[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 26.2.2007

COM(2007) 71 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK

az EU közös transzferár-képzési fórumának a viták elkerülése és rendezése területén végzett munkájáról és az EU-n belüli előzetes árképzési megállapodásokkal kapcsolatos iránymutatásokról {SEC(2007) 246}

TARTALOMJEGYZÉK

1. Célkitűzés és háttér 3

2. Az EU közös transzferár-képzési fórumának tevékenysége 2005 márciusa és 2006 szeptembere között 4

2.1. Egyidejű adóvizsgálat 4

2.2. Szakértői vélemény vagy közvetítés 4

2.3. Előzetes értesítés, előzetes konzultáció, előzetes megállapodás 4

2.4. Előzetes árképzési megállapodások (eám) 5

2.5. Az EU eám-iránymutatásainak főbb jellemzői 5

3. A választottbírósági egyezmény és a vele kapcsolatos kérdések 6

4. A KTKF leendő munkaprogramja 7

5. Bizottsági következtetések 8

1. Jogi keret 9

2. Az előzetes árképzési megállapodásokkal kapcsolatos eljárások lefolytatása a tagállamokban 9

3. Részvétel az eám-programban 10

4. Járulékok 10

5. Összetettségi küszöb 10

6. Dokumentáció 11

7. Az eám-eljárás lebonyolítása 11

7.1. Bejelentés előtti fázis / Informális kérelem 12

7.2. Hivatalos eám-kérelem: 12

7.3. A kérelem elbírálása, az eám megtárgyalása 13

7.4. Hivatalos megállapodás: 15

8. Előzetes árképzési megállapodások – különleges szempontok 15

8.1. Ügyletek és résztvevők 15

8.2. Kritikus feltételezések 15

8.3. Visszamenőleges hatály 16

8.4. Statisztikák közzététele 16

8.5. Egyoldalú eám-ok: 16

8.6. Az eám-eljárás megkönnyítése kis- és középvállalkozások számára 17

Célkitűzés és háttér

1. Az EU-n belül országonként eltérő módon alkalmazzák azt a transzferár-képzési szabályt, mely szerint az azonos részvénytulajdonosi ellenőrzés alatt álló adóalanyok közötti ügylet után úgy kell adózni, mintha az adott ügylet egymástól független adóalanyok között bonyolódott volna. Ez hátráltatja a belső piac megfelelő működését, és az adóalanyok számára komoly adminisztratív terhet jelent.

2. Annak érdekében, hogy pragmatikus megoldás szülessék erre a problémára, a Bizottság 2002 októberében létrehozta az EU közös transzferár-képzési fórumát (KTKF). A Bizottság két ízben közleményben számolt be a KTKF működéséről. Az első közlemény[1] tartalmazott egy magatartási kódexet[2] a kettős adóztatás megszüntetéséről szóló egyezménnyel kapcsolatban („választottbírósági egyezmény[3]”), melynek célja az egyezmény hatékonyságának biztosítása volt. A második közlemény[4] szintén tartalmazott egy magatartási kódexet,[5] ezúttal az EU-n belüli transzferár-képzést érintő dokumentációs követelményekkel (EU Transfer Pricing documentation, EUTPD) kapcsolatban. Az EUTPD-vel kapcsolatos magatartási kódex meghatározza azon dokumentációk mennyiségét és típusát, melyeket a tagállamok saját transzferár-képzési szabályaik alkalmazása során megkövetelnek és elfogadnak.

3. Az adóalany és az adóhatóság közötti, transzferár-képzésről folytatott viták gyakran vezetnek kettős adóztatáshoz, illetve ebből adódóan a kettős adóztatás enyhítését célzó vitákhoz az adóhatóságok között. Noha a tagállamok által 2004 decemberében elfogadott választottbírósági egyezmény hatékonyságát biztosítani hivatott magatartási kódexnek elvileg elő kellene mozdítania a transzferár-képzésből adódó kettős megadóztatás megszüntetését az EU-ban három éven belül, felettébb kívánatos volna a joghatóságok közötti vitákat eleve elkerülni.

4. Ezért e harmadik közlemény elsődleges célja a transzferár-képzéssel kapcsolatos viták és az ezekből adódó kettős adóztatás megelőzése, mindenekelőtt az EU-n belüli előzetes árképzési megállapodásokkal (a továbbiakban: eám) kapcsolatos iránymutatások révén. Az eám-ok az EU érintett tagállamainak adóhatóságai között létrejött megállapodások, melyek előírják, miként kell az egymástól nem független, de két vagy több különböző tagállamban regisztrált adóalanyok között bonyolítandó ügyletek után adózni. Az iránymutatások a KTKF által meghatározott, bevált gyakorlati megoldásokon nyugszanak.

5. A Bizottság úgy látja, hogy az eám-okkal kapcsolatos iránymutatások hatékony segítséget nyújtanak a viták elkerüléséhez, különös előnyöket biztosítva ezzel mind az adóhatóságok, mind az adóalanyok részére. Az eám-ok előzetesen meghatározzák a transzferár-képzés metodikáját, ezzel leegyszerűsítik vagy feleslegessé teszik a bennük foglalt ügyletekre irányuló költséges és időigényes adóvizsgálatokat, ami megtakarítással jár az összes részes fél számára.

6. Az eám-iránymutatások segítenek a tagállamoknak az eám-folyamat lebonyolításában, és útmutatást adnak a folyamatban résztvevő adóalanyoknak. Az iránymutatásokat követve gyorsabbá és hatékonyabbá válik az eám-folyamat, ami ösztönzőleg hat vissza az EU-n belüli eám-ok alkalmazására, a végeredmény pedig a viták és a kettős adóztatás eredményesebb elkerülése.

AZ EU KÖZÖS TRANSZFERÁR-KÉPZÉSI FÓRUMÁNAK TEVÉKENYSÉGE 2005 MÁRCIUSA ÉS 2006 SZEPTEMBERE KÖZÖTT

7. A KTKF által összeállított teljes jelentést a Bizottság szolgálatainak egyik munkadokumentuma tartalmazza[6]. A KTKF több lehetséges eljárást mérlegelt a vitarendezés és -elkerülés egész területén belül, amelyek csökkenthetik az adóalanyok EU-n belüli transzferár-képzésből adódó terheit. Ezek az eljárások: az egyidejű adóvizsgálat, a szakértői vélemény vagy közvetítés, az előzetes értesítési, konzultációs és megállapodási rendszer és a különféle eám-eljárások.

Egyidejű adóvizsgálat

8. Ilyen vizsgálatról általában akkor beszélünk, ha két vagy több ország közös összefogással auditálja az adóalanyokat. Miközben a KTKF elismerte, hogy ez a módszer jogkövetési szempontból vonzó lehet a tagállamok számára, úgy látta, hogy kevesebb esélyt biztosít a vitarendezésre, mint amekkora kockázatot jelent a nézeteltérések létrejötte szempontjából.

Szakértői vélemény vagy közvetítés

9. A KTKF foglalkozott az OECD jövedelem- és tőkeadóztatási egyezménymodellje 25. cikkének kommentárjában megfogalmazott azon kijelentéssel, mely szerint a tagországok külső szakértői véleményt kérhetnek a kettős adóztatási esetek rendezéséhez. Egy harmadik fél szakértőként való bevonását azonban az adóhatóságok szakértői nem tekintik célszerű eszköznek a kettős adóztatás elkerülésére, hiszen a választottbírósági egyezmény már előírja, hogy a vitát egy független választottbíróság közvetítésével kell rendezni.

