[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 10.5.2006

COM(2006) 212 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI TANÁCSNAK

Az útkeresés időszaka és a D-terv

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYEAZ EURÓPAI TANÁCSNAK

Az útkeresés időszaka és a D-terv

*****

1. Bevezetés

Az utóbbi években új vita bontakozott ki Európa jövője körül. Bár a vitát maguk az európai polgárok váltották ki, az Európai Unió igyekezett azt mederbe terelni, illetve irányt szabni annak. Az Európai Tanács egy évvel a Nizzai Szerződés után, 2001 decemberében nyilatkozatot fogadott el az Európai Unió jövőjéről, amelyben vállalta, hogy az Uniót a korábbiaknál demokratikusabbá, átláthatóbbá és hatékonyabbá teszi.

Ez az ún. laekeni nyilatkozat felvetette egy európai alkotmány tervét, és felállította az európai kormányok és parlamentek, valamint az uniós intézmények képviselőit tömörítő Európai Konventet. A Konvent megállapodásra jutott az európai alkotmány létrehozásáról szóló szerződéstervezetről, Ez képezte az alapját a 2004 októberében elfogadott, a tagállamok állam- és kormányfői által Rómában aláírt szerződésnek.

Tavaly tavasszal Franciaország és Hollandia állampolgárai elutasították az akkor már tíz állam által elfogadott Alkotmányt. A szavazás hátterében meghúzódó okok szükségszerűen összetettek, a közvélemény-kutatások azonban némi magyarázattal szolgálnak a szavazók választásának indítékai, illetve az európai integrációhoz való viszonyulásuk tekintetében[1]. A nemmel szavazókat mindkét országban főleg a hazájuk gazdasági és szociális helyzete körüli aggályok befolyásolták. Franciaországban a nemmel szavazók elsősorban a társadalmi-gazdasági vonatkozásokkal magyarázták választásukat: attól tartottak, hogy az Alkotmány káros hatással lesz a munkahelyekre, utaltak a jelenlegi gazdasági és munkaerőpiaci helyzetre, és úgy érezték, hogy az Alkotmány túlzottan liberális és nem kellően szociális irányzatú. Úgy tűnik, hogy Hollandiában is számos „nem” szavazat hátterében a szuverenitás elveszítésével kapcsolatos aggályok mellett az Alkotmány valós jelentésének és jelentőségének nem megfelelő megértése húzódik meg. Az Unió egészének támogatása azonban nem gyengült: a franciák 88%-a, a hollandoknak pedig 82%-a továbbra is kedvezően vélekedik az EU-ról.

Az Európai Tanács az Alkotmányt elutasító népszavazásokat követően nyilatkozatot fogadott el az európai alkotmány létrehozásáról szóló szerződéstervezet ratifikációs folyamatával kapcsolatban. A nyilatkozatban az állam- és kormányfők útkeresési időszakot hirdettek, és minden országban széles körű vitára hívták az állampolgárokat, a civil társadalmat, a szociális partnereket, a tagállami parlamenteket és a politikai pártokat. Felkérték ezenkívül az európai intézményeket, ezen belül elsősorban a Bizottságot, hogy szintén vegyenek részt a vitában.

Ezzel párhuzamosan több tagállamban folytatódott a ratifikációs folyamat. 2005 júniusa óta öt ország fogadta el az Alkotmányt, a finn parlament végső állásfoglalása pedig az elkövetkező hónapokban várható. Ezzel a ratifikáció hamarosan tizenhat országban lezárul.

A Bizottság 2005 októberében terjesztette elő a demokrácia, párbeszéd és vita kérdéskörére vonatkozó D-tervét[2], ami új lendületet adott az Európa jövőjéről folytatott vitának azáltal, hogy újszerű lehetőségeket kínált a polgárok vitába történő bevonására.

