Az Európai Unió a világ egyik legnagyobb humanitáriussegély-donorja, valamint az ember által előidézett katasztrófák és természeti csapások áldozatainak biztosított segítségnyújtás kulcsfontosságú szereplője. Feladatának érzi továbbá a nemzetközi humanitárius jog tiszteletben tartásának és követésének előmozdítását.

Az Európai Bizottság a Humanitárius Segélyek és Polgári Védelem Főigazgatóságán (DG ECHO) keresztül törekszik az élet megmentésére és megőrzésére, a környezet és a tulajdon védelmére, az emberi szenvedés megelőzésére és enyhítésére, valamint az Unió területén és határain kívül bekövetkező természeti vagy ember okozta katasztrófák által sújtott lakosság sértetlenségének és méltóságának megóvására. A Bizottság mandátuma a humanitárius segítségnyújtásra és a polgári védelemre terjed ki, amely az EU rendelkezésre álló két legfontosabb eszköze a szerencsétlenségek közvetlen következményeivel szembesülni kényszerülők gyors és hatékony támogatásában.

Az EU az emberiesség, a pártatlanság, a függetlenség és a semlegesség humanitárius elveire épülő humanitárius segítségnyújtása alapvetően különbözik a hosszabb távú fejlesztési segélyektől vagy a többi külpolitikai eszköztől. Az elveken nyugvó humanitárius segítségnyújtás iránti elkötelezettséget a Lisszaboni Szerződés is megerősíti.

Az Európai Unió humanitárius segélyezési és polgári védelmi politikája lehetővé teszi, hogy a gyakorlatban is igazoljuk azon elkötelezettségünket, hogy támogatást nyújtunk az uniós és az azon kívüli országok legkiszolgáltatottabb, segítségre szoruló lakosai számára. Mindez hozzájárul az Európai Unióról szóló szerződésben rögzített, az EU külső fellépéseire vonatkozó egyik stratégiai célkitűzés megvalósításához.

A humanitárius segítségnyújtási politika fontosságát jól tükrözi a humanitárius segítségnyújtásért és válságkezelésért felelős biztos kinevezése az új Bizottságban. A 2010 februárja óta a humanitárius segítségnyújtással együtt egyetlen főigazgatóság alá tartozó polgári védelmi mechanizmus célja elősegíteni az együttműködést a polgári védelmi segítségnyújtási beavatkozások terén azonnali fellépést igénylő súlyos vészhelyzetek esetén.

A segítségnyújtás keretéül szolgáló nemzetközi háttér

A humanitárius és a polgári védelmet érintő kihívások nagysága és azok természete szoros összefüggésben állnak napjaink számos, globális szintű kérdésével.

A biztonságot fenyegető új típusú kihívások. A hidegháború vége óta ugyan kevesebb összetűzésre került sor a világ országai között, egyre gyakrabban kell azonban más jellegű konfliktusokkal szembenézni, amelyek kezelése minden eddiginél nehezebb feladatnak bizonyul. A gyenge és működésképtelen államok egyre növekvő száma elhúzódó instabilitást, továbbá a válság nyomán kibontakozó erőszakot és polgárháborús állapotokat generált szerte Dél- és Közép-Ázsiában, a Közel-Keleten és az afrikai kontinensen.

Éghajlatváltozás. Az emberi tevékenységek nyomán soha nem tapasztalt nyomás nehezedik a környezetre és bolygónk éghajlatára. Korábban nem látott szélsőséges időjárási viszonyok – aszály, árvizek, viharok – pusztítanak világszerte. Az éghajlatváltozás valószínűleg hatással lesz a természeti csapások gyakoriságára és a velük járó rombolás mértékére, nyomában azonban megváltozik az ilyen típusú katasztrófák földrajzi eloszlása is. A Föld számos pontján egyre csökken a rendelkezésre álló természeti erőforrások, vízkészlet, valamint a művelhető terület nagysága, amely további éghajlati eredetű migrációhoz vezet.