Előzetes értesítés, előzetes konzultáció, előzetes megállapodás

10. A KTKF megvizsgálta egy olyan szabályozás lehetőségeit is, amely során az adóhatóságok még azt megelőzően megállapodnak, de legalábbis konzultálnak egymással, hogy transzferár-képzési kiigazításokat eszközölnének. Az adóhatóságok közötti érintkezés korlátozódhat puszta értesítésre a transzferár-képzési kiigazításról (ami felgyorsíthatja a vitarendezést), de kiterjedhet a végleges transzferár-képzési kiigazításokat megelőző konzultációra is (ami szintén felgyorsíthatná vagy szükségtelenné tehetné az ezt követő vitarendezést), vagy előzetes megállapodások sorozatára annak érdekében, hogy a vita eleve létre se jöjjön (ez esetben az adott adóhatóság kötelezi magát, hogy a kettős adóztatás elkerülése érdekében megfelelő kiigazítást eszközöl az első kiigazítás véglegesítése előtt).

11. A KTKF véleménye szerint lehetséges lenne ugyan a fenti eljárások alkalmazása a jelenlegi mechanizmusok keretein belül, de a hatékony mechanizmusok kidolgozása amellett, hogy időigényes volna, alapvető változtatásokat igényelne a nemzeti jogban. A KTKF úgy látja, ez kívül esik a hatáskörén, ezért idejét és erőforrásait inkább az eám-eljárások kidolgozására kellene fordítania.

12. A Bizottság nézete szerint az előzetes megállapodási rendszer teljesen megszüntetné a kettős adóztatást az EU-n belül, ezért úgy véli, ezt a kezdeményezést érdemes lenne továbbfejleszteni.

Előzetes árképzési megállapodások (eám)

13. Az eám az adóhatóságok között az adóalanyok közötti egyes transzferár-képzési ügyletek utáni adóztatás módjáról kötött megállapodás. Azaz az eám segítségével jobbára megelőzhetők az adóhatóságok közötti viták az eám-ban foglalt ügyletekről. Az eám a vitaelkerülés példaértékű módszere.

14. A KTKF alaposan megvizsgálta az eám mellett és ellen szóló érveket, és arra a következtetésre jutott, hogy az eám jelentős előnyökkel járhat mind az adóalanyok, mind az adóhatóságok szempontjából. Elsőként említendő az eám-ban foglalt ügyletekkel kapcsolatos adóelbánási biztonság, mely mind az adóhatóság, mind pedig az adóalany javát szolgálja (az előbbinek nem kell többé vizsgálatot végeznie a korrekt transzferár-képzés megállapítására, csak azt kell megvizsgálnia, helyesen alkalmazták-e az eám-ot; az utóbbi pedig tudni fogja, miképpen valósítsa meg a korrekt transzferár-képzést, hiszen erről az érintett adóhatóságok egymással már megegyeztek).

15. Az eám-mal járó jelentős előnyök ismeretében a KTKF célszerűnek látta megállapítani, melyek azok a gyakorlati megoldások, amelyek beváltak az EU-n belüli eám-eljárások alkalmazása során. A bevált gyakorlati megoldásokat az e közlemény mellékletében található iránymutatások tartalmazzák.

Az EU eám-iránymutatásainak főbb jellemzői

16. Az iránymutatások meghatározzák a hatékony eám-folyamathoz szükséges eljárásokat, leírják, általában melyek az eám fázisai, és ideális esetben minek kell történnie egy-egy fázisban.

17. Az iránymutatások a két- és többoldalú eám-okra összpontosítanak, mert ezeket tekintik a leghatékonyabb eszközöknek a kettős adóztatás elkerülésére. Ennek ellenére az iránymutatásoknak van egy egyoldalú eám-ra vonatkozó szakasza is.

18. Az iránymutatások a négyfázisos folyamatot veszik alapul, és leírják az egyes fázisokra jellemző tennivalókat.

19. Az eám létrejöttéhez vezető folyamat azzal kezdődik, hogy az adóalanyok az eám igénylése mellett döntenek. Az iránymutatások az informális kapcsolat felvételét ajánlják az adóalanyoknak az összes potenciálisan érintett adóhatósággal, és elmondják, mit a teendő ebben az informális fázisban az eám-kérelem minél hatékonyabb lebonyolítása érdekében. Részletesen tájékoztatnak arról, milyen jellegű adatok szerepeljenek a hivatalos igénylésben, mert bár az eám-ok különbözőek lehetnek, az igényléshez vélhetőleg szükséges, alapvető adatok gyakran hasonlóak az egyes esetekben.

20. Az iránymutatások leírják, mi a teendő a folyamat hatékony elősegítése érdekében azt követően, hogy benyújtásra került a hivatalos kérelem. Szükséges, hogy az érintett adóhatóságok ellenőrizzék az igénylést annak eldöntése végett, elfogadható-e az abban javasolt transzferár-képzési mód. Az érintett adóhatóságoknak tárgyalniuk és egyeztetniük kell a transzferár-képzés konkrétumairól. Az iránymutatások kitérnek az eljárás lefolytatásának részleteire.

21. Az eám hivatalos megállapodást feltételez az érintett adóhatóságok között, ezért mind számukra, mind az érintett adóalanyok számára garantált a ügyletekkel kapcsolatos adóelbánás biztonsága. Az iránymutatások részletesen meghatározzák, minek kell szerepelnie ebben a hivatalos megállapodásban az említett biztonság megvalósulásához.

22. Az iránymutatások C. függelékében szerepel egy menetrend, amely az eám létrejöttéhez vezető, jellemző utat szemlélteti.

23. Az iránymutatások kitérnek néhány gyakori problémára is, melyek rendszeresen felmerülnek az eám-folyamat során vagy azt megelőzően, és bemutatják, miként érhető el, hogy ezek a problémák kisebb valószínűséggel akadályozzák az eám-folyamat hatékony lebonyolítását. A KTKF azokra a területekre összpontosított, amelyeken a tapasztalatok szerint a legtöbb probléma szokott felmerülni, így az eám-ban foglalt adóelbánás visszamenőleges hatállyal való igénylésére, a járulékokra és az összetettségi küszöbökre (melyek az eám-folyamat nemkívánatos akadályát képezhetik), valamint az eám-ban foglalt ügyletek fajtáira és volumenére.

A VÁLASZTOTTBÍRÓSÁGI EGYEZMÉNY ÉS A VELE KAPCSOLATOS KÉRDÉSEK

24. A választottbírósági egyezménnyel kapcsolatos járulékos teendőket a KTKF-nek folyamatosan el kell látnia. Döntő fontosságú, hogy a tagállamok tiszteletben tartsák a választottbírósági egyezményben és a hozzá kapcsolódó, 2004 decemberében elfogadott magatartási kódexben megfogalmazott feltételeket.

25. Ami a választottbírósági egyezményhez való csatlakozási egyezmény[7]ratifikációs folyamatának 2006. szeptember végi állását illeti, tizenkét tagállam ratifikálta az egyezményt, és a többi tagállam is jelezte, hogy a következő hónapokban ezt meg kívánja tenni.

26. A KTKF nyomon követte a 2004. decemberi magatartási kódexben megfogalmazott, az adóbeszedés felfüggesztésére tett ajánlás megvalósítását. 2006. szeptember végén tizenhat tagállam megerősítette, hogy engedélyezik az adóbeszedés felfüggesztését a vitarendezési eljárás idejére, más tagállamok jelezték, hogy dolgoznak a szöveg felülvizsgálatán annak érdekében, hogy megteremtsék ennek lehetőségét. A KTKF az ügyet a jövőben is figyelemmel kíséri.

27. Végül az a tagállamok adóhatóságai által kitöltött, 2005-ös megújított kérdőív, mely az EU választottbírósági egyezmény szerinti folyamatban lévő kölcsönös egyetértési eljárással kapcsolatban tett fel kérdéseket, megmutatta, hogy a 2000. január 1-je előtt kérelmezett huszonnégy eset közül egy sem került a döntőbíróság elé.

