A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Átfogó jelentés a Garanciaalap működéséről /* COM/2014/0214 final */





Tartalomjegyzék 1............ Az uniós költségvetésnek a nemteljesítések miatti garancialehívásokkal szembeni védelmét 1994 óta biztosító alap. 2 2............ A feltöltési mechanizmus legfontosabb jellemzői 2 2.1......... Az alapnak a nettó folyósítások alapján történő feltöltése. 3 2.2......... A kiegyenlítő mechanizmus. 3 2.3......... A küszöbértékek. 3 3............ Az alap működése. 3 3.1......... Az alap által lefedett műveletek. 3 3.1.1...... Az EBB-nek a garanciaalap által fedezett külső hitelnyújtása – az EBB-nek nyújtott garanciák nagyságrendje és fő kockázati jellemzői 4 3.1.2...... Az alap által fedezett makroszintű pénzügyi támogatás keretében nyújtott kölcsönök. 4 3.1.3...... Az alap által fedezett Euratom-műveletek. 5 3.2......... A hitelkockázat alakulása. 5 4............ Az alapot a 2010–2013 közötti időszakban érintő események. 6 4.1......... A Szíriának nyújtott kölcsönöket érintő nemteljesítések. 6 4.2......... Horvátország 2013-ban az Unió tagjává vált 6 5............ Az alap eszközeinek kezelése nehéz piaci körülmények között 6 5.1......... Az alap teljesítménye. 6 5.2......... Az alap méretének alakulása. 7 6............ A 2014–2020 közötti időszakra szóló új megbízatással kapcsolatos kilátások. 7 6.1......... Az EBB megbízatása. 7 6.2......... Makroszintű pénzügyi támogatás. 8 6.3......... Euratom.. 9 6.4......... Az alap feltöltésére vonatkozó javaslat a 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi kerethez kapcsolódóan. 9 7............ A feltöltési célráta. 10 8............ Következtetés. 11 1. Az uniós költségvetésnek a nemteljesítések miatti garancialehívásokkal szembeni védelmét 1994 óta biztosító alap A külső fellépésekre vonatkozó garanciaalapot (a továbbiakban: az alap) az 1994. október 31˗i 2728/94/EK, Euratom tanácsi rendelet[1] hozta létre 1994-ben abból a célból, hogy védelmet biztosítson az Unió költségvetésének abban az esetben, ha az Európai Unió által nyújtott vagy garantált kölcsönök kedvezményezettje nem teljesíti fizetési kötelezettségét. Az alapról szóló rendeletet háromszor módosították[2], és az alap jelenleg a 2009. május 25-i 480/2009/EK, Euratom tanácsi rendeletnek[3] (kodifikált változat) megfelelően működik. Az alap működését négyszer vizsgálták felül (1998-ban, 2003-ban, 2006-ban és 2010-ben). A 2006-os felülvizsgálat nyomán új feltöltési mechanizmust vezettek be, amely 2007-ben lépett hatályba. Ez a jelentés az alap ötödik felülvizsgálatát mutatja be, és a 2010. évi jelentés következtetéseiben hivatkoztak rá. Az alap tevékenységére és működésére vonatkozóan további információk az alap kezeléséről és az uniós költségvetés által fedezett garanciákról szóló éves jelentésekben találhatók. Ez a jelentés az alábbi szerkezetben épül fel: a következő két szakasz (azaz a 2. és a 3. szakasz) áttekintést ad a jelenlegi feltöltési mechanizmusról és az alap működéséről. Majd a 4. szakasz felvázolja a legfontosabb eseményeket, amelyek a legutóbbi, azaz a 2010-es jelentés óta hatással voltak az alapra, az 5. szakasz pedig az alap eszközeinek kezelésével foglalkozik. A 6. szakasz áttekintést nyújt az alap által lefedett műveletekről és ezeknek az alap feltöltési szükségleteire kifejtett hatásairól a 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret tekintetében. A 7. szakasz a feltöltési rátára vonatkozó célérték felülvizsgálatát tartalmazza, míg a 8. szakasz a következtetések levonásával zárul. E jelentést egy bizottsági szolgálati munkadokumentum (a továbbiakban: munkadokumentum) grafikonokkal és táblázatokkal egészíti ki. 2. A feltöltési mechanizmus legfontosabb jellemzői A 2007-ben bevezetett új mechanizmus három legfontosabb jellemzője: a) az alapnak a nettó folyósítások alapján történő feltöltése; b) a kiegyenlítő mechanizmus és c) a küszöbértékek. 