E rendelet hatálybalépését követően legfeljebb három évvel a Bizottság felülvizsgálja az értékpapírosítási kitettségek tőkekövetelményeire vonatkozóan javasolt megközelítést, ideértve a módszerek hierarchiáját is, figyelembe véve a megközelítésnek az értékpapírosítási piac fejlődésére gyakorolt hatását és az Unión belüli pénzügyi stabilitás biztosításának szükségességét.

Az első lépcsőben és a külső minősítésekre való bármiféle automatikus ráhagyatkozás megszüntetése céljából az intézményeknek a szabályozóitőke-követelményt saját számításaik alapján kell meghatározniuk (a módszer neve a továbbiakban: SEC-IRBA), amennyiben engedélyezett számukra a belső minősítésen alapuló módszer (IRB) használata az értékpapírosításhoz alapul szolgáló kitettségekkel megegyező típusú kitettségek esetében, és amennyiben az intézmény képes az alapul szolgáló kitettségek esetében úgy kiszámítani a szabályozóitőke-követelményt, mintha ezeket nem értékpapírosították volna („Kirb”), minden esetben bizonyos előre meghatározott bemeneti adatokra is figyelemmel. Az értékpapírosítási kitettségekre vonatkozó tőkekövetelmény meghatározásának külső minősítésen alapuló módszerét (a továbbiakban: SEC-ERBA) azok az intézmények használhatják, amelyek egy adott értékpapírosításban meglévő pozíciójuk tekintetében nem használhatják a SEC-IRBA módszert. A SEC-ERBA értelmében az egyes értékpapírosítási ügyletrészsorozatokhoz azok külső minősítése alapján kell hozzárendelni a tőkekövetelményeket. Ha az első két módszer nem használható, vagy ha a SEC-ERBA az alapul szolgáló kitettségek hitelkockázatához képest aránytalan szabályozóitőke-követelményeket eredményezne, akkor az intézmény alkalmazhatja az értékpapírosítási kitettségekre vonatkozó tőkekövetelmény meghatározásának sztenderd módszerét (a továbbiakban: SEC-SA), amely felügyelet által megállapított képleten alapul, és amelynek bemeneti adata az alapul szolgáló kitettségekre azok értékpapírosításának hiányában a sztenderd módszer szerint alkalmazandó tőkekövetelmény („Ksa”)

Több jogi eszköz, különösen a banki likviditás prudenciális követelményeit (likviditásfedezeti ráta) megállapító, felhatalmazáson alapuló jogi aktus már jelenleg is ilyen differenciált szabályozási megközelítést alkalmaz. Ezt most ki kell egészíteni az 575/2013/EU rendeletben (a továbbiakban: a CRR) az értékpapírosításra vonatkozóan megállapított szavatolótőke-szabályok módosításával. A CRR értékpapírosításra vonatkozó szabályozási keretrendszere lényegében a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság (BCBS) által több mint egy évtizeddel ezelőtt kidolgozott standardokon alapul, amelyek nem tesznek különbséget az STS-értékpapírosítások és egyéb összetettebb és kevésbé átlátható értékpapírosítások között.

Kizárólag uniós jogszabályok biztosíthatják, hogy a több tagállamban tevékenységet végző minden hitelintézetre és befektetési vállalkozásra azonos értékpapírosítási szavatolótőke-szabályozás vonatkozzon. A harmonizált szavatolótőke-követelmények egyenlő versenyfeltételeket biztosítanak, egyszerűsítik a szabályokat, elkerülhetővé teszik a határokon átnyúló tevékenységek végzésekor felmerülő indokolatlan megfelelési költségeket, hozzájárulnak az uniós piacok további integrációjához és a szabályozási arbitrázs lehetőségeinek megszüntetéséhez. Az uniós szintű fellépés az EU-n belül nagyfokú pénzügyi stabilitást is biztosít. Ezen okokból az értékpapírosításra vonatkozó szavatolótőke-követelményeket a CRR-ben kell meghatározni, és az e javaslat által elérni kívánt cél csak a CRR módosítása útján valósítható meg. Ennek megfelelően ez a javaslat megfelel a szubszidiaritás és az arányosság az EUMSZ 5. cikkében megállapított elvének.

