A gyakorlat azonban azt mutatja, hogy a közös nyomozócsoportok számos technikai nehézségbe ütköztek, amelyek megakadályozták őket abban, hogy hatékonyan végezzék mindennapi munkájukat és megerősítsék működésüket. A fő nehézségek a következőkkel kapcsolatosak: az információk és bizonyítékok biztonságos elektronikus cseréje (beleértve a nagyméretű fájlokat is), a közös nyomozócsoport más tagjaival és az illetékes uniós szervekkel, hivatalokkal és ügynökségekkel, például az Eurojusttal, az Europollal és az Európai Csalás Elleni Hivatallal (OLAF) folytatott biztonságos elektronikus kommunikáció, valamint a közös nyomozócsoportok közös napi irányítása.

A közös nyomozócsoportok létrehozásának jogalapja a kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló európai egyezmény 13. cikke és a közös nyomozócsoportokról szóló, 2002. június 13-i 2002/465/IB tanácsi kerethatározat. Harmadik országok is részt vehetnek a közös nyomozócsoportokban, amennyiben a jogalap ezt lehetővé teszi. Ilyen például az Európa Tanács 1959. évi egyezménye második kiegészítő jegyzőkönyvének 20. cikke és az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, a kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodás 5. cikke.

A közös nyomozócsoportok meghatározott bűnügyi nyomozások céljára, korlátozott időtartamra létrehozott csoportok. Ezeket két vagy több tagállam és esetleg nem uniós országok (harmadik országok) illetékes hatóságai hozzák létre azzal a céllal, hogy közösen folytassanak határokon átnyúló bűnügyi nyomozásokat. Közös nyomozócsoport különösen akkor hozható létre, ha egy tagállam bűncselekményekkel kapcsolatos nyomozása nehéz és megterhelő, más tagállamokkal vagy harmadik országokkal összekapcsolódó vizsgálódást igényel. Közös nyomozócsoport akkor is létrehozható, amikor több tagállam folytat olyan bűncselekmények felderítésére irányuló nyomozást, amelyek körülményei az érintett tagállamok összehangolt és egyeztetett fellépését teszik szükségessé.

Ezeken a kulcsfontosságú funkciókon kívül a platform a következőket is kínálja:

·információcsere és bizonyítékok megosztása, beleértve a nagy fájlokat is, egy olyan feltöltési/letöltési rendszeren keresztül, amelyet úgy terveztek, hogy az adatokat kizárólag a technikai továbbításukhoz szükséges, korlátozott ideig tárolja. Amint az adatokat valamennyi cím letöltötte, azok automatikusan törlődnek a platformról;

Biztonsági szempontból, jóllehet a platform az interneten keresztül fog működni, hogy rugalmas hozzáférési módokat kínáljon, a hangsúly a beépített titoktartás garantálásán lesz. Ez úgy érhető el, hogy megbízható, végponttól végpontig terjedő titkosítási algoritmusokat használnak a továbbítás alatt álló vagy inaktív (azaz fizikai tárolón tárolt) adatok titkosítására. Ez a jellemző alapvető fontosságú abból a szempontból, hogy elnyerjék a közös nyomozócsoportok gyakorló szakembereinek bizalmát, akik érzékeny adatokat kezelnek, és akiknek meg kell győződniük afelől, hogy nem áll-e fenn az ellenőrizetlen nyilvánosságra hozatal kockázata. Emellett megfelelő, többlépcsős azonosítási és hitelesítési mechanizmusokat vezetnek be annak biztosítása érdekében, hogy csak a közös nyomozócsoportok engedéllyel rendelkező tagjai és résztvevői férhessenek hozzá a platformhoz.

A platform önkéntes jellegű lenne, azaz a közös nyomozócsoportokban részt vevő hatóságok teljes mérlegelési jogkörrel rendelkeznének annak eldöntése tekintetében, hogy egy adott közös nyomozócsoporthoz kívánják-e használni a platformot. Emellett a közös nyomozócsoport tagjai és résztvevői szabadon használhatnának más eszközöket is, miközben igénybe veszik a platformot. Például dönthetnek úgy, hogy a bizonyítékokat személyesen továbbítják egy munkaértekezleten vagy az Europol által kezelt Biztonságos Információcsere Hálózati Alkalmazáson (SIENA) keresztül.

Tekintettel a kicserélt információk rendkívül érzékeny jellegére, alapvető fontosságú, hogy az igazságszolgáltatás digitalizációja eszköztár-alapú megközelítésének végrehajtása – többek között e javaslat révén – olyan módon történjen, amely szigorú kiberbiztonsági szabványokat garantál. Ez összhangban van az EU kiberbiztonsági stratégiájában és a kiberbiztonságnak az Unió egész területén magas szintű kiberbiztonságot biztosító intézkedésekről szóló irányelvre irányuló bizottsági javaslatban (NIS2) felvázolt megközelítéssel, amelynek célja az állami és magánszektorbeli szervezetek, az illetékes hatóságok és az Unió egésze kiberbiztonsági kapacitásainak további javítása a kiberbiztonság és a kritikus infrastruktúrák védelme területén. Bár a tagállamok igazságszolgáltatása nem tartozik a NIS2 javaslat hatálya alá, alapvetően fontos, hogy a tagállamok olyan nemzeti intézkedéseket vezessenek be, amelyek hasonló szintű kiberbiztonságot biztosítanak.

