EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2021.3.20. JOIN(2021) 8 final KÖZÖS KÖZLEMÉNY AZ EURÓPAI TANÁCSNAK Az EU és Törökország közötti politikai, gazdasági és kereskedelmi kapcsolatok aktuális állása



1.BEVEZETÉS A 2020. decemberi Európai Tanács megállapította, hogy Törökország egyoldalú fellépésekbe és provokációkba kezdett, valamint fokozta az Európai Unióval, annak tagállamaival és az európai vezetőkkel szembeni retorikáját. Az Európai Tanács újólag megerősítette, hogy az EU-nak stratégiai érdeke, hogy kooperatív és kölcsönösen előnyös kapcsolatokat alakítson ki Törökországgal. A testület hangsúlyozta, hogy az EU–Törökország eredményközpontú programra vonatkozó ajánlat továbbra is él, feltéve, hogy Törökország késznek mutatkozik valódi partnerséget kiépíteni az Unióval és tagállamaival, valamint párbeszéd útján és a nemzetközi joggal összhangban rendezni a nézetkülönbségeket Kiemelte továbbá, hogy az Európai Unió továbbra is elkötelezett a saját és tagállamai érdekeinek védelme, valamint a térség stabilitásának fenntartása mellett. E tekintetben az Európai Tanács felkérte a főképviselőt és a Bizottságot, hogy nyújtsanak be jelentést az EU és Törökország közötti politikai, gazdasági és kereskedelmi kapcsolatok aktuális állásáról, valamint a további lehetséges eszközökről és lépésekről, így többek között a 2019. november 11-i tanácsi határozat hatályának kiterjesztéséről, hogy e jelentést az Európai Tanács legkésőbb 2021. márciusi ülésén megvitathassa. Az alábbi közös közlemény e felkérésnek tesz eleget. A közlemény nem helyettesíti és nem befolyásolja a Bizottság következő bővítési csomagját, így a Törökországról szóló országjelentést sem. II. POLITIKAI KAPCSOLATOK Az elmúlt években fokozatosan romlottak az EU és Törökország politikai kapcsolatai, aminek eredményeként gyakorlatilag leálltak a kétoldalú kapcsolattartás és együttműködés különböző eszközei és folyamatai. Ez főként az alábbi tényezőknek tudható be: a Földközi-tenger keleti térségében folytatott török fellépések, amelyek nyíltan megkérdőjelezik a Ciprusi Köztársaság jogait annak tengeri övezeteiben; a Görögországgal szembeni török provokációk nagymértékű megszaporodása; a ciprusi rendezési folyamat terén elmulasztott előrelépés, amit Törökország fenyegető fellépései és becsmérlő retorikája kísér; valamint Törökország asszertív beavatkozása a legtöbb környező regionális konfliktusba, amelynek módja gyakran ellentétes a tágabb értelemben vett uniós érdekekkel. Emellett a török belpolitikai helyzet további romlása – különösen az alapvető jogok és a gazdasági kormányzás területén – egyértelműen negatív hatást gyakorolt Törökország és az uniós tagállamok közötti kapcsolatokra, valamint az EU–Törökország eredményközpontú programra. 1. A Földközi-tenger keleti térsége Az elmúlt évek során a Földközi-tenger keleti térségében fokozatosan növekedett a feszültség, amely 2020 februárjában érte el a csúcspontját, amikor Törökország – a 2016. márciusi EU–Törökország nyilatkozattal ellentétesen – aktívan ösztönözte a migránsokat és a menekülteket arra, hogy erőszakkal próbáljanak bejutni az EU területére. Ez alkalmanként erőszakba torkollott Görögország szárazföldi és tengeri határszakaszain. A súlyos válságot az erőteljes diplomáciai fellépésnek – többek között az Európai Tanács elnöke és a főképviselő/alelnök ankarai látogatásának, valamint az Európai Parlament, az Európai Tanács és az Európai Bizottság elnökei Görögország határán tett közös látogatásának – köszönhetően sikerült elkerülni. Ezt követően Erdogan elnök március elején viszonzó látogatást tett Brüsszelben. A török hatóságok az év során folytatták török fúró- és kutatóhajók engedély nélkül kiküldését a Ciprusi Köztársaság tengeri övezeteibe. Továbbra is komoly feszültségkeltő tényező, hogy Törökország vitatja Görögország tengeri határait az Égei-tengeren és a Földközi-tenger keleti térségében. Törökország augusztusban és októberben szeizmikus kutatóhajót küldött a görög Kasztelórizo szigete közelébe, ami oly mértékben fokozta a feszültséget, hogy a két szövetséges NATO tagállam a fegyveres összecsapás közelébe sodródott. Az említett fellépéseket a Ciprusi Köztársaság és Görögország jogait kétségbe vonó, ellenséges retorika gyakori alkalmazása kísérte. A fúróhajókat útjaik alatt a török haditengerészet hajói kísérték. A tengeri fellépések során katonai manőverek is történtek, ami a tagállamokkal szembeni incidensekhez vezetett. Görögország tekintetében tovább növelte a feszültséget a Török Köztársaság kormánya és Líbia nemzeti egységkormánya között a Földközi-tengeren fekvő tengeri területeik elhatárolásáról szóló kétoldalú egyetértési megállapodás 2019. novemberi aláírása. A megállapodás figyelmen kívül hagyta Görögország szigeteinek az érintett területeken fennálló jogait. Meredeken emelkedett a Görögország elleni egyéb török provokációk száma, ideértve különösen a török repülőgépek görög lakott területek feletti átrepülését, valamint az év során végrehajtott fenyegető török haditengerészeti gyakorlatokat és az azt kísérő retorikát. A Görögország és Törökország közötti tengerügyi viták ugyan hosszú múltra tekintenek vissza, 2016-ban azonban az ezek rendezésére irányuló párbeszéd is megszakadt, a 2020-as év pedig a fellángoló összecsapások és a folyamatos feszültség éve volt, ezért a NATO folytatta a Görögország és Törökország közötti konfliktus csillapítására irányló tárgyalásokat. Az Európai Tanács 2020. decemberi ülésén ismételten elítélte az elmúlt időszakban történt török provokációkat, egyidejűleg