elfogadta az alábbi véleményt.

1. A Régiók Bizottsága észrevételei

A Régiók Bizottsága

1.1 üdvözli a 2005–2010 közötti időszakra vonatkozó új Szociális Menetrend végrehajtása iránti elkötelezettséget, teljes mértékben osztja annak célkitűzéseit, és pozitívan értékeli az abban körvonalazott stratégiákat, illetve az említett stratégiák követésére kidolgozott, a „Szociális Európa a világgazdaságban: foglalkoztatás és új lehetőségek mindenkinek” jelszavával fémjelzett egyes eszközöket;

1.2 különösen nagyra értékeli egyrészt azt, hogy az európai gazdaság növekedésének lelassulása és a lisszaboni stratégia végrehajtásában eddig elért nem kielégítő eredmények ellenére ismét az abban megfogalmazott – a gazdasági növekedés szociális dimenzióját előtérbe helyező – szociálpolitikai célok kerülnek kitűzésre, másrészt azt, hogy újra meghirdetésre kerül a 2002. évi barcelonai Európai Tanács által is megerősített európai társadalmi modell, mely „növekedő gazdaságon, a szociális védelem magas szintjén, a mindenkit megillető oktatáson és a szociális párbeszéden alapul”;

1.3 egyetért a Szociális Menetrend alapjául szolgáló elvekkel, vagyis az integrált megközelítéssel, a foglalkoztatás minőségének javításával, a védelmi rendszerek korszerűsítésével, valamint a „hiányzó szociálpolitika árának” figyelembevételével;

1.4 mindazonáltal kiemeli, hogy a kitűzött célok néha túl általánosra sikerültek, és pontosabb kifejtést igényelnek a felhasználandó operatív eszközök és a kijelölendő határidők tekintetében;

1.5 elismeri, hogy a „szociálpolitika hiányából eredő költség” elvét figyelembe kell venni, a szociálpolitikák pedig hozzájárulhatnak mind a szociális, mind a gazdasági célok megvalósításához; e politikák nem csak a társadalmi kirekesztés csökkentésére irányulnak, hanem hozzájárulhatnak jobb gazdasági eredmények eléréséhez is, például a gazdaság ama képességének erősítésével, hogy megfelelőbben alkalmazkodhassék a nemzetközi környezethez. A szociálpolitikák hiánya vagy nem megfelelő volta valós negatív következményekkel jár a gazdaság növekedési lehetőségei szempontjából;

1.6 az eddigiekben kifejezésre juttatott, összességében pozitív értékelés dacára sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Szociálpolitikai Menetrend nem tesz kifejezett említést a helyi és regionális önkormányzatok szerepéről és felelősségéről, ami annál is kifogásolhatóbb, mivel az EU tagállamainak többségében ezek illetékességi körébe tartozik a szociálpolitikai intézkedések operatív meghatározása és végrehajtása;

1.7 ezzel kapcsolatban úgy véli, hogy a helyi és regionális önkormányzatok aktív bekapcsolódása és ezt követő, a szubszidiaritási elvnek az Európai Alkotmány tervezete és az európai kormányzásról 2001-ben kiadott fehér könyv útmutatása („Folyamatos és szisztematikus párbeszéd a területi önkormányzatokkal a politikák kidolgozásáról” c. közlemény) által is szentesített keretében kifejtett tevékenységük a Szociális Menetrend célkitűzései sikeres megvalósításának egyik előfeltétele lesz;

1.8 reményét fejezi ki, hogy éppen a polgárokhoz közeli intézmények révén erőfeszítések történnek majd a különböző tagállamok közötti szintkülönbségek és egyenlőtlenségek csökkentésére és az európai társadalmi modell legjobb megnyilvánulási formáinak terjesztésére, és hogy mindez a legjobb gyakorlatok követésével, nem pedig a szociálpolitikájukban elmaradottabb tagállamokhoz való alkalmazkodás révén valósul meg; Az Európai Bizottság stratégiái, célkitűzései és javaslatai

