EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2022.11.30. COM(2022) 677 final 2022/0396(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a csomagolásról és a csomagolási hulladékról, az (EU) 2019/1020 rendelet és az (EU) 2019/904 irányelv módosításáról, valamint a 94/62/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (EGT-vonatkozású szöveg) {SEC(2022) 425 final} - {SWD(2022) 384 final} - {SWD(2022) 385 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai Az áruk védelme és szállítása érdekében csomagolásra van szükség. A csomagolás gyártása jelentős gazdasági tevékenység az EU-ban. A szabályozási megközelítések azonban tagállamonként eltérőek, ami akadályozza a csomagolás belső piacának teljes körű működését. A közelmúltban megfigyelt különbségek például a csomagolásra vonatkozó címkézési követelmények, az újrafeldolgozható vagy újrahasználható csomagolás meghatározására irányuló megközelítések, a kiterjesztett gyártói felelősségi díjak differenciálására irányuló megközelítések és bizonyos csomagolási formákra vonatkozó forgalmazási korlátozások terén jelentkeznek. Ezek az ellentmondások jogbizonytalanságot idéznek elő a vállalkozások számára, ami az innovatív és környezetszempontú csomagolásba és az új körforgásos üzleti modellekbe irányuló beruházások csökkenéséhez vezet. A csomagolás továbbá fontos környezetvédelmi kérdés is. A primer anyagok egyik fő felhasználási területét jelenti (az EU-ban felhasznált műanyagok 40 %-át és a felhasznált papír 50 %-át csomagolási célokra szánják), és a települési szilárd hulladék 36 %-át teszi ki. A csomagolás fokozott használata alacsony újrahasználati és újrafeldolgozási arányokkal társulva gátolja az alacsony szén-dioxid-kibocsátású körforgásos gazdaság kialakulását. A csomagolás az elmúlt években gyorsabban nőtt, mint a bruttó nemzeti jövedelem, ami a szén-dioxid- és egyéb kibocsátások megugrásához, a természeti erőforrások túlzott kiaknázásához, a biológiai sokféleség csökkenéséhez és szennyezéshez vezet. Az Eurostat adatai és a piaci adatokra vonatkozó jelentések olyan csomagolástervezési jellemzők fokozott használatát mutatják, amelyek akadályozhatják az újrafeldolgozást. A csomagolás „nem újrafeldolgozható”, ha nem gyűjthető elkülönítetten, vagy ha kihívást jelent az EU-ban alkalmazott legkorszerűbb válogatási és újrafeldolgozási eljárások vonatkozásában. 2012 és 2020 között jelentősen nőtt a nem újrafeldolgozható csomagolás részaránya. Továbbá sok esetben nem kerül sor a technikailag újrafeldolgozható csomagolás újrafeldolgozására, mert a gyűjtéséhez, válogatásához és újrafeldolgozásához szükséges eljárások a gyakorlatban nem állnak rendelkezésre vagy nem költséghatékonyak vagy az eredmény nem megfelelő minőségű ahhoz, hogy kielégítse a másodlagos nyersanyagok felhasználói piacain jelentkező keresletet. Emellett a Bizottság második korai előrejelző jelentésének előzetes eredményei azt mutatják, hogy számos tagállam számára gondot jelent a 94/62/EK irányelv 6. cikkében meghatározott újrafeldolgozási célértékek elérése. Az uniós iparstratégia hangsúlyozza a belső piac fontosságát az EU versenyképessége és jóléte szempontjából. Többek között a korlátozó és összetett nemzeti szabályok, a korlátozott közigazgatási kapacitások, az uniós szabályok nem megfelelő átültetése és azok nem megfelelő végrehajtása akadályozza a piaci szereplőket és a szélesebb nyilvánosságot abban, hogy teljeskörűen élvezhessék a belső piac előnyeit. A Tanács 2020. decemberi következtetéseiben üdvözölte a Bizottság arra irányuló szándékát, hogy biztosítsa, hogy 2030-ra minden csomagolás újrahasználható vagy gazdaságilag megvalósítható módon újrafeldolgozható legyen, és csökkentse a csomagolást, a túlcsomagolást és ezáltal a csomagolási hulladékot. Az Európai Parlament a körforgásos gazdaságról szóló új cselekvési tervről szóló 2021. február 10-i állásfoglalásában megismételte ezt a célkitűzést, és felszólította a Bizottságot, hogy terjesszen elő jogalkotási javaslatot, amely hulladékcsökkentési intézkedéseket és célértékeket, továbbá ambiciózus követelményeket tartalmaz a túlzott csomagolás csökkentése érdekében, valamint olyan intézkedéseket, amelyek célja, hogy javítsák az újrafeldolgozhatóságot és minimalizálják a csomagolás bonyolultságát, növeljék az újrafeldolgozott tartalmat, fokozatosan kivezessék a veszélyes és káros anyagokat, és előmozdítsák az újrahasználatot az élelmiszer-biztonsági vagy higiéniai normák veszélyeztetése nélkül. Végezetül az Európa jövőjéről szóló konferencián beigazolódott, hogy az emberek és a civil társadalmi szervezetek Unió-szerte határozott fellépést követelnek a hulladékkeletkezés megelőzése, a csomagolási hulladék kezelése és a csomagolás körforgásos jellege terén, az újrafeldolgozott anyagok fokozott felhasználása révén. A csomagolás körforgásos gazdasága segíteni fog abban, hogy a gazdasági fejlődés függetlenné váljon a természeti erőforrások használatától, hozzá fog járulni a klímasemlegesség 2050-ig történő eléréséhez és a biológiai sokféleség csökkenésének megállításához, továbbá csökkenteni fogja az uniós gazdaság számos anyagtól való stratégiai függőségét. Ezenfelül kedvező hatással lehet a foglalkoztatásra, különösen a szociális gazdaságban, azáltal, hogy több minőségi „zöld” munkahelyet hoz létre, amennyiben megvalósul a készségekbe való szükséges beruházás a tagállamok, a régiók és a munkatípusok sajátosságainak figyelembevételével. Bár a 94/62/EK irányelv 2018. évi módosítása nem orvosolta az irányelv végrehajtásának valamennyi hiányosságát, tartalmazott három, felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezést, amelyeket ez a kezdeményezés hajt végre. Ez a kezdeményezés aktualizálja a csomagolásra és a csomagolási hulladékra vonatkozó uniós jogi keretet azáltal, hogy megfelelő támogatást nyújt a tagállamoknak és a vállalkozásoknak a hulladékcsökkentési célok eléréséhez. Ez a támogatás olyan harmonizált szabályozási keret formájában jelenik meg, amely támogatja a beruházásokat, csökkenti a hulladékot és elősegíti a magas színvonalú újrafeldolgozást, és amely valamennyi uniós tagállamban egyformán alkalmazandó lesz. •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel A javasolt rendelet aktualizálja a csomagolásra és a csomagolási hulladékra vonatkozó uniós jogi keretet. Az európai zöld megállapodás és a körforgásos gazdaságra vonatkozó új uniós cselekvési terv szerves részeként hozzá fog járulni az EU növekedési stratégiájához egy modern, erőforrás-hatékony, tiszta és versenyképes gazdaság érdekében, ahol 2050-re megszűnik a nettó üvegházhatásúgáz-kibocsátás, és ahol a gazdaság növekedése nem erőforrásfüggő. A javaslat teljes mértékben összhangban áll a környezetvédelmi és hulladékkal kapcsolatos uniós jogszabályokkal, így különösen a hulladékokról szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel, az egyes műanyagtermékek környezetre gyakorolt hatásának csökkentéséről szóló, 2019. június 5-i (EU) 2019/904 európai parlamenti és tanácsi irányelvvel, az Európai Unió saját forrásainak rendszeréről szóló, 2020. december 14-i (EU, Euratom) 2020/2053 tanácsi határozattal, valamint a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH) szóló, 2006. december 18-i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel. Kiegészíti továbbá a hulladékszállításról, valamint a fenntartható termékek környezettudatos tervezésére vonatkozó követelmények megállapítási keretéről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletekre irányuló bizottsági javaslatokat, és a bioalapú, biológiailag lebontható és komposztálható műanyagokra vonatkozó uniós szakpolitikai keretről szóló bizottsági közleményt. •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival A kezdeményezés biztosítja az EU-ban előállított termékek és az importált termékek megkülönböztetésmentességét, és összhangban van az EU nemzetközi kereskedelempolitikai kötelezettségeivel. A javaslat célja továbbá, hogy összehangolja az ellenőrzési és jelentéstételi kötelezettségeket, beleértve a kiterjesztett gyártói felelősségi rendszerek keretében fennálló gyártói jelentéstételi kötelezettségeket, a tagállamok és a gazdasági szereplők adminisztratív terheinek csökkentése érdekében, az EU minőségi jogalkotásra irányuló megközelítésével, valamint a jelentéstétel és az ellenőrzés célravezetőségi vizsgálatával összhangban. Emellett az ENSZ 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendje – többek között az abban foglalt 17 fenntartható fejlődési cél – iránti uniós elkötelezettséggel összhangban ez a kezdeményezés javítani fogja a 12.5. számú fenntartható fejlődési cél uniós végrehajtását azáltal, hogy a megelőzés, a csökkentés, az újrafeldolgozás és az újrahasználat révén 2030-ig jelentősen csökkenti a hulladékkeletkezést.

Emellett a műanyag csomagolási hulladékot illetően a kezdeményezés kiegészíti az Európai Unió saját forrásainak rendszeréről szóló (EU, Euratom) 2020/2053 határozat szerinti, nem újrafeldolgozott műanyagokon alapuló saját forrást. Ez a saját forrás arra ösztönzi a tagállamokat, hogy vezessenek be intézkedéseket a területükön található nem újrafeldolgozott műanyag csomagolási hulladék mennyiségének csökkentésére. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap E javaslat jogalapját az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 114. cikke képezi. Az európai zöld megállapodásban1 és a körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési tervben bejelentett, termékekre vonatkozó új megközelítéssel összhangban a javaslat a csomagolás teljes életciklusára kiterjed. A csomagolás forgalomba hozatalára vonatkozó harmonizált feltételek megteremtésével a „hagyományos” belső piaci jogszabályok megközelítését követi. A csomagolás teljes életciklusának figyelembevételével azonban ez a belső piaci megközelítés kiterjesztésre kerül az életciklus végéhez kapcsolódó szakaszra is, megteremtve ezáltal a csomagolás valóban belső piacként működő piacát, ahol nincsenek a szabad mozgást gátló akadályok, és egyenlő termelési, forgalmazási és hulladékkezelési feltételek vannak érvényben az egész EU-ban. A csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló jelenlegi 94/62/EK irányelv jogalapja az EUMSZ 114. cikke. Ez a cikk lehetővé teszi az EU számára, hogy összehangolja a tagállami szabályokat és közigazgatási intézkedéseket. Ez a jogalap lehetővé teszi számos kulcsfontosságú belső piaci probléma kezelését, amelyek akadályozzák a csomagolásra vonatkozó szabályok harmonizált alkalmazását, ideértve a következőket: i. fenntarthatósági követelmények, ii. a díjaknak a tervezési döntések környezetbarátsága alapján való meghatározására vonatkozó harmonizált kritériumok a kiterjesztett gyártói felelősségi rendszerek keretében, iii. harmonizált címkézési követelmények, valamint iv. az életciklus végéhez kapcsolódó követelmények ennek az életciklus-szemléletnek a teljessé tétele érdekében. A javaslat – amellett, hogy a részletes közigazgatási előírásokat a tagállamokra hagyja – azokat a szempontokat szabályozza, amelyek esetében a harmonizáció kiküszöböli a piac torzulását és a szabad mozgás útjában álló akadályokat. Az egyik ilyen szempont a kiterjesztett gyártói felelősség, amelynek esetében a harmonizált szabályok – többek között a jelentéstételre vonatkozó szabályok – megszüntetik azokat az akadályokat, amelyek a csomagolást több tagállamban vagy EU-szerte értékesítő gazdasági szereplők előtt állnak a tagállamok eltérő szabályai miatt. Hasonlóképpen szükség van a csomagolásgyűjtési és betétdíjas rendszerek, valamint az újrahasználati rendszerek egységes keretének létrehozására a környezetvédelmi célok elérése és az érintett piacokon tevékenykedő vállalkozások számára egyenlő feltételek megteremtése érdekében. Ez az egységes keret jelentős hatással lesz a csomagolás újrafeldolgozhatóságára és a másodlagos nyersanyagok rendelkezésre állására. •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) A csomagolással kapcsolatos környezeti aggályokat és problémákat (vagyis a belső piac és a körforgásos gazdaság útjában álló akadályokat, a csomagolási hulladék növekvő mennyiségét és más negatív hatásokat) a tagállamok önmagukban nem képesek kielégítően kezelni. Tekintve a tagállamok közötti magas szintű kereskedelmet, az uniós csomagolási piac több szempontból is egyetlen nagy piacnak számít, nem pedig 27 különálló piacnak. Miközben a nemzeti kezdeményezések részben kezelik ezeket a kihívásokat, a belső piac további széttagoltságát is előidézik. Az uniós szintű egységes követelmények meghatározása egyértelmű hozzáadott értéket képvisel, mivel biztosítja a belső piac megfelelő működését, és ezáltal egyenlő