A CRR értékpapírosításra vonatkozó szavatolótőke-szabályainak felülvizsgálata részét képezi annak a bizottsági jogalkotási javaslatcsomagnak, amelyhez az értékpapírosítási rendelet is tartozik, és amelynek célja az STS-kritériumok meghatározása, valamint a kockázatmegtartásra, az előzetes vizsgálatra és a nyilvánosságra hozatalra vonatkozó, minden pénzügyi szolgáltatási ágazatra egyaránt érvényes közös követelmények meghatározása. A biztonságosabb és fenntarthatóbb uniós értékpapírosítási piac kialakítása a tőkepiaci unió megvalósítására irányuló terv egyik építőköve, amely integráltabb pénzügyi piacok és az uniós gazdaságot finanszírozó diverzifikáltabb források létrehozásán keresztül járul hozzá a terv céljainak eléréséhez.

Emellett a Bizottság a banki, fizetési és biztosítási szakértők bizottsági csoportjának 2015. július 22-i ülésén külön is konzultált a tagállamokkal.

Ha az intézmény egy adott értékpapírosítási kitettségre vonatkozóan nem képes a KIRB kiszámítására, akkor a külső minősítésen alapuló módszert (SEC-ERBA) kell alkalmaznia a kockázattal súlyozott kitettségérték kiszámítása céljából. Az ERBA értelmében a kockázati súlyozás a hitelminősítéstől (vagy származtatott minősítéstől), a pozíció veszteségviselési rangsorban elfoglalt helyétől és az alapul szolgáló halmaz (pool) granularitásától függ. Ha az intézmény nem tudja a SEC-ERBA módszert használni, ehelyett az értékpapírosítási kitettségekre vonatkozó tőkekövetelmény meghatározásának sztenderd módszerét (SEC-SA) kell használnia. Az SA bemeneti adata a KSA, azaz a sztenderd módszer alá tartozó alapul szolgáló kitettségekre vonatkozó tőkekövetelmény, valamint egy „W” tényező, amely az alapul szolgáló késedelmes kitettségek és az alapul szolgáló összes kitettség aránya. Ha a SEC-ERBA az értékpapírosításhoz alapul szolgáló kitettségek hitelkockázatához képest aránytalan szabályozóitőke-követelményeket eredményezne, akkor az intézmény – az illetékes hatóság felülvizsgálatára is figyelemmel – az adott értékpapírosítási pozíciók vonatkozásában közvetlenül alkalmazhatja a SEC-SA módszert.

Az új hierarchia csúcsán a belső minősítésen alapuló módszer (SEC-IRBA) áll, amelynek legfontosabb bemeneti változóját a KIRB-re vonatkozó információk jelentik. A KIRB a (fejlett vagy alapvető) IRB-módszert használó alapul szolgáló kitettségek tőkekövetelménye. A SEC-IRBA használatához a banknak rendelkeznie kell: i. az értékpapírosítási halmazban lévő alapul szolgáló kitettségek adott típusára alkalmazható, felügyelet által jóváhagyott IRB-modellel; és ii. a KIRB becsléséhez elegendő információkkal. Mivel a releváns lejárati hatásokat a KIRB önmagában nem képes tükrözni, a SEC-IRBA módszer további kockázati tényezőként külön is számításba veszi az ügyletrészsorozat lejáratát. Az ügyletrészsorozat lejáratának meghatározása az ügyletrészsorozat szerződéses pénzáramlásai lejáratának súlyozott átlagán alapul. A súlyozott átlagos lejárat helyett azonban az intézmények használhatják egyszerűen a jogilag rögzített végső lejárati időt (megfelelő haircut alkalmazásával). Az ügyletrészsorozat lejárata egyik esetben sem lehet 1 évnél rövidebb vagy 5 évnél hosszabb.

