Brüsszel, 17.02.2005

COM(2005) 54 végleges

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

végleges dömpingellenes vám kivetéséről a Kínai Népköztársaságból és Szaúd-Arábiából származó poliészter vágott szálak behozatalára, a Koreai Köztársaságból származó poliészter vágott szál behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a Tajvanról származó ilyen behozatalra vonatkozó dömpingellenes eljárás lezárásáról szóló 2852/2000/EK rendelet módosításával

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKLÁS

2003. december 19-én a Bizottság dömpingellenes vizsgálatot kezdeményezett a Kínai Népköztársaságból (KNK”) és Szaúd-Arábiából származó poliészter vágott szál („PSF”) behozatala tekintetében. Ugyanazon a napon, a Bizottság közbenső felülvizsgálatot kezdeményezett ugyannak a terméknek a Koreai Köztársaságból és Tajvanról származó behozatalát illetően.

Mivel szükséges a károkozás és az oksági összefüggések egyes aspektusainak további vizsgálata, átmeneti intézkedéseket az eljárásban a KNK-ra és Szaúd-Arábiára nem vetettek ki. Ezt követően a két eljárás eredményeit összevonták.

Az öt kínai exportáló gyártó közül, amelyek piacgazdasági státuszt kértek, csak egy teljesítette a szükséges kritériumokat ahhoz, hogy piacgazdasági feltételek között működőnek tekintsék. A többi kínai exportáló gyártó számára a rendes érték meghatározása egy analóg ország, vagyis az Amerikai Egyesült Államok egyik gyártójára vonatkozó adatok alapján történt. Az utóbbi vállalatok közül hárman teljesítették a dömpingellenes alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdését, és rájuk egyedi vámokat állapítottak meg. Jelentős dömping megállapítására került sor valamennyi exportáló gyártónál a KNK-ban.

A két szaúd-arábiai exportáló gyártó közül az egyik nem megbízható tájékoztatást adott. A dömpingkülönbözet meghatározása ennél az exportáló gyártónál ugyanazon a szinten történt, mint a másik szaúd-arábiai exportáló gyártóra.

A Koreai Köztársaság esetében a dömping megállapítására a három, a mintába beválasztott exportáló gyártó közül kettőnek az esetében került sor, bár az eredeti vizsgálaténál alacsonyabb szinteken. A harmadik vállalatról megállapítást nyert, hogy elhanyagolható dömpingkülönbözettel rendelkezik. A körülmények megváltozásáról megállapítást nyert, hogy azok tartós jellegűek. A hatályos rendelkezéseket ennek megfelelően módosítani kell.

A dömpingkülönbözet, amelyet a két Tajvanban bejegyzett, az érintett termék Közösségbe irányuló kivitelének a vizsgálati időszakban több mint 95 %-át képviselő vállalatra megállapítottak, elhanyagolhatónak bizonyult. A körülmények megváltozásáról megállapítást nyert, hogy azok tartós jellegűek. Ezért az a javaslat, hogy Tajvannal szembeni eljárást intézkedések kivetése nélkül meg kell szüntetni.

A 2000 és 2003 közötti időszakban a behozatal volumene a KNK-ból, Szaúd-Arábiából és Dél-Koreából 12%-kal nőtt, piaci részarányuk pedig 15,6 %-ról 17,6 %-ra. Ezzel egyidejűleg az importárak 18 %-kal csökkentek, és a közösségi felhasználás stabil maradt. Ezen felül megállapítást nyert, hogy a közösségi iparág által a szabad piacon eladott PSF-ért a felszámított áraknak az érintett exportáló gyártók átlagosan 16%-kal (KNK), 16,8 %-kal (Szaúd-Arábia) és 24 %-kal (Dél-Korea) alákínáltak.

A közösségi iparág termelése 5%-kal csökkent, a kapacitás-kihasználtsági mutató 87 %-ról 81 %-ra esett, a szabadpiaci értékesítés volumene a Közösségben 6 %-kal csökkent, a megfelelő átlagos értékesítési árak 8%-kal, a piaci részarány 31 %-ról 29 %-ra csökkent, a jövedelmezőség 4,4 %-ról -3,2 %-ra esett, a foglalkoztatás 7 %-kal csökkent és a cash flow negatív volt a vi. során. Az a vélemény alakult ki, hogy a közösségi iparág lényeges kárt szenvedett el.

Megállapítást nyert, hogy a közösségi iparágban bekövetkezett hanyatlás egybeesett a dömpingelt behozatal növekedésével, és hogy más tényezők nem okoztak lényeges kárt a közösségi iparágnak.

Végül, megállapítást nyert, hogy nincsenek kényszerítő okok a dömpingellenes vámok kivetése ellen az általános közösségi érdek szempontjából.

Ezért javasoljuk, hogy a Bizottság fogadja el a csatolt javaslatot legkésőbb 2005. február 16-ig, hogy az a Tanácsnak jóváhagyásra továbbítható legyen és azt a Tanács a Hivatalos Lapban legkésőbb 2005. március 18-ig kihirdettethesse.

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

végleges dömpingellenes vám kivetéséről a Kínai Népköztársaságból és Szaúd-Arábiából származó poliészter vágott szálak behozatalára, a Koreai Köztársaságból származó poliészter vágott szál behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a Tajvanról származó ilyen behozatalra vonatkozó dömpingellenes eljárás lezárásáról szóló 2852/2000/EK rendelet módosításával

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre,

tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK[1] tanácsi rendeletre („alaprendelet”), és különösen annak 9. cikkére és 11. cikkének (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság által a Tanácsadó Bizottsággal folytatott konzultáció után benyújtott javaslatra,[2]

mivel:

A. ELJÁRÁS

1. A hatályos intézkedések

(1) 1999 júliusában, az 1728/1999/EK[3] tanácsi rendelettel a Tanács végleges dömpingellenes vámokat vetett ki a Tajvanról származó poliészter vágott szálak (Polyester Staple Fibres, „PSF”) behozatalára.

(2) 2000 decemberében, a 2852/2000/EK[4] tanácsi rendelettel a Tanács végleges dömpingellenes vámokat vetett ki a többek között a Koreai Köztársaságból származó poliészter vágott szálak behozatalára.

(3) A Koreai Köztársaságban és Tajvanon letelepedett, a fent említett vizsgálatoknak alávetett exportáló gyártók számára megállapított végleges dömpingellenes vámok szintje a CIF határparitású érték százalékában kifejezve a következő volt:

– Tajvan

- Far Eastern Textile Ltd 6.8%

- Nan Ya Plastics Corporation 5.9%

- Shingkong Synthetic Fibres Co. 13.0%

- Az összes többi vállalat 13.0%

- Koreai Köztársaság

- Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd 0%

- Huvis Corporation 4.8%

- SK Global Co. Ltd 4.8%

- Sung Lim Co. Ltd 0%

- Az összes többi vállalat 20.2%

2. A jelenlegi vizsgálatok

(4) 2003. december 19-én a Bizottság bejelentette, az Európai Unió Hivatalos Lapjá ban[5] közzétett értesítés („eljárás megindításáról szóló értesítés”) révén a dömpingellenes eljárás kezdeményezését a Kínai Népköztársaságból („KNK”) és Szaúd-Arábiából származó poliészter vágott szálaknak a Közösségbe történő behozatalát illetően.

(5) Ugyanazon a napon, a 384/96/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (3) bekezdése alapján (az „alaprendelet”), a Bizottság bejelentette, az Európai Unió Hivatalos Lapjá ban[6] közzétett értesítés révén, az 1728/1999/EK és a 2852/2000/EK tanácsi rendeletek által a Koreai Köztársaságból és Tajvanról származó PSF behozatalára kivetett végleges dömpingellenes vámok időközi felülvizsgálatának kezdeményezését.

(6) A dömpingellenes vizsgálatok kezdeményezése egy 2003. november 10-én a Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques (‘CIRFS’ vagy ‘a panaszos’) által benyújtott panasz és kérelem, a PSF közösségi gyártásának jelentős részét – az adott esetben 40 %-át – képviselő gyártók nevében. A panasz bizonyítékot tartalmazott a mondott termék dömpingjére és az abból származó lényeges kárra, ami elegendőnek minősült az eljárás kezdeményezésének megindoklására.

3. Más országokat és hatályos intézkedéseket érintő vizsgálatok

(7) Hatályban vannak végleges dömpingellenes intézkedések a következő országokból származó PSF behozatalára (i) Ausztrália, Indonézia és Thaiföld, az 1522/2000/EK[7] tanácsi rendelet által kivetve; (ii) India, a 2852/2000/EK tanácsi rendelettel kivetve; valamint (iii) Belarusz, az 1799/2002/EK[8] tanácsi rendelettel kivetve.

4. Az eljárásban érintett felek

(8) A Bizottság hivatalosan tájékoztatta az ismert exportáló gyártókat a KNK-ban, Szaúd-Arábiában, Koreában és Tajvanon, azokat az importőröket és azok egyesületeit, beszállítókat és felhasználókat, akikről tudott, hogy érintettek, valamint az érintett exportáló országok képviselőit, illetve a panaszost és más ismert közösségi gyártókat az eljárás kezdeményezéséről. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy véleményüket írásban tudassák, és meghallgatást kérjenek a kezdeményezésről szóló értesítésben megadott időtartamon belül.

(9) Tekintetbe véve a kínai, tajvani és koreai exportáló gyártó nagy számát, amelyek a panaszban és a kérelemben felsorolásra kerültek, és az érintett termék közösségi importőreinek nagy számát, a mintavétel volt tervbe véve mindkét, a dömping és a kár megállapítását célzó kezdeményezési értesítésben, az alaprendelet 17. cikkének megfelelően.

(10) Annak érdekében, hogy a Bizottság el tudja dönteni, vajon a mintavételre szükség van-e, és ha igen, ki tudjon választani egy mintát, az összes exportáló gyártó a (9) preambulumbekezdésben említett országokból és a közösségi importőrök felkérést kaptak, hogy lépjenek kapcsolatba a Bizottsággal, és – ahogyan azt a kezdeményezési értesítések meghatározzák – adják meg az alapvető információkat az érintett termékkel kapcsolatos tevékenységükről a 2003. január 1. és 2003. november 30. közötti időszakra (’mintavételi időszak’).

(11) Miután megvizsgálta a kínai exportáló gyártók által benyújtott információkat és a mintavételi kérdésekre adott válaszok kis száma miatt, az a döntés született, hogy mintavételre nincs szükség a kínai exportáló gyártó esetében.

(12) Korea esetében kilenc exportáló gyártó válaszolt a mintavételi kérdésekre. A három legnagyobb exportáló gyártót választották ki, az export volumene szerint, a mintába. Az egyik kiválasztott vállalat azonban később visszavonta együttműködését, és ezért helyére az exportált mennyiség szempontjából negyedik legnagyobb vállalat került. A végleges minta az érintett terméknek a mintavételi időszakban a Közösségbe irányuló bejelentett exportjának több mint 80%-át tette ki, és a következő vállalatokból állt:

- Huvis Corporation

- Sung Lim Co. Ltd

- Saehan Industries Inc.

(13) Tajvan esetében öt vállalat válaszolt a mintavételi kérdésekre és jelentett be exportértékesítést az érintett termékből a Közösségbe a mintavételi időszak során. A három legnagyobb vállalatot vették be, az export volumene szerint, a mintába. Ezt követően kiderült azonban, hogy a kiválasztott vállalatok közül az egyik nem exportálta az érintett terméket a Közösségen belüli felhasználásra a mintavételi időszakban. Ezért azt a mintából ki kellett zárni. A negyedik legnagyobb társaságról, amelyet ezután felkértek, hogy töltse ki a kérdőívet, kiderült, hogy ugyanebben a helyzetben van. Valamely további vállalatnak a mintába való bevétele, ami a határidő kitolását vonta volna maga után, a kérdőív kitöltése miatt, veszélyeztette volna a vizsgálat időben történő befejezését a vizsgálatnak abban a szakaszában. Mindenesetre a két fennmaradó társaság, amelyek az érintett terméknek a Közösségbe irányuló exportjának több mint 95%-át tették ki a mintavételi időszakban, reprezentatívnak minősült. A minta ezért a következő vállalatokból állt:

- Far Eastern Textile Ltd

- Nan Ya Plastics Corporation

(14) Ami az Európai Közösségbe szállító importőröket illeti, eredetileg öt, az exportáló gyártóktól független vállalatot választottak ki a mintához, az érintett országokból származó importjuk alapján. A három kiválasztott vállalat közül az egyikről később úgy gondolták, hogy nem együttműködő, és akkor nem vették figyelembe a minta részeként. A fennmaradó négy, a mintában szereplő társaság az érintett teljes import 14,6%-át jelenti. A végleges minta a következő társaságokból állt:

- S.I.M.P., SpA, Olaszország

- Highams Group Ltd., Egyesült Királyság

- Tob Herman Industries, N.V., Belgium

- Marubeni Europe plc Hamburgi fiók, Németország

(15) A Bizottság megküldte a piacgazdasági státusz („PGS”) vagy egyedi elbánás („EE”) iránti kérelem nyomtatványait azoknak a kínai exportáló gyártóknak, amelyekről tudott volt, hogy érintettek. A PGS vagy – abban az esetben, ha a vizsgálat megállapítja, hogy az exportáló gyártók nem felelnek meg a PGS feltételeinek – az EE iránti igény öt exportáló gyártótól, plusz két kapcsolt vállalattól érkezett be.

