HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 351/6

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A fiataloknak és gyermekeknek szóló reklámok keretszabályozása (saját kezdeményezésű vélemény)

2012/C 351/02

Előadó: Jorge PEGADO LIZ

2011. július 14-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

A fiataloknak és gyermekeknek szóló reklámok keretszabályozása.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2012. augusztus 30-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2012. szeptember 18–19-én tartott, 483. plenáris ülésén (a szeptember 18-i ülésnapon) 130 szavazattal, 3 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Jelen vélemény célja, hogy hozzájáruljon azoknak a jogalkotási vagy más jellegű intézkedéseknek az ismertetéséhez, megvitatásához és esetleges közösségi szintű továbbfejlesztéséhez, amelyek a gyermekek és fiatalok védelmét célozzák bizonyos típusú reklámokkal szemben, amelyek nem megfelelően használnak fel gyermekeket, ártalmas módon célozzák meg őket, vagy bármiféle módon kiteszik őket olyan üzeneteknek, amelyek károsak lehetnek egészséges testi, szellemi vagy erkölcsi fejlődésükre.

1.2 A tét az ENSZ egyezménye, az Európai Alapjogi Charta 24. cikke, és az EUSZ 3. cikkének (3) bekezdése szerinti alapvető gyermekjogok EU-beli védelme. Ezeket a jogokat az Európai Bizottság Az EU gyermekjogi stratégiája felé (COM(2006) 367 final) című közleményében, az internetet és egyéb kommunikációs technológiákat használó gyermekek védelmére irányuló többéves közösségi programról szóló javaslatában (COM(2008) 106 final) (1), valamint Az EU gyermekjogi ütemterve (COM(2011) 60 final) című közleményében is megfelelően értelmezte.

1.3 A gyermekeket az őket közvetlenül érintő dolgokhoz nem kapcsolódó célokra helytelenül felhasználó reklámozás sérti az emberi méltóságot és a gyermekek testi és szellemi épségét, és ezért azt tiltani kellene.

1.4 A gyermekeket célzó reklámozás az érintett korcsoporttól függően további kockázatokat rejt, és negatív következményekkel jár a gyermekek testi, szellemi vagy erkölcsi egészségére. Különösen káros a túlfogyasztásra való ösztönzés, amely eladósodottsághoz és olyan élelmiszerek vagy más termékek fogyasztásához vezet, amelyek ártalmasak vagy veszélyesek testi és szellemi épségükre.

1.5 Általában elmondható, hogy egyes reklámok különösen erőszakos, rasszista, idegengyűlölő, erotikus vagy pornográf tartalma visszafordíthatatlan hatással lehet a gyermekek testi, szellemi, erkölcsi és társadalmi fejlődésére, és erőszakos megnyilvánulásokat vagy szexuális koraérettséget okozhat.

1.6 Az EGSZB úgy véli, hogy ezeket a problémákat nagyon alaposan meg kell vizsgálni, és – a szubszidiaritás és az arányosság elvének szem előtt tartása mellett – európai uniós keretbe kell foglalni. Mindez nem csupán az alapvető jogok védelmét célozza: azért is szükséges, mert az eltérő nemzeti szintű szabályok veszélyeztetik a belső piac zökkenőmentes működését. Az EGSZB ezért azt ajánlja, hogy európai szinten határozzanak meg egy egységes minimális kort a konkrétan a gyermekeket célzó reklámozásra.

1.7 Az EGSZB szerint különös hangsúlyt kell fektetni arra, hogy a gyermekeket már igen fiatal kortól képessé tegyük, tájékoztassuk és megtanítsuk az információs technológiák megfelelő használatára és a reklámüzenetek értelmezésére. Ezeket a témákat az iskolai tanterveknek minden szinten tartalmazniuk kellene. A szülőket fel kellene készíteni arra, hogy segítséget tudjanak nyújtani gyermekeik számára a reklámüzenetek értelmezésében.

1.8 Az EGSZB úgy véli, hogy általában a nagyközönségnek, és konkrétabban a családoknak és a tanároknak tájékoztatásban és képzésben kellene részesülniük, amelyek révén eredményesebben védelmezhetik a gyermekeket.

1.9 Az EGSZB felkéri a hirdetőket és szponzorokat, hogy mind önszabályozási, mind pedig együttszabályozási kezdeményezések (és azok között is nemcsak a már elfogadottak, hanem egyúttal a népszerűsítésre szorulóak) keretében fogadják el és alkalmazzák a gyermekek jogainak legmagasabb fokú védelmét, és biztosítsák azok érvényesülését.