versenyfeltételeket teremt a gazdasági szereplők (pl. termelők, beszállítók, kiskereskedők) számára. Az uniós szinten meghatározott követelmények és célok révén a fenntartható csomagolásra való átállás egységes lesz a tagállamokban, ami hatékony piacot eredményez. •Arányosság A javasolt intézkedések célja a fenntartható csomagolási megoldásokba irányuló nagyszabású beruházások ösztönzéséhez szükséges szabályozási biztonság biztosítása. A javasolt intézkedések a teljes csomagolási értékláncra kiterjednek, és biztosítják a környezet és az emberi egészség magas szintű védelmét. E kezdeményezés célja a meglévő jogszabályi keret korszerűsítése és megerősítése annak érdekében, hogy közös megközelítések révén lehetővé tegye a méretgazdaságosságot, ugyanakkor pedig biztosítsa az ipar és a tagállamok számára a kellő rugalmasságot, amennyiben arra szükség van az innováció érdekében vagy a helyi körülmények miatt. A javasolt szakpolitikai lehetőségek egy része esetében a követelmények szigorításának lépésről lépésre történő megközelítése tekinthető úgy, hogy a leginkább érvényre juttatja az arányosság elvét. A javaslat ezért magában foglalja a törekvések és a követelmények fokozatos emelését, ideértve az újrafeldolgozható csomagolásra vonatkozó fenntarthatósági követelményt, valamint az egyes csomagolóanyagokban jelen lévő, aggodalomra okot adó anyagok koncentrációs határértékei alóli mentességek szükségességének újraértékelését. Összességében a javasolt intézkedések nem lépik túl a jogszabályi rendelkezések tiszteletben tartásának biztosításához szükséges mértéket, ugyanakkor pedig garantálják az emberi egészség és a környezet védelmét. •A jogi aktus típusának megválasztása A jelenlegi jogszabály a konkrét intézkedések ellenére sem érte el a benne foglalt környezetvédelmi és belső piaci célkitűzéseket. Az átültetéssel kapcsolatos eltérő nemzeti megközelítések és a bizonyos tagállamok által a csomagolás terén bevezetett egyoldalú szakpolitikai intézkedések egyenlőtlen nemzeti szabályozási keretekhez vezettek. Ez a tendencia várhatóan folytatódni fog, tekintettel a hatásvizsgálati jelentésben felvázolt, a csomagolás fenntarthatóságával kapcsolatos kihívásokra, különösen a csomagolási hulladék növekvő mennyiségére, a csomagolás körforgásának útjában álló akadályokra és az újrafeldolgozott tartalom alacsony szintű felhasználására a műanyag csomagolásban. Az eltérő nemzeti szabályok csökkentik a szakpolitika hatékonyságát, és veszélybe sodorják a körforgásos gazdaság eredményes megvalósítását. A jelenlegi irányelv szabályozási hiányosságai (pl. a csomagolásra vonatkozó alapvető követelmények nem megfelelő tervezése és a végrehajtás során a tagállamok által tapasztalt nehézségek) egyértelművé tették, hogy harmonizációra van szükség, és hogy a harmonizált szabályokat rendelet formájában kell megalkotni, nem pedig a jelenlegi irányelv felülvizsgálatával. A karbonszegény és körforgásos gazdaságra való átállás további előmozdítása és a belső piac útjában álló akadályok felszámolása érdekében új, átfogó szabályozási megoldásokra van szükség, beleértve a vállalkozásokra vonatkozó konkrét előírásokat is. A harmonizált szabályokat meghatározó rendeletre való áttérést a vállalkozási szféra érdekelt felei határozottan támogatják. A rendelet biztosítja, hogy mind a 27 tagállam egyidejűleg és azonos módon teljesítse kötelezettségeit. Az összes piaci szereplőre vonatkozó azonos követelmények biztosítják a szükséges jogbiztonságot, csökkentik a verseny torzulását, és egyértelmű jelzéseket küldenek a termékeket az uniós piacon forgalomba hozni kívánó nem uniós piaci szereplőknek. A rendelet továbbá felhatalmazást ad a Bizottságnak arra, hogy szükség esetén végrehajtási intézkedéseket dolgozzon ki a rendelet további pontosítása érdekében, hogy minél előbb meghatározhassák a közös szabályokat. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

A 2014-ben elvégzett célravezetőségi vizsgálat hiányosságokat tárt fel a csomagolásra vonatkozó alapvető követelmények tekintetében, és javasolta azok „konkrétabbá és könnyebben végrehajthatóvá” tételét, megjegyezve, hogy az alapvető követelmények szigorítása „kulcsfontosságú eszköz a csomagolás jobb környezeti teljesítményének eléréséhez”. A 94/62/EK irányelv 2018. évi módosítása azonban nem kezelte közvetlenül ezeket a hiányosságokat, hanem három felülvizsgálati záradékot vezetett be, amelyek értelmében: 1. meg kell vizsgálni a lényegi követelmények megerősítésének megvalósíthatóságát többek között az újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás javítása és a magas színvonalú újrafeldolgozás támogatása, valamint ezek végrehajtásának megerősítése érdekében, 2. meg kell vizsgálni a csomagolások újrahasználatára vonatkozó mennyiségi célértékek, valamint a csomagolások újrahasználatát előmozdító további intézkedések megvalósíthatóságát, valamint 3. értékelni kell a könnyű műanyag hordtasakok felhasználásának csökkentését célzó intézkedések hatékonyságát, valamint meg kell vizsgálni e cél elérésének más lehetséges módjait. A felülvizsgálati záradékok arra is felhatalmazták a Bizottságot, hogy adott esetben jogalkotási javaslatot terjesszen elő ezekre a kérdésekre vonatkozóan. 2020 áprilisában a Bizottság értékelő tanulmányt tett közzé a csomagolásra és a csomagolási hulladékra vonatkozó alapvető követelmények hatékonyságáról, és javaslatokat tett azok megerősítésére. Az értékelés főbb megállapításai segítettek a probléma meghatározásában és a hatásvizsgálathoz szükséges első intézkedések kidolgozásában. Ez a tanulmány hozzájárult a Bizottság 2020. június 11-én közzétett bevezető hatásvizsgálatához. Ez a javaslat intézkedéseket tartalmaz a célravezetőségi vizsgálatban és a 2020. évi értékelő tanulmányban azonosított problémák kezelésére, valamint tartalmazza a hatásvizsgálat és az érdekelt felekkel folytatott széles körű konzultáció során azonosított egyéb intézkedéseket. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk A csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló 94/62/EK irányelvet kísérő hatásvizsgálat keretében átfogó konzultációt folytattak az érdekelt felekkel annak biztosítása érdekében, hogy a szervezetek széles körének véleményét megismerjék és figyelembe vegyék. A konzultációban több mint 800 szervezet vett részt, több mint 1 800 kapcsolattartó ponttal. Az érdekelt felekkel folytatott konzultáció során alkalmazott célzott és átfogóbb módszerek többek között a következők voltak: visszajelzések gyűjtése a bevezető hatásvizsgálatról, nyilvános kérdőív, tagállami kérdőív, online munkaértekezletek és webináriumok, valamint személyes beszélgetések. A bevezető hatásvizsgálatról folytatott konzultáció során 110 válasz, a nyilvános konzultáció során pedig 425 válasz érkezett be. Célzott konzultációra is sor került a tényalap megerősítése érdekében, amelynek keretében speciálisabb visszajelzéseket gyűjtöttek az érdekelt felek konkrét csoportjaitól az érdekelt felek részvételével zajló munkaértekezletek és más események során. 2021 júniusában hat webináriumra került sor az érdekelt felek részvételével, a tanulmány időközi eredményeinek bemutatása és visszajelzések gyűjtése érdekében. Ezeken a webináriumokon több mint 950 személy vett részt (250 szervezettől), és csaknem 100 szervezet nyújtott be részletes visszajelzést és állásfoglalást. 2022. május 30-án további munkaértekezletre került sor, amelyen 517 résztvevő jelent meg, és 50 érdekelt fél szólalt fel. Ezzel párhuzamosan a Bizottság hatásvizsgálatát támogató tanácsadó és a Bizottság illetékes szervezeti egységei is további célzott konzultációkat folytattak tagállami szakértőkkel, érdekelt felekkel, nem kormányzati szervezetekkel és fogyasztói szervezetekkel. Az érdekelt fél többsége úgy vélte, hogy a technológiai, gazdasági és társadalmi fejlemények indokolttá teszik a csomagolásra vonatkozó új szabályozási keret létrehozását. Legtöbbjük abban is egyetértett, hogy szükség van a meglévő szabályok további összehangolására, és sürgették a csomagolás teljes életciklusára és a teljes értékláncra kiterjedő európai keret létrehozását. Számos érdekelt fél úgy vélte, hogy ennek a keretnek szigorúbb közös szabályokat kellene tartalmaznia a csomagolás fenntarthatóságára vonatkozóan az uniós belső piac működésének biztosítása érdekében, és hangsúlyozták, hogy szükség van a csomagolás újrafeldolgozhatóságának meghatározására irányuló egységes megközelítésre, különös tekintettel az „újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás” kritériumán alapuló megközelítésre. Egészen pontosan az iparági képviselők a következők szükségességét hangsúlyozták: i. stabil és harmonizált jogi keret, amely garantálja a beruházások biztonságát, ii. egyenlő versenyfeltételek, amelyek fenntartható csomagolás gyártására ösztönöznek, valamint iii. az újrafeldolgozó piacok hatékony működése a másodlagos nyersanyagok rendelkezésre állásának és minőségének javítása érdekében. A civil társadalom képviselői sürgették a hulladékhierarchia hatékony végrehajtását a csomagolási értékláncban, olyan intézkedésekkel, amelyek ösztönzik a csomagolási hulladék keletkezésének megelőzését és az újrahasználatot. Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk során levont részletes következtetéseket a hatásvizsgálat 2. melléklete tartalmazza. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása Az érdekelt felekkel folytatott konzultáció mellett több más kulcsfontosságú információforrást is felhasználtak. A különböző lehetőségek további elemzése érdekében a Bizottság külső tanácsadókat bízott meg két támogatási szerződés keretében. E tanulmányok során „hatásmodellezési módszertant” és „alapmódszert” dolgoztak ki. Az előbbi a javasolt intézkedések hatásainak modellezésére szolgál, azaz a tömegáramok változásának, a pénzügyi költségeknek, valamint a környezeti és társadalmi (foglalkoztatási) hatásoknak a modellezésére. Az utóbbi (az alapmódszer) áttekintést nyújt a csomagolási hulladék felhasználásáról, keletkezésről és kezeléséről a 27 uniós tagállam vonatkozásában. Kiterjed a meglévő adatokon alapuló korábbi tendenciákra, valamint a 2050-ig tartó időszakra vonatkozó előrejelzésekre egyaránt. Az alapmódszer lényegében a „szakpolitika változatlanul hagyásának” forgatókönyve, vagyis olyan jövőbeni tendenciák modellezése, ahol az összes releváns uniós és nemzeti szakpolitika és intézkedés hatályban marad, kiegészülve a Bizottság bármely jövőbeni jogalkotási javaslatával. A Bizottság Közös Kutatóközpontja (JRC) egy másik támogató tanulmányt is készített, hogy elemezze azon intézkedések hatásait, amelyek a hulladéktároló edényeken elhelyezett szimbólumokat összevonják a csomagoláson elhelyezett megfelelő címkékkel (ez utóbbit a fent említett két tanulmány keretében dolgozták ki). A tanácsadó és szakértői szorosan együttműködtek a Bizottság illetékes szervezeti egységeivel a tanulmány különböző szakaszaiban. További adatokat és észrevételeket gyűjtöttek az érdekelt felekkel folytatott célzott interjúk és a tagállamokkal folytatott részletes konzultációk révén. A műanyag hordtasakokra vonatkozó lehetséges intézkedéseket először a műanyag hordtasakokról szóló irányelv végrehajtásáról szóló tanulmány, valamint a hulladékkeletkezés megelőzésére és a műanyag hordtasakokról szóló irányelv végrehajtására irányuló további uniós intézkedések megvalósíthatóságának értékelése céljából készült felmérő tanulmány keretében dolgozták ki, a második támogató tanulmány során pedig hatásvizsgálatot végeztek a javasolt intézkedések tekintetében. Végezetül a komposztálható csomagolásra vonatkozó intézkedéseket „A biológiailag lebomló és komposztálható műanyag fogyasztási cikkek és csomagolás jelentősége a körforgásos gazdaságban” című 2020. évi tanulmány keretében dolgozták ki. Ez a tanulmány további inspirációt nyújtott a bioalapú, biológiailag lebomló és komposztálható műanyagokra vonatkozó uniós szakpolitikai keretről szóló bizottsági közleményhez. •Hatásvizsgálat A javaslat hatásvizsgálaton alapul. A Szabályozói Ellenőrzési Testület 2022. május 13-i kedvezőtlen véleményében foglalt észrevételek figyelembevételét, valamint a szükséges módosítások és kiegészítések elvégzését követően a hatásvizsgálat 2022. szeptember 30-án kedvező véleményt kapott, fenntartások mellett. A hatásvizsgálat három fő problémát tárt fel: 1.Növekvő mennyiségű csomagolási hulladék keletkezése: a 94/62/EK irányelv a csomagolás minimalizálására vonatkozó egyedi rendelkezések ellenére sem tudta megfordítani ezt a tendenciát. A növekedési tendenciát felerősítették az új fogyasztási szokások (pl. útközbeni – „on-the-go” – fogyasztás, megnövekedett online értékesítés és házhoz szállítás).