A világgazdaságban bekövetkező változások. A fejlődő és feltörekvő országok váltak a világgazdasági növekedés új motorjává. A becslések szerint 2020–2025-re a nyolc fellendülőben lévő gazdasággal rendelkező ország összesített GDP-je meg fogja haladni a jelenlegi G-8-ak által megtermelt összesített bruttó hazai terméket. Miközben a növekedés emberek milliói számára jelent kiutat a szegénységből, a fejlődés a mai napig rendkívül egyenőtlen, a millenniumi fejlesztési célok (MDG-k) pedig a világ nagy részén élők számára továbbra is elérhetetlenek maradnak.

A nem állami szereplők növekvő szerepe. A nem kormányzati szervezetek világszerte egyre meghatározóbb társadalmi és politikai szereplőkké léptek elő: a magánszektor nem kizárólag a nemzetközi üzleti és pénzügyi élet, hanem a társadalmi kérdések terén is növeli befolyását. Az aktuális hírek sugárzásával a globális média közvetlen érzelmi hatást gyakorol a nézőkre, így befolyásolva a diplomáciai kapcsolatokat és a politikát is.

A gazdasági válság hatást gyakorolhat a válsághelyzetekre való reagáláshoz rendelkezésre álló forrásokra, ami a jelenleginél is erősebb európai szolidaritást követelhet meg, továbbá kihangsúlyozza a költséghatékonyság és az eredményesség fontosságát a segítségnyújtásban.

Megállapítható tehát, hogy a humanitárius segítségnyújtás és a polgári védelem végrehajtása egyre összetettebb és bonyolultabb feladattá válik. A természeti csapások számának és intenzitásának növekedésével párhuzamosan több és több hirtelen előállt humanitárius válsághelyzetet kell megoldani, olyan drámai katasztrófákat, mint amelyek 2010-ben például Haitit és Pakisztánt sújtották. Az év folyamán 373 természeti katasztrófa összesen közel 300 000 halálos áldozatot követelt világszerte, és mintegy 207 millió ember életkörülményeit folyásolta be[1]. A katasztrófák által legjobban sújtott régió Ázsia volt, ahonnan az áldozatok 89%-a származott. A természeti csapások tekintetében 2010 az elmúlt két évtized egyik legszerencsétlenebb éve volt. Az ember okozta katasztrófák hátterében továbbra is többnyire a polgárháborús konfliktusok állnak, ahol a civil lakosság fokozottan ki van téve az erőszaknak és a szenvedésnek. Az ilyen típusú összetűzések során a hadviselő felek igen gyakran sértik meg a nemzetközi humanitárius jogot és főbb elveit, ami korlátozza a humanitárius fellépések lehetőségét is. A rászorulókhoz való eljutás, valamint a polgári lakosság és a humanitárius segélyprogramok munkatársainak biztonsága és védelme egyre nehezebben biztosítható.

Újonnan megjelenő sajátosság a humanitárius segítségnyújtás szereplőinek megsokszorozódása . A hagyományosan jelen lévő nem kormányzati humanitárius szervezetek és a nemzetközi humanitárius szervezetek mellett sorra megjelenő magánalapítványok és vállalatok egyre hangsúlyosabbá válnak. Több országban a fegyveres erők is végrehajtanak humanitárius jellegű műveleteket, bizonyos békefenntartó erők a humanitárius tevékenységet befolyásolható védelmi megbizatással rendelkeznek, néhány régió esetében pedig a közvetlen kormányközi segítségnyújtás vagy éppen a katonai források rendelkezésre bocsátása kap kiemelkedő szerepet. A szereplők magas száma az indíttatások, érdekek és bevett gyakorlatok sokszínűségével jár együtt. A semlegesség és a megkülönböztetésmentesség humanitárius elveinek ismételt megerősítése mindennél fontosabbá válik.

Az EU humanitárius segítségnyújtási és polgári védelmi tevékenységei 2010-ben

Az Európai Unió a Bizottságon (DG ECHO) keresztül adott a humanitárius válságokra szükséglet alapú választ, továbbá előmozdította a polgári védelemre irányuló európai szintű természetbeni segítségnyújtást.