1.10 Az EGSZB úgy véli, hogy a közösségi jogi keret nem felel meg a gyermekek jogainak a reklámüzenetekkel – különösen az audiovizuális médiák segítségével, az interneten és a közösségi hálózatokon terjesztettekkel – szembeni védelmével kapcsolatos jelenlegi igényeknek. Sürgeti, hogy az Európai Bizottság haladéktalanul vegye fontolóra szigorúbb, horizontális, az említett jogokat eredményesen garantáló intézkedések elfogadását.

1.11 Az EGSZB felkéri az Európai Parlamentet és a nemzeti parlamenteket, hogy eltökélten folytassák a gyermekek jogainak biztosításával kapcsolatos hagyományt ezen a különleges területen.

2. A reklámozás hatása a gyermekekre

2.1 Az EGSZB olyan szociális piacgazdaságot támogat, amelyet megfelelően szabályoznak az egészséges és tisztességes verseny, valamint a magas szintű fogyasztóvédelem biztosítása érdekében azzal a céllal, hogy az emberi méltóság, a szabadság, a demokrácia, az egyenlőség, a jogrend és az emberi jogok elismerése értékeinek tiszteletben tartása mellett kiépüljön egy olyan belső piac, amely az európai polgárok élet- és munkakörülményei javításának eszköze.

2.2 Ennek kapcsán az EGSZB elismeri, hogy a reklámozás minden formája fontos szerepet tölt be, amit a Nemzetközi Reklámszövetség (IAA) is gondosan összefoglalt. A szövetség álláspontja külön kiemeli a reklám szerepét az innováció terjesztésében, a kreativitás ösztönzésében, a szórakoztatásban, a verseny előmozdításában és a választék szélesítésében. Az EGSZB elismeri, hogy a reklámozás az információ és a fogyasztói tájékoztatás fontos forrása, ami indokolja és megalapozza a közösségi szintű szabályozást.

2.3 Egy ilyen jellegű véleményben és ezt a célkitűzést szem előtt tartva érdemes lenne egy fejezetet szentelni az általában a média, különösen pedig a televízió, az internet és a közösségi hálózatok által kifejtett hatásnak. Ezek az eszközök a gyermekek és fiatalok mint felhasználók, illetve mint passzív nézők számára a legfontosabb reklámhordozókká váltak. Hasznos lenne tanulmányozni azt is, hogy miként változik a gyermekeknek a közösségi hálózatokhoz viszonyuló különféle magatartásmódja korcsoport és szociális háttér szerint, ideértve azt a közismert jelenséget is, hogy a gyermekek „példaképet” és „társadalmi viselkedési mintákat” vagy „életstílust” választanak személyiségük meghatározóiként, amit egyes reklámozási módszerek kihasználnak (2). Helyhiány miatt azonban ennek a kérdésnek az összes, és különösen a fent említett média által a fiatalok tájékoztatásában, képzésében, oktatásában és szórakoztatásában betöltött szereppel és a fiatalok által ezekkel eltöltött idő mennyiségével kapcsolatos vetületét kivizsgáltnak, közismertnek és elfogadottnak kell tekinteni. Egyes dimenziókat más EGSZB-vélemények már tárgyaltak, vagy éppen most vizsgálnak (3).

3. A gyermekeket bármilyen formában a kereskedelmi üzenet hordozójaként felhasználó reklámozás

3.1 A gyermekeket felhasználó reklámozás kapcsán érdemes kiemelni az emberi méltóságot és a gyermekek jogait, amelyek kifejezetten rögzítésre kerültek számos nemzetközi egyezményben és az Európai Unió által is, különösen az Alapjogi Charta rendelkezéseiben (1. cikk és 2. cikk c) pont, illetve elsősorban a 24. és a 32. cikk).

3.2 Az EGSZB úgy véli, hogy közösségi szintű harmonizációra van szükség annak biztosítása érdekében, hogy általános tilalom vonatkozzon az olyan reklámozásra, amely nem megfelelően és jogellenesen használ fel gyermekekről készült képeket hozzájuk közvetlenül nem kapcsolódó témákban.

4. A konkrétan a gyermekeket célzó reklámozás

4.1 A gyermekek egy bizonyos kor előtt nem szűrik a reklámokat, különösen ha az üzenet eltúlzott, és ugyanazt a hirdetést többször ismétli. A gyermekek hajlamosak arra, hogy minden üzenetet igaznak fogadjanak el, és így rávehetők arra, hogy kényszeres fogyasztókká váljanak. Ez a hatás annál erősebb, minél hátrányosabb társadalmi-gazdasági háttérrel rendelkezik a gyermek. A gyermekek a reklámokban foglalt üzeneteket és figyelmeztetéseket nem értik meg, így azok nem tekinthetőek megelőző vagy visszatartó erejűeknek.

