KÖZÖS JELENTÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A demokráciának az EU külkapcsolatai keretében való támogatásáról szóló uniós cselekvési program végrehajtása /* JOIN/2012/028 final */





KÖZÖS JELENTÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A demokráciának az EU külkapcsolatai keretében való támogatásáról szóló uniós cselekvési program végrehajtása 1. Bevezetés és háttér Ez a közös jelentés, melyet a főképviselő és a Bizottság készített, válasz a Tanács 2010. decemberi 10-i felhívására[1], melyben a Tanács rendszeres tájékoztatást kért a demokráciatámogató kezdeményezésekről a kísérleti országokban. E jelentés vizsgálja: · a cselekvési program végrehajtását a kísérleti országokban és valamennyi régióban; · a 2010 decembere és 2012 eleje között adott politikai válaszokat továbbá · az uniós demokráciatámogatás koherenciáját és eredményességét. 2011 során megmutatkozott az emberek azon egyetemes vágya, hogy magukat kormányozzák. A burmai, észak-afrikai és közel-keleti fejlemények (az „arab tavasz”), valamint a nemzetközi közösség egységes állásfoglalása az elefántcsontparti patthelyzettel kapcsolatban kihangsúlyozta az emberek vágyát saját életük irányának meghatározására. Az EU gyorsan reagált ezekre az eseményekre, ami rávilágított a demokráciának az EU külkapcsolatai keretében való támogatásáról szóló 2009-es tanácsi következtetésekben[2] elfogadott elvekre, melyek a következőek: · az EU rendelkezésére álló valamennyi eszköz hatékony és konzisztens használata; · differenciált, ország alapú megközelítés; továbbá · a párbeszéd és a partnerség, valamint az összes érintett bevonásának jelentősége, tekintettel az országok valódi felelősségvállalására. Ennek eredményeként új politikai fejleményeket indítottak be, elsőként a szomszédságban. Ezek a politikai fejlemények megerősítik az EU demokráciatámogatással kapcsolatos átfogó megközelítését, új elemekkel bővítik a 2009-es tanácsi következtetésekben lefektetett elveket, továbbá jelentősen növelik a finanszírozást. 2. Végrehajtás a kísérleti országokban 2.1. Előzmények A kísérlet során új munkamódszereket alakítottak ki, illetve felülvizsgálták a már meglevőket annak érdekében, hogy elmélyítsék az Unió demokratikus fejlődést támogató képességét és kialakítsák a cselekvési program végrehajtásának módszertanát. Az eredeti 12-ből 9 országban[3] folytatott kísérleti végrehajtás betekintést tett lehetővé az uniós demokráciatámogatás összes területébe. A csoportban találhatóak autokratikus rendszert és/vagy konfliktust követően átmenetben lévő országok, kis szigetországok, nagy kontinentális országok és a világ legnagyobb szigetcsoportja. Ezek az országok így kis mintát kínálnak a világ demokratikus rendszereinek rendkívüli változatosságából, egyedi módon tükrözve az egyes országok történeti és kulturális örökségét. 2.2. Időközi eredmények Az uniós küldöttségek felkérést kaptak arra, hogy azonosítsák a demokráciatámogató tevékenységeket, az érintetteteket (kormányzat, demokratikus intézmények, valamint a civil és a politikai társadalom), a demokráciatámogatás területén aktív valamennyi donort, továbbá a folyamatban levő együttműködést és annak hatását. A felmérés célja a demokráciaprofil elkészítése volt, ideértve a fejlesztésre szoruló területek hiányelemzését is. A demokráciaprofil elkészítése érdekében többszereplős párbeszéd indult az összes fontos érintett bevonásával. A hiányelemzés célja az volt, hogy rámutasson azokra a hiányosságokra, melyeket a kormányzat és/vagy a civil társadalom meg kíván oldani, valamint arra is, hogy melyik donor a legalkalmasabb a segítségnyújtásra. 