Az említett tagállami jelentésekben és a bizottsági jelentésben értékelni kell a rendelet működését és eredményességét a benne foglalt cél megvalósítása szempontjából. A jelentésekben az inuit és egyéb őslakos közösségek társadalmi és gazdasági fejlődésére gyakorolt hatást is értékelni kell. A teljesség kedvéért a fókapopulációra gyakorolt hatásra is ki kell térni a jelentésekben.

A kérdőívhez fűzött megjegyzésében Dánia megkérdőjelezte, hogy szükség van-e az (EU) 2015/1850 végrehajtási rendelet 6. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjára, valamint a mellékletében szereplő igazoló dokumentum negyedik példányára, mivel értelmezése szerint a tagállamok nem jelölhetnek ki elismert szerveket. A Bizottság válaszában előadta, hogy bizonyos tagállamokban élnek olyan népek, amelyek az „inuit és egyéb őslakos közösségek” fogalma alá tartoznak, következésképpen vadászhatnak fókákra a létfenntartásuk és a fókatermékek uniós piacon való forgalomba hozatala érdekében. Ezek a tagállamok kérelmezhetik valamely szervük hivatalos elismerését igazoló dokumentumok kiállítása céljából. Erre az esetre vonatkozik a 6. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontja, valamint az igazoló dokumentum negyedik példánya, amelyet az illetékes hatóságnak kell benyújtani a 6. cikk (1) bekezdése c) pontjának megfelelően.

A svéd hatóságok és nem kormányzati szervezetek az alábbi észrevételeket fogalmazták meg a rendelet hatását illetően. A fókavadászat mindig is a svéd kultúra és történelem része volt, és lehetőséget kínált arra, hogy a part menti kisüzemi halászatok többletbevételhez jussanak a hús, a bőr, valamint a szerszámok, ékszerek és fegyverek készítéséhez felhasznált csontok értékesítéséből. A tilalom következtében kevesebben vadásznak fókára, ugyanakkor a növekvő fókapopuláció kezdi meghaladni a biztonságos biológiai szintet, emiatt pedig parazitafertőzések lépnek fel a halállományokban, versengésre kényszerülnek a halak, a halászeszközök pedig megsemmisülnek. A Svéd Környezetvédelmi Ügynökség által kiemelt egyik legfontosabb aggály, hogy a fókatermékekre vonatkozó hatályos szabályozás szerinti kereskedelmi tilalom megakadályozza a fókák erőforrásként való felhasználását, valamint a növekvő fókapopuláció által a fogásban és a felszerelésekben okozott súlyos károk eredményes kezelését. Svédország vállalta, hogy gondoskodik a kúpos fóka kedvező védettségi helyzetéről. A Svéd Tenger- és Vízgazdálkodási Ügynökség szerint a közvélemény ezért elfogadná a növekvő fókapopuláció kezeléséhez szükséges intézkedéseket, ha a fókatermékek kereskedelmét a fent említett okokból ismét engedélyeznék. Svédország esetében erőforrásként kellene tekinteni a kúpos fókára, hogy a nemzeti jogszabályok alapján indokolható legyen a fókák által okozott károk halászoknak való megtérítése. A vadászturizmus és a fókatermék-értékesítés gazdasági értékét a fókák által okozott károk megtérítésének költségeihez viszonyítva kell elemezni. A Svéd Mezőgazdasági Hivatal irányadó elvnek tekinti, hogy a Svédországban természetesen előforduló összes fajt hosszú távon fenntartható módon, a védettségi helyzetükre gyakorolt negatív hatások nélkül kell kezelni. A fókatermékekre vonatkozó módosított uniós szabályozás jogellenessé tette a tengeri erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodás céljából elejtett fókák kereskedelmi célú felhasználását. Tehát jogszerűen vadásznak ugyan fókákra a Balti-tengeren, az elejtett állatok azonban csak a vadász saját háztartásában használhatók fel, vagy hulladékként hulladéklerakókba kerülnek, ami sem környezetvédelmi, sem etikai szempontból nem tekinthető fenntarthatónak. Svédország szerint ezért engedélyezni kellene a fókatermékek kis léptékű kereskedelmét. A Nemzeti Kereskedelmi Tanács emlékeztetett arra, hogy Svédország a korábbi tárgyalások során kivételt kért a fókatermékekre vonatkozó kereskedelmi tilalom alól. A svéd halászati szövetségek rámutattak arra, hogy a fókák egyre nagyobb károkat okoznak a part menti kisüzemi halászati ágazat számára, és erőforrás-gazdálkodási okokból továbbra is vadászni fognak rájuk a Balti-tengeren. Helytelenítik, hogy ilyen értékes erőforrás kárba vész, a legtöbb elejtett állat ugyanis hulladéklerakóban végzi, ahol a vadászoknak ráadásul fizetniük kell az ártalmatlanításért. A Vadászszövetség szerint a fókavadászat a kulturális örökség része, és lehetséges megoldást kínál a halállományok biológiai sokféleségének megőrzésére. A jelenleg végzett, védelmi célú vadászatra szigorú szabályok vonatkoznak, a valódi probléma viszont az, hogy a jogszerűen elejtett fókák a kereskedelmi tilalom miatt nem használhatók fel és nem értékesíthetők.A védelmi célú vadászat jelentős, tudásra és felszerelésekre fordított beruházásokat igényel a svéd Vadászszövetség részéről, és néhány olyan szakértő szakterületévé válik, akinek a vadászat iránti érdeklődése csökken, miután hús és bőr iránti személyes szükségleteiket kielégítették.

