A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti fenntartható egyensúly elérése érdekében 2014-ben tett tagállami erőfeszítésekről



Bevezetés

A közös halászati politikáról szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és a tanácsi rendelet (a továbbiakban: a KHP-alaprendelet) értelmében a tagállamok kötelesek éves jelentést készíteni arról, hogy flottájuk halászati kapacitása hogyan viszonyul halászati lehetőségeikhez. A közös uniós megközelítés előmozdítása érdekében ezek a nemzeti flottákról szóló jelentések a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúlynak a közös halászati politikáról szóló 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 22. cikke szerinti elemzésére vonatkozó, a Bizottság által 2014-ben elfogadott iránymutatás (a továbbiakban: bizottsági iránymutatás) alapján készülnek. Ezenkívül amennyiben egy tagállam strukturális egyensúlyhiányt tapasztal, az érintett szegmens(ek) vonatkozásában ki kell dolgoznia és be kell nyújtania egy cselekvési tervet, amely tartalmazza a kiigazítási célokat és eszközöket, valamint a megvalósítás időkeretét. A nemzeti flottákról szóló jelentések alapján a Bizottság jelentést készít a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti fenntartható egyensúly elérése érdekében tett tagállami erőfeszítésekről. Ez a jelentés a 2014. évre vonatkozik.

A tagállamok éves jelentései és cselekvési tervei

Mind a 23 parti tagállam benyújtotta a Bizottsághoz a 2014-re vonatkozó jelentését. A Bizottság felkérte a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottságot (HTMGB) arra, hogy egységes megközelítés alkalmazásával készítsen egy, minden uniós flottaszegmensre kiterjedő elemzést a flottakapacitás és a halászati lehetőségek egyensúlyáról. A HTMGB szakértői csoportjának 15–17. ülése során figyelembe vett egyensúlyi mutatók mindegyikének kiszámítása a közös iránymutatás alapján történt.

A HTMGB megállapította, hogy nemzeti jelentéseik elkészítése során a tagállamok jelentős erőfeszítéseket tettek. A nemzeti jelentések elemzése azt mutatja, hogy a mutatókat nem minden esetben volt lehetséges kiszámítani valamennyi flottaszegmensre vonatkozóan. Ez vagy annak tudható be, hogy nem állnak rendelkezésre a szükséges adatok, vagy a gazdasági és technikai mutatók esetében annak, hogy a szegmenseket összevontan kezelték (az üzleti titoktartás biztosítása érdekében). Az adathiány nehézségeket okoz a flottaszegmensek egyensúlyi mutatóinak kiszámításában, amelyek így nem megbízhatók vagy nem reprezentatívak. Amint azt a HTMGB is megjegyzi, a mutatók megfelelőségének és az azok általi lefedettség javításához a tagállamoknak átfogóbb, több flottaszegmensre kiterjedő és analitikusabb állományfelmérési adatokat kell szolgáltatniuk, ami az adatgyűjtési keretrendszerben gyűjtött biológiai és felmérési adatok irányába mutat. Ezenkívül a fogási adatok – nem pedig a kirakodási adatok – használata fokozhatja a mutatók lefedettségét és megfelelőségét. Ezt össze lehetne kapcsolni a halászati naplókban szereplő visszadobási adatokkal, vagyis a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító uniós ellenőrző rendszer létrehozásáról szóló, 2009. november 20-i 1224/2009/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: ellenőrzési rendelet) keretében gyűjtött és az adatgyűjtési keretrendszerben felhasznált adatokkal. Egy másik probléma a fogási és a halászati erőkifejtésre vonatkozó adatok megfelelő földrajzi rétegzése a földközi-tengeri térség vonatkozásában, aminek hiányában lehetetlen a kapacitást összekapcsolni az erőkifejtéssel és végső soron a halászati lehetőségekkel. Ezenkívül problematikusak a kisüzemi halászatra vonatkozó adatok, mivel e területen a tagállami adatgyűjtés nem olyan részletes, mint a többi flottaszegmens esetében. Emiatt a kisüzemi halászatban általában véve nem megoldott a halászati erőkifejtés, a kirakodások és a fogások nyomon követése. Az elemzés rámutat arra, hogy néhány flottaszegmens – például a vonóhálós hajók szegmense – gazdaságilag a maximális fenntartható hozam (MFH) feletti halászati terhelésnek kitett halállományoktól függ. Megerősíti továbbá, hogy számos tagállamban alacsony a hajók kihasználtsága. Ezek az eredmények indokolják, hogy folytatni kell a flottakapacitás aktív kezelését, illetve szükség szerinti kiigazítását. A tagállamoknak továbbra is figyelemmel kell kísérniük flottáik halászati kapacitását annak érdekében, hogy gazdaságilag életképes flottákat működtessenek, amelyek fenntartható módon működnek és aknázzák ki a tengerek biológiai erőforrásait.

Az új közös halászati politika szerint a tagállamok kötelesek olyan intézkedéseket hozni, amelyek flottáik halászati kapacitását idővel összhangba hozzák halászati lehetőségeikkel. A strukturális többletkapacitással rendelkező flottaszegmensek konkrét esetében az egyensúlyhiányt mérsékelni hivatott cselekvési tervek átlátható és hatékony eszközei a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly megteremtésének.