28. A Bizottság szerint a számos, régóta megoldásra váró, transzferár-képzéssel kapcsolatos kettős adóztatási eset arra utal, hogy – olyan okok miatt, amelyek kivizsgálása még várat magára – a választottbírósági egyezmény nem szüntette meg a transzferár-képzéssel kapcsolatos kettős adóztatást az EU-ban olyan mértékben, ahogy azt korábban feltételezték. Az egységes piac tehát nem működik zökkenőmentesen. A Bizottság meg kívánja vizsgálni, miként orvosolható ez a hiba. Előfordulhat, hogy az egységes piac érdekében szükség lesz egy olyan eszközre, amely biztosítja a kettős adóztatás gyorsabb és hatékonyabb megszüntetését. A Bizottság azt is megállapítja, hogy a választottbírósági egyezmény csak a transzferár-képzéssel kapcsolatos kettős adóztatást szabályozza, illetve hogy az OECD jövedelem- és tőkeadóztatási egyezménymodellje 25. cikkében foglalt új szabályozás és a kapcsolódó kommentár ennél átfogóbb, mivel a szerződő felekre nézve kötelező érvényű bírósági eljárásról rendelkezik, amely megszüntet minden kettős adóztatási esetet.

A KTKF LEENDő MUNKAPROGRAMJA

29. Tekintettel az EU-n belüli transzferár-képzéssel kapcsolatos legfrissebb eredményekre, valamint arra az igényre, hogy biztosítva legyen az új eszközök alkalmazásának nyomon követése, illetve hogy folytatódjék számos kérdés megvizsgálása, a Bizottság a KTKF mandátumának további két évvel való megújításáról határozott.

30. A KTKF megkezdte 2007–2008-as új munkaprogramjának előkészítését.

31. A KTKF jelenlegi munkaprogramja, különösen ami a transzferár-képzési kiigazításokkal kapcsolatos szankciókat és kamatokat illeti, egyelőre átvizsgálásra szorul.

32. A vitaelkerülés és -rendezés ügye a jövőben is kétség kívül nagy jelentősséggel fog bírni az adóalanyok és az adóhatóságok számára.

33. A fórumnak segítenie kell a Bizottságot annak nyomon követésében is, miként tesznek eleget a tagállamok a KTKF következtetései alapján kibocsátott magatartási kódex és iránymutatások előírásainak. A tagállamoknak jelentést kell tenniük a különféle eszközök alkalmazásáról és az alkalmazás során fellépő gyakorlati problémákról. Ez alapján válik értékelhetővé ezeknek az eszközöknek a hatékonysága az egymástól nem független vállalkozások nyereségkorrekciójához kapcsolódó kettős adóztatás megszüntetése terén.

34. A magatartási kódex elfogadását követően a Bizottság további visszajelzéseket kapott a választottbírósági egyezményre vonatkozóan, ezért rá kíván mutatni azokra az ügyekre, amelyek az egyezmény jobb működése érdekében tisztázásra várnak. Ezek: a döntőbíróság felállításának határideje, a komoly szankció fogalmának egységes értelmezése, az egyezmény hatályának esetleges kiterjesztése kettőnél több tagállamra, a végső határozat meghozatalának határideje, az adóalany szerepe, valamint hogy mire vonatkozik pontosan a transzferár-képzési kiigazítás (tekintetbe kell-e venni pl. az alultőkésítettséget?). Végül a Bizottsághoz érkeztek olyan megjegyzések is, amelyek egy állandó és független titkárság felállítása mellett érvelnek.

BIZOTTSÁGI KÖVETKEZTETÉSEK

35. A Bizottság elismerését fejezi ki a KTKF-nek tevékenységéért és azért, hogy a transzferár-képzési szabályok, különösen pedig a vitaelkerülési és -rendezési eljárások feltételeinek javításával hozzájárult az EU-n belüli kedvezőbb körülmények kialakításához. A KTKF 2002 októbere óta elért eredményei számos téren javuláshoz vezettek, ami megkönnyítette a határokon átnyúló kereskedelmet, optimálisabbá téve ezzel az egységes piac működését.

36. Tekintettel a KTKF-nek a viták elkerülése és rendezése területén végzett munkájára, a Bizottság teljes mértékben egyetért a KTKF eám-mal kapcsolatos következtetéseivel és javaslataival. A Bizottság a fórum munkája alapján dolgozta ki az EU-n belüli eám alkalmazásával kapcsolatos, mellékelt iránymutatásokat.

37. Ezek az iránymutatások követhető mintaként szolgálnak az eám-eljárások számára EU-szerte. Az iránymutatások követésével a tagállamok előmozdítják az eám alkalmazásának ügyét, ami a viták eredményesebb elkerüléshez, a viták és a kettős adóztatási esetek számának csökkenéséhez vezet. Ez hozzá fog járulni az adóztatási akadályok megszüntetéséhez és az egységes piac fő céljainak eléréséhez: a jobb befektetésekhez, a versenyorientáltabb vállalkozási környezethez, a gazdasági növekedéshez és a munkahelyek teremtéséhez.

38. A Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy hagyja jóvá az EU-n belüli eám alkalmazásával kapcsolatos, javasolt iránymutatásokat, a tagállamokat pedig felkéri az iránymutatásokban szereplő ajánlások nemzeti jogszabályaik vagy igazgatási szabályaik útján történő, mielőbbi végrehajtására.

39. A Bizottság felkéri továbbá a tagállamokat, hogy tegyenek évente jelentést valamennyi olyan intézkedésről, melyet az iránymutatásokra és annak gyakorlati működésére hivatkozva hoztak. E jelentések alapján a Bizottság időszakosan felül fogja vizsgálni ezeket az iránymutatásokat.

MELLÉKLET

AZ EU-N BELÜLI ELőZETES ÁRKÉPZÉSI MEGÁLLAPODÁSOKKAL KAPCSOLATOS IRÁNYMUTATÁSOK

JOGI KERET

40. Az OECD egyezménymodellje 25. cikkének (3) bekezdése értelmében a tagállamok előzetes árképzési megállapodásokat köthetnek.

41. Az előzetes árképzési megállapodás olyan megállapodás, amely az ellenőrzött ügyletek lebonyolítását megelőzően meghatároz bizonyos kritériumokat (pl. módszereket, összehasonlítási értékeket és az azoknak megfelelő kiigazításokat, a jövőre vonatkozó úgynevezett kritikus feltevéseket), amelyek alapján ezekre a ügyletekre és a meghatározott időszakra nézve a transzferárat meg kell állapítani.

42. Az eám-nak nem kell pontosan meghatároznia a tényleges nyereséget, amely után a jövőben adózni kell.

Az eám-nak a méltányos piaci ár elvével összhangban rendelkeznie kell az eám-ban foglalt jövőbeni ügyletekkel kapcsolatos transzferár-képzésről.

43. Az előzetes árképzési megállapodások biztonságot garantálnak az adóalanyok és az adóhatóságok számára. Hogy pontosan milyen módon, az annak a tagállamnak a jogszabályaitól függ, amelyben az adóalany az adót fizeti.

44. Az adóalanyra mindenkor vonatkoznak az adóhatóság általános szabályai. Az eám lététől függetlenül az adóhatóságnak joga van vizsgálatot folytatni. Rendes körülmények között azonban az adóhatóság a vizsgálatot csak az eám ellenőrzése és nyomon követése végett végzi el az eám alapjául szolgáló feltételek és kritikus feltételezések felülvizsgálatával.

45. A két- vagy többoldalú eám feltételezi az adóhatóságok közötti megállapodást, illetve az adóhatóságok és az érintett adóalany közötti egyetértést. Az egyoldalú eám feltételezi az adóhatóság és az illető adóalany közötti egyetértést.

AZ ELőZETES ÁRKÉPZÉSI MEGÁLLAPODÁSOKKAL KAPCSOLATOS ELJÁRÁSOK LEFOLYTATÁSA A TAGÁLLAMOKBAN

46. Az adóhatóságok minden képességüket és idevonatkozó erőforrásukat latba vetik az előzetes árképzési megállapodások lefolytatásához.