2. A Régiók Bizottsága ajánlásai

A bizalom növelése

A Régiók Bizottsága

2.1 annak tudatában, hogy Európa olyan szakaszba érkezett, amikor polgárait sok kérdés nyugtalanítja (amikor többek között a gazdasági növekedés lassulása, a vásárlóerő csökkenése, a lakosság elöregedése, az EU nemzetközi színtéren játszott vezető szerepének érzékelhető hiánya, a szociális védelem rendszereinek nehézségei, a szegénység, illetve bizonyos rétegek gazdasági és szociális lecsúszásának tartóssá válása félelmet keltenek és védekező magatartást váltanak ki, tápot adva az önző bezárkózás régi és új formáinak), az RB egyetért azzal a gondolattal, hogy a bizalom növelése az európai szociális stratégia meghatározó eleme kell, hogy legyen;

2.2 fontosnak tartja a határozott fellépést a régi és az új tagállamok polgárainak félelmeit eloszlató, korrekt tájékoztatás érdekében;

2.3 mindazonáltal emlékeztet annak szükségességére, hogy a jobb kommunikáció érdekében tett erőfeszítések mellett érdemi célok is kitűzésre kerüljenek, és azonnal érzékelhető javulás álljon be az élet- és munkakörülményekben. Ezeket a célokat a különböző tagállamok eltérő körülményeihez és prioritásaihoz kell igazítani, és kitűzésükbe, illetve megvalósításukba be kell vonni a helyi és regionális önkormányzatokat.

3. Az eszközök

A Régiók Bizottsága

3.1 úgy ítéli meg, hogy az általános bizalomvesztés ellensúlyozására a meghatározott eszközöket (jogalkotás, szociális párbeszéd, pénzügyi eszközök) késlekedés nélkül be kell vetni;

3.1.1 tudomásul veszi azt az előrelépést, amelyet egy általános szociális klauzulának az Alkotmányszerződés tervezetébe történő beillesztése jelent (III-117. cikk), melynek alapján a szociális dimenzió a jövőben valamennyi közösségi politikában megjelenik.

3.2 pozitívan értékeli a Szociális Menetrend, a lisszaboni stratégia és a fenntartható fejlődési stratégia komplementaritását, melynek minden közösségi politikában le kell csapódnia. Ez az integrált megközelítés valós előrelépést eredményezhet a szociális és foglalkoztatáspolitikai intézkedésekben, ha az Európai Bizottság által kidolgozott hatásértékelési eszköz – az alkotmányszerződés tervezetének rendelkezése alapján – tekintetbe veszi a szubszidiaritás elvét;

3.3 felkéri az Európai Bizottságot, hogy a jelenleg kizárólag kormányközi alapra helyezett gyakorlatot integrálva alkalmazza a nyílt koordinációs módszert, bevonva abba a helyi és regionális önkormányzatokat, amelyek a Szociális Menetrend pénzügyi eszközei felhasználásának fő irányítói lesznek, különösen a „konvergencia” és a „regionális versenyképesség és foglalkoztatás” célkitűzések tekintetében;

3.4 úgy véli, hogy feltétlenül szükséges határozottan fellépni a közösségi vívmányok általánossá tétele, valamint annak érdekében, hogy a tagállamok joganyagába fokozatosan bekerüljenek az európai elvek és minimális normák, aminek következtében eltüntethetők az egyes tagállamok között fennálló eltérések és egyensúlytalanságok.

3.5 úgy véli, hogy az új tagállamok csatlakozása után egy évvel célszerű lenne, ha az Európai Bizottság megvonná a régebbi uniós tagállamok munkaerő-piaci – az új tagállamokból érkező munkavállalókkal szembeni – korlátozásának mérlegét. Különösen érdemes lenne megvizsgálni a korlátozás strukturális hatását a munkaközi kapcsolatok státuszának alakulására.