hangsúlyozta az EU és Törökország közötti kapcsolatok jelentőségét, és felkínálta a megbeszélések újrakezdésének lehetőségét arra az esetre, ha Törökország felhagy az ellenséges magatartással. Jelezte továbbá, hogy ellenkező esetben más lehetőségeket is fontolóra vesz. A helyzet az év vége felé változni kezdett. Törökország általánosságban üdvözölte az Európai Tanács decemberi következtetéseit, és kezdeti jelzéseket adott arra nézve, hogy nagy jelentőséget tulajdonít az Európai Unióhoz és annak tagállamaihoz fűződő kapcsolatainak. Mostanra megszűnt a török hajók konfliktusokkal terhes kiküldése, és továbbra is olyan üzenetek érkeznek, amelyek a megbeszélések újrakezdését ígérik. A párbeszéd és a tárgyalások pozitív lendületet kaptak, és újrakezdődtek a két fő tárgyalási folyamat első lépései: január 25-én Görögország és Törökország között újraindultak a tengerügyi kérdésekről szóló tájékozódó megbeszélések, valamint megkezdődött a ciprusi rendezés újraindítására vonatkozó párbeszéd is, amelynél már nem hivatalos megbeszéléseket is beütemeztek (április 27–29., Genf) is. A kizárólagos gazdasági övezeteket és a kontinentális talapzatokat párbeszéd és jóhiszemű tárgyalások útján, a nemzetközi jog – többek között az ENSZ Tengerjogi Egyezménye – teljes körű tiszteletben tartásával, és szükség esetén a Nemzetközi Bíróság bevonásával kell kijelölni. A fentiekkel összefüggésben továbbra is alapvetően fontos a jószomszédi kapcsolatok és a békés vitarendezés melletti egyértelmű elkötelezettség. A főképviselő lankadatlanul dolgozik azon, hogy kedvező környezetet teremtsen a régióbeli feszültségek fenntartható enyhítéséhez. Az „Oruç Reis” nevű török szeizmikus kutatóhajó visszarendelése lehetővé tette, hogy 2021. január 25-én újrakezdődhessenek a Görögország és Törökország közötti közvetlen tájékozódó megbeszélések. A megbeszélések legutóbbi (62.) fordulójára 2021. március 16-án, közvetlenül a magas rangú tisztviselők szintjén folytatott politikai egyeztetéseket (március 17.) megelőzően került sor Athénban. Törökországnak ahhoz, hogy bizonyítsa kinyilvánított szándékának valódiságát, és a tágabb értelemben vett regionális enyhülés fenntarthatósága érdekében hiteles, visszalépések nélküli magatartásmintát kell látnunk Törökország részéről. A közelmúltban bekövetett kisebb horderejű incidensek emlékeztetnek arra, hogy az enyhülés továbbra is ingatag, azt még meg kell szilárdítani. 2. A ciprusi kérdés A ciprusi rendezés kérdése központi eleme a Törökország és az EU között a Földközi-tenger keleti térségével kapcsolatban kialakult komoly nézeteltéréseknek. 2020 folyamán a ciprusi rendezési folyamat előrehaladásának reményét fel kellett függeszteni a ciprusi török közösségben tartott 2020 október-novemberi választások lezárultáig. A választások összefüggésében egyre élesedett a megosztó retorika és szaporodtak a provokációk, ami határozott reakciót váltott ki az EU részéről, ahogyan azt a Tanács és az Európai Tanács következtetései is tükrözik. A főképviselő/alelnök a megbízatásának kezdete óta, és különösen a 2020 júniusában és 2021 márciusában tett ciprusi látogatásai során maradéktalan támogatásáról biztosította az ENSZ főtitkárának a ciprusi rendezésre irányuló tárgyalások gyors újraindítására irányuló törekvését. Az ENSZ főtitkárának hivatala töretlenül folytatta erőfeszítéseit annak ellenére, hogy Varószia kerítéssel körülvett területén egyoldalú intézkedésekre került sor, és ismételten olyan nyilatkozatok születtek, amelyek nyíltan kétségbe vonták a ciprusi probléma megoldásának elfogadott elveit, amelyeket az ENSZ Biztonsági Tanácsának vonatkozó határozatai, legutóbb a 2021. január 29-én elfogadott 2561. ENSZ BT-határozat fogalmaztak meg. Az EU és az ENSZ is felkérte Törökországot, hogy vonja vissza a 2020. novemberében hozott egyoldalú varósziai intézkedését (a tengerpart elkerített részének megnyitása). A 2017. évi Crans Montana-i béketárgyalások óta az ENSZ folytatta az együttműködést „a Ciprusról szóló konferencián megfigyelőként részt vevő Európai Unióval”, az EU pedig továbbra is szoros kapcsolatban maradt az 5+1 tárgyalási formátum képviselőivel. Az EU elkötelezett amellett, hogy az ENSZ-keretben, a Biztonsági Tanács idevágó határozatainak megfelelően, valamint az EU alapját képező elvekkel összhangban kerüljön sor a ciprusi probléma méltányos, átfogó és életképes rendezésére. A Földközi-tenger keleti térségében tapasztalható feszültségek enyhüléséhez elengedhetetlenek a két közösség közötti tárgyalások, és a folyamat végén egy megállapodás létrejötte. A felek többek között a szénhidrogének kitermeléséből származó bevételek megosztására vonatkozó bizalomépítő intézkedésekkel kapcsolatos javaslatokat cseréltek, az EU pedig továbbra is készen áll arra, hogy elősegítse az e tekintetben szükséges technikai munkát. A ciprusi török közösség számára gyakorlati jelentőségű és alapvető fontosságú kérdésekkel kapcsolatos pozitív eredmények – mint például a Haloumi/Helim sajt exportjának megkönnyítése és a Covid19-oltóanyagok elosztása – megalapozhatják a bizalomerősítő környezet kialakulását. A régióban érzékelhető feszültségek enyhítésének elengedhetetlen előfeltétele, hogy az EU szerepet vállaljon és támogassa a ciprusi kérdés megoldását. Egyértelmű azonban, hogy az, hogy Törökország nem ismeri el a Ciprusi Köztársaságot, továbbra is elzárja az utat a különböző együttműködési lehetőségek előtt. A ciprusi kérdés megoldatlansága esetén az EU és Törökország kapcsolatainak rendezése a jövőben is rendkívüli kihívást fog jelenteni.