2012 februárjáig a kísérletben részt vevő mind a 9 küldöttség megtette jelentését. A kísérlet a gyakorlatban bebizonyította, hogy mind a megközelítés, mind a 2009-es és 2010-es, a demokráciatámogatásról szóló tanácsi következtetésekben lefektetett elvek egyértelműen értéket és tartalmat szolgáltatnak az EU demokráciatámogatás terén kifejtett erőfeszítéseihez. A kísérlet végrehajtásának jelenlegi állapota az alábbi eredményekkel járt: · nagyobb koherencia: a különböző pénzügyi és egyéb eszközök, a küldöttségeken dolgozó, különböző mandátumú személyzet, illetve az egyes küldöttségek és az uniós tagállamok között; · az egyes küldöttségek koordinációs szerepének nagyobb legitimitása egy politikailag érzékeny területen; · hozzáadott érték a jelentésekben a demokráciával kapcsolatos átfogó összpontosítás tekintetében; · az emberi jogi stratégiák terén folyó munkával kapcsolatosan a több információból, a kiegészítő jellegből és a szinergiából származó hozzáadott érték. Fontos kiegészítő információk gyűltek össze a politikai rendszerhez kapcsolódó struktúrák és folyamatok, valamint a rendszer tevékenységének eredményeivel kapcsolatban; · hozzáadott érték a párbeszédhez és a programozáshoz, ideértve a közös programozást az EU és a tagállamok között. Libanon esete: megfelelő politikai környezetben nyílt hozzáállás az Unióval történő együttműködéshez a demokrácia terén Libanon egy működő pluralisztikus rendszerrel rendelkező demokrácia. A szektariánus megosztottság a bizonytalan térségbeli helyzettel együttesen azonban olyan helyzethez vezetett, mely súlyos következményekkel jár több, a demokráciához/kormányzáshoz kapcsolódó területen. Libanon az európai együttműködési ajánlatra fogékony ország, különösen a demokrácia és a kormányzás területén. Az uniós demokráciatámogatás folyamatosan napirenden volt mind a Libanonnal folytatott párbeszéd, mind a fejlesztési együttműködés terén. A párbeszéd során közösen sikerült több gyengeséget azonosítani, ideértve: a parlament hatékonyságát; a választási reform (amint azt az választási megfigyelő küldöttsége 2009-ben jelentésében megállapította), valamint az igazságszolgáltatás hatékonysága és függetlensége növelésének szükségességét. Libanon az európai szomszédságpolitika keretében közvetlen és átfogó párbeszédbe kezdett az EU-val, amelynek eredményeképp 2007-ben ambiciózus európai szomszédságpolitikai cselekvési tervet fogadtak el. A cselekvési terv második generációja, melyet 2012 végéig kell elfogadni, konkrét prioritásokat, referenciaértékeket és mutatószámokat fog előrelépési célként felsorolni a demokrácia/kormányzás és más szektorok terén. A cselekvési terv tartalmazza a cselekvési program fő elemeit. 2.3. Időközi önálló eredmények Noha a kísérlet eredményekhez vezetett annak köszönhetően, hogy az anyagot eltérőképpen mutatták be, nehéz átfogó következtetéseket levonni. Ez azt mutatja, hogy az iránymutatásokat felül kell vizsgálni. Egyes jelentések például jogászias megközelítéssel készültek, míg mások több figyelmet fordítanak a hatalmi viszonyokra, a politikai kultúrára vagy az egyes olyan intézményekre, mint a párt- vagy az igazságszolgáltatási rendszer, illetve a civil társadalom. A hagyományos, párhuzamos hatalmi struktúrák (a törzs öregjei, feudális családok vagy klánok, törzsfőnökök, főnökök stb.) sok demokráciában párhuzamosan léteznek a választott demokratikus struktúrákkal és olyan állami intézményekkel, mint az igazságszolgáltatás. A társadalom történelmi és kulturális szövetének részeként a hagyományos vezetők fontos szerepet játszanak, ám ez gyakran összeütközésekhez vezet a választott demokratikus intézményekkel. E hagyományos hatalmi struktúráknak a megértése előfeltétele annak, hogy fejlesszék az EU demokratikus rendszerek és intézmények integrációjára vonatkozó képességét. Ugyanez igaz az alkotmányos rendelkezésekre és a választási rendszerekre, valamint ezek szociológiai és történelmi gyökereire. Ezek jelentősen hozzájárulhatnak az állam különböző intézményei közötti erőeltolódásokhoz és aránytalanságokhoz. Az EU csak korlátozott számú országban képes hozzájárulni az alkotmányos változáshoz, ezért a bevált módszerek terjesztésére hagyatkozik annak érdekében, hogy más országoknak hasznos példákkal szolgáljon. 