A D-tervet a francia és a holland népszavazás idézte elő, de ez nem jelenti, hogy az Alkotmány megmentését célozná, és időben sem korlátozódik az útkeresés időszakára, hanem egy hosszú, demokratikus reformfolyamat kiindulópontja. A politikai célkitűzés az, hogy az uniós politikákat a polgárok sajátjuknak érezhessék, e politikákat számukra érthetővé és relevánssá tegyék, valamint hogy az uniós intézmények elszámoltathatóvá és megbízhatóvá váljanak a polgárok felé, akiknek szolgálatában állnak. Ha kézzelfogható és maradandó eredményeket akarunk elérni, e folyamat időbe telik és valódi elkötelezettséget tesz szükségessé, főleg a tagállamok, de az uniós intézmények részéről is. A siker mércéje végül az lesz, hogy az EU mennyire lesz képes és hajlandó az odafigyelésre, a visszajelzések feldolgozására, majd politikai eredmények felmutatására.

Emlékeztetésképpen, továbbra is elsősorban a tagállamok feladata a viták tagállami, regionális és helyi szinten történő megszervezése. A Bizottság D-tervben betöltött szerepe az, hogy segítse a viták szerkezeti kialakítását, és szükség esetén pénzügyi és szervezési támogatást nyújtson a tagállamoknak. A Bizottság által a D-terv keretében 2005 októbere és 2006 áprilisa között végrehajtott intézkedések átfogó jegyzékét az I. melléklet tartalmazza.

Az Európa jövőjéről folytatott vita intenzitása egyik tagállamról a másikra jelentősen eltérő volt. Ez – legalábbis részben – természetesen következik abból, hogy a tagállamok a ratifikációs folyamat különböző szakaszában vannak. Azon tagállamok, amelyek ratifikálták az Alkotmányt, már túl vannak a vitákon, ezért érthető módon kevesebb készséget mutatnak új kezdeményezésekre és polgáraik is kevésbé kíváncsiak arra, hogy mik a következő lépések.

Az útkeresés időszaka lehetővé teszi, hogy a tagállami vitákat 2006. júniusában általános értékelésnek vessék alá. E közlemény összefoglalja a vitákat, különösen kitérve a D-tervből levonható tanulságokra, továbbá ismerteti az Európa jövőjéről készített, külön Eurobarométer[3] felmérés eredményeit. E következtetéseket a „Polgárközpontú program – Eredményeket Európának” című közleménnyel párhuzamosan tesszük közzé mint a Bizottság előterjesztését az Európa jövőjéről rendezendő Európai Tanácsnak[4]

2. A vitákban felvetett kérdések

2.1. Európa gazdasági és társadalmi fejlődése

Az Eurobarométer felmérés kérdéseinek célja az európaiak általános kedélyállapotának felmérése volt. A felmérés szerint az európaiak általában boldogok, hogy hazájukban élhetnek , és többnyire elégedettek családi életükkel és foglalkozásukkal. Jövőképük azonban általánosságban tekintve – főként a gazdasági és szociális helyzettel kapcsolatos kilátások miatt – eléggé pesszimista . A munkanélküliség – főként a fiatalok között – továbbra is az egyik fő aggály.

A globalizáció hatása kulcsfontosságú kérdés volt valamennyi tagállami vitában és online eszmecserében. A felvetett kérdések rámutattak a globalizáció foglalkoztatottságra és jólétre gyakorolt hatására, és arra, hogy egy egyre öregedő társadalomban kell fokozni kell a versenyképességet és eredményességet.

A média, a szakszervezetek, a fiatalok és a nem kormányzati szektor tényezői rámutattak az Európai Unió és a globalizáció közötti képzettársításra. Ez azon félelmekhez köthető, hogy a globalizáció negatív hatást gyakorol a szociális védelemre, és növeli a jólétbeli különbségeket. Az Eurobarométer viszont egyensúlyt mutatott a globalizációhoz történő viszonyulásban, bár többen látnak e jelenségben veszélyt a foglalkoztatottságra és a vállalatokra nézve (47%), mint jó lehetőséget a nemzeti vállalatok számára (37%). Az európai gazdaság dinamizmusának hiányát számos országban erősen kritizálták.