(16) A Bizottság kérdőíveket küldött ki minden olyan félnek, amelyről tudott volt, hogy érintett, és minden más vállalatnak, amely jelentkezett, a kezdeményezési értesítésekben megadott határidőn belül. Válaszok a mintában szereplő öt kínai exportáló gyártótól, két szaúd-arábiai exportáló gyártótól, három koreai exportáló gyártótól, a mintában szereplő két tajvani exportáló gyártótól, egy szaúd-arábiai exportőrhöz kapcsolódó, öt Közösségbeli kapcsolt importőrtől, egy olyan importőrtől a Közösségben, amely Koreából importálja az érintett terméket, a mintában szereplő két független importőrtől, hat gyártótól a közösségi iparágból, két olyan gyártótól, akik nem emeltek panaszt, két nyersanyag-szállítótól, tíz felhasználótól és egy gyártótól az analóg országban, az Amerikai Egyesült Államokban („USA”).

(17) A Bizottság átnézte és ellenőrizte mindazokat az információkat, amelyeket szükségesnek ítélt a dömping, az ebből eredő kár és a Közösség érdekének meghatározása céljára. A Bizottság ellenőrző látogatásokat a következő vállalatok helyiségeiben végzett:

(a) A közösségi iparági gyártók

- Catalana de Polimers, S.A, Spanyolország

- Dupont Sabanci Polyester GmbH, Németország

- Industrias Químicas Textiles, S.A., Spanyolország

- Tergal Fibres, S.A., Franciaország

- Trevira GmbH, Németország

- Wellman International Limited, Írország

(b) Gyártók, akik nem tettek panaszt

- Freudenberg Politex, S.r.l., Olaszország.

- Realplastic, S.r.l., Olaszország

(c) Exportáló gyártók a Kínai Népköztársaságból

- AnShun Pettechs Group:

- Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd

- Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd.

- Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd

- Xiake Color Spinning Co., Ltd.

(d) Exportáló gyártók Szaúd-Arábiából

- National Polyester Fibers Factory

- Saudi Basic Industries Corporation (Sabic), and related producer Arabian Industrial Fibres Company (Ibn Rushd)

(e) Exportáló gyártók a Koreai Köztársaságból

- Huvis Corporation, Szöul

- Saehan Industries Inc., Szöul

- Sung Lim Co., Ltd., Kumi-si

(f) Exportáló gyártók Tajvanról

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei

- Far Eastern Textile Ltd., Taipei

(g) Kapcsolt importőrök

- Sabic Global Ltd, Hollandia

(h) Az importőr, amely az érintett termék Koreából importálja

- Saehan Industries Deutschland (Eschborn, Németország)

(i) Független importőrök:

- S.I.M.P. SpA, Olaszország

- Highams Group Ltd., Egyesült Királyság

- Tob Herman Industries, N.V., Belgium

- Marubeni Europe plc Hamburg Branch, Németország

(18) Figyelembe véve, hogy azoknak a KNK-beli exportáló gyártóknak a számára, amelyeknek a PGS-elbírálást esetleg nem adják meg, egy rendes értéket is meg kell határozni, ellenőrző látogatásra került sora rendes érték megállapítása érdekében egy analóg országban, az USÁ-ban, a következő vállalat helyiségeiben:

- Wellman Inc., Amerikai Egyesült Államok

5. Vizsgálati időszak

(19) A dömping és a kár vizsgálata a 2003. január 1. és 2003. december 31. közötti időszakra vonatkozott (a „vi.”). A kár elemzése szempontjából a tendenciák megvizsgálása a 2000. január 1-jétől a vi. végéig terjedő időszakra vonatkozott (a „megvizsgált időszak”).

6. Közzététel

(20) Minden fél tájékoztatást kapott azokról az alapvető tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján egy olyan ajánlás született, hogy

(i) végleges dömpingellenes vámokat kell kivetni a Kínai Népköztársaságból és Szaúd-Arábiából származó PSF behozatalára

(ii) a Tajvanról származó PSF behozatalával kapcsolatos eljárást meg kell szüntetni

(iii) a többek között a Koreai Köztársaságból származó PSF behozatalára végleges intézkedések kivetéséről szóló 2852/2000/EK tanácsi rendeletet módosítani kellAz alaprendelet rendelkezéseinek megfelelően a felek kaptak egy időszakot, amelynek során előadhatták észrevételeiket ezt a közzétételt követően.

(21) A felek által benyújtott szóbeli és írásos megjegyzések figyelembevételre kerültek, és szükség szerint a végleges megállapításokat ezeknek megfelelően módosították.

B. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK

1. Érintett termék

(22) Az érintett termék fogalom-meghatározása megfelel annak, amelyet az (1) és (2) preambulumbekezdésben említett vizsgálatok során alkalmaztak.

(23) Az érintett termék a szintetikus vágott poliészter szál, kártolatlan, fésületlen vagy más módon fonásra nem előkészített, és amely jelenleg az 5503 20 00 KN-kód alá sorolható be. Általában poliészter vágott szálként említik.

(24) A termék alapanyag, amelyet a textilipari termékek gyártási folyamatának különféle szakaszaiban használnak. A PSF közösségi felhasználása vagy az, hogy fonásra használják fel, vagyis fonalak gyártására textíliák előállításához, más szálakkal keverve, mint a pamut és a gyapjú vagy nem szőtt alkalmazásokhoz, mint a kitöltés, vagyis egyes textilipari termékek, mint például párnák, autóülések és dzsekik kitömése vagy kipárnázása.

(25) A terméket különféle terméktípusokban értékesítik, amelyek különféle specifikációk alapján azonosíthatók be, amilyen a súly, a tartósság, a fényezés és a szilikonos kezelés, vagy termékcsaládokba történő besorolásuk szerint, mint kerek, üreges, kétkomponensű szálak, és specialitások, mint a színezett és a trilobál fonalak. A gyártás szempontjából megkülönböztetést tehetünk az érintetlen nyersanyagokból gyártott gyári új PSF, és az újrahasznosított poliészterből készülő regenerált PSF között. Végül, a minőség lehet a szabványosnál gyengébb vagy első osztályú.

(26) Egy vizsgálat megmutatta, hogy az érintett termék minden típusa, ahogyan azokat a (30) preambulumbekezdés meghatározza, számos tényezőnek az előző preambulumbekezdésben meghatározott különbségei ellenére, ugyanazokkal az alapvető fizikai és kémiai tulajdonságokkal rendelkezik, és ugyanazokra a célokra használják fel azokat. Ezért, és a jelenlegi dömpingellenes eljárás céljára, az érintett termék minden típusát egy terméknek tekintjük.

2. Hasonló termék

(27) A megvizsgált exportáló országokból behozott és ezekben az országokban belföldön eladott PSF, az analóg országban (az USÁ-ban) gyártott és a belföldi piacon értékesített, valamint a Közösségben, a közösségi iparág által előállított és értékesített termékről megállapítást nyert, hogy ugyanazokkal az alapvető fizikai és kémiai tulajdonságokkal és felhasználásokkal rendelkeznek. Ezért ezeket a termékeket hasonlóaknak kell tekinteni az alaprendelet 1. cikkének (4) bekezdése értelmében.

C. DÖMPING

1. Általános módszertan

(28) Az alábbiakban ismertetett általános módszertan került alkalmazásra a Koreai Köztársaság, Tajvan, Szaúd-Arábia és – amennyire lehetséges – a KNK összes exportáló gyártójára. A dömpinggel kapcsolatos megállapítások alábbi bemutatása az érintett országokra ezért csak az egyes exportáló országok sajátos vonásait ismerteti.

2. Rendes érték

(29) Az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdésével összhangban először minden együttműködő exportáló gyártó esetében azt vizsgálták, hogy belföldi PSF-értékesítése reprezentatív-e, vagyis az ilyen értékesítés teljes volumene legalább 5 %-ot tesz-e ki a gyártónak a Közösségbe irányuló teljes exportértékesítési volumenéhez képest.

(30) A Bizottság ezt követően beazonosította a PSF-nek azokat a belföldön értékesített típusait, amelyek azonosak, vagy közvetlenül összehasonlíthatóak a Közösségbe irányuló exportban értékesített típusokkal. A terméktípusok alapján történő megvizsgálásra való tekintettel, ahogyan azt a (27) preambulumbekezdés jelzi, a Bizottság belföldön értékesített és exportált terméktípusokat vizsgált, amelyek származása, finomsága, összetétele, keresztmetszete, csillogása, színe, szilikonos kezelése, minősége és felhasználása közvetlenül összehasonlítható.

(31) Minden, az exportáló gyártók által a belföldi piacukon értékesített, és a Közösségbe irányuló exportra értékesített PSF típusával közvetlenül összehasonlítható típusra megállapítást nyert, hogy a belföldi értékesítés kellően reprezentatív-e az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdésének céljaira. A PSF egy bizonyos típusának belföldi értékesítése akkor minősült kellően reprezentatívnak, ha annak a típusnak a teljes belföldi értékesítési volumene a vi. során 5 %-ot vagy többet képviselt a PSF összehasonlítható típusának a Közösségbe exportált teljes értékesítési volumenéhez képest.

(32) A Bizottság ezt követően megvizsgálta, hogy a PSF minden egyes, belföldön reprezentatív mennyiségekben értékesített típusának belföldi értékesítése tekinthető-e úgy, hogy szokásos kereskedelmi feltételek szerint ment végbe, az alaprendelet 2. cikke (4) bekezdésével összhangban, oly módon, hogy megállapította a független ügyfeleknek történő jövedelmező értékesítés arányát a kérdéses PSF-típus esetében. Azokban az esetekben, amikor a gyártási költségek számított szintjével azonos vagy annál magasabb nettó eladási áron értékesített PSF-típus értékesítési volumene annak a típusnak a teljes értékesítési volumenében 80%-nál többet képviselt, és amikor a annak a típusnak a súlyozott átlagára a gyártási költséggel egyenlő volt, vagy annál nagyobb, a rendes érték a tényleges belföldi áron alapult, amelyet annak a típusnak a vi. során történt belföldi értékesítésének súlyozott átlagáraként számítottak ki, függetlenül attól, hogy ezek az eladások jövedelmezőek voltak-e vagy sem. Azokban az esetekben, amikor a PSF-típus jövedelmező értékesítésének volumene gyártási költségek számított szintjével azonos vagy annál magasabb, annak a típusnak a nettó értékesítésében 80%-ot, vagy annál kevesebbet képviselt, vagy amikor annak a típusnak a súlyozott átlagára a gyártási költségnél alacsonyabb volt, a rendes érték a tényleges belföldi áron alapult, amelyet csak a típus jövedelmező értékesítésének súlyozott átlagaként számítottak ki, feltéve, hogy ezek az eladások annak a típusnak az értékesítésében 10%-ot vagy annál többet képviseltek.

(33) Azokban az esetekben, amikor bármelyik terméktípus jövedelmező értékesítése annak a típusnak a teljes értékesítési volumenében 10%-nál kevesebbet képviselt, úgy tekintették, hogy ezt a konkrét típust elégtelen mennyiségben értékesítették ahhoz, hogy a belföldi ár megfelelő alapot biztosítson a rendes érték megállapításához. Amikor egy bizonyos, egy exportáló gyártó által értékesített terméktípus belföldi árait nem lehetett felhasználni a rendes érték megállapításához, más módszert kellett alkalmazni.

(34) Megvizsgálásra került, hogy a rendes érték megállapítható-e más gyártók belföldi árai alapján, az alaprendelet 2. cikkének (1) bekezdésével összhangban. Mivel nem álltak rendelkezésre más gyártók megbízható belföldi árai, számított rendes érték felhasználására került sor, az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdésével összhangban.

(35) Az alaprendelet 2. cikke (3) bekezdésével összhangban a rendes érték számítása minden egyes exportáló gyártó saját gyártási költségeinek az alapján történt, hozzáadva egy ésszerű összeget az értékesítési, általános és igazgatási („rezsi”) költségekre és az eredményhányadra.

(36) Ezért a Bizottság megvizsgálta, hogy a felmerült rezsi és az egyes érintett exportáló gyártók által a belföldi piacon realizált nyereség megbízható adatokat képeznek-e.

(37) A tényleges belföldi SGA-költségek megbízhatóknak minősültek, amikor az érintett társaság belföldi értékesítésének volumene reprezentatívnak volt tekinthető, ahogyan azt az alaprendelet 2. cikkének (2) bekezdése meghatározza. A belföldi haszonkulcsot a szokásos üzletmenet keretében megvalósuló belföldi értékesítés alapján határozták meg.

(38) Minden esetben, amikor ezek a feltételek nem teljesültek, a Bizottság megvizsgálta, hogy a származási ország belföldi piacán más exportőrök vagy gyártók adatai nem használhatók-e fel, az alaprendelet 2. cikk (6) bekezdésének a) pontjával összhangban. Amikor megbízható adatok csak egy exportáló gyártóra álltak rendelkezésre, nem lehetett átlagot megállapítani, ahogyan azt az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének a) pontja ismerteti, és megvizsgálásra került, hogy az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének b) pontjában foglalt feltételek teljesülnek-e, vagyis a termékek ugyanazon általános kategóriájának gyártására és értékesítésére vonatkozó adatok felhasználása a kérdéses exportőrre vagy gyártóra. Amikor ezek az adatok nem álltak rendelkezésre, vagy amikor azokat nem adta meg az exportáló gyártó, a rezsi és a haszon megállapítása az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontjával összhangban történt, vagyis valamely más ésszerű módszer alapján.

3. Exportár

(39) Minden olyan esetben, amikor a terméket független ügyfeleknek exportálták a Közösségbe, az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdésével összhangban állapították meg, nevezetesen a ténylegesen fizetett vagy fizetendő exportárak bázisán.