-tanúsítványt állítanának ki azoknak a nunavuti kézműveseknek, akik igazolják, hogy kizárólag az inuit közösségek által folytatott vadászatokból származó fókaprémeket használnak fel a munkájukhoz. Egy fókatermék akár több prémből is készülhet, egy prém pedig több fókatermék készítéséhez is felhasználható. Egyes kézművesek más elismert szervektől vásárolnak prémeket, amelyeket aztán nunavuti prémekkel együtt dolgoznak fel, és így állítanak elő késztermékeket. A nunavuti kormány vállalná, hogy nyomon követi ezeket az egyéneket, és a szabályszerűség érdekében előírja a nyomonkövethetőséget;

A Bizottság Grönland kérésére hozzájárult a QR-kódos címke fókatermékeken való elhelyezéséhez azzal a céllal, hogy a fogyasztók jobb tájékoztatást kapjanak az inuit közösségekre vonatkozó kivétel létezéséről és jogszerűségéről. Megkönnyíti a forgalomba hozatalt az uniós piacon, ha a fókaterméken szerepel ez a kód, és az egyik elismert szerv által kiállított igazoló dokumentum kíséri. Ez a QR-kód a fókatermékekre vonatkozó uniós szabályozásról tájékoztató weboldalra mutató hivatkozást tartalmaz.

Grönland és Nunavut használja a QR-kódot. Nunavut a fókaprémeken, valamint a kisiparosok és kézművesek által használt termékcímkéken is feltünteti. Az Északnyugati területeken még nincs használatban, mivel a már létező címkézéssel és termékmárkázással kellene összekapcsolni, ehhez pedig lajstromozott védjegyeket kellene módosítani a QR-kódok beillesztése céljából.

d) Átfogó értékelés

Az elismert szervek értékelést nyújtottak be az inuit és egyéb őslakos közösségekre vonatkozó kivétel területükön belüli működéséről és eredményességéről.