3.A Földközi-tenger keleti térségről szóló konferencia Az Európai Tanács azzal is megbízta a főképviselőt/alelnököt, hogy a szélesebb körű bizalomépítő intézkedések részeként szervezzen többoldalú regionális konferenciát Törökország részvételével. A főképviselő/alelnök folytatta a Földközi-tenger keleti térségről szóló konferencia előkészítését: bevezető megbeszéléseket folytatott a konferencia feltételeinek (terjedelem, résztvevők, lebonyolítás és ütemterv) és lehetséges témáinak feltérképezésére, ez azonban nem befolyásolja az EU arra vonatkozó döntését, hogy megtartják-e a konferenciát vagy sem. Minderről még nem született megállapodás. A többi lehetséges résztvevő egyértelmű reakciói azt jelzik, hogy amennyiben nem következik be jelentős változás a régióban, nem valószínű, hogy a konferenciára rövid távon sor kerülhetne. 4. A tágabb régió Törökország egyre asszertívabb külpolitikája összeütközésbe került az EU közös kül- és biztonságpolitikájának (KKBP) prioritásaival. Bár létrejött a Törökországnak a KKBP-ben és a közös biztonság- és védelempolitikában (KBVP) való részvételét lehetővé tevő intézményi keret, Törökország 2020-ban nagyon alacsony, mintegy 11 %-os igazodási arányt tudott felmutatni. Törökország továbbra sem igazodott a legtöbb tanácsi határozathoz (korlátozó intézkedések meghozatala), beleértve az Oroszországgal, Venezuelával, Szíriával és Líbiával kapcsolatos határozatokat, valamint az olyan uniós nyilatkozatokat, mint például a Hegyi-Karabahról szóló nyilatkozatok. Az EU és Törökország közötti legutóbbi – többek között a KKBP-re/KBVP-re vonatkozó – magas szintű politikai párbeszédre 2018 novemberében került sor Ankarában, a legutóbbi politikai igazgatói szintű párbeszéd pedig 2019 szeptemberében történt. Számos tagállam szoros kétoldalú kapcsolatokat ápol Törökországgal a külpolitika, a biztonság és a védelem területén. Törökország egyre aktívabb és érdekeit egyre asszertívabban érvényesítő külpolitikájának fényében további jelentős közös munkát kell végezni a tágabb régióban annak érdekében, hogy enyhüljenek a feszültségek és bizalomépítő intézkedéseket lehessen bevezetni. 2021 januárja és márciusa között az EU és Törökország diplomáciai párbeszédet kezdett annak érdekében, hogy alaposabban megértsék egymás érdekeit, és lehetőség szerint kölcsönösen előnyös és fenntartható megoldásokat érjenek el, különösen két olyan színtéren – Líbiában és Szíriában –, ahol az Unió közvetlen érdekei forognak kockán. Amióta Törökország aktív katonai beavatkozást hajt végre Szíriában és Líbiában, egyértelmű, hogy anélkül törekszik saját külpolitikai céljainak érvényesítésére, hogy figyelembe venné az Európai Unió tágabb értelemben vett érdekeit, köztük az EU biztonsági aggályait. A Törökország által Líbiában – többek között külföldi harcosok helyszíni bevetésével – nyújtott katonai támogatás, valamint a részéről az IRINI művelet folyamatos bírálata és az azzal való együttműködés hiánya hátráltatja az EU eredményes hozzájárulását az ENSZ fegyverembargójának végrehajtásához, és egymásnak ellentmondó megközelítésekhez vezetett Líbiában. Az új, inkluzív kormány megalakulását követően, amely 2021 március 10-én elnyerte a Képviselőház bizalmát, március 15-én pedig esküt tett, fontos párbeszédbe kezdeni az új hatóságokkal, és konstruktívan támogatni a következő lépéseket. Ez magában foglalja különösen az új hatóságoknak történő gyors hatáskörátadást, az intézmények újraegyesítését, a 2021. december 24-re tervezett választások előkészítését, a 2020. októberi tűzszüneti megállapodás teljes körű végrehajtását és a valódi nemzeti megbékélési folyamatot. Mivel befolyásos líbiai szereplő, Törökországnak az ENSZ-szel, valamint a többi regionális és nemzetközi szereplővel való, az előrelépés érdekében folytatott együttműködése alapvető fontosságú lesz e kihívásokkal teli folyamat valamennyi részterületén, különösen a politikai folyamatban, a gazdaság és a biztonság terén. Törökország közvetlen szomszédként stabil és virágzó Szíriát szeretne látni, ami az EU-val közös célkitűzés. Kiemelten fontos Szíria területi integritásának megőrzése és a konfliktus – ENSZ által irányított politikai folyamattal történő – békés megoldásának előmozdítása. Az EU és Törökország egyetért abban, hogy fel kell gyorsítani az Alkotmányügyi Bizottság munkáját és a 2254. ENSZ BT-határozat egyéb elemeit, például a fogvatartottak szabadon bocsátását és a szíriai háborús bűncselekményeket elkövetők elszámoltathatóságának előmozdítására irányuló erőfeszítéseket. Az EU arra ösztönzi Törökországot, hogy biztosítsa a szír ellenzéki Szíriai Nemzeti Tanács inkluzív jellegét. Törökország jelentős erőfeszítéseket tett annak érdekében, hogy fenntartsa az északnyugat-szíriai tűzszünetet (Idlib), és elősegítse a Törökországon keresztül Északnyugat-Szíriába irányuló, határokon átnyúló, nagyszabású humanitárius segítségnyújtást. Az ország továbbra is legalább 3,6 millió szíriai menekültnek ad otthont. Törökország észak-szíriai katonai fellépései azonban – többek között az általa támogatott milíciák révén – különösen az észak-keleti térségben tömeges lakóhelyelhagyást és beszámolók szerint a polgári lakosság emberi jogainak megsértését eredményeztek. A nemzetközi segélyszervezetek hozzáférése továbbra is korlátozott, a török Vörös Félhold pedig továbbra is meghatározó szerepet játszik. Továbbra is probléma, hogy Törökország a korábban kurdok lakta területekre telepít át szíriai menekülteket. A menekültek országba való visszatérésének biztonságosnak, önkéntesnek és emberi méltóságot tiszteletben tartónak kell lennie, és azt az ENSZ Menekültügyi Főbiztosának Hivatalával (UNHCR) konzultálva, valamint az általa meghatározott paramétereknek és elveknek megfelelően kell végrehajtani. Törökország Észak-Irakban is aktív katonailag; csapásokat mér a Kurd Munkáspártra (PKK). Az EU a PKK-t terrorista szervezetnek tekinti, ugyanakkor arra ösztönzi a régió országait, hogy kétoldalúan koordinálják a terrorizmus elleni tevékenységeket, továbbá arányosan és a jogállamiság teljes tiszteletben tartásával lépjenek fel. A Hegyi-Karabahhoz kapcsolódó ellenségeskedések során Törökország által nemrég a kaukázusi katonai akciókhoz nyújtott támogatás még inkább megkérdőjelezhető tette Törökország regionális szerepét. A török fellépés a békés rendezés előmozdítása helyett Azerbajdzsán katonai megoldásra irányuló törekvéseit támogatta. Törökország és Örményország határa 1993 áprilisa óta le van zárva. Az EU arra ösztönzi Törökországot, hogy nyissa meg Örményországgal közös határát. 