3.6 úgy véli, hogy a régebbi uniós tagállamok munkaerő-piaci – az új tagállamokból érkező munkavállalókkal szembeni – korlátozása, valamint a belső piacon nyújtott szolgáltatásokról kiadandó irányelvre tett európai bizottsági javaslatról folyó vita jól mutatják, hogy szükség van a szolgáltatásnyújtás keretében kiküldött munkavállalókról szóló 96/71 irányelv felülvizsgálatára.

4. A sikeres bizalomnövelés három feltétele

A Régiók Bizottsága

4.1 elismeri egy új, a fiataloknak nagyobb lehetőségeket és jobb kilátásokat nyújtani kívánó, nemzedékeket átfogó megközelítés fontosságát. A bizalom növeléséhez és a lisszaboni stratégia céljainak ismételt kitűzéséhez nélkülözhetetlen, hogy a fiatalokra központi szerep háruljon; ebben a tekintetben hivatkozunk arra a véleményre (EDUC-37, 2004), amely a 2007–2013-as időszakra szóló „Tevékeny ifjúság” program létrehozására irányuló európai parlamenti és a tanácsi határozatra tett javaslatról készült;

4.2 kifejezi egyetértését a nemzedékeket átfogó dimenzióról szóló zöld könyvről (2005) indítandó vitával kapcsolatban;

4.3 kiemeli, hogy a lakosság elöregedéséről és a nyugdíjrendszerek reformjáról folyó intenzív vitával párhuzamosan szükség van arra is, hogy figyelembe vegyük és mélyrehatóan értékeljük a fiatalok helyzete romlásának kérdését a biztos jövedelem, illetve a foglalkoztatási és szakmai kilátások tekintetében. Az idősebbek tartós problémáinak elhanyagolása nélkül – integrált megközelítést alkalmazva – a társadalmi kirekesztés veszélyének kitett egyéb rétegek helyzetére is figyelmet kell fordítani;

4.4 kedvezően fogadja az olyan, nemzedékeket átfogó partnerség gondolatát, mely egyrészt – az aktív népesség körében tartva őket – képes felhasználni az idősebbek tapasztalatait, másrészt a beilleszkedés lehetőségét nyújtja a fiatalabbaknak. Ebben az összefüggésben felkéri az Európai Bizottságot, végeztessen kísérleteket, és támogassa a bevált gyakorlatok terjesztését, illetve kifejezetten a nemzedékek közötti találkozókat elősegítő kezdeményezéseket;

4.5 az Európai Bizottság közleményével egyetértésben minden szinten nagy jelentőséget tulajdonít a partnerségnek, mely véleménye szerint létfontosságú eszköz azon társadalmi tőke létrehozásában, melyet a jelenlegi helyzetben meggyengített a hosszú távon gyér gazdasági növekedés és a lisszaboni célok – közöttük is elsősorban a legfontosabb, a valamennyi európai polgárt megillető méltó munka – megvalósításának akadozása;

4.6 hangsúlyozza a megfelelő intézkedések szükségességét ott, ahol történelmi, illetve társadalmi-gazdasági okokból a partnerség gyakorlata kevésbé eresztett gyökeret;

4.7 teljesen egyetért az EU külkapcsolati dimenziójának jelentőségével. Európának lehetősége és kötelessége, hogy aktív szerepet játsszon a nemzetközi porondon, különösen a mindenkit megillető „méltó” munka előmozdításában, a nemzetközi kereskedelmi és egyéb gazdasági kapcsolatok méltányos szabályainak biztosításában, valamint – nem utolsósorban – az emberi méltóság, a szociális igazságosság és a szolidaritás elvein alapuló európai társadalmi modell védelmében és támogatásában a világméretű gazdaság körülményei közepette.

4.8 úgy véli, hogy a polgárok bizalmának növeléséhez még legalább két feltétel szükséges: i) olyan polgárok, akik magas szinten tisztában vannak a rendelkezésükre álló európai lehetőségekkel; ii) olyan polgárok, akik rendelkeznek a lehetőségek kiaknázásához szükséges eszközökkel, pl. nyelvtudással. Sürgeti az Európai Bizottságot, hogy a többivel együtt ezekre a feltételekre is helyezzen hangsúlyt.