3. Végrehajtás az összes régióban 2011 során az EU nagyobb hangsúlyt fektetett arra, hogy segítséget kínáljon a demokrácia és az emberi jogok terén. Az EU a politikai feltételességet is megerősítette azokban az esetekben, mikor közvetlen költségvetéstámogatást ajánlott[4] világszerte a partnerországoknak. Az EU a demokrácia és az emberi jogok európai eszköze (EIDHR), a Stabilitási Eszköz (IfS), valamint a fejlesztési együttműködés nem állami és helyi hatósági szereplőire (NSA/LA), és adott esetben a földrajzi eszközökre is kiterjedő tematikus programok kombinálásával a demokráciatámogatás terén holisztikus megközelítést alkalmaz. A 2011-es eredmények közé tartoznak a következők: · törvényhozási változások (új választási törvény Moldovában és választási reform Afganisztánban); · az alulreprezentált csoportok fokozottabb részvétele a politikai életben (a nők Azerbajdzsánban és Ghánában, a fiatalok Kirgizisztánban és az őslakos közösségek Bolíviában); · a szólás- és sajtószabadság megőrzése (Elefántcsontpart); · az állampolgárok választási rendszerbe vetett bizalmának fokozása (Banglades és Elefántcsontpart); továbbá · a politikai tevékenység tekintetében a jobb tájékoztatás, nyomon követés és megnövekedett átláthatóság (Fülöp-szigetek). Nigéria: Nigéria jó példa az EU demokráciatámogatás terén alkalmazott megközelítésére. Az EU 2011-ben úgy határozott, hogy egy 20 millió EUR-s (10. EFA) projektet indít a 2012–2015-ös nigériai választási ciklus támogatására. A projekt célja kifejezetten az, hogy a választások utáni ellenőrzések, értékelések és felülvizsgálatok útján támogassa a választási reformfolyamatot és a kapacitás-építési területek némelyikét. A fő kedvezményezettek közé tartoznak a független nemzeti választási bizottság (INEC), a parlament, az igazságszolgáltatás, a politikai pártok, a civil társadalom szervezetei, a média és a biztonsági szektor. Fehéroroszország: Annak ellenére, hogy Fehéroroszországban romlanak a civil társadalom és különösen az emberi jogi szervezetek munkafeltételei, az uniós pénzügyi támogatás az ötszörösére nőtt a 2010-es választások utáni rendőri fellépést követően. Az Unió által támogatott tevékenységek közé tartoznak az emberi jogok előmozdítása, az elnyomás áldozatainak segítése, a sajtószabadság, a választási megfigyelés, ösztöndíjak az európai egyetemeken és a társadalmi befogadás előmozdítása. A támogatás célja az országban a civil társadalom fejlődésének védelme és elősegítése annak érdekében, hogy megerősítsék a fehéroroszországi demokratizálódás ütemének felgyorsításában játszott szerepét. Tunézia: Tunéziában megkezdődött a cselekvési program végrehajtása. A politikai támogatás rendszeres látogatások (Barroso elnök, Ashton főképviselő/alelnök, Füle biztos, más biztosok és az Európai Parlament elnöke) uniós tanácsi következtetések, valamint kül- és biztonságpolitikai nyilatkozatok révén valósult meg. A Tunéziának az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI) keretében jutatott összes támogatás 2011-ben 80 millió EUR-ról 160 millió EUR-ra nőtt, és a 2011–2013-as időszakban el fogja érni a 400 millió EUR-t (az eredetileg tervezett 240 millió EUR-n felül). A demokratikus átmenet és a választási előkészületek azonnal támogatás kaptak a demokrácia és az emberi jogok európai eszköze (EIDHR) keretében gyorsan a helyszínre telepített szakértők, valamint ezt követően a Stabilitási Eszköz (IfS) keretében egy 2 millió eurós csomag formájában. Ez a pénzt a politikai reformok, a választási folyamat, a független civil társadalom, ideértve a női szervezeteket, valamint az újságírók képzésének támogatására fordították. Egy a választások idejére kihelyezett uniós választási megfigyelő misszió további 3,2 millió EUR-t kapott (Alkotmányozó Nemzetgyűlés, 2011. október 23.). Egy 2011. márciusi, az EIDHR keretében megvalósult 2 millió EUR összköltségvetésű pályázati felhívás a hazai megfigyelők választási megfigyelő tevékenységét, a politikai pártok képzését, a szólás- és mozgásszabadság, valamint a demokratikus értékeket és az emberi jogok előmozdítását célzó projekteket támogatta. 2011 júliusában a fejlesztési együttműködés nem állami és helyi hatósági szereplői tematikus program (2,5 millió EUR) keretében megjelent pályázati felhívás a civil társadalom segítségével a helyi fejlesztést támogatta, külön hangsúlyt fektetve a munkahely- és bevételteremtésre. A demokratikus átállást célzó tevékenységeket belefoglalták a Tunézia és az EU közötti kapcsolatok teljes skáláját lefedő, átfogó cselekvési tervbe. 4. Újabb fejlemények 4.1. Új európai szomszédságpolitika A 2011. május 25-i „Az átalakuló szomszédság új megközelítése” című közös közlemény körvonalazta az új európai szomszédságpolitikai víziót. Az új megközelítés a kölcsönös elszámoltathatóságon, valamint az emberi jogok, a demokrácia és a jogállamiság egyetemes értékeinek tiszteletben tartására vonatkozó közös kötelezettségvállaláson alapul. A „többért többet” elvével összhangban a különbségtétel magasabb szintjét vezeti be, így a határozott reformokat folytató országoknak nyújtott megnövelt uniós támogatás mellett lehetőséget biztosít minden partnerországnak arra, hogy annyira fejlessze kapcsolatait az Unióval, amennyire azt saját céljai, szükségletei és képességei lehetővé teszik. A „többért többet” elve azt jelenti, hogy több támogatást ajánlanak azoknak a partnereknek, akik sikeresen előrelépnek a demokratikus reformok és a fenntartható és inkluzív gazdasági fejlődés terén. Az új politikai keret támogatja a „mélydemokráciát” és a közösségekkel való partnerséget, segíti ezek fenntartható gazdasági és szociális fejlődését, a növekedést és a munkahelyteremtést, megerősíti a kereskedelmi kapcsolatokat, előmozdítja a további mobilitást, és erősíti a regionális partnerségeket. 2011 szeptemberében elindult a Civil Társadalmi Eszköz, melynek célja, hogy erősítse a szomszédságpolitikának a civil társadalom reformokat előmozdító és a nyilvános elszámoltathatóságot növelő kapacitását. 2011-ben 26,4 millió EUR-t fordítottak e célra, és 2012-ben és 2013-ban hasonló összegekre lenne szükség. Általánosságban az Unió strukturált párbeszéd és pénzügyi támogatás kombinációja révén szorosabbra fogja fűzni kapcsolatait a szomszédságpolitikában részt vevő helyi civil társadalmi szervezetekkel. Az arab tavaszra reagálva az EU a folytonosan változó helyzetből fakadó kihívásokra válaszul gyors és hatékony lépéseket tett. Az EU 160,5 millió EUR összegű humanitárius és polgári védelmi segítséget nyújtott a régiónak, továbbá intézkedésekkel támogatta a demokratikus átmenetet és segítséget nyújtott az elszegényedett területeknek. Az EU konkrétan jelentős támogatást nyújtott a tunéziai, marokkói, líbiai és egyiptomi választásokhoz. Az EIDHR segítséget nyújtott Tunéziában, Líbiában és Egyiptomban (az IfS két rendkívüli támogatási intézkedése mellett) a helyi választási megfigyelőknek, ideértve a médiát, a politikai pártokat, és a civil társadalom csoportjait. Más kezdeményezések beindultak, különösképpen az Európai Demokrácia Alapítvány, és várhatóan hamarosan működőképessé válnak. 