Az eám-programokat központilag koordinálják.

Az adóhatóságok két feladatot végeznek el az eám-kérelem kezelése során: először is elbírálják a kérelmet, másodszor tárgyalás útján megegyezésre jutnak a többi adóhatósággal.

47. Az adóhatóságok közötti tárgyalásokat az illetékes szervek bonyolítják le. Az illetékes szervek felelőssége biztosítani az előzetes árképzési megállapodás ellenőrzését és elbírálását, illetve a többi országgal való tárgyalás lefolytatását. Ez érvényes akkor is, ha az illetékes szerv az adóhatóság más egységeit is felkéri különleges szakértői feladatok elvégzésére.

RÉSZVÉTEL AZ EÁM-PROGRAMBAN

48. Az adóalany először is eldönti, mely ügyletekre vonatkozóan kíván eám-igényt bejelenteni.

Az adóhatóság megvizsgálja a kérelmet, és módosíthatja vagy elutasíthatja.

Az adóhatóság elfogadja a kérelmet, ha az minden követelménynek megfelel.

Az adóalany és az adóhatóság gyakorlati módon együttműködik az eám tekintetében kölcsönösen elfogadható feltételek és kikötések kialakításában.

Az eám-kérelem visszavonása nem von maga után automatikusan adóvizsgálatot.

49. Az adóhatóság figyelembe vehet jogszerű nemzeti megfontolásokat, melyek az eám program lebonyolításának mikéntjét érintik.

50. Az adóhatóságok rendelkezhetnek a járulékokról és az összetettségi küszöbről annak biztosítására, hogy az eám csak abban az esetben köttessék meg, ha azt az adóhatóságok célszerűnek látják.

JÁRULÉKOK

51. A tagállamok maguk döntik el, alkalmaznak-e járulékrendszert.

A járulékfizetés nem lehet feltétele a hatékony szolgáltatásnak; a szolgáltatásnak enélkül is hatékonynak kell lennie.

52. Járulékfizetés esetén egy átalányösszeget (belépési díj) és/vagy egy, az adóhatóságot az eám következtében terhelő járulékos költségek mértékéhez igazodó összeget kell kifizetni.

53. A járulékfizetés különösen abban az esetben indokolt, ha nélküle az adóhatóság képtelen lenne lebonyolítani az eám-programot. A járulék összege azonban nem lehet olyan magas, hogy annak visszatartó ereje legyen az eám igénylése tekintetében.

ÖSSZETETTSÉGI KÜSZÖB

54. Ha alkalmaznak összetettségi küszöböt, vezérfonalként kell szolgálnia arra nézve, szükség van-e az eám-ra. Az összetettségi küszöbnek az esettel kapcsolatos tényeken és körülményeken kell alapulnia, nem szabad túlságosan előíró jellegűnek lennie.

Az összetettségi küszöböt egységesen kell alkalmazni minden adóalanyra.

55. Bármely összetettségi küszöb alkalmazása során tekintetbe kell venni az eám-ban közvetlenül érintett többi adóhatóság várható hozzáállását is: ha a többi adóhatóság kész elfogadni az adott eám-kérelmet, alacsonyabb összetettségi küszöböt kell meghatározni.

Az igénybejelentést megelőző találkozók egyikén meg kell vitatni, válhat-e az összetettségi küszöb az adóalany eám-programban való részvételének akadályává?

56. A ügyletek száma és mértéke nem képezheti a bizonytalansági vagy transzferár-képzési kockázati megítélés tévedhetetlen kritériumát. Az összetettségi küszöb alkalmazásakor tekintetbe kell venni a ügylet viszonylagos mértékét és az adóalanyra vonatkozó transzferár-képzési kockázatot.

DOKUMENTÁCIÓ

57. Az eám-kérelem megalapozottságát növeli, ha egy multinacionális vállalkozás EU transzferár-képzési dokumentációt használ (EUTPD).

Hasznos adalék lehet mindennemű transzferár-képzési stratégiával kapcsolatos dokumentáció, amelyre a kérelem támaszkodik, és mindennemű benyújtott jelentés, amelyre a kérelem hivatkozik. A dokumentációval kapcsolatos kötelezettségek nem lehetnek aránytalanul költségesek az adóalany számára, ugyanakkor az adóhatóságnak lehetőséget kell biztosítani az eám-ban foglalt ügyletek teljes körű kiértékelésére.

Az A. és B. függelék felsorolja azokat a dokumentumokat, amelyek kedvezően befolyásolhatják az eám-kérelem elbírálását. Az igénybejelentés előtt érdemes egyeztetni arról, mely dokumentumok szükségesek valóban a hivatalos igényléshez.

58. Az eám alkalmazásának nyomon követéséhez szükséges speciális információk köréről mindig az eám-mal kapcsolatos tárgyalások folyamán kell megállapodni. Az adóalanynak folyamatosan dokumentálnia kell az eám-ot annak érdekében, hogy az adóhatóság nyomon követhesse az eám-alkalmazásának mikéntjét.

AZ EÁM-ELJÁRÁS LEBONYOLÍTÁSA

59. Az adóhatóságoknak és az adóalanyoknak a lehető legkooperatívabb módon együtt kell működniük az EÁM minél hatékonyabb lebonyolítása érdekében.

Az eám igénylésének rendszerint négy különböző fázisa van:

60. Bejelentés előtti fázis / Informális kérelem

61. Hivatalos kérelem:

62. A kérelem elbírálása, az eám megtárgyalása

63. Hivatalos megállapodás

Bejelentés előtti fázis / Informális kérelem

64. Az igénybejelentés előtti találkozón minden félnek lehetősége van felmérni az eám várható sikerességét. Az adóhatóságnak rendelkeznie kell minden szükséges információval ahhoz, hogy képes legyen a várható sikeresség felmérésére. Az információknak ki kell terjednie legalább az eám-ba belefoglalandó tevékenységekre és ügyletekre, az érintett adóalany kilétére, az alkalmazni kívánt transzferár-képzési metodikára, az eám tervezett időbeli hatályára, az esetleges visszamenőleges hatályra és az érintett országok felsorolására.

A bejelentés előtti fázisban lehetőséget kell biztosítani az adóhatóságnak arra, hogy gondosan mérlegelje, elfogadható-e a kérelem.

Az adóalanyoknak mihamarabb fel kell venniük a kapcsolatot az adóhatóságokkal azt követően, hogy döntöttek az eám-kérelem benyújtásáról.

65. Az adóhatóságok névtelen adóalanyi megkereséseket is figyelembe vehetnek, ekkor azonban nem jöhet létre jogilag kötő erejű megállapodás. Az adóalany szándékainak mindenképpen körvonalazódniuk kell, mire az anonim találkozóra sor kerül; az ilyen anonim kapcsolattartás nem húzódhat sokáig.

66. Az adóhatóságnak mihamarabb tájékoztatást kell adnia arról, hogy az adóalany informális kérelmét követő hivatalos kérelme vélhetőleg elfogadásra kerül-e, illetve – ha erre mód van – arról is, hogy mely körülmények akadályozhatják az elfogadást.

67. Az adóalany felveszi a kapcsolatot az összes, a tervezett eám-ban közvetlenül részt vevő tagállammal. Amennyiben az adóalany egynél több adóhatósággal konzultál, mindegyik adóhatóságnak ugyanazokat az információkat kell rendelkezésére bocsátania (ez az eám-folyamat egészére érvényes).

68. A bejelentés előtti fázis során az illetékes hatóságok konzultálnak egymással, ha szükséges. Ha a konzultáció szükségesnek tűnik, mihamarabb sort kell rá keríteni.