2.1. Az alapnak a nettó folyósítások alapján történő feltöltése A 2007-ben bevezetett jelenlegi feltöltési mechanizmus megváltoztatta az alap feltöltési szabályait, megszüntetve a korábbi gyakorlatot, amelynek lényege az volt, hogy az alapot az aláírt kölcsönszerződésekre vonatkozó előrejelzésekre építve, a tényleges folyósításoktól függetlenül töltötték fel. A feltöltési mechanizmus azóta a nettó folyósításokon alapul. E változás célja az alap működésének javítása volt azáltal, hogy immár évente csak egy alkalommal kerül sor az Unió költségvetése és az alap között átutalásra, egyúttal a költségvetési folyamatok is hatékonyabbá váltak. 2.2. A kiegyenlítő mechanizmus Az uniós költségvetés sokkhatásoktól való védelme érdekében a feltöltési mechanizmus kiegyenlítő mechanizmust irányoz elő, amelynek célja, hogy jelentős nemteljesítések esetén korlátozza az alapba átutalt éves összeget. A kiegyenlítő mechanizmus a következőképpen működik: ha egy vagy több nemteljesítés eredményeként az alap által egy adott évben fedezendő összeg meghaladja a 100 millió EUR-t (aminek a költségvetési hatása a kifizetést követő n+2. év elején jelentkezik), a 100 millió EUR fölötti összeget fokozatosan fizetik be az alapba. Ez konkrétan azt jelenti, hogy az éves részlet nagysága 100 millió EUR vagy a fennmaradó esedékes összeg, attól függően, hogy melyik az alacsonyabb (a 480/2009/EK rendelet 6. cikke). A kiegyenlítő mechanizmust mindezidáig nem kellett aktiválni, mivel – ilyen összegű nemteljesítés vagy nemteljesítések hiányában – az alapból eddig nem hívtak le éves szinten 100 millió EUR-t meghaladó összegeket. 2.3. A küszöbértékek Emellett úgynevezett küszöbértékek bevezetésére is sor került. Ezek célja, hogy a költségvetési hatóság folyamatosan tájékoztatást kapjon az alap nagyobb veszteségeiről (ha az alap értéke a célösszeg 80 %-a alá csökken), illetve a küszöbérték elérésekor a Bizottságnak jelentést kell készítenie azokról a kivételes intézkedésekről, amelyek az alap újrafeltöltéséhez szükségessé válhatnak (amennyiben az alap értéke a célösszeg 70 %-a alá csökken). A küszöbértékek elérésére eddig nem került sor. 3. Az alap működése Ez a szakasz az alap által lefedett műveleteket és a garantált hitelek hitelkockázatának alakulását taglalja. 3.1. Az alap által lefedett műveletek Az alap által lefedett hitelnyújtási műveletek három különböző, az Európai Unió költségvetése által garantált eszközhöz kapcsolódnak: az Európai Beruházási Banknak (EBB) nyújtott garanciákhoz a harmadik országokban végrehajtott műveletekhez nyújtott hitelek vagy hitelgaranciák tekintetében; a harmadik országoknak nyújtott Euratom-hitelekhez és a harmadik országoknak nyújtott uniós makroszintű pénzügyi támogatásokhoz. A munkadokumentumban (1. szakasz) található táblázat részletezi az alap működését és az alap értékét befolyásoló pénzügyi folyamatokat. 3.1.1. Az EBB-nek a garanciaalap által fedezett külső hitelnyújtása – az EBB-nek nyújtott garanciák nagyságrendje és fő kockázati jellemzői Az alap által fedezett teljes kinnlevő összeg körülbelül 97 %-a az EBB által harmadik országbeli projektekhez nyújtott kölcsönökre adott garanciából áll. A megbízatás tervezett végrehajtása alapján megállapítható, hogy az alap által fedezett kockázat tekintetében a jövőben továbbra is megmarad az EBB-garanciák túlsúlya. Ha a garantált kölcsön kedvezményezettje az esedékesség időpontjában nem törleszt, és az azt követő három hónapon belül sem törleszt, az EBB felszólítja a Bizottságot, hogy a Bizottság és az EBB között létrejött garanciamegállapodással összhangban a nem teljesítő adós helyett fizesse meg az esedékes összeget. Amennyiben az EBB az uniós garancia mellett egy másik közszektorbeli vagy magánkezes garanciájával is rendelkezik, akkor az uniós garancia lehívása előtt ezeket a garanciákat hívja le. 1. grafikon: Az alap által fedezett EBB-műveletek aránya 2012 végén (esedékes tőketartozás és kamat) Az EBB által egy állammal kötött, illetve közszférabeli vagy magánszférabeli szereplővel kötött és az állam által garantált, vagy regionális vagy helyi hatóságokkal, vagy kormányzati tulajdonban lévő és/vagy kormányzati irányítás alatt lévő, megfelelő hitelgaranciával rendelkező állami vállalkozásokkal vagy intézményekkel kötött harmadik országbeli finanszírozási műveletek átfogó garanciával fedezettek. Más típusú műveletek, nevezetesen a magánszektorbeli műveletek esetében a garancia az egyértelműen meghatározott politikai kockázatokra korlátozódik. 