Grönlandon a Halászati, Vadászati és Mezőgazdasági Minisztérium elismeri, hogy az Európai Unió elkötelezett az őslakos népek jogainak, köztük a gazdasági tevékenységeik szabad gyakorlásához való joguknak a tiszteletben tartása és előmozdítása iránt. Azonban úgy vélik, hogy a fókatermékekre vonatkozó uniós szabályozás a gyakorlatban hátrányosan érinti az inuit és egyéb őslakos közösségeket. A Minisztérium szerint az uniós polgárokat fel kell világosítani és pontosabb tájékoztatással kell ellátni az inuit és egyéb őslakos közösség által elejtett fókákból készült termékek kereskedelmének jogszerűségéről, hogy helyreálljon a fogyasztói bizalom a Grönlandról származó fókatermékek iránt.

A nunavuti kormány szerint az inuit és egyéb őslakos közösségekre vonatkozó kivétel megfelelően működik. A tanúsítványok kiállításával kapcsolatosan viszont még rendezni kell néhány kérdést az Európai Unióval egyetértésben. Nunavut azt szeretné, hogy egy adott prémre vonatkozó tanúsítvány az ugyanazon prémből előállított összes termékre használható legyen. Emellett magát a tanúsítványt is egyszerűsíteni kívánja, hogy a gyártónak kevesebb adatot kelljen megadnia (például a forgalomba hozatal szerinti ország), sőt, akár QR-kódot tartalmazó címkékre is szűkítené a tanúsítványt. A fent említett nehézségek elhárítása esetén a kivétel eredményesen biztosíthat lehetőséget a nunavuti inuit termelőknek arra, hogy bejussanak az uniós piacra. A tanúsítási követelmények indokolatlan terhet róttak és visszatartó hatást gyakoroltak az inuit termelőkre és az uniós vásárlókra. Nunavut üdvözölné, ha az Európai Unió támogatást nyújtana az uniós gyártók, múzeumok és kiskereskedők körében a kivétel létezésével és működésével kapcsolatosan végrehajtandó felvilágosítási tevékenységekhez. Nunavut támogatni kívánja az Európai Uniót annak biztosításában, hogy az őslakosok jogai, élelmiszer-önrendelkezése és szegénységének csökkentése a hozott jogszabályokkal rendezhető, illetve elérhető legyen.

Az Északnyugati területek kormányzata számára rendkívül korlátozott volt a kivétel közvetlen előnye. Az igazolási költségek meghaladnák azoknak a fókatermékeknek az értékét, amelyeket a rendszer az uniós rendelet értelmében nyomon követne és tanúsítana, ezért ezeket a költségeket át kellene hárítani az inuvialuit, illetve inuit közösségekre. Az inuit közösségekre vonatkozó kivétel jóval kedvezőbb hatást gyakorolna, ha az Európai Unió hozzájárulna ahhoz, hogy az inuvialuit közösségek által Nunavutban és az Északnyugati területeken elejtett összes fóka megfelelőnek minősüljön, és ezáltal automatikusan tanúsítható legyen. Az Európai Unióval egyeztetve ki lehetne fejleszteni a prémek azonosítására és termékcímkék kiállítására szolgáló rendszert. Ellenkező esetben külső finanszírozást kellene bevonni olyan, az uniós rendelet előírásainak megfelelő rendszer létrehozásához és fenntartásához, amely lehetővé tenné az inuit közösségek számára, hogy eredményesen bejussanak az uniós piacra. A fókatermékek és nyersanyagok belföldi és helyi piaca továbbra is jól működik, a kiviteli piac azonban korlátozott, szinte nem is létezik. A létfenntartás céljából folytatott vadászat mértéke az évek során viszonylag egyenletes volt, 2000-től azonban markáns visszaesést mutat, ami a kereslet és a ténylegesen értékesített mennyiség csökkenésének tudható be. 2009-ben az Északnyugati területek kormányzata a fókatermékekre vonatkozó uniós tilalom hatásainak mérséklését célzó programot hozott létre, hogy a hagyományos gazdaság támogatása érdekében stabilizálja az árakat. Az elmúlt tíz évben a nyers prémek mindössze 16 %-át értékesítették Kanadán kívül, az ebből eredő jövedelemkiesés 140 000 kanadai dollárra tehető.

