Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a nem közúti mozgó gépek és berendezések belső égésű motorjainak kibocsátási határértékeire és típusjóváhagyására vonatkozó követelményekről /* COM/2014/0581 final - 2014/0268 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A javaslat háttere · Háttér-információk A nem közúti mozgó gépek és berendezések közé a kézi berendezésektől, építőipari gépektől és generátoroktól a vasúti motorkocsikon és mozdonyokon keresztül a belvízi hajókig a belső égésű motorral felszerelt gépek széles skálája tartozik. Ezek a motorok jelentős mértékben hozzájárulnak a légszennyezéshez, és az EU-ban e motorok számlájára írható a nitrogén-oxid (NOx) kibocsátásának mintegy 15 %-a és a részecskék (PM) kibocsátásának 5 %-a. Az e motorokra vonatkozó kibocsátási határértékeket jelenleg a 97/68/EK irányelv állapítja meg. Ezt az irányelvet több alkalommal módosították, de számos műszaki felülvizsgálat megállapította, hogy a jogszabálynak jelenlegi formájában hiányosságai vannak. Hatálya túlságosan korlátozott, mivel egyes motorkategóriákat nem is foglal magában. Új kibocsátási szakaszok bevezetésére utoljára akkor került sor, amikor 2004-ben módosították az irányelvet, amely ma már nem tükrözi a technológia jelenlegi állását. Ezen túlmenően az egyes motorkategóriákra vonatkozó kibocsátási határértékek nincsenek összhangban egymással. Végül a közelmúltban meggyőző bizonyíték merült fel a dízelmotorok kipufogógáz-kibocsátásának, különösen a részecskék (azaz a dízelkorom) káros hatására vonatkozóan. Az egyik legfontosabb megállapítás szerint a részecskék mérete döntő tényező az egészségre gyakorolt, megfigyelt hatás szempontjából. Ez a kérdés csak részecskeszám-alapú határértékek (azaz részecskeszám-határérték) bevezetésével oldható meg. Ezért a közúti ágazatban zajló változásokkal is összhangban a legérintettebb motorkategóriák tekintetében indokoltnak tűnt egy olyan új kibocsátási szakasz (V. szakasz) bevezetése, amely a részecsketömeg mellett a részecskeszámra vonatkozó határértékeket is megállapít. · A javaslat okai és céljai A javaslat az emberi egészség és a környezet védelmét, valamint a nem közúti mozgó gépekben és berendezésekben használt motorok belső piacának zavartalan működését kívánja biztosítani. Emellett a versenyképesség és a megfelelőség szempontjával is foglalkozik. Az EU levegőminőséggel kapcsolatos politikájával összhangban a cél a forgalomba hozott új motorok kibocsátásának fokozatos csökkentése, és idővel a régebbi, környezetszennyezőbb motorok leváltása. Ez várhatóan jelentős kibocsátáscsökkentést eredményez összességében, de a motorkategóriánkénti csökkenés attól függ majd, hogy jelenleg mennyire szigorúak a vonatkozó előírások. A javaslat a várakozások szerint továbbá könnyíteni fog a tagállamokra nehezedő nyomáson, miszerint további szabályozási intézkedéseket kellene hozniuk, amelyek azonban akadályozhatják a belső piac működését. Végül pedig a javaslat arra irányul, hogy harmonizált szabályok révén, valamint az eltérő kibocsátási követelményekből eredő szabályozási korlátokat csökkentve megszüntesse a külkereskedelmet gátló akadályokat, különösen azzal a céllal, hogy közelítse egymáshoz az EU és az USA követelményeit. A javaslat végül hozzá kíván járulni az európai ágazat versenyképességéhez azáltal, hogy egyszerűsíti a típusjóváhagyásra vonatkozó meglévő jogszabályokat, javítja az átláthatóságot, és csökkenti az adminisztratív terheket. · Meglévő rendelkezések a javaslat által érintett területen A nem közúti mozgó gépek és berendezések motorjainak kibocsátására vonatkozó meglévő követelményeket a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe szánt belső égésű motorok gáz- és szilárd halmazállapotú szennyezőanyag-kibocsátása elleni intézkedésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1997. december 16-i 97/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 59., 1998.2.27., 1. o.) szabályozza. A javaslattervezet és az ahhoz kapcsolódó végrehajtási és felhatalmazáson alapuló jogi aktusok átveszik és továbbfejlesztik a fenti jogi aktusban megállapított követelményeket, melyekkel kapcsolatban egy műszaki felülvizsgálat számos lényeges hiányosságról tett megállapítást. A hatályban lévő jogszabályhoz képest a rendeletjavaslat: – olyan új kibocsátási határértékeket vezet be, amelyek tükrözik a közúti ágazatban bekövetkezett technológiai fejlődést és az arra vonatkozó uniós politikákat, az uniós levegőminőségi célértékek elérése érdekében; – az (uniós és nemzetközi) piaci harmonizáció fokozása és a piaci torzulások kockázatának minimálisra csökkentése érdekében kiterjeszti az irányelv hatályát; – a közigazgatási eljárások egyszerűsítését és a végrehajtás javítását célzó intézkedéseket, többek között jobb piaci felügyeletet szolgáló feltételeket vezet be. · Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel A szóban forgó kezdeményezés célja a környezet védelmének javítása a meglévő kibocsátási határértékek felülvizsgálata és adott esetben hatályuk kiterjesztése révén. Célja ugyanakkor az is, hogy biztosítsa az egységes piac megfelelő működését, valamint megszüntesse az egységes piacon és a nemzetközi szinten működő vállalatok felesleges terheit. Ezért teljes mértékben összhangban áll az Európa 2020 stratégiával és az EU fenntartható fejlődési stratégiájával. Ebben az összefüggésben a vizsgált kezdeményezés jól illeszkedik az alábbi konkrét politikákhoz és célkitűzésekhez: – az EU 6. környezetvédelmi cselekvési programja[1], amely szerint el kell érni „a levegő minőségének olyan szintjét, amely nem idéz elő jelentős negatív hatást és kockázatot az emberi egészségre és a környezetre”; – a levegőszennyezésről szóló tematikus stratégia[2], amely a 2020-ig tartó időszakra vonatkozóan átfogó uniós politikai keretet biztosít a levegőszennyezés emberi egészségre és környezetre gyakorolt negatív hatásainak csökkentéséhez; – a nemzeti kibocsátási határértékekről szóló 2001/81/EK irányelv, amely jogilag kötelező érvényű határértékeket állapít meg számos légköri szennyező anyag tekintetében a tagállami szinten megengedhető összes kibocsátásra vonatkozóan. Az említett irányelv értelmében szolgáltatott hivatalos adatok szerint 2010-ben 12 tagállam túllépte az említett határértékeket, és – bár bekövetkezett némi javulás –a megfelelési problémák várhatóan továbbra is fennállnak; – a környezeti levegő minőségéről szóló 2008/50/EK irányelv, amely jogilag kötelező érvényű határértékeket állapít meg a legfontosabb légköri szennyező anyagok – mint például a részecskék és a nitrogén-dioxid – kültéri levegőben mérhető koncentrációjára vonatkozóan; – a közlekedésről szóló 2011. évi fehér könyv[3], különös tekintettel a környezetbarátabb belvízi hajózásra és vasúti szállításra. Valamennyi fenti szakpolitika célkitűzéseinek eléréséhez kedvezően járulna hozzá, ha szigorúbb követelmények vonatkoznának a nem közúti mozgó gépek és berendezések belső égésű motorjaira. Végezetül a javaslat az iparpolitikáról szóló közlemény 2012. évi frissített változatával[4] is összhangban áll, valamint a műszaki harmonizációhoz is jelentős mértékben hozzájárulhat az EU és az USA közötti kereskedelmi tárgyalások (a transzatlanti kereskedelmi és beruházási partnerség) keretében. 2. Konzultáció az érdekeltekkel és hatásvizsgálat · Konzultáció az érdekeltekkel A konzultáció módja, a legfontosabb célterületek és a válaszadók köre A javaslat kidolgozása során a Bizottság számos módon konzultált az érdekelt felekkel: – Nyilvános internetes konzultációra került sor, amely a javaslat összes szempontjára kiterjedt. Az uniós tagállamok nemzeti és regionális hatóságaitól (minisztériumoktól, ügynökségektől), szakmai szervezetektől, ipari vállalatoktól, nem kormányzati szervezetektől és szociális partnerektől érkeztek válaszok. – A nyilvános internetes konzultáció kiegészítéseként 2013. február 14-én, Brüsszelben az érdekeltek meghallgatására is sor került, amelyen mintegy 80 fő vett részt. – A korábban, külső tanácsadók által elvégzett több hatásvizsgálat keretében az érdekeltek felkérést kaptak arra, hogy vegyenek részt a folyamatban, és küldjék el észrevételeiket. – A javaslatot több ülésen is megvitatta a Bizottságnak a gépek kibocsátásával foglalkozó szakértői munkacsoportja (GEME), amely az ipar, a nem kormányzati szervezetek, valamint a tagállamok és az Európai Bizottság képviselőit tömöríti. A válaszok összefoglalása és figyelembevételük módja A nyilvános konzultáció 2013. január 15-én kezdődött és 2013. április 8-án zárult le (12 hétig tartott). Ebből a célból a Bizottság szolgálatai létrehoztak egy célzott konzultációs honlapot[5], és készítettek egy 15 oldalas konzultációs dokumentumot, amely felvázolta a legfontosabb kérdéseket, a vizsgálatok eredményeit és a lehetséges fellépéseket. Összesen 69 válasz érkezett. A hatásvizsgálati jelentés II. melléklete tartalmazza az eredmények részletes elemzését, míg az egyes válaszok megtekinthetők a konzultáció honlapján. · A szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása Érintett tudományterületek/szakterületek A javaslathoz értékelni kellett a különböző szakpolitikai lehetőségeket és a kapcsolódó gazdasági, társadalmi és környezeti hatásokat. Alkalmazott módszerek A Bizottság különböző tanulmányokat készített, és rendszeresen konzultált az érdekeltekkel az új határértékek megvalósíthatóságáról és arról, hogy a műszaki fejlődésnek megfelelően szükséges-e új kipufogógáz-kibocsátási szakaszokat bevezetni. A hatásvizsgálat a következő külső tanulmányokra[6] épül: – az irányelvnek a Közös Kutatóközpont által két részben benyújtott technikai felülvizsgálata, amelynek 1. része tartalmazza a nem közúti mozgó gépekre és berendezésekre vonatkozó kibocsátási leltárak áttekintését. A 2. rész többek között a szikragyújtású motorokra (kisméretű benzinüzemű motorokra és motoros szánok motorjára) összpontosít, és többek között az építőipari és mezőgazdasági gépek kibocsátási leltárait és piaci értékesítését elemzi, – az ARCADIS N.V. által összeállított hatásvizsgálati tanulmány a Közös Kutatóközpont által készített technikai felülvizsgálatban kidolgozott szakpolitikai lehetőségeket értékeli. Egy ugyanezen szerződő fél által készített kiegészítő tanulmány kifejezetten a kis- és középvállalkozásokra (kkv-kre) gyakorolt hatást vizsgálta. Az említett tanulmány a társadalmi és gazdasági hatások mellett a környezetre és az egészségre gyakorolt hatást is értékelte, – a Risk & Policy Analysis (RPA) és az Arcadis tanulmánya azt értékeli, hogy a nem közúti mozgó gépek és berendezések jelenleg milyen mértékben járulnak hozzá az üvegházhatást okozó gázok (ÜHG) kibocsátásához. A szóban forgó tanulmány emellett azt is vizsgálja, hogy mennyiben megvalósítható a változó fordulatszámú motorokra vonatkozó kibocsátási határértékeknek az állandó fordulatszámon működő motorokra való kiterjesztése, és azt a lehetőséget is mérlegeli, hogy a kipufogógáz-kibocsátási határértékeket összhangba hozzák az USA határértékeivel, – a Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság által megrendelt PANTEIA tanulmány[7] a belvízi hajózási ágazatban kialakult helyzetet elemzi, és a belvízi hajózás kibocsátásainak csökkentésére irányuló konkrét intézkedéseket értékeli. A hatásvizsgálattal összefüggő munkát figyelemmel követte és tanácsadással segítette egy szolgálatközi irányítócsoport, amely 2013-ben négyszer ülésezett. A Bizottság valamennyi érintett szolgálatát felkérték, hogy vegyen részt a csoportban. A Közös Kutatóközpont ezenkívül az egyes motorkategóriákra vonatkozóan meghatározott részecskeszám-határértékek hatásait vizsgáló kutatási projekttel is támogatta az elemzői munkát. A szakértői vélemények nyilvánosságának biztosítása A fent említett tanulmányokról szóló jelentések a Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóság honlapján olvashatóak. · Hatásvizsgálat Három fő szakpolitikai lehetőség részletes vizsgálatára került sor. Minden egyes lehetőség különböző allehetőségeket foglal magában a nem közúti mozgó gépek és berendezésekre vonatkozó uniós jogszabályok által már szabályozott motorkategóriákra és alkalmazásokra, valamint a jövőben valószínűleg az említett jogszabályok hatálya alá kerülő motorkategóriákra és alkalmazásokra vonatkozóan. Az első, változatlan politikát feltételező lehetőség mellett a választási lehetőségek a következők: 2. lehetőség: A szabályozás hozzáigazítása az USA-ban alkalmazott előírások hatályához és határértékeihez. 3. lehetőség: A leginkább releváns kibocsátó források esetében közelítés a közúti ágazat csökkentési céljaihoz. 4. lehetőség: Megerősített ellenőrzésre vonatkozó rendelkezések révén a csökkentési célok fokozása. Az elemzés azonban már figyelembe vette, hogy az előnyben részesített megoldás különböző lehetőségek elemeit is kombinálhatja. A költségek és előnyök elemzése önálló modulokban történt, ami lehetővé teszi az elemek átcsoportosítását. A kezdeti elemzés megvizsgálta a nem jogalkotási lehetőségeket (pl. az ágazattal kötött önkéntes megállapodás lehetőségét), de az a következtetés született, hogy ez a megközelítés nem lenne megfelelő a kezdeményezés célkitűzéseinek eléréséhez. E döntés azon a megfontoláson alapul, hogy a nem közúti mozgó gépek és berendezések motorjaira vonatkozó kibocsátási határértékek valószínűleg nem lennének hatékonyak, és nem garantálnának minden gazdasági szereplő számára egyenlő versenyfeltételeket, hacsak nem lennének jogilag kötelezőek. A hatásvizsgálat 2013. november 20-i előterjesztését követően a Hatásvizsgálati Testület elfogadta azt. 3. A javaslat jogi elemei · A javaslat összefoglalása A javaslat szigorúbb határértékek elfogadásával és a „kétszintű megközelítés” bevezetésével jelentős mértékben továbbfejleszti a nem közúti mozgó gépek és berendezések motorjaira vonatkozó típus-jóváhagyási rendszert a kibocsátásokra vonatkozó műszaki követelmények tekintetében. A javaslat a tervezett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén részletesen meg fogja határozni az V. szakasz kibocsátási határértékeire vonatkozó új kötelező követelményeket. A javaslat alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok többek között a következőket fogják előírni: – a vizsgálati ciklusokra vonatkozó részletes műszaki követelmények, – műszaki vizsgálati és mérési eljárások, – az e rendelet alapján engedélyezett mentességekre vonatkozó részletes szabályok és követelmények, – a típus-jóváhagyási eljárásokra vonatkozó részletes rendelkezések. · Jogalap A javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikke. · A szubszidiaritás elve Mivel a javaslat nem tartozik az Unió kizárólagos hatáskörébe, a szubszidiaritás elve érvényesül. Mivel a javaslat meglévő uniós jogszabályok módosításával jár, csak az Unió tudja eredményesen orvosolni a problémákat. Ezen túlmenően a javaslat politikai célkitűzései nem valósíthatók meg kielégítő módon a tagállamok intézkedései révén. Az egységes piac működését a nem közúti mozgó gépek és berendezések motorjainak terén akadályozó gátak elkerülése érdekében, valamint a légszennyezettség transznacionális jellege miatt uniós szintű fellépésre van szükség. Noha a fő légszennyező anyagok hatása a forrás közelében a legsúlyosabb, a légminőségre gyakorolt hatás nem korlátozódik a helyi szintre, és a határokon átnyúló szennyezés olyan súlyos környezetvédelmi probléma, amely aláaknázhatja a nemzeti megoldások hatékonyságát. A légszennyezés problémájának megoldásához összehangolt uniós szintű fellépésre van szükség. A kibocsátási határértékek és típus-jóváhagyási eljárások nemzeti szinten való meghatározása potenciálisan 28 különböző rendszer egyvelegének kialakulását is eredményezhetné, ami jelentős akadályt jelentene az Unión belüli kereskedelemben. Emellett jelentős adminisztratív és pénzügyi terhet róhat az olyan gyártókra, amelyek több piacon is jelen vannak. Ezért a vizsgált kezdeményezés célkitűzéseit uniós szintű fellépés nélkül nem lehet elérni. Végül várhatóan egy harmonizált uniós szintű megközelítés a leginkább költséghatékony módja annak, hogy a gyártók és végfelhasználók kibocsátáscsökkentést érjenek el. A javaslat ezért megfelel a szubszidiaritás elvének. · Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének a következők miatt: Amint azt a hatásvizsgálat is mutatja, a javaslat megfelel az arányosság elvének, mert nem lépi túl a belső piac zavartalan működésének biztosítására irányuló célkitűzések teljesítéséhez szükséges mértéket, ugyanakkor nagyfokú közbiztonságot és környezetvédelmet garantál. A szabályozási környezet egyszerűsítése jelentősen hozzájárul a nemzeti hatóságok és a gazdasági ágazat adminisztratív költségeinek csökkentéséhez. · A jogi aktus típusának megválasztása A javasolt eszköz: rendelet. Más jogi aktus nem felelne meg a következők miatt: A 97/68/EK irányelvet több alkalommal jelentősen módosították. A közérthetőség, a kiszámíthatóság, az ésszerűség és az egyszerűsítés érdekében a Bizottság javaslata szerint a 97/68/EK irányelvet egy rendelettel és korlátozott számú, felhatalmazáson alapuló jogi aktussal és végrehajtási aktussal kell felváltani. Emellett a rendelet mint jogi aktus alkalmazása biztosítja, hogy a vonatkozó rendelkezések közvetlenül alkalmazandók legyenek a gyártókra, a jóváhagyó hatóságokra és a műszaki szolgálatokra, továbbá sokkal gyorsabban és hatékonyabban naprakésszé tehetők legyenek a műszaki fejlődés függvényében. A javaslat „kétszintű megközelítést” alkalmaz, amelyet már a gépjárművek EU-típusjóváhagyására vonatkozó egyéb jogszabályokban is alkalmaznak. Ez a megközelítés két lépésben rendelkezik a jogszabályokról: · első lépésként az Európai Parlament és a Tanács az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikkén alapuló rendeletben rendes jogalkotási eljárással előírja az alapvető rendelkezéseket; · második lépésként a Bizottság által az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikke szerint elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal műszaki előírásokat határoznak meg, amelyekkel végrehajtják az alapvető rendelkezéseket. 4. Költségvetési hatások A típus-jóváhagyási információk cseréjére szolgáló elektronikus adatbázis létrehozásához kapcsolódó költségeket már felmérte egy, az ENSZ-EGB megbízásából 2006 júniusában elkészített megvalósíthatósági tanulmány[8], és a gépjárművekre vonatkozóan az EU-ban már létezik egy európai típus-jóváhagyási csererendszer (European Type-Approval Exchange System, ETAES). Noha a megvalósíthatósági tanulmány nem egy nyilvánosan hozzáférhető adatbázis alapján készült, mégis feltételezhető, hogy a költségértékelés reális képet ad a felmerülő költségekről. A tanulmány előrejelzése szerint az egyszeri indulási költség 50 000–150 000 EUR között mozogna, míg a működési költség 5 000–15 000 EUR/hónap lenne a szolgáltatóval kötött szerződés tartamától függően. Hasonló havi összeggel kell számolni egy ügyfélszolgálati szolgáltatás üzemeltetése esetén, amennyiben szükség van rá. 5. Kiegészítő információk · Szimuláció, kísérleti szakasz és átmeneti időszak A javaslat általános és egyedi átmeneti időszakokat ír elő annak érdekében, hogy elegendő átfutási idő álljon rendelkezésre a motorok és a gépek gyártói, valamint a közigazgatási szervek számára. A jelenlegi kibocsátási előírásokról az új kibocsátási szakaszra való átálláshoz pedig egy újonnan kidolgozott átmeneti rendszert javasol, amely adminisztratív szempontból lényegesen egyszerűbb a motorok és a gépek gyártói számára, ugyanakkor jelentősen csökkenti a nemzeti jóváhagyó hatóságok terheit. A használatban lévő motorok kibocsátásának nyomon követése érdekében pedig kísérleti projekteket javasol a megfelelő vizsgálati eljárások kialakítása céljából. · Egyszerűsítés A javaslat eredményeképpen egyszerűsödik a jogi szabályozás. A javaslat hatályon kívül helyez egy, a nem közúti mozgó gépek és berendezések kibocsátására vonatkozó, rendkívül összetett, 15 mellékletet tartalmazó irányelvet, amelyet 8 alkalommal módosítottak átdolgozás nélkül. A javaslat a hatóságok adminisztratív eljárásait is egyszerűbbé teszi. A javaslat az uniós joganyag korszerűsítésére és egyszerűsítésére irányuló folytatólagos bizottsági program, valamint a Bizottság jogalkotási és munkaprogramja részét képezi (hivatkozás: 2010/ENTR/001). · Hatályos jogszabályok hatályon kívül helyezése A javaslat elfogadása meglévő jogszabályok hatályon kívül helyezését eredményezi. · Európai Gazdasági Térség A javasolt aktus érinti az Európai Gazdasági Térséget, ezért arra is ki kell terjeszteni. 2014/0268 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a nem közúti mozgó gépek és berendezések belső égésű motorjainak kibocsátási határértékeire és típusjóváhagyására vonatkozó követelményekről (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[9], rendes jogalkotási eljárás keretében[10], mivel: (1) A belső piac olyan belső határok nélküli térség, amelyben biztosítani kell az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgását. Ebből a célból a 97/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[11] intézkedéseket hozott a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe építendő motorok által okozott légszennyezés csökkentése érdekében. Helyénvaló további erőfeszítéseket tenni az Unió belső piacának fejlődése és működése érdekében. (2) A belső piacot olyan átlátható, egyszerű és következetes szabályokra kell építeni, amelyek jogbiztonságot és egyértelműséget szavatolnak mind a vállalkozások, mind a fogyasztók javát szolgálva. (3) Az elfogadás egyszerűsítésének és felgyorsításának céljából új szabályozási koncepció került bevezetésre a motorok uniós típus-jóváhagyására vonatkozó jogi szabályozás tekintetében. Ennek megfelelően a jogalkotó meghatározza az alapvető szabályokat és elveket, és felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a további műszaki részletekről. A lényegi követelmények tekintetében ennek a rendeletnek a gáz- és szilárd halmazállapotú szennyezőanyagok kibocsátásával kapcsolatban pusztán alapvető rendelkezéseket kell meghatároznia, és fel kell hatalmaznia a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban műszaki előírásokat fektessen le. (4) A 167/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[12] már létrehozta a mezőgazdasági és erdészeti járművek jóváhagyásának és piacfelügyeletének szabályozási keretét. A területek hasonlósága miatt, továbbá a 167/2013/EU rendelet alkalmazása terén szerzett pozitív tapasztalatokra tekintettel az említett rendelet által megállapított számos jogot és kötelezettséget a nem közúti mozgó gépek és berendezések tekintetében is érdemes figyelembe venni. Rendkívül fontos azonban egy olyan sajátos szabályrendszer elfogadása, amely teljes mértékben figyelembe veszi a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe beépítendő motorokra vonatkozó egyedi követelményeket. (5) Ennek a rendeletnek tartalmaznia kell a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe beépítendő motorokra vonatkozó kibocsátási határértékekhez és EU-típusjóváhagyási eljárásokhoz kapcsolódó lényegi követelményeket. Az e rendeletben foglalt vonatkozó követelmények fő elemei a Bizottság által 2013. november 20-án végrehajtott hatásvizsgálat eredményein alapulnak, amely különböző lehetőségeket elemzett, számba véve azok lehetséges gazdasági, környezeti, biztonsági és társadalmi előnyeit és hátrányait. Az elemzés során mind minőségi, mind mennyiségi szempontokat figyelembe vettek. A különböző lehetőségek összehasonlítását követően kiválasztották az előnyben részesített lehetőségeket, amelyek e rendelet alapját képezik. (6) E rendelet célja, hogy – a belső piac működésének biztosítása érdekében – harmonizált szabályokat határozzon meg a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe építendő motorok EU-típusjóváhagyására. E célból olyan új kibocsátási határértékeket kell megállapítani, amelyek az uniós levegőminőségi célértékek elérése és a nem közúti mozgó gépek és berendezések kibocsátásának csökkentése érdekében tükrözik a technológiai fejlődést, és biztosítják az uniós politikákhoz való igazodást a közúti ágazatban, ezáltal arányosabbá téve a gépeknek a közúti járművekhez viszonyított kibocsátását. Az uniós és nemzetközi piaci harmonizáció fokozása és a piaci torzulások kockázatának minimálisra csökkentése érdekében ki kell terjeszteni az e területre vonatkozó uniós jogszabályok hatályát. E rendelet továbbá a jelenlegi jogi keretrendszer egyszerűsítésére törekszik, és intézkedéseket tartalmaz az adminisztratív eljárások egyszerűsítésére, valamint a végrehajtás általános feltételeinek különösen a piacfelügyeleti szabályok megerősítése révén való javítására. (7) A nem közúti gépek és berendezések motorjai, valamint a személy- és áruszállító járművek segédmotorjai tekintetében megállapított követelményeknek összhangban kell állniuk a „Cselekvési terv – A szabályozási környezet egyszerűsítése és javítása” című, 2002. június 5-i bizottsági közleményben szereplő elvekkel. (8) Az 1386/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozattal[13] elfogadott hetedik általános uniós környezetvédelmi cselekvési program emlékeztet arra, hogy az Unió vállalta a levegőminőség olyan szintjének elérését, amely nem idéz elő jelentős negatív hatást és kockázatot az emberi egészségre és a környezetre nézve. Az uniós jogszabályok megfelelő kibocsátási határértékeket határoztak meg a környezeti levegő minőségének vonatkozásában az emberi egészség és különösen az érzékeny egyének védelme érdekében, valamint a nemzeti kibocsátási határértékek vonatkozásában[14]. A 2001. május 4-i közleményét követően, amely elindította a „Tiszta levegőt Európának” (CAFE) programot, a Bizottság 2005. szeptember 21-én újabb közleményt fogadott el „A levegőszennyezésre vonatkozó tematikus stratégia” címmel. A tematikus stratégia egyik következtetése szerint a levegőminőségre vonatkozó európai uniós célok eléréséhez a közlekedési ágazat (légi, tengeri és szárazföldi közlekedés), a háztartások, valamint az energia-, a mezőgazdasági és az ipari ágazat kibocsátásának további csökkentésére van szükség. Ezzel összefüggésben a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe beépített motorok kibocsátásának csökkentését az átfogó stratégia részeként kell megközelíteni. Az V. szakasz kibocsátási határértékei alkotják az egyik olyan intézkedést, amely a légszennyezőanyagok – többek között a légszennyező részecskék (PM) – és az ózonelőanyagok – például a nitrogén-oxidok és a szénhidrogének – tényleges, használat közbeni kibocsátásának csökkentésére irányul. (9) Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) 2012. június 12-én a Nemzetközi Rákkutató Ügynöksége (IARC) révén a dízelmeghajtású járművek által kibocsátott gázokat az embereknél rákkeltő hatásúnak (1. csoport) sorolta be, miután megfelelően bizonyította, hogy az említett kipufogógáznak való kitettség a tüdőrák fokozott kockázatával jár. (10) Az Unió levegőminőségi céljainak megvalósítása a motorok kibocsátásának csökkentésére irányuló folyamatos erőfeszítést igényel. Ezért a gyártókat egyértelműen tájékoztatni kell a jövőbeni kibocsátási határértékekről, és kellő időt kell hagyni azok teljesítésére és a szükséges műszaki fejlesztésekre. (11) A kibocsátási határértékek meghatározása során fontos figyelembe venni a piacok és a gyártók versenyképességére gyakorolt hatásokat, a felmerülő közvetlen és közvetett üzleti költségeket, valamint az innováció ösztönzése, a levegőminőség javulása, az egészségügyi kiadások csökkenése és a várható élettartam növekedése terén jelentkező előnyöket. (12) A nem közúti mozgó gépek és berendezések motorjai által kibocsátott szennyezőanyagok az emberi tevékenység miatt keletkező egyes káros légszennyezők teljes mennyiségének jelentős részét képviselik. A nitrogén-oxidok (NOx) és a részecskék (PM) általi légszennyezésért jelentős mértékben felelős motoroknak az új kibocsátási határértékekre vonatkozó szabályok hatálya alá kell tartozniuk. (13) A Bizottságnak figyelemmel kell kísérnie azokat a még nem szabályozott kibocsátásokat, amelyek az új üzemanyag-összetételek, motortechnológiák és kibocsátáscsökkentő rendszerek egyre szélesebb körben való használata következtében jelennek meg. A Bizottságnak szükség esetén e kibocsátások szabályozása érdekében javaslatot kell benyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. (14) Helyénvaló az olyan alternatív tüzelőanyagot felhasználó járművek bevezetésének ösztönzése, amelyeknek alacsony a NOx- és részecskekibocsátása. Ezért az összes szénhidrogénre vonatkozó határértékeket ki kell igazítani annak érdekében, hogy figyelembe vegyék a metántól különböző szénhidrogének és a metán kibocsátását. (15) Az ultrafinom légszennyező részecskék (0,1 μm vagy kisebb méretű szilárd anyagok) kibocsátására vonatkozó szabályozás biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy – a jelenleg használt tömeg alapú megközelítés mellett – részecskeszámon alapuló szabályozást is elfogadhasson a légszennyezőrészecske-kibocsátás tekintetében. A részecskeszámon alapuló megközelítésnek az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága (ENSZ-EGB) légszennyezőrészecske-mérő programjának (Particulate Measurement Programme – PMP) eredményeire kell támaszkodnia, és figyelembe kell vennie a már elfogadott nagyratörő környezetvédelmi célokat. (16) Ezen környezetvédelmi célok elérése érdekében helyénvaló rámutatni arra, hogy a részecskeszámra vonatkozó határértékek valószínűleg a legjobb rendelkezésre álló technológiát alkalmazó részecskeszűrőkkel jelenleg elérhető legmagasabb teljesítményszinteket tükrözik. (17) A Bizottságnak világszinten harmonizált menetciklusokat kell elfogadnia azon vizsgálati eljárások vonatkozásában, amelyek a kibocsátás tekintetében történő uniós típusjóváhagyás szabályozásának alapját képezik. A használat közbeni tényleges kibocsátások figyelemmel kísérésére hordozható kibocsátásmérő rendszerek alkalmazását is figyelembe kell venni. (18) Annak érdekében, hogy a használat közbeni tényleges kibocsátások jobban ellenőrizhetők legyenek, valamint a használatban lévő motorok megfelelőségvizsgálatának előkészítése céljából megfelelő időkereten belül hordozható kibocsátásmérő rendszereken alapuló vizsgálati módszereket kell elfogadni a kibocsátásra vonatkozó követelményeknek való megfelelés nyomon követéséhez. (19) Az utókezelő berendezés megfelelő működése alapvető követelmény a szennyezőanyag-kibocsátásokra vonatkozó határértékek betartásához, különösen a NOx esetében. Ebben az összefüggésben olyan intézkedéseket kell bevezetni, amelyek biztosítják a reagensek használatán alapuló rendszerek megfelelő működését. (20) A tagállamokban lehetővé kell tenni a kibocsátási határértékekre vonatkozó új szabályok és az uniós típus-jóváhagyási eljárások hatálya alá tartozó és azoknak megfelelő motorok forgalomba hozatalát; ezekre a motorokra nem lehet előírni más, tagállami hatályú kibocsátási követelményt. A jóváhagyást megadó tagállamnak kell meghoznia a szükséges ellenőrzési intézkedéseket annak érdekében, hogy biztosítsa az egyes EU-típusjóváhagyások szerint gyártott motorok azonosítását. (21) Korlátozott számú esetben mentességet kell adni a fegyveres erőkkel, a logisztikai ellátási korlátokkal, a prototípusok helyszíni vizsgálatával és a gépek robbanásveszélyes légkörben való használatával összefüggő különleges igények kielégítése érdekében. (22) A nemzeti hatóságoknak az e rendelet piacfelügyeletre vonatkozó rendelkezéseiben meghatározott kötelezettségei részletesebbek, mint a 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[15] megfelelő rendelkezései. (23) Annak biztosítása érdekében, hogy a gyártás megfelelőségét ellenőrző eljárást – amely az EU-típusjóváhagyási rendszer egyik sarokköve – rendben végrehajtsák, és az megfelelően működjön, a kijelölt illetékes hatóságnak vagy egy erre a célra kinevezett, megfelelően képesített műszaki szolgálatnak rendszeresen ellenőriznie kell a gyártókat. (24) Az Unió szerződő fele az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottsága kerekes járművekre és azokba szerelhető, illetve azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint az ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló megállapodásának (a továbbiakban: a felülvizsgált 1958-as megállapodás). (25) Következésképpen az ENSZ-EGB azon előírásait és azok módosításait, amelyeket az Unió a 97/836/EK határozatot alkalmazva elfogadott, vagy amelyekhez az Unió a 97/836/EK határozatot alkalmazva csatlakozott, az EU-típusjóváhagyásra vonatkozó jogszabályok részévé kell tenni. Ennek megfelelően a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak meghatározása céljából, hogy mely ENSZ-EGB-előírások vonatkoznak az EU-típusjóváhagyásokra. (26) E rendelet egységes feltételek mellett történő végrehajtásának biztosítása érdekében végrehajtási hatásköröket kell ruházni a Bizottságra. Ezeket a hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[16] megfelelően kell gyakorolni. (27) E rendelet további műszaki részletekkel való kiegészítése érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a motorcsaládokra, a szakszerűtlen beavatkozásra, a használatban lévő motorok kibocsátásának nyomon követésére, a műszaki vizsgálatokra és mérési eljárásokra, a gyártásmegfelelőségre, a motor kipufogógáz-utókezelő rendszerének a motortól külön történő szállítására, a helyszíni vizsgálatra szánt motorokra, a veszélyes környezetben való használatra szánt motorokra, a motortípus-jóváhagyások egyenértékűségére, az eredetiberendezés-gyártóknak (OEM-ek) és a végfelhasználóknak adott tájékoztatásra, a műszaki szolgálatok önellenőrzésére, előírásaira és értékelésére, a teljesen vagy részben gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal működő motorokra, a részecskeszám mérésére és a vizsgálati ciklusokra vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról. (28) A tagállamoknak szabályokat kell megállapítaniuk az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozóan, és gondoskodniuk kell azok végrehajtásáról. E szankcióknak hatásosnak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük. (29) A folyamatos műszaki fejlődés, valamint a kutatás és innováció területén elért legújabb eredmények figyelembe vétele érdekében további lehetőségeket kell találni a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe beépített motorok szennyezőanyag-kibocsátásának csökkentésére. Ennek az értékelésnek elsősorban azokra a motorkategóriákra kell összpontosítania, amelyek először kerülnek e rendelet hatálya alá, valamint azokra, amelyek esetében e rendelet értelmében változatlanok maradnak a kibocsátási határértékek. (30) Az egyértelműség, a kiszámíthatóság, az ésszerűség és az egyszerűsítés, valamint a motor- és gépgyártókra nehezedő terhek csökkentése érdekében e rendeletnek korlátozott számú végrehajtási szakaszt kell tartalmaznia az új kibocsátási szintek és típus-jóváhagyási eljárások bevezetése tekintetében. A követelmények időben történő meghatározása alapvető fontosságú annak biztosítása érdekében, hogy elegendő felkészülési idő álljon a gyártók rendelkezésére a sorozatban gyártott motorokkal kapcsolatos műszaki megoldások kidolgozására, vizsgálatára és alkalmazására, valamint a gyártók és a tagállami jóváhagyó hatóságok rendelkezésére a szükséges közigazgatási rendszerek bevezetésére. (31) A 97/68/EK irányelvet több alkalommal jelentősen módosították. A közérthetőség, a kiszámíthatóság, az ésszerűség és az egyszerűsítés érdekében a 97/68/EK irányelvet egy rendelettel és korlátozott számú, felhatalmazáson alapuló jogi aktussal és végrehajtási aktussal kell felváltani. A rendelet mint jogi aktus alkalmazása biztosítja, hogy a vonatkozó rendelkezések közvetlenül alkalmazandók legyenek a gyártókra, a jóváhagyó hatóságokra és a műszaki szolgálatokra, továbbá sokkal gyorsabban és hatékonyabban naprakésszé tehetők legyenek a műszaki fejlődés függvényében. (32) Az ezzel a rendelettel létrehozott új szabályozási rendszer alkalmazásának következményeként 2017. január 1-jén hatályon kívül kell helyezni a 97/68/EK irányelvet. Ez az időpont elegendő időt biztosít az ágazatnak ahhoz, hogy alkalmazkodni tudjon az e rendeletben lefektetett új előírásokhoz, illetve az e rendelet alapján elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban és végrehajtási jogi aktusokban meghatározott műszaki előírásokhoz és közigazgatási rendelkezésekhez. (33) Mivel e rendelet céljait – nevezetesen a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe beépítendő motorokra vonatkozó kibocsátási határértékekkel és EU-típusjóváhagyási eljárásokkal összefüggő közigazgatási és műszaki követelményekre vonatkozó harmonizált szabályok meghatározását – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok léptékük és hatásuk miatt uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. FEJEZET TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK 1. cikk Tárgy Ez a rendelet a gáz-halmazállapotú szennyezőanyagokra és a részecskékre vonatkozó kibocsátási határértékeket, valamint közigazgatási és műszaki követelményeket határoz meg a 2. cikk (1) bekezdésében említett valamennyi új motortípus és motorcsalád EU-típusjóváhagyásához kapcsolódóan. Ez a rendelet az EU-típusjóváhagyási eljárás hatálya alá tartozó, nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe beépítendő vagy az azokba való beépítésre szánt motorok piacfelügyeletére vonatkozó követelményeket is meghatározza. 2. cikk Hatály (1) Ez a rendelet a 4. cikkben meghatározott valamennyi, nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe beépítendő vagy az azokba való beépítésre szánt motorra vonatkozik, a harmadik országokba irányuló kivitelre szánt motorok kivételével. (2) Ez a rendelet nem vonatkozik a következő célokra szolgáló, illetve a következő járművekhez szánt motorokra: a) a 2007/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[17] 3. cikkének 13. pontjában meghatározott járművek meghajtása; b) a 167/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[18] 3. cikkének 11. pontjában meghatározott mezőgazdasági és erdészeti járművek meghajtása; c) helyhez kötött gépek; d) tengerjáró hajók, amelyekhez érvényes tengerhajózási vagy biztonsági tanúsítvány szükséges; e) 37 kW-nál kisebb hasznos teljesítményű belvízi hajók meghajtása; f) a 2013/53/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben[19] meghatározott kedvtelési célú vízi jármű; g) légi járművek; h) a szabadidős célú járművek, kivéve a motoros szánokat, a terepjáró járműveket (ATV-ket) és az egymás melletti ülésekkel ellátott („side-by-side”, SbS) járműveket; i) a kizárólag versenyen való használatra szánt járművek és gépek; j) járművek vagy gépek kicsinyített modelljei vagy kicsinyített másolatai, amennyiben e modellek és másolatok hasznos teljesítménye kisebb 19 kW-nál. 3. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában: 1. „nem közúti mozgó gép vagy berendezés”: önjáró munkagép, szállítható ipari berendezés vagy felépítménnyel vagy kerekekkel ellátott vagy anélküli jármű, amely nem utasok vagy áruk közúti szállítására szolgál; beleértve az utasok vagy áruk közúti szállítására szolgáló járművek alvázára szerelt gépeket is; 2. „EU-típusjóváhagyás”: az az eljárás, amellyel a jóváhagyó hatóság igazolja, hogy egy motortípus vagy motorcsalád megfelel az ebben a rendeletben meghatározott vonatkozó közigazgatási rendelkezéseknek és műszaki követelményeknek; 3. „gáz-halmazállapotú szennyező anyagok”: a szén-monoxid (CO), valamint az összes szénhidrogén (CH) és nitrogén-oxid (NOx), ez utóbbi alatt a nitrogén-oxid (NO) és a nitrogén-dioxid (NO2) értendő, nitrogén-dioxid-egyenértékben (NO2) kifejezve; 4. „részecske (PM)”: mindazon anyagok, amelyek egy motor kipufogógázának tiszta, szűrt levegővel, 325 K (52 °C) mértéket meg nem haladó hőmérsékleten történő felhígítása után összegyűlnek egy meghatározott szűrőközegen; 5. „részecskeszám (PN)”: a 23 nm-nél nagyobb átmérőjű szilárd részecskék száma; 6. „motor”: olyan, gázturbinától eltérő energiaátalakító, amelyben a tüzelőanyag zárt térben történő égése közvetlenül mechanikus erő előállítására felhasznált táguló gázokat eredményez, és amelyre EU-típusjóváhagyás adható; magában foglalja a kibocsátáscsökkentő rendszert, valamint az elektronikus motorvezérlő egység(ek) (ECU) és a II. és a III. fejezetben előírtaknak való megfeleléshez szükséges egyéb, az erőátviteli rendszert vagy a járművet vezérlő egységek közötti kommunikációs felületet (hardvert és üzeneteket); 7. „motortípus”: olyan motorok meghatározása, amelyek a lényeges motorjellemzők tekintetében nem különböznek egymástól; 8. „motorcsalád”: olyan motortípusok gyártó által alkotott csoportja, amelyek kialakításuk révén hasonló szennyezőanyag-kibocsátási jellemzőkkel bírnak, és megfelelnek a vonatkozó kipufogógáz-kibocsátási határértékeknek; 9. „alapmotor”: egy motorcsaládból kiválasztott olyan motortípus, amelynek károsanyag-kibocsátási tulajdonságai az egész motorcsaládra jellemzők; 10. „kompressziós gyújtású motor”: olyan motor, amely a kompressziós gyújtás elvén működik; 11. „szikragyújtású motor”: olyan motor, amely a szikragyújtás elvén működik; 12. „kétfajta tüzelőanyaggal működő motor”: olyan motor, amelyet úgy terveztek, hogy egyidejűleg működjön külön-külön adagolt folyékony tüzelőanyaggal és gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal, és amelynél az egyik tüzelőanyagból felhasznált mennyiség a másik tüzelőanyaghoz képest az üzemállapottól függően változhat; 13. „egyfajta tüzelőanyaggal üzemelő motor”: a 12. pont meghatározása szerinti kétfajta tüzelőanyaggal működő motortól eltérő motor; 14. „folyékony tüzelőanyag”: olyan tüzelőanyag, amely szabványos környezeti feltételek[20] mellett folyékony halmazállapotú; 15. „gáz-halmazállapotú tüzelőanyag”: olyan tüzelőanyag, amely szabványos környezeti feltételek mellett20 teljesen gáz-halmazállapotú; 16. „gáz energiahányadosa” (GER): kétfajta tüzelőanyaggal működő motor esetében a gáz-halmazállapotú tüzelőanyag energiatartalmának és mindkét tüzelőanyag energiatartalmának hányadosa; egyféle tüzelőanyaggal üzemelő motorok esetében a GER a meghatározás szerint a tüzelőanyag típusától függően 1 vagy 0; 17. „változó fordulatszámú motor”: a 18. pont meghatározása szerinti állandó fordulatszámú motortól eltérő motor; 18. „állandó fordulatszámú motor”: olyan motor, melynek típusjóváhagyását állandó fordulatszámon való működtetésre korlátozzák, kivéve azokat a motorokat, amelyeknek a fordulatszám állandó szinten tartására szolgáló szabályozóját eltávolították vagy kiiktatták; az állandó fordulatszámú motoroknak lehet olyan alapjárati fordulatszáma, amelyet az indítás és leállítás során alkalmazhatnak; az állandó fordulatszámú motoroknak lehet olyan fordulatszám-szabályozója, amelyet más fordulatszámra lehet kapcsolni, amikor a motor le van állítva; 19. „állandó fordulatszámon való működés”: a motor fordulatszám-szabályozóval való működése, amely automatikusan szabályozza a kezelői parancsot, hogy a motor fordulatszáma változó terhelés mellett is állandó maradjon; 20. „szikragyújtású kézi motor”: olyan szikragyújtású motor, amely legalább a következő követelmények egyikének megfelel: a) olyan berendezésben használják, amelyet a motor tervezett funkciójának (funkcióinak) végrehajtása során a kezelő mindvégig a kezében tart; b) olyan berendezésben használják, amely a tervezett funkciójának (funkcióinak) végrehajtása során több helyzetben – például fejjel lefelé vagy oldalirányban – is működik; c) a motort olyan berendezésben kell használni, amelyben a motor és a berendezés együttes száraz súlya kevesebb mint 20 kg, és a következő feltételek közül legalább az egyiknek megfelel: i. a tervezett funkció(k) végrehajtása során a kezelő mindvégig alátámasztja vagy tartja a berendezést; ii. a tervezett funkció(k) végrehajtása során a kezelő alátámasztja a berendezést, vagy irányítja annak térbeli helyzetét; iii. generátorban vagy szivattyúban használják; 21. „hajtómotor”: olyan motor, amely az 1. pont szerinti nem közúti mozgó gép- vagy berendezéstípus közvetlen vagy közvetett meghajtására szolgál; 22. „segédmotor”: olyan, nem közúti mozgó gépbe vagy berendezésbe beépített vagy beépítésre szánt motor, amely nem hajtómotor; 23. „hasznos teljesítmény”: próbapadon, a forgattyústengely vagy annak megfelelő egység végén, az ENSZ-EGB 120. számú előírásában a belső égésű motorok teljesítményének mérésére előírt módszerrel, a 24. cikk (2) bekezdésében meghatározott referencia-tüzelőanyaggal mért motorteljesítmény; 24. „referenciateljesítmény”: az a hasznos teljesítmény, amelyet a motorra vonatkozó kibocsátási határértékek megállapításához alkalmazni kell; 25. „névleges hasznos teljesítmény”: a motor gyártója által megadott, a névleges fordulatszámhoz tartozó hasznos teljesítmény; 26. „legnagyobb hasznos teljesítmény”: a legnagyobb érték a motortípus teljes terhelés melletti névleges teljesítményét ábrázoló görbén; 27. „névleges fordulatszám”: az a motorfordulatszám, amelynél a gyártó nyilatkozata szerint a motor a névleges teljesítményt leadja; 28. „a motor gyártási időpontja”: az a dátum (hónap és év), amelyen a motor a gyártósor elhagyása után átesik az utolsó vizsgálaton, és készen áll arra, hogy leszállítsák vagy készletre vegyék; 29. „átmeneti időszak”: a 17. cikk (2) bekezdésében említett V. szakasz kötelező végrehajtásának időpontját követő tizennyolc hónap; 30. „átmeneti motor”: olyan motor, amelynek gyártási időpontja megelőzi a 17. cikk (2) bekezdésében említett motorok forgalomba hozatalának időpontját, és amely megfelel a következő követelmények valamelyikének: a) összhangban áll az e rendelet hatálybalépésének napján hatályos, vonatkozó jogszabályban meghatározott, alkalmazandó legújabb kibocsátási határértékekkel, vagy b) az e rendelet hatálybalépésének napján még nincs uniós szinten szabályozva; 31. „a gép gyártási időpontja”: a gép jogszabályban előírt jelölésén feltüntetett év, vagy kötelező jelzések hiányában az az év, amelyben a gép a gyártósor elhagyása után átesik az utolsó vizsgálaton; 32. „belvízi hajó”: a 2006/87/EK irányelv hatálya alá tartozó hajó; 33. „áramfejlesztő gépcsoport”: olyan független nem közúti mozgó gép, amely nem egy erőátviteli rendszer része, és elsősorban arra szolgál, hogy elektromos áramot állítson elő; 34. „helyhez kötött gép”: olyan gép, amelyet arra szántak, hogy azt az első használati helyén tartósan beépítsék, és ne mozgassák közúton vagy másképp, kivéve a gyártás helyétől az első beépítés helyéig történő szállítás során; 35. „tartósan beépített”: egy alapra csavarozott vagy más, hathatós módon rögzített gép jellemzője, melynek révén a gépet nem lehet szerszámok vagy berendezés használata nélkül eltávolítani, vagy más olyan szándékolt korlátozás, amelynek eredményeként a gép egy épületben, építményben, létesítményben vagy berendezésben egy helyen működik; 36. „kicsinyített modell vagy kicsinyített másolat”: olyan gép- vagy járműmodell vagy ‑másolat, amelyet az eredetinél kisebb méretben gyártanak szabadidős célokra; 37. „motoros szán”: olyan önjáró gép, amely terepen, elsősorban havon való közlekedésre szolgál, a hóval érintkező lánctalpon halad, és amelyet a hóval érintkező síléc vagy sílécek irányítanak, és amelynek legnagyobb terheletlen tömege menetkész állapotban 454 kg (az alapfelszereléssel, hűtőfolyadékkal, kenőanyagokkal, tüzelőanyaggal, szerszámokkal és 75 kg tömegű járművezetővel együtt, de a választható tartozékok nélkül); 38. „terepjáró jármű” (ATV): elsősorban szilárd burkolat nélküli utakon való használatra szánt, négy vagy több alacsony nyomású abroncson haladó, motorral meghajtott gépjármű, amely egy, csak a járművezető által lovaglóülésben elfoglalható üléssel vagy egy, a járművezető által lovaglóülésben elfoglalható üléssel és legfeljebb egy utas által elfoglalható üléssel rendelkezik, és a kormányzáshoz kormányszarvakkal van felszerelve; 39. „egymás melletti üléses jármű” (SbS): elsősorban szilárd burkolat nélküli utakon való használatra szánt, négy vagy több abroncson haladó, önjáró, a kezelő által irányított, nem csuklós jármű, amelynek legkisebb terheletlen tömege menetkész állapotban 300 kg (az alapfelszereléssel, hűtőfolyadékkal, kenőanyagokkal, tüzelőanyaggal, szerszámokkal és 75 kg tömegű járművezetővel együtt, de a választható tartozékok nélkül), és legnagyobb tervezési sebessége legalább 25 km/h; emellett személy- és/vagy áruszállításra, valamint berendezések vontatására vagy tolására van kialakítva, a kormányzáshoz nem kormányszarvakkal van felszerelve, szabadidős célokra vagy haszonjárműként szolgál, és a vezetővel együtt legfeljebb 6 főt szállíthat, akik egymás mellett, egy vagy több, nem lovaglóülésben elfoglalt ülésen helyezkednek el; 40. „vasúti motorkocsi”: olyan vasúti jármű, amelyet arra terveztek, hogy saját kerekei révén közvetlenül vagy egyéb vasúti járművek kerekei révén közvetve saját meghajtásához hajtóerőt biztosítson, és amelyet kifejezetten áru- vagy személyszállításra vagy áru- és személyszállításra terveztek, és amely nem mozdony; 41. „mozdony”: olyan vasúti jármű, amelyet arra terveztek, hogy saját kerekei révén közvetlenül vagy egyéb vasúti járművek kerekei révén közvetve hajtóerőt biztosítson a saját meghajtásához vagy egyéb, áru- vagy személyszállításra vagy egyéb berendezések szállítására tervezett vasúti járművek meghajtásához, és amelyet nem arra terveztek vagy szántak, hogy maga is árut vagy személyeket szállítson (a mozdonyt üzemeltető személyeken kívül); 42. „kiegészítő vasúti jármű”: a 40. pontban meghatározott vasúti motorkocsitól és a 41. pontban meghatározott mozdonytól eltérő, többek között a sínekkel vagy egyéb vasúti infrastruktúrával összefüggő karbantartás, építési munka vagy emelési műveletek végrehajtására tervezett vasúti jármű; 43. „vasúti jármű”: kizárólag vasúti síneken működő, nem közúti mozgó géptípus; 44. „forgalmazás”: a 6. pontban meghatározott motor kereskedelmi tevékenység keretében történő rendelkezésre bocsátása az uniós piacon való értékesítés vagy használat céljára, akár ellenérték fejében, akár ingyenesen; 45. „forgalomba hozatal”: a 6. pontban meghatározott motornak az uniós piacon első alkalommal történő forgalmazása; 46. „gyártó”: az a természetes vagy jogi személy, aki vagy amely a jóváhagyó hatósággal szemben a motor EU-típus-jóváhagyási vagy engedélyezési eljárásának minden vonatkozásáért és a motorgyártás megfelelőségének biztosításáért felelős, és aki vagy amely a gyártott motorokért piacfelügyeleti kérdésekben is felelősséggel tartozik, függetlenül attól, hogy az adott természetes vagy jogi személy közvetlenül részt vesz-e a jóváhagyási eljárás tárgyát képező motor valamennyi tervezési és gyártási szakaszában; 47. „a gyártó képviselője”: az az Unióban székhellyel rendelkező természetes vagy jogi személy, aki vagy amely a gyártótól jogszerű meghatalmazást kapott arra, hogy a gyártót képviselje a jóváhagyó hatóság vagy a piacfelügyeleti hatóság előtt, és eljárjon a gyártó nevében az e rendelet hatálya alá tartozó kérdésekben; 48. „importőr”: olyan, az Unióban székhellyel rendelkező természetes vagy jogi személy, aki vagy amely harmadik országból származó, a 6. pontban meghatározott motort hoz forgalomba, függetlenül attól, hogy a motor be van-e építve valamely gépbe; 49. „forgalmazó”: olyan, a gyártótól vagy importőrtől különböző természetes vagy jogi személy az ellátási láncban, aki vagy amely a 6. pontban meghatározott motort forgalmaz; 50. „gazdasági szereplő”: a 46. pontban meghatározott gyártó, a gyártó 47. pontban meghatározott képviselője, a 48. pontban meghatározott importőr vagy a 49. pontban meghatározott forgalmazó; 51. „eredetiberendezés-gyártó” (OEM): nem közúti mozgó gépek és berendezések gyártója; 52. „jóváhagyó hatóság”: egy tagállam által létrehozott vagy kijelölt és a Bizottságnál bejelentett tagállami hatóság, amely a motortípus vagy motorcsalád jóváhagyásának, az engedélyezési eljárásnak, valamint a típusbizonyítvány kiadásának és adott esetben visszavonásának vagy megtagadásának valamennyi vonatkozásában hatáskörrel rendelkezik, a többi tagállam jóváhagyó hatóságával szemben kapcsolattartóként működik, kijelöli a műszaki szolgálatokat, és gondoskodik arról, hogy a gyártó teljesítse kötelezettségeit a gyártás megfelelőségével kapcsolatban; 53. „műszaki szolgálat”: valamely tagállam jóváhagyó hatósága által vizsgálatok elvégzése céljából vizsgáló laboratóriumnak kijelölt szervezet vagy szerv, illetve a jóváhagyó hatóság nevében a kezdeti értékelés és egyéb vizsgálatok vagy ellenőrzések elvégzése céljából megfelelőségértékelő szervnek kijelölt szervezet vagy szerv – e feladatokat maga a jóváhagyó hatóság is elláthatja; 54. „piacfelügyelet”: a nemzeti hatóságok által annak biztosítása érdekében végzett tevékenységek és megtett intézkedések, hogy a forgalmazott motorok megfeleljenek a vonatkozó uniós harmonizációs jogszabályokban meghatározott követelményeknek, és ne veszélyeztessék az egészséget, a környezetet vagy a közérdek védelmének egyéb vonatkozásait; 55. „piacfelügyeleti hatóság”: az egyes tagállamok területén a piacfelügyelet ellátásáért felelős tagállami hatóság; 56. „nemzeti hatóság”: jóváhagyó hatóság vagy bármilyen egyéb hatóság, amely részt vesz és felelős a nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe beépítendő motorokkal kapcsolatos piacfelügyeletért, határellenőrzésért vagy forgalomba hozatalért valamely tagállamban; 57. „végfelhasználó”: olyan, a gyártótól, eredetiberendezés-gyártótól, importőrtől és forgalmazótól eltérő természetes vagy jogi személy, aki vagy amely felelős valamely nem közúti mozgó gép- vagy berendezéstípusba beépített motor üzemeltetéséért; 58. „adatközlő lap”: az a dokumentum, amely előírja a kérelmező által megadandó adatokat; 59. „adatközlő mappa”: a kérelmező által a műszaki szolgálatnak vagy a jóváhagyó hatóságnak benyújtott adatokat, rajzokat, fényképeket stb. tartalmazó mappa egésze; 60. „információs csomag”: az adatközlő mappa és minden olyan vizsgálati jegyzőkönyv vagy más dokumentum együttese, amelyet a műszaki szolgálat vagy a jóváhagyó hatóság feladatainak ellátása keretében az adatközlő mappához csatolt; 61. „az információs csomag tartalomjegyzéke”: az információs csomag tartalmát felsoroló, az oldalak egyértelmű azonosítása érdekében megfelelő számozással vagy egyéb jelzéssel ellátott dokumentum; 62. „hatástalanító stratégia”: olyan kibocsátáscsökkentési stratégia, amely akár a jármű szokásos működése során, akár az EU-típus-jóváhagyási vizsgálati eljárásokon kívüli környezeti viszonyok és motor-üzemállapotok esetén csökkenti a kibocsátásszabályozás hatékonyságát; 63. „kibocsátáscsökkentő rendszer”: minden olyan berendezés, rendszer vagy szerkezeti elem, amely szabályozza vagy csökkenti a kibocsátást; 64. „tüzelőanyag-ellátó rendszer”: a tüzelőanyag adagolásában és keverésében szerepet játszó alkatrészek összessége; 65. „elektronikus vezérlőegység”: a motornak a kibocsátáscsökkentő rendszer részét képező elektronikus berendezése, amely a motor érzékelőiből érkező adatok felhasználásával szabályozza a motor paramétereit; 66. „kipufogógáz-utókezelő rendszer”: katalizátor, részecskeszűrő, NOx-mentesítő rendszer, kombinált NOx-mentesítő/részecskeszűrő rendszer vagy a motor kipufogószelepei után beépített más kibocsátáscsökkentő berendezés, kivéve a kipufogógáz-visszavezető rendszert és a turbófeltöltőket; 67. „kipufogógáz-visszavezetés”: olyan, a kibocsátáscsökkentő rendszer részét képező technológia, amely a kibocsátások csökkentése céljából visszavezeti az égéskamrá(k)ból kibocsátott gázokat a motorba, hogy az égés előtt vagy alatt összekeveredjenek a beszívott levegővel, kivéve a szelepvezérlés arra a célra történő használatát, hogy az égéskamrá(k)ban megnőjön a visszamaradó, az égés előtt vagy alatt a beszívott levegővel összekeverendő kipufogógáz mennyisége; 68. „manipulálás”: a motor kibocsátásszabályozó rendszerének – ezen belül e rendszerek valamely szoftverének vagy más logikai szabályozó elemének – lekapcsolása, átállítása vagy módosítása, amely szándékosságtól függetlenül a jármű kibocsátási teljesítményének romlását idézi elő; 69. „vizsgálati ciklus”: meghatározott fordulatszámmal és nyomatékkal jellemzett vizsgálati pontok sorozata, amelyekben a motor állandósult vagy tranziens üzemállapotában méréseket végeznek; 70. „állandósult állapotú vizsgálati ciklus”: olyan vizsgálati ciklus, amelyben a motor fordulatszámát és terhelését bizonyos meghatározott, névlegesen állandó értékeken tartják. Az állandósult állapotú vizsgálatok vagy különálló típusú vizsgálatok, vagy átmeneteket is magukban foglaló vizsgálatok; 71. „tranziens vizsgálati ciklus”: olyan vizsgálati ciklus, amely másodpercről másodpercre változó, normált fordulatszámú és nyomatékú üzemállapotok sorozatából áll; 72. „saját vizsgálat”: olyan vizsgálat, amelynek keretében az egyes követelményeknek való megfelelés ellenőrzése céljából műszaki szolgálatként kijelölt gyártó a saját üzemében elvégzi a vizsgálatokat, rögzíti a vizsgálati eredményeket, majd benyújtja a következtetéseket tartalmazó vizsgálati jegyzőkönyvet a jóváhagyó hatósághoz; 73. „forgattyúsház”: azok a motoron belüli vagy kívüli zárt terek, amelyeket olyan belső vagy külső vezetékek kötnek össze az olajteknővel, amelyeken keresztül a gázok és gőzök kiszivároghatnak; 74. „regeneráció”: olyan esemény, amely alatt a kibocsátási szintek változnak, miközben a kipufogógáz-utókezelő rendszer teljesítménye visszaáll a tervezési állapotra, és amely folyamatos regeneráció vagy nem gyakori (időszakos) regeneráció lehet; 75. „kibocsátástartóssági időtartam”: azon óraszám, amely alatt meghatározzák a romlási tényezőket; 76. „romlási tényezők”: azon tényezők összessége, amelyek a kibocsátástartóssági időtartam kezdetén és végén mért kibocsátások közötti arányt jelölik; 77. „virtuális vizsgálat”: számításokat magában foglaló számítógépes szimuláció, amely a motor fizikai jelenléte nélkül mutatja be az adott motor teljesítményét a döntéshozatal elősegítése érdekében; 78. „közbenső fordulatszámon való alkalmazás”: a szikragyújtású kézi motoroktól eltérő szikragyújtású motorok olyan alkalmazása, melynek esetén a beépített motort 3 600 ford/percnél lényegesen alacsonyabb fordulatszámon való üzemelésre szánják; 79. „névleges fordulatszámon való alkalmazás”: a szikragyújtású kézi motoroktól eltérő szikragyújtású motorok olyan alkalmazása, melynek esetén a beépített motort 3 600 ford/perc vagy annál magasabb névleges fordulatszámon való üzemelésre szánják. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a 7., 8., 19., 27., 74. és 76. pontban említett fogalommeghatározásokra vonatkozó részletes műszaki előírásokról. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat [2016. december 31]-ig kell elfogadni. 4. cikk Motorkategóriák E rendelet alkalmazásában a következő, az I. mellékletben megállapított alkategóriákra bontott motorkategóriákat kell alkalmazni: 1. „NRE kategória”, amely a következőket foglalja magában: a) olyan, közúton vagy egyéb módon való haladásra vagy mozgatásra tervezett vagy alkalmas nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe szánt motorok, amelyek nincsenek kizárva a 2. cikk (2) bekezdése értelmében, és nem szerepelnek a 2–10. pontban meghatározott valamely más kategóriában; b) az IWP, RLL vagy RLR kategóriájú motorok helyett használt, 560 kW-nál kisebb referenciateljesítményű motorok; 2. „NRG kategória”, amely a kizárólag áramfejlesztő gépcsoportokban használt, 560 kW-nál nagyobb referenciateljesítményű motorokat foglalja magában. Az első albekezdésben meghatározott jellemzőkkel rendelkező motoroktól eltérő, áramfejlesztő gépcsoportokba szánt motorok a jellemzőiktől függően az NRE vagy az NRS kategóriába tartoznak; 3. „NRSh kategória”, amely a kizárólag kézi gépekben használt, 19 kW-nál kisebb referenciateljesítményű, szikragyújtású kézi motorokat foglalja magában; 4. „NRS kategória”, amely a nem az NRSh kategóriába tartozó, 56 kW-nál kisebb referenciateljesítményű, szikragyújtású motorokat foglalja magában; 5. „IWP kategória”, amely a következőket foglalja magában: a) a kizárólag belvízi hajókon, azok meghajtására használt vagy azok meghajtására szánt, legalább 37 kW referenciateljesítményű motorok; b) az IWA kategóriájú motorok helyett használt, 560 kW-nál nagyobb referenciateljesítményű motorok, feltéve, hogy megfelelnek a 23. cikk (8) bekezdésének; 6. „IWA kategória”, amely a kizárólag a belvízi hajókon kiegészítő célokra használt vagy kiegészítő célokra szánt, 560 kW-nál nagyobb referenciateljesítményű motorokat foglalja magában. Az első albekezdésben meghatározott jellemzőkkel rendelkező motoroktól eltérő, belvízi hajókra szánt kiegészítő motorok a jellemzőiktől függően az NRE vagy az NRS kategóriába tartoznak; 7. „RLL kategória”, amely kizárólag a mozdonyokban, azok meghajtására használt vagy azok meghajtására szánt motorokat foglalja magában; 8. „RLR kategória”, amely kizárólag a vasúti motorkocsikban, azok meghajtására használt vagy azok meghajtására szánt motorokat foglalja magában; 9. „SMB kategória”, amely kizárólag a motoros szánokban használt szikragyújtású motorokat foglalja magában. Az első albekezdésben meghatározott jellemzőkkel rendelkező motoroktól eltérő, motoros szánokba szánt motorok az NRE kategóriába tartoznak; 10. „ATS kategória”, amely kizárólag a terepjáró járművekben és egymás melletti ülésekkel ellátott járművekben (ATV és SbS) használt szikragyújtású motorokat foglalja magában. Az első albekezdésben meghatározott jellemzőkkel rendelkező motoroktól eltérő, terepjáró járművekbe és egymás melletti ülésekkel ellátott járművekbe szánt motorok az NRE kategóriába tartoznak. Egy adott kategóriájú, változó fordulatszámú alkalmazásban való használatra szánt motor használható az ugyanolyan kategóriájú, állandó fordulatszámú alkalmazásban való használatra szánt motor helyett. Az IWP kategóriájú, változó fordulatszámú motoroknak állandó fordulatszámú alkalmazásokban való használat esetén meg kell felelniük a 23. cikk (7) bekezdése vagy a 23. cikk (8) bekezdése szerinti követelményeknek. A kiegészítő vasúti járművek motorjai és a vasúti motorkocsik kiegészítő motorjai a jellemzőiktől függően az NRE vagy az NRS kategóriába tartoznak. II. FEJEZET ÁLTALÁNOS KÖTELEZETTSÉGEK 5. cikk A tagállamok kötelezettségei (1) A tagállamok e rendeletnek megfelelően létrehozzák vagy kijelölik a jóváhagyási ügyekben illetékes jóváhagyási hatóságokat, valamint a piacfelügyeleti ügyekben illetékes piacfelügyeleti hatóságokat. A tagállamok értesítik a Bizottságot az említett hatóságok létrehozásáról, illetve kijelöléséről. (2) A jóváhagyó hatóságokra és piacfelügyeleti hatóságokra vonatkozó értesítés tartalmazza a hatóságok nevét, címét – beleértve az elektronikus címét is – és felelősségi körét. A Bizottság a jóváhagyó hatóságok jegyzékét és adatait közzéteszi a honlapján. (3) A tagállamok csak olyan motorok forgalomba hozatalát engedélyezik, függetlenül attól, hogy be vannak-e építve egy gépbe vagy sem, amelyekre érvényes, e rendelet szerint megadott EU-típusjóváhagyás vonatkozik. A tagállamok csak olyan gépek és berendezések forgalomba hozatalát engedélyezik, amelyekbe olyan motor van beépítve, amelyre érvényes, e rendelet szerint megadott EU-típusjóváhagyás vonatkozik. (4) Amennyiben valamely motor megfelel e rendelet követelményeinek, a tagállamok nem tilthatják meg, nem korlátozhatják és nem akadályozhatják a forgalomba hozatalát olyan okokból, amelyek a motor e rendelet hatálya alá tartozó szerkezeti vagy működési kérdéseivel kapcsolatosak. (5) A tagállamok a 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[21] III. fejezetének megfelelően megszervezik és elvégzik a piacra kerülő motorok piacfelügyeletét és ellenőrzését. 6. cikk A jóváhagyó hatóságok kötelezettségei (1) A jóváhagyó hatóságoknak biztosítaniuk kell, hogy az EU-típusjóváhagyást kérelmező gyártók eleget tegyenek az e rendelet szerinti kötelezettségeiknek. (2) A jóváhagyó hatóságok csak olyan motortípusokra és motorcsaládokra adhatnak EU-típusjóváhagyást, amelyek megfelelnek e rendelet követelményeinek. (3) A jóváhagyó hatóságok az Unió 41. cikkben említett központi igazgatási platformja segítségével kötelesek nyilvánosságra hozni valamennyi olyan motortípus és motorcsalád jegyzékét, amelyekre EU-típusjóváhagyást adtak; a jegyzék legalább a következő információkat tartalmazza: védjegy, a gyártó megnevezése, motorkategória, a típusjóváhagyás száma és a típusjóváhagyás dátuma. 7. cikk Piacfelügyeleti intézkedések Az EU-típusjóváhagyással rendelkező motorok esetében a piacfelügyeleti hatóságok kötelesek megfelelő minták alapján megfelelő mértékű ellenőrzést végezni a dokumentumok vizsgálata, illetve adott esetben a motorok fizikai és laboratóriumi vizsgálata útján. Ennek során figyelembe kell venniük a kialakult kockázatértékelési elveket, a panaszokat és az egyéb vonatkozó információkat. A tevékenységeik elvégzéséhez szükségesnek tartott mértékben a piacfelügyeleti hatóságok előírhatják a gazdasági szereplők számára e dokumentációk és információk rendelkezésre bocsátását. Amennyiben a gazdasági szereplők vizsgálati jegyzőkönyveket vagy megfelelőségi nyilatkozatokat mutatnak be, a piacfelügyeleti hatóságoknak megfelelő módon figyelembe kell venniük azokat. 8. cikk A gyártók kötelezettségei (1) A gyártók kötelesek biztosítani, hogy a forgalomba hozott motorok gyártása és jóváhagyása az e rendelet II. és III. fejezetében meghatározott követelmények szerint történjen. (2) Az Unión kívüli telephellyel rendelkező gyártóknak a motorok jóváhagyása céljából a jóváhagyó hatóság előtti képviseletükre egyetlen, az Unióban telephellyel rendelkező képviselőt kell kinevezniük. (3) Az Unión kívüli telephellyel rendelkező gyártóknak piacfelügyeleti célokra is ki kell nevezniük egyetlen, az Unióban telephellyel rendelkező képviselőt, aki a (2) bekezdésben említett képviselő vagy egy további képviselő is lehet. (4) A gyártó felelősséggel tartozik a jóváhagyó hatóságnak a jóváhagyási eljárás minden vonatkozásáért és a gyártás megfelelőségének biztosításáért, függetlenül attól, hogy közvetlenül részt vesz-e a motor gyártásának valamennyi szakaszában. (5) E rendeletnek megfelelően a gyártók kötelesek biztosítani azon eljárásokat, amelyek sorozatgyártás esetén a jóváhagyott típusnak való megfelelőséget fenntartják. A motor kialakításának vagy jellemzőinek módosításait, illetve azon követelmények módosításait, amelyeknek egy motor a megfelelőségi nyilatkozat szerint megfelel, a VI. fejezet alapján figyelembe kell venni. (6) A 31. cikk szerint a motorokon feltüntetett jelöléseken kívül a gyártók a nevüket, bejegyzett márkanevüket vagy bejegyzett védjegyüket, valamint uniós elérhetőségüket is kötelesek megadni a forgalmazott motorokon, illetve amennyiben ez nem lehetséges, akkor a motor csomagolásán vagy a motort kísérő dokumentumban. (7) A gyártók kötelesek biztosítani, hogy mindaddig, amíg egy motorért ők felelnek, a tárolási vagy szállítási feltételek ne veszélyeztessék a II. és III. fejezetben meghatározott követelményeknek való megfelelését. 9. cikk A gyártónak a nem megfelelő termékeikkel kapcsolatos kötelezettségei (1) Az a gyártó, aki úgy véli vagy okkal feltételezi, hogy a forgalomba hozott, általa gyártott motor nem felel meg ennek a rendeletnek, köteles haladéktalanul kivizsgálni a nem megfelelés jellegét és előfordulásának valószínűségét. A vizsgálat eredményétől függően korrekciós intézkedést kell hoznia annak érdekében, hogy a gyártott motorok haladéktalanul ismét megfeleljenek a jóváhagyott típusnak vagy családnak. A 38. cikk rendelkezéseit kell alkalmazni, amennyiben ez arányos a meg nem felelés jellegével és előfordulásának valószínűségével. (2) Az első albekezdés követelményei ellenére a gyártó nem köteles korrekciós intézkedéseket hozni azon motorok tekintetében, amelyek olyan, a motor fogalomba hozatala után végrehajtott módosítások következtében nem felelnek meg ennek a rendeletnek, amelyeket a gyártó nem engedélyezett. (3) A gyártónak haladéktalanul tájékoztatnia kell a jóváhagyást megadó jóváhagyó hatóságot, részletesen kitérve a meg nem felelésre és a meghozott korrekciós intézkedésekre. (4) A gyártónak a 21. cikk (9) bekezdésében említett információs csomagot és a 30. cikkben említett megfelelőségi nyilatkozatok másolatát a motor forgalomba hozatalát követő tíz éven keresztül elérhetővé kell tennie a jóváhagyó hatóságok számára. (5) A gyártónak a nemzeti hatóság indokolással ellátott kérésére a jóváhagyó hatóságon keresztül a nemzeti hatóság által könnyen érthető nyelven az adott hatóság rendelkezésére kell bocsátania a motor EU-típusbizonyítványának másolatát. 10. cikk A gyártó képviselőinek piacfelügyeleti kötelezettségei A gyártó piacfelügyeleti ügyekben felhatalmazott képviselője a gyártótól kapott megbízásban meghatározott feladatokat látja el. A megbízásnak fel kell jogosítania a gyártó képviselőjét legalább arra, hogy: 1. hozzáférése legyen a 20. cikkben említett adatközlő mappához, továbbá a 30. cikkben említett megfelelőségi nyilatkozatokhoz, hogy azok a motor forgalomba hozatalát követő tíz éven keresztül a jóváhagyó hatóságok rendelkezésére álljanak; 2. a jóváhagyó hatóság indokolt kérése nyomán minden olyan információt és dokumentációt e hatóság rendelkezésére bocsásson, amely a motor gyártásmegfelelőségének alátámasztásához szükséges; 3. a jóváhagyó vagy piacfelügyeleti hatóságok kérésére azokkal együttműködjön a megbízása körébe tartozó motorok jelentette súlyos biztonsági veszélyek megszüntetésére irányuló minden intézkedéssel kapcsolatban. 11. cikk Az importőrök kötelezettségei (1) Az importőrök csak olyan, megfelelő motorokat hozhatnak forgalomba, amelyek EU-típusjóváhagyással rendelkeznek. (2) A típusjóváhagyással rendelkező motor forgalomba hozatala előtt az importőröknek biztosítaniuk kell, hogy rendelkezésre álljon a 21. cikk (9) bekezdésének megfelelő információs csomag, és a motoron fel legyen tüntetve az előírt jelölés, és az megfeleljen a 8. cikk (6) bekezdése szerinti követelményeknek. (3) Az importőröknek a motor forgalomba hozatalát követő tíz évig biztosítaniuk kell, hogy a megfelelőségi nyilatkozat egy példánya a jóváhagyó és piacfelügyeleti hatóságok rendelkezésére álljon, továbbá gondoskodniuk kell arról, hogy a 21. cikk (9) bekezdésében említett információs csomagot a hatóságok kérésére a rendelkezésükre lehessen bocsátani. (4) Az importőrnek a motoron, vagy ha ez nem lehetséges, a motor csomagolásán vagy a termék kísérő dokumentációján fel kell tüntetnie a nevét, bejegyzett kereskedelmi nevét vagy bejegyzett védjegyét, valamint kapcsolattartási címét. (5) Az importőr – amint azt a 41. cikk előírja – köteles rendelkezésre bocsátani az útmutatókat és információkat. (6) Az importőrnek biztosítania kell, hogy mindaddig, amíg egy motorért ő felel, a tárolási vagy szállítási feltételek ne veszélyeztessék a II. és III. fejezetben meghatározott követelményeknek való megfelelését. 12. cikk Az importőröknek a nem megfelelő termékekkel kapcsolatos kötelezettségei (1) Ha az importőr úgy véli vagy okkal feltételezi, hogy egy motor nem felel meg e rendelet követelményeinek, így különösen a vonatkozó típusjóváhagyásnak, akkor addig nem forgalmazhatja az érintett motort, amíg annak megfelelősége nem biztosított. Továbbá tájékoztatnia kell a gyártót, a piacfelügyeleti hatóságokat, valamint a jóváhagyó hatóságot. (2) Az az importőr, aki úgy véli vagy okkal feltételezi, hogy az általa forgalomba hozott motor nem felel meg ennek a rendeletnek, köteles haladéktalanul kivizsgálni a nem megfelelés jellegét és előfordulásának valószínűségét. A vizsgálat eredményétől függően korrekciós intézkedést kell hoznia annak érdekében, hogy a gyártott motorok haladéktalanul ismét megfeleljenek a jóváhagyott típusnak vagy családnak. A 38. cikk rendelkezéseit lehet alkalmazni, amennyiben ez arányos a meg nem felelés jellegével és előfordulásának valószínűségével. (3) Az importőr a nemzeti hatóság indokolással ellátott kérésére köteles az adott hatóság által könnyen érthető nyelven a hatóság rendelkezésére bocsátani minden olyan információt és dokumentációt, amely a motor megfelelőségének bizonyításához szükséges. 13. cikk A forgalmazók kötelezettségei (1) Motor forgalmazása során a forgalmazó köteles kellő gondossággal eljárni e rendelet követelményeivel kapcsolatban. (2) A motor forgalmazása előtt a forgalmazónak ellenőriznie kell, hogy a motoron elhelyezték-e a jogszabályban előírt jelölést vagy az EU-típus-jóváhagyási jelet, továbbá hogy a motort az előírt, az eredetiberendezés-gyártó (OEM) számára is érthető nyelven megszövegezett dokumentumok, útmutatók és biztonsági tájékoztatók kísérik-e, valamint hogy az importőr és a gyártó eleget tett-e a 11. cikk (2) és (4) bekezdésében, valamint a 31. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott követelményeknek. (3) A forgalmazó köteles biztosítani, hogy mindaddig, amíg egy motorért ő felel, a tárolási vagy szállítási feltételek ne veszélyeztessék a II. és III. fejezetben meghatározott követelményeknek való megfelelését. 14. cikk A forgalmazóknak a nem megfelelő termékekkel kapcsolatos kötelezettségei (1) Ha a forgalmazó úgy véli vagy okkal feltételezi, hogy egy motor nem felel meg e rendelet követelményeinek, akkor addig nem forgalmazhatja az érintett motort, amíg annak megfelelősége nem biztosított. (2) Amennyiben a forgalmazó úgy véli vagy okkal feltételezi, hogy az általa forgalmazott motor nem felel meg ennek a rendeletnek, köteles értesíteni a gyártót vagy a gyártó képviselőjét, és gondoskodni az ahhoz szükséges korrekciós intézkedéseknek a 9. cikk (1) bekezdése vagy a 12. cikk (2) bekezdése szerinti meghozataláról, hogy a gyártott motorok ismét megfeleljenek a jóváhagyott típusnak vagy családnak. (3) A forgalmazónak a nemzeti hatóság indokolással ellátott kérése nyomán biztosítania kell, hogy a gyártó megadja a nemzeti hatóságnak a 9. cikk (3) bekezdésében előírt információkat, vagy hogy az importőr megadja a nemzeti hatóságnak a 11. cikk (3) bekezdésében meghatározott információkat. 15. cikk Azon esetek, amelyekben a gyártói kötelezettségek vonatkoznak az importőrökre és a forgalmazókra E rendelet alkalmazásában az importőr vagy a forgalmazó is gyártónak minősül, és a 8–10. cikkben megállapított kötelezettségek vonatkoznak rá, amennyiben az importőr vagy a forgalmazó a saját neve vagy védjegye alatt forgalmaz egy motort, vagy oly mértékben módosít egy motort, hogy fennáll az a lehetőség, hogy az a vonatkozó követelményeknek már nem felel meg. 16. cikk A gazdasági szereplők azonosítása A gazdasági szereplőnek a forgalomba hozataltól számított öt éven át a jóváhagyó és a piacfelügyeleti hatóságok kérésére meg kell tudnia adni a következők azonosító adatait: a) minden olyan gazdasági szereplő, amely motort szállított neki; b) minden olyan gazdasági szereplő, amelynek motort szállított. III. FEJEZET ALAPVETŐ KÖVETELMÉNYEK 17. cikk Az EU-típusjóváhagyáshoz szükséges kipufogógáz-kibocsátási követelmények (1) A gyártó köteles biztosítani, hogy a motortípusokat és motorcsaládokat úgy tervezzék, gyártsák és szereljék össze, hogy azok megfeleljenek az e rendelet II. és III. fejezetében meghatározott követelményeknek. (2) A motortípusok és motorcsaládok nem haladhatják meg a motorok forgalomba hozatalának a III. mellékletben megállapított napján a II. mellékletben az V. szakaszként említett kipufogógáz-kibocsátási határértékeket. Abban az esetben, ha a felhatalmazáson alapuló jogi aktusban megállapított motorcsaládot meghatározó paraméterek szerint egy motorcsalád egynél több teljesítménysávot is felölel, a (típusjóváhagyás céljára meghatározott) alapmotornak és (a gyártásmegfelelőség szempontjából) ugyanabba a családba tartozó összes motortípusnak a vonatkozó teljesítménysávok tekintetében: – a legszigorúbb kibocsátási határértékeknek kell megfelelnie; – a legszigorúbb kibocsátási határértékeknek megfelelő vizsgálati ciklusokkal elvégzett vizsgálaton kell átmennie; – a III. mellékletben a típusjóváhagyásra és a forgalomba hozatalra vonatkozóan megállapított legkorábbi alkalmazandó határidő hatálya alá kell tartoznia. (3) A motortípusok és motorcsaládok kipufogógáz-kibocsátását a 23. cikkben meghatározott vizsgálati ciklusokban mérik a 24. cikkben a vizsgálatok és mérések lebonyolítására vonatkozóan megállapított rendelkezéseknek megfelelően. (4) A motortípusokat és motorcsaládokat úgy kell megtervezni, hogy ellenálljanak a manipulálásnak, és ne alkalmazzanak semmilyen hatástalanító stratégiát. (5) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a motorcsalád meghatározásához alkalmazandó paraméterekre vonatkozó részletes műszaki előírásokról és a 4. cikkben a manipulálásnak való ellenállásra vonatkozó részletes műszaki előírásokról. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat [2016. december 31]-ig kell elfogadni. 18. cikk A használatban lévő motorok kibocsátásának nyomon követése (1) A használatban lévő motortípusok és motorcsaládok gáz-halmazállapotú szennyezőanyag- és részecskekibocsátását üzemszerűen működő nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe épített motorokat vizsgálva kell ellenőrizni. A vizsgálatot az egyes motorkategóriákban a motorok kiválasztására, a vizsgálati eljárásokra és az eredményekről való beszámolásra vonatkozó rendelkezéseknek megfelelve olyan motorokon kell elvégezni, amelyeket megfelelően karbantartanak. (2) A Bizottság kísérleti projekteket hajt végre azzal a céllal, hogy megfelelő vizsgálati eljárásokat alakítson ki azon motorkategóriákhoz és -alkategóriákhoz, amelyekhez még nem létezik ilyen vizsgálati eljárás. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az (1) bekezdésben említett, a motorok kiválasztására, a vizsgálati eljárásokra és az eredményekről való beszámolásra vonatkozó részletes rendelkezésekről. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat [2016. december 31]-ig kell elfogadni. IV. FEJEZET EU-TÍPUS-JÓVÁHAGYÁSI ELJÁRÁSOK 19. cikk Az EU-típusjóváhagyás iránti kérelem (1) A gyártónak a motortípus vagy motorcsalád EU-típusjóváhagyása iránti kérelmet a tagállam jóváhagyó hatóságához kell benyújtania. A kérelemhez csatolni kell a 20. cikkben említett adatközlő mappát. (2) Egy, az adatközlő mappában leírt motortípus jellemzőinek vagy motorcsalád esetében az alapmotor jellemzőinek megfelelő motort át kell adni a jóváhagyási vizsgálatok elvégzéséért felelős műszaki szolgálatnak. (3) Ha egy motorcsalád EU-típus-jóváhagyási kérelme esetében a jóváhagyó hatóság úgy ítéli meg, hogy a (2) bekezdésben említett, kiválasztott alapmotort figyelembe véve a benyújtott kérelem nem képviseli teljes mértékben az adatközlő mappában leírt motorcsaládot, egy olyan másik, és ha szükséges, egy olyan további alapmotort kell átadni a jóváhagyáshoz, amelyről a jóváhagyó hatóság úgy véli, hogy megfelelően képviseli a motorcsaládot. (4) Egy motortípusra vagy motorcsaládra vonatkozó kérelmet nem lehet egynél több tagállamhoz benyújtani. Minden egyes jóváhagyandó motortípusra vagy motorcsaládra külön kérelmet kell benyújtani. 20. cikk Adatközlő mappa (1) A kérelmező köteles benyújtani a jóváhagyó hatóságnak az adatközlő mappát. (2) Az adatközlő mappa tartalmát végrehajtási aktusban kell meghatározni, és a mappának az alábbiakat kell tartalmaznia: a) adatközlő lap; b) a motorra vonatkozó valamennyi adat, rajz, fénykép és egyéb információ; c) a jóváhagyó hatóság által a kérelmezési eljárással kapcsolatban kért bármilyen további információ. (3) Az adatközlő mappát papíron vagy a műszaki szolgálat és a jóváhagyó hatóság által elfogadott elektronikus formátumban is be lehet nyújtani. (4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási jogi aktusok révén meghatározza az adatközlő lap és az adatközlő mappa mintáit. Ezeket a végrehajtási aktusokat az 54. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni [2016. december 31]-ig. V. FEJEZET AZ EU-TÍPUS-JÓVÁHAGYÁSI ELJÁRÁSOK MENETE 21. cikk Általános rendelkezések (1) A kérelmet fogadó jóváhagyó hatóság köteles minden olyan motortípusra és motorcsaládra megadni az EU-típusjóváhagyást, amely megfelel minden alábbinak: a) az adatközlő mappában megadott részletes adatok; b) az e rendeletben előírt követelmények; c) a 25. cikkben említett, gyártásra vonatkozó intézkedések. (2) A jóváhagyó hatóságok nem írhatnak elő semmilyen egyéb típus-jóváhagyási követelményt az olyan nem közúti mozgó gépek és berendezések kipufogógáz-kibocsátása tekintetében, amelybe motor van beépítve, amennyiben a motor megfelel az e rendeletben meghatározott követelményeknek. (3) A jóváhagyó hatóságok az egyes motoralkategóriákra a III. mellékletben megadott motor-típusjóváhagyási határidők után nem adhatnak EU-típusjóváhagyást olyan motortípusra vagy motorcsaládra, amely nem felel meg az e rendeletben előírt követelményeknek. (4) Az EU-típusbizonyítványokat a Bizottság által végrehajtási jogi aktusok révén meghatározott harmonizált rendszernek megfelelően kell számozni. (5) Minden tagállam jóváhagyó hatósága köteles: a) havonta megküldeni a többi tagállam jóváhagyó hatóságainak az általa az adott hónap alatt megadott, elutasított vagy visszavont EU-típusjóváhagyások jegyzékét, valamint döntésének indokait; b) haladéktalanul tájékoztatni a többi tagállam jóváhagyó hatóságait minden motorjóváhagyás megtagadásáról vagy visszavonásáról, valamint döntésének indokairól; c) egy másik tagállam jóváhagyó hatóságától érkezett kérésre egy hónapon belül megküldeni: – amennyiben létezik, a motor vagy motorcsalád EU-típusbizonyítványának másolatát az információs csomaggal együtt, minden olyan motortípusra vagy motorcsaládra vonatkozóan, amelyet jóváhagyott, amelynek jóváhagyását megtagadta vagy visszavonta, és/vagy – a megadott EU-típusjóváhagyás szerint gyártott motorok jegyzékét a 35. cikkben leírtak szerint. (6) Minden tagállam jóváhagyó hatósága évente vagy akkor, ha ilyen irányú kérelem érkezik, köteles megküldeni a Bizottságnak a legutóbbi bejelentés óta jóváhagyott motortípusokra és motorcsaládokra vonatkozó adatlap másolatát. (7) A Bizottság kérésére a jóváhagyó hatóságnak az (5) bekezdésben említett információkat a Bizottság számára is meg kell küldenie. (8) Az (5), (6) és (7) bekezdésben említett követelmények akkor tekinthetők teljesítettnek, ha megtörtént a vonatkozó információk és adatok feltöltése az Unió 42. cikkben említett központi igazgatási platformjára. A másolat biztonságos elektronikus fájl formátumban is megküldhető. (9) A jóváhagyó hatóságnak információs csomagot kell összeállítania, amely az adatközlő mappából, valamint a vizsgálati jegyzőkönyvekből és minden egyéb olyan dokumentumból áll, amelyet a műszaki szolgálat vagy a jóváhagyó hatóság feladatköre gyakorlása során az adatközlő mappához csatolt. Az információs csomagot tartalomjegyzékkel kell ellátni, amely felsorolja annak tartalmát, és valamennyi oldal és az egyes dokumentumok formátumának egyértelmű azonosítása érdekében megfelelő számozással vagy egyéb jelzéssel van ellátva annak érdekében, hogy az EU-típusjóváhagyás kezelése során egymást követő lépések, különösen a változtatások és a frissítések időpontjai nyilván legyenek tartva. A jóváhagyó hatóság köteles az információs csomagban található információkat a szóban forgó EU-típusjóváhagyás érvényességének megszűnését követő tíz éven keresztül rendelkezésre bocsátani. (10) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási aktusokat fogadjon el az alábbiak meghatározására: a) a (4) bekezdésben említett harmonizált számozási rendszer megállapításának módszere; b) az (5) bekezdés a) pontjában említett, az egyes tagállamok jóváhagyó hatóságai által EU-típusjóváhagyásban részesített motortípusokra és motorcsaládokra vonatkozóan kitöltendő adatlap egységes formátuma; c) az (5) bekezdés c) pontjában említett, az egyes tagállamok jóváhagyó hatóságai által kitöltendő, a megadott EU-típusjóváhagyások alapján gyártott motorok jegyékének sablonja; d) a (6) bekezdésben említett, az egyes tagállamok jóváhagyó hatóságai által kitöltendő, a legutóbbi bejelentés óta jóváhagyott motortípusokra és motorcsaládokra vonatkozó adatlapok egységes formátuma. Ezeket a végrehajtási aktusokat az 54. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni [2016. december 31]-ig. 22. cikk Az EU-típusbizonyítványra vonatkozó különös rendelkezések (1) Az EU-típusbizonyítványhoz a következőket kell mellékelni: a) a 21. cikk (9) bekezdésében említett információs csomag; b) a vizsgálati eredmények; c) a megfelelőségi nyilatkozat kiállítására jogosult személy(ek) neve, aláírásmintája és beosztása. (2) A Bizottság meghatározza az EU-típusbizonyítvány mintáját. (3) A jóváhagyó hatóság minden egyes motortípus esetében köteles: a) kitölteni az EU-típusbizonyítvány megfelelő szakaszait, beleértve az ahhoz csatolt, vizsgálati eredmények rögzítésére szolgáló lapot is; b) összeállítani az információs csomag tartalomjegyzékét; c) a kitöltött bizonyítványt és annak mellékleteit haladéktalanul kiadni a kérelmezőnek. (4) Olyan EU-típusjóváhagyás esetében, amelynek érvényességét korlátozták, vagy amellyel kapcsolatban e rendelet bizonyos rendelkezései alól felmentést adtak a 33. cikknek megfelelően, az EU-típusbizonyítványban fel kell tüntetni e korlátozásokat vagy felmentéseket. (5) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási jogi aktusok útján elfogadja az EU-típusbizonyítvány és a (3) bekezdés a) pontjában említett, vizsgálati eredmények rögzítésére szolgáló lap mintáját. Ezeket a végrehajtási aktusokat az 54. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni [2016. december 31]-ig. 23. cikk Az EU-típusjóváhagyáshoz szükséges vizsgálatok (1) Az e rendeletben meghatározott műszaki követelmények betartását a kijelölt műszaki szolgálatok által végzett megfelelő vizsgálatok révén kell igazolni. A műszaki vizsgálatokat és mérési eljárásokat, valamint az e vizsgálatok elvégzéséhez előírt különleges felszerelést és eszközöket a 24. cikk határozza meg. (2) A gyártó köteles a szükséges vizsgálatok elvégzéséhez a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban előírt számú motort a jóváhagyó hatóság rendelkezésére bocsátani. (3) A szükséges vizsgálatokat olyan motorokon kell elvégezni, amelyek megfelelnek a jóváhagyandó típusnak. Az első albekezdés követelményei ellenére a gyártó – a jóváhagyó hatósággal egyetértésben – olyan motort is választhat, amely, bár nem felel meg a jóváhagyandó típusnak, a legkedvezőtlenebbek közül számos jellemzőt egyesít az előírt teljesítményszint tekintetében. A döntéshozatal támogatása érdekében a kiválasztási eljárás során virtuális vizsgálati módszereket is lehet alkalmazni. (4) Az EU-típus-jóváhagyási vizsgálatok céljaira a IV. melléklet határozza meg az alkalmazandó ciklusokat. Az EU-típusjóváhagyásban szereplő motortípusokra vonatkozó vizsgálati ciklusokat fel kell tüntetni az EU-típus-jóváhagyási adatközlő lapon. (5) Az alapmotort a IV. melléklet IV–1–IV–10. táblázatában meghatározott NRSC vizsgálati ciklust alkalmazva motorfékpadon kell vizsgálni. A vizsgálatot különálló, illetve átmeneteket magában foglaló vizsgálati módszerrel egyaránt el lehet végezni a gyártó választása szerint. A (7) és a (8) bekezdésben meghatározott eseteket kivéve, egy adott kategóriájú, változó fordulatszámú motort, amelyet ugyanolyan kategóriájú, állandó fordulatszámú alkalmazásban használnak, nem szükséges a vonatkozó állandó fordulatszámú állandósult állapotú vizsgálati ciklusban is vizsgálni. (6) Egy eltérő fordulatszámokra beállítható fordulatszám-szabályozóval rendelkező, állandó fordulatszámú motornak az (5) bekezdés követelményeit minden alkalmazandó állandó fordulatszámon teljesítenie kell, és az EU-típus-jóváhagyási adatközlő lapon fel kell tüntetni, hogy mely fordulatszámok vonatkoznak az egyes motortípusokra. (7) Egy változó fordulatszámú és állandó fordulatszámú alkalmazásokra egyaránt szánt IWP kategóriájú motornak az (5) bekezdés követelményeit minden alkalmazandó állandósult üzemállapotú vizsgálati ciklusban külön-külön teljesítenie kell, és az EU-típus-jóváhagyási adatközlő lapon fel kell tüntetni valamennyi állandósult üzemállapotú vizsgálati ciklust, amelyben teljesül ez a követelmény. (8) A 4. cikk második albekezdésének megfelelően az IWA kategóriájú motorok helyett való használatra szánt, 560 kW-nál nagyobb referenciateljesítményű IWP kategóriájú motornak az (5) bekezdés követelményeit minden alkalmazandó, a IV. melléklet IV–5. és IV–6. táblázatában meghatározott, állandósult üzemállapotú vizsgálati ciklusban külön-külön teljesítenie kell, és a típus-jóváhagyási adatközlő lapon fel kell tüntetni valamennyi állandósult üzemállapotú vizsgálati ciklust, amelyben teljesül ez a követelmény. (9) Amellett, hogy a 32. cikk (4) bekezdése szerint típusjóváhagyásban részesített motorok kivételével a legalább 19 kW, de legfeljebb 560 kW hasznos teljesítményű, változó fordulatszámú motoroknak teljesíteniük kell az (5) bekezdés követelményeit, ezeket a motorokat a IV. melléklet IV–11. táblázatában meghatározott tranziens vizsgálati ciklust alkalmazva motorfékpadon is vizsgálni kell. (10) Amellett, hogy a legfeljebb 3 400 ford/perc legnagyobb fordulatszámú, NRS-v-2b és NRS-v-3 alkategóriájú motoroknak teljesíteniük kell az (5) bekezdés követelményeit, ezeket a motorokat a IV. melléklet IV–12. táblázatában meghatározott tranziens vizsgálati ciklust alkalmazva motorfékpadon is vizsgálni kell. (11) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az e cikkben említett állandósult állapotú és a tranziens vizsgálati ciklusokra vonatkozó részletes műszaki előírásokról és jellemzőkről. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat [2016. december 31]-ig kell elfogadni. (12) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási aktusok útján elfogadja az EU-típusjóváhagyáshoz előírt vizsgálatok egységes formátumát. Ezeket a végrehajtási aktusokat az 54. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni [2016. december 31]-ig. 24. cikk Az EU-típusjóváhagyáshoz szükséges mérések és vizsgálatok lefolytatása (1) Az e rendelet hatálya alá tartozó összes motor esetében a laboratóriumi kibocsátásvizsgálatok eredményeit ki kell igazítani, hogy magukban foglalják az V. mellékletben meghatározott kibocsátástartóssági időszakokhoz tartozó romlási tényezőket. (2) A motortípusnak vagy motorcsaládnak az alább felsorolt megfelelő referencia-tüzelőanyagokkal vagy tüzelőanyag-kombinációkkal meg kell felelnie az e rendeletben meghatározott kibocsátási határértékeknek. – dízelolaj; – benzin; – benzin/olaj keverék a kétütemű szikragyújtású motorokhoz; – földgáz/biometán; – cseppfolyós propán-bután gáz (LPG); – etanol. (3) A mérések és vizsgálatok lefolytatásához az alábbi szempontok tekintetében teljesülniük kell a műszaki követelményeknek: a) a vizsgálatok végrehajtásához szükséges berendezések és eljárások; b) a kibocsátásméréshez és mintavételhez szükséges berendezések és eljárások; c) az adatok kiszámítására és kiértékelésére szolgáló módszerek; d) a romlási tényezők meghatározásának módszere; e) a II. mellékletben meghatározott V. szakasz szerinti kibocsátási határértékeknek megfelelő NRE, NRG, IWP, IWA, RLR, NRS és NRSh kategóriájú motorok esetében: i. a kartergáz-kibocsátás elszámolására szolgáló módszer; ii. az utókezelő rendszer időszakos regenerációjának elszámolására szolgáló módszer; f) olyan NRE, NRG, IWP, IWA, RLL és RLR kategóriájú, elektronikus vezérlésű motorok esetében, amelyek megfelelnek a II. mellékletben meghatározott V. szakasz szerinti kibocsátási határértékeknek, és amelyeknél elektronikus vezérlés határozza meg a befecskendezendő tüzelőanyag mennyiségét és a befecskendezés idejét, vagy elektronikus vezérlés kapcsolja be, kapcsolja ki vagy modulálja a NOx csökkentésére alkalmazott kibocsátáscsökkentő rendszert: i. a kibocsátáscsökkentő stratégiákra vonatkozó műszaki követelmények, beleértve a stratégiák bemutatásához szükséges dokumentációt; ii. a NOx-szabályozásra vonatkozó műszaki követelmények, beleértve az ezen műszaki követelményeknek való megfelelés bemutatását, iii. a vonatkozó NRSC ciklussal összefüggő, a területre vonatkozó műszaki követelmények, mely ciklusban szabályozott, hogy a kibocsátások mennyivel léphetik túl a II. mellékletben megadott határértékeket; iv. a kibocsátás próbapadi vizsgálata során a műszaki szolgálat által az ellenőrzési tartományban kiválasztott további mérési pontok. (4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy e rendelet 55. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a következőkre vonatkozóan: a) a laboratóriumi kibocsátásvizsgálatok eredményeinek kiigazítására szolgáló módszertan, hogy az magában foglalja az (1) bekezdésben említett romlási tényezőket; b) az e bekezdésben a jóváhagyási vizsgálatokhoz és a (2) bekezdésben említett gyártásmegfelelőség ellenőrzéséhez felsorolt referencia-tüzelőanyagok műszaki jellemzői; c) részletes műszaki követelmények és jellemzők a (3) bekezdésben említett mérésekhez és vizsgálatokhoz; d) a részecskeszám mérésének módszere, figyelembe véve a 06. módosítássorozattal módosított 49. számú ENSZ-EGB-előírást; e) részletes műszaki követelmények a II. mellékletben említett, teljesen vagy részben gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal működő motorok vizsgálatához. 25. cikk A gyártás megfelelőségével kapcsolatos intézkedések (1) Az a jóváhagyó hatóság, amely EU-típusjóváhagyást ad meg, szükség esetén a többi tagállam jóváhagyó hatóságaival együttműködve köteles megtenni a szükséges intézkedéseket annak megvizsgálására, hogy megfelelő lépések történtek-e annak biztosítására, hogy a gyártás alatt álló motorok e rendelet követelményei tekintetében megfeleljenek a jóváhagyott típusnak. (2) A motorcsaládra EU-típusjóváhagyást adó jóváhagyó hatóságnak meg kell tennie a szükséges intézkedéseket annak ellenőrzésére, hogy a gyártó által kiadott megfelelőségi nyilatkozatok megfelelnek-e a 30. cikknek. E célból a jóváhagyó hatóság köteles ellenőrizni, hogy kellő számú megfelelőségi nyilatkozatminta felel-e meg a 30. cikknek, és a gyártó megfelelő intézkedéseket vezetett-e be annak biztosítására, hogy a megfelelőségi nyilatkozatokban szereplő adatok helytállóak legyenek. (3) Az a jóváhagyó hatóság, amely EU-típusjóváhagyást ad meg, e jóváhagyás tekintetében – szükség esetén a többi tagállam jóváhagyó hatóságaival együttműködve – köteles megtenni a szükséges intézkedéseket annak ellenőrzésére, hogy az ezen cikk (1) és a (2) bekezdésében említett intézkedések megfelelőek maradjanak, és így a gyártás alatt álló motorok továbbra is megfeleljenek a jóváhagyott típusnak, és a megfelelőségi nyilatkozatok továbbra is megfeleljenek a 30. cikknek. (4) Annak érdekében, hogy ellenőrizze a motor jóváhagyott típusnak való megfelelőségét, az EU-típusjóváhagyást megadó jóváhagyó hatóság a gyártó telephelyén – többek között a gyártó üzemében – vett mintákon bármilyen, az EU-típusjóváhagyáshoz előírt ellenőrzést vagy vizsgálatot elvégezhet. (5) Ha a jóváhagyó hatóság, amely az EU-típusjóváhagyást megadta, megállapítja, hogy az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett intézkedéseket nem alkalmazzák, vagy jelentősen eltérnek a közösen megállapodott intézkedésektől és ellenőrzési tervektől, vagy az intézkedések alkalmazása megszűnt, illetve már nem tekinthetők megfelelőnek, noha a gyártás folytatódik, akkor az említett jóváhagyó hatóságnak meg kell tennie a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy pontosan kövessék a gyártásmegfelelőségi eljárást, vagy vissza kell vonnia az EU-típusjóváhagyást. (6) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló aktusokat fogadjon el a jóváhagyó hatóságok által alkalmazandó részletes intézkedésekről és eljárásokról annak biztosítása érdekében, hogy a gyártás alatt álló motorok megegyezzenek a jóváhagyott típussal. E felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat [2016. december 31]-ig kell elfogadni. VI. FEJEZET AZ EU-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSOK MÓDOSÍTÁSA ÉS ÉRVÉNYESSÉGE 26. cikk Általános rendelkezések (1) A gyártónak haladéktalanul értesítenie kell az EU-típusjóváhagyást megadó jóváhagyó hatóságot az információs csomagban rögzített információk minden változásáról. Az említett jóváhagyó hatóság dönti el, hogy a 27. cikkben megállapított eljárások közül melyiket kell követni. Adott esetben a jóváhagyó hatóság a gyártóval folytatott konzultációt követően dönthet úgy, hogy új EU-típusjóváhagyás megadására van szükség. (2) Az EU-típusjóváhagyás módosítása iránti kérelmet csak ahhoz a jóváhagyó hatósághoz lehet benyújtani, amely az eredeti EU-típusjóváhagyást megadta. (3) Amennyiben a jóváhagyó hatóság megállapítja, hogy a módosításhoz meg kell ismételni egyes ellenőrzéseket vagy vizsgálatokat, akkor ennek megfelelően tájékoztatja a gyártót. A 27. cikkben említett eljárások csak akkor alkalmazandók, ha a jóváhagyó hatóság az említett ellenőrzések vagy vizsgálatok alapján azt állapítja meg, hogy az EU-típusjóváhagyás követelményei továbbra is teljesülnek. 27. cikk Az EU típusjóváhagyások felülvizsgálata és kiterjesztése (1) Az információs csomagban rögzített információk változása esetén, amennyiben nem írják elő az ellenőrzések vagy vizsgálatok megismétlését, a módosítást „felülvizsgálatként” kell megjelölni. Ilyen esetben a jóváhagyó hatóság szükség szerint kiadja az információs csomag felülvizsgált oldalait, amelyeken egyértelműen feltünteti a változás jellegét és az új kiadás keltét. Úgy kell tekinteni, hogy az információs csomag egységes szerkezetbe foglalt, naprakész változata – a változtatások részletes leírásával kiegészítve – megfelel e követelménynek. (2) Az információs csomagban rögzített információk megváltozása és az alábbiak bármelyikének bekövetkezése esetén a módosítást „kiterjesztésként” kell megjelölni: a) további ellenőrzésekre vagy vizsgálatokra van szükség; b) az EU-típusbizonyítványban (kivéve annak mellékleteit) szereplő bármely információ megváltozott; c) az e rendelet alapján elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban meghatározott új követelményeket kell alkalmazni a jóváhagyott motortípusra vagy motorcsaládra. Kiterjesztés esetén a jóváhagyó hatóságnak egy kiterjesztési számmal ellátott naprakész EU-típusbizonyítványt kell kiadnia, amelynek kiterjesztési száma az eddig kiadott, egymást követő kiterjesztések számánál eggyel nagyobb. A típusbizonyítványban világosan fel kell tüntetni a kiterjesztés okát és az új kiadás keltét. (3) Módosított oldalak vagy egységes szerkezetbe foglalt, naprakész változat kiadása esetén az információs csomag tartalomjegyzékét, amely mellékletként a típusbizonyítványhoz van csatolva, úgy kell módosítani, hogy abból kiderüljön a legutolsó kiterjesztés vagy felülvizsgálat kelte, illetve a naprakész változat legutolsó egységes szerkezetbe foglalásának kelte. (4) Nincs szükség a motortípus vagy motorcsalád EU-típusjóváhagyásának módosítására, amennyiben a (2) bekezdés c) pontjában említett új követelmények műszaki szempontból, az említett motortípus vagy motorcsalád kibocsátása tekintetében lényegtelenek. 28. cikk A módosítások kiadása és a módosításokról szóló értesítés (1) Kiterjesztés esetén naprakésszé kell tenni az EU-típusbizonyítvány valamennyi von