A bejelentés előtti fázisban az adóalany és az adóhatóság egyeztet arról, milyen dokumentumokat tartalmazzon a hivatalos kérelem. Egyeztetnek az esetleges összetettségi küszöbről is. Az adóhatóság a bejelentés előtti fázisban befolyásolja a kérelem tartalmát, ha ezzel elősegíti az igénylés sikerességét.

Hivatalos eám-kérelem:

69. A hivatalos eám-kérelmet kellő időben kell benyújtani annak az időszaknak a figyelembe vételével, amelyre az eám-ot vonatkoztatni kívánják, de mindenképpen közvetlenül az informális kapcsolatfelvételt követően. Az adóalany annál az adóhatóságnál nyújtja be a hivatalos kérelmet, amelynél adót fizet, illetve ezzel egy időben az összes érintett országnál. Amennyiben a tagállamok eltérő igazgatási vagy jogi eljárásokat alkalmaznak az eám-mal kapcsolatban, az adóalany felelőssége, hogy minden kérelem időben benyújtásra kerüljön. Az adóhatóság igyekszik mihamarabb közölni az adóalannyal, hogy kérelme hivatalosan elfogadásra került-e, és ha az eám-kérelem elbírálásához vagy az állásfoglaláshoz szükséges, mihamarabb további dokumentumokat kér be.

A hivatalos kérelem tartalma

70. A kezdeti hivatalos kérelem során az adóalany igyekszik minden lényeges információt rendelkezésre bocsátani, amelyre az adóhatóságnak szüksége lehet a kérelem elbírálásához, és ahhoz, hogy átekintést nyerjen arról a metódusról, amely alapján a méltányos piaci ár később meghatározásra kerül. Az A. és B. függelék részletezi azokat az adatokat, amelyekre az esetek során leginkább szükség van, ám ez nem jelenti feltétlenül, hogy az összes ilyen adat szükséges, illetve hogy ne lehetne szükség más adatra is. Az, hogy pontosan mely információk szükségesek a hivatalos kérelemhez, az egyes esetektől függ.

71. Az adóhatóságnak jogában áll az eám-kérelem elbírálásához szükséges, kiegészítő adatok bekérése.

A kérelem elbírálása, az eám megtárgyalása

72. Az elbírálás és a megtárgyalás célkitűzései eltérőek, akkor is, ha olykor célszerűnek tűnik részben egyszerre elvégezni ezeket a feladatokat. Érdemes kiegyensúlyozott módon eljárni, úgy, hogy az elbírálás a lehető leggyorsabban megtörténjék, a tárgyalás pedig a lehető leghamarabb elkezdődhessék.

Az elbírálás során az adóhatóság megfogalmazza elsődleges feltételeit és kikötéseit az eám tekintetében. A többi érintett adóhatósággal folytatandó tárgyalás során fel kell oldani az adóhatóságok között fennálló különbségeket oly módon, hogy egységes feltételek legyenek megszabva az érintett adóalanyok számára.

73. A hivatalos kérelem beérkezése után az érintett adóhatóságok illetékes szervei mihamarabb felveszik egymással a kapcsolatot, és kialakítják az eám-eljárás menetrendjét. Az adóalany részt vesz a menetrend kialakításában. A C. függelék tartalmaz egy menetrend-mintát. Többoldalú eám esetén az illetékes szervek megállapodnak abban, melyikük irányítja az eljárás lebonyolítását.

74. Az adóalany azzal segíti az elbírálás folyamatát, hogy információkat bocsát az adóhatóság rendelkezésére. Az elbírálást a lehető leggyorsabban el kell végezni, lehetővé téve ezzel a tárgyalás mihamarabbi megkezdését.

75. Az adóhatóságok mindent elkövetnek annak érdekében, hogy az adóalany elbírálással járó terhe a legcsekélyebb legyen, ezért csak releváns információkat kérnek be; az adóalany ugyanakkor a lehető leggyorsabban rendelkezésre bocsátja a kért információkat. Kívánatos, hogy a felek egyetértsenek abban, mely információ minősül relevánsnak.

76. Minden adatot, mely egy adóhatóság rendelkezésére áll, a többi érintett adóhatóságnak is rendelkezésére kell bocsátani. Ki kell cserélni az arra vonatkozó értesüléseket is, mely információk kerültek bekérésre. Minden eám esetében egyetértésre kell jutni abban, hogy az adóalany vagy – ritkább esetben – az adóhatóság gondoskodik-e az értesülések cseréjéről.

77. Ha az adóhatóság értékelése és az adóalany kérelme között diszkrepancia áll fenn, egyeztetni kell az adóalannyal az értékelésről.

78. Az elbírálási folyamat során az adóhatóság arra törekszik, hogy elnyerje az adóalany egyetértését az adóhatóság álláspontja tekintetében. Az adóhatóság és az adóalany számára egyaránt előnyös, ha együttműködve haladnak előre a kölcsönösen elfogadható végeredmény felé.

79. Az adóhatóságok és az a adóalanyok úgy működnek együtt az eám-folyamatban – mindenekelőtt a szükséges információk időben való bekérésével és rendelkezésre bocsátásával –, hogy az minél kisebb mérvű halasztást szenvedjen. Az adóhatóságok mindig fontolóra veszik az információk együttes/közös bekérését, ha ezzel a folyamat kisebb mérvű halasztást szenved.

80. Amint az elbírálás elkészült, az adóhatóság igyekszik megkezdeni a tárgyalásokat; szükség esetén a többi érintett adóhatóság is törekszik saját értékelő munkájának befejezésére, hogy a tárgyalások elkezdődhessenek.

81. Az elbírálási fázisban az illetékes szervek felveszik egymással a kapcsolatot, ha ez elősegíti az eám-folyamat lezárását. Amennyiben mód van rá, kívánatos előzetes megállapodást kötni. Ugyanakkor ajánlatos, hogy az adóhatóság legalább előzetes értékelést adjon, mielőtt az illetékes szervek megkezdik a tényleges tárgyalásokat.

82. Ha segíti az eám-eljárást, az előzetes tárgyalások már a végleges értékelés előtt megkezdődhetnek, ez azonban nem jogosítja fel az adóhatóság arra, hogy az értékelés véglegesítését aránytalanul elhalassza.

83. A legtöbb eám esetében minden illetékes szervnek ki kell állítania egy állásfoglalást, mely az adóhatóság értékelését tartalmazza. Az állásfoglalások hivatalos cseréje a illetékes szervek írásba foglalt állásfoglalásának cseréjével valósul meg. Ezt a lehető leghamarabb el kell végezni a kérelem beérkeztét követően.

84. Az illetékes szerveknek nem kell kicserélniük állásfoglalásaikat, ha ez az eám-eljárást gyorsabbá és hatékonyabbá teszi. Az esetek többségében azonban segíti a felmerülő nézeteltérések felismerését és ezért gyors és hatékony megoldását, ha az illetékes szervek már a teljes értékű tárgyalások megkezdése előtt elkészítik állásfoglalásaikat. Amikor egy illetékes szerv elkészíti állásfoglalását, a többi érintett illetékes szerv legalább annyit tesz, hogy megállapítja a felmerülő véleménykülönbségeket.

Az állásfoglalások tartalma

85. Az állásfoglalásnak tartalmaznia kell az eám-ban részt vevő adóhatóság véleményét. A D. függelék felsorol néhány olyan adatot, amelyeket az illetékes szerv állásfoglalása nagy valószínűséggel tartalmaz.

86. A tárgyalások az illetékes szervek állásfoglalásának megküldésével kezdődnek el. Meg kell egyezni a tárgyalások menetrendjében. Az adóalanyt folyamatosan tájékoztatják a lényeges fejleményekről.

Az illetékes szervek hozzájárulásával az adóalany részt vehet az illetékes szervek ülésein, és hozzászólásával segítheti a tények megismerését.