Az elismert szervek értékelték, hogy illetékességi területükön milyen hatást gyakorol a fókatermékek kereskedelméről szóló rendelet az inuit és egyéb őslakos közösségek társadalmi és gazdasági fejlődésére.

Grönlandon a fókavadászatnak és a fókatermékek kereskedelmének alapvető társadalmi és gazdasági, valamint kulturális jelentősége van az inuit közösségek számára. A fókatermékekre vonatkozó uniós szabályozás végrehajtása komoly hatást gyakorolt a fókavadászatra, különösen a távoli és elszigetelt észak- és kelet-grönlandi területeken. Grönlandon a 2014 és 2017 közötti időszakban elejtett fókák száma a 2005 és 2008 közötti, tehát a fókatermékekre vonatkozó uniós szabályozás előtti időszakhoz viszonyítva 35 %-kal csökkent. A Great Greenland A/S cserzőüzemnek értékesített fókabőrök száma 66 %-kal csökkent 2015 és 2018 között, míg a nemzetközi piacon 54 %-kal (a legjelentősebb, 92 %-os visszaesés 2010-ben volt), a nemzeti piacon pedig 38 %-kal kevesebb fókabőr kelt el ugyanebben az időszakban. A magáncélra megtartott fókabőrök száma azonban a 2005 és 2008 közötti, valamint a 2014 és 2017 közötti időszakban is azonos szinten mozgott. A Halászati, Vadászati és Mezőgazdasági Minisztérium megkérdőjelezi a fókatermékekre vonatkozó szabályozás értelmét, és megjegyzi, hogy e szabályozás nélkül is megvalósítható lett volna a fenntartható fókavadászat az állatjólét maradéktalan figyelembevétele mellett. A Minisztérium aggodalmát fejezte ki amiatt, hogy nem készült előzetes értékelés többek között a mai uniós polgároknak a rendelet alapvető indokaként szolgáló, feltételezett aggályairól, illetve az esetleges aggályok kezelésének a kereskedelmet kevésbé korlátozó alternatíváiról. A Minisztérium azt is aggályosnak találta, hogy a fókatermékekre vonatkozó uniós szabályozás még az inuit közösségekre vonatkozó kivétellel együtt sem sincs összhangban a kék gazdaság gondolatával, amelyet az Európai Unió minden szempontból támogat az élő erőforrások fenntartható hasznosítását illetően, kivéve a fókafajok esetében.

Nunavutban és az Északnyugati területeken az egész éven át folytatott fókavadászat, valamint a fókatermékek fogyasztása, tervezése és értékesítése régóta részét képezi az inuit társadalom kulturális önkifejezésének és gazdasági megélhetésének. Az inuit közösségeknek az élelmiszerbiztonságukhoz és jövedelemforrásként is szükségük van a fókákra, mivel ezen a területen a legmagasabb a bolti élelmiszerek ára, és korlátozottak a munkalehetőségek. A fókavadászat révén az inuit közösségek fenntarthatják kapcsolatukat a földdel, és átadhatják hagyományos tudásukat és készségeiket a fiatalabb nemzedékeknek. A nunavuti kormány és az Északnyugati területek kormányzata kisiparosokkal és kézműves szövetségekkel együttműködve támogatja területe fenntartható, hagyományos és jelenkori gazdaságát a nők és férfiak egyenlő mértékű gazdasági függetlensége érdekében. Az inuit nők fókatermékeiket nagyrészt helyben, saját közösségükben forgalmazzák, és nem exportálják az Európai Unióba, holott teljes mértékben eleget tesznek a rendelet előírásainak. Ennek fő okai közé tartozik a fókatermékekre vonatkozó uniós szabályozás megsértésétől való félelem, a magából a tilalomból eredő kereskedelmi akadályok (a vásárlói érdeklődés elvesztése, a lehetséges vevőkkel fennálló kapcsolatok hiánya), a tapasztalatlanság a nemzetközi kereskedelemben, valamint a prémek, illetve a tanúsított prémekből készült termékek tanúsításával kapcsolatos félreértések. Nunavut esetében a rendelet eddig nem gyakorolt kedvező hatást az inuit közösségek társadalmi és gazdasági fejlődésére. A fókatermékekre vonatkozó uniós szabályozás ugyan ajtót nyitott számukra, de úgy tekintenek rá, hogy szigorúan szabályozza tevékenységüket. A nunavuti kormány arra kéri az Európai Uniót, hogy tartson találkozót az elismert szervekkel és más érdekcsoportokkal annak megvitatása céljából, hogyan lehetne hatékonyabban alkalmazhatóvá tenni a rendelet követelményeit, hogy változó világunkban maximálisan kiaknázhatóak legyenek az inuit közösségekre vonatkozó kivétel nyújtotta előnyök.