A szociális védelemmel kapcsolatos aggályok középpontjában a nyugdíjreform, a társadalombiztosítási és az egészségügyi rendszer állt. Bár a szolgáltatások liberalizációja kiemelt helyet foglal el az európai politikákban, a felmérésben ezt kevésbé tekintették fontosnak. Általánosságban a polgárok úgy gondolják, hogy az Európai Unió felhasználhatná az európai szociális modellt a globalizáció káros mellékhatásainak kivédésére, de kevésnek tartják a konkrét tetteket.

A munkavállalók szabad áramlása szinte minden tagállami vita érzékeny pontja volt. Néhány régi tagállamban továbbra is tartanak a munkahelyek elvesztésétől és a bérezés lenyomásától a munkaerőpiac új tagállamokból érkező munkavállalók előtti megnyitása miatt. Ugyanakkor a munkavállalók szabad áramlása tekintetében még meglévő korlátozásokat az új tagállamok állampolgárai továbbra is az Unió alapvető szabadságai megtagadásának tekintik.

Az új tagállamokban további két említésre méltó téma volt jellemző. Először is, az euró-övezethez történő csatlakozás távlati lehetőségét a legtöbb polgár fontos célnak tekintette. Másodszor pedig, a schengeni rendszer alkalmazása aggályokat keltett, mivel az új akadályokat jelenthet a tagállamok szomszédos országait számára.

2.2. Az Európai Unió és szerepe

A tagállami viták általában megerősítették a felmérések eredményét, miszerint az uniós tagságot általánosságban pozitívnak tekintik. A közvélemény-kutatások szerint azonban a tagállamok többségében, és különösen Ausztriában, Finnországban és az Egyesült Királyságban csökken az EU támogatottsága.

Számos új tagállam polgárai megkérdőjelezték országuk Európai Unióban betöltött szerepét, valamint a régi és új tagállamok közötti kapcsolatokat.

A vitákban gyakran felmerült az EU-finanszírozás , illetve a strukturális és kohéziós alapok felhasználásának lehetősége. Ezeket többnyire pozitív lehetőségként tekintették, ugyanakkor a nehézkes eljárásokat némi kritikával illették. Az uniós finanszírozás csökkentése különös aggodalmat keltett Spanyolországban, ahol az emberek úgy érzik, „veszítettek” a legutóbbi bővítés miatt. Ugyanakkor Svédország és az Egyesült Királyság polgárai például az általuk igazságtalannak tartott terhet kritizálták

Az európai építkezés két legfontosabb vívmányának a tagállamok közötti békét és az egységes piacot tekintették. A közvélemény-kutatások szerint ugyancsak pozitív megítélésnek örvend az Unió azon igyekezete, hogy elősegítse az együttműködést a kutatás és az innováció területén, valamint előmozdítsa a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmódot. Emellett számos vitában felmerültek a biztonsággal kapcsolatos kérdések – mint például környezeti biztonság, élelmiszerbiztonság, közlekedési biztonság és az utasok jogai, energiaellátás –, melyekkel kapcsolatban az Unió munkája többnyire – egyes országokban különösen – kedvező megítélést kapott . A vitákban esetenként felmerült egy közös bevándorlási és menekültügyi politika szükségessége, az adóreform, az oktatás, az európai identitástudat és a kulturális sokszínűség, a fogyasztói jogok, illetve a mezőgazdasági ágazat jövője.

A polgárok sokkal kritikusabbak voltak az általuk túlzottnak tartott szabályozással , túlságosan részletes jogszabályokkal és bürokráciával szemben. Még mindig erős maradt az emberektől távoli, szükségtelenül beavatkozó EU képe. Számos országban az egyéb kritikus megjegyzések középpontjában a demokratikus deficit és az uniós intézmények átláthatóságának hiánya állt. Sokak szerint a polgárokat nagyobb mértékben be kell vonni a döntéshozatalba.

Emellett számos országban vélik úgy, hogy a Bizottság nem részesíti egyenlő bánásmódban a tagállamokat . Ezt leginkább a kis országokban érzik így, és ehhez társul az a vélemény, hogy a túlzott hiányokkal vagy a versenyjogi határozatokkal kapcsolatos szabályok alkalmazása nem igazságos. Ugyanezt érzik a közösségi jog érvényesítésével kapcsolatban is.