3.1.2. Az alap által fedezett makroszintű pénzügyi támogatás keretében nyújtott kölcsönök A makroszintű pénzügyi támogatást kölcsönök és/vagy vissza nem térítendő támogatások formájában nyújtják uniós tagjelölt, potenciális tagjelölt vagy szomszédságpolitikai partnerországok részére rövid távú fizetésimérleg-problémák megoldása, az államháztartás stabilizálása és a strukturális reformok végrehajtásának ösztönzése céljából. A makroszintű pénzügyi támogatást kivételes és ideiglenes alapon, szigorú gazdaságpolitikai feltételek mellett nyújtják, jellemzően az IMF kiigazítási programjainak kiegészítőjeként. A makroszintű támogatási programokat a Tanács és a Parlament egyenként hagyja jóvá. Amennyiben valamelyik kedvezményezett ország nem tesz eleget a kölcsön visszafizetésével összefüggő kötelezettségének, a Bizottság aktiválhatja az alapot az érintett kölcsönösszeg visszafizetése céljából. A makroszintű támogatási műveletek aránya 2012-ben nagyon kis mértékű (2 %-nál kevesebb) volt, a tőketartozás és a kamatok alap által fedezett teljes kinnlevő összegéhez képest (lásd az 1. grafikont). 3.1.3. Az alap által fedezett Euratom-műveletek Az Euratom-hitelnyújtási eszköz a tagállamok (77/270/Euratom tanácsi határozat) vagy egyes harmadik országok (Ukrajna, Oroszország, illetve Örményország; 94/179/Euratom tanácsi határozat) projektjeinek finanszírozására használható. A Tanács 1990-ben a forrásbevonás határát 4 milliárd EUR-ban állapította meg, amelyből mintegy 3,7 milliárd EUR-t kötöttek le és 3,4 milliárd EUR-t folyósítottak. Amikor a műveletek összértéke eléri a 3,8 milliárd EUR-t, a Bizottságnak tájékoztatnia kell a Tanácsot és javaslatot kell tennie a forrásbevonás új határára. Csakúgy, mint a makroszintű pénzügyi támogatás esetében, az alap forrásai akkor hívhatók le, ha valamelyik kedvezményezett nem tesz eleget a hitel visszafizetésével kapcsolatos kötelezettségeinek. Az Euratom-műveletek aránya 2012-ben nem volt jelentős (1 %-nál kevesebb), a tőketartozás és a kamatok alap által fedezett teljes kinnlevő összegéhez képest (lásd az 1. grafikont). 3.2. A hitelkockázat alakulása Az alap harmadik országoknak nyújtott kölcsönök és kölcsöngaranciák kockázatára biztosít fedezetet. Az EBB 2007–2013 közötti időszakra szóló külső hitelezési megbízatása[4] végrehajtásának kezdete óta az alap által fedezett kinnlevő összeg évente átlagosan 13,5 %-kal nőtt, 2013-ra elérve a 23,1 milliárd EUR-t (fennálló kölcsönök és a felhalmozott kamatok összesen). Az alap által fedezett kinnlevő összeg növekedése nem feltétlenül jelenti azt, hogy az alap az általa fedezett összeg növekedésével arányosan magasabb kockázatot visel, hiszen a teljes hitelkockázatot a hitelfelvevők minőségének figyelembevételével kell értékelni. A hitelkockázat időbeli alakulását vizsgálva megállapítható, hogy 2009-hez képest 2013 októberének végére szerény mértékű javulás figyelhető meg a fedezett kölcsönök hitelkockázati profilja tekintetében. Mindenekelőtt elmondható, hogy az alap által garantált hitelek között idővel nőtt a befektetési minősítésű hitelfelvevőkhöz köthető kölcsönök aránya (lásd a munkadokumentum 5. szakaszát). Ezek a tapasztalatok is alátámasztják a célráta 9 %-on tartására vonatkozó következtetést. 4. Az alapot a 2010–2013 közötti időszakban érintő események Ezen időszak alatt az alapot érintően – lejjebb részletesebben bemutatott – két esemény következett be: egyrészt az EBB által Szíriának nyújtott garantált kölcsönök kapcsán felmerült nemteljesítések, másrészt Horvátország uniós csatlakozása. 