Az Északnyugati területeken még folyamatban van a megfelelő közigazgatási környezet kialakítása a kivétel feltételeinek teljesítése érdekében. A kritikus első lépést, vagyis a helyi kapacitások, valamint a lehetséges piacok, illetve termékkereslet feltárását határozatlan időre elhalasztották. Az előzetes megvalósíthatósági vizsgálat várhatóan stratégiai beruházási döntések alapjául szolgál majd az ágazatban, és előmozdítja az ágazat időszerű és fenntartható fejlődését, azonban még el kell végezni. A 2019 márciusában tartott támogató rendezvény révén sikerült feltárni néhány új piaci lehetőséget a helyi lakosok és a látogatók körében. Az Északnyugati területek kormányzata nyugtázta azt a tényt, miszerint az Európai Unió elismerte, hogy az inuit közösségek kulturális jelentőséggel bíró, különálló társadalmat alkotnak, és azonos mértékben kell óvni az északi-sarkvidéki környezetet és az inuit közösségek létezését. A fókatermékekre vonatkozó uniós szabályozás azonban megsemmisítette a fókatermékek uniós piacát, és széles körben gyakorolt negatív hatást a helyi inuit, illetve inuvialuit közösségek gazdaságára. Az Északnyugati területek kormányzata sürgeti, hogy az Európai Unió nyilvános fórumon foglalkozzon a fókatermékek tilalmával, és közleményben ismerje el az inuit közösségekre vonatkozó kivétel létezését, felsorolva a mindenkor elismert joghatóságokat. A fórum keretében támogatni kell az inuit közösségek jogát a nyers vagy feldolgozott fókatermékek Unión belüli értékesítésére, valamint azt, hogy az uniós polgárok jogszerűen birtokolhassanak nagykereskedelmi, illetve kiskereskedelmi forgalomban lévő, tanúsított árukat.

Az elismert szervek arra is felkérést kaptak, hogy értékeljék a rendelet fókákra gyakorolt hatását a területükön. A grönlandi Halászati, Vadászati és Mezőgazdasági Minisztérium hangsúlyozni kívánta, hogy a fókatermékek kereskedelme jogszerű és fenntartható tevékenység, amelyet nem szabad akadályozni vagy megbélyegezni, az állatjólét pedig az inuit és egyéb őslakos közösségek számára is lényeges szempont. Nunavut és az Északnyugati területek esetében nem számoltak be arról, hogy rendelet bármilyen hatást gyakorolt volna a fókapopulációkra, és a kivétel következtében sem élénkült a vadászat. A vadászatot az eddigiekben is a vadászati előírások és az inuit értékek szerint folytatták, és ez a jövőben sem lesz másképpen. Az Északnyugati területeken az inuvialuit, illetve inuit vadászok létfenntartás céljából régóta vadásznak fókákra hagyományos, kíméletes módszerekkel. A fókákat továbbra is fenntartható módon vadásszák, mivel a fehérje és az emlősökből nyerhető Omega-3 olaj egészséges és megfizethető forrását jelentik. Prémjüket belföldi felhasználásra szánják, vagy értékes jövedelemforrásként kezelik.