(40) Amikor az exportértékesítés egy kapcsolt importőrön keresztül történt, és nem minősült megbízhatónak, az exportár számítása, az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján, annak az árnak a bázisán történt, amelyen az importált termékek első továbbértékesítése történt egy független vevőnek, kellően kiigazítva minden olyan költség szempontjából, amelyek a behozatal és a továbbértékesítés között merültek fel, valamint egy ésszerű árréssel a rezsire és a haszonra. Ilyen szempontból a kapcsolt importőr saját SGA-költségeinek a felhasználására került sor. A Bizottság hivatalainál az a gyakorlat, hogy a haszonkulcsot az együttműködő független importőrök részéről rendelkezésre álló információk bázisán állapítják meg.

(41) Megjegyzendő, hogy a vizsgálat azt állapította meg, miszerint egy olyan független importőr van, amelyik foglalkozik az érintett termékkel, kiegészítő jelleggel. Ennek az importőrnek a haszonkulcsa ezért nem került figyelembevételre.

4. Összehasonlítás

(42) Az összehasonlítható típusokra vonatkozó rendes értéket és az exportárakat gyártelepi áron hasonlították össze. A rendes érték és az exportár közötti valós összehasonlítás érdekében, kellő engedmény biztosítására került sor, korrekciók formájában, az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségekre, az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdésével összhangban. Megfelelő kiigazítások minden esetben történtek, amikor azok ésszerűnek, pontosnak és kellően alátámasztottnak bizonyultak.

5. Dömpingkülönbözet a megvizsgált vállalatoknál

(43) Az alaprendelet 2. cikkének (11) bekezdése szerint, és az alábbi (52) preambulum-bekezdésben leírt eseteket kivéve, a dömpingkülönbözetet minden exportáló gyártóra a rendes érték súlyozott átlaga és a terméktípusonkénti súlyozott exportátlagár közötti összehasonlítás bázisán határozták meg.

(44) Az egyik esetben azt kellett megvizsgálni, hogy mennyiben alkalmazható a tranzakciókénti összehasonlítás módszere, mivel az átlagértékek összehasonlításának módszere nem érzékeltette teljes mértékben a dömpinggyakorlatot (lásd lent a (133)-(135)-ös preambulumbekezdéseket). Azonban a tranzakciónkénti összehasonlításra nem volt lehetőség abból a tényből következően, hogy a belföldi és az exportügyletek száma jelentősen különbözött. Továbbá nem sikerült olyan belföldi tranzakciókat találni, amelyek időben egybeestek volna az exportügyletekkel.

(45) Azokban az esetekben, amikor az exportárak szerkezete jelentősen különbözött az egyes időszakok között, és az (50) preambulumbekezdésben leírt módszer nem tükrözte teljes mértékben a megvalósuló dömpinget, a rendes érték súlyozott átlaga az összes egyedi exportügylettel került összehasonlításra, az alaprendelet 2. cikkének (11) bekezdésével összhangban.

(46) Azoknál az exportáló gyártóknál, amelyekről kiderült, hogy kapcsolt vállalatok, átlagos dömpingkülönbözet kiszámítására került sor, a Bizottság szokásos, a kapcsolt exportáló gyártókra vonatkozó gyakorlatának megfelelően.

6. Maradvány dömpingkülönbözet

(47) A nem együttműködő vállalatoknál egy „maradvány” dömpingkülönbözet megállapítására került sor az alaprendelet 18. cikkének megfelelően, a rendelkezésre álló tények alapján.

(48) A maradvány dömpingkülönbözet meghatározásához először az együttműködés szintjét állapították meg. Az együttműködés szintje magasnak ítélték meg, ahol az együttműködő exportáló gyártók kivitelének volumene közel állt ahhoz, amit az Eurostat az érintett országra megadott, és nem volt ok azt feltételezni, hogy valamelyik exportáló gyártó tartózkodna az együttműködéstől. Ebben az esetben az a döntés született, hogy a maradvány dömpingkülönbözetet a legmagasabb dömpingkülönbözetű együttműködő vállalat szintjén határozták meg, az intézkedések hatékonyságának biztosítása végett.

(49) Amikor az együttműködés szintje alacsony volt, a maradvány dömpingkülönbözetet egy másik exportáló gyártónak a legmagasabb dömpingkülönbözetű és reprezentatív modellje alapján állapították meg. Ezt a megközelítést azért is tartották szükségesnek, hogy elkerüljék az együttműködés megtagadásának megjutalmazását, és tekintettel arra a tényre, hogy nem voltak olyan jelek, miszerint egy nem együttműködő fél egy alacsonyabb szinten dömpingelt volna.

7. Kínai Népköztársaság

7.1. Piacgazdasági kezelés („PGS”)

(50) A KNK-ból származó behozatalra vonatkozó dömpingellenes vizsgálatok során a rendes értéket az alaprendelet 2. cikkének (1) – (6) bekezdései szerint kell meghatározni azoknál a gyártóknál, amelyekről úgy találtatott, hogy megfelelnek az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában rögzített kritériumoknak.

(51) Röviden, és csak a könnyebb hivatkozás végett, azokat a kritériumokat, amelyek az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában szerepelnek, és amelyek teljesítését a kérelmezőknek bizonyítaniuk kell, összefoglalóan az alábbiakban ismertetjük:

az üzleti döntések és költségek a piaci feltételekre reagálva alakulnak, lényeges állami befolyásolás nélkül;

a számviteli nyilvántartásokat független könyvvizsgálatnak vetik alá, a nemzetközi számviteli szabványokkal összhangban és minden célra azokat alkalmazzák;

nincsenek lényeges torzítások, amelyeket a korábbi nem-piacgazdasági rendszerből hoztak át;

a jogbiztonságot és a stabilitást garantálják a csőddel és a tulajdonnal kapcsolatos törvények;

a devizák átszámítása piaci árfolyamon történik.

(52) Öt gyártó kérte a KNK-ból a PGS-t az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja alapján, és megválaszolták az exportáló gyártók számára készült, a PGS-igénylő nyomtatványt. Ezeknél a vállalatoknál a Bizottság megkeresett és ezeknek a vállalatoknak a helyiségeiben ellenőrzött minden, a PGS-kérelmekben benyújtott és szükségesnek ítélt információt.

(53) A vizsgálat megmutatta, hogy az öt vállalat közül csak egy felelt meg minden megkövetelt kritériumnak, és ezért megkapta a PGS-t. Az exportáló gyártó a KNK-ban, amely megkapta a PGS-t:

- Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd.

(54) A fennmaradó négy kérelmet el kellett utasítani. A következő táblázat összefoglalja a meghatározást annál a négy vállalatnál, amelyekre a PGS-t nem adták meg, az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában ismertetett mind az öt kritériumra.

Vállalat | Kritériumok |

2. cikk (7) bek. c) pont 1. fr. bek. | 2. cikk (7) bek. c) pont 2. fr. bek. | 2. cikk (7) bek. c) pont 3. fr. bek. | 2. cikk (7) bek. c) pont 4. fr. bek. | 2. cikk (7) bek. c) pont 5. fr. bek. |

1 | Nem teljesíti | Nem teljesíti | Nem teljesíti | Teljesíti | Teljesíti |

2 | Teljesíti | Nem teljesíti | Nem teljesíti | Teljesíti | Teljesíti |

3 | Nem teljesíti | Nem teljesíti | Nem teljesíti | Teljesíti | Teljesíti |

4 | Nem teljesíti | Nem teljesíti | Nem teljesíti | Teljesíti | Teljesíti |

Forrás: A kérdőívekre adott ellenőrzött válaszok az együttműködő kínai gyártóktól |

(55) Az érintett vállalatok lehetőséget kaptak arra, hogy a fenti megállapításokhoz megjegyzéseket fűzzenek. Mind a négy vállalat, amely nem kapta meg a PGS-t ellenezte a meghatározásokat, és azt állították, hogy meg kellett volna kapniuk a PGS-t.

(56) Az első kritériumot illetően, vagyis, hogy az üzleti döntéseket a piaci jelzésekre reagálva hozzák-e meg, jelentős állami befolyásolás nélkül, és a költségek a piaci értékeket tükrözik, az egyik vállalat ellenvetést tett a Bizottság következtetésével szemben, miszerint állami szubvenciót kapott és ezért költségei nem tükrözték teljesen a piaci értékeket. Ebben az esetben a kollektív tulajdonban lévő részvényes adott hozzájárulást eszközökkel, amikor a vállalat létrejött, és nem kapott ellenértéket a vállalat megnövekedett értékére, amikor később részvényeit eladta. A helyszíni ellenőrzés során olyan bizonyíték begyűjtésére került sor, amely megerősítette, hogy az állami tulajdonban lévő részvényes nem kapott kompenzációt az érték ilyen módon történt növekedéséért. Ennek a pénzügyi haszonnak köszönhetően a vállalatnak nem kellett kifizetnie a piaci értéket azokért az eszközökért, amelyek szükségesek az érintett termék előállításához. Következésképpen a költségekkel és az inputokkal kapcsolatos döntéseket nem tekintették úgy, hogy azok a piaci jelzésekre történő reagálások.

(57) Ezen kívül a társaság megkísérelte elkendőzni a lehetséges állami befolyásolást. Valóban, a vállalat működési engedélye kínai változatának fordítását áttekintve megállapítást nyert, hogy a részvényesének üzleti hatókörére vonatkozó információkat, különösen a vezetésre és a városi tulajdonban lévő eszközök működtetésére vonatkozóakat, szándékosan kihagyták. Ezért azt a következtetést kellett levonni, hogy az exportáló gyártó nem adott elegendő információt arról, hogy piacgazdasági feltételek szerint működik. Az érintett vállalat által a közzététel után felhozott érvek egyike sem változtathatta meg ezt a következtetést és a kérelmet vissza kellett utasítani.

(58) A második kritériumot illetően, vagyis hogy a cégek rendelkeznek az alapvető számviteli nyilvántartások világos rendszerével, amelyet független könyvvizsgálatnak vetnek alá a nemzetközi számviteli standardoknak megfelelően, négy vállalat nyújtotta be azt, hogy ők teljesítik ezt a kritériumot, mert számviteli nyilvántartásaikat független könyvvizsgálatnak vetik alá. Kiderült azonban, hogy a vállalatok közül háromnak a könyvvizsgálói jelentése nem említett meg több súlyos, a helyszíni ellenőrzés során feltárt problémát (beleértve a nemzetközi számvitel standardok be nem tartását), vagy nem magyarázták meg az érintett vállalatok számviteli politikájában történt változásokat. Egy másik vállalatról kiderült, hogy nem tükrözte elszámolásaiban a könyvvizsgálója által adott ajánlásokat. Ezért azt a következtetést kellett levonni, hogy nem történt meg a négy érintett vállalat számviteli elszámolásainak a nemzetközi számviteli standardok szerinti könyvvizsgálata, ahogyan azt az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja megköveteli, és a kérelmek elutasításra kerültek.

(59) A harmadik kritériumot tekintve három vállalat jelentette be, hogy a Bizottság megállapításaival ellentétben, nincsenek jelentős torzulások, amelyeket a korábbi nem piacgazdasági rendszerből hoztak volna át. Egy esetben ezt a kérelmet vissza kellett utasítani, mert kiderült, hogy az érintett vállalat egy kamatmentes kölcsönt és több más támogatást kapott a kormánytól. Ez azt jelenti, hogy jelentős torzulásokat hoztak át a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből, ami hatással van gyártási költségeikre. Ami a második vállalatot illeti, nem lehetett elvégezni a megfeleltetést a vállalat földhasználati jogaiért fizetendő és ténylegesen fizetett összegek között. Továbbá – és ez vonatkozik a második kritériumra is – ennél a vállalatnál az immateriális eszközök amortizálása nem a számviteli standardoknak megfelelően történt. Egy harmadik vállalat úgy érvelt, hogy az a tény, miszerint nem tudott semmiféle bizonyítékot szolgáltatni arról, hogy a tőke befizetése a társasági szerződésében meghatározott módon történt, nem kapcsolódik semmiféle jelentős, a nem piacgazdasági rendszerből származó torzuláshoz, mert a kapcsolódó érdekek magánjellegűek. Mindazonáltal a vizsgálat feltárta, hogy a társaság tőkéjének befizetésére vonatkozó szabályoknak nem szereztek érvényt. Ezért, annak a következtetésnek a levonására került sor, hogy ennél a vállalatnál jelentős, a nem piacgazdasági rendszerből áthozott torzulás van, és költségei, különösen az eszközök értékcsökkenésével kapcsolatban, jelentősen torzítottak. Következésképpen az a döntés született, hogy az érintett vállalatok nem teljesítették az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában a harmadik számozatlan bekezdésben meghatározott feltételeket, és kérelmeiket ezért elutasították.

(60) Egy vállalat úgy érvelt, hogy a Bizottság döntését a PGS iránti kérelmével kapcsolatban az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában említett három hónapos időszakon túl hozta meg, és döntése ezért nem érvényes.

(61) Ilyen szempontból megjegyzendő, hogy a Bizottság több alkalommal meghosszabbította a határidőt az érintett kínai exportáló gyártók, ezen belül az említett vállalat számára, amelynek nagy nehézségei voltak a PGS-kérelmező nyomtatvány kitöltésével a kezdeményezési értesítésben megadott határidőn belül.

(62) Azt is meg kell jegyezni, hogy a beérkezett PGS-kérelmek többsége hiányos volt, és számos lényeges magyarázatot és kiegészítő információt igényeltek, ami késleltette a vizsgálatot. Végül, egy sor probléma összetettsége miatt, amilyenek a vállalati struktúrák és az értékesítési csatornák, valamint azok a súlyos problémák, amelyeket a helyszíni ellenőrzés során találtak a vállalatok elszámolásaival kapcsolatban, meghosszabbították az elemzést, és nem volt lehetséges meghozni a kapott PGS-kérelmekkel kapcsolatos döntést a kezdeményezéstől számított három hónapon belül.