A közvélemény-kutatások tanúsága szerint az emberek nagyon keveset tudnak és értenek meg az Unió működésével , intézményeivel és szerepükkel kapcsolatban . Mindazonáltal az igény megvan, és az utóbbi hónapok folyamán a Bizottság tagállamokban működő képviseletei jelezték, hogy egyre több az európai intézményekről, illetve a más tagállamokban végezhető tanulmányokról és csereprogramokról érdeklődő diák.

A nyelvi kérdés nem nagyon volt jellemző a tagállami vitákban, de egyértelműen központi témaként merült fel az „Európai vita” fórumon, ahol az emberek közvetlenül szembesültek azon kihívással, hogy más kulturális háttérrel rendelkező polgárokkal kommunikáljanak. E vitában a résztvevők többsége szükségesnek látta, hogy legyen minden uniós polgárnak egy közös második nyelve.

A viták rámutattak arra, hogy bizonyos kérdések egyes tagállamokban nagy, máshol csekélyebb érdeklődést keltettek ki : Az osztrákok a külföldi diákok osztrák egyetemi oktatáshoz történő hozzáférését, valamint az Alpokon áthaladó tranzitforgalmat tárgyalták, míg a regionális német vitákban számos alkalommal felvetették a szubszidiaritás kérdését. Dániában a polgárok a dán kivételek eltörlését fejtegették. Az EU reakciója a Mohammed-karikatúrák kérdéséhez ugyancsak a viták középpontjában állt és megosztotta a véleményeket. Végül Cipruson különösen fontos volt a Törökországhoz való viszonyulás kérdése.

2.3. Európa határai és szerepe a nagyvilágban

A bővítés továbbra is a viták egyik legtöbbet tárgyalt kérdése volt. Átlagosan tekintve az európaiak 55%-a tekinti úgy, hogy az EU bővítése pozitív, 63%-uk viszont attól tart, hogy az új bővítés további nehézségeket okozhat a tagállami munkaerőpiacokon. Az EU-15-ben azok, aki kételyeiknek adtak hangot, úgy vélik, hogy az utóbbi bővítések túl messzire mentek és túl gyorsan mentek végbe, emellett általában véve megkérdőjelezték a további bővítést és különösen Törökország csatlakozását. Úgy tűnik, e polgárok attól tartanak, elvesztik identitásukat egy olyan Európán belül, ahol nincsenek konkrét határok és egyre több a kulturális különbség.

A viták jellege országonként igen eltérő volt, egyes esetekben komolyan idegenkedtek a további bővítésektől, más esetekben kedvezőbb volt a hozzáállás (Szlovénia, Egyesült Királyság). A történelmi és földrajzi megfontolások általában befolyásolják a polgárok e kérdésről alkotott véleményét. Egyes országok sokkal kedvezőbben fogadnák Horvátországot és a Nyugat-Balkán térség országait, mint Törökországot.

Több országban a polgárok szerint egy olyan erős Európára van szükséges, ahol közösek a külpolitikai kezdeményezése k és tovább erősítik a biztonsági és védelmi politikát; ugyanakkor a világbékét és demokráciát elősegítő törekvéseket széles körben elismerik. A finnek és a lettek külön kifejezték az Európai Unió és Oroszország közötti szorosabb együttműködés szükségességét. Az EU válságkezelési kapacitásainak fejlesztése, valamint a transzatlanti kapcsolatok elmélyítése alkalmanként ugyancsak szóba került.

2.4. Az Unió működése: „Kevesebb beszéd, konkrét tettek"

A polgárok határozottan úgy érezték, hogy az EU fellépése létfontosságú, és e tekintetben igen magasak az elvárásaik . A polgárok nagytöbbsége elismeri azt a gondolatot, hogy Európa olyan politikai projekt, mely a békét és a szolidaritást hirdeti, valamint olyan térség, ahol a szabadság és az igazság mindenkire kiterjed. Szerintük az Európai Unió jó helyzetben van ahhoz, hogy megvédje a világban az európai modellt, hogy felvegye a harcot a terrorizmussal szemben, illetve megoldjon egyéb biztonsági kérdéseket.