4.1. A Szíriának nyújtott kölcsönöket érintő nemteljesítések A folyamatosan romló szíriai helyzet hatására a Külügyek Tanácsa, az Európai Parlament és az Európai Tanács 2011-ben bizonyos döntéseket hozott az országra vonatkozóan. Többek között megtiltották az EBB számára a fennálló kölcsönmegállapodásokhoz kapcsolódó a folyósításokat. Ezt a döntést később a 2011. december 1-jei 2011/782/KKBP tanácsi határozatban, a 2012. január 18-i 36/2012/EU tanácsi rendeletben és a 2013. május 31-i 2013/255/KKBP tanácsi határozatban is megerősítették. Míg a korábbi években Szíria maradéktalanul és időben teljesítette kötelezettségeit, 2011 novembere óta hátralékai vannak az EBB felé a számára nyújtott projektkölcsönökkel kapcsolatban. Ennek következtében, valamint az EU és az EBB közötti garancia-megállapodással összhangban az EBB 2012-ben 4 alkalommal, összesen 42 millió EUR-t hívott le a garanciaalapból. 2013 folyamán további 8 alkalommal történt lehívás az alapból, összesen 82,5 millió EUR összegben. 2012-ben 2,1 millió EUR-t visszafizettettek. A garantált kölcsönökhöz kapcsolódó összes kinnlevő tőkekötelezettség Szíria esetében 551 millió EUR-t tesz ki, a legkésőbbi lejárat 2030-as. A garanciamegállapodásnak megfelelően az uniós garancia keretében teljesített kifizetés esetén az EBB jogai és jogorvoslati lehetőségei átszállnak az EU-ra. Az EU és az EBB közötti visszafizettetési megállapodás értelmében az átruházott összegek tekintetében az EBB-nek kell lefolytatnia a visszafizettetési eljárásokat. 4.2. Horvátország 2013-ban az Unió tagjává vált Horvátország 2013 júniusi uniós csatlakozását követően az országgal kapcsolatos kockázatot továbbra is az uniós költségvetés viseli, de arra az alap már nem nyújt fedezetet. Következésképpen 2013-ban a Horvátországgal szemben fennálló mintegy 337 millió EUR összegű kitettséggel (fennálló tőketartozás és a felhalmozott kamatok) összefüggésben az alapból hozzávetőlegesen 30,3 millió EUR-t átutaltak az uniós költségvetésbe. 5. Az alap eszközeinek kezelése nehéz piaci körülmények között Ez a szakasz az alap 2010–2013 közötti teljesítményével és az alap eszközállományának alakulásával foglalkozik. 5.1. Az alap teljesítménye A 2010 és 2013 júniusa közötti időszak egészében az alap abszolút hozama összességében éves átlagban 2,42 % volt. Ugyanezen időszak alatt az alap referenciaindexének éves átlaghozama 1,86 % volt. Az alap referenciaindexe kompozit mutató, amely elsősorban iBoxx indexekből (különösen EUR-ban denominált euróövezeti állampapírokra és fedezettel biztosított eszközökre vonatkozó indexek), a rövid lejáratú kitettségek tekintetében pedig az EURIBID rátából áll össze. Az alap éves szinten átlagosan 0,56 bázisponttal felülmúlta a referenciaindexének teljesítményét. Az alap a teljesítményét a globális pénzügyi piacok közelmúltbeli történetének legsúlyosabb válsága közepette érte el. 2012. december 31-án az alap eszközeinek összértéke mintegy 2 milliárd EUR volt (amelyből 155,7 millió EUR volt az uniós költségvetés által 2013 elején teljesítendő hozzájárulás). A portfóliónak – a futamidővel mért – kamatláb-érzékenysége 2013. június 30-án mindössze 1,45 volt. 5.2. Az alap méretének alakulása A munkadokumentum 2. grafikonján látható, hogy az alap volumene az új feltöltési mechanizmus bevezetését követően 2007-ben és 2008-ban csökkent, majd 2008 óta nő és 2012-ben elérte a 2 milliárd EUR-t. A 2007. évi csökkenés azzal magyarázható, hogy az EBB jelenlegi külső megbízatása kezdetén (de még a korábbi megbízatásokhoz kapcsolódóan) a kölcsönök folyósítása lassú volt, ami 125,75 millió EUR többletet eredményezett, amelyet átutaltak az alapból a költségvetésnek. Az alap eszközállományának növekedése a külső hitelezési megbízatáshoz kapcsolódó folyósítások ütemének 2010-től tapasztalt gyorsulásával és a makroszintű pénzügyi támogatás keretében zajló műveletek növekedésével magyarázható (lásd a munkadokumentum 6. szakaszának 1. táblázatát). A feltöltésen kívül az alap másik fő bevételi forrását az alap eszközállománya után kapott kamatok adják. Az alap eszközei után kapott kamatok 2007 óta csökkennek, mivel a piaci kamatlábak történelmi mélypontjukra estek. A 2007–2013 között kapott kamat összege 281 millió EUR-t tett ki (lásd a munkadokumentum 1. táblázatának b) oszlopát, pénzmozgások az alap létrehozása óta). 