87. Az illetékes szervek rendszeres üléseket is tarthatnak, ha úgy látják, hogy ennek hozadéka van az eám-program folyamatos aktualizálása szempontjából, ez azonban nem lehet akadálya annak, hogy az egyes esetekkel kapcsolatban külön üléseket szervezzenek és folytassanak le.

Hivatalos megállapodás:

88. A hivatalos eám-ok az érintett adóhatóság közötti hivatalos megállapodások révén lépnek hatályba (többoldalú eám esetében köthető egyetlen megállapodás az összes érintett adóhatóság részvételével vagy kétoldalú megállapodások sorozata az egyes adóhatóságok között).

A megállapodásoknak tartalmazniuk kell az eám-mal kapcsolatos részletes feltételeket és kikötéseket.

89. Ezek a megállapodások biztonságot nyújtanak az érintett feleknek arra nézve, hogy amennyiben teljesítik az eám releváns feltételeit, az ügyletekkel kapcsolatos transzferár-képzés az eám előírásai szerint fog alakulni, és az ügyleteket az adóhatóságok nem fogják eltérően értelmezni. Az adóhatóságok gondoskodnak arról, hogy módjukban álljon ezt a biztonságot szavatolni.

90. Az E. függelék felsorolja azokat az információkat, amelyek nagy valószínűséggel szükségesek a hivatalos megállapodásokhoz.

ELőZETES ÁRKÉPZÉSI MEGÁLLAPODÁSOK – KÜLÖNLEGES SZEMPONTOK

Ügyletek és résztvevők

91. Az adóalany mindenekelőtt eldöntheti, mely ügyletekre és a jogi személyek mely csoportjára kívánja kiterjeszteni az eám-ot. Arról azonban az adóhatóság határoz, hogy elfogadja-e az adóalany kérelmét.

92. Lényeges, hogy az adóhatóságok lehetőleg rugalmasan kezeljék azt, hogy az adóalany mire kívánja kiterjeszteni az eám hatályát. Az adóalanynak ajánlatos megindokolnia kérelmében, hogy miért vesz figyelembe, illetve miért hagy figyelmen kívül adott ügyleteket, vállalatokat.

93. Az adóhatóság – a mindenkori nemzeti jog tiszteletben tartásával – spontán módon információkat cserél (EOI) azokkal az adóhatóságokkal, amelyeket véleménye szerint be kellene vonni az eám-eljárásba. Célszerű konzultálni az adóalannyal arról, mely adóhatóságok vegyenek részt az eám-folyamatban, hiszen az eám-ban foglalt feltételek és kikötések meghatározásához egyetértésére van szükség.

Kritikus feltételezések

94. Kérelmében az adóalanynak meg kell neveznie azokat a feltételezéseket, amelyek alapján az adott metodikát alkalmasnak tartja arra, hogy segítségével meghatározásra kerüljön a jövőbeli ügyletekkel kapcsolatos méltányos piaci árképzés.

95. A kritikus feltételezések természetüknél fogva igen lényegesek az eám szempontjából, körültekintően kell megfogalmazni őket, hogy az eám-ban tükröződhessék a méltányos piaci árképzés.

96. Az adóalanyoknak és az adóhatóságoknak törekedniük kell a lehetőleg objektíven megfigyelhető, megbízható és független adatokon nyugvó kritikus feltételezések beazonosítására.

97. A kritikus feltételezéseket az adóalany egyéni körülményeihez kell szabni, különösen a mindenkori üzleti-vállalati környezethez vagy az eám-ban foglalandó metodikához és ügyletfajtákhoz.

98. A kritikus feltételezéseket nem szabad olyan szűkre szabottan megfogalmazni, hogy az veszélyeztesse az eám által kínált biztonságot, hanem a vonatkozó tényállások megfelelően széles spektrumát kell bevonni, hogy az az eám-ban részt vevők igényeit kielégítse.

99. Az eám eleve tartalmazza a feltételezésektől való eltérések elfogadható szintjét, és újratárgyalására csak ezen értékek túllépése esetén kell sort keríteni.

100. Az adóalanyok közlik az adóhatóságokkal, ha a kritikus feltételezések nem igazolódtak.

Az eám résztvevői konzultáció keretében vizsgálják ki, miért nem igazolódott valamely kritikus feltételezés, illetve hogy alkalmazható-e még az eám-ban foglalt módszer.

Ha csak lehetséges, törekedni kell az EÁM újratárgyalására.

Visszamenőleges hatály

101. Az eám – amennyiben a nemzeti jog lehetőséget ad rá – visszamenőleges hatállyal is alkalmazható, ha rendezi vagy megszünteti a korábbi időszak vitáit.

102. A visszamenőleges hatállyal való alkalmazás azonban csak az eám másodlagos hozadéka, és csak akkor van létjogosultsága, ha összhangban van az esettel kapcsolatos tényállásokkal. Ahhoz hogy a visszamenőleges hatály alkalmazása helyénvaló legyen, a megelőző időszakok tényállásainak és körülményeinek hasonlítaniuk kell azokhoz, amelyekre az eám vonatkozik.

103. Az eám visszamenőleges hatállyal való alkalmazása csak az adóalany egyetértésével történhet.

104. Az adóhatóság életbe léptetheti a szokásos nemzeti intézkedéseket, ha az eám-folyamat lebonyolítása során olyan információk birtokába kerül, amelyek befolyásolnák a korábbi időszakokra vonatkozó adózást. Az adóhatóságnak azonban értesítenie kell az adóalanyt a tervezett intézkedésekről, hogy annak lehetősége legyen magyarázatot adni a nyilvánvaló ellentmondásra, mielőtt a megelőző időszakokra vonatkozóan elvégzik az adórevíziót.

Statisztikák közzététele

105. Célszerű volna, ha az adóhatóságok statisztikai adatokat tennének közzé az eám-okról.

Egyoldalú eám-ok:

106. Noha adott körülmények között az adóalany joggal feltételezi, hogy az egyoldalú eám megfelelőbb eszköz, mint a kétoldalú, a kétoldalú eám-okat előnyben kell részesíteni az egyoldalúakhoz képest. Ha az egyoldalú eám bizonyos mértékig csökkenti a kettős adóztatás kockázatát, ügyelni kell arra, hogy ugyanúgy összhangban legyen a méltányos piaci ár elvével, mint a két- vagy többoldalú eám-ok.

107. Első megközelítésben az adóalany joga eldönteni, hogy egyoldalú vagy kétoldalú eám-ot kérelmez-e.

108. Az egyoldalú eám-ot tervező tagállam megfontolhatja, nem kíván-e bevonni az eám-ba egy másik tagállamot is. Az adóalany ugyanakkor nem kényszeríthető kétoldalú eám megkötésére.

109. Az adóhatóságok jogosultak visszautasítani az egyoldalú eám-mal kapcsolatos kérelmeket, ha az a benyomásuk, hogy a két- vagy többoldalú eám előnyösebb lenne, vagy hogy az eám alkalmazása semmilyen formában sem volna előnyös.

110. Az egyoldalú eám léte nem korlátozhatja a többi adóhatóság és adóalany jogait. Az egyoldalú eám megkötését követően nem zárható ki az utólagos kölcsönös egyetértési eljárás.

111. A vállalkozások adózására vonatkozó magatartási kódexszel a tagállamok kötelezték magukat a megkötött egyoldalú eám-okkal kapcsolatos információk önkéntes cseréjére. Az információk cseréje (EOI) minden, az egyoldalú eám-ban közvetlenül érintett adóhatóságra vonatkozik; az információk cseréjének az EÁM megkötése után a lehető leghamarabb meg kell történnie.

Az eám-eljárás megkönnyítése kis- és középvállalkozások számára

112. Az adóhatóságok a kis- és középvállalkozások gondjaival kapcsolatos tapasztalataikat felhasználják a kis- és középvállalkozások részvételével folytatott eám-eljárások megkönnyítésére, ha az eám segítséget jelent e vállalkozások számára a vitaelkerülés és -rendezés területén.