(63) Ilyen szempontból megjegyzendő, hogy az ilyen határidő be nem tartása nem von maga után semmilyen nyilvánvaló jogi következményt, mivel a vállalatok ugyanúgy megkapták a lehetőségeket arra, hogy megjegyzéseket tegyenek. Továbbá, ezzel kapcsolatban megjegyezzük, hogy a fent említett vállalat nem vetett fel semmiféle negatív hatást a PGS meghatározásához szükséges hosszabb időszakból adódóan. Valójában az érdekelt felek egyike sem vetette fel, hogy ilyen hátránytól szenvedett volna.

(64) A fentiekre való tekintettel a következtetés az, hogy a PGS-sel kapcsolatos érvényes döntés még a három hónapos időszak eltelte után is meghozható, és az érintett vállalat kérelme ezért elutasításra került.

(65) A tanácsadó bizottsággal megbeszélés történt és a közvetlenül érintett felek megkapták a megfelelő tájékoztatást. A közösségi iparág lehetőséget kapott a kommentálásra, és nem érkezett be megjegyzés a PGS-döntéssel kapcsolatban.

Egyedi elbírálás (EE)

(66) Szintén az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerint, országos vám megállapítása, ha van ilyen, az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a hatálya alá eső országokra történik, azokat az eseteket kivéve, amikor a vállalatok be tudják mutatni, az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésével összhangban, hogy (a) szabadon repatriálhatnak tőkét és profitot; (b) exportáraiknak és –mennyiségeiknek, valamint az értékesítés körülményeinek és feltételeinek meghatározása szabadon történik, (c) a részvények többsége magánszemélyek kezében van; (d) az árfolyamok átszámítását a piaci árfolyamokon végzik, és (e) az esetleges állami beavatkozás nem olyan, ami lehetővé tenné az intézkedések kijátszását, ha az exportőröknek különböző vámtételeket adnak meg.

(67) Az öt exportáló gyártó, amellett, hogy kérték a PGS-t, egyedi elbánást is igényeltek, arra az esetre, ha a PGS-t nem kapnák meg. Ahogyan a fentebbiekben ismertettük, a vállalatoknak meg kell mutatniuk, hogy megfelelnek az alaprendelet 9. cikk (5) bekezdésében meghatározott kritériumoknak. Ahogyan az (59) preambulum-bekezdés leírja, az egyik vállalat félrevezető tájékoztatást adott egyik részvényesének üzleti hatóköréről, annak érdekében, hogy elkendőzze a potenciális állami befolyásolást. Ezért a vállalat nem tudta bemutatni, hogy teljes mértékben szabadon határozza meg az exportárakat és mennyiségeket, valamint az értékesítés feltételeit és kikötéseit. Ezen kívül nem tudta bemutatni, hogy az állami befolyásolás nem olyan-e, ami lehetővé teszi az intézkedések kijátszását, ha ez az exportőr megkapná az egyedi vámtételt. Mivel ez a vállalat nem felelt meg minden, az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében meghatározott kritériumnak, az a döntés született, hogy nem kapja meg az EE-t ez a vállalat.

(68) A három másik vállalat közül az egyik, amely nem kapta meg a PGS-t, részben külföldi tulajdonban van, és szabadon repatriálhatja a profitját. A másik két vállalat kínai magánszemélyek tulajdonában van, amelyek a KNK-ban letelepedettek, ezért nem tartoznak ez alá a kritérium alá. A három vállalat által biztosított ellenőrzött információk alapján megállapítást nyert, hogy az állam nem gyakorolt hatást a cégeknek arra való képességére, hogy szabadon határozzák meg exportáraikat és –mennyiségeiket, valamint az értékesítés feltételeit és kikötéseit. Az állami befolyásolás foka ezeknél a vállalatoknál szintén nem minősült olyannak, ami lehetővé tenné az intézkedések kijátszását, mivel ezekben a vállalatokban a részvények többsége valóban magánkézben lévő társaságok kezében van. Mivel versenyben vannak egymással mind a belföldi, mind az exportpiacon, mindegyik vállalat inkább használja majd ki egyedi haszonkulcsát, ahelyett, hogy megengedne bármiféle kijátszást. Ahogyan az már említésre került az (56) preambulumbekezdésben, minden vállalat megfelelt az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott ötödik kritériumnak, hogy minden árfolyam-átszámítás piaci árfolyamon történik. Ezért a következtetés az volt, hogy azok közül a vállalatok közül, amelyek nem kapták meg a PGS-t, hárman megfeleltek az EE követelményeinek, amelyeket az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdése ismertet.

(69) Ezért annak a következtetésnek a levonására került sor, hogy az EE-t meg kell adni a következő három exportáló gyártónak a KNK-ban:

- AnShun Pettechs Group, amely tartalmazza a következő kapcsolt exportőröket:

- Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd.

- Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd

7.3 Rendes érték

7.3.1. A rendes érték meghatározása mindazoknak az exportáló gyártóknak a számára, akik megkapták a PGS-t

(70) Az a kínai exportáló gyártó, amely megkapta a PGS-t, felkérést kapott, hogy töltse ki a teljes kérdőívet, beleértve a belföldi értékesítéssel kapcsolatos információkat, és az érintett termék gyártási költségekről szóló információkat. Ez a válasz ellenőrzésre került az érintett vállalat helyiségeiben.

(71) Ami a rendes érték meghatározását illeti, a Bizottság ugyanazt a módszertant követte, mint amit a (29) és (38) preambulumbekezdések ismertetnek.

7.3.2. A rendes érték meghatározása mindazoknak az exportáló gyártóknak a számára, akik nem kapták meg a PGS-t

- (i) Analóg ország

(72) Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja alapján a rendes érték meghatározása azoknak az exportáló gyártóknak a számára, amelyek nem kapták meg a PGS-t, egy harmadik, piacgazdasággal rendelkező ország („analóg ország”) árai vagy számított értékének alapján történik.

(73) A kezdeményezési értesítésben az USA volt tervbe véve, mint megfelelő piacgazdasággal rendelkező harmadik ország a rendes érték meghatározásához a KNK számára, és felhívta az érdekelt feleket, hogy fűzzenek ehhez megjegyzéseket. Három exportáló gyártó vitatta ezt a választást a határidő letelte előtt, és egyikük egy olyan exportáló ország választását javasolta analóg országként, amely érintett a jelenlegi eljárásban, a legalacsonyabb rendes értékkel. Érveket hoztak fel arra, hogy a gazdasági fejlettség szintje az USÁ-ban különbözik a KNK-étól, és hogy a költségek, beleértve a nyersanyagok árát, viszonylag magasabbak az USÁ-ban.

(74) Annak megállapítására, hogy az USA tervezett kiválasztása analóg országként helyénvaló volt-e, a Bizottság először a PSF ismert gyártóitól kért információkat az értékesítési és a piaci feltételekről, nevezetesen az USÁ-ból, Indiából, Indonéziából és Thaiföldről. A kért információkra egy gyártótól érkezett válasz az USA-ból, egy gyártótól Indiából és két gyártótól Indonéziából. Az is megvizsgálásra került, hogy Tajvan és a Koreai Köztársaság, amelyek az (5) preambulumbekezdésben említett párhuzamos időközi felülvizsgálat tárgyát képezik ugyanazon termék tekintetében, megfelelő analóg országnak tekinthetők-e.

(75) Tajvan tekintetében a párhuzamos időközi felülvizsgálat vizsgálata megmutatta, hogy csak a gyári új PSF-et értékesítették a belföldi piacon, míg azok a kínai exportőrök, akik nem kapták meg a PGS-t, kizárólag újrahasznosított PSF-et értékesítettek, ami jelentős kiigazításokat követelt volna meg a rendes értéknek az exportárral történő összehasonlításakor. Koreát illetően megállapítást nyert, hogy az exportáló gyártók dömpingelt áron exportáltak a Közösségbe (vö. az alábbi, (110) – (129) preambulum-bekezdéseket), ami azt mutatta, hogy nagyon valószínű a belföldi piac torzítása ebben az országban. Ráadásul az értékesítés zömét a koreai piacon a gyári új PSF tette ki, míg újrahasznosított PSF-et (három közül) csak egy vállalat gyártott. Ezzel szemben az USÁ-ban mind a gyári új, mind az újrahasznosított PSF-et jelentős mennyiségekben értékesítették. Ezért az a következtetés született, hogy nincs látható ok arra, miszerint Korea vagy Tajvan megfelelőbb lenne az USÁ-nál, mint analóg ország. A többi potenciális analóg országra dömpingellenes vámok és/vagy kiegyenlítő vámok érvényesülnek, ami torzulásokat jelezhet náluk ennek a terméknek a belföldi piacán.

(76) A Bizottság rendelkezésére álló összes információ elemzése azt mutatta, hogy az USA nagy és erős versenypiaccal rendelkezik az érintett termékre, több mint tíz gyártóval és jelentős, harmadik országokból származó behozatallal. Bár dömpingellenes vámokat kivetettek az érintett terméknek a Koreai Köztársaságból és Tajvanról történő behozatalára, mégis jelentős PSF-behozatal volt más országokból.

(77) Ahogyan a (27) preambulumbekezdésben említettük, az USÁ-ban gyártott és a belföldi piacon értékesített termék hasonló termék a Kínából a Közösségbe exportált érintett termékhez képest. Ilyen tekintetben csak az USÁ-ban ugyanazzal a gyártási eljárással gyártott terméktípusok kerültek figyelembevételre az összehasonlításhoz, vagyis az újrahasznosított hulladékból készült PSF.

(78) Kínában a fő felhasznált nyersanyagot, vagyis az újrahasznosított hulladékot nagyrészt a belföldi piacról szerezték be, míg valamennyit importáltak is, az USÁ-ból és Európából. Az analóg országban a gyártó a nyersanyagokat kizárólag belföldi szállítóktól vásárolta. Ezért az a következtetés került levonásra, hogy a nyersanyagokhoz való hozzáférés az USÁ-ban könnyebb, vagy legalábbis hasonló volt, mint a KNK-ban.

(79) Az analóg ország kiválasztását a talált legalacsonyabb rendes érték alapján ésszerűtlennek tekintettük, mert nem világos kritériumokon, hanem inkább a végeredményen alapul. Ugyanúgy az a tény, hogy a költségek állítólag magasabbak egy piacgazdasággal rendelkező harmadik országban, önmagában nem tekinthető oknak arra, hogy az ilyen országot megfelelő analóg országnak tekintsék. Az állami befolyásolás egyik lehetséges célkitűzése az lehet, hogy a költségszintet alacsonyan tartsa, bizonyos belföldi iparágak támogatására és versenyképességük fenntartására. Ezekben az esetekben az alacsonyabb költségek csupán ennek az állami befolyásolásnak a következménye, nem pedig a piaci erők eredménye. Pontosan az a célja az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának, hogy az analóg ország kiválasztása azért történik, hogy a rendes érték a nem-piacgazdasági feltételek hatásától mentes árakon és a költségeken alapuljon.

(80) Ami a gazdasági fejlettség eltérő szintjét illeti az USÁ-ban és a KNK-ban, ez önmagában nem releváns tényező, amikor az analóg országot kiválasztják. Valójában egy korszerű és költséghatékony piac kiválasztása, amelyet erőteljes verseny jellemez, elvben alacsonyabb rendes értéket eredményez, mint az, ha a analóg ország gazdasági fejlettsége a nem-piacgazdasági országéval összehasonlítható.

(81) A fentieket figyelembe véve annak a következtetésnek a levonására került sor, hogy az USA a legmegfelelőbb analóg ország, és ilyen körülmények között az USA kiválasztása ésszerűnek és indokoltnak tűnt az alaprendelet 2. cikkének (7) bekezdésével összhangban.

(82) A Bizottság ezt követően megküldött egy részletesebb kérdőívet az USA-beli gyártónak, információkat kérve a hasonló termék belföldi értékesítési árairól és gyártási költségeiről. A gyártó válaszának ellenőrzése a helyszínen történt.

(83) A közzététellel kapcsolatos észrevételek megküldésére meghatározott határidő lejártát követően két kínai exportáló gyártó úgy érvelt, hogy az USA nem tekinthető megfelelő analóg országnak, mivel 2001. januárja óta folyamatban van az amerikai PFS piacon alkalmazott versenyellenes magatartásokra és árrögzítésre irányuló vizsgálat, amely kiterjed mind az együttműködő, mind további nyolc amerikai vállalatra. E vizsgálat keretében az alperesek közül ketten bűnösnek vallották magukat, és közülük az egyiket megbírságolták. Az érvelés szerint Dél-Koreát és Tajvant kellett volna analóg országnak tekinteni.

(84) Meg kell jegyezni, hogy a fenti vizsgálat olyan gyakorlatokra vonatkozik, amelyek a vizsgálati időszak kezdetét több mint egy évvel megelőzően kerültek alkalmazásra és nem állt rendelkezésre olyan információ, amely rámutatott volna arra, hogy a magát bűnösnek valló két piaci szereplő által alkalmazott gyakorlatok befolyásolták volna a vizsgálati időszak alatt az árakat, amelyek a rendesérték-számítás alapját képezték. Ezzel szemben az analóg ország gyártója által hasonló termék hazai értékesítésére alkalmazott és a koreai és tajvani gyártók által alkalmazott haszonkulcsok összehasonlításából megállapítható, hogy az ilyen haszonkulcs vagy megegyező, vagy alacsonyabb volt. Továbbá, a vizsgálat nem vezetett az együttműködő amerikai gyártó (Wellman Inc) elleni semmilyen eljáráshoz, amiről az amerikai hatóságok 2004. szeptemberében értesítettek tudniillik, hogy nem emeltek vádat a vállalat illetve alkalmazottai ellen. A fentiek alapján levonható az a következtetés, hogy az együttműködő amerikai gyártó által szolgáltatott, a rendes érték meghatározásának alapjául szolgáló információt nem torzította semmilyen versenyellenes magatartás, amely esetleg korábban jelen volt az amerikai piacon. Ilyen körülmények között megerősíthető, hogy az USA megfelelő analóg országnak tekinthető. Ugyanakkor megállapították, hogy minden olyan eset, amelyben a vizsgálatok igazolják, hogy a vizsgálati időszak alatt versenyellenes magatartás gyakorlására került sor vagy az a vizsgálat eredményeit torzította, a jelenlegi megállapítások felülvizsgálatát vonja maga után.