2020 decemberében Törökország javaslatot tett egy regionális együttműködési csoport létrehozására, amely Azerbajdzsánt, Grúziát, Iránt, Oroszországot, Örményországot és Törökországot foglalná magában. Az EU továbbra is teljes mértékben EBESZ társelnökök által vezetett minszki csoportjának nemzetközi jellegű erőfeszítéseit támogatja, és elvárja, hogy Törökország e tekintetben igazodjék az EU-hoz. 5.Együttműködés a közös biztonság- és védelempolitika, valamint a terrorizmus elleni küzdelem terén A biztonság és a védelem területén Törökország kulcsfontosságú szereplő. Ugyanakkor a Ciprusi Köztársaság el nem ismerése, a 2003-as megállapodás szerinti keret („Berlin Plusz” megállapodások) Törökország általi tág értelmezése, illetve az EU–NATO együttműködési keret szűk értelmezése gyakorlati és működési nehézségeket is okoz, többek között az EU és a NATO közötti valódi szervezetközi kapcsolat továbbfejlesztésénél is. Törökország továbbra is kéri, hogy vonják be az uniós védelmi kezdeményezésekbe (állandó strukturált együttműködés (PESCO), Európai Védelmi Alap (EDF)). A terrorizmus elleni küzdelem terén a Törökország és az uniós tagállamok biztonsági szolgálatai közötti kétoldalú együttműködés jól működik. 2019 őszén – az északkelet-szíriai katonai műveleteinek elítélését és a Földközi-tenger keleti térségével kapcsolatos korlátozó intézkedések keretének elfogadását követően – azonban Törökország azt kérte, hogy halasszák el az EU-val a terrorizmus elleni küzdelemről folytatott rendszeres párbeszédet.





III. Az EU és Törökország közötti kétoldalú kapcsolatok 1. Társulási megállapodás Az EU és Törökország közötti kapcsolatokat strukturáló átfogó jogi keret az 1963-as társulási megállapodás. Célja, hogy előmozdítsa az EU és Törökország közötti kereskedelmi és gazdasági kapcsolatok megerősödését, és fokozatosan létrehozzon egy vámuniót. Miközben – erős és egyre növekvő politikai, gazdasági és társadalmi kapcsolatok kialakításával – sikerült szilárd alapot teremtenie kétoldalú kapcsolatainkhoz, a társulási megállapodás az évek során számos komoly problémával szembesült. A megoldatlan ciprusi kérdés a Ciprusi Köztársaság 2004-es uniós csatlakozása óta folyamatosan hatással van a kapcsolatokra. Törökország 2005 júliusában úgy döntött, hogy nem hajtja végre a társulási megállapodás kiegészítő jegyzőkönyvét, amely az EU-val kötött vámuniót a Ciprusi Köztársaságra is kiterjesztené. Ez az egyoldalú lépés vezetett ahhoz a 2006-os tanácsi döntéshez, amely blokkolta a csatlakozási tárgyalások nyolc fejezetének megnyitását és az összes fejezet lezárását. Ezt követően 2009-ben a Ciprusi Köztársaság kétoldalúan blokkolt hat tárgyalási fejezetet. Törökország nem engedélyezi a Ciprusi Köztársaság és Törökország közötti közvetlen kereskedelmet, a közvetlen légi és tengeri összeköttetéseket, illetve semmilyen más közvetlen összeköttetést sem. Törökország továbbá akadályozza a Ciprusi Köztársaság több nemzetközi szervezethez – többek között a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezethez (OECD) – való csatlakozását. Az, hogy Törökország nem ismeri el Ciprust, akadályozza a Törökországgal folytatott közvetlen információcserét (pl. az igazságügyi együttműködés vagy az adókikerülés elleni küzdelem kapcsán) és a vámunió zökkenőmentes működését is. Tekintettel a Törökország által a Földközi-tenger keleti térségében végzett engedély nélküli fúrási tevékenységekre, a Tanács 2019 júliusában úgy döntött, hogy egyelőre nem tartják meg az EU–Törökország Társulási Tanács ülését. Nem tartották meg a magas rangú tisztviselők elnökletével működő társulási előkészítő bizottságok üléseit sem. A nyolc ágazati albizottságon belüli technikai együttműködés folytatódik. 2. Csatlakozási tárgyalások, kritériumok és előcsatlakozási támogatás Törökország 1999 óta tagjelölt ország. A csatlakozási tárgyalások 2005-ben kezdődtek meg. A 35 fejezetből eddig 16-ot nyitottak meg (az utolsót 2016-ban), ezek közül egyet zártak le. Az alapvető uniós elvek és értékek folyamatos és komoly visszaszorulása fényében a Tanács 2018 júniusában és 2019 júniusában megállapította, hogy Törökország tovább távolodott az Európai Uniótól, ezért a török csatlakozási tárgyalások „gyakorlatilag leálltak és egyetlen további fejezet megnyitását vagy lezárását sem lehet fontolóra venni”. A fenti értékelés alapjául szolgáló tények továbbra is fennállnak. A csatlakozási folyamat legfontosabb területein továbbra is jelentős visszaesés tapasztalható a reformok terén. Különösen a 2016-os puccskísérletet követően – a hatalom fokozódó központosítása mellett – folyamatosan romlik a jogállamiság, az emberi jogok tiszteletben tartása és az igazságszolgáltatás függetlensége. Az új elnöki rendszer 2018-as hatálybalépését követően tovább gyorsult ez a tendencia. A demokratikus fékek és ellensúlyok közül sok jelentősen meggyengült. A kormány átformálta az államot és a közintézményeket, aláásva függetlenségüket. A Parlament szerepe jelentősen gyengült. Ezenkívül a kurdokat támogató Népi Demokratikus Párt (HDP) 65 demokratikusan megválasztott polgármesteréből 59-et eltávolítottak hivatalából, és a kormány által kinevezett megbízottakkal váltottak fel. Március 17-én a Semmítőszék ügyésze hivatalosan is kérte