[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.12.7.

COM(2010) 721 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a regionális kezdeményezések jövőbeni szerepéről

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a regionális kezdeményezések jövőbeni szerepéről

1. HÁTTÉR

A regionális kezdeményezéseket a nemzeti szintű villamosenergia- és gázpiacokról az egységes energiapiacra való áttérés közbülső állomásaként a Villamosenergia- és Gázipari Szabályozó Hatóságok Európai Csoportja (European Regulators Group for Electricity and Gas – ERGEG) az Európai Bizottság felkérésére hozta létre 2006 tavaszán. A villamos energia területén hét,[1] a gázágazatban három régió jött létre.

A regionális kezdeményezések hasznos fórumot szolgáltattak az egymással szomszédos országok szabályozó hatóságai, hálózatüzemeltetői és más érdekeltjei számára a közös problémák megvitatásához. Több regionális kezdeményezés számos különböző kérdésben is eredményesnek bizonyult. A villamosenergia-ágazatban létrehozott régiók elsősorban a szűk keresztmetszetek kezelésével, a rendszerek kiegyensúlyozásával és az átláthatósággal foglalkoztak, míg a gázágazatiak jobbára a rendszerösszekötőkkel kapcsolatos kérdésekre, a műszaki átjárhatóságra, az átláthatóságra, a gázelosztó központokra és az ellátásbiztonságra összpontosítottak.

Most, hogy öt év eltelt a regionális kezdeményezések létrehozása óta, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy érdemes értékelésnek alávetni eddigi tevékenységüket, és meghatározni, hogy a folyamatok, az egyes kezdeményezések összetétele vagy az irányítás területén végrehajtható változtatásoktól remélhető-e eredményességük, illetőleg a belső energiapiac kiteljesítéséhez való hozzájárulásuk további növelése. Ez az értékelés a harmadik belső energiapiaci jogszabálycsomag[2] hatálybalépéséhez is igazodik. A harmadik belső energiapiaci jogszabálycsomag a Bizottság által komitológiai eljárás keretében jogilag kötelezővé tehető üzemi és kereskedelmi szabályzatok bevezetésével új eszközt ad az európai szabályozás kezébe, és az Energiaszabályozók Együttműködési Ügynöksége (ACER) létrehozásával az intézményi hátteret is átalakítja. Tavaly a Bizottság kezdeményezte a regionális kezdeményezések tevékenységének elemzését.[3] Ezzel párhuzamosan az ERGEG is előállt egy stratégiai dokumentummal a regionális kezdeményezésekről.[4] Néhány érdekelt maga is összeállított jelentést a regionális együttműködésről,[5] míg júliusban a Bizottság és az ERGEG közös szervezésében konferenciára került sor a regionális kezdeményezések témájában.[6]

Az elkészült tanulmányok és a vitafolyamat következtetéseiből kiindulva a Bizottság e közlemény útján – már a jövőre előretekintve – az érdekeltek véleményét szeretné kikérni a regionális kezdeményezések eredményességének megerősítéséhez rendelkezésre álló lehetőségekről.

E közlemény közreadását követően az érdekeltektől beérkező észrevételektől függően elképzelhető, hogy a Bizottság kezdeményezést fog tenni a villamosenergia- és a gázpiacot szabályozó rendeletek[7] 12. cikkének (3) bekezdése alapján. E rendelkezések alapján a Bizottság a regionális kezdeményezések feladatainak és irányításának szélesebb körű reformja keretében, a valamennyi szereplő, így a Bizottság, az ERGEG, az ACER, az átvitelirendszer-, illetőleg szállításirendszer-üzemeltetők, a tagállamok és az érdekeltek által a saját szerepkörüknek és felelősségi körüknek megfelelően tett hozzájárulások figyelembevételével újradefiniálhatja az egyes együttműködési struktúrák tevékenységének földrajzi területét.