4.2. A változtatási program A cselekvési programra és az európai szomszédságpolitikára építve az új fejlesztési együttműködési politika – a változtatási program[5] – uniós különbségtételt vezet be a partnerországok kezelése terén, és a jövőbeli együttműködést két kiemelt területre igyekszik koncentrálni: · emberi jogok, demokrácia és a felelősségteljes kormányzás más fontos elemei; továbbá · inkluzív és fenntartható növekedés a humán fejlesztés szolgálatában. A demokratikus kormányzáshoz nyújtott uniós támogatás fő elvei a partnerek közötti párbeszéd és az eredmény-orientált reformok ösztönzőire való fókuszálás. A különbségtétel elveiből kiindulva az uniós megközelítésnek országszinten az eszközök és a támogatási módozatok megfelelő kombinációján kell alapulnia. Az emberi jogok és a demokratikus reform terén egyértelmű elköteleződést és előrehaladást felmutató partnerországok például általános költségvetéstámogatást kaphatnak az EU-tól. 4.3. Az új pénzügyi keret A Bizottság 2011. június 29-én terjesztette elő a következő, 2014–2020-as időszakra szóló többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatát. A költségvetési javaslat körvonalazza a Bizottság új megközelítését – „a változtatási menetrendet” – amely az uniós támogatást kevesebb szektorra, így a demokrácia, az emberi jogok és a jó kormányzás támogatására, valamint az inkluzív és fenntartható növekedésre koncentrálja. Ez a javaslat a „többért többet” megközelítéssel együtt az összes földrajzi eszközön (Európai Szomszédsági Támogatási Eszköz, Fejlesztési Együttműködési Eszköz) és az EFA-n keresztül további finanszírozási lehetőségeket biztosítana a demokráciatámogatáshoz. Az új többéves pénzügyi keretre irányuló javaslat újraegyensúlyozás és a prioritások felülvizsgálata révén új EIDHR-t tartalmaz 42 %-os tervezett költségvetés-növekedéssel, ami így eléri az 1,578 milliárd EUR-t, valamint új IfS-t 37 %-os tervezett költségvetés-növekedéssel, ami így eléri a 2,828 milliárd EUR-t. Az EIDHR alkalmazási körét felülvizsgálták és leegyszerűsítették. A demokráciatámogatás a négy cél egyike lesz, és célzottabb megközelítést alkalmaz a politikai társadalmat, a pluralizmust, a média szabadságát, valamint a hazai elszámoltathatósággal és a választásokkal foglalkozó civil társadalmi szervezeteket illetően. Több hangsúlyt kap majd az uniós választási megfigyelő missziók nyomon követése. Azok az uniós küldöttségek, melyek a 4. cél – országalapú támogatási program – alapján finanszírozást kapnak, ösztönözve lesznek arra, hogy indítsanak pályázati felhívásokat. 5. A legutóbbi értékelések 5.1. A kormányzási kezdeményezés értékelése A 2006-ban indult kormányzási kezdeményezést (amely 2,3 milliárd EUR-t kap a 10. EFA-ból) úgy tervezték, hogy az uniós együttműködésben erősebb politikai jelleget kölcsönözzön a kormányzásnak, ösztönözze a partnerországokat saját reformjaik végrehajtására, és javítsa a politikai párbeszédet ezekben a kérdésekben. 2011-ben az Afrikai Kormányzási Intézet és a Fejlesztéspolitikai Irányítás Európai Központja (ECDPM) együttesen egy támogató tanulmányt készített a „kormányzáshoz kötődő ösztönző keret” folyamatának felmérése céljából, és hogy olyan ajánlásokat fogalmazzon meg, melyek javítják a Bizottság megközelítését az afrikai, karibi és csendes-óceáni térség országaiban a kormányzás támogatása terén. A tanulmány Afrikára koncentrált annak érdekében, hogy feltárja az e kezdeményezés és az olyan fejlődő afrikai kormányzási menetrendek és eszközök közötti kapcsolódásokat, mint az afrikai kölcsönös értékelési mechanizmus. Az érintettek szerint noha a kormányzási kezdeményezés „jókor jött”, az afrikai, karibi