Ezt a javaslatot a Bizottság „Az igazságszolgáltatás digitalizációja az Európai Unióban” című közleményében jelentették be egy átfogóbb kezdeményezés részeként, amelynek célja a bíróságok, az illetékes hatóságok, valamint adott esetben a bel- és igazságügyi ügynökségek közötti biztonságos elektronikus kommunikáció, illetve információ- és dokumentumcsere lehetővé tétele. Részét képezi továbbá a Bizottság 2021. évi munkaprogramjában szereplő, „Az európai demokrácia megerősítése” című, az igazságszolgáltatás digitalizációjára vonatkozó csomagnak is.

Szem előtt tartva, hogy a harmadik országok egyre nagyobb szerepet játszanak a szervezett bűnözés súlyos formái és a terrorizmus sikeres üldözésében, a platform elérhető lesz számukra is, ha a közös nyomozócsoportra vonatkozó megállapodás részes felei. A konkrét hozzáférési jogok azonban az adott közös nyomozócsoportban betöltött szerepüktől függnek, és azokat az egyes közös nyomozócsoportok felületéért felelős adminisztrátor(ok)nak kell meghatározniuk. Az alapvető jogok – többek között az adatvédelem – tiszteletben tartásának garantálása érdekében, továbbá a jelenleg alkalmazandó eljárásokkal összhangban, mielőtt hozzáférést engedélyeznének egy adott harmadik országnak, a közös nyomozócsoport felületéért felelős adminisztrátoroknak alaposan értékelniük kell az adatvédelmi szempontokat az alkalmazandó szabályok, elsősorban az (EU) 2016/680 irányelv alapján.

Az illetékes uniós szervek, hivatalok és ügynökségek hozzáférési jogait az általuk a közös nyomozócsoportoknak nyújtott operatív támogatás fényében kell meghatározni, amely kiterjed az eljárás valamennyi szakaszára, a közös nyomozócsoportra vonatkozó, aláírt megállapodás keltétől az értékelési szakasz végéig. Ez utóbbival kapcsolatban a platformnak hozzáférési jogokat kell biztosítania a közös nyomozócsoportok titkársága számára, amely fontos szerepet játszik az értékelési folyamatban. A platform adminisztratív támogatása – a hozzáférési jogok kezelését is beleértve – is a közös nyomozócsoport titkárságának feladatkörébe tartozhat, amennyiben az egyes közös nyomozócsoportok felületének adminisztrátora ilyen szerepet lát el.

Emellett a közös nyomozócsoport felülete adminisztrátorainak lehetősége lesz arra, hogy az információk és bizonyítékok egy részéhez való hozzáférést az adott információ, illetve bizonyíték által érintettekre korlátozzák, ideértve az eseti alapú hozzáférési engedélyeket is. Ez a korlátozás a közös nyomozócsoportok együttműködési platformjának valamennyi felhasználóját érintené, legyen szó akár tagállamokról, harmadik országokról, az illetékes uniós szervekről, hivatalokról és ügynökségekről, akár a közös nyomozócsoportok titkárságáról.

·olyan harmadik országok képviselői, amelyek egyben egy adott közös nyomozócsoport tagjai is;

A Bizottság rendeletre irányuló javaslatot terjeszt elő, mivel a javasolt jogi eszköz uniós szintű központi rendszert hoz létre, amelyet az eu-LISA európai ügynökség működtet. A javaslat az (EU) 2018/1726 rendeletet is módosítja. A rendelet közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban, és teljes egészében kötelező. Ezért az egész EU-ban biztosítja a szabályok közös alkalmazását és egy időben történő hatálybalépését. Jogbiztonságot nyújt azáltal, hogy a tagállamokban elkerüli az eltérő értelmezéseket, és ezáltal megakadályozza a jogi széttöredezettséget.

A közös nyomozócsoportok támogatására szolgáló közös uniós szintű informatikai platform létrehozása, amely lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy olyan technológiai megoldást használjanak, amely nem függ a nemzeti informatikai infrastruktúrától, nem valósítható meg sem egyoldalúan tagállami szinten, sem pedig a tagállamok között kétoldalúan. Jellegénél fogva uniós szinten elvégzendő feladatról van szó. Ennélfogva az is az Unió feladata, hogy jogilag kötelező erejű eszközt hozzon létre egy ilyen rendszer megvalósítására, és meghatározza a rendszer működésének feltételeit.