2.A csomagolás újrafeldolgozását és újrahasználatát akadályozó tényezők: ezek között megemlíthető például az újrafeldolgozást akadályozó csomagolástervezési jellemzők fokozott használata, a komposztálható újrafeldolgozási áramok fokozott keresztszennyeződése, a csomagolásban jelen lévő anyagok, amelyek veszélyesek lehetnek, valamint a szétválogatásra szánt csomagolás nem egyértelmű címkézése. Emiatt még nem érvényesül teljeskörűen az újrahasználat és az újrafeldolgozás prioritása a hasznosítással és a hulladéklerakással szemben. 3.A műanyag csomagolás újrafeldolgozásának alacsony minősége, valamint másodlagos nyersanyagok felhasználása: ez korlátozza az EU arra való képességét, hogy csökkentse a primer anyagok új csomagolásokban való felhasználását. A piac nem megfelelő működése, valamint a jelenlegi szabályozási keret hiányosságai korlátozzák az újrafeldolgozási tevékenységek jövedelmezőségét, és teherként nehezednek a technológiába és az ellátási logisztikába irányuló beruházásokra, amelyekre szükség van a csomagolás magas színvonalú gyűjtésének, válogatásának és újrafeldolgozásának biztosításához. A fentiekre tekintettel e jogalkotási javaslat átfogó célkitűzése a csomagolás és a csomagolási hulladék kedvezőtlen környezeti hatásainak csökkentése a belső piac működésének javítása mellett. A konkrét célkitűzések a következők: i. a csomagolási hulladék keletkezésének csökkentése, ii. a csomagolás vonatkozásában a körforgásos gazdaság ösztönzése költséghatékony módon, valamint iii. az újrafeldolgozott tartalom csomagolásban való felhasználásának ösztönzése. A hatásvizsgálat során elemzés céljából egy csokorba gyűjtötték az összes lehetséges intézkedést külső tanácsadó által készített három tanulmány, az érdekelt felek munkaértekezletei, online nyilvános konzultáció és célzott interjúk alapján. A különféle, összetett és sok esetben egymással összefüggő intézkedéseket három szakpolitikai alternatívába csoportosították, amelyeket összevetettek a szabályozás nélküli forgatókönyvvel. Az 1–3. alternatíva fokozatosan erősödik a környezetvédelmi hatékonyság tekintetében, valamint a végrehajtási terhek és a beavatkozó jelleg tekintetében is. ·Az 1. alternatíva a szabványosítás fokozására irányuló intézkedéseket irányoz elő, és egyértelműbb alapvető követelményeket állapít meg, amelyek általában előfeltételei a másik két csoportban foglalt intézkedéseknek. ·A 2. alternatíva kötelező célértékeket határoz meg a hulladékcsökkentés vonatkozásában, bizonyos ágazatok számára az újrahasználat és a műanyag csomagolásban található minimális újrafeldolgozott tartalom tekintetében, követelményeket ír elő a teljes újrafeldolgozhatóság 2030-ig történő biztosítására vonatkozóan, valamint harmonizált termékszabályokat állapít meg. ·A 3. alternatíva a 2. alternatívánál magasabb kötelező célértékeket és további termékkövetelményeket határoz meg. A 27 uniós tagállam döntéshozói számára a három beavatkozási területen a fő szakpolitikai lehetőségek a következők: nemzeti hulladékcsökkentési célértékek, bizonyos ágazatok gazdasági szereplőire vonatkozó újrahasználati célértékek, az újrafeldolgozhatóság fokozását célzó intézkedések, valamint a műanyag csomagolásban található újrafeldolgozott tartalomra vonatkozó célértékek. A támogató intézkedések közül a kötelező betétdíjas rendszerek, valamint a fogyasztók általi válogatást megkönnyítő címkézési szabályok jelentik a legfontosabb szakpolitikai választási lehetőségeket. Az egyes alternatívákban szereplő intézkedéseket az alábbi táblázat mutatja be. A köztük lévő összefüggések bemutatása érdekében az alternatív intézkedéseket ugyanazzal a számmal jelöltük, pl. M2b és M2c. A főbb szakpolitikai választási lehetőségekkel kapcsolatos intézkedéseket vastag betűvel jelöltük. 1. alternatíva: Jobb szabványosítás és egyértelműbb alapvető követelmények 2. lehetőség: Kötelező célok és szigorúbb követelmények 3. alternatíva: Ambiciózus célok és követelmények M5: Az üres tér minimálisra csökkentése a csomagolásban bizonyos ágazatokban, beleértve az e-kereskedelmet is M1: az alapvető követelmények aktualizálása a túlcsomagolás minimalizálása érdekében M10a: az újrahasználható csomagolás meghatározására vonatkozó CEN-szabvány felülvizsgálata M19: az újrahasználati tevékenység fogalmának egyértelmű meghatározása az „újrahasználatra való előkészítés” tevékenységhez képest M8b: 2030/2040-ig elérendő kötelező újrahasználati célértékek bizonyos csomagoláscsoportok tekintetében, bizonyos ágazatokban +M19+M10a+M10b: az uniós jogszabályokban az újrahasználható csomagolási formákra vonatkozóan megállapított fogalommeghatározások és kötelező követelmények, valamint bizonyos formákra vonatkozó előírások +M10c: az újrahasználati rendszerek meghatározása és a vonatkozó kötelező előírások M7: az elkerülhető/felesleges csomagolás fokozatos megszüntetése M2b: az egy főre jutó csomagolási hulladék 19 %-os kötelező csökkentése 2030-ig az alapforgatókönyvhöz képest +M1+M5 M8c: kötelező magas célértékek a csomagolás újrahasználatának növelésére 2030/2040-ig bizonyos ágazatokban +M10a+ M10b+M10c+M19 M2c: az egy főre jutó csomagolási hulladék 23 %-os kötelező csökkentése 2030-ig az alapforgatókönyvhöz képest +M1+M5+M7+M3: bizonyos tételek tekintetében a legnehezebb csomagolás betiltása 2030-ig a könnyebb csomagolás meglévő alternatívái alapján M21a: 2030-ig minden csomagolásnak újrahasználhatónak vagy újrafeldolgozhatónak kell lennie – az alapvető követelmények és az újrafeldolgozhatóság fogalommeghatározásának pontosítása +M21b: 2030-tól minden újrahasználható csomagolásnak újrafeldolgozhatónak kell lennie M22a: az újrafeldolgozható csomagolás minőségi meghatározása M28: a biológiai lebonthatóság és a komposztálhatóság pontosítása, valamint a vonatkozó alapvető követelmények és az EN 13432 szabvány frissítése M29a: komposztálható és hagyományos műanyagok engedélyezése bizonyos csomagolástípusok tekintetében M22b: az újrafeldolgozható csomagolás meghatározása az újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás (design for recycling, DfR) kritériumai alapján, kiegészítve az újrafeldolgozhatósági értékelési eljárással és a nem újrafeldolgozható csomagolási jellemzők negatív jegyzékével +M21a+M21b+M22a+M23: a kiterjesztett gyártói felelősségi díj differenciálására vonatkozó kritériumok összehangolása M29d: kötelező komposztálhatóság egyes kiválasztott műanyag csomagolástípusok és a fennmaradó komposztálható vagy hagyományos műanyagok esetében +M28 M22c: az újrafeldolgozható csomagolás mennyiségi meghatározása +M21a+M21b+M22a+M23 M29b: kötelező komposztálhatóság valamennyi kiválasztott műanyag csomagolástípus esetében +M28 M37: az újrafeldolgozott tartalom meghatározása és mérési módszer M35em: a műanyag csomagolás újrafeldolgozott tartalmára vonatkozó átfogó célok a termék érintkezésre való érzékenysége alapján, 2030-ig és 2040-ig +M37 M35eh: a műanyag csomagolás újrafeldolgozott tartalmára vonatkozó ambiciózusabb, átfogó célok a termék érintkezésre való érzékenysége alapján, 2030-ig és 2040-ig +M37 Mx: a jelenlegi anyagalapú címkézés aktualizálása: a hulladékválogatókra vonatkozó alfanumerikus kódok eltávolítása M31: a veszélyes anyagokra vonatkozó fogalommeghatározások aktualizálása M32a: a veszélyes anyagokra vonatkozó információk bővítése Ma&b: kötelező betétdíjas rendszer és minimumkövetelmények minden betétdíjas rendszerre vonatkozóan M27c-y: a termékek és a hulladéktároló edények harmonizált címkézése a fogyasztók általi válogatás megkönnyítése érdekében (fejlett skandináv piktogramos rendszer) +Mx+Mk: a megtévesztő címkék használatára vonatkozó korlátozások M12-u: harmonizált, kötelező címkézés az újrahasználható csomagolás tekintetében M38-j: az újrafeldolgozott tartalomra vonatkozó címkézési kritériumok M32b: a csomagolásban jelen lévő, aggodalomra okot adó anyagok bejelentése +M33a: anyagok korlátozása a REACH-rendelet alapján +M31 M40b: a kiemelt termékek és szolgáltatások csomagolására vonatkozó kötelező minimális zöld közbeszerzési kritériumok M42b: a kiterjesztett gyártói felelősségi jelentéstételi rendszer harmonizációja MPCB: kiterjesztett jelentéstételi kötelezettség a poliklórozott bifenilek vonatkozásában Mc: betétdíjas rendszerből származó újrafeldolgozott csomagolás előnyben részesítése + Ma&b M26cc: a betétdíjas rendszer alternatíváit jelentő hulladékgyűjtési rendszerek +Mx+M12-u+M38-j+M27c-y+Mk M32c: a csomagolásban jelen lévő összes anyag bejelentése +M33b: anyagok korlátozása a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló felülvizsgált irányelv alapján +M31 M40c: az összes termék és szolgáltatás csomagolására vonatkozó kötelező minimális zöld közbeszerzési kritériumok M34b: az újrafeldolgozott tartalomra vonatkozó kötelező jelentéstételi követelmény valamennyi csomagolás esetében +M42b + MPCB Az intézkedések hatásainak értékelése alapján a Bizottság a 2. alternatívát részesíti előnyben. •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés A javasolt intézkedések eltérő szintű adminisztratív terhet jelentenek, ami főként a megfelelés nyomon követéséből és jelentéséből adódik, mind a hatóságok, mind pedig a vállalkozások számára. Ugyanakkor ez a javaslat teljes mértékben kihasználja a digitalizációt az adminisztratív teher csökkentése érdekében. A tervek szerint például a Bizottság végrehajtási jogi aktust fogad el a csomagolás anyagösszetételének digitális jelölési technológiák segítségével történő meghatározására vonatkozó feltételek megállapítása céljából. Ajánlott továbbá, hogy az újrahasználható csomagolás rendelkezzen QR-kóddal vagy azzal egyenértékű eszközzel a hasznosítás megkönnyítése érdekében, valamint harmonizált egyedi címkével, amely megfelelő tájékoztatást nyújt a fogyasztók számára a csomagolás újrahasználhatóságával és az újrahasználati rendszerek rendelkezésre állásával kapcsolatban. Ezenkívül a fogyasztók általi válogatásra vonatkozó harmonizált csomagoláscímkézés hatékonyabbá teszi az elkülönített hulladékgyűjtést, a gazdasági szereplők számára pedig jelentős egyszerűsítést jelent. •Alapjogok A javaslat nem érinti az alapjogok védelmét. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK Az itt szereplő pénzügyi kimutatás részletesen bemutatja a költségvetési vonzatokat, valamint az ehhez a javaslathoz szükséges emberi és igazgatási erőforrásokat. Az Európai Bizottság, konkrétabban pedig a Környezetvédelmi Főigazgatóság felel a rendeletről a rendes együttdöntési eljárás keretében folytatott tárgyalásokért, valamint a rendeletben előirányzott valamennyi végrehajtási és felhatalmazáson alapuló jogi aktus általános végrehajtásáért és elfogadásáért. A további hozzájáruló szervezeti egységek és ügynökségek között megemlíthető az Eurostat, a Közös Kutatóközpont (JRC) és az Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA).