a HDP feloszlatását. A legtöbb jogszabályt sürgősségi eljárással fogadják el, az érdekelt felek megfelelő bevonása és a velük folytatott egyeztetés nélkül. Az elnöki rendszer bevezetése a szabályozó hatóságok függetlenségét is veszélybe sodorja. A bírákra és ügyészekre nehezedő politikai nyomás jelentős negatív hatást gyakorol az igazságszolgáltatás függetlenségére. A hatóságok elsősorban a terrorizmussal kapcsolatos – túlzottan széleskörűen értelmezett – vádak nyomán magánszemélyeket, köztük újságírókat, diákokat, ügyvédeket, ellenzéki politikusokat és aktivistákat vesznek őrizetbe, vonnak büntetőeljárás alá és ítélnek el. A török hatóságok az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága által elfogadott állásfoglalások ellenére is elutasítják az Emberi Jogok Európai Bírósága által hozott jogerős ítéletek végrehajtását, köztük az Osman Kavala és Selahattin Demirtaş szabadon bocsátásával kapcsolatos ítéletekét is. Törökország március 2-án új emberi jogi cselekvési tervet fogadott el. Ez azonban nem foglalkozik az emberi jogokkal, az igazságszolgáltatás függetlenségével és általában véve a jogállamiság helyzetével kapcsolatban feltárt főbb hiányosságokkal. Többek között a török hatóságok agresszív retorikája és a belpolitikai döntésekbe való beavatkozási kísérletek miatt több uniós tagállammal továbbra is feszültek a kétoldalú kapcsolatok. A 2014–2020 közötti időszakra szóló Előcsatlakozási Támogatási Eszköz (IPA) keretében eredetileg közel 4,5 milliárd EUR-s keretet különítettek el Törökország programjára. Az alacsony abszorpció, valamint a jogállamiság, az alapvető jogok és a közigazgatási reform terén Törökországban tapasztalható súlyos visszaesés, továbbá a Földközi-tenger keleti térségében folytatott jogellenes fúrási tevékenységek miatt 2017 óta fokozatosan csökken az allokáció. Összességében ez a csökkentés a 2014-ben eredetileg előirányzott összeg harminc százalékát tette ki. Az uniós pénzügyi támogatás fókuszát 2017-től a Bizottság az alapvető uniós elveket és prioritásokat tükröző ágazatokra helyezte át, például a demokráciára és a jogállamiságra, a civil társadalom támogatására (2020-ban 34 millió EUR), az emberi jogokra, az emberek közötti kapcsolatokra és az uniós érdekek szempontjából fontos más területekre (energia, éghajlatváltozás, migráció). A Bizottság csökkentette a közvetlenül a török hatóságok által kezelt források arányát is. A 2021–2027-es többéves pénzügyi keret jogalapjainak hatálybalépésétől függően az új eszköz (IPA III) keretében megkezdődött a 2021-re és 2022-re vonatkozó előzetes programozás. Az újrakalibrált támogatás középpontjában a kulcsfontosságú reformok és értékek támogatása áll majd, amint azt a Bizottság Törökországról szóló éves jelentései is kiemelik. 3. Migráció és a 2016. évi EU–Törökország nyilatkozat A 2016. márciusi EU–Törökország nyilatkozat átfogó keretet biztosít az EU és Törökország között a migráció területén folytatott együttműködéshez. A 2015. november 29-i EU–Törökország közös cselekvési tervre épülő nyilatkozat az EU által a hatékony migrációkezelési rendszer létrehozása és a humanitárius válsághelyzetek elkerülése érdekében tett intézkedések eredménye volt. Az EU és Törökország közötti átfogó együttműködés célja a befogadási rendszer jogszerű és rendezett működésének visszaállítása, a Törökországból az Unióba irányuló irreguláris migráció megszüntetése, a halálesetek megelőzése, a migránscsempész-hálózatok elleni fellépés, valamint a szíriai menekültek életkörülményeinek javítása volt Törökországban. Az EU–Törökország nyilatkozat végrehajtásának kezdete óta jelentősen csökkent a Törökországból Görögországba irányuló szabálytalan határátlépések száma. Bár továbbra is bekövetkeztek tragikus események, az Égei-tengeren a halálesetek száma jelentősen csökkent. 2020. február végén a török szereplők arra bátorították a migránsokat, hogy inkább a Görögországon keresztül Európába vezető szárazföldi útvonalat válasszák. Ennek eredményeként informális tábort hoztak létre a görög–török határon, ahol számos migráns és menekült él borzalmas körülmények között. A Tanács keretében az uniós belügyminiszterek 2020. március 4-i rendkívüli ülésén és az uniós külügyminiszterek 2020. március 6-i rendkívüli ülésén az EU ismételten hangsúlyozta, hogy Törökországnak maradéktalanul be kell tartania az EU–Törökország nyilatkozatot. A Tanács felszólította továbbá a török kormányt és a helyszínen jelen lévő valamennyi szereplőt és szervezetet annak az üzenetnek a közvetítésére, miszerint a migránsokat nem szabad arra bátorítani, hogy a szárazföldön vagy a tengeren illegális határátlépést kíséreljenek meg, valamint arra is felszólította őket, hogy lépjenek fel a hamis információk terjesztése ellen. Míg az EU elismerte, hogy Törökország fokozott migrációs teherrel és kockázatokkal néz szembe a területén, és nagy erőfeszítéseket tett a közel négy millió menekült befogadásával kapcsolatban, azt határozottan elutasította, hogy Törökország a migrációs nyomást politikai célokra használja. Azóta a Görögországgal közös tengeri és szárazföldi határok helyzete stabilizálódott, és összességében nyugodt maradt. Ugyanakkor megfigyelhető volt az áttérés bizonyos alternatív migrációs útvonalakra. A visszaküldések lassú üteme a nyilatkozat végrehajtása során mindvégig problémát jelentett. A török hatóságok Covid19-világjárvánnyal kapcsolatos korlátozásokra hivatkozva 2020 márciusában a nyilatkozat alapján felfüggesztették a visszaküldéseket. A görög hatóságok és a Bizottság ismételt kérései ellenére a probléma nem oldódott meg. A Bizottság ragaszkodik ahhoz, hogy Törökországnak teljes mértékben tartania kell magát az EU–Törökország nyilatkozat szerinti kötelezettségvállalásaihoz. 2021. január 14-én Görögország 1 450 visszatérésre kötelezett személy visszafogadására irányuló hivatalos kérelmet nyújtott be, amelyet Törökország nem fogadott el.