2. A REGIONÁLIS KEZDEMÉNYEZÉSEK FELADATAI ÉS PRIORITÁSAI

A regionális kezdeményezések az eddigiekben jobbára alulról felfelé építkeztek, oly módon, hogy mindegyik régió maga határozta meg prioritásait. Ez az önkéntes szerveződés fontos előnyökkel járt, hiszen lehetővé tette, hogy minden régió a maga sajátos problémáira koncentráljon. Például a gázágazatban a déli-délkeleti régió a 2009. januári földgázbeszerzési válság után az ellátásbiztonság kérdéskörére összpontosíthatott.

Ez a fajta működésmód a kísérletezés szempontjából is kedvező: az egyik régióban kipróbált megoldások azután más régiókban is bevezethetők. Például a dán és a német villamosenergia-piacon a mennyiségalapú piac-összekapcsolás területén felmerült problémákra kidolgozott megoldások segítettek egyetértést kialakítani a mennyiségalapú piac-összekapcsolás előnyeiről.

Végül a régiók a határokon átívelő dimenzióval rendelkező EU-intézkedések végrehajtásában is szerepet játszottak. A villamos energia területén például a régiók részt vettek a szűk keresztmetszetek kezelésére vonatkozó iránymutatás követelményeinek érvényesítésében, a gázágazatban pedig az északnyugati régió az 1775/2005/EK rendeletben meghatározottakon túlmutató átláthatósági követelmények alkalmazásában járt élen. Valószínűsíthető, hogy regionális megközelítés hiányában a szabályozás végrehajtása szűkebb körű, illetve lassabb lett volna.

Az önkéntességen alapuló, alulról felfelé építkező rendszernek azonban hátulütői is vannak, melyeket már a kezdetek óta ismerünk.[8] Fennáll annak a kockázata, hogy különböző régiók hasonló problémákra különböző megoldásokat dolgoznak ki, anélkül, hogy világos célként lebegne a szemük előtt, hogy idővel ezeket a megoldásokat majd egy integrált rendszerbe kell foglalni. Ha például mindegyik régió kialakítja a maga aukciós hivatalát és az ahhoz szükséges külön struktúrát, a maga irányítási rendszerét stb., és ennek során nem veszi figyelembe a többi régió hasonló struktúráival való konvergencia követelményét, az hosszú távon veszélybe sodorhatja a belső energiapiac kiépítését.

A Bizottság megbízásából összeállított tanulmány rámutatott arra, hogy a regionális kezdeményezések egyértelmű feladatmeghatározásának hiányából fakadó problémák, amelyeket más, egyebek mellett a regionális kezdeményezések irányításával kapcsolatos tényezők súlyosbítanak, jelentősen behatárolják a regionális kezdeményezések lehetőségeit abban a tekintetben, hogy az alulról felfelé való építkezés meghozza a tőle várt eredményeket.

A regionális kezdeményezéseknek tehát – az e fejezetben felvázolt módon – további politikai iránymutatást célszerű adni.

Mindent átható alapelvként célszerű azt megfogalmazni, hogy a regionális kezdeményezések csak olyan kérdésekkel foglalkozzanak, amelyekben egyértelmű hozzáadott értéket képviselnek. A rendelkezésre álló források korlátozott voltára való figyelemmel az is célszerűnek látszik, hogy a regionális kezdeményezések munkája néhány olyan prioritásra összpontosuljon, amelyek kapcsán jelentős eredmények remélhetők tőlük.

a) Az európai uniós vívmányok, köztük az üzemi és kereskedelmi szabályzatok végrehajtása