5. A két prioritást élvező terület: a teljes foglalkoztatottság elérése

A Régiók Bizottsága

5.1 teljes mértékben osztja azt a stratégiát, mely a Szociális Menetrend célkitűzései között továbbra is központi szerepet szán a foglalkoztatásnak, mind mennyiségi, mind minőségi szempontból. A foglalkoztatás a Kok-jelentés által javasolt négy prioritással együtt a társadalmi kirekesztéssel szembeni fellépés és a fenntartható és tartós gazdasági növekedés előmozdításának fő eszköze marad;

5.2 támogatja a munkajog fejlődéséről szóló zöld könyv kidolgozását. A munkavégzés új formáinak általános elterjedése minden szempontból szükségessé teszi a munkajog normatív eszközeinek hozzáigazítását ezekhez az újabb fejleményekhez;

5.3 véleménye szerint ebben az összefüggésben intézkedésekre van szükség, elkerülendő, hogy a foglalkoztatás terén a munkaerőpiac korszerűsítése és a versenyképesség szempontjából elkerülhetetlen rugalmasság a munkavállalók biztonságának rovására és társadalmi kirekesztésük veszélyét fokozva növekedjen;

5.4 úgy ítéli meg, hogy a szociális párbeszéd e tekintetben alapvető, fenntartandó és minden módon erősítendő eszköz marad a változások előmozdításában, valamint abban, hogy azok a szociális méltányosság szellemében kerüljenek bevezetésre;

5.5 nagyra értékeli az Európai Bizottság azon szándékát, hogy új stratégiát javasol az egészségvédelem és a munkahelyi biztonság vonatkozásában, melynek célja a megelőzés, illetve a munkavállalók egészségének és biztonságának biztosítása;

5.6 érdeklődéssel várja az európai munkaerőpiac kialakulását. Mindazonáltal azt tartja kívánatosnak, hogy az ne szorítkozzon pusztán a munkavállalók tagállamok közötti szabad mozgására, hanem történjenek erőfeszítések a munkaerőpiac működését meghatározó ama szabályok és normák kiterjesztésére is, amelyek képesek a lehető legszélesebb körű biztonságot a lehető legnagyobb hatékonysággal és termelékenységgel ötvözni;

5.7 úgy véli, hogy ebben a kontextusban a transznacionális kollektív szerződések hasznosak lehetnek;

5.8 ugyancsak támogatja a vállalatok társadalmi felelősségének előmozdítását

5.9 ugyancsak támogatja a társadalombiztosítási rendszerek összehangolásának jobb és hatékonyabb előmozdítását.

6. Összetartóbb társadalom

A Régiók Bizottsága

6.1 elismeri, hogy a szociális védelem korszerűsítése – nevezetesen időben tekintett pénzügyi fenntarthatósága – a lisszaboni stratégia félidős értékelésének egyik kulcseleme. Mindazonáltal megerősíti, hogy ez a „korszerűsítés” nem tévesztheti szem elől az összetartóbb társadalom és a mindenkire kiterjedő esélyegyenlőség feladhatatlan célkitűzését;

6.2 a fentieknek megfelelően úgy véli, hogy a helyi és regionális önkormányzatok központi szerepet kell, hogy játsszanak ebben a korszerűsítési folyamatban, és a nyílt koordinációs módszert a tagállamok alatti – területi – szintre is ki kell terjeszteni;

6.3 osztja a nyílt koordinációs módszer ésszerűsítésére irányuló javaslatokat, melyek lényege az integráció, a nyugdíj és az egészségügy területén megvalósítandó közös célkitűzések listájának összeállítása;

6.4 teljes mértékben támogatja a szegénység elleni harc és a társadalmi integráció előmozdítására irányuló célkitűzést;