A jelenlegi pénzügyi szimulációk három teljes munkaidős egyenértékű adminisztrátori (AD) álláshelyen alapulnak, kizárólag a következő feladatok ellátására: i. a rendelettel kapcsolatban folytatott tárgyalások és a rendelet és általános végrehajtása, valamint ii. a másodlagos jogszabályok megszövegezésének előkészítő munkálatai. A műszaki feladatokat a tervek szerint két teljes munkaidős egyenértékű kirendelt nemzeti szakértő végzi (tekintettel a várható ütemtervre), valamint két szerződéses alkalmazott. A bizottsági alkalmazottakkal kapcsolatos költségek a legfrissebb, nyilvánosan elérhető bértáblázat alapján összesen 6 537 000 EUR-t tesznek ki. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint az ellenőrzés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A javaslat számos rendelkezést tartalmaz a csomagolásáramok nyomon követésének és megértésének javítása érdekében. Ezek kiegészítik a 2005/270/EK és a 2018/896/EK bizottsági határozatok alapján a tagállamokra vonatkozó, meglévő számítási és jelentéstételi követelményeket. Ezeket a határozatokat fel kell váltani olyan további jelentéstételi követelmények meghatározása érdekében, amelyekre szükség van az alapvető követelmények nyomon követésének és teljes körű végrehajtásának támogatásához a következők vonatkozásában: 1. műanyag hordtasakok (azaz a műanyag hordtasakokra vonatkozó lebontott és kötelező jelentéstétel, valamint azok különböző kategóriái), 2. a betétdíjas rendszerek létrehozására vonatkozó kötelezettség hatálya alá tartozó csomagolás gyűjtési aránya, valamint 3. konkrét csomagoláskategóriákra vonatkozó adatok, amelyek szükségesek a csomagolás újrafeldolgozhatóságának értékelésére szolgáló módszertan kidolgozásához. A kiterjesztett gyártói felelősség tagállami szintű nyomon követésének támogatása, valamint a kiterjesztett gyártói felelősségi követelmények uniós szintű harmonizálása és hatékonyabbá tétele érdekében ez a kezdeményezés javaslatot tartalmaz továbbá a gazdasági szereplőkre (termelőkre) és azok gyártói felelősségi szervezeteire vonatkozó nyilvántartásba vételi követelményre, amikor a csomagolást első alkalommal teszik elérhetővé valamely tagállam piacán. Ehhez harmonizált követelmények társulnak az ilyen csomagolásra vonatkozó adatoknak a nemzeti hatóságok felé történő bejelentésére vonatkozóan. Ez csökkenteni fogja azoknak a termelőknek az adminisztratív terheit, amelyeknek jelenleg alkalmazkodniuk kell a kiterjesztett gyártói felelősségi jelentéstételre vonatkozó, egyre inkább eltérő nemzeti követelményekhez, továbbá lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy teljesítsék jelentéstételi kötelezettségeiket, és biztosítsák a szükséges adatrészletességet a jövőbeni szakpolitikai kiigazítások támogatásához, különösen a csomagolás újrafeldolgozhatósága tekintetében. A javaslat az újrahasználatra és az újratöltésre vonatkozó célértékekkel kapcsolatos adatszolgáltatást a kötelezett gazdasági szereplők által az illetékes hatóságoknak benyújtott adatokra korlátozza; nincs tervben a Bizottság felé történő további jelentéstétel. A számítási szabályokat a Bizottság végrehajtási jogi aktusok útján fogadja el. • A javaslat konkrét rendelkezéseinek részletes magyarázata Az I. fejezet tartalmazza az általános rendelkezéseket. Az 1. cikk meghatározza e rendelet tárgyát. Kifejti, hogy ez a rendelet a csomagolás teljes életciklusára vonatkozó követelményeket vezet be a csomagolás környezeti fenntarthatósága és címkézése tekintetében, hogy lehetővé tegye a csomagolás forgalomba hozatalát, valamint a csomagolási hulladék kiterjesztett gyártói felelősségére, gyűjtésére, kezelésére és újrafeldolgozására vonatkozó követelményeket. Kifejti továbbá, hogy ez a rendelet hozzájárul a belső piac hatékony működéséhez, miközben környezetvédelmi célkitűzések elérésére törekszik a csomagolás és a csomagolási hulladék környezetre és emberi egészségre gyakorolt negatív hatásainak megelőzését, illetve csökkentését illetően. Ily módon a hulladékhierarchia szem előtt tartásával hozzájárul a körforgásos gazdaságra való átálláshoz. A 2. cikk megállapítja, hogy ez a rendelet – a felhasznált anyagtól függetlenül – minden csomagolásra és minden csomagolási hulladékra alkalmazandó. A 3. cikk meghatározza az e rendelet alkalmazásában szükséges fogalmakat. E fogalommeghatározások közül számos az új jogszabályi keretből (765/2008/EK rendelet és 768/2008/EK határozat), a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló, hatályon kívül helyezett irányelvből, illetve a hatályos uniós környezetvédelmi jogszabályokból (például a hulladékokról szóló keretirányelvből és a piacfelügyeletről szóló rendeletből) került átvételre. Sor kerül új fogalommeghatározások bevezetésére, különösen e kezdeményezés fő intézkedéseinek végrehajtása érdekében, melyek az újrafeldolgozható csomagolásra, az újrafeldolgozott tartalom műanyag csomagolásban való felhasználására, az újrahasználható csomagolásra és a csomagolási hulladék keletkezésének megelőzésére összpontosulnak. A 4. cikk rögzíti az ebben a rendeletben foglalt fenntarthatósági követelményeknek és címkézési követelményeknek megfelelő csomagolás egységes piacon való szabad mozgásának elvét. A II. fejezet a csomagolásra vonatkozó fenntarthatósági követelményeket tartalmazza. Az 5. cikk a csomagolásban jelen lévő anyagokkal kapcsolatos követelményeket állapít meg, különösen az ólom, a kadmium, a higany és a hat vegyértékű króm koncentrációszintjének korlátozása tekintetében. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el e korlátozás szintjének csökkentésére, valamint a korlátozás alóli mentességek megállapítására vonatkozóan. A 6. cikk előírja, hogy a csomagolásnak újrafeldolgozhatónak kell lennie, és meghatározza, hogy milyen követelményeket kell teljesíteni két lépésben. 2030. január 1-jétől a csomagolásnak meg kell felelnie az újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás kritériumainak, 2035. január 1-jétől pedig sor kerül a követelmények további kiigazítására az újrafeldolgozható csomagolás megfelelő és hatékony módon történő gyűjtése, válogatása és újrafeldolgozása („nagy léptékű újrafeldolgozása”) érdekében. Az újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás kritériumai és a csomagolás nagy léptékű újrafeldolgozásának értékelésére szolgáló módszertan megállapítására a Bizottság által elfogadandó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban kerül sor. Szükség van e rendelkezések késleltetett alkalmazására az újrafeldolgozhatósági követelményeket részletező szükséges jogszabályok elfogadása érdekében, valamint hogy az ágazat számára elegendő idő álljon rendelkezésre az új szabályokhoz való alkalmazkodásra. Ez a rendelkezés megállapítja továbbá azt a szabályt, hogy a termelők által a kiterjesztett gyártói felelősségi kötelezettségeik teljesítése érdekében fizetendő pénzügyi hozzájárulásokat differenciálni kell az újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás kritériumai szerinti újrafeldolgozhatósági teljesítményosztályok alapján, amelyeket frissíteni kell a 2035-től alkalmazandó nagy léptékű újrafeldolgozhatósági küszöbértékek figyelembevételével. Végezetül egyedi szabályokat állapít meg az innovatív csomagolás tekintetében, amelynek esetében az újrafeldolgozhatósági követelményeket csak az első forgalomba hozataltól számított 5 év elteltével kell dokumentálni. Emellett az (EU) 2019/6 rendelet 4. cikkének 25. pontja szerinti közvetlen csomagolás, valamint az (EU) 2017/745 rendelet hatálya alá tartozó, érintkezésre érzékeny orvostechnikai eszközök és az (EU) 2017/746 rendelet hatálya alá tartozó, érintkezésre érzékeny in vitro diagnosztikai orvostechnikai műanyag csomagolása 2034-ig mentesül az e cikkben meghatározott újrafeldolgozhatósági követelmények alól az emberek és az állatok egészségével, valamint a biztonsággal kapcsolatos megfontolások figyelembevétele érdekében. A 7. cikk előírja, hogy 2030. január 1-jétől a műanyag csomagolásnak bizonyos minimális mennyiségben tartalmaznia kell fogyasztás utáni műanyaghulladékból visszanyert újrafeldolgozott tartalmat; adott esetben kivételt képez a különleges csomagolás. Ezeket a mennyiségeket 2040. január 1-jéig növelni kell, és az eltéréseket felül kell vizsgálni. A Bizottság végrehajtási jogi aktust fogad el a fogyasztás utáni műanyaghulladékból visszanyert újrafeldolgozott tartalom százalékos arányának kiszámítására és ellenőrzésére szolgáló módszertan, valamint a kapcsolódó műszaki dokumentáció formátumának meghatározása céljából. Ez a rendelkezés felhatalmazza továbbá a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a fogyasztás utáni műanyaghulladékból visszanyert újrafeldolgozott tartalom minimális százalékos arányának módosítása céljából. A 8. cikk a 3. cikkben szereplő fogalommeghatározással összhangban értelmezve meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett a csomagolás komposztálhatónak tekinthető, és előírja, hogy a filterpapír borítású kávépárnáknak, a gyümölcs- és zöldségfélékre ragasztott tapadós címkéknek és a nagyon könnyű műanyag hordtasakoknak e rendelet hatálybalépésétől számított 24 hónapon belül komposztálhatónak kell lenniük. Az egyéb csomagolásoknak – a könnyű műanyag hordtasakok kivételével, amelyek esetében a tagállamok rugalmasságot kaptak – anyag-újrafeldolgozásra alkalmasnak kell lenniük. Ez a rendelkezés felhatalmazza továbbá a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el azon csomagolások jegyzékének módosítása céljából, amelyeknek komposztálhatónak kell lenniük. A 9. cikk előírja, hogy a csomagolás tömegét és térfogatát a lehető legkisebbre kell csökkenteni, a csomagolás biztonságosságának és funkcionalitásának megfelelő figyelembevétele mellett. Az ennek a kötelezettségnek való megfelelést műszaki dokumentációval kell igazolni. A 10. cikk meghatározza az újrahasználható csomagolásra vonatkozó követelményeket. Az egyik követelmény például az, hogy a csomagolást úgy kell megtervezni, kialakítani és forgalomba hozni, hogy azt a lehető legtöbb alkalommal újrahasználják vagy újratöltsék. Az újrahasználható csomagolásnak továbbá részét kell képeznie az e rendelet VI. mellékletében meghatározott minimumfeltételeknek megfelelő újrahasználati rendszernek. A III. fejezet címkézési, jelölési és tájékoztatási követelményeket állapít meg.

A 11. cikk előírja, hogy a csomagoláson fel kell tüntetni az anyagösszetételre vonatkozó információkat tartalmazó címkét a fogyasztók általi válogatás megkönnyítése érdekében. Ugyanilyen címkéket kell elhelyezni a hulladéktároló edényeken, hogy a fogyasztók könnyen meghatározhassák a megfelelő ártalmatlanítási módot (12. cikk). A harmonizált címkét továbbá úgy kell kialakítani, hogy tájékoztatást nyújtson – a gyártó választása szerint – a műanyag csomagolás újrafeldolgozott tartalmáról. Az újrahasználható csomagoláson fel kell tüntetni egy QR-kódot vagy más típusú adathordozót, amely hozzáférést biztosít az újrahasznosítást megkönnyítő releváns információkhoz. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási jogi aktusok révén harmonizált címkézési követelményeket és formátumokat határozzon meg a csomagolásra és a hulladéktároló edényekre vonatkozóan, valamint a csomagolás anyagösszetételének meghatározására vonatkozóan, digitális jelölési technológiák alkalmazásával. A IV. fejezet meghatározza a gazdasági szereplők kötelezettségeit, és többnyire a 768/2008/EK határozatból származó egységes rendelkezéseket tartalmaz. Ugyanakkor érdemes megemlíteni a 14. cikket és a 21–28. cikket. A 14. cikk előírja a csomagolás vagy csomagolóanyag beszállítói számára, hogy a gyártó rendelkezésére bocsássák az összes információt és dokumentációt, amire a gyártónak szüksége van a csomagolás megfelelőségének igazolásához. A 21. cikk előírja, hogy a végső forgalmazóknak vagy végfelhasználóknak gyűjtő-, szállítási vagy e-kereskedelmi csomagolásban termékeket szállító gazdasági szereplőknek biztosítaniuk kell, hogy a csomagolásban lévő üres tér aránya a csomagolt termék(ek)hez képest legfeljebb 40 % legyen. A 22. cikk előírja, hogy a gazdasági szereplők nem hozhatnak forgalomba csomagolást a rendelet V. mellékletében felsorolt formákban és célokra. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadásával módosítsa ezt a jegyzéket. A 23. és 24. cikk előírja, hogy az újrahasználható csomagolást forgalomba hozó gazdasági szereplőnek biztosítania kell az adott csomagolás újrahasználatára szolgáló rendszer meglétét. Az újrahasználható csomagolást használó gazdasági szereplőknek továbbá létre kell hozniuk az ilyen csomagolás újrahasználatára szolgáló rendszert, illetve részt kell venniük abban. Az újrahasználati rendszerre és az újrahasználható csomagolás helyreállítására vonatkozó követelményeket a rendelet VI. melléklete határozza meg. A 25. cikk előírja, hogy azok a gazdasági szereplők, amelyek újratöltés útján kínálnak termékeket megvásárlásra, bocsássanak a végfelhasználók rendelkezésére bizonyos információkat, és gondoskodjanak arról, hogy az újratöltő állomások megfeleljenek a VI. melléklet C. részében meghatározott követelményeknek. A 26. cikk számos célértéket határoz meg az újrahasználatra és az újratöltésre vonatkozóan a különböző ágazatok és csomagolási formák tekintetében. Emellett mentességeket állapít meg az újrahasználatra és az újratöltésre vonatkozó célértékek teljesítésének kötelezettsége alól. A Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el, amelyekben konkrétabb újrahasználati célértékeket és további mentességeket állapít meg. A 27. és 28. cikk megállapítja a 26. cikkben meghatározott különböző újrahasználati és újratöltési célértékek elérésének kiszámítására, valamint az ezekkel a célértékekkel kapcsolatban az illetékes hatóság felé történő jelentéstételre vonatkozó szabályokat. A Bizottság 2028. december 31-ig végrehajtási jogi aktust fogad el, amelyben megállapítja a 26. cikkben meghatározott célértékekre vonatkozó részletes számítási szabályokat és módszertant. Az V. fejezet (29. cikk) rögzíti, hogy 2025. december 31-re a könnyű műanyag hordtasakok egy főre jutó éves felhasználása legfeljebb 40 ilyen tasak lehet. A tagállamok kizárhatják a célérték teljesítésének kötelezettsége alól a nagyon könnyű műanyag hordtasakokat, amelyekre higiéniai okokból van szükség, vagy amelyek ömlesztett élelmiszerek fogyasztói csomagolásaként szolgálnak az élelmiszer-pazarlás megelőzése érdekében. A csomagolás megfelelőségére vonatkozó VI. fejezet többnyire a 768/2008/EK határozatból származó egységes rendelkezéseket tartalmaz a csomagolás megfelelőségértékelésének módjára vonatkozóan. Ez az alábbiakat érinti: – megbízható, pontos és megismételhető módszerek alkalmazása a vizsgálatokhoz, mérésekhez és számításokhoz (30. cikk), – a megfelelőség vélelmezését előíró harmonizált szabványok (31. cikk), – a Bizottság azon lehetősége, hogy harmonizált szabványok hiányában közös műszaki előírásokat fogadjon el (32. cikk), – a megfelelőségértékelési eljárás (33. cikk), valamint – az EU-megfelelőségi nyilatkozat (34. cikk). A VII. fejezet a csomagolás és a csomagolási hulladék kezelésére vonatkozik. A 35. cikk előírja, hogy a tagállamoknak ki kell jelölniük egy illetékes hatóságot a 26–29. cikkből és a VII. fejezetből eredő kötelezettségek végrehajtására és érvényesítésére. A 36. cikk a korai előrejelző jelentésről szól, amelyet a Bizottságnak kell elkészítenie az Európai Környezetvédelmi Ügynökséggel együttműködve, a 38. és 46. cikkben meghatározott célértékek elérése terén tett előrelépésre vonatkozóan. A 37. cikk előírja a tagállamok számára, hogy hulladékgazdálkodási terveikbe illesszenek be egy fejezetet a csomagolás és a csomagolási hulladék kezeléséről, a 2008/98/EK irányelv 28. cikkében foglalt követelménnyel összhangban.