A jelen javaslatot a későbbiekben követi majd az a módosítás, amely a likviditásfedezeti követelményekre vonatkozó, felhatalmazáson alapuló jogi aktust igazítja az értékpapírosítási rendelethez. E módosítás keretében mindenekelőtt a 2B. szintű értékpapírosításnak a likviditásfedezeti követelményekre vonatkozó, felhatalmazáson alapuló jogi aktus 13. cikkében szereplő elismerhetőségi kritériumait igazítja majd a Bizottság az értékpapírosítási rendeletben foglalt STS-kritériumokhoz. E felhatalmazáson alapuló jogi aktus módosításaira most azért nem kerülhetett sor, mert ezek más eljárás alá tartoznak, és a jelen csomaggal kapcsolatos jogalkotási tárgyalások kimenetelétől függnek.

Ez a rendelet az értékpapírosítási rendeletjavaslattal együtt alkot jogalkotási csomagot. Amint arra a konzultációs folyamat során több érdekelt fél is rámutatott, az STS elismerhetőségi kritériumainak kidolgozása önmagában nem lesz elegendő az uniós értékpapírosítási piac feltámasztására, amennyiben azt nem kíséri az STS-értékpapírosítások specifikus vonásait jobban tükröző, új prudenciális szabályozás, ezen belül a tőkekövetelményekre vonatkozó új előírásrendszer.

Az új keretrendszer hatását a Bizottság az EBH-val és az illetékes felügyeleti hatóságokkal együttműködésben a CRR-ben meghatározott felügyeleti jelentéstételi és intézmények általi nyilvánosságrahozatali követelmények alapján követi majd szorosan nyomon. Az új keretrendszer nyomon követésére és értékelésére nemzetközi szinten is sor kerül majd, mindenekelőtt a BCBS feladatainak keretében.

Figyelembe véve, hogy az értékpapírosítási csomag átfogó célja az uniós gazdasági növekedést támogató finanszírozási források bővítése, és hogy az európai gazdaság gerincét a kkv-k alkotják, a jelen rendeletjavaslat külön rendelkezést tartalmaz a kkv-értékpapírosításokról (új 270. cikk). Ez különösen a kkv-hitelek azon értékpapírosításaira irányul, amelyek esetében a köztes (mezzanine) – és esetenként a hátra sorolt (junior) – ügyletrészsorozat hitelkockázatát egy véges listán szereplő harmadik fél – mindenekelőtt tagállami központi kormányzat vagy központi bank – garantálja vagy viszontgarantálja („tranched cover” rendszer). Tekintettel arra, hogy e rendszerek fontos szerepet játszanak a kkv-hitelezés bővítését szolgáló szabad tőkeforrások előteremtésében, a Bizottság javasolja a kezdeményező intézmények által megtartott előre sorolt ügyletrészsorozat kockázatérzékenyebb, az STS-értékpapírosításokkal megegyező kezelését. Ahhoz, hogy az értékpapírosítás ilyen módon legyen kezelhető, több operatív követelménynek, köztük az STS-értékpapírosításra vonatkozó követelményeknek is meg kell felelnie. Amennyiben ezek az ügyletek tartalmaznak ilyen garanciákat vagy viszontgaranciákat, az 575/2013/EU rendelet által a tekintetükben lehetővé tett kedvezményes szavatolótőke-szabályozás nem sérti az állami támogatásokra vonatkozó szabályoknak való megfelelést.