A környezetvédelem, az élelmiszerbiztonság vagy az energia olyan kérdések, amelyekkel foglalkoznak az emberek, és amelyekkel kapcsolatban felismerik a közösségi integráció pozitív vonatkozásait. Azokon területeken, ahol az EU jó eredményeket ért el, az európai közvélemény úgy véli, hogy folytatni kell a munkát és meg kell erősíteni az EU hatáskörét. Ez különösen igaz a demokrácia és a béke hirdetésére világszerte, a kutatásban és innovációban folytatott együttműködésre, valamint a környezetvédelemre.

Ugyanakkor azt is érzik, hogy az Unió működésének módja akadályozhatja a politikák végrehajtását. A polgárok sokkal kritikusabbak az Európai Unió fellépésének módjával, mint a politikáival szemben, illetve aktívabban részt kívánnak venni a közösségi döntéshozatalban. Azon kívánságukat is kifejezték, hogy az EU fellépését kézzel fogható eredménnyé kell tenni azokon a területeken, ahol az elismerten tényleges hozzáadott értéket képvisel.

A vitákban a polgárok hajlottak arra, hogy elvontnak és összetettnek tekintsék az intézményi kérdéseket , és nagyobb érdeklődést mutattak a mindennapi életüket érintő olyan konkrét politikák iránt, mint például a foglalkoztatottság, a környezetvédelem vagy az energia. Az Alkotmány körüli dilemma és az európai intézmények szerepe ugyanakkor az „Európai vita” fórum fontos kérdése volt, amelyet támogató és bíráló hozzászólások vegyesen jellemezték. Az európai közvélemény ugyancsak támogatta (25%) azt a nézetet, hogy Európa jövője tekintetében hasznos volna egy alkotmány, de csak azután, hogy valamennyi tagállamban hasonlóvá válik az életszínvonal és bevezették az eurót.

3. Következtetés

A Bizottság demokrácia, párbeszéd és vita melletti elkötelezettsége nem ér véget az útkeresési időszak lezárásával. A Bizottság folytatja a 2005 októberében, a D-tervben meghatározott 13 tevékenység végrehajtását, és nyitott arra, hogy új intézkedéseket vezessen be, akkor és amikor az megfelelőnek tűnik. E célkitűzést követve a Bizottság számít arra, hogy az uniós intézmények és a tagállamok fenntartják szoros együttműködésüket, illetve bízik némelyikük fokozottabb erőfeszítéseiben és részvételében.

Az útkeresési időszakból máris levonhatunk néhány értékes tanulságot. A pozitív oldalon érdemes megjegyezni, hogy az Európa fellépéseivel kapcsolatos vitára való nyilvánvaló „kiéhezettségéről” egyértelműen tanúskodnak az egyes tagállamok által tett nagyon építő jellegű és előretekintő kezdeményezések; nyilvános viták és fórumok, a tagállami parlamentek, régiók és helyi szintek aktív bevonása. Az Uniónak egyértelműen hasznára válhatna, ha minél több tagállam tenne ilyen kezdeményezéseket.

Az uniós intézmények részéről az Európai Parlament és az osztrák parlament által szervezett, május 8-9-én tartott interparlamentáris fórum, valamint az Európai Parlament bizottságai felől érkező számos dicséretes kezdeményezés parlamenti szinten egyértelműen elősegítette a szükséges széleskörű eszmecserét és részvételt, és ezáltal közelebb hozta az európai projektet az emberekhez és választott képviselőikhez.

Ugyanígy a Régiók Bizottsága és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság olyan struktúrákat állított fel, amelyek biztosítják, hogy a régiók és a szociális partnerek nem csak hogy részt vesznek, de véleményüket meghallgatják és figyelembe veszik az uniós politikák kialakítása során.