A villamosenergia-ágazatban működő regionális kezdeményezések eddig sok időt fordítottak a közösségi joganyag határokon átívelő koordinációt igénylő elemeinek végrehajtására (különösen az országhatárokon fellépő szűk keresztmetszetek kezelése, a határkeresztező kapacitások felosztása és az átláthatóság területén). Bár ezekben a kérdésekben sikerült eredményeket elérni, a regionális kezdeményezések tevékenysége nem volt képes biztosítani, hogy a tagállamok teljes mértékben megfeleljenek az 1228/2003/EK rendelet követelményeinek. A Bizottság ezért 2010 júniusában kénytelen volt húsz tagállammal szemben jogsértési eljárást indítani, és felszólítani őket arra, hogy haladéktalanul hajtsák végre és alkalmazzák az egységes piacra vonatkozó szabályokat.[9] Ennek megfelelően a regionális kezdeményezések első számú kiemelt feladataként azt célszerű kitűzni, hogy gyorsítsák fel a második belső energiapiaci jogszabálycsomag[10] határokon átívelő koordinációt igénylő elemeinek helyes végrehajtását.

A jövőben a regionális kezdeményezések nemcsak a harmadik belső energiapiaci jogszabálycsomag egyes rendelkezéseinek végrehajtásában játszhatnak szerepet, hanem a jogszabálycsomagon alapuló végrehajtási jellegű jogi aktusok, azaz a rendeletek új mellékletei és az üzemi és kereskedelmi szabályzatok végrehajtásában is. Az üzemi és kereskedelmi szabályzatok a komitológiai eljárással való elfogadásukat követően jogilag kötelezőek lesznek, és az uniós joganyag részévé válnak. Mivel azonban az elfogadásukra irányuló eljárások elhúzódhatnak, a piacok integrálódását nagyban segíthetné, ha a regionális kezdeményezések az üzemi és kereskedelmi szabályzatok azon elemeit már elfogadásuk előtt elkezdenék végrehajtani, amelyek az elfogadásra irányuló eljárás végső fázisaiban stabilnak mutatkoznak. Ebben az esetben a regionális kezdeményezéseknek célszerű volna arra is törekedniük, hogy a korai végrehajtás ne zárja el az utat a későbbi kiigazítások lehetősége előtt. A régiók a joganyag határokon átívelő dimenzióval rendelkező elemeit egymástól eltérő ütemben is végrehajthatják, ügyelve természetesen arra, hogy a végrehajtás a jogszabályban előírt határidőig valamennyi régióban lezáruljon.

Ha egy régió korábban hajt végre egy szabályozási elemet a többinél, az a többi régió számára is hasznos lehet, hiszen az adott régió kikísérletezheti az új rendelkezések legjobb végrehajtási módját, meghatározhatja a végrehajtás időigényét, és azonosíthatja a felmerülő gyakorlati problémákat. A tanulságok levonásával könnyebbé és gyorsabbá tehető a többi régió számára a végrehajtás. Kiváló példa erre a villamos energia területén a középső-nyugati régióban a piac-összekapcsolás, illetőleg a középső-keleti régióban az áramlásalapú kapacitásfelosztás tekintetében eddig elvégzett munka.

Annak érdekében, hogy a különböző régiók ne értelmezhessék különbözőképpen vagy a többi régióval való későbbi integrációt megnehezítő módon ugyanazokat a rendelkezéseket, kívánatos, hogy az ACER aktívan nyomon kövesse az üzemi és kereskedelmi szabályzatok és más jogszabályi rendelkezések végrehajtását a különböző régiókban.

A villamos energia területén működő regionális kezdeményezéseknek kollektív módon kell törekedniük arra, hogy 2015-re az EU teljes területére kiterjedően megvalósuljon a teljes piac-összekapcsolás. A piac-összekapcsolás révén előmozdítható a piacok integrálódása, és ez a folyamat könnyebbé (és egyúttal gyorsabbá) válik akkor, ha a piac-összekapcsolást jelenleg még nem alkalmazó országok regionális szinten együtt törekednek az Európai Unió teljes egészére kiterjedő piac-összekapcsolás megvalósítására.