- (ii) A rendes érték meghatározása az analóg országban

(85) Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének megfelelően azon exportáló gyártók esetében, amelyek nem kaptak PGS-t, a rendes értéket a hasonló helyzetű országok gyártóitól származó, ellenőrzött információk alapján kellett meghatározni, pl. az USA hazai piacán összehasonlítható terméktípusok esetén fizetendő vagy fizethető valamennyi ár alapján, mivel megállapítást nyert, hogy azokat a termékeket a kereskedelem szokásos folyamata során állítják elő reprezentatív mennyiségben.

(86) A rendes érték meghatározása tekintetében a Bizottság a (29)-(38) preambulumbekezdésekben meghatározott módszertant követte.

7.4 Exportár

(87) A teljes exportértékesítés minden olyan exportáló gyártó, amely a PGS-t vagy az EE-t megkapta, független ügyfeleknek történt a Közösségbe, és ezért az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdésével összhangban állapították meg, a ténylegesen fizetett vagy fizetendő exportárak bázisán.

7.5 Összehasonlítás

(88) A kért kiigazítások megtörténtek a vámhátrányok, a szállítás, a biztosítás és a kezelési, csomagolási és jóváírási költségek, a banki díjak és jutalékok tekintetében, ahol az alkalmazandó és indokolt volt.

(89) Bizonyos terméktípusoknak, amelyeket olyan kínai exportáló gyártók exportáltak, amelyeknek az EE-t megadták, volt néhány eltérő fizikai tulajdonságuk az analóg országban értékesített összehasonlítható típusokkal való összehasonlításban, mint például a csillogás, a szín, a keresztmetszet vagy a szilikonos kezelés. Ezért az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének a) pontja szerinti engedményt adtak meg. Más, megbízhatóbb információk hiányában a kiigazítás ezeknek a konkrét tulajdonságoknak a kapcsán az analóg országban talált árkülönbség alapján történt meg.

(90) A vizsgálat megállapította, hogy az analóg országban az értékesítési kizárólag a végső felhasználóknak történt, míg a kínai exportáló gyártók más értékesítési csatornákon keresztül is értékesítettek. Mivel ugyanilyen értékesítési csatornák az analóg országban nem voltak, egy különleges kiigazításra került sor, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése d) pontjának (ii) alpontjával összhangban, oly módon, hogy a végső felhasználók rendes értékéből levontak egy, a bruttó eredményhányad 10%-ának megfelelő összeget.

(91) A fentiek alapján a rendes érték meghatározása az EE-t megkapott vállalatok által a Közösségbe exportált érintett terméknek mintegy 70%-a és mintegy 90%-a közötti exportált mennyiségére történt meg. Ez reprezentatívnak minősült az érvényesülő dömping mértéke szempontjából.

(92) Kiigazítás történt a kínai exportáló gyártó tekintetében a HÉA-visszatérítések különbségeire is.

7.6 Dömpingkülönbözet

(93) Annál a vállalatnál, amelyik megkapta a PGS-t, a dömpingkülönbözet meghatározása a vállalat rendes értékének súlyozott átlaga és terméktípusonkénti exportárainak súlyozott átlaga közötti összehasonlítás alapján történt, ahogyan az a fentiekben meghatározásra került.

(94) Annál a három exportáló gyártónál, amelyek megkapták az EE-t, az analóg országra megállapított rendes érték súlyozott átlagát az egyes, a Közösségbe exportált típusokra összevetettük az exportáló gyártók által a Közösségbe exportált megfelelő típus exportárainak súlyozott átlagával, ahogyan arról az alaprendelet 2. cikkének (11) bekezdése rendelkezik.

(95) Annál az együttműködő exportáló gyártónál, amely sem a PGS-t, sem az EE-t nem kapta meg, és minden, együttműködést nem tanúsító exportőrnél az országos szintű dömpingkülönbözet megállapítása az EE nélküli, nem piacgazdasági gyártónál talált dömpingkülönbözet és az együttműködő nem piacgazdasági exportáló gyártó legmagasabb dömpingelt és reprezentatív mintája közötti összehasonlítással történt, ahogyan a fenti (50) elmagyarázza.

(96) A dömpingkülönbözetek a közösségi CIF-határparitáson, vám előtti ár százalékában kifejezve a következők:

Vállalat | Dömpingkülönbözet |

Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd | 26,3% |

Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd | 4,9% |

Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd | 49,0% |

Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd |

Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd |

Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd | 63,2% |

Minden más vállalat | 85,8% |

8. Szaúd-Arábia

(97) A kérdőívre adott válaszok két exportáló gyártótól és öt, az egyik exportőrrel kapcsolatos importőrtől érkeztek be.

8.1 Saudi Basic Industries Corporation (‘Sabic’)

Rendes érték

(98) Ez az exportáló gyártó reprezentatív értékesítéssel rendelkezett a hasonló termékből a belföldi piacon. Mindazonáltal, ezeket az eladásokat nem lehetett úgy tekinteni, hogy a szokásos kereskedelmi feltételekkel történtek, az áraik miatt. Következésképpen, és az exportáló ország más gyártóitól származó megbízható adatok hiányában, a rendes értéket az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdésében meghatározott módon ki kellett számítani.

(99) A rendes érték kiszámításához azokat az SGA-költségeket, amelyek az érintett együttműködő exportáló gyártónál a hasonló terméknek a szokásos kereskedelmi feltételek szerinti belföldi értékesítésével kapcsolatban, a vizsgálati időszak során merültek fel, hozzáadtuk saját átlagos gyártási költségéhez, minden egyes exportált típusra, a vizsgálati időszak során.

(100) Mivel már exportáló gyártókra Szaúd-Arábiában nem álltak rendelkezésre megbízható adatok (ld. az alábbi (112) – (114) preambulumbekezdéseket), és mivel a termékek ugyanazon általános kategóriájának gyártására és értékesítésére vonatkozó tájékoztatást az érintett exportáló gyártó nem bocsátott rendelkezésre, a haszonkulcsot valamely más, ésszerű módszerrel kellett meghatározni, az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontjában meghatározott módon. Ilyen szempontból az 5%-os haszonkulcs minősült ésszerűnek. Nem állt rendelkezésre olyan információ, amely arra utalt volna, hogy ez a haszonkulcs meghaladja azt az eredményt, amelyet az ugyanabba az általános kategóriába tartozó termékek más exportőrei vagy gyártói szokásosan realizálnak Szaúd-Arábia belföldi piacán, ahogyan azt az alaprendelet 2. cikkének (6) bekezdésének c) pontja megköveteli.

8.1.2 Exportár

(101) Minden értékesítés a Közösségbe egy kapcsolt importőrön keresztül történt, amely a terméket mind kapcsolt, mind független ügyfeleknek továbbértékesítette. Azok a kapcsolt ügyfelek aztán az érintett terméket más független ügyfeleknek értékesítették tovább. Következésképpen az exportár kiszámítása az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésével összhangban történt.

8.1.3 Összehasonlítás

(102) Kiigazítások történtek a szállítás, a biztosítás, a csomagolás és a jóváírási költségek különbségeire.

(103) Engedményt is kért a rendes értékre az az exportáló gyártó, a belföldi piaci értékesítési költségek után. Amellett a tény mellett, hogy nem állt rendelkezésre olyan bizonyíték, ami igazolta volna az igényelt összeget, nem volt levonható olyan következtetés a rendelkezésre bocsátott információk alapján, hogy ez a tényező kihatna az árak összehasonlíthatóságára. Különösen azt nem lehetett kimutatni, hogy a belföldi ügyfelek következetesen más árat fizettek volna ennek a tényezőnek köszönhetően. Emellett megállapítást nyert, hogy ezek a ráfordítások nemcsak a hasonló terméknek a belföldi piacon való értékesítésére, hanem a más piacokon történőre is vonatkoztak, beleértve az érintett terméknek a Közösségbe történő értékesítését. A fentiek alapján a kért engedményt el kell utasítani, mivel az nem felelt meg a 2. cikk (10) bekezdése követelményeinek.

8.2 National Polyester Fibers Factory (‘NPF’)

(104) A kérdőíves válasz, amelyet ez az exportáló gyártó nyújtott be, jelentősen hiányos volt és ellentmondó információkat tartalmazott. Bár a vállalatot felkérték, hogy korrigálja, egészítse és tegye világosabbá válaszát, nem adta meg a hiányzó információkat és nem végezte el a megfelelő javításokat. Ezen kívül a helyszíni ellenőrzést feltárta, hogy az NPF a PSF-nek a vi. során történt belföldi értékesítésének több mint feléről nem számolt be. Emellett nem volt lehetséges a vállalat beszámolójában szereplő összes értékesítést, ezen belül a Közösségbe irányuló exportértékesítést, számviteli dokumentumaival összehozni. Ezért úgy tekintettük, hogy a kérdőíves válaszban megadott értékesítési adatok nem tekinthetők megbízható alapnak a dömpingkülönbözet megállapításához.

(105) Továbbá a gyártás költségére vonatkozó adatok nem voltak összeegyeztethetőek a vállalat belső számviteli dokumentumaival, és nem bocsátottak rendelkezésre olyan alátámasztó bizonyítékot, amely megmutatta volna, hogy a megadott adatok valóban teljeskörűek és helyesek lennének. Ezért a következtetés az volt, hogy a hasonló termék gyártásának költségével kapcsolatban benyújtott információk nem megbízhatóak, és nem használhatók fel a rendes érték meghatározására.

(106) A fentiekre való figyelemmel úgy tekintettük, hogy a dömpingkülönbözet ennél az exportáló gyártónál nem állapítható meg saját adatainak alapján. A dömpingkülönbözet meghatározása ezért a rendelkezésre álló tények alapján történt, ahogyan azt az alaprendelet 18. cikke előirányozza. Ilyen szempontból, és figyelembe véve az NPF által benyújtott hiányos információt, nem volt ok annak a következtetésnek a levonására, hogy az NPF más szinten dömpingelt volna, mint a másik exportáló gyártó Szaúd-Arábiában. Ezért helyénvalónak tekintettük, hogy az NPF esetében a dömpingkülönbözetet ugyanazon a szinten határozzuk meg, mint a másik szaúd-arábiai exportáló gyártóra.

(107) A vállalat kétségbe vonta ezt a megközelítést, úgy érvelve, hogy a teljes átláthatóságot szem előtt tartva járt el és bármely, az általa szolgáltatott információban előforduló hiba nem szándékolt és kizárólag gépelési jellegű. Ennek ellenére a vállalat nem biztosított további ellenőrzött információt, melynek alapján a Bizottság felülvizsgálhatta volna megállapításait.

(108) A másik szaudi exportáló gyártó nem értett egyet a fenti megközelítéssel, úgy érvelve, hogy az jutalmazná az együttműködés megtagadását. Továbbá azzal érvelt, hogy az NPF más típusú, olyan termékeket exportált, amelyek nem hasonlíthatók össze a Sabic által exportált típusokkal. E tekintetben megállapítandó, hogy az NPF dömpingkülönbözetét a rendelkezésre álló legjobb információk alapján határozták meg. Mivel az érintett termék Szaúd-Arábiából a Közösségbe irányuló exportjának nagy hányadát (81%) a Sabic állította elő, bármiféle más elfogadható módszer hiányában, ezt a megközelítést tekintették megfelelőnek az NPF dömpingkülönbözetének meghatározására. Továbbá, amint az már fentebb említésre került, nem volt ok annak a következtetésnek a levonására, hogy az NPF más szinten dömpingelt volna, mint a másik exportáló gyártó Szaúd-Arábiában. A két ország által exportált különböző terméktípusok vonatkozásában megállapították, hogy azok az érintett termék definíciója alá esnek. Ilyen körülmények között a Bizottság által alkalmazott megközelítés indokoltnak tekinthető.

8. 2. 1 Dömpingkülönbözet

(109) A dömpingkülönbözetet a vállalati rendes érték súlyozott átlagának a terméktípusonkénti exportárainak súlyozott átlagával történő összehasonlítása alapján végezték el, ahogyan az a fentiekben meghatározásra került. Ahogyan a fenti (108) preambulumbekezdés megmagyarázza, a dömpingkülönbözet meghatározása a másik szaúd-arábiai exportáló gyártónál, nevezetesen az NPF-nél ugyanazon a szinten történt, mint az együttműködő szaúd-arábiai exportáló gyártóra (a Sabicra).

(110) A rendes érték és az exportár közötti összehasonlítás a dömping meglétét mutatta. A dömpingkülönbözetek a közösségi CIF-határparitáson, vámfizetés előtti ár százalékában kifejezve a következők:

National Polyester Fibers Factory 31,7%

Saudi Basic Industries Corporation (Sabic) 31,7%

(111) Mivel az előbb említett két vállalat a Szaúd-Arábiából a Közösségbe irányuló exportértékesítés egészét képviselték, ahogyan azt a (49) preambulumbekezdés megmagyarázza, a maradványvám meghatározása is a legnagyobb dömpingkülönbözettel rendelkező együttműködő vállalat szintjén történt. Ily módon a maradványvám a közösségi CIF-határparitáson, vámfizetés előtti ár százalékában kifejezve, 31,7%.