Az EU-ba való áttelepítés továbbra is meghaladja a Törökországba való visszaküldések számát. A Törökországból a görög szigetekre érkező irreguláris migránsok és menedékkérők közül csak 2 140-et küldtek vissza Törökországba, akiknek a kérelmét elfogadhatatlannak nyilvánították, míg Törökországból az EU-ba 28 300 szíriai menekültet telepítettek át. Ebben az erőfeszítésben 20 tagállam vett részt. Az áttelepítések egyenletes ütemének fenntartása érdekében a Bizottság finanszírozást biztosít az áttelepítést végző tagállamoknak, az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal pedig operatív támogatást nyújt a folyamathoz, és megkönnyíti a bevált gyakorlatok tagállamok közötti megosztását. Az EU–Törökország nyilatkozat az önkéntes humanitárius befogadási rendszer aktiválását irányozza elő, amint a szabálytalan határátlépések megszűnnek, vagy legalábbis jelentős mértékben és fenntartható módon csökkennek. 2017 decemberében a tagállamok jóváhagyták a Törökországgal egyeztetett eljárási standardokat, de a tagállamok még nem döntöttek a rendszer aktiválásáról. A 2016. évi nyilatkozat értelmében az EU 6 milliárd EUR támogatást mozgósított a törökországi menekültek és befogadó közösségek számára. 2020 végére a törökországi menekülteket támogató eszköz működési költségvetését teljes mértékben elkülönítették és lekötötték, és az összeg 65 %-át a projektek előrehaladásával összhangban már folyósították. Ez jelentős európai beruházás a stabilitás terén. Az eszköz keretében a támogatások nyújtása a tagállamok, más donorok és a török hatóságok közötti szoros koordinációban történt. Az eszköz az alapvető szükségletek, a védelem, az egészségügyi ellátáshoz és az oktatáshoz való hozzáférés, valamint a társadalmi-gazdasági támogatás szempontjából továbbra is kritikus fontosságú. Több mint 1,8 millió menekült részesül a szükséghelyzeti szociális védőháló (ESSN) előnyeiből, ezenkívül a feltételes iskoláztatási készpénztámogatásnak (CCTE) köszönhetően közel 670 000 menekült gyermek jár iskolába. Az eszközön kívül az EU eddig további 585 millió EUR összegű áthidaló humanitárius finanszírozást biztosított annak érdekében, hogy néhány kulcsfontosságú védelmi és egészségügyi projekt folytatódhasson, valamint hogy 2022 elejéig biztosítsa a két kiemelt uniós program, az ESSN és a CCTE folytatását. A törökországi menekültek helyzete azonban tovább romlik, amit tovább súlyosbított a Covid19-világjárvány és a gazdasági visszaesés. Ezért az elkövetkező években folyamatos uniós támogatásra lesz szükség, amint azt az Európai Tanács 2020. decemberi következtetései is kiemelik. A Bizottság e célból hamarosan konkrét javaslatokat terjeszt elő. A jövőbeli uniós finanszírozásnak a hosszú távú fenntarthatóságra és a török rendszerre való fokozatos átállásra is összpontosítania kell. Törökország többször is kérte a 2016. évi nyilatkozat gyorsított végrehajtását, különös tekintettel annak nem migrációs vonatkozású elemeire: a csatlakozási tárgyalások gyors újjáélesztésére, a vámunió gyors korszerűsítésére és a vízumliberalizációra. Az EU–Törökország nyilatkozatban azonban mindezen elemekre továbbra is ismert és elfogadott feltételek, kritériumok és döntéshozatali eljárások vonatkoznak. Törökországnak még teljesítenie kell a vonatkozó feltételeket. 4. Csúcstalálkozók és magas szintű párbeszédek Az EU és Törökország megállapodott abban, hogy az állam-, illetve kormányfők 2015. novemberi ülésén magas szintű politikai és ágazati párbeszédekre kerül sor Törökországgal. Megállapodás született arról is, hogy rendszeresen, évente kétszer csúcstalálkozókat tartanak, megfelelő formában. Magas szintű ágazati párbeszédekre került sor politikai kérdésekről, a gazdaságról, a közlekedésről és az energiáról. Tekintettel a Törökország által a Földközi-tenger keleti térségében végzett jogellenes fúrási tevékenységekre, a Tanács 2019 júliusában úgy határozott, hogy egyelőre nem kerül sor a magas szintű párbeszédek és az EU–Törökország Társulási Tanács üléseire. Válaszul Törökország úgy határozott, hogy felfüggeszti az EU-val földrajzi kérdésekről folytatott külpolitikai párbeszédet. Ennek ellenére 2019 szeptemberében politikai igazgatói találkozóra került sor, és Törökország megújult érdeklődést mutat aziránt, hogy újrakezdje a külpolitikai kérdésekről az EU-val folytatott megbeszéléseket. Az elnöki és miniszteri szintű ad hoc kapcsolatfelvétel folytatódott. A rendszeres magas szintű párbeszédek az Európai Tanács 2020. októberi ülésén elfogadott eredményközpontú program fontos részét képezik, amelynek elindítása attól függ, hogy Törökország késznek mutatkozik-e valódi partnerséget kiépíteni az Unióval és tagállamaival, valamint párbeszéd útján és a nemzetközi joggal összhangban rendezni a nézetkülönbségeket. 5. Az emberek közötti kapcsolatok és Törökország részvétele az uniós programokban Az uniós programokban és ügynökségekben való részvétel fontos eleme Törökország uniós szakpolitikákba és eszközökbe való integrálásának, amennyiben ez kölcsönös érdek. A 2014–2020-as időszakban Törökország kilenc programban és két ügynökségben vett részt, köztük az Erasmus+ és a Horizont 2020 programban. Törökország érdeklődést mutat az iránt, hogy a 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi kereten belül továbbra is részt vegyen ezekben, valamint más uniós programokban és ügynökségekben, és nemrégiben kérte, hogy ismét bekapcsolódhasson a Kreatív Európa programba is. 6. Vízumliberalizáció 2013. december 16-án az EU és Törökország az EU–Törökország visszafogadási megállapodás aláírásával párhuzamosan vízumliberalizációs párbeszédet indított. A vízumliberalizációs párbeszéd a Törökország tekintetében bevezetendő vízummentességre vonatkozó ütemterven alapul, amely meghatározza azt a 72 kritériumot, amelyeket Törökországnak teljesítenie kell. Az EU–Törökország nyilatkozat előirányozta az ütemterv végrehajtásának felgyorsítását, hogy legkésőbb 2016. június végéig megszűnjön a török állampolgárok vízumkötelezettsége, feltéve természetesen, hogy Törökország teljesíti az összes kritériumot. Az ütemterv hat kritériuma azonban továbbra sem teljesült, ráadásul az ideiglenesen teljesítettnek tekintett kritériumok is folyamatos nyomon követést igényelnek. A Bizottság szakértői az Európa Tanács szakértőivel együtt továbbra is technikai segítséget nyújtanak Törökországnak a fennmaradó feltételek teljesítése érdekében. 