A 38. cikk előírja a tagállamok számára, hogy a 2018. évi egy főre jutó csomagolási hulladék mennyiségéhez képest fokozatosan csökkentsék az egy főre jutó csomagolási hulladék mennyiségét 2030-ig 5 %-kal, 2035-ig 10 %-kal és 2040-ig 15 %-kal. A tagállamok intézkedéseket – például gazdasági eszközöket és egyéb intézkedéseket – hajtanak végre annak érdekében, hogy ösztönözzék a hulladékhierarchia alkalmazását a csomagolási hulladék keletkezésének megelőzése és a csomagolás környezeti hatásának minimalizálása érdekében. A 39. cikk előírja a tagállamok számára olyan nyilvántartás létrehozását, amely annak ellenőrzésére szolgál, hogy a csomagolás termelői megfelelnek-e a VII. fejezetben foglalt követelményeknek. A termelőket, a gyártói felelősségi szervezeteket – amennyiben a termelő kijelölt ilyen rendszert – vagy a kiterjesztett gyártói felelősség tekintetében kijelölt képviselőt be kell jegyezni annak a tagállamnak a nyilvántartásába, ahol a termelő első alkalommal bocsátja rendelkezésre a csomagolást. A nyilvántartásba nem bejegyzett termelők nem forgalmazhatnak csomagolást a tagállamokban. A 40. cikk megállapítja, hogy azok a termelők, amelyek egy tagállam területén első alkalommal forgalmaznak csomagolást, a 2008/98/EK irányelv 8. és 8a. cikkével összhangban kiterjesztett gyártói felelősséggel tartoznak a csomagolásukért. A 41. cikk a gyártói felelősségi szervezetekre vonatkozik. Ha több gyártói felelősségi szervezet is létezik, biztosítani kell, hogy azok az adott tagállam teljes területén teljesítsék kötelezettségeiket. A 42. cikk előírja, hogy a termelőknek vagy a kijelölt gyártói felelősségi szervezeteknek engedélyt kell kérniük az illetékes hatóságtól. A 43. cikk előírja, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell olyan rendszerek létrehozását, amelyek lehetővé teszik az összes csomagolás és csomagolási hulladék visszaváltását és/vagy begyűjtését a fogyasztótól, más végső felhasználótól vagy a hulladékáramból. A 44. cikk betétdíjas rendszert ír elő a legfeljebb három liter űrtartalmú egyszer használatos műanyag italpalackok, valamint a legfeljebb három liter űrtartalmú egyszer használatos fém és alumínium italosdobozok vonatkozásában. Megállapítja továbbá az e szabály alóli kivételeket. A tagállamoknak 2029. január 1-jéig biztosítaniuk kell, hogy minden betétdíjas rendszer megfeleljen a X. mellékletben meghatározott minimumkövetelményeknek. A tagállamok továbbá az üveget is bevonhatják a betétdíjas rendszerbe, és biztosítaniuk kell, hogy az egyszer használatos csomagolási formákhoz – különösen az egyszer használatos üveg italpalackokhoz – szolgáló betétdíjas rendszerek ugyanúgy elérhetők legyenek az újrahasználható csomagolás tekintetében is, amennyiben ez műszakilag és gazdaságilag megvalósítható. A 45. cikk előírja a tagállamok számára, hogy hozzanak intézkedéseket az újrahasználatot lehetővé tévő rendszerek bővítésének ösztönzésére. Ilyen intézkedés lehet például betétdíjas rendszerek alkalmazása olyan csomagolás esetében, amely nem tartozik a 44. cikkben előírt betétdíjas rendszerek hatálya alá. A 46. cikk a csomagolási hulladékra vonatkozó újrafeldolgozási célértékeket határoz meg, amelyeket a tagállamoknak 2025. december 31-ig és 2030. december 31-ig teljesíteniük kell, és amelyek megegyeznek a 94/62/EK irányelvben foglaltakkal. Amennyiben a tagállamok későbbre halasztják a 2025-re kitűzött célértékek elérésére vonatkozó határidőket, a XI. melléklettel összhangban végrehajtási tervet kell benyújtaniuk. A Bizottság előírhatja, hogy a tagállamok vizsgálják felül a végrehajtási tervüket. A 47. és a 48. cikk megállapítja a 46. cikk (1) bekezdésében meghatározott újrafeldolgozási célértékek elérésének a kiszámítására vonatkozó szabályokat. A 49. cikk előírja, hogy a termelőknek vagy a gyártói felelősségi szervezeteknek információkat kell rendelkezésre bocsátaniuk az általuk valamely adott tagállam területén nyújtott csomagolás tekintetében a csomagolási hulladék keletkezésének megelőzésére és kezelésére vonatkozóan. Az 50. cikk a tagállamok által az egyes naptári évek tekintetében a Bizottság felé az alábbiakról benyújtott jelentésekre vonatkozik: – az újrafeldolgozási határértékek elérése, – a nagyon könnyű, könnyű és vastag műanyag hordtasakok felhasználása, – a betétdíjas rendszerek létrehozására vonatkozó kötelezettség hatálya alá tartozó csomagolás gyűjtési aránya, valamint – a forgalomba hozott csomagolás és a csomagolási formákra/típusokra vonatkozó újrafeldolgozási arányok a II. melléklet 3. részében szereplő 3. táblázatban foglaltak szerint. Az 51. cikk meghatározza a csomagolással és a csomagoláson feltüntetendő információkkal kapcsolatos adatbázisokra vonatkozó szabályokat. A VIII. fejezet a védintézkedési eljárásokra vonatkozik, és egységes rendelkezéseken alapul. A IX. fejezet (57. cikk) a zöld közbeszerzéssel foglalkozik, pontosabban annak a lehetőségét írja le, hogy a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a közbeszerzési szerződésekre irányadó követelmények (pl. műszaki előírások, kiválasztási kritériumok, odaítélési szempontok stb.) megállapítása céljából, az e rendeletben foglalt fenntarthatósági követelmények alapján. A X. fejezet a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokról (58. cikk) és a végrehajtási jogi aktusokról (59. cikk) szóló egy-egy cikket tartalmazó szabványos fejezet.

A XI. fejezet az (EU) 2019/1020 rendelet és az (EU) 2019/904 irányelv módosításait tartalmazza. A XII. fejezet a záró rendelkezésekről szóló szabványos fejezet, a szankciókra (62. cikk), a rendelet 8 évvel az elfogadását követően esedékes értékelésének elvégzésére (63. cikk), valamint a hatályon kívül helyezési és átmeneti rendelkezésekre (64. cikk) vonatkozó egy-egy cikkel. 2022/0396 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a csomagolásról és a csomagolási hulladékról, az (EU) 2019/1020 rendelet és az (EU) 2019/904 irányelv módosításáról, valamint a 94/62/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1)A termékeket csomagolni kell, mert a csomagolás megvédi őket, és könnyen szállíthatóvá teszi őket a gyártás helyétől a felhasználás vagy fogyasztás helyéig. A csomagolás belső piacát gátló akadályok felszámolása kulcsfontosságú a termékek belső piacának működéséhez. A széttagolt szabályok és a homályos követelmények többletköltségeket rónak a gazdasági szereplőkre. (2)Emellett a csomagoláshoz nagy mennyiségű primer anyagot használnak fel (az Unióban felhasznált műanyagok 40 %-a és a felhasznált papír 50 %-a csomagolás céljából kerül felhasználásra), és az a települési szilárd hulladék 36 %-át teszi ki. A keletkező csomagolás magas és folyamatosan növekvő szintje, továbbá az újrahasználat alacsony szintje és a szegényes újrafeldolgozás jelentős akadályokat gördít az alacsony szén-dioxid-kibocsátású körforgásos gazdaság megvalósítása elé. Ezért e rendeletnek a csomagolás teljes életciklusára vonatkozóan szabályokat kell megállapítania, amelyek a nemzeti intézkedések harmonizálása révén hozzájárulnak a belső piac hatékony működéséhez, miközben megelőzik és csökkentik a csomagolás és a csomagolási hulladék által a környezetre és az emberi egészségre gyakorolt káros hatásokat. A hulladékhierarchiával összhangban álló intézkedésekkel a rendelet hozzájárul a körforgásos gazdaságra való átálláshoz. (3)Az Európai Parlament és a Tanács 94/62/EK irányelve követelményeket állapít meg a tagállamok számára a csomagolásra vonatkozóan, így például olyan alapvető követelményeket, amelyek a csomagolás összetételére, újrahasználható és hasznosítható jellegére, valamint a hasznosítási és újrafeldolgozási célértékekre vonatkoznak. (4)2014-ben a 94/62/EK irányelvvel kapcsolatban végzett célravezetőségi vizsgálat javasolta a csomagolás jobb környezeti teljesítményének eléréséhez szolgáló kulcsfontosságú eszköznek tekintetett alapvető követelmények kiigazítását, hogy azok „konkrétabbak és könnyebben végrehajthatók”, továbbá szigorúbbak legyenek.