Az alapul szolgáló eszköz vizsgálatát célzó úgynevezett „look-through” megközelítés alapján az értékpapírosítási pozícióhoz legfeljebb az alapul szolgáló kitettségekre alkalmazandó átlagos kockázati súllyal megegyező kockázati súly rendelhető. A jelenlegi szabályozás szerint a „look-through” megközelítés a nem minősített pozíciók kockázattal súlyozott kitettségértékének számításához használható (CRR 253. cikk). A felülvizsgált BCBS-keretrendszerrel összhangban a Bizottság most azt javasolja, hogy a „look-through” megközelítést csak az előre sorolt értékpapírosítási pozíciók esetében lehessen alkalmazni, de függetlenül attól, hogy az adott pozíció minősített-e, és hogy milyen módszert használtak az alapul szolgáló kitettségek esetében (SA vagy IRBA), feltéve, hogy a bank képes az alapul szolgáló kitettségek esetében a KIRB vagy a KSA meghatározására. Tekintettel arra a hitelminőség-javításra, amelyet egy értékpapírosítási struktúrában a hátrább sorolt ügyletrészsorozatok biztosítanak az előrébb sorolt ügyletrészsorozatok számára, az intézménynek nem kell az előre sorolt értékpapírosítási pozíciókra magasabb kockázati súlyt alkalmaznia annál, mintha közvetlenül birtokolná az alapul szolgáló kitettségeket.

A Bizottság e rendelet hatálybalépésétől számított három éven belül jelentésben számol be a Tanácsnak és a Parlamentnek az új szavatolótőke-keretrendszer uniós értékpapírosítási piacra gyakorolt hatásáról. Elemzése alapján, valamint figyelembe véve a nemzetközi szabályozás új fejleményeit és a pénzügyi stabilitás megőrzésének szükségességét, a Bizottság további módosításokat javasolhat a CRR-hez, egyebek mellett a módszerek 456. cikkben megállapított hierarchiája tekintetében.

A Bizottság javasolja a CRR 456. cikkének módosítását annak érdekében, hogy a Bizottság – mint a szavatolótőke-követelmények egyéb kategóriái esetében is – felhatalmazást kapjon a vonatkozó nemzetközi fejleményeknek és különösen a BCBS keretében folyó tevékenységek eredményeinek az átültetését célzó jogi aktusok elfogadására.

(1)Az értékpapírosítás a jól működő pénzügyi piacok fontos alkotórésze, amennyiben hozzájárul az intézmények finanszírozási forrásainak diverzifikálásához és a szabályozói tőke felszabadításához, amely azután további hitelnyújtás céljára használható fel. Emellett az értékpapírosítás az intézmények és más piaci szereplők számára kiegészítő befektetési lehetőségeket jelent, elősegítve a portfóliódiverzifikációt és a finanszírozási források vállalkozások és a lakosság felé történő áramlását mind tagállami kereteken belül, mind az uniós tagállamok között. Ezeket az előnyöket azonban a potenciális költségekkel szembeállítva kell vizsgálni. Amint az a 2007 nyarán kezdődött pénzügyi válság első szakaszában látható volt, az értékpapírosítási piacon folytatott nem megfelelő gyakorlatok a pénzügyi rendszer integritásának súlyos veszélyeztetéséhez vezettek a túlzott tőkeáttétel, az árazást megnehezítő átláthatatlan és bonyolult struktúrák, a külső minősítésekre való automatikus ráhagyatkozás és a befektetők és az értékpapírosítást kezdeményezők érdekei közötti eltérések (az ún. „ügynöki kockázat”) miatt.

(2)Az elmúlt években az értékpapírosítási kibocsátások volumene az Unióban több ok miatt nem érte el a válság előtti csúcsértéket; az egyik ok az értékpapírosítási ügyletekhez általában kötődő stigma. Az értékpapírosítási piac talpra állásához megbízható és prudens piaci gyakorlatok kialakítására van szükség a pénzügyi válságot kiváltó körülmények megismétlődésének elkerülése érdekében. E célból az [értékpapírosítási rendelet] megállapítja egy átfogó értékpapírosítási keretrendszer anyagi jogi elemeit, köztük az egyszerű, átlátható és egységesített (simple, transparent and standardised) értékpapírosítások (a továbbiakban: STS-értékpapírosítások) azonosításának ad hoc kritériumait és e kritériumok értékpapírosítást kezdeményezők, szponzorok, kibocsátók és intézményi befektetők általi megfelelő alkalmazásának nyomon követésére hivatott felügyeleti rendszert. Az [értékpapírosítási rendelet] továbbá minden pénzügyi szolgáltatási ágazatra vonatkozó közös követelményeket állapít meg a kockázatmegtartás, az előzetes vizsgálat és a nyilvánosságra hozatal tekintetében.