7. Uniós korlátozó intézkedések Törökország 2019-ben fokozta a Ciprust körülvevő vizeken folytatott jogellenes fúrási tevékenységeit. Bár az EU egyértelműen és többször is elítélte Törökország folyamatos jogellenes lépéseit, azokat nem szüntették be. Ezzel összefüggésben a Külügyek Tanácsa 2019 októberében úgy határozott, hogy létrehozza a korlátozó intézkedések keretét, amelyet 2019. november 11-én fogadtak el. Ez a keret lehetővé teszi szankciók alkalmazását a Ciprus által nem engedélyezett (az ország parti tengerén, kizárólagos gazdasági övezetében vagy kontinentális talapzatán végzett) fúrási tevékenységekért felelős vagy azokban részt vevő személyekkel vagy szervezetekkel szemben. Az alkalmazandó szankciók az utazási tilalom és a vagyoni eszközök befagyasztása. A szankciórendszer keretében történő első jegyzékbe vételeket 2020. február 27-én fogadták el. A Törökország által Északkelet-Szíriában végzett katonai műveletet követően az uniós tagállamok 2019 októberében arra is kötelezettséget vállaltak, hogy a 2008/944/KKBP közös álláspont rendelkezései alapján határozott nemzeti álláspontot képviselnek a Törökországba irányuló fegyverkiviteli politikájukat illetően, de nem döntöttek fegyverembargó bevezetéséről. Ilyen határozatot a Tanács egyhangúlag hozhat.

IV. GAZDASÁG ÉS KERESKEDELEM 1. EU–Törökország kereskedelmi keret Az EU és Törökország közötti kereskedelmi kapcsolatokat három preferenciális kereskedelmi megállapodás szabályozza. Az 1995-ben létrehozott EU–Törökország vámunió az ipari termékek kereskedelmét és ezáltal a kereskedelmi forgalom nagy részét fedi le. A vámunió azonban sokkal mélyebb integrációt foglal magában, mint egy szabadkereskedelmi megállapodás. Arra kötelezi Törökországot, hogy kövesse az EU Közös Vámtarifáját és a harmadik országokból származó behozatalra vonatkozó uniós szabályokat, hangolja össze a nemzeti jogszabályokat az árukra vonatkozó uniós vívmányokkal, és igazítsa a kereskedelempolitikára, a versenypolitikára és a szellemitulajdon-jogokra vonatkozó szabályokat az uniós szabályokhoz. A vámunión kívül a Társulási Tanács 1998-ban a mezőgazdasági termékekre vonatkozó szabadkereskedelmi megállapodást is elfogadott. 1996-ban az Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK) és Törökország külön szabadkereskedelmi megállapodást kötött a szén-, vas- és acéltermékekről. A kétoldalú árukereskedelem értéke 2020-ban közel 132,5 milliárd EUR volt. A török áruexport mintegy 41 %-a az EU-ba irányul, míg az EU-ból származó import az összes török behozatal közel egyharmadát teszi ki. Az EU ezenkívül a törökországi közvetlen külföldi tőkebefektetések messze legnagyobb forrása: ezek 2018-ban 58,5 milliárd EUR-t tettek ki. A vámunió szabályaihoz való fokozott török közelítés kezdeti pozitív tendenciáját követően Törökország az elmúlt években rendszerszinten egyre inkább távolodik e szabályoktól. A fő kérdés a harmadik országokból származó behozatalra kivetett kiegészítő vámok problémája (még az EU-ból történő behozatal esetén is). A piacra jutással kapcsolatban számos más, az egyes uniós vállalkozások, iparági szövetségek és tagállamok számára egyre nagyobb aggodalmat okozó kérdés is felmerül, mint például felügyeleti intézkedések, érzékeny adatok nyilvánosságra hozatalának előírása, az uniós traktorgyártókkal szembeni megkülönböztetés, valamint a túlzott mértékű vizsgálatok és tanúsítások. Emellett Törökország – a vámunió szerinti kötelezettsége ellenére – olyan kereskedelmi megállapodásokat kötött, amelyek az EU megállapodásaival nincsenek összhangban. 2. A vámunió korszerűsítése A Bizottság 2016 decemberében benyújtotta a Tanácsnak „a vámunió korszerűsítésére és a Törökországgal fennálló kétoldalú preferenciális kereskedelmi kapcsolatok hatókörének kiterjesztésére irányuló új megállapodásra” irányuló tárgyalási irányelvek tervezetét. A tárgyalási irányelvek a mezőgazdasági termékek és a szolgáltatások kereskedelme terén fokozott kölcsönös liberalizálást, a közbeszerzési piac megnyitását, valamint a versenyre, a szellemitulajdon-jogokra és a fenntartható fejlődésre vonatkozó határozottabb kötelezettségvállalásokat irányoznak elő. A javaslat a jelenlegi rendszer működésének súlyos problémáival is foglalkozik. A Bizottság által készített hatásvizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy a korszerűsítés jelentős pozitív hatást gyakorolna Törökországra, és egyértelműen gazdasági előnyökkel járna az EU számára. Az EU és Törökország közötti romló kapcsolatok miatt azonban a Tanács 2017-ben beszüntette a bizottsági javaslattal kapcsolatos tanácskozásait. A Tanács 2018. június 26-án hivatalosan megállapította, hogy „az EU és Törökország közötti vámunió modernizálására irányuló munka folytatása nincs beütemezve”, majd 2019. június 18-án megismételte e megállapítást. 