(5)A zöld megállapodással összhangban a körforgásos gazdaságra vonatkozó új cselekvési terv kötelezettséget vállal a csomagolásra vonatkozó alapvető követelmények megerősítésére annak érdekében, hogy 2030-ra minden csomagolás újrahasználható vagy újrafeldolgozható legyen, valamint arra, hogy más intézkedéseket is fontolóra vesznek a (túl)csomagolás és a csomagolási hulladék csökkentése, a csomagolás újrahasznosítást megkönnyítő kialakításának és újrafeldolgozhatóságának előmozdítása, a csomagolóanyagok összetettségének csökkentése, valamint a műanyag csomagolás újrafeldolgozott tartalmára vonatkozó követelmények bevezetése érdekében. Arra kötelezi a Bizottságot, hogy értékelje az uniós szintű címkézés megvalósíthatóságát, ami megkönnyíti a csomagolási hulladék forrásnál történő helyes elkülönítését. (6)A műanyag csomagolás a legnagyobb mértékben karbonintenzív anyag, és a fosszilis tüzelőanyagok felhasználását tekintve a műanyaghulladék újrafeldolgozása körülbelül ötször jobb, mint az energetikai hasznosítással történő égetés. Amint az a műanyagokkal kapcsolatos uniós stratégiában is szerepel, a körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési terv is kötelezettséget vállal az újrafeldolgozott műanyagok felhasználásának növelésére és a műanyagok fenntarthatóbb használatának előmozdítására. Az uniós költségvetés és a saját források rendszere hozzájárul a műanyag csomagolási hulladékból származó szennyezés csökkentéséhez. 2021. január 1-jétől az Európai Unió saját forrásainak rendszeréről szóló, 2020. december 14-i (EU, Euratom) 2020/2053 tanácsi határozat olyan nemzeti hozzájárulást vezetett be, amely az egyes tagállamokban nem újrafeldolgozott műanyag csomagolási hulladék mennyiségével arányos. Ez a saját forrás az egyszer használatos műanyagtermékek fogyasztásának csökkentésére, az újrafeldolgozás előmozdítására és a körforgásos gazdaság fellendítésére irányuló ösztönzők részét képezi. (7)A Tanács a 2020. decemberi következtetéseiben hangsúlyozta, hogy a 94/62/EK irányelv felülvizsgálata során a rendelkezéseket úgy kell aktualizálni és megállapítani, hogy azok konkrétabbak, hatékonyabbak és könnyebben végrehajthatók legyenek, hogy elő lehessen mozdítani a fenntartható csomagolás elterjedését a belső piacon, és minimalizálni lehessen a csomagolás összetettségét a gazdaságilag megvalósítható megoldások elősegítése, az újrahasználhatóság és az újrafeldolgozhatóság javítása, valamint a csomagolóanyagokban jelen lévő, aggodalomra okot adó anyagok minimalizálása érdekében, különös tekintettel az élelmiszer-csomagolóanyagokra, továbbá a csomagolás címkézése során a fogyasztókat könnyen érthetően kell tájékoztatni a csomagolás újrafeldolgozhatóságáról és arról, hogy a válogatás és az újrafeldolgozás megkönnyítése érdekében hol kell megválni az ilyen hulladéktól. (8)A körforgásos gazdaságra vonatkozó új cselekvési tervről szóló, 2021. február 10-i európai parlamenti állásfoglalás megismételte azt a célkitűzést, hogy 2030-ig minden csomagolásnak újrahasználhatónak vagy gazdaságilag életképes módon újrafeldolgozhatónak kell lennie, és felszólította a Bizottságot, hogy terjesszen elő jogalkotási javaslatot, amely hulladékcsökkentési intézkedéseket és célértékeket, valamint ambiciózus alapvető követelményeket tartalmaz a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló irányelvben a túlzott csomagolás csökkentése – az e-kereskedelemben is –, a csomagolás újrafeldolgozhatóságának javítása és összetettségének minimalizálása, az újrafeldolgozott tartalom növelése, a veszélyes és káros anyagok fokozatos kivezetése, valamint az újrahasználat előmozdítása érdekében. (9)Ez a rendelet kiegészíti a [fenntartható termékek környezettudatos tervezéséről szóló] rendeletet, amely nem foglalkozik a csomagolással mint külön termékkategóriával. Megjegyzendő ugyanakkor, hogy bizonyos termékek tekintetében a [fenntartható termékek környezettudatos tervezéséről szóló] rendelet alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok további vagy részletesebb követelményeket állapíthatnak meg azok csomagolására vonatkozóan, különösen a csomagolás minimalizálásával kapcsolatban, amennyiben a termékek tervezése vagy újratervezése kisebb környezeti hatással járó csomagolást eredményezhet. (10)Ezt a rendeletet az Unióban forgalomba hozott valamennyi csomagolásra és minden csomagolási hulladékra alkalmazni kell, függetlenül a csomagolás típusától és a felhasznált anyagtól. A jogi egyértelműség érdekében a csomagolás fogalmának a korábbi 94/62/EK irányelv szerinti meghatározását a lényeg megváltoztatása nélkül át kell alakítani. A fogyasztói csomagolást, a gyűjtőcsomagolást és a szállítási csomagolást külön-külön meg kell határozni, elkerülve a terminológia megkettőzését. Következésképpen a fogyasztói csomagolás elsődleges csomagolásnak, a gyűjtőcsomagolás másodlagos csomagolásnak, a szállítási csomagolás pedig harmadlagos csomagolásnak felel meg. (11)Az a tétel, amely a termék szerves részét képezi, és amely a termék tárolásához, megtámasztásához vagy megóvásához szükséges annak teljes élettartama alatt, és amelynek esetében valamennyi elem együttes felhasználásra, elfogyasztásra vagy ártalmatlanításra szolgál, nem tekinthető csomagolásnak, mivel funkciója szervesen kapcsolódik ahhoz, hogy a termék részét képezi. Tekintettel azonban az ártalmatlanítással kapcsolatos fogyasztói magatartásra a tea- és kávétasakok, valamint a kávé- vagy teakészítő rendszerek egyadagos egységei vonatkozásában, amelyektől a gyakorlatban a termékmaradvánnyal együtt válnak meg, ami a komposztálható és újrafeldolgozható anyagáramok szennyeződéséhez vezet, ezeket a konkrét tételeket csomagolásként kell kezelni. Ez összhangban van a biohulladék elkülönített gyűjtésének fokozására irányuló célkitűzéssel, amint azt a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 22. cikke előírja. Továbbá az életciklus végi pénzügyi és üzemeltetési kötelezettségek koherenciájának biztosítása érdekében a kávé- vagy teakészítő rendszerek egyadagos egységeit is – amelyek a kávé vagy tea tárolásához szükségesek – csomagolásként kell kezelni. (12)A 2008/98/EK irányelv 4. cikkének (2) bekezdésében meghatározott hulladékhierarchiával összhangban, valamint a legjobb általános környezeti eredmény elérését célzó életciklus-szemlélettel összhangban az e rendeletben előírt intézkedések célja a forgalomba hozott csomagolás mennyiségének csökkentése annak térfogatát és tömegét illetően, valamint a csomagolási hulladék keletkezésének megelőzése, különösen a csomagolás minimalizálása, a felesleges csomagolás elkerülése és a csomagolás fokozott újrahasználata révén. Ezen túlmenően az intézkedések célja az újrafeldolgozott tartalom fokozott felhasználása a csomagolásban – különösen a műanyag csomagolásban, ahol nagyon alacsony szintű az újrafeldolgozott tartalom –, továbbá magasabb újrafeldolgozási arányok elérése minden csomagolás esetében, és a keletkező másodlagos nyersanyagok kiváló minőségének biztosítása, a hasznosítás és a végső ártalmatlanítás egyéb formáinak visszaszorítása mellett. (13)A csomagolást úgy kell megtervezni, gyártani és forgalmazni, hogy lehetőség legyen annak újrahasználatára vagy magas színvonalú újrafeldolgozására, valamint hogy az a lehető legkisebb hatást gyakorolja a környezetre a teljes életciklusa során, továbbá azon termékek életciklusa során, amelyekhez a csomagolást tervezték. (14)A körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési terv és a vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégia célkitűzéseivel összhangban, továbbá a vegyi anyagok teljes életciklusuk során történő megfelelő kezelésének, valamint a toxikus anyagoktól mentes és körforgásos gazdaságra való átállásnak a biztosítása érdekében, figyelembe véve a csomagolás jelentőségét a mindennapi életben, e rendeletnek foglalkoznia kell az emberi egészségre és a környezetre, valamint a tágabb értelemben vett fenntarthatósági teljesítményre – többek között a körforgásosságra – gyakorolt hatásokkal, amelyek az aggodalomra okot adó anyagok által a csomagolás teljes életciklusára – a gyártástól a felhasználásig és az életciklus végéig, beleértve a hulladék kezelését is – gyakorolt hatásokból erednek. (15)Figyelembe véve a tudományos és technológiai fejlődést, a csomagolást úgy kell megtervezni és gyártani, hogy annak összetételében korlátozni kell bizonyos nehézfémek és más, aggodalomra okot adó anyagok jelenlétét. Amint az a vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégiában is szerepel, az aggodalomra okot adó anyagokat minimálisra kell csökkenteni és helyettesíteni kell amennyire csak lehet, a legkárosabb vegyi anyagokat pedig fokozatosan meg kell szüntetni, különösen a fogyasztási cikkekben. Ennek megfelelően minimálisra kell csökkenteni az aggodalomra okot adó anyagok jelenlétét bármilyen csomagolóanyag összetevői vagy csomagolás alkotóelemei között annak biztosítása érdekében, hogy a csomagolás, valamint a csomagolásból újrafeldolgozott anyagok ne gyakoroljanak káros hatást az emberi egészségre vagy a környezetre a teljes életciklusuk során. (16)A levegőre, a vízre és a talajra vonatkozó szennyezőanyag-mentességi cselekvési tervvel összhangban az uniós szakpolitikáknak azon az elven kell alapulniuk, hogy a forrásnál kell megelőző intézkedéseket tenni. A Bizottság a vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégiában hangsúlyozza, hogy meg kell erősíteni az 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet és az 1272/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet mint a vegyi anyagok uniós szabályozásának sarokköveit, továbbá azokat a vegyi anyagok értékelésére és kezelésére vonatkozó koherens megközelítésekkel kell kiegészíteni a meglévő ágazati jogszabályokban. A csomagolásban vagy a csomagolás összetevőiben jelen lévő anyagok ezért már a forrásnál korlátozás alá esnek, és azokkal elsősorban az 1907/2006/EK rendelet foglalkozik a VIII. cím alatt meghatározott szabályokkal és eljárásokkal összhangban, az emberi egészség és a környezet védelme érdekében, az anyag életciklusának valamennyi szakaszában, beleértve a hulladék állapotot is. Ennélfogva emlékeztetni kell arra, hogy az említett rendelet rendelkezései olyan korlátozások elfogadására vagy módosítására alkalmazandók, amelyek a csomagolás vagy a csomagolási összetevők előállítása céljából gyártott vagy előállítása során felhasznált anyagokra, valamint a csomagolásban vagy a csomagolási összetevőkben jelen lévő anyagok forgalomba hozatalára vonatkoznak. Az 1935/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet hatálya alá tartozó csomagolás tekintetében emlékeztetni kell arra, hogy az említett rendelet a csomagolt élelmiszerek fogyasztóinak magas szintű védelmét hivatott biztosítani. (17)Az 1907/2006/EK rendelet XVII. mellékletében meghatározott korlátozásokon és – az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő csomagolás esetében – az 1935/2004/EK rendelet rendelkezésein túlmenően a következetesség érdekében helyénvaló fenntartani a csomagolásban vagy a csomagolás összetevőiben jelen lévő ólom, kadmium, higany és hat vegyértékű króm szintjére vonatkozó jelenlegi korlátozásokat. (18)A csomagolásban vagy a csomagolás összetevőiben jelen lévő ólom, kadmium, higany és hat vegyértékű króm koncentrációira vonatkozó mentességeket a 94/62/EK irányelv alapján elfogadott 2001/171/EK bizottsági határozat és 2009/292/EK bizottsági határozat állapítja meg, és azokat e rendelet értelmében is fenn kell tartani. Azonban ezek módosítása vagy hatályon kívül helyezése érdekében, valamint – adott esetben – a csomagolásban vagy a csomagolási összetevőkben jelen lévő ólom, kadmium, higany és hat vegyértékű króm koncentrációira vonatkozó követelmények alóli mentességek meghatározása érdekében, vagy az ezekre a fémekre vonatkozó, e rendeletben szereplő koncentrációs határérték módosítása érdekében, hogy hozzáigazítsák azt a műszaki és tudományos fejlődéshez, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el. (19)Ez a rendelet nem teheti lehetővé az anyagok kémiai biztonsági vagy élelmiszer-biztonsági okokból történő korlátozását – kivéve az ólomra, a kadmiumra, a higanyra és a hat vegyértékű krómra vonatkozó korlátozásokat, amelyeket a 94/62/EK irányelv alapján már megállapítottak, és amelyekkel e rendelet keretében továbbra is foglalkozni kell –, tekintettel arra, hogy az ilyen korlátozásokra más uniós jogszabályok hatálya is kiterjed. Ugyanakkor lehetővé kell tennie a csomagolásban és a csomagolási összetevőkben jelen lévő vagy azok gyártási folyamatai során felhasznált azon anyagok korlátozását – elsősorban nem kémiai vagy élelmiszer-biztonsági okokból –, amelyek kedvezőtlenül hatnak a csomagolás fenntarthatóságára, különösen annak körforgásos jellegére, újrahasználatára vagy újrafeldolgozására. (20)A csomagolásnak a csomagolási hulladékká válást követő újrahasznosítást megkönnyítő kialakítása az egyik leghatékonyabb intézkedés a csomagolás körforgásos jellegének javítására, valamint a csomagolás újrafeldolgozási arányának és az újrafeldolgozott tartalom csomagolásban való felhasználásának növelésére. A csomagolás újrahasznosítást megkönnyítő kialakítására vonatkozó kritériumait már számos csomagolási forma tekintetében meghatározták önkéntes iparági rendszerek keretében, illetve néhány tagállam esetében a kiterjesztett gyártói felelősségi díjak differenciálása céljából. A belső piacot korlátozó tényezők megszüntetése és az iparág számára egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében, továbbá a csomagolás fenntarthatóságának ösztönzése céljából fontos a csomagolás újrafeldolgozhatóságára vonatkozó kötelező követelmények megállapítása a csomagolás újrafeldolgozhatóságának értékelésére vonatkozó kritériumok és módszertan harmonizálásával, az újrahasznosítást megkönnyítő kialakításra vonatkozó, uniós szintű módszertan alapján. A körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési tervben meghatározott célkitűzés elérése érdekében, miszerint 2030-ig minden csomagolásnak újrahasználhatónak vagy gazdaságilag életképes módon újrafeldolgozhatónak kell lennie, meg kell állapítani a csomagolás újrafeldolgozhatósági teljesítményének fokozatait a II. mellékletben felsorolt csomagoláskategóriák tekintetében, az újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás kritériumai alapján. Ezeket azonban a csomagolásnak csak 2030. január 1-jétől kell teljesítenie, hogy a gazdasági szereplőknek elegendő idejük legyen az alkalmazkodáshoz. (21)Mivel az újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás értékelése önmagában nem biztosítja a csomagolás újrafeldolgozását a gyakorlatban, egységes módszertant és kritériumokat kell megállapítani a csomagolás gyakorlatban való újrafeldolgozhatóságának értékelésére, a legkorszerűbb szelektív gyűjtési, válogatási és újrafeldolgozási folyamatok és az Unióban ténylegesen rendelkezésre álló infrastruktúra alapján. A tagállamok és adott esetben a gazdasági szereplők kapcsolódó jelentéseinek támogatniuk kell a nagy léptékű újrafeldolgozhatóság küszöbértékeinek megállapítását, és ennek alapján naprakésszé kell tenni az újrafeldolgozhatósági teljesítmény fokozatait az egyes csomagolóanyagok és csomagoláskategóriák tekintetében. (22)A csomagolás újrahasznosítását megkönnyítő kialakításra vonatkozó harmonizált szabályok megállapítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el abból a célból, hogy meghatározza a csomagolás újrahasznosítást megkönnyítő kialakításának részletes kritériumait csomagolóanyagonként és csomagoláskategóriánként, valamint a csomagolás nagy léptékű újrafeldolgozhatóságának értékelésére vonatkozó kritériumokat, az e rendeletben nem felsorolt csomagoláskategóriák tekintetében is. Annak érdekében, hogy a gazdasági szereplőknek és a tagállamoknak elegendő idejük legyen a „nagy léptékű” újrafeldolgozás módszertanának kidolgozásához szükséges adatok összegyűjtésére és jelentésére, a gyártóknak 2035-től kezdve biztosítaniuk kell a csomagolás nagy léptékű újrafeldolgozását. Ennek során biztosítani kell, hogy a csomagolás megfeleljen az újrahasznosítást megkönnyítő kialakítás kritériumainak, és hogy a gyakorlatban is sor kerüljön annak újrafeldolgozására a legkorszerűbb szelektív gyűjtési, válogatási és újrafeldolgozási eljárások szerint. (23)A csomagolás terén az innováció ösztönzése érdekében helyénvaló lehetővé tenni, hogy az olyan csomagolás, amely a csomagolás alapvető funkciójának jelentős javulását eredményező innovatív jellemzőkkel rendelkezik és bizonyítható környezeti előnyökkel jár, további, öt évre korlátozott időt kapjon az újrafeldolgozhatósági követelmények teljesítésére. Az innovatív jellemzőket ismertetni kell a csomagolást kísérő műszaki dokumentációban. (24)Az emberek és az állatok egészségének és biztonságának védelme érdekében, a csomagolt termékek jellege és a kapcsolódó követelmények miatt helyénvaló, hogy az újrafeldolgozhatósági követelmények ne legyenek alkalmazandók a 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 1. cikkében és az (EU) 2019/6 európai parlamenti és tanácsi rendelet 4. cikkének 25. pontjában meghatározott közvetlen csomagolásokra, amelyek közvetlenül érintkeznek a gyógyszerrel, valamint az (EU) 2017/745 európai parlamenti és tanácsi rendelet hatálya alá tartozó, érintkezésre érzékeny orvostechnikai eszközök és az (EU) 2017/746 európai parlamenti és tanácsi rendelet hatálya alá tartozó, érintkezésre érzékeny in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközök műanyag csomagolására. Ezek a mentességek 2035. január 1-jéig alkalmazandók.