A. Függelék – A két- vagy többoldalú eám-mal kapcsolatos hivatalos kérelemhez nagy valószínűséggel szükséges információk listája

Az, hogy végül mely információkra lesz szükség, függ az esettel kapcsolatos tényállásoktól, és egyeztetést igényel az adóalanyok és az adóhatóságok között (ideális esetben az igénybejelentés előtti találkozón).

Az információknak két fő fajtája van: egyrészt az előzményekkel kapcsolatos információk – történeti adatok –, melyek valamilyen formában már léteznek, de meg kell őket szerkeszteni az eám szempontjából; másrészt olyan információk, melyeket adott esetben kifejezetten az eám-ra való tekintettel kell létrehozni.

A történeti adatokkal kapcsolatban a tagállamnak ügyelnie kell arra, hogy az eám a jövőre vonatkozik, és lehet, hogy a történeti adatok kevesebb jelentőséggel bírnak a jövőre nézve. Ezzel együtt a történeti adatok szükségesek az eám távlatba helyezéséhez és a jövőbeli fejlődési irány pontosabb meghatározásához.

A bejelentés előtti fázis alkalmas időszak az adóalany és az adóhatóság számára annak eldöntésére, milyen dokumentációt mellékeljenek a hivatalos kérelemhez. A cél megtalálni az egészséges egyensúlyt: álljon az adóhatóság rendelkezésére elegendő információ, hogy megfelelőképpen áttekinthesse a kérelmet, ugyankkor az adóalanynak ne kelljen szükségtelenül költséges adatmennyiséget produkálnia.

Az adóhatóságnak minden esetben joga van további információk bekérésére, az adóalanynak pedig joga van további információk közlésére.

113. Az eám-ban társult vállalkozások neve és címe (állandó telephelyekkel együtt).

114. A vállalatcsoport felépítése: mely vállalati egységek vesznek részt abban a tevékenységben, amelyre az eám vonatkozik.

115. Azon ipari és piaci trendek elemzése, amelyek várhatóan befolyásolják a vállalat tevékenységét. A várakozásokat megalapozó, a tevékenységet érintő marketing és pénzügyi tanulmányok, ha relevánsak. Az eám időtartamában alkalmazandó, a tevékenységgel kapcsolatos, valamint – ha ettől eltérő – a korábbi időszakokban alkalmazott stratégia körvonalazása. Ez az ismertetés tartalmazhatja a leendő stratégia alapjául szolgáló előrejelzéseket, menedzsment költségvetéseket, információkat a várható üzleti trendekről és a versenyről, a leendő értékesítési, termelési, kutatási és fejlesztési stratégiáról. Adatokat arról, ki felelős az üzleti stratégiáért, illetve kinek van döntési kompetenciája annak kidolgozásában.

116. Az eám adóalany által kérelmezett időszaka, esetleges igény a visszamenőleges hatállyal való alkalmazásra.

117. Az eám által érintett felek és ügyeletek funkcionális elemzése (lásd B. függelék).

118. Okok, amelyek miatt az adóalany célszerűnek látja az eám alkalmazását az adott esetre.

119. Az eám alapjául szolgáló kritikus feltételezések.

120. Az érintett ügyletekkel összefüggésben javasolt metodika részletei, valamint bizonyítékok arra nézve, hogy ez a méltányos piaci ár elvével összhangban lévő eredményekhez vezet. Ezeknek a bizonyítékoknak – függően a módszertől és attól, miként alkalmazzák azt – a következőket kell tartalmazniuk:

121. Az OECD öt összehasonlíthatósági tényezőjének felülvizsgálata, mely magában foglalja az összehasonlítható adatokat és az összehasonlíthatóság elérése érdekében végzett kiigazításokat.

122. Az eám-kérelemben megadott módszer megválasztásának indokai.

123. Annak bemutatása pénzügyi adatok felhasználásával, hogy miként kerül alkalmazásra az ajánlott módszer.

124. Azon eám-ok listája, amelyeket az eám-ban résztvevő társult vállakozások valamelyike megkötött és ugyanarra vagy hasonló ügyeletekre vonatkoznak, amennyiben ezek az adatok még nem elérhetők az adóhatóság számára.

125. Az eám-ban részt vevő vállalategységeknek az eám hatályba lépése előtti három évre vonatkozó részletes pénzügyi adatai. Ezek a következőket tartalmazhatják:

126. a három évre vonatkozó kötelező nyilvántartások.

127. az eám-ban foglalt termék-/szolgáltatáscsoportok elemzése bruttó és nettó árrés-kimutatással, valamint a termékek/szolgáltatások társult költségeivel, amennyiben rendelkezésre áll és célszerű felhasználni.

128. A társult vállalkozások közötti jogi megállapodások listája, amelyek befolyásolják az eám által érintett ügyleteket, például licenciamegállapodások, kereskedelmi adásvételi szerződések, értékesítési megállapodások, kutatási és fejlesztési megállapodások.

129. Azon évekre vonatkozóan, amelyekre vonatkozóan visszamenőleges hatályt kértek – amennyiben nem ellentétes a nemzeti joggal –, három évre visszamenőleg minden érintett vállalategység részletes adóhelyzete, pl. adóbevallás (elfogadott, benyújtott, de nem elfogadott, vizsgálat alatt álló stb.), minden még folyamatban lévő kölcsönös egyetértési eljárás részletes adataival és a határidőkre vonatkozó jogszabályok elemzésével együtt annak tisztázására, lehet-e még adókiigazítást végezni a vizsgált évekre nézve.

B. Függelék Funkcionális elemzés

A funkcionális elemzés a transzferár-képzési munkák kulcsfontosságú eszköze. Tartalmát az eám által érintett konkrét adóalanyokhoz és ügyletekhez kell szabni. A helyzettől függően az eám-kérelemből bizonyos mértékig ki kell derülnie, melyik egység milyen feladatot lát el a multinacionális vállalat egész tevékenységén belül. Az adóhatóságoknak ugyanakkor nem szabad elfeledniük, hogy az eám által nem érintett ügyleteket nem kell értékelniük. A működésre vonatkozó információknak elégségeseknek kell lenniük ahhoz, hogy az adóhatóság a vizsgálandó ügyletek összes aspektusáról képet alkothassanak.

Tevékenységek és funkciók

Ismertetni kell minden olyan tevékenységet (kutatás és fejlesztés, előállítás, értékesítés, forgalomba hozatal, a végzett szolgáltatási tevékenység jellege stb.), amelyek az eám-ban foglalt ügylettel kapcsolatosak. Az ismertetésből ki kell derülnie, mekkora ezeknek a tevékenységeknek a gazdasági és vállalkozási értéke, illetve hogy ezek a tevékenységek milyen összefüggésben állnak a többi vállalati egység által végzett tevékenységgel. Jellemezni kell a piacot és a vállalategység piacon elfoglalt helyét, a fogyasztói kör típusát, az eladott termékeket, valamint hogy e termékek miként lettek kifejlesztve vagy beszerezve, kitől lettek beszerezve és kinek lesznek eladva.

Kockázatok

Jellemezni és értékelni kell azokat a kockázatokat, amelyeket a vállalati egység az eám-ba foglalt ügyletekkel kapcsolatban vállalt. Ezek a kockázatok általában a termékekkel, a technológiával, az elavulással, a piaccal, a hitellel, a valutával és a joggal kapcsolatosak.

Alkalmazott eszközök

Meg kell adni az eám-ba foglalt működő tőke és az anyagi és nem anyagi eszközök mennyiségét és jellegét. Ezeknek az eszközöknek a viszonylagos jelentőségét is elemezni kell a vállalat tevékenységében.