és csendes-óceáni térség országainak többségében gyorsan elveszítette a lendületét, politikai húzóerejét és áttételes hatóképességét. Ezen átfogó értékelés alapján az alábbi következtetések fogalmazódtak meg: · a kormányzási kezdeményezés sok tekintetben tanulóeszközként szolgált; · a kormányzási kezdeményezésről szóló párbeszéd és a gyakorlat elvált egymástól. A kormányzati kezdeményezés nem érte el a várt hatást, noha a kezdeményezésnek köszönhetően Beninben és Ruandában javult a kormányzásról folyó párbeszéd, és eredmények születtek a kormányzati reformok terén. Ez alapján az az ajánlás fogalmazható meg, hogy noha az Uniónak továbbra is hasonló szinten kellene foglalkoznia a kormányzással, ugyanakkor felül kellene vizsgálnia támogatási stratégiája több elemét, többek között: · a hátteret kellene kiindulópontnak venni; · uniós szinten nagyobb belső koherenciát kellene biztosítani; · összhangba kellene hozni az eszközöket az ambíciókkal; továbbá · fel kellene mérni a megfelelő bekapcsolódási megközelítéseket (az adott esetre „leginkább illő” megoldásokból kiindulva). 5.2. A hazai elszámoltathatóság fokozása a parlamentek megerősítése révén 2011-ben elkészült egy átfogó felülvizsgálat arról, hogy az EU hogyan támogatta az ázsiai, latin-amerikai és szomszédságbeli parlamenteket az elmúlt évtizedben. A tanulmány arra mutatott rá, hogy 2000 óta az EU világszerte közel 150 millió EUR-t költött a parlamentek megerősítésére. Azok a projektek voltak sikeresek, melyek gondos előkészítésen alapultak, így különösen azok, amelyeknél sikerült megérteni az átfogó kormányzási környezetet és a politikai szereplők motivációt. Az ilyen projekteknél általában hosszabb távú megközelítést alkalmaztak, és ott került rájuk sor, ahol a környezet kedvezőnek bizonyult a demokratikus fejlődéshez. A tanulmány rámutatott továbbá a bevált módszerek megosztásának, valamint a demokráciatámogatásra irányuló egyéb (pl. a civil társadalom, a politikai pártok és a média támogatását szolgáló) tevékenységekkel összhangban levő parlamenti támogató programok szükségességére. A felülvizsgálat eredményeként elkészült „A parlamentekkel való együttműködés és azok támogatása világszerte: az Európai Bizottság stratégiái a parlamentek támogatását célzó fellépésekre vonatkozóan” című uniós referenciadokumentum, amely gyakorlati eszközként szolgál az uniós személyzet és más érintettek számára. 6. ajánlások 6.1. A kísérletek folytatása Most be kell fejezni a kísérleteket, ehhez véglegesíteni kell a demokráciaprofilt és a hiányelemzést a kilenc kísérleti országban, és meg kell állapodni az érintettekkel a kölcsönös együttműködés területeiről. 2013 elejére a tervek szerint jelentést nyújtanak be az elért eredményekről az érintett tanácsi formációknak. 6.2. A választási megfigyelő misszió ajánlásainak nyomon követése Az EU a választások napján és az esetleges uniós választási megfigyelő missziók (EOM) vagy választási szakértői missziókon (EEM) túlmenően manapság a teljes választási ciklust figyeli. A demokráciát támogató programokat egyre inkább a demokráciatámogatásról szóló tanácsi következtetésekben lefektetett elvek szerint tervezik meg. Az EOM/EEM záró jelentések legfontosabb vonása, hogy részletes és konstruktív ajánlásokat tartalmaz a jövőbeli választások keretének és lebonyolításának javítására, és a demokratikus intézmények megerősítésére vonatkozóan. Mivel ezek az ajánlások egy adott országban a demokrácia elemeinek széles körével foglalkoznak, kitűnő alapot szolgáltatnak a párbeszédhez, továbbá a demokráciaprofil és a hiányelemzés fő részeit képezik. Segítséget nyújtanak továbbá ahhoz is, hogy azonosítani lehessen az Unió által támogatott technikai tanácsadás és segítségnyújtás lehetséges