A gázágazatban a piac-összekapcsolásnak az egyensúlytartási zónák közötti piacintegráció előmozdítására gyakorolt esetleges hatása a későbbiekben, a gázpiaci célmodell kidolgozása kapcsán még további vizsgálatokat fog igényelni. Célként azt indokolt kitűzni, hogy a piac-összekapcsolás a szabályozó hatóságok tevékenységére támaszkodva 2015-ig megvalósuljon. Az ehhez szükséges lépések – például a következő napra vonatkozó nem megszakítható kapacitások rendelkezésre bocsátása vagy a kiadási és a betáplálási kapacitások egyetlen integrált, elosztóközponttól elosztóközpontig értelmezendő kapacitástermékké való egyesítése terén – már folyamatban vannak.

A villamos energia területén a középső-nyugati régió és az északi régió esetében a piac-összekapcsolás 2010 novemberére maradéktalanul megvalósult. Ez a két régió így élen jár a jogszabályi rendelkezések végrehajtásában.

Az európai uniós léptékű piac-összekapcsolás megvalósításának módja azonban még egyeztetéseket igényel a régiók részéről, melyekhez a Firenzei, illetőleg a Madridi Fórum adhat keretet. Ahhoz, hogy elkerülhetők legyenek a későbbi technikai problémák, a piac-összekapcsolás megvalósításának módszeréről folytatandó egyeztetésekre mihamarabb sort kellene keríteni.

b) Regionális kérdések: infrastruktúra-fejlesztési beruházások, regionális egyensúlytartás, ellátásbiztonság

Az egyes régiók sajátos piaci körülményeitől függően valamennyi régióban szükség lesz az adott régió egyedi problémáinak megoldására, még akkor is, ha azok egy bizonyos ponton túl más régiókat is érinthetnek. Az EU általános energiapolitikája szempontjából három prioritást célszerű meghatározni: a regionális infrastruktúra-fejlesztési beruházások, a regionális egyensúlytartás és az ellátásbiztonság kérdéskörét.

A Bizottság az „Energiainfrastruktúra-prioritások 2020-ig és azt követően: Az integrált európai energiahálózat programterve” című közleményében[11] felvázolta az infrastruktúra-fejlesztéssel kapcsolatos jövőképét, és azt javasolta, hogy a regionális kezdeményezések a saját működési területüket illetően kapjanak főszerepet a kiemelt infrastruktúra-fejlesztési igények meghatározásában és a határokon átívelő beruházások (jellemzően új rendszerösszekötők kiépítése) koordinálásában. A határokon átívelő beruházások ösztönzéséhez az szükséges, hogy egyértelműen meg legyenek határozva a beruházások iránti igények, megfelelő legyen a szabályozási környezet, és problémamentesek legyenek a tervezéssel és az engedélyeztetéssel kapcsolatos folyamatok. Az ACER fontos szerepet játszik a beruházási döntések szabályozási aspektusaival kapcsolatban a szabályozó hatóságok által folytatott együttműködés segítésében. Emellett a regionális kezdeményezések is betölthetnek hasonló szerepet, hiszen – a Bizottság és az ACER jelenléte mellett – olyan platformot kínálnak a szabályozó hatóságok, az átvitelirendszer-, illetőleg szállításirendszer-üzemeltetők, a hálózathasználók és a tagállamok számára, amelyek éppen az ilyen jellegű kérdések megvitatására adnak lehetőséget. Érdemes ugyanakkor ezen túlmenően azt a lehetőséget is fenntartani, hogy a szóban forgó kérdések a regionális kezdeményezéseken kívül, eseti alapon létrehozott fórumokon kerüljenek megoldásra azokban az esetekben, amikor ezek a fórumok hatékonyabban és eredményesebben képesek segíteni a határokon átívelő beruházások ügyét.

A beruházások (például a fizikailag fordított irányú gázszállítást lehetővé tévők) az ellátásbiztonság szempontjából is fontos szerepet játszhatnak. A regionális együttműködés szükségességére a földgázellátás biztonságáról szóló rendelet is rámutat.

