A FLEGT cselekvési tervet 2003-ban fogadták el és olyan eljárásokat és intézkedéseket tartalmaz, amelyek i. az illegális fakitermelés és a hozzá kapcsolódó kereskedelem kérdésével foglalkoznak és ii. biztosítják az EU-ba exportált jogszerű fa jogszerűségét. A FLEGT cselekvési terv kulcsfontosságú elemei az EU és a nem uniós fakitermelő országok között létrejött önkéntes partnerségi megállapodások (ÖPM-ek). Amikor a FLEGT cselekvési terv elismerte új jogszabály kialakításának lehetőségét a kétoldalú kínálati oldal meghatározta megközelítés korlátainak túllépése érdekében, a Bizottság jogszabálytervezetet nyújtott be 2008-ban. Ennek eredményeképpen fogadták el 2010-ben az EUTR-t.

AZ EUTR 20. cikkének (2) bekezdése előírja a Bizottság számára, hogy a tagállamok kétéves jelentéseiben szereplő adatok alapján készítsen jelentést, és kétévente nyújtsa be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.

A fakereskedelem jelentős szerepet tölt be az EU-ban. Az Eurostat szerint 2006–2016 között több mint 2 milliárd tonna fát és faterméket hoztak forgalomba az EU piacán (amelynek értéke meghaladja az 1000 milliárd EUR-t). E fa 25 %-ot meghaladó részét az EU-n kívülről hozták be, és a fennmaradó EU-n belüli kereskedelem egy része eredetileg EU-ba behozott fát vagy fatermékeket érint. Az EU fát felhasználó iparágai bruttó hozzáadott értékben mérve 107 milliárd EUR összeget jelentettek és 3,3 millió embert foglalkoztattak 2014-ben (megfelelően a teljes gyártásra vonatkoztatott 6,2 % és 11 %) .

A 20. cikk (1) bekezdésével összhangban a tagállamok és az EGT/EFTA-országok (a továbbiakban: országok) a (2013. március 3-át követő) minden második év április 30-ig jelentést nyújtanak be a Bizottságnak az EUTR az előző két évben történt alkalmazásáról. E jelentések fontos eszközt biztosítanak az EUTR végrehajtásának nyomon követéséhez, azonosítják az előrelépéseket vagy változásokat és lehetséges megoldásokat, és információt osztanak meg az országok és más érdekelt felek között.

Miközben a korlátozott időtartam nem volt elegendő az EUTR működésének és hatékonyságának teljes mértékű értékelésére, különösen a kötelező kellő gondossági követelmény meglehetősen új volta miatt, a jelentés arra következtetett, hogy az EUTR végrehajtása és alkalmazása lassú és egyenetlen volt az első két évben, és befejezetlen maradt. Az értékelés időpontjában nem minden tagállam tett eleget az EUTR-ből fakadó valamennyi kötelezettségének. Bizonyítást nyert, hogy a piaci szereplők fokozatosan tettek eleget a kellő gondossági kötelezettségnek, és hogy az uniós ipar és a fogyasztók tudatosabbá váltak az illegális kitermelés problémájára. Az alkalmazás első két évére jellemző egyenetlen végrehajtás és szórványos alkalmazás mindazonáltal nem segítette mozgástér kialakítását. A tagállamok és a magánszektor részéről is több erőfeszítés szükséges a rendelet hatékony és eredményes alkalmazásához.

Az EUTR megsértését 15 ország sújtja szabadságvesztéssel, a leghosszabb (Görögországban) 10 év, a legrövidebb (Luxemburgban) 30 nap lehetséges maximális büntetés mellett.

1. ábra: A piaci szereplőkre a kellő gondossági kötelezettséghez, az illegálisan kitermelt fa vagy az ilyen fából származó fatermékek forgalomba hozatalának tilalmához és a szállítási láncban a nyomon követhetőségre vonatkozó kötelezettséghez kapcsolódó EUTR-sértések eredményeképpen kirótt maximális pénzszankciók*, ahol megadták. Görögország és Svédország adatait további információkérésre válaszul küldték meg. *Az Egyesült Királyságban a maximális szankció határozatlan összegű bírság, ahogyan Németországban is a büntetőjogi szankcióknál (a feltüntetett ábrák csak az igazgatási szankciókra vonatkoznak).