Hangsúlyozandó azonban, hogy e kezdeményezéseket továbbra is állandó jellegűnek kell tekinteni az európai ügyek alakítása során, és következésképpen olyan európai, tagállami, regionális és helyi struktúrák biztosítani, amelyek lehetővé teszik az állampolgárok folyamatos visszajelzéseit. Különösen fontos a fiatalok bevonása, mivel egyértelműen eltökélt szándékuk, hogy nagyobb részt vegyenek ki az Európai Unió fejlesztésében, és így kialakítsák aktív európai polgári tudatukat[5].

Az útkeresési időszak megmutatta, hogy az állampolgárok általában igen keveset tudnak az uniós intézmények működéséről és kevéssé érdeklődnek az iránt. A végrehajtással és a politikák tartalmával kapcsolatos elvárásaik ugyanakkor igen magasak. Ez arra szólítja fel az uniós intézményeket, hogy jobban vonják be az állampolgárokat a politikai folyamat valamennyi szintjén.

E tekintetben a Bizottság különleges szerepet játszik, és – a kulcsfontosságú együttműködő partnernek tekintett tagállamokkal, illetve uniós intézményekkel együtt – gondoskodnia kell arról, hogy a visszajelzéseket komolyan vegyék, és hogy a vélemények meghallgatását konkrét tettek is kövessék. A Bizottság átgondolja, hogy – a politikaalakítás folyamatában – hogyan reagálhatna e visszajelzésekre, valamint a polgárok felől érkező kezdeményezésekre.

A Bizottság készen áll arra, hogy e tekintetben tett igyekezeteiről további adatokat, elemzéseket és összefoglalókat bocsásson a Tanács rendelkezésére.

MELLÉKLET

D-terv – a Bizottság által végrehajtott intézkedések teljes jegyzéke

2005. október – 2007. április

A tagállamokba irányuló többszáz látogatás – ideértve a Bizottság elnökének és tagjainak nemzeti parlamentekbe tett több mint száz látogatását – mellett, a D-terv részeként a Bizottság külön, magas szintű látogatássorozatot szervezett, hogy igazi vitába bocsátkozhasson az európai polgárokkal. E tevékenységek közül néhányat alább összefoglaltunk.

1. Néhány példa a 2005 októbere óta végrehajtott intézkedésekre

Szélesebb körű nyilvános viták ösztönzése

- A Bizottság tagjainak tagállamokba történő látogatása : A biztosok szokásos látogatásai mellett a D-tervhez kapcsolódóan öt külön látogatásra került sor Barroso elnök, Wallström és Barrot alelnökök, illetve Špidla, Ferrero-Waldner, Figel és Potočnik biztosok részvételével. A látogatások során egyedülállóan vegyes találkozókra került sor a tagállami és helyi önkormányzatok, a nemzeti parlamentek, a média, az érdekképviseleti szervezetek, a közvélemény részvételével, amelyek célja az volt, hogy a társadalom lehető legszélesebb rétegeivel konzultáljanak.

- A soron következő május18-19-i dániai, majd a júniusi lettországi és litvániai „D-terv”-hez kapcsolódó látogatásokkal együtt az Európai Tanács ülésének idejére összesen nyolc D-tervvel kapcsolatos látogatásra kerül sor .

- A biztosok a nemzeti parlamentek rendelkezésére állnak : 2005-ben a biztosok mintegy 100 kapcsolatot létesítettek, illetve látogatást tettek a nemzeti parlamentekbe. 2006 áprilisában a D-terv révén több mint negyvennel nőtt a biztosok nemzeti parlamentekbe tett látogatásainak száma, szinte valamennyi tagállam felölelésével. E találkozók közül néhány esetében a nemzeti parlamentek első alkalommal köszönthették plenáris üléseiken a Bizottság elnökét vagy a biztosokat.

- Az emberek előtt nyitva álló képviseletek és Europe Direct központok : A Bizottság tagállamokban működő valamennyi képviselete havonta vagy hetente nyílt napokat szervez konferenciák, sajtótájékoztatók vagy tematikus előadások céljából.