9. A Koreai Köztársaság

(112) A kérdőívre válaszok három exportáló gyártótól érkeztek be, amelyeket a minta számára kiválasztottak.

(113) Az egyik exportáló gyártó eredetileg minden olyan termékre benyújtott adatokat, amelyek poliésztert tartalmaztak. Mivel azonban a jelenlegi felülvizsgálat csak a kártolatlan, fésületlen, vagy fonásra más módon feldolgozott szintetikus poliészter vágott szálakra vonatkozik, amelyek jelenleg az 5503 20 00 KN-kódra sorolhatók be (vagyis 50% vagy annál több poliésztert tartalmaznak), minden olyan terméket, amelyről az exportáló gyártó azt nyilatkozta, hogy 50%-nál kevesebb poliésztert tartalmaz, figyelmen kívül hagytak.

9.1 Rendes érték

(114) Annál a három exportáló gyártónál, amelyet a mintába kiválasztottak, a hasonló termék értékesítése reprezentatív volt, a fenti (29) – (31) preambulumbekezdések meghatározása szerint. Jelentős mértékben, a rendes érték a szokásos üzletmenet keretében, független ügyfelek által a Koreai Köztársaságban fizetett vagy fizetendő árakon alapult, az alaprendelet 2. cikkének (1) bekezdésével összhangban. Az olyan terméktípusokra azonban, amelyeknél a belföldi értékesítés nem volt elégséges ahhoz, hogy reprezentatívnak legyen tekinthető, vagy az nem a szokásos üzletmenet keretében zajlott, a rendes értéket az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdésével összhangban számították ki, ahogyan azt a (34) preambulumbekezdés elmagyarázza.

(115) Az egyik exportáló gyártó a Koreai Köztársaságban koreai feldolgozóipari társaságoknak végzett értékesítésről, mint belföldi értékesítésről számolt be, annak ellenére, hogy a terméket végső soron exportra szánták. Az exportáló gyártó úgy érvelt, hogy ezeket az eladásokat belföldi felhasználásra szánták. Ezek az eladások azonban az exportértékesítésre vonatkozó adminisztratív egyezségek hatálya alá tartoztak, mivel nem tartoztak a belföldi értékesítési adó hatálya alá, rendszerint számlázásuk USA dollárban történt, kifizetésük pedig akkreditívekkel, vámhátránnyal kapcsolatos egyezség vonatkozott rájuk, és általában helyi exportnak minősültek a vállalat számviteli nyilvántartásaiban. Ilyen körülmények között, és a (2) preambulumbekezdésben említett vizsgálat során elfogadott szemlélettel összhangban („az eredeti vizsgálat”), ezt az értékesítést kihagyták a rendes érték kiszámítása során annál a vállalatnál.

(116) Ugyanaz az exportáló gyártó a Koreai Köztársaságban hasznot húzott abból a nemzeti programból, az úgynevezett „megoldási programból”, amelyet arra alakítottak ki, hogy segítsék a pénzügyi nehézségekkel küzdő koreai vállalatokat. E program alapján a vállalat át tudta alakítani adósságait részvénnyé, ily módon jelentős összeget könyvelhetett el bevételként és mesterségesen kiiktatta a vállalat SGA-költségének egy nagy részét. Ezért úgy tekintették, hogy ezt az összeget szokásos jövedelemként kell figyelembe venni az SGA-költség kiszámításakor. A SGA-költség, amelyről beszámoltak, a mesterséges jövedelemmel együtt, következésképpen nem tükrözte ésszerűen a hasonló termék gyártásában és értékesítésében felmerült költségeket. Ezért az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdésével összhangban ez az összeg nem került figyelembevételre az SGA-költség kiszámításánál.

(117) A vállalat továbbá jogot formált az SGA-költség meghatározásánál a behajthatatlan követelések törléséből származó haszonra. Mivel ezek a követelések nem kapcsolódtak az érintett termékhez és az ún. „megoldási programból” eredő hasznokhoz, az az SGA-költség kiszámításakor nem tekinthető szokásos jövedelemnek. A vállalat szerint a behajthatatlan követelések törlése minden évben előfordul, és emiatt nem zárhatók ki a számításokból. Ez ellentétben áll a vállalat audit jelentéseiben foglaltakkal, amelyek szerint az utóbbi két pénzügyi év során nem fordult elő ilyen törlés, valamint kimutatták, hogy az meghatározott módon kapcsolódik az ún. „megoldási programhoz”. Emiatt fenntartják, hogy ezt a hasznot nem veszik figyelembe az SGA- költségek kiszámításakor.

(118) A vállalat szerint az SGA kiigazítása normális üzleti tevékenységére vezethető vissza és emiatt nem hagyható figyelmen kívül. A vállalat a közzétételt követően olyan új információkat nyújtott be, amelyek ugyanakkor rámutattak arra, hogy az előző preambulumbekezdésekben említett két haszon nem kapcsolódik az érintett termékhez. Továbbá, a beküldött új ellenőrizetlen információ ellentétes volt a helyszíni vizsgálat során gyűjtött információval és emiatt azokat nem lehetett elfogadni. Emiatt, az ún. „megoldási programhoz” kapcsolódó követeléseket elutasítják.

(119) Ugyanaz az exportáló gyártó jelentős biztosítási jövedelemről számolt be a vi. során, amiatt a tűz miatt, amely az érintett termék egyik gyártósorán pusztított, még a vi. előtt. A vállalat ezt a jövedelmet levonta az érintett termék belföldi eladásainak SGA-költségekből. Másfelől nem vette figyelembe az azzal tűzzel kapcsolatban a vi. során felmerült költségeket. A SGA-költségeket ezért nagymértékben alulértékelte. A biztosításból származó jövedelmet arra használták fel, hogy egy új gyártósort telepítsenek, amely többé már nem gyártja az érintett terméket. Következetesen úgy tekintették, hogy mindazok a költségek és jövedelmek, amelyek a tűzből származnak, vagy a vi.-n kívüliek, vagy nem kapcsolódnak az érintett termékhez és ezért nem kell azokat figyelembe venni az SGA-költség kiszámításához a rendes érték kiszámításának céljára.

(120) A közzétételt követően a vállalat kifogásolta a fenti következtetéseket, az üzletvesztés okozta költségekre hivatkozva. Bár az erre irányuló követelést már a helyszíni ellenőrző látogatás során megvizsgálták, a vállalat elmulasztotta azoknak az alátámasztó bizonyítékoknak a benyújtását, amelyekkel kimutatható lett volna a biztosítási jövedelem azon része, amelyet állítólag az üzletvesztésből eredő hátrányokra szántak. Emiatt ezt a követelést elutasították.

9.2 Exportár

(121) Az egyik exportáló gyártó közölte, hogy az eredeti vizsgálatban a vállalatnak volt egy kapcsolt importőre a Közösségben. Az exportáló gyártó azt mondta, hogy ez a helyzet megváltozott, és a Közösségben lévő importőr – még ha még létezik is – többé nincs velük kapcsolatban. Meg kell jegyezni, hogy az importőr az érintett terméknek a koreai exportáló gyártótól a Közösségbe irányuló értékesítésben jelentős összeget bonyolított le. Ez a probléma gondos megvizsgálásra került, annak meghatározása érdekében, hogy az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésében foglalt rendelkezések alkalmazása garantált-e a jelen esetben.

(122) Elemzés készült a koreai exportáló gyártó által a kapcsolt importőrnek felszámított árakról. Megállapítást nyert, hogy ezek az árak következetesen ugyanazon a szinten voltak, mint azok, amelyeket a független importőröknek számítottak fel a vizsgálati időszakban. Ilyen körülmények között úgy tekintették, hogy a kapcsolt felek közötti árak a szokásos feltételeket jelentették és megbízhatóak voltak. Ezért, mivel az exportárak megbízhatóak voltak, nem volt szükség arra, hogy az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésében meghatározott rendelkezésekhez folyamodjanak, és következtetést vonjanak le a két vállalat közötti kapcsolatról.

(123) Ezért ennek az exportáló gyártónak az esetében az exportár a Közösségen belüli összes ügyfél által fizetett vagy fizetendő árakon alapult.

(124) A másik két exportáló gyártónál az exportár a Közösségen belüli független ügyfelek által fizetett vagy fizetendő árakon alapult.

9.3 Összehasonlítás

(125) A valós összehasonlítás biztosítására engedmények megadására került sor a behozatali terhekre és a közvetett adókra, vámokra, a szállításra, a biztosításra, kezelésre, rakodásra és járulékos költségekre való tekintettel, a banki díjakra, hitelköltségekre és jutalékokra, ahol azok alkalmazandók és indokoltak.

(126) Mindhárom exportáló gyártó hivatkozott vámhátrányra, azon az alapon, hogy a behozatali terheket a hasonló termék viselte, amikor felhasználásra szánták az exportáló országban, de az visszafizetésre került, amikor a terméket a Közösségbe irányuló exportra értékesítették Mindegyik esetben a felhozott összegről kiderült, hogy nagyobb, mint a hasonló termék által a belföldi piacon viselt vám összege, és ezért az engedmények ennek megfelelően kiigazításra kerültek.

(127) A közzétételt követően két vállalat kifogásolta a vámhátrányok kiigazításához alkalmazott módszert, részben azért, mert az különbözött az eredeti vizsgálat során alkalmazottól. Állításuk szerint a kérdőivre adott válaszukban megadott módszertant kellett volna alkalmazni.

(128) Megállapítást nyert, hogy a vállalatok által alkalmazott, az eredeti vizsgálat során alkalmazottal megegyező, módszer nem tükrözte a hasonló termékek által viselt vámok aktuális importált szintjét. Emiatt nem felelt meg az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének b) pontjában meghatározott követelményeknek és emiatt azt el kellett utasítani. A jelenlegi vizsgálat során alkalmazott módszer eleget tesz a 2. cikk (10) bekezdésének b) pontjában meghatározott feltételeknek és emiatt a legmegfelelőbbnek ítélték és emiatt fenntartják.

(129) Emellett mindhárom exportáló gyártó felhozott hitelköltségeket, a tényleges hitelezési időszak alapján, amelyet az ügyfelek a koreai belföldi piacon használt „nyitvaszállítási” fizetési rendszer szerint vesznek igénybe. Megállapítást nyert, hogy az ilyen rendszer szerint általában az exportáló gyártók nem adtak meg konkrét hitelezési időszakokat, és ráadásul az igénybe vett hitelezési időszakokat nem lehetett pontosan megállapítani, mivel a beérkezések nem voltak konkrét számlákhoz köthetőek. Ilyen körülmények között ezeket az engedményeket nem lehetett megadni.

(130) A közzétételt követően, két vállalat állítása szerint az a tény, miszerint nyitott számlás rendszert használnak, önmagában nem jelent okot arra, hogy elutasítsák a hitelköltségek kiigazítását. Ugyanakkor, a vizsgálat rámutatott arra, hogy a bejelentett árak és hitelfeltételek között nem állt fenn következetes kapcsolat. Nem lehetett kimutatni, hogy az eladást megelőzően a vevőkkel megegyezés született volna egyes meghatározott hitelfeltételekről, és hogy mindennek hatása lett volna az árakra és azok összehasonlíthatóságára. Az exportáló termelők követeléseit emiatt elutasították.

(131) Egy exportáló gyártó kiigazítást kért más tényezők miatt, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének k) pontjával összhangban, azon az alapon, hogy a kivitel és a belföldi értékesítés a kereskedelem különböző szintjein ment végbe, és ezért kihatott az árak összehasonlíthatóságára. Valójában azt vetették fel, hogy a belföldi értékesítés alapvetően végfelhasználóknak történt, míg a Közösségbe irányuló export főként forgalmazók számára. Mivel a vállalat nem tudta számszerűsíteni a megfelelő kiigazítást, a kérelem az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének d) pontja ii) alpontjára alapult, nem pedig a 2. cikk (10) bekezdés d) pont i) alpontjára. A vállalat később azt vetette fel, hogy a kiigazításnak a belföldi piacon a végső felhasználóknak és a forgalmazóknak felszámított árak közötti különbségen kellene alapulnia. A vállalat azonban nem volt olyan helyzetben, hogy be tudta volna mutatni, hogy van ilyen következetes és világos különbség az árakban. Ezért nem volt lehetséges arra következtetni, hogy a kereskedelem szintjében lévő különbsége kihatott az árak összehasonlíthatóságára, és következésképpen az igény elutasításra került.

(132) Az egyik exportáló gyártó felvetette, hogy a fizikai tulajdonságok különbségeire vonatkozó kiigazítást garantált a finomság és a csillogás tekintetében a terméktípusok között lévő különbségek alapján. A vállalat azonban nem tudta bebizonyítani, hogy a finomság és a csillogás különbsége kihat az árra, vagy az ár összehasonlíthatóságára, és ezt az igényt következésképpen el kellett utasítani.