4.2 Ráadásul a reklámokat a különböző korcsoportok eltérőképpen értelmezik. A gyermekek öt éves korig nem képesek különbséget tenni a műsorok és a reklámok között, de még később sem ismerik fel, hogy a reklámok célja a meggyőzés. Ez a készség csupán nyolc éves kor körül alakul ki, és még akkor sem mindenkiben. Ez azonban még mindig nem jelenti azt, hogy képesek felismerni, hogy a reklámok egyoldalú, az érintett termék pozitív tulajdonságát hangsúlyozó, a negatívabbakat pedig elhallgató üzenetek.

4.3 Amikor idősebb gyermekek szórakoztató műsorként tekintenek meg egy reklámot, akkor annak hatása nagyobb, és a reklámüzenetek feldolgozására való jobb képességük nem feltétlenül védi meg őket a reklámozástól és annak szándékaitól, hiszen esetleg más, igényesebb és ugyanolyan hatékony meggyőzési technikákat használnak fel magatartásuk befolyásolására.

4.4 A gyermekek kognitív és értelmezési készségeinek médiaismereti oktatási programok segítségével történő fejlesztése pozitív hatással van a reklámokkal való kapcsolatukra. Az azonban, hogy mind a szülők, mind pedig a gyermekek jobb médiaismeretekkel rendelkeznek és jobban megértik a reklámozást, nem elegendő a gyermekeket célzó reklámok káros hatásainak megszüntetéséhez. Alapvető, hogy felkészítsük a gyermekeket jövőbeli, fogyasztókként betöltendő szerepükre azzal, hogy már a legfiatalabb kortól fokozzuk a médiával kapcsolatos ismereteiket és felelősségüket. Ez azonban nem oldja meg a reklámok eltúlzott, sokszor ismételt jellegéből adódó rövid távú problémát, és nem képes arra sem, hogy minden gyermeket elérjen, különösen a hátrányos társadalmi-gazdasági háttérrel rendelkezőket és a reklámozás ártalmas hatásai által leginkább érintetteket.

4.5 Tanulmányok kimutatják, hogy a család közvetítő szerepe nagy jelentőséggel bír a reklámok hatásainak csökkentésében. Azonban mind több gyermeknek – köztük az igen fiataloknak is – van televíziója és internete a saját szobájában, ami miatt ez a fajta tevékenység magányossá és felügyelet nélkülivé válik. A gyermekek reklámoknak és marketingtechnikáknak való kitettségét növelő további tényező az internet jelenlétének terjedése a napi rutintevékenységekben még a legfiatalabb gyermekek életében is. Amint az Európai Parlament éppen most készülő jelentéstervezete helyesen rámutat: „Az internet a gyermekek életének része, szerepe gyakran sokkal meghatározóbb, mint a családé, az iskoláé vagy a barátoké.” (4) A közelmúltban készített tanulmányok – például a Kids online című – kimutatják, hogy a 9–12 éves gyermekek 38 %-a már rendelkezik internetes profillal, és ez az adat a 13-16 évesek körében 78 %-ra ugrik. Számos játék- és szórakoztatóipari márkának van honlapja, amelyen a gyermekek online játszhatnak és szórakozhatnak, de ahol meggyőzési és márkahűséget fokozó stratégiáknak is ki vannak téve.

4.6 A gyermekeket célzó egyes marketingüzenetek különösen a túlzott eladósodottsághoz vezető mértéktelen fogyasztásra való ösztönzés okán mohóság által jellemzett fogyasztási szokásokat válthatnak ki, olyan művi vágyakat alakítva ki, amelyek nem tükrözik a valós igényeket, és amelyek hamis boldogságképzetet teremtenek. Statisztikák kimutatják, hogy a tinédzserek 54 %-a érez kényszert bizonyos termékek megvásárlására kizárólag amiatt, hogy a barátaiknak már van olyan. Másképp fogalmazva: a fogyasztás végeredményben a társadalmi befogadás egyik tényezőjévé válik.

4.7 Ok-okozati összefüggés van a bizonyos reklámoknak való kitettség és a szülőkkel szembeni, egyes dolgok megvásárlásával kapcsolatos követelőzés között. A reklámoknak való kitettséghez és a vásárlási követelőzéshez kapcsolódó családi konfliktusok minden családban előfordulnak, de különösen az alacsonyabb társadalmi-gazdasági státuszúakban, ahol a gyermekek a legtöbb időt töltik a televízió előtt. A pénzhiány vagy a párbeszédre való gyengébb képesség miatt végeredményben az alacsony jövedelmű családok fizetik a legnagyobb árat a reklámokért.

4.8 A fogyasztói társadalom reklámozás által ösztönzött kialakulása azzal a következménnyel is jár, hogy sok gyermek és fiatal vonzódik bizonyos márkákhoz, ami nehéz helyzetbe hozza azokat, akik nem jutnak hozzá ugyanezekhez a termékekhez. Példa erre az iskolákban a „márkaalapú zaklatás” (brand bullying), ami súlyosan érinti a bizonyos márkájú tárgyakkal nem rendelkező gyermekeket; ez magatartási zavarokat vagy jelentős személyes boldogtalanságot okozhat, és egyes esetekben kirekesztést, erőszakot és szenvedést eredményezhet, ami pedig lopásban vagy rablásban megnyilvánuló bűnözéshez vezethet.