A polgárok demokratikus folyamatban való részvételének előmozdítása

- A konzultáció hatékonyabbá tétele : Az európai kommunikációs politikáról szóló, a Bizottság által 2006. február 1-jén elfogadott fehér könyv[6] a féléves konzultációs időszak után – amelynek ideje alatt az európai polgárok és érdekelt felek kifejezhetik véleményüket (2006. május elejéig több mint 500 hozzászólót regisztráltak) egy konkrétabb cselekvési tervet eredményez[7].

- Támogatás európai polgárok által készített projektekre : 2006. március 17-én a Bizottság egy 2 millió euró összegű pályázati felhívást hirdetett, melynek célja, hogy pénzügyi támogatást nyújtson azon projektekre, amelyek nemzetek közötti (vagyis projektenként legalább 4-5 tagállamot bevonó) eseményeket kívánnak szervezni a polgárok számára[8]. A projektek értékelése folyamatban van. E pályázati felhívás célja, hogy ösztönözze az európai szervezetek azon kezdeményezéseit, amelyek – a D-tervben foglaltak szerint – a nyilvánosság EU-val kapcsolatos kérdésekről szóló vitákban történő részvételét kívánják előmozdítani.

- Nagyobb fokú nyitottság : A Bizottság örömmel fogadta a Tanács 2005. december 21-i következtetéseit, amelyekben utóbbi kötelezettséget vállalt arra, hogy több nyilvános ülést tart, és ezáltal fokozza a nyitottságot és átláthatóságot. Emellett a Tanács létrehozta a szakértői csoportok[9] – 2005 novembere óta online hozzáférhető – nyilvántartását, amely segíti a Bizottságot a jogszabályjavaslatok és politikai kezdeményezések előkészítésben. Továbbá a 2005 novemberében útnak indított Európai Átláthatósági Kezdeményezés részeként, a Bizottság 2006. május 3-án zöld könyvet fogadott el, hogy ezzel vitát kezdeményezzen a lobbiról, a tagállamok azon jogi kötelezettségének bevezetéséről, hogy közzétegyék a megosztott kezelésű források kedvezményezetteire vonatkozó információkat, valamint a Bizottság konzultációs gyakorlatáról.

Az európai szakpolitikákról szóló párbeszéd megteremtésének eszközei

- Külön Eurobarometer Európa jövőjéről : 2006 februárjában és márciusában mind a 25 tagállamban mennyiségi és minőségi felmérést végeztek.

- Internet : 2006. március 27-én a Bizottság online vitafórumot indított „Európai vita” elnevezéssel húsz nyelven[10]. 2006. május 4-ig az állampolgárok részéről 5 354 hozzászólás érkezett.

- Célcsoportok : A 2006 januárjában elindított (immár 5. évfordulóját ünneplő) „ Tavasznap Európában 2006 ” olyan kezdeményezés, melyet – a biztosok aktív részvételével – úgy hoztak létre és terveztek meg, hogy felkeltse a fiatalok érdeklődését Európával kapcsolatban és vitákat ösztönözzön arról. 2006. május 4-én 7354 iskola vett részt a Tavasznapon.

Partnerség az európai intézményekkel és testületekkel

A tájékoztatási intézményközi csoport 2006. január 17-i ülésének középpontjában a zökkenőmentes együttműködés és szinergia állt. Az értekezlet lehetővé tette, hogy e partnerséget gyakorlati és konkrét tettekké ültessék át. Ennek eredményeként az uniós intézmények és testületek együttműködő partnerei részt vettek például a tagállamokba intézett látogatásokon, és hozzájárultak az „Európai vita” elnevezésű online fórumhoz. Elősegítették és részt vettek továbbá a Tavasznap-kezdeményezés keretében, az iskolákkal közösen szervezett tevékenységeken. A tagállamokban tervezett számos május 9-i eseményt a Bizottság képviseletei és az Európai Parlament irodái közösen szervezték, a nemzeti parlamentekkel közösen tartott parlamentek közötti fórumot pedig Brüsszelben tartották, az Európai Parlament és az osztrák parlament közös szervezésében. Továbbá a Régiók Bizottsága és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság szorosan együttműködött a D-terv végrehajtásában azáltal, hogy teljes mértékben kiaknázták a helyi/regionális szintű, illetve a társadalmi szereplőkkel való kapcsolataikat.