A DG ECHO feladata a humanitárius válságok vagy természeti csapások helyszínén történő azonnali segítségnyújtás , érintettek millióin segítve ezzel világszerte. A 2010-es év folyamán az újonnan megjelenő vagy elhúzódó krízisekre adott uniós válaszadás teljes összege elérte az 1 115 millió EUR-t, és a következőkből állt:

- humanitárius segítségnyújtás biztosítása 80 nem uniós ország mintegy 151 millió állampolgára[2] számára, amelyek közül a DG ECHO 39 országot/területet jelölt meg eredetileg is mint válsághelyzetben lévő térség,

- polgári védelmi mechanizmus életbe léptetése összesen 28 unión belüli és annak határain kívül jelentkező válság kezelése érdekében.

A 2010. évi humanitárius segítségnyújtásra szánt 835 millió EUR értékű eredeti költségvetési keretet több alkalommal is módosítani kellett annak érdekében, hogy segíteni lehessen az év során bekövetkezett újabb humanitárius válságok és természeti katasztrófák áldozatain, különös tekintettel a haiti és pakisztáni drámai eseményekre.

A humanitárius segítségnyújtási költségvetést a következő módon terjesztették ki: a sürgősségisegély-tartalék felhasználása, az Európai Fejlesztési Alapoknak az afrikai, karibi és csendes-óceáni országok humanitárius segélyezésére elkülönített előirányzataiból származó kiegészítés, illetve egyéb külső segítségnyújtási eszközök finanszírozására vonatkozó költségvetési tételekből származó pénzeszközök átcsoportosítása révén.

Becslések szerint a 2010 folyamán biztosított segítségnyújtás 44%-a irányult a természeti katasztrófák által előidézett rendkívüli állapotok, 41%-a az elhúzódó válságok és 15%-a az ad hoc jellegű, azonnali beavatkozást igénylő helyzetek megoldására.

A természeti csapások továbbra sem kímélték a Föld országait. A DG ECHO kettős stratégiát alkalmaz az ilyen típusú katasztrófák esetében:

- gyors reagálás , amely egyrészt humanitárius segítségnyújtás biztosításából, valamint az uniós tagállamok, illetve a polgári védelmi mechanizmusban önkéntesen részt vevő országok más országok (uniós vagy harmadik országok) számára nyújtott polgári védelmi segítségnyújtásának előmozdításából és összehangolásából áll,

- katasztrófákra való felkészülés , amely során a természeti csapásoknak leginkább kitett földrajzi területek és népcsoportok meghatározását követően egyedi katasztrófavédelmi programokat dolgoznak ki.

A DG ECHO a következő katasztrófák következményeinek kezeléséhez biztosított humanitárius segítségnyújtást :

- árvizek Benin, Burkina Faso, Banglades, Kolumbia és Pakisztán területén,

- földrengések Chilében, Indonéziában és Haitin,

- trópusi ciklonok Dél-Ázsiában, Közép-Amerikában és Laoszban,

- aszályok Afrika szarván, a Száhel-övezetben, Bolíviában és Dzsibutiban,

- j árványok a Kongói Köztársaság, Haiti, Malawi, Zimbabwe területén és Délkelet-Ázsiában,

- speciális segítségnyújtásban részesült továbbá Mongólia, ahol az ún. dzud jelenség[3] pusztított, Banglades (patkányinvázió), a Fülöp-szigetek (El Niño), a természeti csapások sorozatát elszenvedő Guatemala (a 2009-es súlyos aszályt követően vulkánkitörés, trópusi vihar, trópusi depresszió), valamint Tádzsikisztán, amely országra földrengés, árvizek és járványos gyermekbénulás sújtott le.

Az „ ember által előidézett katasztrófák ” vonatkozásában például 2010 júniusában a különböző etnikumok közötti összecsapások Kirgizisztán déli részén vészhelyzeti beavatkozást tettek szükségessé, amelynek keretében többek között szállást, élelmiszert, orvosi ellátást, jogi tanácsadást és polgári védelmet biztosítottak a lakosság számára. Az ország különböző részein kirobbant nyílt belső konfliktusok nyomán Jemenben tovább romlott a politikai és humanitárius helyzet. Az Afrika szarván, és különösen Szomáliában uralkodó instabilitás következtében egyre nagyobb hullámban érkeznek a menekültek és a menedékjogot kérelmezők Jemen partjaira. A 2009-es pakisztáni humanitárius válságot követő katonai műveletek nyomán újabb migrációs hullám indult meg az országon belül, amelynek következtében a DG ECHO-nak a mintegy 3 millió lakóhelyét elhagyni kényszerülő ember számára égetően szükséges humanitárius segítségnyújtás biztosítását kellett megoldania. Az év végi választásokat követően Elefántcsontparton tört ki belpolitikai válság, amely a szomszédos országokra is hatással volt.