4.9 Az egészségtelen élelmiszerek vagy más, a testi vagy szellemi épségre káros vagy veszélyes termékek fogyasztását ösztönző reklámozás kapcsán hangsúlyozni kell, hogy a gyermekek befolyással vannak az élelmiszervásárlási döntésekre, különösen a készételek vagy a gyorséttermi ételek előnyben részesítése révén. A rossz étkezési szokások felé terelés állandó eleme a gyermekeket célzó reklámozásnak. A gyermekek elhízása már most hatalmas problémát jelent. A Consumers International fogyasztóvédelmi szövetség szerint világszerte minden tizedik gyermek túlsúlyos vagy elhízott. Napjainkban 22 millió öt év alatti gyermek minősül túlsúlyosnak, és ennek elsősorban a cukrokban és zsírokban gazdag, nagymértékben feldolgozott termékek fogyasztása az oka.

4.10 A gyermekek élelmiszerreklámozásnak való kitettségével kapcsolatos számadatok – különösen a nekik szóló műsorokban – magasak, és a gyermekek fokozódó televízió-, internet- és közösségihálózat-használatával párhuzamosan emelkednek. Ráadásul a reklámok természete is változott: immár kifinomultabb termékmarketing-technikákat használnak, ami által meggyőzőbbekké váltak (5).

4.11 A reklámozásnak táplálkozási zavarok, például anorexia vagy bulimia is lehetnek a következményei. A gyermekeket és a tinédzsereket befolyásolja a reklámokban szereplő fiatalok testalkata és megjelenése. A vékony testalkat olyan hatással van a fiatalokra, különösen a lányokra, amely akár életveszélyes étkezési szokásokra is sarkalló szépségideált népszerűsít.

4.12 Az American Psychological Association (Amerikai Pszichológusszövetség) szerint a nyolc éven aluli gyermekeket célzó reklámozást korlátozni (vagy teljes mértékben tiltani) kellene, hiszen az ilyen korú gyermekek nem képesek feldolgozni a reklámoknak a meggyőzéssel kapcsolatos szándékát. A tiltás célja az lenne, hogy korlátozzuk a reklámozás káros hatásait az egészségtelen étkezési szokások népszerűsítése, a szülők és gyermekek között a reklámozott termékek megvásárlásának követelése kapcsán kialakuló konfliktus és az erőszaknak való kitettség terén (6).

4.13 Az EGSZB úgy véli, hogy ezekkel az aggályokkal, amelyeket néhány tagállam (7) és Európán kívüli ország már beépített jogszabályaiba, foglalkozni kellene uniós szinten is, és minimális életkort kellene meghatározni a konkrétan a gyermekeket célzó reklámozáshoz, amint azt a Kyriacos Triantaphylides európai parlamenti képviselő által készített jelentés (8) is javasolja, és az Európai Parlament 2012. május 22-i állásfoglalása (9) is megerősíti.

5. Gyermekeket érintő reklámozás

5.1 A reklámozás terén, amely a gyermekek szellemi és erkölcsi fejlődésére még akkor is komolyan kihat, ha konkrétan nem őket célozza, a legnagyobb jelentőséggel azok a reklámok bírnak, amelyek erőszakra vagy bizonyos típusú erőszakos magatartásra ösztönöznek. Ilyenek például az erőszakot dicsőítő játékok vagy játékszerek reklámjai.

5.2 Megbízható tanulmányok kimutatják az audiovizuális médiában megjelenő bizonyos reklámokban jelen levő erőszaknak való kitettség káros hatásait, amelyek elsősorban az agresszivitás, az erőszakra való nagyobb hajlandóság és a fokozottan ellenséges magatartás terjedésében jelentkeznek. Az erőszakos tartalmaknak ez a „fogyasztása” veszélyezteti a szellemi épséget, és szorongást, rettegést, alvászavarokat és hiperaktivitást okozhat.

5.3 Egyre többször használnak hírességeket az egészségre veszélyes termékek – például alkoholos vagy dohánytermékek – reklámozásához. Egy vonzónak tartott életstílus összekapcsolása ilyen termékekkel felébreszti a vágyat azok használata iránt, és pozitív képet alakít ki róluk.