9.4 Dömpingkülönbözet

(133) A rendes érték súlyozott átlagának a súlyozott átlagos exportárral való összehasonlítása terméktípusonként, gyártelepi alapon két exportáló gyártó esetében a dömping meglétét mutatta ki. Mi több, az egyik exportáló gyártó tekintetében meg kell jegyeznünk, hogy az exportárak a vi. utolsó hónapjában (’a második időszak’) általában és átlagukban magasabbak voltak, mint az azt a hónapot megelőző időszakban (’első időszak’) felszámítottak. Miközben az exportárak a második időszakban magasak voltak, és csaknem a nem-dömpingelt szinten, jelentős dömping gyakorlása folyt az első időszakban, amikor az exportárak alacsonyabbak voltak. Így az exportárak szerkezete jelentősen különbözött a vi. első és második időszaka között. Továbbá megállapítást nyert, hogy egy átlag-az-átlaghoz alapján történő összehasonlítás nem jelezné jelentős dömping gyakorlását a vi. első időszakában, mivel az a módszer nem tenné lehetővé hogy az exportárak szerkezetében a vi. első és második időszaka közötti jelentős különbségeket megfelelően figyelembe vegyék. Ezért, és figyelemmel a (124) preambulumbekezdésben említett megállapításokra, az a következtetés jött létre, hogy a súlyozott átlagos rendes értéket az összes egyedi exportügylet áraival kell összehasonlítani, az alaprendelet 2. cikkének (11) bekezdése szerint, annak érdekében, hogy teljes mértékben tükrözzék a megvalósuló dömpinget.

(134) A fenti (45) preambulumbekezdésben megadott okok miatt az egyedi rendes értékek és az egyedi exportárak összehasonlítása ügyletenkénti alapon nem volt lehetséges. Valójában mivel az egyik exportáló gyártó csak egy számlát bocsátott ki havonta és ügyfelenként, nem volt lehetséges ésszerű párosítást találni az egyedi exportügyletek és az egyedi belföldi ügyletek között. A legtöbb esetben ez az összehasonlítás megkövetelte volna, hogy ugyanannak a hónapnak az áraiból számítsanak átlagot (ami nem jelentett volna egy ügyletenkénti összehasonlítást), vagy önkényesen kellett volna az összehasonlításra kiválasztani exportárakat.

(135) Az exportáló gyártó nem értett egyet azzal módszerrel, amelynek során a rendes érték súlyozott átlagát összehasonlították valamennyi egyedi exportügylet árával. Valóban, a vállalat állítása szerint gazdaságilag igazolható a vi. utolsó hónapjában nem dömpingelt áron végrehajtott ügyletek alacsony száma, és emiatt nem igazolt annak feltételezése, hogy létezett az időszak alatt exportár-szerkezet. Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy az ilyen számlák gazdasági indokoltsága – figyelmen kívül hagyva azt, hogy ebben a kontextusban releváns-e az ilyen indoklás – nem lehetett a végső felhasználóval ellenőrizni. Emellett, az exportáló gyártó követelése, miszerint az ügyletek alacsony száma gazdaságilag indokolt, ellentétes a vállalat által szolgáltatott azon információkkal, amelyek szerint az árkompenzációra a vi. után került sor. Ezenfelül, a vállalatnak a vi. tizenegy hónapjára (december kivételével), valamint első félévére megállapított súlyozott átlagok összehasonlításán alapuló dömpingkülönbözete megegyezett azzal a szinttel, amelyet a teljes vi.-re meghatározott súlyozott átlag és ügyletek összehasonlításán alapuló módszerrel határoztak meg. A fentiek tekintetében, ebben az ügyben megfelelő a rendes érték súlyozott átlagát valamennyi egyedi export ügylettel összehasonlító módszer.

(136) A mintában nem szereplő együttműködő vállalatoknál a mintában szereplő vállalatok dömpingkülönbözetének súlyozott átlagát számították ki. Erre a célra a Sung Lim Co., Ltd.-et vették figyelembe, amelynek a dömpingkülönbözete elhanyagolható volt, az alaprendelet 9. cikkének (6) bekezdésével összhangban.

(137) A megállapított dömpingkülönbözetek a közösségi CIF-határparitáson, vámfizetés előtti ár százalékában kifejezve a következők:

- Huvis Corporation, Szöul 5.7 %,

- Saehan Industries Inc., Szöul 10.6 %,

- Sung Lim Co., Ltd., Kumi-si 0.9 % ( elhanyagolható) ,

- Együttműködő vállalatok, amelyek nem szerepeltek a mintában 6.0 %

- Minden más vállalat 10.6 %.

10. Tajvan

(138) A kérdőívre válaszok két, a minta számára kiválasztott exportáló gyártótól érkeztek be.

(139) Mindkét exportáló gyártó eredetileg minden olyan termékre benyújtott adatokat, amelyek poliésztert tartalmaztak. Mivel azonban a jelenlegi felülvizsgálat csak a kártolatlan, fésületlen, vagy fonásra más módon feldolgozott szintetikus poliészter vágott szálakra vonatkozik, amelyek jelenleg az 5503 20 00 KN-kódra sorolhatók be (vagyis 50% vagy annál több poliésztert tartalmaznak), minden olyan terméket, amelyről az exportáló gyártó azt nyilatkozta, hogy 50%-nál kevesebb poliésztert tartalmaz, figyelmen kívül hagytak.

10.1 Rendes érték

(140) Mindkét exportáló gyártó esetében a hasonló termék értékesítése reprezentatív volt. Jelentős mértékben, a rendes érték a szokásos üzletmenet keretében, független ügyfelek által Tajvanon fizetett vagy fizetendő árakon alapult, az alaprendelet 2. cikkének (1) bekezdésével összhangban. Az olyan terméktípusokra azonban, amelyeknél a belföldi értékesítés nem volt elégséges ahhoz, hogy reprezentatívnak legyen tekinthető, vagy az nem a szokásos üzletmenet keretében zajlott, a rendes értéket az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdésével összhangban számították ki, ahogyan azt a (34) preambulumbekezdés elmagyarázza. A rezsi és az eredmény a hasonló terméknek a szokásos üzletmenet szerinti gyártására és értékesítésére vonatkozó tényadatokon alapult, a vizsgálat tárgyát képező exportáló gyártónál, az alaprendelet 2. cikkének (6) bekezdésével összhangban.

10.2 Exportár

(141) Mindkét exportáló gyártónál az exportárak megállapítása a független ügyfelek által a Közösségben ténylegesen fizetett árak alapján történt, az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdésével összhangban.

10.3 Összehasonlítás

(142) A valós összehasonlítás biztosítására engedmények megadására került sor a szállításra, a biztosításra, kezelésre, rakodásra és járulékos költségekre való tekintettel, a csomagolási költségekre, banki díjakra, a visszatérítésekre, engedményekre, hitelezési költségekre és jutalékokra, ahol azok alkalmazandók és indokoltak.

10.4 Dömpingkülönbözet

(144) A PSF egyes típusainak súlyozott átlagos rendes értéke összehasonlításra került a megfelelő típus exportjának súlyozott átlagárával, az alaprendelet 2. cikkének (11) bekezdésével összhangban.

(144) Az összehasonlítás a dömping meglétét mutatta a két megvizsgált tajvani exportáló gyártónál, amelyre a dömpingkülönbözet egyenlő volt azzal az összeggel, amellyel az így megállapított rendes érték meghaladta a Közösségbe irányuló export árát.

(145) A megállapított dömpingkülönbözetek a közösségi CIF-határparitáson, vámfizetés előtti ár százalékában kifejezve a következők:

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei 1.7 %,

- Far Eastern Textile Ltd., Taipei 1.8 %,

(146) Mivel mindkét dömpingkülönbözet elhanyagolható volt, vagyis kevesebb, mint 2%, és a Bizottság következetes gyakorlatának megfelelően, az eljárást Tajvannal szemben intézkedések meghozatala nélkül be kell fejezni, amennyiben azok a körülmények, amelyek ezekre az eredményekre vezettek, tartósaknak minősülnek.

D. A MEGVÁLTOZOTT KÖRÜLMÉNYEK TARTÓS JELLEGE ÉS A KÁROKOZÓ DÖMPING FOLYTATÓDÁSÁNAK/ MEGISMÉTLŐDÉSÉNEK VALÓSZÍNŰSÉGE

1. Általános

(147) A Tajvanra és a Koreai Köztársaságra vonatkozó időközi felülvizsgálat keretében a Bizottság megvizsgálta azt is, hogy az eredeti vizsgálathoz képest megváltozott körülmények a dömping és a károkozás szempontjából indokoltan tekinthetők-e tartós jellegűeknek, az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban.

(148) Továbbá Tajvant tekintve, és az alaprendelet 11. cikkének (7) bekezdésével összhangban, az is megvizsgálásra került, hogy valószínű-e, hogy a dömping folytatódna, vagy újra megjelenne, ha az intézkedéseket visszavonnák.

2. A Koreai Köztársaság

(149) Ahogyan a fentiekben említettük, a jelenlegi vizsgálat kimutatta a dömping meglétét a három, a mintába beválasztott exportáló gyártó közül kettőnek az esetében, bár az eredeti vizsgálaténál alacsonyabb szinten. A harmadik exportáló gyártót tekintve, ahogyan az eredeti vizsgálatban is, a dömping a megállapítás szerint elhanyagolható szintű.

(150) A dömpingre vonatkozóan megváltozott körülmények tartós jellegével kapcsolatos elemzés figyelembe vette a gyártási kapacitást, az értékesítési volumen alakulását a belföldi piacon, a közösségi piacon és a más harmadik országokba irányuló kivitel piacán, valamint megvizsgálta az egyes fent említett piacokon értékesített érintett termékek árait a mintába a Koreai Köztársaságból beválasztott három exportáló gyártó esetében, amelyek az érintett terméknek a Közösségbe irányuló exportjában több mint 80%-ot képviseltek a vi. során.

2.1 Gyártási kapacitás

(151) Az érintett termék gyártási volumene kis mértékben, 3,5%-kal nőtt 2001 óta (az intézkedések bevezetésére 2000 decemberében került sor), miközben a gyártási kapacitás mintegy 4%-kal csökkent. Ezért a kapacitáskihasználás magas szintet ért el (89% 2001-ben és 95% a vi. során), és a tartalékkapacitások alacsony szintűek. Az exportáló gyártók nem jeleztek előre semmiféle növekedést a gyártásban a következő évekre, és az érintett terméknek a vi. során egyik legnagyobb exportőre a Közösség szempontjából még be is szüntette az érintett termék gyártását a vi.-t követően.

2.2 Értékesítési volumen

(152) A belföldi piac viszonylag stabil maradt az utóbbi években. Bár a belföldi felhasználás csökkenhet, bizonyos PSF-felhasználók gyártási kapacitásainak Koreán kívülre történő esetleges áttelepítése miatt, a belföldi piacon nem látható jelentős és azonnali változás. Még ha a PSF-felhasználás a belföldi piacon csökkenne is, a gyártás vagy átállhat más poliészter-fonalakra, ami műszakilag meglehetősen egyszerűen kivitelezhető, vagy az érintett termék exportálható más harmadik országokba, ahol nincsenek, vagy a közösségi piacénál alacsonyabbak a dömpingellenes vámok, de mindkettő is bekövetkezhet. Ezen túlmenően, a koreai gyártók inkább exportorientált vállalatok, amelyek PSF-gyártásuk több mint 70%-át harmadik országok piacain értékesítik. Mivel a belföldi piactól való függősség viszonylag kicsi, a belföldi felhasználás csökkenése nem gyakorolna jelentős hatást a vállalatok jövedelmezőségére. Ezért nem lenne feltétlenül sürgősen szükség arra, hogy az értékesítést bővítsék más ügyfelek felé, Koreán kívül, azáltal, hogy a PSF-et alacsony árakon kínálják. A rendelkezésre álló információk szerint ezért nem vonható le az a következtetés, hogy a belföldi piac méretének megváltozása automatikusan a PSF Közösségbe irányuló exportjának növekedéséhez vezetne, egy inkább dömpingelt árakon.

(153) Ami a más harmadik országokba irányuló exportértékesítést illeti, ez stabil volt az elmúlt három pénzügyi évben, ami az érintett termék teljes értékesítésében mintegy 68%-ot képviselt. Nincs okunk azt hinni, hogy a harmadik országok piacai nem tudnak felszívni további exportot a jövőben, különösen, ha a PSF-kereslet világszerte növekszik, az érintett termék szélesebb körű alkalmazása miatt, amely többé már nem korlátozódik a fonásra vagy a szövésre, hanem egyre nagyobb mértékben a nem szövödei alkalmazásokra.

(154) Mivel a kapacitáskihasználtság a koreai gyártóknál magas, az alacsony szintű tartalékkapacitások, valamint a belföldi és az egyéb exportpiacokon a helyzet meglehetősen stabil, valószínűtlen az is, hogy a dömpingellenes intézkedések szintjének csökkentése az érintett termék behozatalának jelentős növekedéséhez vezetne a Közösségben.

2.3 Értékesítési árak

(155) Megvizsgálásra került, vajon a lecsökkent dömpingkülönbözet az exportárak csökkenéséhez vezetne-e, ami magasabb dömpinget eredményezne. Ebből a szempontból, mivel intézkedések voltak hatályban, és a Közösségbe irányuló kivitel stabil és jelentős szinten volt ezeknek az intézkedéseknek az ellenére, nincs olyan jelzés, hogy az alacsonyabb dömpingkülönbözetek alacsonyabb exportárakat vonnának maguk után. Ellenkezőleg, érvelhetünk úgy, hogy az alacsonyabb dömpingvámok, amelyeket az importőröknek fizetniük kell, lehetőséget teremtenek a vállalatok számára Koreában arra, hogy áraikat emeljék, anélkül, hogy a független ügyfél által fizetett végső árat megváltoztatnák.

2.4 A rendes érték valószínű alakulása

(156) Nem voltak találhatóak olyan jelzések, miszerint az előző felülvizsgálatkor megállapított rendes érték ne lehetne tartós jellegűnek tekinthető.

(157) Érvelhetünk úgy, hogy a kőolajárakkal szorosan összefüggő nyersanyagárak alakulása jelentős hatást gyakorolhat a rendes értékre. Úgy tekintettük azonban, hogy mivel a nyersanyagok olyan tőzsdeáruk, amelyekre az árak nemzetközileg meghatározottak, a nyersanyagok áraiban bekövetkező emelkedés hatása ugyanolyan hatással lenne az exportárakra, mint a rendes értékre, mivel a piac minden szereplőjét ugyanúgy érintené.