A felsorolt krízisek kezelése mellett a Bizottságnak be kellett avatkoznia néhány régóta elhúzódó és összetett válsághelyzet kapcsán is. Az ilyen típusú válságokra példa:

- Szudán , ahol az egyre fokozódó instabilitás, az emberrablások és zaklatások, amelynek célpontjában a humanitárius segélyprogram munkatársai állnak, valamint a rendkívül korlátozott hozzáférés miatt a humanitárius tér Darfurban csaknem teljes egészében eltűnt. Az intézkedések jórészt a táborhelyek területére korlátozódnak, ahol a segítségnyújtásban részt vevő munkatársak igen veszélyes körülmények között teljesítik feladataikat.

- A megszállt palesztin területek lakossága továbbra is állandó veszélynek van kitéve, és erősen kiszolgáltatott helyzetben van: a Gázai övezet, a ciszjordániai C zóna és Kelet-Jeruzsálem blokádja, a területekhez való hozzáférés és a mozgásszabadság korlátozása, valamint az izraeli ellenőrzés együttes hatásai következtében a mai napig külső humanitárius segítségre szorul.

- A Kongói Demokratikus Köztársaság területén folytatódtak a harcok, nem csökken a nemi erőszakok száma és az emberek továbbra is tömegesen kényszerülnek elhagyni lakóhelyüket, mindennek ellenére azonban az ország néhány részén fokozatos stabilizálódás jelei figyelhetők meg.

Bár az elmúlt évek során nőtt a természeti és ember okozta katasztrófák száma, az összetett vészhelyzetek egyre súlyosabb áldozatokat követelnek, nem tartják tiszteletben a nemzetközi humanitárius jogot és a humanitárius segélyprogramok munkatársainak biztonsága kérdéses, előfordulnak olyan esetek is, ahol javult a humanitárius helyzet . A humanitárius beavatkozások sikerét mutatja, ha a finanszírozás nyomán fejlődés figyelhető meg, mint például Srí Lanka és a Fülöp-szigetek esetében 2010-ben. A humanitárius helyzet jelentősen javult Srí Lankán . Eddig a lakóhelyét korábban elhagyni kényerülő lakosság 75%-a térhetett vissza otthonába, a fennmaradó negyede pedig befogadó családoknál vagy a kialakított táborokban él. A támogatás összege alapján az EU továbbra is a világ legnagyobb humanitárius adományozójának számít. Humanitárius aknamentesítő projekteket finanszírozott a lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek biztonságos visszatérése érdekében. Kitüntetett figyelmet kaptak a több szektorra kiterjedő intézkedések, úgy mint szállás biztosítása, a megélhetési feltételek javítása és élelmiszersegélyek osztása. A lakosság biztonságával kapcsolatos aggodalmak nem szűntek meg, különösen, hogy az otthonukba visszatérő családok nagy részénél az anya tölti be a családfői szerepet. A háborús konfliktus után a biztonsági helyzet jelenleg stabilnak mondható, és bár az ország a DG ECHO munkatársai számára továbbra is nehezen megközelíthető, az eddigi tapasztalatok összességében kedvezőek. A Fülöp-szigeteken a biztonsági helyzet javulni kezdett az érintett felek közötti béketárgyalások megkezdésével, valamint az ellenségeskedés megszüntetésének elősegítésére megalakult közös koordinációs bizottság (JCCH) a malajziai irányítás alatt álló Nemzetközi Monitoring Csapat által ellenőrzött tűzszünettel párhuzamosan. A DG ECHO folytatta a még ma is menekültközpontokban élő emberek megsegítését, és támogatta a lakóhelyüket elhagyni kényszerülők visszatérését biztosító folyamatokat. 2010 végére az otthonuktól távol lévő személyek száma 25 000 alá csökkent, megerősítve, hogy ideje felváltania a támogatást hosszabb távon szolgáló eszközöknek a humanitárius segítségnyújtást.