További adatok szükségesek, ha az eám-ba foglalt ügyletekben szerepet játszanak szellemi tulajdonjogok. Tájékoztatást kell adni arról, miként keletkezett a szellemi tulajdonjog, vagy miként tett rá szert a csoport. Pontosan meg kell határozni, mely vállalati egység birtokában van most a szellemi tulajdonjog, miként jutott hozzá, miként alkalmazza ezt a jogot, és milyen értéket teremt ez a jog a vállalkozás számára.

C. függelék Az eám-eljárás sematikus menetrendje

Minden eám egyedi; éppen ezért veszélyes volna egységes menetrendet összeállítani minden eám számára. A felek által alkalmazott bevált gyakorlati megoldás, hogy a lehető legkorábban menetrendet készítenek, amint az eám-kérelem benyújtásra került. Ha az adóhatóság gyorsan és hatékonyan vizsgálja az adatokat, akkor nagyban hozzájárul ahhoz, hogy az eám-tárgyalások a lehető leghamarabb lebonyolódjanak; ha az adóalanyok gyorsan szolgáltatnak átfogó adatokat, akkor ők is szintén nagyban hozzájárulnak ahhoz, hogy az eám-tárgyalások a lehető leghamarabb lebonyolódjanak. A lenti menetrend csupán szemléltető jellegű , de bemutatja az eám-folyamatban tipikusan előforduló összes fázist.

Bejelentés előtti fázis – informális kérelem – 0. hónap

Az adóalany két adóhatósággal vesz fel informális kapcsolatot az eám-kérelem ügyében. Az adóhatóságok tudomásul veszik a nyilatkozatot, és közlik, hogy a konkrét esetben célszerűnek tartják-e az eám-ot. Az adóhatóságok konzultálnak egymással, hogy meggyőződjenek arról, mindketten egyetértenek-e az igénnyel. Mindegyikük röviden megbeszéli az adóalannyal, mely adatokat kellene első lépésben rendelkezésre bocsátania, és megállapítja, mely metodika alkalmazása volna a legcélravezetőbb.

1–3. hónap

A hivatalos kérelem mindegyik adóhatóságnál benyújtásra kerül. Az illetékes szervek az 1. hónapban menetrendet állítanak össze az eám-kérelem értékelésére és megtárgyalására. A két adóhatóság egymástól függetlenül elvégzi az első felülvizsgálatot, és szükség esetén további adatokat kér be.

4–12. hónap

Az adóhatóságok folytatják a független vizsgálatot az adóalanyok átfogó közreműködésével. Létrejön az első személyes találkozó, melyen az adóalany ismertetőt tart minden érintett fél számára. Az illetékes szervek szükség szerint konzultálnak egymással. Az adóalanyt bevonják az értékelésbe, és vele is konzultálnak. Ennek a szakasznak a végére mindegyik adóhatóság megfogalmazza a maga állásfoglalását. Az illetékes szervek kicserélik írásba foglalt állásfoglalásaikat. Az illetékes szervek egyeztetnek arról, hogy 14 hónapon belül megvitatják az írásba foglalt állásfoglalásokat.

13. hónap

Mindegyik illetékes szerv kiértékeli a másik illetékes szerv írásba foglalt állásfoglalását, és szükség esetén további információkat kér. (Alternatívaként a 12. hónapban az egyik illetékes szerv közreadja írásba foglalt állásfoglalását, és a 13. hónapban a másik illetékes szerv közreadja az állásfoglalást elvető és alternatívákat javasló állásfoglalását.)

14–16. hónap

Az illetékes szervek megvitatják a helyzetet. Miközben az adóalany a helyzet további tisztázására törekszik, folyamatos értesítést kap az illetékes szervek között folyó tárgyalásokról.

17. hónap

Az illetékes szervek egyezségre jutnak. Konzultálnak az adóalannyal, aki egyetértését fejezi ki.

18. hónap

Az illetékes szervek hivatalosan egyeztetnek az eám-ról. Megtörténik a hivatalos dokumentumok cseréje. Az adóalany biztosítékot kap arra nézve, hogy eám-kérelmét elfogadják.

A bonyolultabb esetek ennél tovább tarthatnak, de a felek kooperációja és közös tervezése révén az eám megkötésének a legrövidebb idő alatt meg kell történnie.

D. függelék Az állásfoglalások tartalma

Minthogy minden eset egyedi, az állásfoglalások is különbözőek. A lenti általános útmutató mégis irányadó lehet minden írásba foglalt állásfoglalás tartalma szempontjából. Abban, hogy egy eám-folyamat szükségtelen halasztás nélkül záródjék le, többnyire az döntő, hogy tárgyalások az illetékes szervek között az írásos állásfoglalás a kérelem benyújtását követően minél hamarabb megkezdődjenek.

Célszerű, ha egy állásfoglalás a következőket tartalmazza:

130. Az illetékes szervek végső következtetése indoklással együtt. Ez magában foglalja a választott módszer részleteit és a választás indokait.

131. Az adóalany által kezdetben választott metodika elvetésének vagy módosításának indokait.

132. Az említett végkövetkezetetés levonásában leglényegesebbnek tekintett tényekkel kapcsolatos részleteket. Ha releváns, bizonyos tényeket, melyek az eredeti kérelemben még nem szerepeltek, csupán az eám-folyamat során derültek ki, külön is megemlít.

133. Az eám alapjául szolgáló kritikus feltételezéseket.

134. Állásfoglalást az eám visszamenőleges érvényéről és időbeli hatályáról.

135. Javaslatokat arra nézve, miként kellene az eám-ot nyomon követni.

136. A szerződésjog és nemzeti jog ismertetését, amelyek hatálya alá az eám tartozik, és amelyek az adóalanynak jogbiztonságot nyújtanak.

E. függelék Az eám-ba nagy valószínűséggel belefoglalandó adatok

137. Az eám időbeli hatálya és hatályba lépésének napja.

138. A transzferár-képzés meghatározására alkalmas metodika és a kritikus feltételezések (lásd F. függelék), melyekhez az eám alkalmazása során igazodni kell.

139. Megállapodás arról, hogy az eám kötelező érvényű lesz az érintett adóhatóságokra nézve.

140. Megállapodás arról, miként követik nyomon az eám-ot.

141. Megállapodás arról, milyen dokumentációt kell vezetni az eám időtartama alatt a nyomonkövetés érdekében (pl. éves jelentés).

142. Megállapodás az esetleges visszamenőleges hatályról.

143. Azok a körülmények, amelyek miatt az eám-ot felül kell vizsgálni.

144. Azok a körülmények, amelyek az eám érvénytelenítését eredményezik visszamenőleges vagy nem visszamenőleges hatállyal (például, ha téves adatok lettek megadva).

145. F. függelék – Kritikus feltevések

A kritikus feltételezések eám-onként különbözőek, vélhetően azonban az alábbi területeket érintően mindenképpen megfogalmazásra kerülnek:

146. releváns nemzeti adójogszabályok és szerződésjogi előírások;

147. díjak, vámok, import-korlátozások és kormányzati rendelkezések;

148. gazdasági feltételek, piaci részesedés, piaci feltételek, végfelvásárlói árak és eladási mennyiségek;

149. az ügyletben érintett vállalkozások tevékenységének, kockázatának jellege;

150. átváltási árfolyamok, kamatlábak, hitelbesorolás, tőkeszerkezet;

151. menedzsment vagy számvitel, a bevételek és kiadások besorolása;

152. az egyes tevékenységi területeken működő vállalatok és tevékenységük módja.

[1] HL C/2004/122, 2004.4.30., 4. o.

[2] HL C/2006/176, 2006.7.28., 8. o.

[3] HL L/1990/225, 1990.8.20. – 90/436/EGK egyezmény

[4] HL C/2006/49, 2006.2.28., 23. o.

[5] HL C/2006/176, 2006.7.28., 1. o.

[6] Még nem jelent meg.

[7] HL C/2005/160, 2005.6.30., 1-22. o.