6.5 nagy jelentőséget tulajdonít a társadalmi beilleszkedést lehetővé tevő minimáljövedelem minden polgár számára való biztosítására irányuló közösségi kezdeményezésnek, és felkéri az Európai Bizottságot, dolgozzon ki intézkedéseket a különböző, nemzeti és regionális szinten szerzett tapasztalatok összehasonlítására, elősegítendő a bevált gyakorlatok megosztását és a vonatkozó előírások összehasonlító elemzését;

6.6 támogatja a Kirekesztettség és a Szegénység elleni Küzdelem Európai Évének 2010-re történő meghirdetését. Mindazonáltal kifejezi azon aggályát, hogy az ilyen típusú kezdeményezéseket (az Európai Bizottság közleményében 2010-ig meghirdetett többi „európai évhez” hasonlóan) az a veszély fenyegeti, hogy kimerülnek a megemlékezés külsőségeiben, miközben a támogatandó intézkedések megerősítését is szolgálniuk kellene;

6.7 teljes mértékben osztja a hátrányos megkülönböztetés elleni harc és a kisebbségi jogok előmozdítására irányuló célkitűzést, szükség esetén jogalkotási kezdeményezések révén is;

6.8 támogatja a Nemek Egyenlőségének Európai Intézete (European Gender Institute) felállítására irányuló javaslatot. A létező eszközökön is javítani kellene a tapasztalatok értékelésében történő hatékonyabb közreműködés és a különböző európai országokban már bevált gyakorlatok megvalósítása érdekében;

6.9 hangsúlyozza, hogy szükségesnek tartja a hátrányos megkülönböztetés elleni harc célkitűzésének pontosabb kifejtését, konkrét cselekvési tervek és az eltérő helyzeteknek megfelelő intézkedések meghatározását: a nemek közötti esélyegyenlőség sokszor elhangzó célkitűzése valójában olyan történelmi konnotációkkal bír, és olyan speciális problémakört érint, hogy nem vezethető vissza a kisebbségi jogok általánosabb kérdésére, melyek egyébként az Unió különböző részein az adott helyzetnek megfelelően eltérő formában jelentkeznek;

6.10 egyetért az „általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról” szóló külön közlemény kiadása iránti elkötelezettséggel, és elsősorban annak a kívánságának ad hangot, hogy ez a kezdeményezés járuljon hozzá a jelenlegi jogi bizonytalanság tisztázásához. Emlékeztet a helyi és regionális önkormányzatok kiemelt szerepére ebben a szolgáltatási szektorban, valamint annak szükségességére, hogy az – e szolgáltatások mindenki számára való hozzáférhetőségének folyamatos biztosítása érdekében – megfelelő támogatásban részesüljenek. A személyek kívánatos mobilitása az Unión belül valamennyi tagállam összehangolt előrelépését teszi szükségessé ezen a területen. Ebben az értelemben az RB üdvözli az Európai Bizottság azon szándékát, hogy meghatározott feltételek mellett bejelentési mentességet adjon a közszférából származó támogatások esetén a szociális szolgáltatások bizonyos területei, így a kórházak és szociális szálláshelyek számára.

7. Záró következtetések

A Régiók Bizottsága

arra ösztönzi az Európai Bizottságot, hogy – az alkotmányszerződés által szentesített szubszidiaritási elvnek megfelelően – vegye tekintetbe a helyi és regionális önkormányzatokra a Szociális Menetrend által érintett különböző területeken háruló tényleges szerepet és felelősséget, és megerősíti, hogy ez a legmegfelelőbb módja a polgárok Európája felépítésének, mely egyben a kohézió és a szolidaritás modellje is lehet az Uniót a világ legversenyképesebb tudásalapú társadalmává formáló folyamat során.

Brüsszel, 2005. július 6. A Régiók Bizottsága elnöke Peter STRAUB

(1) HL C 43, 2005. február 18., 7. o.

(2) HL C 121, 2004. április 30., 32. o.