Megerősített kapcsolatok a nemzeti parlamentekkel

Az Európai Parlamenttel és a tagállami parlamentekkel szoros együttműködésben további erőfeszítésekre tesznek, hogy például új lehetőségeket tárjanak fel az éves politikai stratégiával, valamint az éves munka- és jogalkotási programmal kapcsolatos megfelelő tájékoztatás biztosítására. A Bizottság továbbra is nyitott arra, hogy a jogalkotást megelőző fázisban kezdeményezéseihez felhasználja a nemzeti parlamentek észrevételeit a jelenlegi szerződések rendelkezései alapján.

2. Értékelés

- A D-terv nem az Alkotmány megmentési művelete

A D-terv célja, hogy „széles körű eszmecseréket ösztönözzön az Uniós intézmények és a polgárok között”. Célja egy olyan módszer kialakítása, mellyel a polgárok részt vehetnek az európai döntéshozatali folyamatban. A D-terv keretében kibontakozó viták során ötletek merülhetnek fel a politikák lényegi tartalmával és az új eszközökkel – melyek némelyike a hatékony és elszámoltatható döntéshozatalhoz köthető – kapcsolatban egyaránt.

- A tagállamok szükséges bevonása

Bizottság szerepét főként abban látja, hogy megkönnyítse e tevékenységeket. A D-terv elfogadása után hat hónappal kiemelendő, hogy a tagállamok továbbra is egyenlőtlenül veszik ki részüket a tagállami viták megindításából.

- Hosszú távú feladat

A D-terv tevékenységei 2006 első felében kezdődtek meg, ezért túl korai lenne bármilyen lényegi következtetést levonni. A D-terv egy olyan hosszú távú feladat része, mely a polgárokkal folytatott kommunikáció új lehetőségeit alkalmazza. Építő jellegű párbeszédet nem lehet egyik napról a másikra kialakítani, és nem is lehet csupán az uniós intézmények kezdeményezésére és/vagy Brüsszelből megvalósítani, hanem helyi jellegűnek kell lennie, és ahhoz a tagállamok aktív támogatására és részvételére van szükség.

- Többnyelvűség

A Bizottság részéről a D-terv intézkedéseit az EU valamennyi hivatalos nyelvén biztosítják (az on-line vitafórumokon; az európai tavasznap keretében), míg a Bizottság tagállamokban működő képviseletei által nemzeti, regionális és helyi szinten végrehajtott kezdeményezéseket az adott ország nyelvén biztosítják. Ebben az összefüggésben hangsúlyozandó, hogy a többnyelvűség nélkülözhetetlen eszköz a polgárokkal folytatott igazi párbeszéd megerősítéséhez. Ezért a Bizottság és intézményi partnerei azon fáradoznak, hogy a világhálón a lehető legtöbb nyelven nyújtsanak tájékoztatást a nagyközönség számára.

[1] Flash Eurobarometer 171 és 172 – Európai Alkotmány: népszavazás utáni felmérés Franciaországban és Hollandiában.

[2] A Bizottság hozzájárulása az elméleti útkeresési szakasz munkájához és azon túl: D-terv a Demokrácia, Dialógus és Diszkusszió érdekében – COM (2005) 494.

[3] Eurobarometer 65.1 Európa jövőjéről – 2006 május.

[4] COM(2006) 211, 2006.5.10.

[5] „A fiatalság átveszi a szót” Az európai fiatalok kérdései és elvárásai az Európai Unió alakulásával kapcsolatban, Standard Eurobarométer 63 elemzés, 2005. decemberi kiadás

[6] COM(2006) 35.

[7] http://www.europa.eu.int/comm/communication_white_paper/charter_code/index_en.htm

[8] http://europa.eu.int/comm/dgs/communication/grants/index_en.htm

[9] http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regexp/

[10] http://europa.eu.int/debateeurope/