Ami a polgári védelmet illeti, az EU polgári védelmi mechanizmusát 28 alkalommal kellett mozgósítani az év folyamán (11-szer az Unió határain belül és 17-szer azokon kívül) annak érdekében, hogy meg lehessen tenni a szükséges válaszlépéseket például a Pakisztán, Albánia, Bosznia-Hercegovina, Montenegró, Magyarország, Lengyelország, Románia, Benin, Tádzsikisztán és Kolumbia területén pusztító árvizek, a haiti földrengés és a nyomában járó kolerajárvány, a chilei földrengés, a Mexikói-öböl olajkatasztrófájának, a Nyugat-Európát sújtó heves viharok (a Xynthia névre keresztelt ciklon), a franciországi, portugáliai és izraeli erdőtüzek, az Egyesült Királyságot és Hollandiát megbénító havazás, a Guatemalán és Haitin végigsöprő hurrikánok és trópusi viharok, valamint a Magyarországon bekövetkezett vegyi baleset esetében, ahol néhány települést teljesen maga alá temetett a közeli alumíniumgyár tározójából kiszabadult vörösiszap. 12 értékelő és koordináló misszió keretében 48 szakembert küldtek a helyszínre az EU határain belül és kívül.

Az EU gyorsreagálási képességére vonatkozó 2010-es előkészítő intézkedés (az Európai Parlament 2008-ban induló kezdeményezése, amelyet első ízben 2009-ben, legutóbb pedig 2010-ben újítottak meg) igen hasznos projekteket eredményezett, és támogatta az egyes polgári védelmi modulok továbbfejlesztését. Az európai gyorsreagálási képesség megerősítése céljából 2010-ben négy új modul kialakítása és végrehajtása történt meg: a földrengést követően munkába állítottak egy műtővel rendelkező helyszíni orvosi ellátóhelyet és egy víztisztító rendszert Haitin, egy nagy teljesítményű szivattyúmodult a lengyelországi és moldovai árvizek elleni védekezésben, továbbá egy technikai segítségnyújtási és támogató csoportot állítottak fel a Haitin kitört kolerajárvány idejére.

A szállítási tevékenységek száma ugrásszerűen megnőtt 2010 folyamán (az 55 tevékenységből 50 valósult meg közvetlen támogatások útján, 5 tevékenység pedig szállítmányozási üzletkötővel kötött megbízási szerződés keretében).

A jelenlegi polgári védelmi politika felülvizsgálata 2010-ben kezdődött meg, és napjainkban is tart.

Az alábbi táblázat azt mutatja be, hogy – a szükségletalapú elvek alkalmazásával – hogyan alakult az uniós finanszírozású humanitárius és polgári védelmi segélyek régiónkénti megoszlása 2010-ben.

[pic]

A polgári védelmi intézkedésektől eltérően a DG ECHO általában nem biztosít közvetlenül a helyszínen humanitárius segítségnyújtást, hanem mintegy 200 partnerszervezet finanszírozása révén tesz eleget megbízatásának. E partnerszervezetek közé nem kormányzati szervezetek, ENSZ ügynökségek, egyéb olyan nemzetközi szervezetek, mint például a Vöröskereszt Nemzetközi Bizottsága, a Vöröskereszt és a Vörösfélhold Társaságok Nemzetközi Szövetsége, valamint az EU-tagállamok néhány szakosított intézménye tartoznak.

Fontos, hogy a DG ECHO számos partnerrel rendelkezzen, hiszen nekik köszönhetően van lehetőség a világ különböző részein egyre nagyobb számban és egyre összetettebb helyzetekben jelentkező szükségletek kielégítésére. A DG ECHO által kezelt támogatások és hozzájárulások a legrászorultabbak megsegítésére irányuló, legkedvezőbb beérkezett ajánlatok kiválasztása útján valósulnak meg. 2010-ben a DG ECHO partnereinek juttatott finanszírozás a következőképpen alakult: nem kormányzati szervezetek 50 %, ENSZ-ügynökségek 39 %, nemzetközi szervezetek pedig 11 %.

A humanitárius szervezetek egyre korlátozottabb mértékben jutnak el a segélyezettekhez . Ennek hátterében egyrészt azok a kormányok és nem kormányzati szereplők állnak, akik a humanitárius jog alapján járó legalapvetőbb védelmet sem biztosítva folyamatosan szűkitik a humanitárius szervezetek mozgásterét, másrészt pedig biztonsági megfontolásokkal magyarázható mindez. A kormányzatok növekvő mértékben korlátozzák a polgári lakosságnak szánt humanitárius segélyek eljuttatását (pl.: Srí Lanka). Számos konfliktusövezetben (pl.: Kongói Demokratikus Köztársaság, Szomália, Szudán) a humanitárius segélyprogramok munkatársai kivételesen kegyetlen hadviselés szemtanúi, amelynek során a polgári lakosságot veszik célba, és a nemi erőszakot gyakran harci fegyverként alkalmazzák. Úgy tűnik, növekszik azoknak az incidenseknek a száma, amikor humanitárius segélyprogramok munkatársait éri támadás: elüldözik, meggyilkolják őket. A donoroknak azzal kell szembesülniük, hogy nem csupán a humanitárius személyzet biztonsága, hanem a finanszírozás és infrastruktúra jövője is veszélyben forog. Némely kormányzat egészen odáig elmegy, hogy kisajátítja, vagy éppen „kölcsönveszi” az adományozók által biztosított pénzeszközöket és vagyontárgyakat és/vagy kifosztásukat követően kitiltja a humanitárius segélyszervezeteket az országból.

Humanitárius és polgári védelmi segítségnyújtási politika

A humanitárius segítségnyújtás több országot átívelő politikai kérdéseit tükrözi a 2007-ben elfogadott humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus és annak cselekvési terve. A konszenzus cselekvési tervének félidős értékelése[4] 2010 őszére készült el, és határozott előrelépést állapított meg valamennyi fellépési területen. A félidős értékelés eredményei a következő honlapon tekinthetők meg: http://ec.europa.eu/echo/policies/consensus_en.htm.

Közel egymilliárd ember élelmezésbiztonsági helyzete tekinthető megoldatlannak a világon, és mintegy 10%-uk szenved továbbra is akut élelmiszerhiányban és alultápláltságban. Márciusban a Bizottság elfogadta a humanitárius élelmezési segélyről szóló közleményt[5] . A közlemény meghatározza az EU humanitárius fellépéseinek szakpolitikai keretét a humanitárius válságokban tapasztalható élelmiszer-bizonytalanság kezelésére irányuló erőfeszítések megerősítéséhez, melynek során az élelmiszerszükségletek legeredményesebb és leghatékonyabb biztosításához szükséges válságkezelési eszközök megfelelő kombinációját keresi az adott humanitárius helyzetben.

A Bizottság javaslatot nyújtott be továbbá az EU katasztrófareagálási képességének megerősítésére vonatkozóan. A közlemény[6] célja a válságkezelés alapvető összetevőire (humanitárius segítségnyújtás és polgári védelem, szükséges és indokolt esetben katonai támogatás az EU határain belül és kívül) építve javítani a hatékonyságon, a koherencián és a láthatóságon. A közlemény a haiti és pakisztáni események, valamint az Európa területén a közelmúltban bekövetkezett természeti katasztrófák tapasztalatainak tanulságát levonva határozza meg a jövő feladatait.

A Lisszaboni Szerződés hatályba lépését követően a Bizottság a tagállamokkal és a többi érintett féllel folytatott szoros egyeztetés mellett a szerződés 214. cikkének (5) bekezdése által előirányzott Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest (EVHAC)[7] létrehozásán dolgozik. Novemberben fogadták el azt a közleményt, amelynek célja egyrészt lehetőséget teremteni Európa polgárai számára, hogy bekapcsolódhassanak a segítségnyújtásba, másrészt pedig kiemelni az olyan európai értékek fontosságát, mint például a rászorulók iránti szolidaritás . A közleményt 2011-ben, az önkéntesség európai évében kísérleti fellépések sora, valamint az EVHAC létrehozására vonatkozó jogalkotási javaslat elkészítése követi.

Az Eurobarométer 2010-ben készített, a humanitárius segítségnyújtásra irányuló felmérése azt mutatja, hogy az uniós polgárok igen szolidárisak az EU határain kívül zajló konfliktusok és természeti katasztrófák áldozataival. Tíz polgárból nyolc fontosnak tartja, hogy az EU humanitárius tevékenysége nem korlátozódik az Unió határain belülre.