5.4 A gyermekek normális lelki és erkölcsi fejlődésére a fajtalan, erkölcstelen vagy mértéktelen szexuális magatartást népszerűsítő erotikus vagy pornográf tartalmú reklámozás is kihat. A reklámok jelentős része nemi előítéleteket vagy szexuális töltetet tartalmaz, és a nőket a vágy tárgyaként állítja be, gyakran alárendelt, megalázott, vagy akár kizsákmányolt pozícióban. A túlzott szexuális töltet vagy erotikus, akár pornográf tartalom a gyermekek korai szexuális éréséhez vezet. Egyes ismert márkáknak vissza kellett vonniuk olyan reklámjaikat, amelyek hozzájárultak a gyermekek nemi koraérettségéhez, és amelyek a kiskorúak testéről készült képeknek reklámokban történő helytelen felhasználása miatt társadalmi felháborodást váltottak ki. Ennek ellenére nincsen egyértelmű európai szintű jogi definíció az ilyen helyzetekre.

5.5 Bár ezt a területet számos tagállamban szabályozzák (igaz, nagymértékben eltérő módon, ami akadályozza a belső piac zökkenőmentes működését, és alapvető kulturális indokokkal nem igazolható), az EGSZB szerint ezzel a területtel szintén érdemes lenne közösségi szinten is foglalkozni.

6. A közösségi jogi keret és nyilvánvaló hiányosságai

6.1 A jelenlegi keret kapcsán ki kell jelenteni, hogy a nemzeti jogi előírások és a szakemberek által a reklámozásban (amely a szó legszélesebb értelmében vett kereskedelmi kommunikációt jelenti) a gyermekekkel kapcsolatosan követendő eljárások egyáltalán nem egységesek a különböző tagállamokban.

6.2 A közösségi jogi keret a maga részéről szükségtelenül összetett és homályos, és a legtöbb esetben eltérő módon került átültetésre és végrehajtásra a tagállamokban. Ezt maga az Európai Bizottság is elismeri Egységes keret az elektronikus kereskedelem és az online szolgáltatások digitális egységes piacába vetett bizalom megerősítésére című közleményében (10), A gyermekek védelme a digitális világban című jelentésében (11) és A gyermekbarát internet európai stratégiájában (12). A tagállamok többsége a vonatkozó közösségi irányelvek minimális átültetésére szorítkozott, miközben mások (13) szigorúbb szabványokat alkalmaznak, amelyek akár tiltják is a kiskorúakat célzó reklámozást (14).

6.3 A közösségi jogszabály egyetlen előírása sem véli úgy – helyesen –, hogy a kiskorúak és az emberi méltóság védelme érdekében „előzetes ellenőrzést” kellene végezni. Ez összhangban van a szólásszabadságnak az Európai Emberi Jogi Bíróság által határozottan leszögezett alapelveivel, és megfelel az ebben a tárgyban készült európai egyezménynek.

6.4 Alapvető tévedést tartalmaz azonban a kiskorúak és az emberi méltóság összehasonlítható, hatékony szintű védelmének megvalósításáról szóló, 1998. évi tanácsi ajánlás, amelynek első kifejezett aggálya az európai audiovizuális és információs szolgáltatási ágazat versenyképessége. Az ajánlás szerint a kiskorúakra és az emberi méltóságra potenciálisan káros audiovizuális vagy „online” tartalmak az Európai Unió jogalkotási hatáskörén kívül esnek (15), és ezeket végeredményben az „ízléshez és illemhez” kapcsolódó kérdéseknek tekinti, amelyek nem tartoznak közösségi szabályozás alá (16).

6.5 Az egyetemes kötelezettség terén a tagállamoknak csak azt kell biztosítaniuk, hogy a televízióműsorok (amelyek közé oda kell érteni a kereskedelmi közleményeket is) ne tartalmazzanak olyan adásokat, amelyek súlyosan veszélyeztethetik a kiskorúak fizikai, értelmi vagy erkölcsi fejlődését – különös tekintettel a pornográfiával vagy indokolatlan erőszakkal kapcsolatos műsorokra –, hacsak ezek előtt „akusztikus figyelmeztetés” nem szerepel, vagy teljes időtartamuk alatt egy „vizuális jelkép” nincs jelen, kivéve, ha „az adás idejének megválasztásával vagy bármely más technikai intézkedéssel biztosítható, hogy az adás vételi körzetében a kiskorúak szokásos módon nem hallhatják vagy láthatják az ilyen adásokat”.

6.6 A hatályos jogszabályok arra hivatkozva, hogy „megnövekedett azon lehetőségek száma, amelyek révén a nézők elkerülhetik a reklámokat”, eltörölték a reklámbejátszások elhelyezésére vonatkozó tilalmat olyan esetekben, ahol azok nem károsítják jelentős mértékben a műsor egységét. A jogszabály nem veszi figyelembe a gyermekek sajátos jellemzőit, és passzív nézőknek tekinti őket.