Mindenekelőtt valamennyi érdekelt fél üdvözölte a kezdeményezést, és pozitívan nyilatkozott egy platform létrehozásáról mint olyan lépésről, amely olyannyira szükséges a közös nyomozócsoportok közötti együttműködés digitalizálásához.

Ami a több területet érintő kérdéseket illeti, az érdekelt felek többsége a következőkre összpontosított:

·a platform egyszerűsége annak érdekében, hogy azt valamennyi érintett gyakorló szakember használni tudja – egy túlságosan nehézkes, összetett munkafolyamatokkal rendelkező eszköz problémákat okozhat a felhasználók számára, és a használat elmaradásának fő oka lehet;

·a nyomozók munkájának alapvető vagy jogi követelményeire gyakorolt hatás megelőzése annak érdekében, hogy a platform ne veszélyeztesse a közös nyomozócsoport megfelelő működését;

·a platform biztonsága – a védelem szintje kulcsfontosságú ahhoz, hogy a gyakorló szakemberek biztosak lehessenek abban, hogy nemzeti vizsgálataiknak a platformon keresztül megosztott eredményeit nem teszik közzé ellenőrizetlen módon.

A platform jövőbeli fejlesztéséért és irányításáért felelős szervezetről is folytattak megbeszéléseket. A következő forgatókönyveket tekintették át:

·a Bizottság létrehozza a platformot és elérhetővé teszi a tagállamok számára azzal a céllal, hogy szükség esetén a végrehajtást a tagállamok saját infrastruktúrájukon belül végezzék;

·a Bizottságnál hozzák létre a platformot és annak létesítményét;

·a platformot és annak létesítményét az egyik olyan bel- és igazságügyi ügynökségnél hozzák létre, amely közvetlenül részt vesz a tagállami hatóságok bűnözés elleni küzdelemben való támogatásában (ilyen pl. az Eurojust);

·az eu-LISA-nál hozzák létre a platformot és annak létesítményét.

Valamennyi megkérdezett érdekelt fél, köztük az Eurojust és az Europol is támogatta azt az opciót, hogy a platform fejlesztésével és karbantartásával az eu-LISA-t bízzák meg. Valamennyien elismerték az eu-LISA e területen szerzett szakértelmét, valamint a legkorszerűbb biztonsági szabványoknak megfelelő nagyméretű IT-rendszerekkel kapcsolatos tapasztalatait. Ez az opció azt is figyelembe veszi, hogy a közös nyomozócsoportok az Eurojust vagy az Europol pénzügyi támogatása vagy operatív részvétele nélkül is működtethetők.

Kétségtelen, hogy a célzott konzultációk során a legtöbb vita a platformnak arról a két fő funkciójáról volt, hogy egy adott közös nyomozócsoport létrehozásának folyamata, valamint a központi tárolás a platform hatálya alá tartozik-e.

A közös nyomozócsoport létrehozására irányuló adminisztratív eljárás

E vita kiindulópontja a digitális büntető igazságszolgáltatásról szóló tanulmány zárójelentése volt, amely azt javasolja, hogy a közös nyomozócsoportok együttműködési platformja terjedjen ki a közös nyomozócsoportok működését megelőző szakaszra is, azaz a közös nyomozócsoportok létrehozásának adminisztratív folyamatára. Egy ilyen megoldásnak számos előnye van, többek között a következők:

·a dokumentumok határokon átnyúló biztonságos és hatékony cseréjének lehetősége, amelynek nyomán sor kerül a közös nyomozócsoportra vonatkozó megállapodás aláírására;

·gépi fordítás funkció;

·a közös nyomozócsoport létrehozásának folyamata során követendő eljárások jegyzéke;

·különféle elektronikus aláírások támogatása.

Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk során azonban megállapítást nyert, hogy a legtöbb tagállamban a közös nyomozócsoport létrehozásának folyamatában részt vevő szereplők teljesen eltérnek a közös nyomozócsoportok tagjaitól, amint megalakultak. Ezenkívül a közös nyomozócsoporthoz való csatlakozásról nagyon gyakran olyasvalaki dönt, aki nem feltétlenül tagja magának a közös nyomozócsoportnak, például a legfőbb ügyész vagy akár az igazságügyi miniszter. Ezért a közös nyomozócsoport létrehozására irányuló adminisztratív folyamatnak a platformba való beépítéséhez teljes mértékben el kellene térni a közös nyomozócsoportok egymástól elszigetelt felületeinek fent leírt modelljétől, valamint külön hozzáférésijog-kezelési munkafolyamatra lenne szükség. Egy ilyen forgatókönyv jelentősen bonyolítaná a platform tervezett, a könnyű használhatóságot előtérbe helyező koncepcióját, és meglehetősen érthetetlen és időigényes adminisztratív munkafolyamatok végrehajtását tenné szükségessé.