6. A 2014–2020 közötti időszakra szóló új megbízatással kapcsolatos kilátások Ez a szakasz áttekinti az alap által fedezett (EBB, makroszintű pénzügyi támogatás, Euratom) hitelműveletekkel kapcsolatos kilátásokat és a 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret időszaka alatt az alap feltöltését érintő potenciális hatásokat. 6.1. Az EBB megbízatása A garanciaalappal fedezett műveletek több mint 95%-át az EBB-megbízatás teszi ki. Az alap feltöltési mechanizmusa – amelynek célja, hogy az alapot mindenkor a hitelfolyósításból származó kinnlevőségek 9%-ának megfelelő szinten tartsa – tényszerű korlátot szab az EBB európai uniós költségvetési garanciával fedezett külső megbízatásának. A Bizottság az Európai Parlament és a Tanács határozatára irányuló javaslatot terjesztett elő az Unión kívüli beruházási projekteket támogató finanszírozási műveletek veszteségeivel szemben az Európai Beruházási Banknak nyújtott uniós garanciáról [COM(2013) 293 2013.5.23.] A javaslat a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan 28 milliárd EUR-t irányoz elő az uniós garanciával fedezett EBB-finanszírozási műveletek maximális felső összeghatáraként, amely két részre oszlik: i. egy maximum 25 milliárd EUR összegű rögzített felső határra; és ii. egy további, 3 milliárd EUR-nak megfelelő választható összegre. Ekkor a további, választható felső összeghatár esetleges aktiválásának költségvetési hatását az alapnak a félidős felülvizsgálatkor érvényes feltöltési igényére vonatkozó aktualizált előrejelzések alapján kell számítani. Az új megbízatásról a Tanács, az Európai Parlament és a Bizottság között folytatott tárgyalások 2013. december 17-én azzal a megállapodással zárultak, hogy a rögzített felső határt 2 milliárd EUR-val megnövelik, annak összege így maximum 27 milliárd EUR lehet. Ezt a megállapodást a Tanácsnak és a Parlamentnek 2014 folyamán formálisan is jóvá kell hagynia. 6.2. Makroszintű pénzügyi támogatás A Bizottság 2011 óta makroszintű pénzügyi támogatásra irányulóan négy jogalkotási javaslatot fogadott el: kettőt 2011-ben, amelyek közül az egyik a Grúziának (január), a másik a Kirgiz Köztársaságnak (december) nyújtott támogatásról szól, illetve kettőt 2013-ban Jordánia (április) és Tunézia (december) támogatásáról. A finanszírozási feltételek 2011 második felétől jelentősen romlottak a globális tőkepiacokon. Emellett az arab tavasz eseményei, valamint az ebből eredő, az arab mediterrán partnerországokat ért politikai és gazdasági megrázkódtatások növelték az érintett gazdaságok költségvetésére és külső pozícióira nehezedő nyomást. E fejlemények következtében 2012-ben és 2013-ban fokozódott a makroszintű pénzügyi támogatások iránti igény. Az első eset az egyiptomi kormány 500 millió EUR összegű makroszintű pénzügyi támogatás iránti kérelmét érinti: a kérelmet eredetileg 2011 júniusában nyújtották be, majd 2012 februárjában és novemberében megújították. A második eset a Jordánia által 2012 decemberében benyújtott, kölcsönök formájában nyújtandó, 200 millió EUR összegű makroszintű pénzügyi támogatás iránti kérelem volt. Ezenfelül 2013 augusztuságban a tunéziai hatóságok legfeljebb 500 millió EUR összegű makroszintű pénzügyi támogatást igényeltek. Azt követően, hogy az IMF-fel együttműködésben a Bizottság megvizsgálta Jordánia és Tunézia fennmaradó külső finanszírozási szükségletét, a Bizottság 2013 áprilisában (Jordánia), illetve 2013 decemberében (Tunézia) kölcsönök formájában nyújtott, 180, illetve 250 millió EUR összegű makroszintű pénzügyi támogatásra vonatkozó jogalkotási javaslatokat fogadott el. A Jordániának nyújtott támogatásról szóló jogalkotási határozatot az Európai Parlament és a Tanács 2013 decemberében fogadta el. A támogatás folyósítására 2014 folyamán kerül sor. A Tunézia számára előirányzott makroszintű pénzügyi támogatást 2014-ben és 2015-ben bocsátják majd rendelkezésre. A kritikus ukrajnai fejlemények nyomán a Bizottság legfeljebb 1 milliárd EUR összegű, kölcsönök formájában nyújtott kiegészítő sürgősségi makroszintű pénzügyi támogatásra tett javaslatot, amely kiegészítené a hatályos makroszintű pénzügyi támogatási