6.7 A jelenleg hatályos egyetlen kifejezett közösségi szintű tilalom a dohánytermékekre és a kizárólag vényre kapható gyógyászati termékekre és gyógykezelésekre, illetve a „burkolt” és a „tudat alatt befolyásoló” reklámokra vonatkozik. A tilalom azonban nem terjed ki a „termékmegjelenítésre” (amelyet mindazonáltal „alapvetően meg kell tiltani”), amennyiben a nézőt megfelelő módon tájékoztatják a termékmegjelenítés létéről. Ezen túlmenően „szigorú szempontok” vannak érvényben a szesztartalmú termékek hirdetésével kapcsolatosan.

6.8 Csupán ebben az utolsó esetben kerül kijelentésre, hogy a hirdetés nem szólhat konkrétan a kiskorúakhoz. A kiskorúak testi, szellemi és erkölcsi fejlődésének károsításával kapcsolatos összes többi aspektus kapcsán (ilyenek például a gyermekek közvetlen, vagy szüleik közvetett ösztönzése a reklámozott termékek vagy szolgáltatások megvásárlására, kihasználva tapasztalathiányukat vagy hiszékenységüket, illetve a gyermekműsorokban foglalt, olyan élelmiszerekre és italokra vonatkozó reklámok, amelyek „táplálkozási vagy élettani hatással bíró tápanyagokat és egyéb anyagokat tartalmaznak, különösen zsírt, transzzsírsavakat, sót/nátriumot és cukrokat”) a hatályos szabályok csupán általános ajánlásokat tartalmaznak, vagy „magatartási kódexekre” utalnak.

6.9 Rá kell mutatni arra is, hogy bár a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv rendelkezik a fogyasztóknak konkrétan „koruk vagy hiszékenységük miatt”„különösen kiszolgáltatott, egyértelműen azonosítható csoportját” célzó tisztességtelen gyakorlatokról (17), ezt nem értelmezik úgy, hogy megtiltaná az ilyen gyakorlatokat, és nem is ültették át vagy hajtották végre ilyen értelemben a tagállamokban.

6.10 Ezen uniós jogi rendelkezéseken kívül más hagyományos eszközök is lefektetnek olyan középponti elveket, amelyek alapját képezik az alapvető uniós jogalkotás legújabb fejleményeinek (a Lisszaboni Szerződésnek és az Európai Alapjogi Chartának).

6.11 Ugyanakkor – úgy nemzetközi szinten, mint az egyes tagállamokban – a téma szakemberei (és különösen az EASA) (18) önszabályozási szabályrendszert alakítottak ki kereskedelmi gyakorlatukra, ami egyértelműen mutatja a gyermekek védelme melletti elkötelezettségüket. Ez nem szünteti meg azt az igényt, amit számos nemzetközi és közösségi testület is hangoztatott, hogy garantálni kell a gyermekek tiszteletben tartásának és védelmének magas szintjét annak érdekében, hogy biztosítsuk testi, szellemi és erkölcsi fejlődésüket, szem előtt tartva saját érdekeiket, jólétüket és a családi környezet és kapcsolatok fenntartását.

7. A fiataloknak és gyermekeknek szóló reklámok és a belső piac megvalósítása

7.1 A reklám és a marketing európai piacán igen éles a verseny, a piac ki van téve a divat változásainak, és különösen érzékenyen reagál a gazdasági és pénzügyi válság hatásaira. A tagállami reklámszabályozások közötti számottevő eltérések nemcsak hogy befolyásolhatják az eredményeket, hanem gátolhatják is a reklámtevékenység belső piacon belüli fejlődését, továbbá a diszkrimináció és a kevésbé tisztességes verseny forrását is jelenthetik. Különösen a fiatalok és gyermekek – határozottan bővülő – szegmensében a tagállami jogszabályok jelentős különbségei és az eltérő követelmények miatt a reklámügynökségek egyenlőtlen feltételek között működnek, és költségeik is növekednek, mivel kampányaikat hozzá kell igazítaniuk az eltérő jogi követelményekhez. Ez arra ösztönzi a cégeket, hogy kevésbé tisztességes versenygyakorlatokat alkalmazzanak a fenti nehézségek elkerülése és a piacszerzés érdekében. Egy egész Európában hasonló feltételeket bevezető jogharmonizáció, amely kiteljesíti a belső piacot e téren, nagymértékben elősegítheti egy átláthatóbb piac kialakulását, amelyben valamennyi reklámcég a képességeire és ismereteire alapozva fejtheti ki tevékenységét a fogyasztók igényeinek eredményes kielégítése érdekében, ahelyett hogy – az egészséges és tisztességes verseny kárára – kihasználná a tagállamok jogszabályi eltéréseit.