(3)Az [értékpapírosítási rendelet] céljaival összhangban módosítani kell az 575/2013/EU rendeletben az értékpapírosításokat kezdeményező, szponzoráló és azokba befektető intézményekre vonatkozóan meghatározott szabályozóitőke-követelményeket annak érdekében, hogy azok megfelelően tükrözzék az STS-értékpapírosítások speciális jellemzőit, és megszüntessék a rendszernek a pénzügyi válság során nyilvánvalóvá vált hiányosságait, nevezetesen a külső minősítésekre való automatikus ráhagyatkozást, a magas minősítéssel rendelkező ügyletrészsorozatok túlzottan alacsony kockázati súlyait – illetve az alacsony minősítéssel rendelkező sorozatok túlzottan magas kockázati súlyait –, valamint az alacsony kockázatérzékenységet. 2014. december 11-én a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság (BCBS) dokumentumot tett közzé „Az értékpapírosítási keretrendszer felülvizsgálata” címmel (a továbbiakban: a felülvizsgált bázeli keretrendszer), amelyben az értékpapírosításra vonatkozó szabályozóitőke-követelményekkel kapcsolatos standardoknak a fenti hiányosságok kezelését célzó módosításait ismertette. Az 575/2013/EU rendelet módosításának figyelembe kell vennie a felülvizsgált bázeli keretrendszer rendelkezéseit.

(4)Az 575/2013/EU rendeletben meghatározott, értékpapírosítási pozíciókra vonatkozó tőkekövetelményeket minden intézménynek azonos módszerek szerint kell kiszámítania. Az első lépcsőben és a külső minősítésekre való bármiféle automatikus ráhagyatkozás megszüntetése céljából az intézményeknek a szabályozóitőke-követelményt saját számításaik alapján kell meghatározniuk (e módszer elnevezése a továbbiakban: SEC-IRBA), amennyiben engedélyezett számukra a belső minősítésen alapuló módszer (a továbbiakban: IRB) használata az értékpapírosításhoz alapul szolgáló kitettségekkel megegyező típusú kitettségek esetében, és amennyiben az intézmény képes az alapul szolgáló kitettségek esetében úgy kiszámítani a szabályozóitőke-követelményt, mintha ezeket nem értékpapírosították volna („Kirb”), minden esetben bizonyos előre meghatározott bemeneti adatokra is figyelemmel. Az értékpapírosítási kitettségekre vonatkozó tőkekövetelmény meghatározásának külső minősítésen alapuló módszerét (a továbbiakban: SEC-ERBA) azok az intézmények használhatják, amelyek egy adott értékpapírosításban meglévő pozíciójuk tekintetében nem használhatják a SEC-IRBA módszert. A SEC-ERBA értelmében az egyes értékpapírosítási ügyletrészsorozatokhoz azok külső minősítése alapján kell hozzárendelni a tőkekövetelményeket. Ha az első két módszer nem használható, vagy ha a SEC-ERBA az alapul szolgáló kitettségek hitelkockázatához képest aránytalan szabályozóitőke-követelményeket eredményezne, akkor az intézmény alkalmazhatja az értékpapírosítási kitettségekre vonatkozó tőkekövetelmény meghatározásának sztenderd módszerét (a továbbiakban: SEC-SA), amely felügyelet által megállapított képleten alapul, és amelynek bemeneti adata az alapul szolgáló kitettségekre azok értékpapírosításának hiányában a hitelkockázat sztenderd módszere (a továbbiakban: SA) szerint alkalmazandó tőkekövetelmény („Ksa”).