(25)Egyes tagállamok intézkedéseket hoznak a csomagolás újrafeldolgozhatóságának ösztönzésére a kiterjesztett gyártói felelősségi díjak differenciálása révén; az ilyen nemzeti szintű kezdeményezések szabályozási bizonytalanságot teremthetnek a gazdasági szereplők számára, különösen, ha több tagállamban értékesítenek csomagolást. Ugyanakkor a kiterjesztett gyártói felelősségi díjak differenciálása hatékony gazdasági eszköz a fenntarthatóbb csomagolástervezés ösztönzésére, ami jobb újrafeldolgozható csomagolást eredményez, miközben javítja a belső piac működését. Ezért harmonizálni kell a kiterjesztett gyártói felelősségi díjaknak az újrafeldolgozhatóság értékelése során megszerzett újrafeldolgozhatósági teljesítményfokozat alapján történő differenciálására vonatkozó kritériumokat, e díjak tényleges összegének meghatározása nélkül. Mivel a kritériumoknak kapcsolódniuk kell a csomagolás újrafeldolgozhatóságára vonatkozó kritériumokhoz, helyénvaló, hogy a Bizottság felhatalmazást kapjon arra, hogy ilyen harmonizált kritériumokat fogadjon el, és ezzel egyidejűleg meghatározza a csomagolás újrahasznosítást megkönnyítő kialakításának részletes kritériumait az egyes csomagoláskategóriák tekintetében. (26)A csomagolás körforgásos jellegének biztosítása érdekében a csomagolást úgy kell megtervezni és gyártani, hogy lehetőség legyen a primer anyagok újrafeldolgozott anyagokkal való fokozott helyettesítésére. Az újrafeldolgozott anyagok fokozott használata támogatja a körforgásos gazdaság fejlődését az újrafeldolgozott anyagok jól működő piacai révén, csökkenti az elsődleges nyersanyagok használatához kapcsolódó költségeket, függőségeket és kedvezőtlen környezeti hatásokat, és lehetővé teszi az anyagok erőforrás-hatékonyabb felhasználását. A különböző csomagolóanyagokat tekintve a műanyag csomagolás terén a legalacsonyabb szintű az újrafeldolgozott anyagok felhasználása. E problémák legmegfelelőbb kezelése érdekében növelni kell az újrafeldolgozott műanyagok felhasználását úgy, hogy kötelező célértékeket állapítanak meg a műanyag csomagolásban lévő újrafeldolgozott tartalomra vonatkozóan a különböző műanyag csomagolási alkalmazások érintkezéssel szembeni érzékenységétől függően, és biztosítják, hogy a célértékek 2030-ra kötelező erejűvé váljanak. A csomagolás körforgásos jellegének fokozatos biztosítása érdekében 2040-től kezdve magasabb célértékeket kell alkalmazni. (27)Egyértelművé kell tenni, hogy a fa pépesítése során keletkező papíranyag nem tartozik a műanyag 3. cikk 43. pontja szerinti fogalommeghatározásába. (28)Az emberek és az állatok egészsége magas szintű védelmének az uniós jogszabályokban foglalt követelményekkel összhangban történő biztosítása, továbbá az ellátás biztonságát, valamint a gyógyszerek és orvostechnikai eszközök biztonságát fenyegető kockázatok elkerülése érdekében helyénvaló rendelkezni a műanyag csomagolás minimális újrafeldolgozott tartalmára vonatkozó kötelezettség alóli kivételről a 2001/83/EK irányelv 1. cikkének 23. pontjában és az (EU) 2019/6 rendelet 4. cikkének 25. pontjában meghatározott közvetlen csomagolás, valamint az (EU) 2017/745 rendelet hatálya alá tartozó, érintkezésre érzékeny orvostechnikai eszközök és az (EU) 2017/746 rendelet hatálya alá tartozó, érintkezésre érzékeny in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközök csomagolása tekintetében. Ezt a kivételt a 2001/83/EK irányelv 1. cikkének 24. pontjában és az (EU) 2019/6 rendelet 4. cikkének 26. pontjában meghatározott, emberi felhasználásra szánt gyógyszerek és állatgyógyászati készítmények külső csomagolására is alkalmazni kell azokban az esetekben, amikor a gyógyszer minőségének megőrzése érdekében annak meg kell felelnie bizonyos követelményeknek. (29)A belső piacot korlátozó tényezők megszüntetése és a kötelezettségek hatékony végrehajtásának biztosítása érdekében a gazdasági szereplőknek biztosítaniuk kell, hogy az egyes csomagolási egységek műanyag része egy bizonyos minimális százalékos arányban tartalmazzon fogyasztás utáni műanyaghulladékból visszanyert újrafeldolgozott tartalmat. (30)A gazdasági szereplőket ösztönözni kell arra, hogy növeljék a csomagolás műanyag részének újrafeldolgozott tartalmát. Ennek eléréséhez a legmegfelelőbb eszköz a kiterjesztett gyártói felelősségi díjak differenciálásának biztosítása a csomagolás újrafeldolgozott tartalmának százalékos aránya alapján. A díj differenciálásának az ilyen csomagolásban található újrafeldolgozott tartalom kiszámítására és ellenőrzésére vonatkozó közös szabályokon kell alapulnia. (31)A fogyasztás utáni műanyaghulladékból visszanyert újrafeldolgozott tartalom – csomagolásban jelen lévő fogyasztás utáni műanyaghulladék egységére vetített – arányának a kiszámítására és ellenőrzésére, valamint a műszaki dokumentáció formátumának meghatározására vonatkozó szabályok egységes feltételek mellett történő végrehajtásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy végrehajtási rendelkezéseket fogadjon el a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 5. cikkével összhangban. (32)A műanyag csomagolást illetően, kivéve, ha az polietilén-tereftalátból (PET) készült, indokolt – az újrafeldolgozott tartalomra vonatkozó követelmények alkalmazásának kezdőnapja előtt kellő időben – újraértékelni az ilyen műanyag csomagolás tekintetében rendelkezésre álló megfelelő újrafeldolgozási technológiákat, a vonatkozó uniós szabályok szerinti engedélyezés állapota és az ilyen technológia gyakorlati alkalmazása tekintetében is. Az ilyen értékelés alapján szükség lehet az újrafeldolgozott tartalomra vonatkozó követelményektől való eltérésekre az érintkezésre érzékeny termékek bizonyos műanyag csomagolásainak esetében, illetve az eltérések felülvizsgálatára. Ennek érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el. (33)A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a műanyag csomagolás kötelező újrafeldolgozott tartalmára vonatkozó célértékek ideiglenes módosítása céljából, azoknak a kockázatoknak a figyelembevétele érdekében, amelyek bizonyos, újrafeldolgozásra szánt műanyaghulladékok esetleges elégtelen kínálatához kapcsolódnak, ami túlzottan magas árakhoz vagy az egészségre, a biztonságra és a környezetre gyakorolt káros hatásokhoz vezethet. Egy ilyen, felhatalmazáson alapuló jogi aktus indokoltságának értékelése során a Bizottságnak meg kell vizsgálnia a természetes és jogi személyek által benyújtott, megfelelően megindokolt kérelmeket. (34)A műanyagtól eltérő anyagok, például az üveg vagy az alumínium esetében nyilvánvaló az a tendencia, hogy az elsődleges nyersanyagot újrafeldolgozott anyagokkal váltják fel, és ez a tendencia várhatóan folytatódni fog a jogi és a gazdasági környezet fejlődése, valamint a fogyasztók elvárásai miatt. Mindazonáltal a Bizottságnak szorosan nyomon kell követnie az újrafeldolgozott tartalom felhasználását a nem műanyagból készült csomagolóanyagokban, és értékelnie kell, hogy helyénvaló-e további intézkedéseket – többek között célértékek meghatározását – javasolni, amelyek célja az újrafeldolgozott tartalom használatának növelése a nem műanyagból készült csomagolásban. (35)A biohulladék-áram gyakran hagyományos műanyagokkal szennyezett, az anyag-újrafeldolgozási áramok pedig sokszor komposztálható műanyagokkal szennyezettek. Ez a keresztszennyeződés erőforrás-pazarláshoz és alacsonyabb minőségű másodlagos nyersanyagokhoz vezet, és azt a forrásnál meg kell akadályozni. Mivel a komposztálható műanyag csomagolás megfelelő ártalmatlanítási módja egyre zavarosabbá válik a fogyasztók számára, indokolt és szükséges a komposztálható műanyag csomagolás használatára vonatkozó egyértelmű és közös szabályok megállapítása, amelyek csak akkor írják elő azok használatát, ha az egyértelmű előnyökkel jár a környezetre vagy az emberi egészségre nézve. Ez különösen abban az esetben érvényes, amikor a komposztálható csomagolás segíti a biohulladék gyűjtését vagy ártalmatlanítását. (36)A biológiailag lebomló műanyag polimerekből készült csomagolási alkalmazások korlátozott köre esetében kimutatható környezeti előnnyel jár a komposztálható csomagolás használata, ami ellenőrzött körülmények között kerül be a komposztáló üzemekbe, köztük az anaerob lebontást végző létesítményekbe. Továbbá, amennyiben egy tagállamban rendelkezésre állnak megfelelő hulladékgyűjtési rendszerek és hulladékkezelési infrastruktúrák, szükség van bizonyos korlátozott mértékű rugalmasságra annak eldöntése során, hogy a területükön előírják-e komposztálható műanyagok könnyű műanyag hordtasakokban való felhasználását. Annak érdekében, hogy elkerülhetők legyenek a félreértések a fogyasztók körében a helyes ártalmatlanítással kapcsolatban, továbbá figyelembe véve a szén-dioxid-kibocsátás körforgásosságának környezeti előnyét, minden egyéb műanyag csomagolásnak anyag-újrafeldolgozásra kell kerülnie, és az ilyen csomagolás kialakításának biztosítania kell, hogy az ne befolyásolja más hulladékáramok újrafeldolgozhatóságát. (37)Amennyiben indokolt és helyénvaló a komposztálható műanyagok ártalmatlanítását befolyásoló technológiai és szabályozási fejlemények fényében, valamint azon meghatározott feltételek mellett, amelyek biztosítják, hogy az ilyen anyagok használata jótékony hatással van a környezetre és az emberi egészségre, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a komposztálható csomagolások jegyzékének módosítása vagy kibővítése céljából. (38)A komposztálható csomagolásra vonatkozó követelményeknek való megfelelés értékelésének megkönnyítése érdekében azon komposztálható csomagolások esetében, amelyek megfelelnek az 1025/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel összhangban elfogadott harmonizált szabványoknak, az említett követelmények részletes műszaki előírásai céljából vélelmezni kell a megfelelőséget, és a legújabb tudományos és technológiai fejleményekkel összhangban figyelembe kell venni azokat a paramétereket – köztük a komposztálási időket és a szennyeződés megengedett szintjeit –, amelyek tükrözik a biohulladék-kezelő létesítmények tényleges körülményeit, beleértve az anaerob lebontási folyamatokat is. (39)Emlékeztetni kell arra, hogy az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagnak minősülő komposztálható csomagolásnak minden esetben meg kell felelnie az 1935/2004/EK rendeletben meghatározott követelményeknek. (40)A csomagolást úgy kell megtervezni, hogy térfogata és tömege a lehető legkisebb legyen, ugyanakkor pedig megőrizze a csomagolási funkciók ellátására való képességét. A csomagolás gyártójának az e rendelet IV. mellékletében felsorolt teljesítménykritériumok alapján értékelnie kell a csomagolást. Tekintettel e rendelet azon célkitűzésére, hogy csökkentse a csomagolás és a csomagolási hulladék keletkezését, és javítsa a csomagolás körforgásos jellegét a belső piacon, helyénvaló tovább pontosítani és szigorítani a meglévő kritériumokat. Ezért módosítani kell a csomagolás teljesítményére vonatkozó kritériumok jegyzékét, amit a meglévő EN 13428:2000 harmonizált szabvány tartalmaz. Bár a forgalmazás és a fogyasztói elfogadottság továbbra is fontos szempont a csomagolás tervezése során, azok nem képezhetik részét olyan teljesítménykritériumoknak, amelyek