program keretében kölcsönök formájában nyújtott 610 millió EUR összegű támogatást. A folyósításokra várhatóan mindkét művelet esetében 2014–2015-ben fog sor kerülni. Ezenfelül az örmény hatóságok is új makroszintű pénzügyi támogatás iránti kérelmet nyújtottak be 2014 februárjában. A makroszintű pénzügyi támogatás keretében nyújtott kölcsönök várható becsült folyósításai a 2014–2015 közötti időszakban (tekintettel a makroszintű pénzügyi támogatás kivételes jellegére a 2015-öt követő időszakra nem készül előrejelzés) mintegy 2,6 milliárd EUR-t tesznek ki, amelyből várhatóan 1,7 milliárd EUR esik majd 2014-re és 0,9 milliárd EUR 2015-re (e számadatok már tartalmazzák az Ukrajna számára javasolt legutóbbi makroszintű pénzügyi támogatási műveletet.) E kölcsönök folyósításai – az ütemüktől függően – leghamarabb 2016-ban fejtenek majd ki hatást az alap feltöltésére. 6.3. Euratom Az Euratom-hitelnyújtási eszközből 2012-ben nem folyósítottak kölcsönt. Az ukrán nukleáris erőművek biztonságának javítása céljából 2013 augusztusában Ukrajnával hitel- és garanciamegállapodást írtak alá (300 millió EUR). E hitelmegállapodás első részletének folyósítására várhatóan 2014-ben kerül sor. A 2014–2020 közötti időszakban a tagállamokban vagy egyes meghatározott, uniós tagsággal nem rendelkező országban végrehajtott egy-két projekt részesülhet a hitelnyújtási eszköz keretében még rendelkezésre álló 326 millió EUR-ból. Amennyiben a hitelek összesített összege eléri a 3,8 milliárd EUR-t (jelenleg ez 3,7 milliárd EUR) a Bizottságnak tájékoztatnia kell a Tanácsot, és új forrásbevonási korlátra vonatkozó javaslatot kell előterjesztenie, 6.4. Az alap feltöltésére vonatkozó javaslat a 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi kerethez kapcsolódóan Miként a munkadokumentum 2. táblázatában látható, a 2007–2013 közötti pénzügyi keret időtartama alatt a többéves pénzügyi keretben előirányzott éves költségvetési források (folyó áron évente 200 millió EUR) az évek többségében bőven elegendőek voltak az alap feltöltéséhez. Az uniós költségvetésből az alapba való összes átutalás és a költségvetésben elkülönített teljes összeg aránya a 2007–2013 közötti időszak végén körülbelül 44 % volt. A felhasználási szintre hatással volt az új feltöltési mechanizmus 2007-es bevezetése, amely megszüntette az alap strukturális túltöltését. Emellett a hatályos megbízatás keretében lekötött EBB-kölcsönök 2007–2009 közötti folyósításainak üteme elmaradt a várakozásoktól. Az éghajlatváltozás területén 2011-ben aktiválták a megbízatás opcionális részét (folyó áron 2 milliárd EUR); emellett a mediterrán országokra megállapított felső határt folyó áron 1,6 milliárd EUR-val megnövelték (1080/2011/EU határozat). Mindazonáltal ezek a változások érinteni fogják az alapnak a 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret szerinti feltöltését. Az EBB új külső megbízatásáról szóló, 2013. május 23-i bizottsági javaslat szerint a 2014–2020 közötti időszakra szóló megbízatáshoz kapcsolódóan az alap feltöltésének felső határa összesen 1,193 milliárd EUR lenne, szemben a 2007–2013 közötti időszakra szóló pénzügyi keret szerinti 1,4 milliárd EUR-val (mindkét összeg folyó áron értendő). Az ezt követően, 2013. december 17-én (a Tanács, a Parlament és a Bizottság közötti tárgyalások eredményeként elért, a társjogalkotók által még formálisan is elfogadandó) kötött megállapodás, amely az EBB-nek nyújtott uniós garancia rögzített felső határát 2 milliárd EUR-val megnöveli, az alap pótlólagos feltöltési szükségletének fedezésére további 110 millió EUR-t[5] is előirányoz címzett bevétel[6] formájában. Az e jelentés készítésekor rendelkezésre álló információk alapján, továbbá a garantált kölcsönök folyósításainak és a törlesztéseinek várható ütemezése alapján a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret szerinti teljes feltöltési összeg várhatóan fedezni fogja az alap 2014–2020 közötti időszakban felmerülő szükségleteit. A garanciaalap feltöltéséhez a 2014–2020-as időszakban ténylegesen szükséges éves összeg végső soron a három tevékenység (EBB garantált kölcsönei, makroszintű pénzügyi támogatások, Euratom-hitelek) keretében nyújtott kölcsönök tekintetében végrehajtott aláírások, folyósítások és visszafizetések tényleges ütemétől függ majd. Egy másik fontos tényező, amely hatással van a költségvetési források iránt a szóban forgó időszakban jelentkező igények potenciális változásaira, nem más, mint az alap eszközeivel szemben a Szíriának nyújtott garantált kölcsönök törlesztéseinek nemteljesítse miatt 2011 óta érvényesített lehívások hatása. A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan várható feltöltési szükségletek számításakor a Bizottság figyelembe vette a Szíriának nyújtott kölcsönökkel kapcsolatban 2012-ben és 2013-ban bekövetkezett nemteljesítésekhez kapcsolódóan érvényesített lehívásokat, továbbá a 2015 közepéig esedékes törlesztések tekintetében szintén a nemteljesítés feltételezésével élt. Tekintettel arra, hogy egy szükségszerűen önkényes feltételezésről van szó, a Szíriának nyújtott kölcsönöket érintő nemteljesítések miatti lehívások akár a jelzett időszak előtt is véget érhetnek, de az sem zárható ki, hogy ezt követően is számolni kell velük. Végezetül, az alap forrásait ki fogják egészíteni az alap eszközeinek befektetése révén realizált hozamok is. Mindazonáltal az e jelentés készítésekor érvényes, történelmi mélypontjukon lévő kamatok miatt a szóban forgó hozamok a korábbi időszakokhoz képest alacsonyabbak lehetnek. 7. A feltöltési célráta Az alap értékelése 2009 szeptembere és 2010 februárja között zajlott. Az értékelés célja az volt, hogy megvizsgálja az alap jelentőségét, hatékonyságát és eredményességét, különös tekintettel az alap fő paramétereinek, mindenekelőtt a célrátának a megfelelőségére. A tanulmány megerősítette, hogy az alap által fedezett kölcsönök és garantált kölcsönműveletek hitelkockázatának tekintetében a jelenlegi 9 %-os szint megfelelő. A szóban forgó értékelés keretében elvégzett kvantitatív vizsgálat azt mutatta, hogy az alap még felgyorsított ütemben jelentkező veszteségeket tartalmazó forgatókönyv[7] esetén is képes lenne adott esetben valószínűtlenül nagy veszteségekre is fedezetet nyújtani. Az eddigiek során az EBB soha nem gyorsította fel a garantált kölcsönökhöz kapcsolódó lehívásokat, mivel az uniós garancia biztosítékot nyújt arra, hogy a hitelfelvevő által még teljesítendő törlesztésekre akkor is van fedezet, ha a hitelfelvevő továbbra sem teljesít. Az alap 42 országra kiterjedően fedezi a nemteljesítés hitelkockázatát. A legnagyobb kockázati kitettséget jelentő 10 országgal szembeni kitettség adja a teljes kitettség 81 %-át. Az alap által fedezett műveletek földrajzi eloszlása a 2000–2013 közötti időszakban viszonylag stabil volt. Ez a stabilitás az EBB-megbízatás regionális eloszlásával magyarázható, mivel az előző és a jelenlegi megbízatás tekintetében a hitelnyújtási műveletek megoszlása hasonló. A hitelnyújtási műveletek mintegy 83 %-a a mediterrán országokra, valamint a potenciális tagjelölt és tagjelölt országokra összpontosul (lásd a munkadokumentum 3. grafikonját). Az alap által fedezett kölcsönök hitelkockázati profiljának a 2012 vége óta bekövetkezett változását vizsgáló elemzés azt mutatja, hogy az alap meghatározó paramétere (azaz a 9 %-os célráta) kellően magas szinten rögzített az alap által viselt kockázatokhoz mérten. Különösen a hitelnyújtási műveletek hitelkockázati profilja – a hitelminősítések súlyozott átlagával mérve – javult valamelyest a korábbi évekhez képest (lásd a fenti 3.2. pontot és a munkadokumentum 5. szakaszát). Ez az alacsonyabb kockázati profil egyike azon tényezőknek, amelyek alátámasztják a célráta jelenlegi szintjét. Miközben a teljes hitelkockázati profil javult az elmúlt években, a 2013 októberében a garantált portfólióban lévő kölcsönök mintegy 49 %-ának a hitelminősítése nem éri el a befektetési kategóriát. Ez azt jelenti, hogy a meghatározó hitelminősítő intézetek által a különböző időhorizontokra vonatkozóan különböző besorolású szuverén kockázatok tekintetében közölt múltbeli kumulatív nemteljesítési ráták alapján nem