(5)Szemben más pénzügyi eszközökkel, az értékpapírosítások esetében az ügynöki kockázat és a modellkockázat nagyobb szerepet játszik, és bizonytalansági tényezőt jelent az értékpapírosítások tőkekövetelményeinek számítása során azután is, hogy az összes megfelelő kockázati tényezőt figyelembe vették. E kockázatok megfelelő figyelembevétele érdekében az 575/2013/EU rendeletben minden értékpapírosítási pozícióra vonatkozóan 15 %-os alsó kockázatisúly-határt kell megállapítani. Az újra-értékpapírosítási pozíciók vonatkozásában azonban konzervatívabb szavatolótőke-számítást és 100 %-os alsó kockázatisúly-határt kell alkalmazni, tekintettel az újra-értékpapírosítások nagyobb összetettségére és kockázatára.

(6)Tekintettel arra a hitelminőség-javításra, amelyet egy értékpapírosítási struktúrában a hátrább sorolt ügyletrészsorozatok biztosítanak az előrébb sorolt ügyletrészsorozatok számára, nem követelhető meg, hogy az intézmény az előre sorolt értékpapírosítási pozíciókra magasabb kockázati súlyt alkalmazzon annál, mintha közvetlenül birtokolná az alapul szolgáló kitettségeket. Az 575/2013/EU rendeletben ezért „look-through” megközelítést kell alkalmazni, amelynek értelmében egy előre sorolt értékpapírosítási pozícióhoz rendelt kockázati súly nem lehet magasabb, mint az alapul szolgáló kitettségekre alkalmazandó átlagos kockázati súly; ezt a megközelítést bizonyos feltételek figyelembevételével az alapul szolgáló kitettséghalmaz esetében alkalmazott módszertől (sztenderd módszer vagy IRB) és attól függetlenül kell alkalmazni, hogy a vonatkozó pozíció minősített-e vagy sem.

(7)A jelenlegi keretrendszerben kockázattal súlyozott kitettségértékre vonatkozó általános felső határt alkalmazhatnak azok az intézmények, amelyek az alapul szolgáló kitettségek tőkekövetelményét képesek az IRB-módszernek megfelelően úgy kiszámítani, mintha e kitettségeket nem értékpapírosították volna (KIRB). Mivel az értékpapírosítási folyamat csökkenti az alapul szolgáló kitettségek kockázatát, e felső határ alkalmazását minden értékpapírosítást kezdeményező és szponzor intézmény számára lehetővé kell tenni, függetlenül az értékpapírosítási pozíció szavatolótőke-követelményének számítására általuk használt módszertől.

(8)Amint arra az Európai Bankhatóság (EBH) , az elismerhető értékpapírosításokról szóló, 2015. júniusi jelentésében rámutatott, a nemteljesítésekkel és veszteségekkel kapcsolatos empirikus adatok azt jelzik, hogy az STS-értékpapírosítások a válság során más értékpapírosításoknál jobban teljesítettek, ami azt tükrözi, hogy az STS-értékpapírosításokra jellemző egyszerű, átlátható struktúrák és stabil alapokon álló végrehajtási gyakorlatok alacsonyabb működési, ügynöki és hitelkockázattal járnak. Helyénvaló ezért az 575/2013/EU rendelet módosításában az STS-értékpapírosítások vonatkozásában megfelelően kockázatérzékeny, az EBH-jelentésben ajánlottal összhangban lévő kalibrálást biztosítani, ezen belül pedig különösen egy alacsonyabb, 10 %-os alsó kockázatisúly-határt meghatározni az előre sorolt pozíciók esetében.