A Bizottság a katasztrófákra való felkészülés területén végzett tevékenységeket is támogat a természeti katasztrófák által gyakran sújtott területeken, hogy egy esetleges katasztrófára esetén a helyi közösségek gyorsan és hatékonyan tudjanak reagálni, számos életet mentve meg ezzel. A Bizottság továbbra is támogatja a 2009-ben indított, illetve az újabb DIPECHO-programokat Dél-Afrikában, Közép-Ázsiában, Délkelet-Ázsiában és Közép-Amerikában. A katasztrófákra való felkészüléshez való hozzájárulás messze túlmutat a DIPECHO cselekvési tervein, mivel több jelentős segítségnyújtás finanszírozásáról szóló határozat célkitűzései között szerepel katasztrófákra való felkészülés vagy a katasztrófák következményeinek csökkentése. A legfontosabb tevékenységek között az infrastrukturális támogatások, az érdekképviselet és a figyelemfelkeltés, a kisléptékű kárelhárítás, a térképezés és az adatok számítógépes tárolása, a korai előrejelző rendszerek, az oktatás, az intézmények megerősítése és az éghajlatváltozással kapcsolatos tevékenységek szerepelnek.

Polgári védelmi megbizatása keretében a DG ECHO elősegíti és ösztönzi a polgári védelmi mechanizmusban és pénzügyi eszközben részt vevő 31 állam[8] közötti együttműködést. Ennek részeként célja az Európa területén bekövetkező természeti, technológiai vagy ember által előidézett katasztrófák megelőzésére szolgáló és azokkal szemben védelmet nyújtó rendszerek hatékonyságának javítása. 2010-ben megszületett például a tagállamok nemzeti hatóságaival közösen kidolgozott, a katasztrófakezeléssel kapcsolatos nemzeti kockázatértékelésre és kockázati térképezésre vonatkozó bizottsági iránymutatás. A tagállamok az iránymutatásban foglaltakat alapul véve hivatottak továbbfejleszteni a nemzeti kockázatkezelési folyamatokat, ami az uniós katasztrófakezelési kultúra javításának igen fontos lépése lesz. Katasztrófák esetén a polgári védelmi mechanizmus és pénzügyi eszköz végrehajtása hatékonyabb védelmet biztosít Európa polgárai, a környezet és a tulajdon, valamint a kontinens kulturális öröksége számára. A felkészüléshez biztosított uniós támogatás a korai előrejelző rendszerekre, a polgári védelmi modulokra és a polgári védelmi mechanizmus képzési programjaira összpontosított (2010 folyamán 870 szakértő kapott képzést, továbbá négy teljes körű gyakorlat kialakítását segítették). A Bizottság ezen kívül több, a felkészülésre irányuló együttműködési projektet finanszírozott (30 európai országban fejlesztették például a korai előrejelző rendszert az előrejelzési időszak 5 napra történő kiterjesztésével, valamint csapadék- és árvíz-előrejelző rendszerek hozzáadásával).

A tagállamok által rendelkezésre bocsátott forrásokból finanszírozott segítségnyújtás biztosítása a katasztrófával sújtott uniós országok és harmadik országok területén az érintett ország kormányának kérésére történik.

[1] Forrás: CRED (www.cred.be).

[2] A 151 millió főből 101 millió fő számára biztosítottak humanitárius segítségnyújtást, 22 millió fő részesült élelmiszersegélyben és 28 millió főn segítettek különböző katasztrófavédelmi tevékenységek által.

[3] A ritka természeti jelenség akkor következik be, ha a szűnni nem akaró havazással járó szélsőségesen hideg telet rendkívül száraz nyarak előzik meg.

[4] COM(2010) 722, SEC(2010) 1505.

[5] COM(2010) 126 (http://ec.europa.eu/echo/policies/food_assistance_en.htm).

[6] COM(2010) 600 végleges és SEC(2010) 1243/1242.

http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/georgieva/hot_topics/european_disaster_response_capacity_en.htm

[7] COM(2010) 683http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/georgieva/hot_topics/voluntary_humanitarian_en.htm

[8] A 27 EU-tagállam, valamint Norvégia, Izland, Liechtenstein és Horvátország.