8. A gyermekeket és fiatalokat célzó reklámozás terén való összehangolt közösségi szintű fellépés jogalapja

8.1 A reklámozást uniós szinten szabályozó közösségi irányelvek jogalapját mindeddig általában a Szerződésnek a belső piac kiteljesedésével kapcsolatos rendelkezései alkották (a jelenlegi 26. és 114., ámbár erősen módosított cikk). Ez természetesen fontos aggály, azonban nem az egyetlen. Más, konkrétabban a televíziós műsorszórást célzó közösségi kezdeményezések jogalapja ehelyett az a szöveg, amely annak idején a letelepedési és a szolgáltatásnyújtási jogról szólt, és amelynek ma – jelentős változásokkal – a jelenlegi 49. és azt követő, illetve 56. és azt követő cikkek felelnek meg. Végezetül újabb, de a jelenlegi Lisszaboni Szerződést megelőző, a gyermekvédelemről és a gyermekpornográfiáról szóló kezdeményezések jogalapja a bűnügyi együttműködésre vonatkozó rendelkezések közül került ki.

8.2 Érdemes emlékeztetni arra, hogy a jelenleg hatályos Lisszaboni Szerződés jelentős változásokat vezetett be az összes említett dimenzió kapcsán, és számos új lehetőséget biztosít a közösségi fellépésre, amelyeket tudni kell értelmezni és végrehajtani. A legfontosabb újítás az Európai Alapjogi Charta beépítése az EU elsődleges joganyagába. Ezt követi a büntető- és polgári ügyekben való együttműködés jogi természetének módosítása, és végül a Szerződés számos – például a belső piac kiteljesedésére, a fogyasztóvédelemre és az emberi méltóság tiszteletben tartására vonatkozó – rendelkezésének módosítása. Az Európai Bizottság a közelmúltban a javasolt adatvédelmi rendeletet is az Európai Alapjogi Chartára és a Lisszaboni Szerződés fent említett rendelkezéseire alapozta.

8.3 A gyermekeket és fiatalokat célzó reklámok kérdése mindenekelőtt a polgársággal és az alapvető jogok védelmével kapcsolatos. A Charta fentiekben említett 1., 3., 24., 33. és 38. cikke lényeges, a közösségi fellépés szükségességét bőven indokoló jogalapot biztosít. Ezek mellett mindenképpen meg kell említeni az EUSZ 2. cikkét, 3. cikkének (5) és (6) bekezdését, illetve az EUMSZ 4., 9. és 10. cikkét.

8.4 Ezen a területen a tagállami kormányok mellett – akár a Tanácson belül, akár a megerősített együttműködés (EUSZ 20. cikk) keretében – a nemzeti parlamenteknek is fontos szerep jut az EUSZ 12. cikke értelmében, ezért kérjük őket, hogy vállalják fel ezt a felelősséget.

8.5 Ezen a téren a belső piac kiteljesítése is az egyike a legfontosabb célkitűzéseknek, amellyel ezenkívül az EUSZ 3. cikkének (3) bekezdése, illetve az EUMSZ 26., 114. és azt követő cikkei foglalkoznak. Az EUMSZ 12. és 169. cikke ezenkívül új lehetőségeket biztosít a fogyasztóvédelem terén. Az eljárási aspektusokra tekintettel az EUMSZ 67. és azt követő, és különösen a 81. és 82. cikke biztosítja a jogalapot a polgári és büntetőjogi kerethez, amely segíti kiegészíteni ezen a téren a gyermekek és fiatalok védelmének jogi keretét.

8.6 A téma közösségi szintű megközelítése végezetül megfelel a szubszidiaritási és az arányossági elvnek (EUSZ 5. cikk (3) és (4) bekezdés), mivel a határokon átnyúló vetülettel kapcsolatos célt a tagállamok kizárólag nemzeti rendszereiken belül nem képesek megfelelő mértékben megvalósítani. A kezdeményezés célját tehát EU-szintű fellépéssel jobban el lehet érni, összhangban a szubszidiaritás elvével. A kezdeményezés hatályát pedig azokra a vetületekre kell korlátozni, amelyek konkrét gyakorlati problémákat vetnek fel. A kezdeményezés nem foglalkozhat olyan szempontokkal, amelyeket nemzeti jogszabállyal megfelelőbben lehet szabályozni – ezáltal szem előtt tartható az arányosság elve.

Kelt Brüsszelben, 2012. szeptember 18-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Ez a javaslat vezetett a 2008/1351/EK határozat elfogadásához – HL L 348., 2008.12.24., 118. o.

(2) A kérdéssel foglalkozó, már így is kiterjedt irodalom mellett, amit szükségtelen itt felsorolni, jelentősége miatt külön megemlítendő az Európai Parlament Belső Politikák Főigazgatósága által készített tanulmány a reklámszabályokról és az új, audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv tekintetében kifejtett hatásaikról (2009. április).