2015-ben több tagállami cselekvési terv volt, mint 2014-ben. Összesen 17 tagállam azonosított olyan flottaszegmenseket, amelyek szerintük biológiai, gazdasági vagy műszaki mutatók és/vagy kiegészítő információk alapján kiegyensúlyozatlanok vagy a kiegyensúlyozatlanság jeleit mutatják, és ezért a bizottsági iránymutatás értelmében cselekvési terveket tesznek szükségessé. További 5 tagállam arra a következtetésre jutott, hogy egyetlen flottaszegmens sem mutatja egyensúlyhiány egyértelmű jeleit, így nem is nyújtott be cselekvési terveket.

Ebben az összefüggésben fontos szerepet játszik az éves jelentés. Az Európai Tengerügyi és Halászati Alapról szóló, 2014. május 15-i 508/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: az ETHA-rendelet) szerint a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúlyról szóló nemzeti jelentéseknek a bizottsági iránymutatással összhangban történő benyújtása előfeltétele az ETHA szerinti operatív program jóváhagyásának. Emellett az ETHA által finanszírozott egyedi intézkedéseket, mint például a végleges tevékenység-beszüntetést, a motorcserét vagy a fiatal halászok számára nyújtott vállalkozásindítási támogatást az ETHA csak olyan flottaszegmensekben támogathatja, ahol többletkapacitást azonosítottak (a végleges tevékenységbeszüntetés esetében) vagy ahol nincs strukturális többletkapacitás (a motorcsere és a fiatal halászok számára nyújtott vállalkozásindítási támogatás esetében).

Így a cselekvési tervek lehetővé teszik a tagállamok számára azon intézkedések kiválasztását – a végleges tevékenységbeszüntetést is beleértve –, amelyek a halászati lehetőségeikkel egyensúlyban nem lévő szegmensek halászati kapacitását hivatottak csökkenteni. Az elkövetkező néhány évben a végleges tevékenység-beszüntetési intézkedésekhez nyújtott ETHA-támogatás elő fogja segíteni az európai uniós flották kapacitásának csökkentését és következésképpen a tengeri erőforrásokat érő terhelés enyhítését.

A halászflották kapacitásának helyzete az Európai Unióban

A közös halászati politika (KHP) a tagállamok számára előírja annak biztosítását is, hogy 2014-től kezdődően flottájuk halászati kapacitása ne haladja meg az 1380/2013/EU rendelet II. mellékletben meghatározott halászati kapacitási felső határértékeket. A fent említettek szerint a flottakapacitás csökkentése folytatódik. Az utóbbi tíz év tendenciáját követve (lásd a III. és a IV. mellékletet) 2014. január 1-je és 2015 novembere között a huszonnyolc EU-tagállam halászati kapacitása kilowattban (kW) 0,8 %-kal, a bruttó tonnatartalom (BT) tekintetében pedig 1,3 %-kal csökkent (lásd az I. mellékletet).

2015 novembere óta 85 065 hajó szerepelt az EU halászflotta-nyilvántartásában, összesen 1 627,125 BT tonnatartalommal és 6 474,617 kW teljesítménnyel. Ez azt mutatja, hogy 2015-ben (nem számítva a legkülső régiókat) a hajók száma 0,6 %-kal csökkent (lásd az I. mellékletet). Az uniós flotta halászati kapacitása tonnatartalomban kifejezve 18,42 %-kal, teljesítményben kifejezve 11,60 %-kal maradt a kapacitás felső határa alatt (lásd az 1. diagramot). Az EU legkülső régiói esetében, amelyek a teljes uniós flotta 5,4 %-át teszik ki, a flottakapacitás a 2014 januárja és 2015 novembere közötti időszakban 0,1 %-kal csökkent a bruttó tonnatartalom tekintetében, kilowattban pedig 0,9 %-kal nőtt (lásd az V. mellékletet).

A flottanyilvántartásban szereplő adatok pontossága érdekében a tagállamok az ellenőrzési rendeletnek megfelelően 2012 januárja óta a halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó hajók esetében, 2013 januárja óta pedig minden hajó esetében kötelesek rendszeresen hitelesíteni a 120 kW-nál nagyobb teljesítményű új motorokat, cserehajtóműveket és műszakilag módosított motorokat. Emellett az ellenőrzési rendeletnek megfelelően a tagállamoknak mintavételi tervek alapján adatellenőrzést kell végezniük. Ehhez hasonlóan, amikor bizonyos információk arra utalnak, hogy valamely hajó motorteljesítménye meghaladja a halászati engedélyében feltüntetett teljesítményt, a tagállamoknak fizikai ellenőrzést kell tartaniuk.

2015. december végéig tizennyolc tagállam fogadott el mintavételi tervet a motorteljesítmény ellenőrzésére vonatkozóan.

16, pert megelőző szakaszban lévő uniós ügy eredményeként a Bizottság valamennyi, motorteljesítménnyel kapcsolatos mintavételi tervet megkapta a tagállamoktól. A Bizottság jelenleg végzi az e tervek tényleges végrehajtásának nyomon követését szolgáló ellenőrzéseket.