már önmagukban indokolttá teszik a csomagolás tömegének és térfogatának növelését. Ez azonban nem veszélyeztetheti a kulturális örökség és a hagyományos know-how védelmére irányuló uniós célkitűzés részeként a földrajzi jelzések uniós oltalmi rendszere keretében bejegyzett és oltalom alatt álló kézműves és ipari termékekre, valamint élelmiszerekre és mezőgazdasági termékekre vonatkozó termékleírásokat. Másrészt az újrafeldolgozhatóság, az újrafeldolgozott tartalom felhasználása és az újrahasználat indokolttá teheti a csomagolás tömegének vagy térfogatának növelését, és azokat fel kell venni a teljesítménykritériumok közé. A kettős falakkal, álaljzatokkal és egyéb olyan jellemzőkkel rendelkező csomagolások, amelyek célja kizárólag az észlelt termékmennyiség növelése, nem hozhatók forgalomba, mivel nem felelnek meg a csomagolás minimalizálására vonatkozó követelménynek. Ugyanezt a szabályt kell alkalmazni a felesleges csomagolásra is, amelyre nincs szükség a csomagolás funkcionalitásának biztosításához. (41)A csomagolás minimálisra csökkentésére vonatkozó követelményeknek való megfelelés érdekében különös figyelmet kell fordítani az üres tér, a gyűjtőcsomagolás és a szállítási csomagolás korlátozására, beleértve az e-kereskedelmi csomagolást is. (42)A csomagolás minimálisra csökkentésére vonatkozó követelményeknek való megfelelés értékelésének megkönnyítése érdekében azon csomagolások esetében, amelyek megfelelnek az 1025/2012/EU rendelettel összhangban elfogadott harmonizált szabványoknak, az említett követelmények részletes műszaki előírásai céljából vélelmezni kell a megfelelőséget, és mérhető tervezési kritériumokat kell meghatározni, ideértve adott esetben a konkrét csomagolási formák maximális tömegére vagy üres terére vonatkozó határértékeket, valamint a csomagolás minimalizálására vonatkozó követelménynek megfelelő alapértelmezett, szabványos csomagolási kialakításokat. (43)A csomagolás körforgásos jellegének és fenntartható használatának előmozdítása érdekében ösztönözni kell az újrahasználható csomagolást és az újrahasználati rendszereket. E célból tisztázni kell az újrahasználható csomagolás fogalmát, és biztosítani kell, hogy az ne csak a csomagolás kialakításához kapcsolódjon – amelynek lehetővé kell tennie egy bizonyos maximálási számú utat vagy forgási ciklust, valamint a biztonsági, minőségi és higiéniai követelmények fenntartását a kiürítés, kirakodás, újratöltés vagy újrarakodás során –, hanem az e rendeletben meghatározott minimumkövetelményeknek megfelelő újrahasználati rendszerek létrehozásához is. Az újrahasználható csomagolásra vonatkozó követelményeknek való megfelelés értékelésének megkönnyítése érdekében azon csomagolások esetében, amelyek megfelelnek az 1025/2012/EU rendelettel összhangban elfogadott harmonizált szabványoknak, az említett követelmények részletes műszaki előírásai céljából vélelmezni kell a megfelelőséget, és meg kell határozni az újrahasználható csomagolás kritériumait és formáit, ideértve az utak vagy forgási ciklusok minimális számát, a szabványosított kialakításokat és az újrahasználati rendszerekre vonatkozó követelményeket, a higiéniai követelményekkel együtt. (44)Tájékoztatni kell a fogyasztókat, és lehetővé kell tenni számukra, hogy megfelelően ártalmatlanítsák a csomagolási hulladékot, beleértve a komposztálható könnyű és nagyon könnyű műanyag hordtasakokat. Ennek legmegfelelőbb módja a csomagolás anyagösszetételén alapuló harmonizált címkézési rendszer létrehozása a hulladék szétválogatásához, és e rendszer összekapcsolása a hulladéktároló edényeken elhelyezendő megfelelő címkékkel.

(45)A fogyasztók számára a csomagolási hulladék szétválogatásának és ártalmatlanításának megkönnyítése érdekében harmonizált szimbólumokat kell bevezetni, amelyeket fel kell tüntetni a csomagoláson és a hulladéktároló edényeken is, lehetővé téve ezzel a fogyasztók számára, hogy egyeztessék a szimbólumokat, amikor ártalmatlanításra kerül sor. A szimbólumoknak lehetővé kell tenniük a megfelelő hulladékkezelést azzal, hogy tájékoztatást nyújtanak a fogyasztók számára az ilyen csomagolás komposztálási tulajdonságairól, különösen azért, hogy elkerülhető legyen a fogyasztók összezavarása azzal kapcsolatban, hogy a komposztálható csomagolás – mint olyan – nem alkalmas otthoni komposztálásra. Ennek a megközelítésnek javítania kell a csomagolási hulladék elkülönített gyűjtését, ami a csomagolási hulladék jobb minőségű újrafeldolgozásához vezet, és a csomagolásihulladék-gyűjtési rendszerek bizonyos harmonizációs szintjét kell eredményeznie a belső piacon. Szükség van továbbá a kötelező betétdíjas rendszerekhez kapcsolódó szimbólumok harmonizálására. Tekintettel arra, hogy a szállítási csomagolás gyűjtésére nem a települési hulladék gyűjtésére szolgáló rendszereken keresztül kerül sor, e szimbólumok használatát nem kell kötelezővé tenni a szállítási csomagolások esetében, az e-kereskedelmi csomagolás kivételével. (46)A csomagolás újrafeldolgozott tartalmára vonatkozó címkézést nem kell kötelezővé tenni, mivel ez az információ nem kritikus fontosságú a csomagolás életciklus végi megfelelő kezelésének biztosításához. Ugyanakkor azonban a gyártóknak teljesíteniük kell az e rendelet szerinti, újrafeldolgozott tartalomra vonatkozó célértékeket, és ezt az információt feltüntethetik a csomagoláson, hogy erről tájékoztassák a fogyasztókat. Annak biztosítása érdekében, hogy ezt az információt Unió-szerte egységes módon közöljék, harmonizálni kell az újrafeldolgozott tartalmat feltüntető címkét. (47)Annak érdekében, hogy a végfelhasználókat tájékoztassák az újrahasználhatóságról, az újrahasználati rendszerek elérhetőségéről és az újrahasználható csomagolás gyűjtőhelyeinek elhelyezkedéséről, az ilyen csomagoláson QR-kódot vagy más adathordozót kell feltüntetni, ami elérhetővé teszi ezeket az információkat. A QR-kódnak továbbá lehetővé kell tennie a nyomon követést, valamint az utak és forgási ciklusok kiszámítását. Ezenkívül az újrahasználható fogyasztói csomagolást egyértelműen jelezni kell az értékesítés helyén. (48)Kerülni kell a címkék megsokszorozódását a csomagoláson. Ennek érdekében, amennyiben más uniós jogszabályok előírják, hogy a csomagolt termékre vonatkozó információkat digitális formában, adathordozón keresztül kell rendelkezésre bocsátani, az e rendelet értelmében a csomagolásra vonatkozóan előírt információkat és a csomagolt termékre vonatkozóan előírt információkat ugyanazon az adathordozón keresztül kell hozzáférhetővé tenni. Ennek az adathordozónak meg kell felelnie az e rendelet vagy más alkalmazandó uniós jogszabály szerinti követelményeknek. Különösen abban az esetben, ha a csomagolt termék a [fenntartható termékek környezettudatos tervezéséről szóló] rendelet vagy más, digitális termékútlevelet előíró uniós jogszabály hatálya alá tartozik, az ilyen digitális termékútlevelet az e rendelet szerinti releváns információk közlésére is fel kell használni. (49)Az ebben a rendeletben foglalt célkitűzések megvalósításának támogatása érdekében a fogyasztókat védeni kell a csomagolás jellemzőiről és az életciklus végi megfelelő kezeléséről nyújtott félrevezető és megtévesztő információkkal szemben, ezért erre vonatkozóan e rendelet harmonizált címkéket hoz létre. Lehetővé kell tenni a kiterjesztett gyártói felelősségi rendszerbe tartozó csomagolások akkreditálási szimbólum alapján történő azonosítását a rendszer egész területén. Ennek a szimbólumnak világosnak és egyértelműnek kell lennie a fogyasztók, illetve a felhasználók számára a csomagolás újrafeldolgozhatóságát illetően. E tekintetben megfontolandó, hogy a Green Dot (zöld pont) szimbólum, amit néhány tagállamban annak jelzésére használnak, hogy a termelő pénzügyi hozzájárulást nyújtott a nemzeti csomagoláshasznosítási rendszerhez , félrevezetheti a fogyasztókat, akik azt hihetik, hogy az ilyen szimbólummal ellátott csomagolások mindig újrafeldolgozhatók. (50)A címkézési követelmények végrehajtására vonatkozó egységes feltételek biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 291. cikkének megfelelően végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el abból a célból, hogy tovább javítsa a hulladékválogatást, megállapítsa a csomagolás anyagösszetételének digitális jelölési technológiák révén történő azonosítására vonatkozó feltételeket, valamint hogy részletes harmonizált előírásokat állapítson meg az e rendeletben a csomagolás és a hulladéktároló edények tekintetében megállapított címkézési követelményeket illetően. Ezen előírások kidolgozása során a Bizottságnak figyelembe kell vennie a rendelkezésre álló tudományos vagy egyéb műszaki információkat, beleértve a vonatkozó nemzetközi szabványokat is. Tekintettel az új rendszerre, a 97/129/EK bizottsági határozatot e rendelet hatálybalépésétől számított 42 hónap elteltével hatályon kívül kell helyezni, és annak tartalmát bele kell foglalni ebbe a végrehajtási jogi aktusba. (51)A gazdasági szereplőknek biztosítaniuk kell, hogy a csomagolás megfeleljen az e rendeletben foglalt követelményeknek. Az ilyen megfelelés biztosítása érdekében megfelelő intézkedéseket kell hozniuk a szállítói láncban elfoglalt helyük alapján, hogy biztosítsák a csomagolás belső piacon való szabad mozgását, és javítsák a csomagolás fenntarthatóságát. (52)Tekintettel arra, hogy a gyártó részletes ismeretekkel rendelkezik a tervezési és gyártási eljárásról, ő van a legjobb helyzetben ahhoz, hogy elvégezze az ebben a rendeletben előírt megfelelőségértékelési eljárást. Az ilyen megfelelőségértékelésnek ezért kizárólagosan a gyártó kötelezettségének kell maradnia. (53)Biztosítani kell, hogy a csomagolás vagy a csomagolóanyagok beszállítói a gyártó rendelkezésére bocsássák az összes információt és dokumentációt, amire a gyártónak szüksége van a csomagolás és a csomagolóanyagok megfelelőségének igazolásához. Az említett információkat és dokumentációt papír alapon vagy elektronikus formátumban kell rendelkezésre bocsátani. (54)A belső piac működésének védelme érdekében biztosítani kell, hogy a harmadik országokból az uniós piacra belépő csomagolás megfeleljen ennek a rendeletnek, akár önálló csomagolásként, akár becsomagolt termékkel kerül együtt behozatalra. Különösen azt kell biztosítani, hogy a gyártók a csomagolás tekintetében lefolytassák a megfelelő megfelelőségértékelési eljárásokat. Az importőröknek ezért biztosítaniuk kell, hogy az általuk forgalomba hozott csomagolás megfeleljen az említett követelményeknek, valamint hogy a gyártók által elkészített dokumentáció vizsgálat céljából hozzáférhető legyen az illetékes nemzeti hatóságok számára. (55)Csomagolás forgalomba hozatalakor minden importőrnek fel kell tüntetnie a csomagoláson az importőr nevét, bejegyzett kereskedelmi nevét vagy bejegyzett védjegyét és postai címét, valamint – amennyiben van ilyen – azt az elektronikus kommunikációs eszközt, amelyen keresztül kapcsolatba lehet vele lépni. Ez alól kivételeket kell azonban biztosítani olyan esetekben, amikor a csomagolás nem teszi lehetővé az ilyen információk feltüntetését. (56)Mivel a forgalmazó a csomagolást azt követően forgalmazza, hogy azt a gyártó vagy az importőr forgalomba hozta, kellő körültekintéssel kell el