(3) Lásd az alábbi véleményeket: HL C 287., 1997.9.22., 11. o., HL C 407., 1998.12.28., 193. o., HL C 48., 2002.2.21., 27. o., HL C 61., 2003.3.14., 32. o., HL C 208., 2003.9.3., 52. o., HL C 157., 2005.6.28., 136. o., HL C 221., 2005.9.8., 87. o., HL C 325., 2006.12.30., 65. o., HL C 224., 2008.8.30., 61. o., HL C 77., 2009.3.31., 8. o., HL C 317., 2009.12.23., 43. o., HL C 128., 2010.5.18., 69. o., HL C 48., 2011.2.15., 138. o., HL C 24., 2012.1.28., 154. o., HL C 43., 2012.2.15., 34. o., HL C 229., 2012.7.31., 90. o., véleményeket – A közösségi hálózatok felelős használata (Lásd e Hivatalos Lap 31. oldalát) és véleményeket – A gyermekbarát internet európai stratégiája (Lásd e Hivatalos Lap 68. oldalát).

(4) Jelentéstervezet a gyermekek védelméről a digitális világban (2012. április 2.). Az Európai Parlament Kulturális és Oktatási Bizottsága, előadó: Silvia Costa (PE486.198v01-00) http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=COMPARL&mode=XML&language=HU&reference=PE486.198.

(5) Kelly és mások (2007) rámutatnak, hogy Ausztráliában az 5 és 12 éves kor közötti gyerekek heti átlagban 96 élelmiszerreklámot látnak, amelyek közül 63 magas zsír- vagy cukortartalmú termékre vonatkozik (Kelly, B. P., Smith, B. J., King, L., Flood, V. M. & Bauman, A. (2007): Television food advertising to children: the extent and nature of exposure [Gyermekeknek szóló televíziós élelmiszerreklámok: a veszélyeztetettség mértéke és természete] Public Health Nutrition, 10. kötet, 11. szám, 1234–1240. oldal, Copyright Cambridge University Press). Egy Powell és mások által készített tanulmányból (2007) az derül ki, hogy az Egyesült Államokban a műsornak nem minősülő televíziós adások 27,2 %-a, azaz naponta átlagosan 23 reklám élelmiszerekhez kapcsolódik. (Powell LM, Szczypka G, Chaloupka FJ (2007): Exposure to Food Advertising on Television Among US Children [Az egyesült államokbeli gyermekek televíziós élelmiszerreklámoknak való kitettsége], Archives of Pediatric and Adolescent Medicine 161. szám, 553–560. o.).

(6) http://www.apa.org/pi/families/resources/advertising-children.pdf.

(7) Jelenleg öt tagállamban tilos a reklámozás a gyermekeknek szóló műsorokban, négy ország részleges tiltást vagy másféle – napszakra vagy bizonyos termékcsoportokra vonatkozó – korlátozást alkalmaz a gyermekműsorok kapcsán, hét ország pedig a szponzorok logóinak használatát tiltja meg a gyermekeknek szóló műsorokban. Lásd: http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm.

(8) A7–0369/2011, 2011. október 21.

(9) A7–0155/2012, különösen a 24., 28. és 29. pont (előadó: Maria Irigoyen PÉREZ).

(10) COM(2011) 942 final, 2012. január 11.

(11) COM(2011) 556 final, 2011. szeptember 13.

(12) COM(2012) 196 final, 2012. május 2.

(13) Lásd a 6. lábjegyzetet.

(14) Svédország esetében ez ahhoz vezetett, hogy az Európai Unió Bírósága 1997. július 9-i ítéletében megerősítette a tilalomnak az uniós jogszabályokkal való összeegyeztethetőségét (C-34/95. és C-35/95. sz. ügyek: Konsumentombudsmannen kontra De Agostini (Svenska) Förlag AB és TV-Shop i Sverige AB).

(15) Az EGSZB egy véleményében (HL C 221., 2005.9.8., 87. o.) egyértelműen szembehelyezkedett ezzel a megközelítéssel.

(16) Lásd a 2005. május 11-i 2005/29/EK irányelv preambulumának 7. pontját (HL L 149., 2005.6.11.).

(17) A 2005/29/EK irányelv 5. cikkének (3) bekezdése (HL L 149., 2005.6.11.). Úgy tűnik azonban, hogy az Európai Bizottság a közelmúltban közzétett, üdvözlendő közleményében (COM(2011) 942 final, 2012. január 11.) fontolóra veszi annak lehetőségét, hogy foglalkozzon „a megkérdőjelezhető vagy tiltott kereskedelmi kommunikáció alkalmazásával”, ami remélhetőleg kiterjed majd annak a jelen dokumentumban kifogásolt formáira is.

(18) Ennek kapcsán érdemes kiemelni, hogy az Európai Bizottság Információs Társadalmi és Médiaügyi Főigazgatósága kifejezésre juttatta azt a szándékát, hogy összeállítsa a bevált gyakorlatok egy európai kódexét (2012. március 19.).