Másodszor, az energiaadó-irányelv a gyakorlatban a fosszilis tüzelőanyagok használatának kedvez. Igen eltérő nemzeti adómértékeket alkalmaznak az adómentességek és adókedvezmények széles skálájával kombinálva. A mentességek és a kedvezmények széles köre a fosszilis tüzelőanyagok használatát ösztönzi, ami nincs összhangban az európai zöld megállapodás célkitűzéseivel. Az új javaslat kétféleképpen járulna hozzá a fosszilis tüzelőanyagok csökkenő használatához. Először is, a fosszilis tüzelőanyagokra vonatkozó magasabb, és a megújuló energiaforrásokból előállított termékekre vonatkozó alacsonyabb adómértékek megállapításával, ezáltal is csökkentve a fosszilis tüzelőanyagok kevésbé szennyező alternatívákkal szembeni relatív árelőnyét. Ez visszaszorítaná a fosszilis tüzelőanyagok használatát. Másodszor, a fosszilis tüzelőanyagokból származó adóbevételeket jelenleg csökkentő adókedvezmények és adómentességek lehetőségének felülvizsgálatával. Ide tartoznak a mezőgazdaságban használt gázolaj, a háztartásokban fűtésre használt gázolaj és szén (a kiszolgáltatott helyzetben lévő háztartások mentességének lehetősége megmaradna), valamint a nagy energiaintenzitású iparágakban használt fosszilis tüzelőanyagok. Ezenkívül a javaslat véget vetne a légi és a vízi közlekedésre, valamint a halászati ágazatra vonatkozó, jelenleg kötelező mentességnek.

A javaslat egyúttal figyelembe veszi a szociális dimenziót is; bevezeti annak lehetőségét, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévő háztartások tízéves időszakra mentességet kapjanak a tüzelő-, fűtőanyagok adóztatása alól, továbbá tízéves átmeneti időszakot vezet be a minimum adómérték elérésére.

A javaslat irányelvre irányul. A fent kifejtett okoknál fogva a tagállamok számára továbbra is mozgásteret kell hagyni az érintett területen, amelyre vonatkozóan már most is hatályban van egy irányelv. Ezért a 2003/96/EK irányelvet módosító irányelvtől eltérő eszközök nem felelnek meg a célnak.

Az Európai Bizottság, amikor 2020 szeptemberében javaslatot tett arra, hogy az üvegházhatásúgáz-kibocsátást 2030-ig az 1990-es szinthez képest legalább 55 %-kal csökkentsék, egyúttal ismertette azokat az intézkedéseket is, amelyek a gazdaság valamennyi ágazatát érintve kiegészítenék a fokozott törekvések megvalósítására irányuló nemzeti erőfeszítéseket. Az „Irány az 55%!” csomag részét képező kulcsfontosságú jogalkotási eszközök tervezett felülvizsgálatának alátámasztására hatásvizsgálatok is készültek.

A 3. alternatíva új elemként figyelembe venné a karbontartalmat azon ágazatok esetében, amelyek jelenleg nem tartoznak a kibocsátáskereskedelmi rendszer hatálya alá, és így biztosítaná, hogy ezen ágazatok esetében is alkalmazzanak szén-dioxid-árazást. A 2. alternatívához hasonlóan ebben az esetben is két átmeneti időszakot (10 év és egy rövidebb, 2030-ig tartó időszak) vesznek fontolóra. Ezen alternatíva keretében szintén elemzik a szennyezés új tényezőként való bevezetését.

A 2. alternatíva egyszerűsített adómérték-rendszert vezetne be. A minimum adómértékeket indexálnák és energiaérték alapján határoznák meg, továbbá átmeneti időszakot alkalmaznának (a 2a. alternatíva esetében ez 10 év lenne, a 2b. alternatíva esetében pedig egy rövidebb, 2030-ig tartó időszak). Az alternatíva az energiaértékre összpontosítana, növelné az adómértékeket (főként a tüzelő-, fűtőanyagok esetében), ezenfelül pedig az irányelv hatálya alá rendelné az adóalap Unión belüli légiközlekedési és tengerészeti ágazatot érintő kiterjesztését, ami egy tízéves átmeneti időszak alatt lineárisan emelkedő minimum adómértékekkel járna. A 2c. alternatíva új tényezőt vezetne be az adómértékek meghatározásához, amely a 2a. alternatíva jellemzőin felül figyelembe veszi a termékek légszennyezőanyag-kibocsátását.

A hatásvizsgálat azt is igazolta, hogy az energiaadó-irányelv felülvizsgálata nem okoz indokolatlan gazdasági terhet. A fent vázolt célkitűzések nagyon korlátozott gazdasági ráfordításokkal is elérhetők, ugyanakkor a felülvizsgálat potenciálisan gazdasági előnyökkel járhat, különösen akkor, ha a tagállamok az energiafogyasztás általános adóztatásából származó többletbevételt a nem kívánatos társadalmi hatások kompenzálására használnák fel.