2.5 Következtetések a Koreai Köztársaságra

(158) A fentiek miatt és az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban, az volt a következtetés, hogy a megváltozott körülmények, amelyek a dömpingkülönbözet csökkenéséhez vezettek, ésszerűen nevezhetők tartós jellegűeknek.

(159) Ami azt a vállalatot illeti, ahol elhanyagolható mértékű dömpingkülönbözetet találtak, meg kell jegyezni, hogy ez a vállalat már egy 0%-os dömpingellenes vám alá tartozik, amióta a végleges intézkedéseket 2000-ben bevezették. Mindazonáltal, különösen a KNK-ból és Szaúd-Arábiából származó, a koreai behozatallal versengő, alacsony árazású behozatal ellenére ennél a vállalatnál nem volt megállapítható dömping a jelenlegi időközi felülvizsgálatban. Ezért nincs ok azt hinni, hogy ez a vállalat a jövőben jelentősen megváltoztatja exportbeli magatartását.

(160) Tekintetbe véve, hogy alacsonyabb dömpingkülönbözeteket találtak minden érintett vállalatnál Koreában, és ez a helyzet nem tekinthető rövid távú jellegűnek, a 2852/2000/EK rendelet által kivetett intézkedéseket ennek megfelelően módosítani kell.

(161) Ugyanezekből az okokból, az elhanyagolható dömpingkülönbözet a Sung Lim Co., Ltd. esetében megerősítendő.

3. Tajvan

(162) Az elemzés figyelembe vette a gyártási kapacitást, az értékesítési volumen alakulását a belföldi piacon, a közösségi piacon és a más harmadik országokba irányuló kivitel piacán, valamint megvizsgálta az egyes fent említett piacokon értékesített érintett termékek árait a mintába a Tajvanról beválasztott két exportáló gyártó esetében, amelyek az érintett terméknek a Közösségbe irányuló exportjában több mint 90%-ot képviseltek a vi. során.

3.1 Gyártási kapacitás

(163) Az elmúlt négy pénzügyi évben a két tajvani exportáló gyártó gyártási kapacitása mintegy 6,5%-kal csökkent. Bár a kapacitáskihasználás összességében csak 73%, ez a kapacitáskihasználás stabil maradt ez alatt az idő alatt. A rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy a gyártás más országokba (Vietnam, Kína) tevődik át, ahol jobb a termelékenység. Ezért, még ha áll is rendelkezésre tartalékkapacitás, a Közösségbe irányuló kivitel növekedése – amennyiben az intézkedéseket visszavonják – nem nagyon valószínű, mert a tartalékkapacitásokat inkább más, harmadik országokba viszik át.

3.2 Értékesítési volumen

(164) Az elmúlt három pénzügyi év során az érintett termék fő piaca az exportáló gyártók számára nem a Közösség, hanem más harmadik országok voltak. A közösségi piacra irányuló értékesítési volumenek mégis jelentősek voltak, mivel az érintett termék teljes értékesítési mennyiségében 24%-ot képviseltek a vi. folyamán. Vegyék azonban figyelembe, hogy ez az arány időben csökkent (29% volt 2001-ben). A harmadik országokban (Kína és Japán) hatályban lévő intézkedések ellenére a harmadik országokba irányuló kivitel 14%-kal nőtt három év alatt, és a vi. során az érintett termék teljes értékesítési mennyiségében 62%-ot tett ki.

(165) A belföldi piacon történt értékesítés az elmúlt három pénzügyi évben stabil maradt, az érintett termék teljes értékesítésében 13,4%-ot képviselt a vi. folyamán.

(166) Figyelembe véve, hogy az exportáló gyártók – annak ellenére, hogy dömpingellenes intézkedések vonatkoztak rájuk számos harmadik országban – tovább növelték a Közösségen kívüli harmadik országokba irányuló kivitelüket, és továbbra is jelentős jelenlétet tartottak fenn a Közösség piacán, nincs olyan egyértelmű jelzés, hogy bármiféle tartalékkapacitást a Közösség piaca felé átirányítanának, amennyiben a jelenlegi, Tajvannal szembeni eljárás megszüntetésre kerülne. Ilyen értelemben annak a következtetésnek a levonására került sor, hogy a gyártási kapacitásnak harmadik országokba történő átvitele nincs összefüggésben a Tajvanról származó behozatallal szembeni kereskedelempolitikai védelmi intézkedésekkel.

3.3 Értékesítési árak az exportpiacokon

(167) Árösszehasonlítás készült a Közösségbe irányuló kivitelre és a harmadik országokba irányuló kivitelre értékesített érintett terméknek a vizsgálati időszakban érvényes árai között.

(168) Megállapítást nyert, hogy a globális számoknál (beleértve az érintett termék összes típusát) az érintett termék eladási árai jelentősen (az elmúlt három pénzügyi évben 10%-kal) magasabbak voltak a Közösség, mint a harmadik országok esetében. Ez az árkülönbség azonban, amely a közösségi piac és a többi exportpiac között mutatkozott, nagyrészt megmagyarázható az árak nagy szóródásával az exportáló gyártók által exportált terméktípusok között. Továbbá, mivel a Közösségbe a dömpingellenes intézkedések ellenére exportált mennyiségek jelentősek, ezeknek az intézkedéseknek a megszüntetése még egy árrést is biztosítana az exportőrök számára, hogy növeljék exportáraikat.

(169) Ezen az alapon nincs olyan jelzés, miszerint az a lehetőség a vállalat számára, hogy csökkentse árait a Közösség viszonylatában, megmutatkozna a többi exportpiacon érvényesülő árszínvonalban.

3.4 A rendes érték valószínű alakulása

(170) Nem találtunk olyan jelzést, ami változásra utalna a rendes értékben. A belföldi piac stabil maradt, és a belföldi piaccal kapcsolatos költséghelyzet stabil maradt.

(171) Ami a nyersanyagáraknak a rendes értékre gyakorolt hatását illeti, a (158) preambulumbekezdés következtetései Tajvan esetére is érvényesek.

3.5 Következtetések Tajvanra vonatkozóan

(172) A fenti elemzés nem ad olyan jelzést, hogy a dömping visszatérne, ha az intézkedéseket megszüntetnék.

4. A (káros) dömping folytatásának / ismételt előfordulásának valószínűségére vonatkozó következtetés

(173) A jelenleg a Koreai Köztársaságból származó PSF behozatalát illetően meglévő intézkedések meghaladják azt, ami ahhoz szükséges, hogy a dömpingelt behozatal káros hatását kiküszöböljék. Annak a valószínűségnek a megvizsgálása alapján, hogy a dömping folytatódna, vagy visszatérne, ha az intézkedéseket megszüntetnék, és hivatkozva a Koreai Köztársasággal szemben jelenleg hatályban lévő intézkedések ellenére megállapított dömpingre, a következtetés az, hogy az intézkedéseket módosítani kell, és a jelenlegi felülvizsgálatban megállapított szinteken kell meghatározni.

(174) A jelenleg érvényben lévő intézkedések a Tajvanról származó PSF behozatalával szemben többé nem indokoltak. Figyelembe véve, hogy nem találtunk olyan elemet, miszerint van a valószínűsége annak, hogy a dömping folytatódna, vagy visszatérne, ha az intézkedéseket megszüntetnék, és hivatkozva azokra a jelenlegi felülvizsgálatnak a dömpinggel kapcsolatos megállapításaira (elhanyagolható), a következtetés az, hogy a Tajvannal szembeni eljárást meg kell szüntetni, intézkedések kivetése nélkül.

(175) A panaszos közösségi ipar kifogásolta a Tajvanból származó importok elleni antidömping eljárás megszüntetését. Állításuk szerint a tajvani piac egészét kellene elemezni a mintavételezett exportáló gyártók helyett abból az okból, hogy a nem mintavételezett vállalatok inkább hajlamosak a dömpingárakon való export folytatására, amennyiben az intézkedéseket megszüntetik. Azzal érveltek, hogy a nem mintavételezett vállalatok, pénzügyi helyzetük miatt leginkább arra törekednek, hogy maximalizálják pénzforgalmukat exportvolumenük növelése révén (dömpingelt árakon), amelyeket az USA-ba irányuló exportok esetén alkalmazott árak is igazolnak. Továbbá, állításuk szerint, mivel ezeknek a vállalatoknak a termelési kapacitása a közösségi fogyasztás 66%-át teszi ki, az ilyen exportok jelentős hatással vannak.

(176) Megállapították, hogy a mintavétel nemcsak az EU-ba irányuló tajvani export 95%-át teszi ki, de ugyanakkor a más országokba irányuló tajvani export 43%-át is, valamint a hazai értékesítések 71%-át és a PSF hazai termelésének 57%-át, és emiatt az alaprendelet 17. cikkével összhangban nagymértékben reprezentatívnak tekinthető. Azt is megállapították, hogy a panaszos közösségi ipar nem emelt kifogásokat az eljárás megelőző szakaszában a mintával kapcsolatban.

(177) A károkozó dömping megismétlődése valószínűségének tekintetében, a panaszos közösségi ipar érveit tisztán állításokra alapozta, amelyeket nem indokolt meg elégséges alátámasztó bizonyítékokkal. Emiatt arra vonatkozóan, hogy a nem mintavételezett vállalatok, tekintettel a rossz pénzügyi helyzetükre leginkább arra törekednek, hogy maximalizálják pénzforgalmukat az EU-ba irányuló exportvolumenük növelése révén (dömpingelt árakon), megállapítják, hogy számos különböző, az eladási volumen növelésétől eltérő eszköz révén készpénz teremthető, mint pl.: kiegészítő kölcsönök, a nem nyereséges üzletágak eladása és részvénykibocsátáson keresztüli tőkeemelés révén. Hasonlóan nem nyújtottak be meggyőző bizonyítékokat az USA-ba irányuló exportok esetén alkalmazott állítólagos dömpingárakról. Végezetül, a panaszos közösségi ipar Tajvan gyártási kapacitására irányuló elemzése nem számol a tajvani kapacitás csökkenésének lehetőségével a tajvani termelési létesítmények Tajvanon kívüli kihelyezése valamint az egyik tajvani gyártó csődbe jutása miatt.

(178) A fentiek alapján fenntartják Tajvan esetében a dömping megismétlődésének valószínűségére levont következtetést.

E. KÁROKOZÁS

1. A közösségi iparág meghatározása

(179) Az Európai Közösség következő gyártói támogatták a panaszt:

- Catalana de Polimers, S.A, Spanyolország

- Dupont Sabanci Polyester GmbH, Németország

- Industrias Químicas Textiles, S.A., Spanyolország

- Tergal Fibres, S.A., Franciaország

- Trevira GmbH, Németország

- Wellman International Limited, Írország

(180) Mivel ez a hat panaszos együttműködő közösségi gyártó az érintett termék közösségi gyártásának 49%-át képviseli, és mivel egyetlen nem-panaszos közösségi gyártó sem adott kifejezetten hangot ellenkezésének a jelen eljárás kezdeményezésével kapcsolatban, a vélekedés az, hogy a panaszos gyártók képviselik a közösségi iparágat az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése és 5. cikkének (4) bekezdése szerinti értelemben. Két nem-panaszos közösségi gyártó adott általános tájékoztatást a Bizottságnak, de nem támogatták a panaszt.

2. Közösségi felhasználás

(181) A közösségi felhasználás megállapítása az érintett terméknek az érintett országokból és minden más olyan harmadik országból történő behozatalának volumene alapján történt, amelyekről tudott, hogy az érintett terméket gyártják és a Közösségbe exportálják, hozzáadva a közösségi piacon megvalósuló értékesítési volument, mind a közösségi iparág, mind más közösségi gyártók részéről. Mivel a panaszt nem tevő 10 közösségi gyártó közül csak ketten nyújtottak be információkat értékesítésükről, a fennmaradó nyolc nem-panaszos gyártó értékesítésének kiszámítása a közösségi iparág által beadott panaszban szereplő adatok alapján történt. Ezeket az adatokat alátámasztották egy független, a szálgyártásra szakosodott tanácsadó cég publikációi.

(182) A konzisztencia kedvéért sor került az Eurostat felhasználására a vonatkozó KN-kódokon megvalósuló behozatal volumenének meghatározására a jelen eljárásban. Megjegyzendő, hogy az érintett exportáló országok gyártói által jelentett behozatali volumen egyezett a megfelelő Eurostat számokkal.

(183) Ennek alapján a közösségi felhasználás stagnált, a 2000. évi 712 773 tonnáról a vi. idején 709 828 tonnára változott.

1. táblázat |

2000 | 2001 | 2002 | vi. |

Közösségi felhasználás (tonna) | 712,773100 | 661,22794 | 729,916102 | 709,828 99 |

3. A PSF behozatala az érintett országokból

3.1 Összevonás

(184) Ami Tajvant illeti, a megállapított dömpingkülönbözet kevesebb mint 2%-ot tett ki (ld. a fenti preambulumbekezdések). Ezért az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdésében meghatározott feltételek – amelyek szerint az érintett termék behozatalát ebből az országból az érintett terméknek a többi megvizsgált országból való behozatalával összevontan kell értékelni – nem teljesültek.

(185) A Bizottság megfontolta továbbá, hogy a KNK-ból, Szaúd-Arábiából és Dél-Koreából (a továbbiakban: az „érintett országok”) származó PSF behozatalának hatásai összevontan értékelendők-e, az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban.

(186) Ez a cikk úgy rendelkezik, hogy a két vagy több, egyidejűleg ugyanannak a vizsgálatnak a ha