3. Gazdasági együttműködés: Gazdasági reformprogram, párbeszéd, IFI/FDI támogatás 2015 óta valamennyi tagjelölt és potenciális tagjelölt ország – köztük Törökország – évente gazdasági reformprogramot nyújt be a Bizottságnak a gazdasági kormányzás megerősítésére és az uniós gazdasági koordinációs mechanizmusban való esetleges részvételükre való felkészülésre irányuló erőfeszítések részeként. A gazdasági reformprogram középtávú makrogazdasági előrejelzéseket, a következő három évre vonatkozó költségvetési terveket és strukturálisreform-terveket tartalmaz. A gazdasági reformprogram és a Bizottság értékelése alapján az EU, valamint a Nyugat-Balkán és Törökország közötti miniszteri szintű éves gazdasági és pénzügyi párbeszéd célzott gazdaságpolitikai iránymutatást nyújt minden ország számára, és felülvizsgálja annak végrehajtását. Ezzel párhuzamosan az EU és Törökország 2015-ben magas szintű gazdasági párbeszédet indított, amelynek keretében 2016-ban megtartották a kétoldalú gazdasági kapcsolatok erősítését célzó első ülést. Tekintettel Törökországnak a Földközi-tenger keleti térségében folytatott fúrási tevékenységére, a Tanács 2019 júliusában ezt a párbeszédet is felfüggesztette. Az Európai Beruházási Bank Csoport és az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) törökországi műveleteit jelenleg a magánszektorra összpontosítja. 4. Elsődleges prioritást jelentő egyéb ágazatok Az energiaágazat geostratégiai jelentőséggel bír az EU és Törökország közötti kapcsolatokban. Az olyan kérdésekről folytatott eszmecserékre, mint a nukleáris biztonság vagy a megújuló energiaforrások, a társulási megállapodás keretében tartott ágazati üléseken kerül sor. 2015 márciusában létrejött a magas szintű energiaügyi párbeszéd kerete, azonban csak két ülésre került sor, főként amiatt, mert Törökország elutasította a miniszteri szintű találkozókat. Törökországnak a Földközi-tenger keleti térségében végzett jogellenes fúrási tevékenységei e párbeszéd felfüggesztését eredményezték. Törökország átvitelirendszer-üzemeltetőjének a Villamosenergia-piaci Átvitelirendszer-üzemeltetők Európai Hálózatában betöltött megfigyelői státusza 2018-ban felfüggesztésre került. Aggályok merültek fel azzal kapcsolatban, hogy a török átvitelirendszer-üzemeltető nem működik együtt a ciprusi török közösséghez kapcsolódó villamosenergia-projektek terén, ami az egész sziget hálózatára kihathat. Törökország 2019-ben megküldte az Akkuyu-i atomenergia-projekt stressztesztjére vonatkozó felülvizsgált nemzeti jelentést, a műszaki szakértők pedig eszmecserét folytattak a nukleáris biztonsággal és hulladékkezeléssel foglalkozó európai magas szintű csoport (ENSREG) – amelyben Törökország megfigyelői státusszal rendelkezik – által végzendő szakértői értékelés megszervezéséről. Az EU jelentős mértékű uniós pénzügyi támogatást fordított több energiaprojekt finanszírozására, amelyek egyre inkább a megújuló energiaforrásokra és az energiahatékonyságra irányulnak. A Törökország és az EU közötti közlekedési kapcsolatok továbbra is kihívást jelentenek, annak ellenére, hogy közös érdek fűződik a biztonságos közúti közlekedéshez, a fenntartható városi mobilitáshoz vagy a környezetbarát tengeri hajózáshoz. Az EU és Törökország közötti átfogó légiközlekedési megállapodásról folytatott tárgyalásoknak a 2019. júliusi tanácsi következtetésekkel összhangban történő felfüggesztését követően a Bizottság megbízatása 2020 júniusában lejárt. Törökország nemrégiben kifejezte szándékát a tárgyalások újraindítására. Ugyanakkor Törökország nem ismeri el az uniós légi fuvarozók azon jogát, hogy a működési engedélyt kiadó uniós tagállamtól eltérő uniós tagállamból közlekedjenek Törökországba. A TEN-T törzshálózat Törökországra való kiterjesztése szintén egy olyan probléma, amely akadályozza az EU és Törökország közötti együttműködést. A TEN-T törzshálózat bővítésének befejezését akadályozza, hogy Törökország nem tartja be a kikötőkhöz és repülőterekhez való hozzáférésről szóló Ankarai Jegyzőkönyv rendelkezéseit. A bővítés befejezése a Halkali–Kapikule vasútvonalra irányuló projekt megvalósítása szempontjából is fontos. A polgári és kereskedelmi ügyekben folytatott együttműködést illetően az EU ösztönözi Törökországot a polgári igazságszolgáltatás terén releváns nemzetközi egyezményekhez való csatlakozásra. A családjog és a határokon átnyúló bírósági vitarendezés területén Törökország már szerződő fele a Hágai Egyezményeknek. Törökországnak hatékony intézkedéseket kell hoznia annak érdekében, hogy elfogadhatóan csökkentse a gyermekek jogellenes külföldre vitelének polgári jogi vonatkozásairól szóló, 1980. évi Hágai Egyezményből eredő eljárások elhúzódását, és az ilyen ügyekben előmozdítsa a nemzetközi közvetítés igénybevételét. A büntető igazságügyi együttműködést terén Törökország 2019-ben hat kapcsolattartó pontot jelölt ki a nem érzékeny adatok Eurojusttal való megosztásának megkönnyítésére. 2020-ban Törökország 20 operatív Eurojust-ügyben vett részt. Emellett az Eurojust bevonta Törökországot a (2020–2024-es időszakra szóló) négyéves együttműködési stratégiájába. Jelenleg a Tanács előtt van az a határozat, amely felhatalmazza a Bizottságot az Eurojust és Törökország közötti büntető igazságügyi együttműködésről szóló megállapodásra irányuló tárgyalások lefolytatására. A Tanács 2021. február 22-én következtetéseket fogadott el az adózási szempontból nem együttműködő országok és területek felülvizsgált európai uniós jegyzékéről. Törökország felkérést kapott arra, hogy minden lezáratlan kérdést orvosoljon az összes tagállammal történő tényleges információcserével kapcsolatban, a tanácsi következtetésekben foglaltak szerint. Törökország várhatóan 2021. május 31-ig magas politikai szinten teljes körű vállalást tesz arra vonatkozóan, hogy június 30-ig ténylegesen aktiválja az automatikus információcserét valamennyi tagállammal.