A hasonló jogszabályokat (pl. a FLEGT rendeletet vagy a vadon élő állat- és növényfajok kereskedelméről szóló rendeletet végrehajtó jogszabályokat) jelentő országok többsége esetében az EUTR megsértésének esetére kilátásba helyezett bírságok szintje hasonló a hasonló jogszabályok megsértésének esetére kilátásba helyezettekhez.

4.3.A piaci szereplők, kereskedők és ellenőrző szervezetek ellenőrzése

4.3.1. A piaci szereplők számának becslése

22 ország bocsátotta rendelkezésre piaci szereplői teljes számának becslését (lásd az 1. táblázatot). Fontos megjegyezni, hogy jóllehet az EUTR szerint ez nem kötelező, néhány ország előírja a piaci szereplők nyilvántartásba vételét. Más országokban a becsléseket számos forrásra (vámügyi adatok és más nemzeti adatbázisok vagy nyilvántartások, ideértve a kitermelési engedélyeket is) alapozták. A piaci szereplők száma függ továbbá az egyes országok faiparának méretétől és erdészeti ágazatának szerkezetétől. A piaci szereplők számát mutató ábrák továbbá nem minden esetben közvetlenül összehasonlíthatók, mivel néhány becslés esetlegesen csak az aktív piaci szereplőket tartalmazza, mások pedig magukban foglalhatják a már nem aktív piaci szereplőket is. A piaci szereplők eltérőek lehetnek továbbá méretük, a szállítási láncokban vállalt kockázati szintjük, fabehozatali tevékenységük gyakorisága és a behozott fa mennyisége és értéke tekintetében is.

1. táblázat: Az uniós piacon fát forgalomba hozó piaci szereplők becsült száma országonként

Ország Belföldi Behozott Ausztria 145 000 6 000 Belgium ismeretlen ismeretlen Bulgária 4 013 ismeretlen Horvátország 50 5 000 Ciprus 63 781 Cseh Köztársaság 300 000 2 500 Dánia 28 000 3 800 Észtország 10 000 450 Finnország 350 000 2 000 Franciaország 5 000 14 000 Németország 2 000 000 25 000 Görögország 1 930 604 Magyarország 46 700 2 674 Írország ismeretlen ismeretlen Olaszország nincs meghatározva nincs meghatározva Lettország 140 000 290 Litvánia 25 940 800 Luxemburg 200 245 Málta ismeretlen 750 Hollandia 100 4 900 Norvégia 120 000 5 000 Lengyelország 45 73 Portugália 2 525* 853* Románia 4 372 162 Szlovákia 9 700 ismeretlen Szlovénia 460 1 423 Spanyolország 1 000 11 000 Svédország 100 4 500 Egyesült Királyság ismeretlen 6 000

*A nyilvántartásba vett piaci szereplők aktuális számának felel meg

4.3.2. A piaci szereplők és kereskedők ellenőrzésének tervei

A 10. cikkel összhangban az országok rendszeres időközönként felülvizsgált tervnek megfelelően végeznek ellenőrzéseket kockázatalapú megközelítést követve annak lehetőségével, hogy további ellenőrzéseket végezhetnek, ha új információ birtokába jutnak, ilyenek lehetnek az indokolással alátámasztott aggályok. Nyilvántartást is kell vezetniük ezekről az ellenőrzésekről (11. cikk). Minden ország megerősítette, hogy végzett ilyen ellenőrzéseket, jóllehet Bulgária csupán azt jelentette, hogy tervezi a belföldi fával foglalkozó piaci szereplők ellenőrzését; az országok többsége nem nyújtott kellő részletességgel adatot a tervekről ahhoz, hogy részletesebb összehasonlítást lehessen végezni. Belgium azt jelentette, hogy a források korlátozottsága miatt elsőbbséget biztosítottak a panaszok nyomon követésének az ellenőrzések tervezésével szemben .

Az országok elsősorban vámügyi adatokat és saját, piaci szereplőkre vonatkozó nyilvántartásokat használtak az ellenőrizendő piaci szereplők azonosításához. Kockázatalapú ellenőrzéstervei kialakítása során valamennyi ország számos kockázati kritériumot vett figyelembe, ideértve – többek között– a kitermelés szerinti országot, a terméket, a fajt és harmadik felek aggályait (lásd a 2. ábrát).

2. ábra: Az ellenőrzések tervezése során az országok által figyelembe vett kockázati kritériumok