A gázpiaci célmodellel kapcsolatos egyeztetések eredményeinek függvényében a regionális kezdeményezések tevékenységének egy további fókusza az egyensúlytartási zónák alapjainak megszilárdítása lehet.

Végül a regionális együttműködés a hálózatok egységes működése, valamint az üzemzavarok és az ellátási zavarok megelőzése, illetve – bekövetkezésük esetén – a felhasználók és a termelők lehető legkisebb mértékű megzavarásával járó, hatékony kezelése szempontjából is alapvetően fontos.

c) Kísérletező szerep

A keretjellegű iránymutatásokban és az üzemi és kereskedelmi szabályzatokban még nem tárgyalt kérdésekben a regionális kezdeményezések fontos szerepet tölthetnek be azzal, ha felvállalják az új ötletek kipróbálását. Ezek a kísérletek aztán új, jogilag kötelező szabályokat is eredményezhetnek, melyek például az üzemi és kereskedelmi szabályzatokban kaphatnak helyet.

A regionális szintű kísérleti projektek hasznos szerepet tölthetnek be az intelligens hálózatok vagy a határokon átnyúló kiskereskedelmi piacok létrehozásának felgyorsításában. A stratégiai energiatechnológiai terv (SET-terv) keretei között létrehozott „európai villamosenergiarendszer-kezdeményezés” keretében az ENTSO-E bemutatott egy, a következő néhány évre vonatkozóan kidolgozott, részletes útitervet. A regionális kezdeményezések haszonnal járulhatnak hozzá a K+F-projektek megvalósításához is (lásd az útitervet[12]). A régiók az adott térség konkrét igényeitől függően természetesen más kérdésekben is vállalhatnak kísérletező szerepet.

3. A RÉGIÓK SZÁMA

A villamosenergia-ágazat régióit a szűk keresztmetszetek kezelésére vonatkozó, az 1228/2003/EK rendelet mellékletében található iránymutatást módosító 2006/770/EK határozat[13] jelölte ki. A gázágazatban ezzel szemben a régiókat nem határozza meg formálisan kötelező erejű határozat: a gázágazatban működő régiók a Bizottság, a szabályozó hatóságok, a szállításirendszer-üzemeltetők és más érdekeltek informális egyeztetéseinek eredményeképpen jöttek létre. A gyakorlatban a gázágazati régióknak formális, a régiók kijelöléséről és feladatairól rendelkező határozat hiányában is sikerült eredményesen működniük.

A jövő szempontjából két lehetőség merül fel. Az egyik az, hogy a földgázágazatban működő régiók kijelölését és feladatait formális határozatban rögzítjük, aminek az a legnagyobb előnye, hogy elkerülhetővé teszi a vitákat és a bizonytalanságokat, és lehetőséget ad az érintett tagállamokkal és energiaágazatbeli érdekeltekkel szemben támasztott elvárások pontosabb meghatározására. A másik lehetőség a gázágazatbeli régiók informális meghatározásának fenntartásában áll, aminek az a legfontosabb előnye, hogy a régiók kijelölésének és feladatainak esetleges későbbi módosításait illetően nagyobb rugalmasságot enged.

A régiók meghatározásának módja mellett az is kérdéses, hogy a jövőben milyen összetételű régiók működjenek. A régiók kiterjedését feladataik függvényében célszerű meghatározni. Ha egy régiónak az a célja, hogy bizonyos konkrét kiemelt területeken eredményt érjen el, akkor azt úgy kell kialakítani, hogy összetétele igazodjék ehhez az elváráshoz.

