A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

az euróérmékkel kapcsolatos legújabb fejleményekről

1. szakasz Bevezetés

Az euró, mint egységes európai fizetőeszköz bevezetése jelentős előrelépés volt az európai integráció folyamatában. Az euróban történő készpénzfizetés a fizetés meghatározó módja, és ebben az euróérmék szerepe is fontos. A polgárok és a kiskereskedők a napi tranzakciók során fizetések lebonyolítására vagy váltópénzként használják.

Bár az euróérméket nemzeti szinten bocsátják ki, a Tanács határozza meg a címleteiket és a műszaki előírásaikat. Az euróbankjegyek és -érmék 2002. január 1-jei bevezetése óta az euróövezet országai együttesen közel 127 milliárd darab euró érmét bocsátottak ki, amelyek összértéke körülbelül 28 milliárd euró volt. Az euróérmék nyolc címletből álló, az egy eurócenttől a két euróig terjedő skálán elhelyezkedő sorozata azóta változatlan.

A két legkisebb címlet (az egy és két eurócent) hasznossága a bevezetésük óta viták tárgya. A vita fő tárgya az, hogy az említett érmék előállítási és kezelési költsége a névértékükhöz képest magas, magas a veszteségi arányuk, valamint több mint 16 évvel az euróbankjegyek és -érmék bevezetése után e két kis címlet vásárlóértéke csökken.

A Bizottság a 2013. évi közleménye elkészítésekor hatásvizsgálatot végzett az egy és két eurócentes érmék kibocsátásáról. E hatásvizsgálat a közleményt kísérő munkadokumentumként került bemutatásra. A hatásvizsgálat négy lehetséges forgatókönyvet emelt ki, amelyek a jelenlegi helyzet fenntartásától az érméknek a forgalomból való kivonásáig és kerekítési szabályok bevezetéséig terjedtek. A későbbi viták során a tagállamok többsége olyan megoldás mellett foglalt állást, amely szerint továbbra is kibocsátanának egy és két eurócentes érméket, ugyanakkor megvizsgálnák, hogy miként lehetne az előállítási költségeket az érmék külső megjelenésének és paramétereinek módosítása nélkül csökkenteni.

Ez az új jelentés az euroérmék kibocsátásáról szóló 651/2012/EU rendelet (HL L 201., 2012.7.27., 135. o.) (7) preambulumbekezdését követi, amely a következőket írja elő: „A jelenlegi elképzeléseknek megfelelően az illetékes hatóságoknak a költségek és a széles körű elfogadás kritériumai alapján rendszeres időközönként és gondosan meg kell vizsgálniuk az euroérmék és -bankjegyek különböző címleteinek használatát”. A jelentés aktualizálja továbbá a 2013. évi közleményt.

A 2. szakaszban a jelentés számot ad az egy és két eurócentes érmék használatáról és megítélésük alakulásáról . Emellett bemutatja a további megvitatásra érdemes lehetséges szakpolitikai opciókat. Az e jelentést megalapozó ütemtervnek megfelelően a közelmúltban az érdekelt felek bevonásával széleskörű konzultációra került sor a szóban forgó érmékkel összefüggő kérdésekről. A konzultáció részvevőiről és eredményeiről a jelentés I. melléklete számol be. Az említett érmékre vonatkozóan a jelentésben bemutatott szakpolitikai opciókat e konzultáció eredményei alapozták meg.

A 3. szakasz az érmék biztonsági elemeivel kapcsolatos legújabb fejleményeket tekinti át. Ahhoz, hogy az euróérmék továbbra is hatékony és vonzó fizetőeszköznek számítsanak, alapvetően fontos, hogy a polgárok és a kiskereskedők azokban címlettől függetlenül megbízzanak. A forgalomban kiszűrt és jelentett hamisított euróérmék (50 eurócentes, egyeurós és kéteurós érmék) száma összességében mindig is stabil volt. Bár az érmék biztonságát fokozó érmegyártási technológia fejlődött, és jól bevált automatikus érmehitelesítés is elősegíti a hamisítások felismerését, a hamisítás minősége is fejlődött.

A 4. szakasz a jelentés fő megállapításait nyomon követő további munkát foglalja össze.

2. szakasz Egy és két eurócentes érmék: a 2013. évi bizottsági közlemény utáni fejlemények és viták.

2.1. Az egy és két eurócentes érmék használata a fizetések lebonyolítására

Egy és két eurócentes érmékre olyan áruk vagy szolgáltatások megvásárlásához van szükség, amelyek teljes értéke nem nulla vagy öt eurócentre végződik (vagyis egy vásárlási tétel vagy a tételek összege nem kerek szám), és amelyeknél a készpénzfizetés a legvalószínűbb vagy a jellemző fizetési mód. Ez általában a viszonylag kis értékben, szupermarketekben, pékségekben és kisebb boltokban történő élelmiszer- és tartóscikk-vásárlásra, továbbá a hétvégi piacokon, a hentesnél vagy a töltőállomásokon ömlesztett formában kínált áruk súly, térfogat stb. alapján történő vásárlására érvényes. A szupermarketekben és a kisebb boltokban történő pénzkiadás továbbra is a fogyasztók létfenntartási költségeinek nagy részét teszi ki. Ugyanakkor a legtöbb fogyasztási cikk már nem tartozik ebbe a kategóriába, mivel az egységáruk jellemzően magasabb, ennélfogva kerekített és/vagy mert a fizetés készpénzkímélő módon történik. Amennyiben a készpénzfizetés során egy és két eurócentes érméket használnak, úgy ezek a címletek többnyire váltópénz funkciót töltenek be („egyirányú forgalom”). A fogyasztók jellemzően több egy és két eurócentes érmét kapnak, mint amennyit kiadnak.

2.2. Változások az egy és két eurócentes érmék kibocsátásában

Az egy és két eurócentes érmék kibocsátása 2002 óta folyamatosan növekszik, és a kibocsátásuk aránya nagyobb mértékben nő, mint a többi euróérmecímleté. A statisztikák alapján ma az euróövezet minden polgára 181 ilyen érmét birtokol, míg a 2013. évi bizottsági közlemény idején ez a szám még csak 145 volt. Napjainkban a forgalomban levő euróérmék csaknem fele egy és két eurócentes érme.