Az adóztatás hatályának ki kell terjednie az energiatermékek jegyzékébe felvett versengő energiaforrásokra, következésképpen pedig arról is gondoskodni kell, hogy ezeket egységes és összehangolt adóügyi bánásmódban részesítsék, többek között az ellenőrzésre és szállításra vonatkozó rendelkezések hatálya tekintetében is (lásd a 2. cikk (1) bekezdését és a 21. cikk (1) bekezdését).

(3)Biztosítani kell, hogy az energiatermékekre és a villamos energiára vonatkozó egyértelmű adózási szabályok továbbra is hozzájáruljanak a belső piac zavartalan működéséhez, ugyanakkor „Az európai zöld megállapodás” című bizottsági közleménnyel összefüggésben kezeljék az éghajlattal és a környezettel kapcsolatos kihívásokat. Az energiaadózás hozzájárulhat egyrészt ahhoz a törekvéshez, hogy 2030-ra az 1990-es szinthez képest legalább 55 %-kal csökkenjen a nettó üvegházhatásúgáz-kibocsátás, másrészt a „szennyező fizet” elv végrehajtásának köszönhetően a szennyezőanyag-mentességi célkitűzéshez azáltal, hogy biztosítja, hogy az üzemanyagok, a tüzelő-, fűtőanyagok és a villamos energia adóztatása jobban tükrözze a környezetre és az egészségre gyakorolt hatásukat. Az energiaadózás e célkitűzésekhez való hozzájárulását az EU energiaadóztatási keretéről szóló tanácsi következtetések is jóváhagyták.

(21)Az Unió és a tagállamok többoldalú megállapodásokat, illetve harmadik országokkal kétoldalú megállapodásokat kötnek a légi szolgáltatások és a légi közlekedés területén. E megállapodások a légijármű-üzemanyagok adóztatására vonatkozóan is tartalmaznak rendelkezéseket. A légijármű-üzemanyagra hagyományosan kedvezményes adórendszer vonatkozik. Az irányelv célkitűzéseinek megvalósítása érdekében, az említett nemzetközi megállapodások sérelme nélkül, az Unión belüli légi közlekedésben – kivéve a kizárólag árufuvarozásra szolgáló járatokat – használt energiatermékre és villamos energiára adót kell kivetni. Hatékonyabb alternatívák hiányában továbbra is szükség van a kizárólag árufuvarozásra szolgáló járatok által felhasznált üzemanyagra vonatkozó mentességre.

(2) A tagállamok az (1) bekezdés b) és c) pontjában meghatározott mentességek alkalmazási körét a nemzetközi és a Közösségen belüli szállításra korlátozhatják. Ezenkívül, ha egy tagállam egy másik tagállammal kétoldalú megállapodást kötött, akkor eltekinthet az (1) bekezdés b) és c) pontjában meghatározott mentességektől. Ilyen esetekben a tagállamok az ezen irányelvben előírt minimummértéknél alacsonyabb adómértéket is alkalmazhatnak.

(3) A tagállamok mezőgazdasági, kertészeti vagy haltenyésztési munkálatokra, és az erdőgazdálkodásban felhasznált energiatermékekre és villamos energiára egy nulláig is csökkenthető adómértéket is alkalmazhatnak.

(1) Feltéve, hogy az ezen irányelvben előírt minimum adómértékeket átlagosan minden üzleti vállalkozás tekintetében betartják, a tagállamok ⇨ Az 5. cikk sérelme nélkül a tagállamok alkalmazandó önálló felhasználásként az I. melléklet B., C. és D. táblázatában meghatározott minimumoknál nem alacsonyabb⇦ adókedvezményeket alkalmazhatnak a tüzelési, fűtési vagy a 8. cikk (2) bekezdése b) és c) pontjai szerinti célokra felhasznált energiatermékek és villamos energia fogyasztására a következő esetekben:

A c) pont alkalmazásában az I. melléklet C. és D. táblázatában meghatározott minimum adómértékek nulla százaléktól indulnak, és egy tízéves átmeneti időszak alatt évente a végleges minimum adómértékek egytizedével emelkednek.

c) a háztartások és/vagy az érintett tagállam által jótékonysági szervezetként elismert szervezetek által tüzelő-, fűtőanyagként használt energiatermékek és villamos energia kedvezményes adómértéke, amely nem lehet alacsonyabb az I. melléklet C. és D. táblázatában meghatározott minimumoknál. Ilyen jótékonysági szervezetek esetén az érintett tagállam a kedvezményt a nem üzleti célú tevékenységek céljaira történő felhasználásra korlátozza. Ahol vegyes felhasználásra kerül sor, az adót az egyes felhasználási típusok arányában kell alkalmazni. Ha egy felhasználás jelentéktelen, akkor azt figyelmen kívül lehet hagyni.