A villamos energia területén a jelenlegi régiók a fentiekben javasolt prioritások szempontjából megfelelőnek látszanak, és úgy tűnik, nincs ok módosítani a jelenlegi hét régió meghatározását. Később azonban, amikor kiépítésre került az érintett régiók fizikai összekapcsolásához megfelelő mennyiségű rendszerösszekötő, célszerű lehet majd egyesíteni a francia–brit–ír régiót a középső-nyugatival, illetőleg a balti régiót az északival.

A gázágazatban indokoltnak tűnik átformálni a jelenlegi déli-délkeleti régiót. A Bizottság által készíttetett tanulmány megállapítása szerint „ a tagok méretbeli heterogenitása és eltérő érdekei miatt a [déli-délkeleti] régiót vélhetően más régióknál kellemetlenebbül érintették a régiók jellegzetes, önkéntességen és együttműködésen alapuló működésmódjának hátrányai, azaz a régió működése egyfajta szervezeti lazaságot mutatott, és hiányzott belőle a megfelelő mértékű elkötelezettség. ” Tekintettel annak fontosságára, hogy a gázágazatban kiépüljön a belső gázpiac kialakításához szükséges új infrastruktúra és rendelkezésre álljanak a szükséges rendszerösszekötők, továbbá ellátásbiztonsági megfontolásokból a Bizottság javasolja a jelenlegi déli-délkeleti régió három új régióra való felbontását a balti és a skandináv államok bevonása mellett, a következők szerint:

- új középső-déli régió: IT, AT, SK, SI, HU, RO, BG, EL,

- új középső-keleti régió: DE, PL, CZ, SK, AT,

- új BEMIP-régió: SE, FI, EE, LV, LT, PL, DE, DK.

Az átformálás ideiglenesen megakaszthatja a régió operatív működését. Ugyanakkor azonban célszerűbb néhány hónapot rááldozni a struktúrák kiigazítására és az új, hatékonyabb régiók felállítására, semmint olyan struktúrában folytatni tovább, amely a jelek szerint alkalmatlan az elvárt eredmények elérésére.

Ugyancsak szólnak érvek amellett, hogy Olaszország csatlakozzék a jelenleg Franciaországot és az Ibériai-félszigetet felölelő déli régióhoz, hiszen például ez a régió fog szolgálni az Észak-Afrikából érkező földgáz elsődleges belépési pontjaként. Ez a változás a majdani új déli régió likviditása szempontjából is előnyös lehet. Az a körülmény, hogy Olaszország egyszerre két régióhoz tartozik, segíthetne annak biztosításában, hogy a két régió egymással koherens módon működjék.

A piacműködés megtervezésével kapcsolatos kérdések és a joganyag végrehajtása mellett valamennyi érintett régiónak foglalkoznia kell új rendszerösszekötők kiépítésével is.

A jelenlegi északnyugati régió mind formája, mind tagsága tekintetében megfelelőnek tűnik, ezért nem igényel változtatást.

Fontos hangsúlyozni, hogy a regionális kezdeményezések működése nem zárhatja ki az átvitelirendszer-, illetőleg szállításirendszer-üzemeltetők, a tagállamok vagy a szabályozó hatóságok közötti együttműködés más formáit (lásd például az északi-tengeri országok tengeri szélerőmű-hálózati kezdeményezését, melyben Németország, az Egyesült Királyság, Franciaország, Dánia, Svédország, Hollandia, Belgium, Írország és Luxemburg működik együtt). Az, hogy egy tagállam egy bizonyos régióhoz tartozik, nem zárja ki, hogy más régiókhoz tartozó tagállamokkal is együttműködjék, mindaddig, amíg ez a fajta együttműködés nem hátráltatja a régió munkáját.

Ezen túlmenően, ahogyan az az ERGEG javaslatai között is szerepel, bizonyos kérdésekben, például a középső-nyugati régió és a skandináv országok közötti piac-összekapcsolás megvalósítása érdekében kifejezetten kívánatos, hogy a régiók egymással is együttműködjenek. Ez a fajta együttműködés azonban nem késleltetheti a régiók munkáját, és nem akadályozhatja meg, hogy a régiók a tőlük várt eredményeket időben teljesítsék. Ha egy régió „jó példát” mutat, azt a többi régiónak is követnie kell (természetesen szükség szerint a régió sajátosságainak figyelembevételével).