elhanyagolható az egy éven belüli nemteljesítés valószínűsége. Ugyanakkor ez a kockázat a 9 %-os feltöltési célrátával megfelelően kezeltnek tekinthető. Az 1994–2011 közötti időszakban az alapból összesen mintegy 478 millió EUR összegű lehívás történt és a visszafizetési ráta 100 %-os volt (lásd a munkadokumentum 1. táblázatát). A legutóbbi lehívások Szíriával összefüggésben merültek fel 2012-ben és 2013-ban. 2012-ben 42 millió EUR-t hívtak le, amelyből 2,1 millió EUR visszafizetésére került sor és 24 millió EUR-t fizettek ki. A 2013-as évet érintő lehívások összege becslések szerint mintegy 82,5 millió EUR-t tesz ki. E jelentés elemzése alapján megállapítható, hogy az alap fő paramétere (a 9 %-os célráta) megfelelő mértékű az alap által viselt kockázat és a pénzügyi válság hatásának következtében esetleg változó hitelkockázat figyelembevételéhez. 8. Következtetés A jelenlegi feltöltési mechanizmus – a tényleges nettó folyósításokon alapuló feltöltés révén – továbbra is hozza a költségvetési folyamatok javulására vonatkozóan tőle elvárt eredményeket. Ennek következtében javult az alap feltöltésének költségvetési folyamata. Az alap által fedezett kockázat és az alap 9 %-os célrátájának kvantitatív elemzése igazolta, hogy ez a célráta és az alap egyéb fő paraméterei megfelelőek. A Bizottság ezért nem tartja szükségesnek a célráta vagy az alap egyéb jellemzőinek módosítását. Mindazonáltal a célrátát rendszeresen felül kell vizsgálni annak mérlegelése érdekében, hogy továbbra is megfelelően illeszkedik-e az alap által lefedett kockázati profilhoz. Az erre irányuló felülvizsgálatra a külső hitelezési mandátum félidős értékelésével egyidejűleg fog sor kerülni. Amennyiben a felülvizsgálat arra a következtetésre jut, hogy változtatni kell az alap működésén, új átfogó jelentés készül majd az alap működéséről. [1] A Tanács 2728/94/EK, Euratom rendelete (HL L 293., 1994.11.12., 1. o.). [2] A Tanács 1149/1999/EK, Euratom rendelete (HL L 139., 1999.6.2., 1. o.); a Tanács 2273/2004/EK, Euratom rendelete (HL L 396., 2004.12.31., 28. o.); a Tanács 89/2007/EK, Euratom rendelete (HL L 22., 2007.1.31., 1. o.). [3] HL L 145., 2009.6.10., 10. o. [4] Az Európai Parlament és a Tanács 2011. október 25-i 1080/2011/EU határozata az Unión kívüli projektekhez adott hitelek és hitelgaranciák veszteségeinek fedezésére az Európai Beruházási Banknak nyújtott uniós garanciáról és a 633/2009/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 280., 2011.10.27., 1. o.). [5] A 2007 előtt megkötött ügyletekből származó, az Euromediterrán Beruházási és Partnerségi Pénzügyi Eszköz (FEMIP) részére vagyonkezelői számlára visszafizetett és a költségvetéstől kapott támogatásból származó 110 millió EUR a költségvetési rendelet 21. cikkének (4) bekezdésével összhangban (az EBB 2014–2020 közötti külső megbízatására elkülönített) külső címzett bevételnek minősül, és az alap céljaira kell felhasználni. [6] Mivel a címzett bevétel további kiadási előirányzatokat tesz lehetővé további saját források bevonásának szükségessége nélkül, a többéves pénzügyi keretre érvényes felső határok szempontjából nem kell figyelembe venni ezeket. Lásd a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről szóló tanácsi rendelet (8) preambulumbekezdését. „A többéves pénzügyi keret nem tartalmazza a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: a költségvetési rendelet) szerinti címzett bevételből finanszírozandó költségvetési tételeket.” [7] Az alapot általában csak azért hívják le, hogy adott időpontban ellentételezzenek egy elmaradt törlesztést (kamat- és/vagy tőketörlesztést). Ez azt jelenti, hogy a jövőben esedékes törlesztések teljes összege csak idővel befolyásolja az alapot, amikor ezek a törlesztések esedékessé válnak. Elméletileg egy elmulasztott törlesztés esetén a hitelező az összes jövőbeli törlesztés teljesítését követelhetné. Az alapra ható legnagyobb stressz szimulálása érdekében a kvantitatív elemzés olyan esetet is modellezett, amelyben az elmaradt fizetés az összes jövőben esedékes részlet törlesztésének felgyorsítását váltja ki.