(1) Az előző cikkekben, különösen az 5., 15. és 17. ⌦ a 14., 15., 16., 17. és 18. ⌫ cikkben meghatározott rendelkezéseken felül a Tanács meghatározott politikai megfontolásokból egyhangúlag, a Bizottság javaslatára eljárva ⇨ végrehajtási jogi aktusokat fogadhat el, amelyek révén ⇦ bármely tagállam számára engedélyezheti további mentességek vagy kedvezmények bevezetését. ⇨ Ha a környezet és az emberi egészség védelme érdekében – beleértve a légszennyezés csökkentését is – szükséges, a Tanács egyhangúlag, a Bizottság javaslata alapján eljárva végrehajtási jogi aktusokat fogadhat el, amelyek révén bármely tagállam számára engedélyezheti, hogy az I. mellékletben meghatározott minimum adómértékek közötti rangsortól eltérő egyedi, megemelt adómértékeket vezessen be. ⇦

⇨ új szöveg

bc)a 2707 10, 2707 20, 2707 30 és 2707 50 KN-kód alá tartozó termékek;

cd)a 🡺1 2710 12–2710 19 68 ⇨ , 2710 19 71–2710 19 99 ⇦ és 2710 20–2710 20 39 és 2710 20 90 (csak olyan termékek esetében, amelyek [a veszteséget is beleszámítva] kevesebb mint 90 térfogatszázaléka desztillál át 210 °C-ig, és [a veszteséget is beleszámítva] legalább 65 térfogatszázaléka átdesztillál 250 °C-ig az ISO 3405 szerinti módszerrel [egyenértékű az ASTM D 86 módszerrel]) KN-kódok alá tartozó termékek 🡸. A 🡺2 2710 12 21 🡸, 🡺3 2710 12 25 🡸 és 🡺4 2710 19 29 és 2710 20 90 (csak olyan termékek esetében, amelyek [a veszteséget is beleszámítva] kevesebb mint 90 térfogatszázaléka desztillál át 210 °C-ig, és [a veszteséget is beleszámítva] legalább 65 térfogatszázaléka átdesztillál 250 °C-ig az ISO 3405 szerinti módszerrel [egyenértékű az ASTM D 86 módszerrel]) 🡸, ⇨ , valamint a 2710 19 71–2710 19 99 ⇦ KN-kód alá tartozó termékek esetén azonban az ellenőrzési és szállítási rendelkezéseket csak az ömlesztett kereskedelmi szállításra lehet alkalmazni;

de)a 2711 KN-kód alá tartozó termékek (kivéve a 2711 11, 2711 21 és 2711 29 kódot);

ef)a 2901 10 KN-kód alá tartozó termékek;

fg)a 2902 20, 2902 30, 2902 41, 2902 42, 2902 43 és 2902 44 KN-kód alá tartozó termékek;

gh)a 2905 11 00 KN-kód alá tartozó termékek, amelyek nem szintetikus eredetűek, és amelyeket tüzelő-, fűtőanyagként vagy üzemanyagként kínálnak;

⇩ új szöveg

i)a 2909 19 10 és 2909 19 90 KN-kód alá tartozó termékek, ez utóbbiak abban az esetben, ha azokat tüzelő-, fűtőanyagként vagy üzemanyagként kínálják;

j)a 3403 KN-kód alá tartozó termékek. Az ellenőrzési és szállítási rendelkezések csak az ömlesztett kereskedelmi szállításra alkalmazandók;

k)a 3811 KN-kód alá tartozó termékek;

l)a 3814 KN-kód alá tartozó termékek, ha azokat tüzelő-, fűtőanyagként vagy üzemanyagként kínálják. Az ellenőrzési és szállítási rendelkezések csak az ömlesztett kereskedelmi szállításra alkalmazandók;

m)a 3823 19 KN-kódok alá tartozó termékek, ha azokat tüzelő-, fűtőanyagként vagy üzemanyagként kínálják.

🡻 2003/96/EK

hn)a 3824 99 86 és 3824 99 92 (kivéve: az amint mint aktív összetevőt tartalmazó rozsdagátló készítmények, valamint a kevert szervetlen oldószerek és hígítók lakkokhoz és hasonló termékekhez), a 3824 99 93 és 3824 99 96 (kivéve: az amint mint aktív összetevőt tartalmazó rozsdagátló készítmények, valamint a kevert szervetlen oldószerek és hígítók lakkokhoz és hasonló termékekhez), valamint a 3826 00 10 és 3826 00 90 KN-kódok alá tartozó termékek, ha azokat tüzelő-, fűtőanyagként vagy üzemanyagként kínálják.;

⇩ új szöveg

Az (1) bekezdés alkalmazásában „ömlesztett kereskedelmi szállítás”: a szállítóeszközök szerves részét képező konténerekben (például közúti tartálykocsiban, vasúti tartálykocsiban, tartályhajókon) vagy ISO-tartályokban szállított csomagolatlan termék. A kifejezés magában foglalja a csomagolatlan termékek 210 liter térfogatot meghaladó egyéb konténerekben való szállítását is.