területeit. Az ajánlásokat sajnos még mindig nem követik nyomon szisztematikusan. Az EU ezért lépéseket tesz annak biztosítása érdekében, hogy az uniós választási megfigyelő missziók nyomon követése mind politikai, mind technikai szinten koherens, átfogó és eredményorientált módon történjen. A politikai szintű ajánlások kulcsfontosságúak ahhoz, hogy a hatóságokat a szükséges reformok végrehajtására ösztönözzék. A választási megfigyelő missziók megállapításainak erejét és láthatóságát fokozza, ha azokat beépítik az uniós állásfoglalásokba, az európai szomszédságpolitika cselekvési terveibe vagy a közös programozási dokumentumokba. Az EKSZ nemrégiben elindított egy kezdeményezést, melyben arra kérte az érintett országokban lévő uniós küldöttségvezetőket, hogy tegyenek jelentést a választási megfigyelő missziók és a választási szakértői missziók nyomon követéséről. A küldöttségvezetőknek értékelniük kell, hogy az országok hatóságai mennyire alaposan hajtották végre az ajánlásokat. Hasonlóképp néhány nyomon követési missziókat telepítenek majd, hogy értékeljék az ajánlások végrehajtásának előrehaladását. 6.3. Kilátások a kísérleteket követően A kísérlet arra mutat rá, hogy további módszereket kell kialakítani az átmenet és más politikai folyamatok jobb megértése érdekében. Ezt képzéssel és egységesítettebb átadandó tartalommal kell elősegíteni, lehetőség szerint a már létező munkamenetrendekbe beépítve vagy azokhoz kapcsolva. 6.4. Rövid és középtávú javaslatok Rövid és középtávon az alábbiak javasoltak: · Képzési csomag, ennek részeként iránymutatások, eljárási kézikönyvek és képzési elemek. · Demokráciamodellek kialakítása: noha az alapvető elveknek (melyek az emberi jogi egyezmények részét képezik) azonosnak kell lenniük, a gyakorlati megoldások országonként sok tekintetben eltérhetnek. Az EU-nak többet kell tudnia az alkotmányokról, a választási rendszerekről, a pártokról és arról, hogy mi segíti/akadályozza ezek működését, a hagyományos gyakorlatok és jog hatásairól stb. · Standard demokráciaprofil elkészítése valamennyi partnerország esetében, mely tartalmaz bizonyos szabványosított és mérhető elemeket, melyek egyszerűvé teszik a demokrácia állapotának azonos módon történő felmérését az összes országban. · A helyi EIDHR pályázati felhívások szisztematikusabb használata a helyi szereplők és a demokratizálódás helyi folyamatainak támogatására, ami kiegészíti a politikai párbeszédet és az intézményi kapacitásépítést. · Rendszeres kommunikáció a demokráciatámogató tevékenységekkel kapcsolatos előrehaladás terén az uniós küldöttségek, a székhelyek és a tagállamok operatív és politikai szereplői között. · Egyértelmű referenciaértékeket és időtávokat tartalmazó átfogó demokrácia-támogatási cselekvési tervek a kísérleti országok tekintetében. Biztosítani kell, hogy a három fókuszszektor egyike a demokratikus kormányzásra vonatkozzon. [1] A Tanács következtetései a demokráciának az EU külkapcsolatai keretében való támogatásáról – 2010. évi jelentés az elért eredményekről és a javasolt kísérleti országok listája, Brüsszel, 2010. december 10. [2] A Tanács következtetései a demokráciának az EU külkapcsolatai keretében való támogatásáról, Brüsszel, 2009. november 17. [3] Benin, Bolívia, Ghána, Libanon, Indonézia, Kirgizisztán, a Maldív-szigetek, Mongólia és a Salamon-szigetek. A Közép-Afrikai Köztársaság, Moldova és a Fülöp-szigetek nem vettek részt. [4] A Bizottság közleménye, A harmadik országoknak nyújtott uniós költségvetés-támogatás jövőbeni megközelítése, 2011. október 13. [5] A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának, Változtatási program: az EU fejlesztéspolitikájának hathatósabbá tétele: COM (2011) 637 végleges, 2011. október 13.