5.Következtetések

Ez a jelentés a fentiekben leírtak szerint négy ország (Franciaország, Görögország, Luxemburg és Málta) kivételével az összes uniós tagállam által közölt tájékoztatáson, valamint az adatszolgáltató országokban működő három elismert szerv jelentésein alapul.

a)Az uniós tagállamok általi végrehajtás

A Grönland és Nunavut elismert szerve által megadott statisztikák szerint több uniós tagállam importált be fókatermékeket az inuit és egyéb őslakos közösségekre vonatkozó kivétel alapján, azonban csak Dánia számolt be erről.

A legtöbb tagállam területén nem él fókapopuláció. Az északi tagállamokban (Dánia, Finnország és Svédország), valamint Észtországban a gyarapodó fókapopulációk egyre nagyobb problémát okoznak a halászok számára. Meglátásuk szerint a fókák súlyos károkat okoznak a helyi halászatoknak, felfalják a kifogott halakat, tönkreteszik a halászeszközöket, és parazitákkal fertőzik meg a halállományokat.

Az említett négy tagállam tengeri erőforrás-gazdálkodás céljából engedélyezi a fókavadászatot, feltéve, ha a vadászati kvótákra, a vadászidényre és a vadászterületekre, a vadászok képzésére, az állatjóléti szempontokra, az alkalmazott leölési módszerre, valamint a fegyver- és lőszerfajtára vonatkozó szigorú előírások teljesülnek. Helytelenítik, hogy a tengeri erőforrás-gazdálkodásra vonatkozó kivétel kikerült a fókatermékek kereskedelméről szóló uniós rendeletből, mivel így jogellenessé vált, hogy a vadászok forgalomba hozzák a vadászatból származó fókatermékeket az uniós piacon. Véleményük szerint visszaszorulóban van a vadászat amiatt, hogy a vadászok kizárólag a saját szükségleteik kielégítésére használhatják fel a fókatermékeket, az ebből fakadó költségek pedig jóval magasabbak, mint az elérhető előnyök. Emellett arra a tényre hivatkoztak, miszerint ellentétes a fenntartható erőforrás-felhasználás elvével, hogy nem használható fel az elejtett fókák összes része, a tetemek pedig hulladéklerakókban végzik. Svédország szerint erőforrásként kell tekinteni a fókákra, a vadászturizmus és a fókatermék-értékesítés gazdasági értékét pedig a fókák által a halászoknak okozott károk megtérítésének költségeihez viszonyítva kell elemezni, amiről a nemzeti jogszabályok rendelkeznek. A négy tagállam kifejtette, hogy a fókatermékek kereskedelme sosem volt jelentős gazdasági forgalmat bonyolító, nagy méretű ágazat, a part menti területeken azonban a kereskedelem jövedelemforrássá válhat, és lehetőséget kínál a kulturális értékek ápolására. Azzal érveltek, hogy a helyi közösségek számára engedélyezni kell legalább a fókából készül kézműves termékek kis léptékű értékesítését a vadászat költségeinek ellentételezése, valamint e közösségek kreativitásának és hagyományainak bemutatása érdekében.

Ebben a négy tagállamban fokozott figyelemmel kísérik a fókapopulációkat, és a beszámolási időszakban a szabályozás alapján elejtett kis számú fóka szinte elenyésző hatással volt a kúpos, a gyűrűs- és a borjúfókák növekvő populációjának méretére és védettségi helyzetére. E négy tagállam szerint a tengeri erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodás céljából végzett fókavadászat az állatjólét maradéktalan figyelembevétele és az elejtett állatok összes részének pazarlás nélküli felhasználása mellett nem vethet fel erkölcsi aggályokat. Egy közelmúltban végzett felmérés többek között azt mutatta ki, hogy a finn polgárok 50 %-a pozitívan viszonyul a fókatermékek kis léptékű kereskedelméhez.