(9)Az 575/2013/EU rendelet szerinti szabályozóitőke-követelmények alkalmazásában az STS-értékpapírosítások fogalmának meghatározását azon értékpapírosításokra kell korlátozni, amelyek esetében az alapul szolgáló kitettségek tulajdonjogát átruházzák a különleges célú gazdasági egységre („hagyományos értékpapírosítás”). Mindemellett a kis- és középvállalkozásoknak (kkv) nyújtott hitelek halmazán alapuló szintetikus értékpapírosításokban előre sorolt pozíciókat megtartó intézmények számára lehetővé kell tenni, hogy e pozícióikra az STS-értékpapírosításokra megállapított alacsonyabb tőkekövetelményeket alkalmazzák, amennyiben ezen ügyletek meghatározott szigorú kritériumok alapján magas minőségűeknek tekinthetők. Ebben az esetben, amikor a szintetikus értékpapírosítások ilyen csoportja tagállami központi kormányzat vagy központi bank garanciáját vagy viszontgaranciáját élvezi, az 575/2013/EU rendelet alapján a szabályozói tőkét érintően ezen ügyletekre igénybe vehető kedvezményes elbánás nem sérti az állami támogatásokra vonatkozó szabályok betartását.

(10)Az 575/2013/EU rendelet értékpapírosításokra vonatkozó egyéb szabályozóitőke-követelményeit csak annyiban kell módosítani, amennyiben ez a módszerek új hierarchiájának és az STS-értékpapírosításokra vonatkozó speciális rendelkezéseknek a figyelembevétele érdekében szükséges. A jelentős kockázatátruházás elismerésére vonatkozó rendelkezéseket és a külső hitelminősítésekre vonatkozó követelményeket lényegében változatlan formában kell továbbra is alkalmazni. Teljes egészében el kell hagyni azonban az 575/2013/EU rendelet ötödik részét az addicionális kockázati súlyokra vonatkozó előírás kivételével, mely súlyokat továbbra is alkalmazni kell az [értékpapírosítási rendelet] 2. fejezetét megsértő intézmények esetében.

(11)A felülvizsgált bázeli keretrendszer az STS-értékpapírosítások sajátos jellemzőinek tükrözését célzó újrakalibrálásának lehetőségéről a BCBS keretében folyó vita fényében fel kell hatalmazni a Bizottságot arra, hogy – az említett vita eredményének figyelembevétele céljából – felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el az 575/2013/EU rendeletben az értékpapírosítások tekintetében meghatározott szabályozóitőke-követelmények további módosításáról.

(12)Helyénvaló, hogy az 575/2013/EU rendelet tekintetében e rendeletben előírt módosítások az e rendelet alkalmazásának kezdőnapján vagy azt követően kibocsátott és az említett napon fennálló értékpapírosításokra vonatkozzanak. Mindazonáltal a jogbiztonság és az átmenethez kapcsolódó költségek lehetőség szerinti csökkentése érdekében lehetővé kell tenni, hogy az intézmények a [2019. december 31]-ig tartó időszakban az általuk az említett napon tartott, fennálló értékpapírosítási pozíciókat szerzett jogok tárgyaként kezeljék. Amennyiben az intézmény él ezzel a lehetőséggel, fennálló értékpapírosításaira továbbra is azok a szabályozóitőke-követelmények vonatkoznak, amelyeket az 575/2013/EU rendelet e rendelet alkalmazásának időpontját megelőzően alkalmazott változata állapított meg,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk

Az 575/2013/EU rendelet módosítása

Az 575/2013/EU rendelet a következőképpen módosul:

1.A 4. cikk (1) bekezdése a következőképpen módosul:

a)A 13. és 14. pont helyébe a következő szöveg lép:

„13. „értékpapírosítást kezdeményező”: az [értékpapírosítási rendelet] 2. cikkének 3. pontjában meghatározott értékpapírosítást kezdeményező;

14. „szponzor”: az [értékpapírosítási rendelet] 2. cikkének 5. pontjában meghatározott szponzor;”

b)A 61. és a 63. pont helyébe a következő szöveg lép: