[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.11.30.

COM(2010) 686 végleges

2003/0132 (NLE)

Módosított javaslat

A TANÁCS HATÁROZATA

az Európai Uniónak a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyvhöz való csatlakozásáról

INDOKOLÁS

1. Az eredeti javaslat célkitűzései

A tanácsi határozatra irányuló javaslatot a Bizottság COM (2003) 375 - AVC/2003/0132. szám alatt 2003. június 24-én nyújtotta be.

A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (a továbbiakban: IMO) égisze alatt elfogadott, a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyv (a továbbiakban: az athéni jegyzőkönyv) vegyes megállapodás. A Bizottság javaslatának fő célja az volt, hogy a Közösség váljék az athéni jegyzőkönyv szerződő felévé, és hogy 2005 vége előtt a tagállamok is cselekedjenek hasonlóképpen.

2. Az eljárás helyzete

A javaslattal kapcsolatban a Tanácson belül tárgyalások kezdődtek, amelyek azonban – a Spanyol Királyság és az Egyesült Királyság között a gibraltári hatóságokkal kapcsolatos, a vegyes megállapodásokkal összefüggő vita miatt – 2003 decemberében félbeszakadtak. A vita 2007 decemberében megoldódott, ezért a javaslattal kapcsolatos tárgyalások újrakezdődhetnek.

A tárgyalások felfüggesztését megelőzően az illetékes tanácsi munkacsoport kidolgozott egy szövegtervezetet (15836.03 tanácsi dokumentum). Ez a módosított javaslat erre a szövegre épül.

3. A módosított javaslat célkitűzései

A javaslat 2003. júniusi benyújtása és a tárgyalások 2003. decemberi felfüggesztése óta a körülmények jelentősen megváltoztak. A módosított javaslat ezen változásokat az alábbiak szerint veszi figyelembe:

- Az athéni jegyzőkönyvhöz való csatlakozás – a jegyzőkönyv 10. és 11. cikke tekintetében – 2003-ban a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozott. A szóban forgó rendelkezések a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendeletben (a továbbiakban: a brüsszeli rendelet)[1] megállapított uniós szabályokat érintő kérdéseket szabályoznak. A brüsszeli rendelet az EK-Szerződés IV. címén alapszik. A tanácsi határozatra irányuló javaslat tehát az EK-Szerződés 65. cikkén alapult, összefüggésben az EK-Szerződés 300. cikke (2) bekezdésének első albekezdésével és 300. cikke (3) bekezdésének második albekezdésével. 2005 novemberében a Bizottság az EK-Szerződés 80. cikkének (2) bekezdése alapján európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló kiegészítő javaslatot nyújtott be (COM(2005) 592), amelyben az athéni jegyzőkönyv egyéb lényeges rendelkezéseinek többségét is beépítette a közösségi jogba. A tengeri utasszállítók baleseti felelősségéről szóló, 2009. április 23-i 392/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: az athéni rendelet)[2] elfogadása nyomán az athéni jegyzőkönyvhöz való csatlakozás – az athéni rendelet hatálya alá tartozó ügyek vonatkozásában – immár az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik. Az athéni jegyzőkönyv túlnyomó részben a tengeri szállítással foglalkozik, miközben a joghatósági szabályok a jegyzőkönyv járulékos összetevőjének minősülnek. Tekintettel arra, hogy az Európai Unióról szóló szerződést és az Európai Közösséget létrehozó szerződést módosító Lisszaboni Szerződés 2009. december 1-jén hatályba lépett[3], a tanácsi határozat jogalapját meg kell változtatni, amely immár az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSz.) 100. cikkének (2) bekezdése, összefüggésben 218. cikkével.

- Az athéni rendeletbe nem építették be az athéni jegyzőkönyv összes rendelkezését. Az athéni jegyzőkönyv továbbra is egy olyan vegyes megállapodás, amelyhez az egyes tagállamoknak külön-külön is csatlakozniuk kell szerződő félként. Ezzel összefüggésben kívánatos elkerülni, hogy az athéni jegyzőkönyv az egyes tagállamokban más és más időpontban lépjen hatályba. Ennek érdekében a tagállamoknak és az Uniónak ugyanazon a napon kell letétbe helyezniük csatlakozási okirataikat (illetve az athéni jegyzőkönyvet már korábban aláíró tagállamok esetében megerősítő okirataikat). Ez megfelel egy nemrégiben elfogadott hasonló jellegű tanácsi határozat esetében alkalmazott megoldásnak[4]. A javasolt tanácsi határozat ennek megfelelően került módosításra.

- Az IMO jogi bizottsága 2006 októberében iránymutatásokat fogadott el az athéni jegyzőkönyv végrehajtására vonatkozóan, és ezekben – a biztosítási piac jelenlegi helyzetének figyelembevétele érdekében – fenntartást ajánlott a terrorizmushoz kapcsolódó károk tekintetében. A tagállamok politikai kötelezettséget vállaltak arra, hogy élni fognak e fenntartással. Az athéni rendelet elfogadása nyomán az IMO-iránymutatások immár az Unió kizárólagos hatáskörébe tartoznak. Az Unió ezért a jegyzőkönyvhöz való csatlakozáskor élni fog a fenntartással, és erről a tanácsi határozatban is rendelkezni kell.

Az athéni rendeletre irányuló javaslattal kapcsolatban a Tanácson belül lezajlott tárgyalások utolsó szakaszában (2007 novemberében) egyes delegációk megkérdőjelezték az athéni jegyzőkönyv 11. cikkében szereplő elválasztó záradék működését, és határozottan kérték, hogy az uniós jog tisztázza ezt a kérdést. Ezt végül nem foglalták bele a politikai megállapodásba, azonban javasolt, hogy a tanácsi határozat egészüljön ki egy az elválasztó záradékra vonatkozó nyilatkozattal.

2003/0132 (NLE)

Módosított javaslat

A TANÁCS HATÁROZATA

az Európai Uniónak a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyvhöz való csatlakozásáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikkének (2) bekezdésére és 218. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Parlament hozzájárulására,

1. A tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyv (az athéni jegyzőkönyv) jelentős előrelépést jelent a tengeri utasszállítók felelőssége és a tengeren utazókat megillető kártérítések tekintetében. A jegyzőkönyv ugyanis a szállítókra vonatkozóan szigorú felelősségi rendszerről rendelkezik, és kötelező biztosítás megkötését írja elő, amelynek értelmében a károsultak – meghatározott összeghatárokon belül – közvetlen kereseti joggal élhetnek a biztosítóval szemben. A jegyzőkönyv tehát összhangban van a fuvarozók felelősségére vonatkozó jogi szabályozás javítását célzó uniós törekvéssel.

2. Az athéni jegyzőkönyv módosítja a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményt, és 15. cikkében rögzíti, hogy e két jogi okmányt az athéni jegyzőkönyv felei egyetlen okmányként kezelik és értelmezik.

3. Az athéni jegyzőkönyvben szereplő szabályok többségét a tengeri utasszállítók baleseti felelősségéről szóló, 2009. április 23-i 392/2009/EK európai parlamenti és tanács rendelet[5] beépítette az uniós jogba. Az Unió tehát a szóban forgó kérdésekben gyakorolta hatásköreit. A tagállamok azonban továbbra is fenntartják hatáskörüket az athéni jegyzőkönyv számos rendelkezésének, így például azon kívülmaradási záradéknak a vonatkozásában, amely lehetővé teszi számukra, hogy a jegyzőkönyvben előírtnál magasabb felelősségi korlátot rögzítsenek. Ez utóbbi kérdések összefüggnek az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozó kérdésekkel, és – figyelembe véve az együttműködési kötelezettséget –, a tagállamoknak e kérdésekben is összehangoltan kell fellépniük.

4. Az athéni jegyzőkönyv 10. és 11. cikke a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendeletben[6] megállapított szabályokat érintő kérdéseket szabályoz. Az Unió tehát az athéni jegyzőkönyv 10. és 11. cikke tekintetében is kizárólagos hatáskörrel rendelkezik.

5. Az Európai Uniónak az athéni jegyzőkönyvhöz való csatlakozása nyomán a jegyzőkönyv 10. cikkében szereplő joghatósági szabályok elsőbbséget élveznek az Unió e tárgyra vonatkozó belső szabályaival szemben. A tagállamok között, illetve a tagállamok és a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 1988. évi luganói egyezmény, valamint bármely azt felváltó egyezmény részes felei között érvényben lévő, a határozatok elismerésével és végrehajtásával kapcsolatos szabályoknak elsőbbséget kell élvezniük a 11. cikkben szereplő szabályokkal szemben, tekintettel arra, hogy az előbbiek célja annak biztosítása, hogy a határozatok legalább az athéni jegyzőkönyvben szereplő szabályok által előírt mértékben kerüljenek elismerésre és végrehajtásra.

6. Az athéni jegyzőkönyv megerősítésre, elfogadásra, jóváhagyásra vagy csatlakozásra nyitva áll az olyan regionális gazdasági integrációs szervezetek előtt, amelyek részére a szervezetet alapító szuverén államok a jegyzőkönyv által szabályozott egyes ügyeket illetően átadták hatáskörüket.

7. Az athéni jegyzőkönyv 17. cikke (2) bekezdésének b) pontja és 19. cikke értelmében a jegyzőkönyvet aláírhatják a regionális gazdasági integrációs szervezetek is.

8. Az athéni jegyzőkönyv egyes – különösen a terrorizmushoz kapcsolódó károk miatti kártérítésekkel kapcsolatos – kérdéseinek rendezése érdekében a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet jogi bizottsága 2006 októberében az athéni jegyzőkönyv végrehajtására vonatkozóan fenntartást és iránymutatásokat (a továbbiakban IMO-iránymutatások) fogadott el.

9. A 392/2009/EK rendelet mellékletei tartalmazzák az athéni egyezménynek a jegyzőkönyv által módosított konszolidált változatát és az IMO-iránymutatásokat.

10. Az athéni jegyzőkönyv 19. cikke értelmében a regionális gazdasági integrációs szervezetek a jegyzőkönyv aláírásának, megerősítésének, elfogadásának, jóváhagyásának vagy az ahhoz való csatlakozás időpontjában kötelesek nyilatkozni arról, hogy a jegyzőkönyvben szabályozott kérdésekben milyen mértékű hatáskörrel rendelkeznek.

11. Az Uniónak ezért csatlakoznia kell az athéni jegyzőkönyvhöz.

12. Az egyezményt megerősíteni vagy az egyezményhez csatlakozni kívánó tagállamoknak ezt egyidejűleg kell megtenniük. Megerősítő vagy csatlakozási eszközeik egyidejű letétbe helyezésének előkészítése érdekében ezért a tagállamoknak tájékoztatniuk kell egymást megerősítési vagy csatlakozási eljárásaik állásáról,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Az Európai Uniónak a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyvhöz (a továbbiakban: az athéni jegyzőkönyv) való csatlakozását a Tanács az Európai Unió nevében jóváhagyja.

2. cikk

(1) A Tanács elnöke felhatalmazást kap, hogy kijelölje a jegyzőkönyv 17. cikke (2) bekezdésének c) pontja, 17. cikkének (3) bekezdése és 19. cikke értelmében az athéni jegyzőkönyvhöz való csatlakozásra felhatalmazott személyt vagy személyeket.

(2) Az Unió a csatlakozáskor az alábbi hatásköri nyilatkozatot teszi:

„1. A 2002. évi athéni jegyzőkönyv 19. cikke előírja, hogy a szuverén államok által alapított olyan regionális gazdasági integrációs szervezetek, amelyeknek a jegyzőkönyvben szabályozott egyes kérdések a hatáskörükbe tartoznak, aláírhatják a jegyzőkönyvet azzal a feltétellel, hogy megteszik a szóban forgó cikkben említett nyilatkozatot. Az Unió döntött a jegyzőkönyv aláírásáról, és ennek megfelelően megteszi ezt a nyilatkozatot.

2. Az Európai Unió tagállamai jelenleg a Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, Írország, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság, a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság, a Svéd Királyság és Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága.

3. Ez a nyilatkozat nem vonatkozik a tagállamok azon területeire, amelyekre az Európai Unió működéséről szóló szerződésre (EUMSz.) nem vonatkozik, és nem sérti az e területek nevében és érdekében az érintett tagállamok által a jegyzőkönyv alapján esetlegesen elfogadott aktusokat vagy álláspontokat.

4. Az Európai Unió tagállamai az EUMSz. 100. cikke által érintett egyes kérdések vonatkozásában hatáskörrel ruházták fel az Uniót. Ezek a kérdések az athéni jegyzőkönyv által módosított athéni egyezmény 1. és 1a. cikkében, 2. cikkének (2) bekezdésében, 3–16. cikkében, valamint 18., 20., és 21 cikkében, továbbá az IMO-iránymutatásokban szerepelnek. Az Unió ezt a hatáskört a tengeri utasszállítók baleseti felelősségéről szóló, 2009. április 23-i 392/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadása révén gyakorolta.

5. Az Európai Unió tagállamai – az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösség létrehozásáról szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében a Dán Királyság kivételével – az EUMSz. 81. cikke által érintett kérdések vonatkozásában hatáskörrel ruházták fel az Uniót. Az Unió ezt a hatáskört a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet elfogadása révén gyakorolta.

6. A tagállamok által az EUMSz. szerint az Unióra ruházott hatáskör gyakorlása természeténél fogva állandó fejlődésben van. A Szerződés keretében az illetékes intézmények hozhatnak az Európai Unió hatáskörének mértékét rögzítő határozatokat. Az Európai Unió ezért fenntartja a jogot arra, hogy ezt a nyilatkozatot ennek megfelelően módosítsa, anélkül, hogy ez előfeltétele lenne a jegyzőkönyvben szabályozott kérdések tekintetében fennálló hatásköre gyakorlásának. ”

(3) Az Unió a megkötéskor az alábbi nyilatkozatot teszi a jegyzőkönyv 11. cikkének (3) bekezdésére vonatkozóan:

„Az athéni jegyzőkönyvben szabályozott kérdésekben hozott azon ítéleteket, amelyeket valamely tagállam bírósága vagy az 1988. évi luganói egyezmény, illetve egy azt felváltó és azzal azonos tárgyú egyezmény részes felének bírósága hoz, az Unió e tárgyra vonatkozó belső szabályaival, és ezen belül – adott esetben – az Európai Közösség és a Dán Királyság közötti, a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló megállapodással és az 1988. évi luganói egyezménnyel, illetve egy azt felváltó és azzal azonos tárgyú egyezménnyel összhangban a többi tagállamban is el kell ismerni és végre kell hajtani. Az athéni jegyzőkönyv 11. cikke tehát kizárólag az Európai Unió tagállamain, Svájcon, Norvégián és Izlandon kívüli Szerződő Államokban hozott ítéletek elismerésére és végrehajtására alkalmazandó.”

(4) Az (1) bekezdésnek megfelelően kijelölt személy vagy személyek az Uniónak az athéni jegyzőkönyvhöz való csatlakozási okiratának letétbe helyezésekor él az IMO-iránymutatásokban foglalt fenntartással.

3. cikk

Az Unió és a tagállamok letétbe helyezik az athéni jegyzőkönyvhöz kapcsolódó csatlakozási okirataikat, illetve – amennyiben 2011. december 31-én már aláírták a jegyzőkönyvet – megerősítő okirataikat.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

[1] HL L 12., 2001.1.16., 1. o. A brüsszeli rendelet Dánia kivételével az összes EU-tagállamra kötelező érvényű.

[2] HL L 131., 2009.5.28., 24. o.

[3] HL C 306., 2007.12.17.

[4] A Tanács határozata (2008. június 5.) egyes tagállamoknak a szülői felelősséggel és a gyermekek védelmét szolgáló intézkedésekkel kapcsolatos együttműködésről, valamint az ilyen ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, elismerésről és végrehajtásról szóló, 1996. évi Hágai Egyezménynek a Közösség érdekében történő megerősítésére vagy az ahhoz történő csatlakozásra, valamint egyes tagállamoknak a közösségi jog vonatkozó belső szabályozásának alkalmazására vonatkozó nyilatkozat tételére való felhatalmazásáról, HL L 151., 2008.6.11., 36. o.

[5] HL L 131., 2009.5.28., 24. o.

[6] HL L 12., 2001.1.16., 1. o.