Nagyon valószínű, hogy a régiók számát és összetételét idővel majd ismét módosítani kell. Elméleti szempontból legalábbis azt lehet mondani, hogy a régiók akkor töltötték be szerepüket, amikor többé már nem lesz rájuk szükség.

A régiók tevékenységének és összetételének rendszeres értékeléséhez a Firenzei, illetve a Madridi Fórum adhat keretet.

4. IRÁNYÍTÁSI KÉRDÉSEK

1. Az egyes régiók irányítása

A regionális kezdeményezések irányítási struktúrája jelenleg három testületet foglal magában. Minden régióban van egy regionális koordinációs bizottság (regional co-ordination committee – RCC), melyben a régióban működő nemzeti szabályozó hatóságok foglalnak helyet. Az RCC a régió előtt álló feladatok teljesítésének átfogó koordinációjával foglalkozik, irányítja a régió munkáját, és stratégiát alkot számára. A végrehajtó csoport (implementation group – IG) a nemzeti szabályozó hatóságokat és a legfontosabb érdekelteket tömöríti. Feladata az RCC szintjén meghatározott elsőbbségi kérdések konkrét cselekvésekre bontása és e cselekvések elvégzésének biztosítása. Végül az érdekeltek csoportjában (stakeholders group – SG) valamennyi érdekelt jelen van.

A regionális kezdeményezésekről összeállított tanulmány rámutatott a nagyobb mértékű politikai iránymutatás szükségességére. A regionális kezdeményezések eredményessége sok esetben a kormányok részéről is igényel beavatkozást (a nemzeti szintű jogi és szabályozási környezet kiigazítása formájában), illetőleg politikai szintű támogatást is követel (például a határokon átívelő infrastruktúra-fejlesztési projektek esetében). A tagállamoknak a regionális kezdeményezésekben való részvétele a különböző egyeztetési fórumok nem kívánt elszaporodásának is elejét veheti, hiszen várható, hogy a tagállamok így ritkábban nyúlnak majd az eseti alapon, a regionális kezdeményezéseken kívül létrehozott struktúrák eszközéhez.

Az ACER-t létrehozó rendelet hatálybalépésétől fogva az ACER-nek is aktív szerepet kell vállalnia a regionális kezdeményezések működésében, elsősorban pedig a különböző régiók által végzett tevékenység hatékonyságának és következetességének garantálásában.

Ugyanígy az is kívánatos, hogy a Bizottság – egyfelől mint a belső energiapiac létrehozásának elősegítéséért felelős szerv, másfelől mint a Szerződések és az EU-jog őre – is nyújtson politikai iránymutatást a regionális kezdeményezések működéséhez. A Bizottságnak lehetőséget kell adni arra, hogy javaslatot tegyen azokra az új feladatokra, amelyekkel egy-egy régiónak foglalkoznia kell.

A regionális kezdeményezések irányítása megerősíthető volna egyfelől egy, az RCC mellett működő regionális irányító bizottság (Regional Steering Committee – RSC) létrehozásával, amelyben az ACER, a Bizottság, a tagállamok és a régióban működő szabályozó hatóságok egyaránt helyet kapnának, másfelől pedig az RCC-nek az ACER-rel és a Bizottsággal való kibővítésével. Az RSC-re kétféle feladat hárulhatna: egyrészről elősegíteni és ösztönözni a regionális szintű együttműködést, és magas szintű iránymutatást adni az RCC által az ACER-rel együttműködésben a régió számára kidolgozandó munkaprogramhoz azzal, hogy azonosítja az ellátásbiztonsággal, a versenyképességgel és a fenntarthatósággal kapcsolatos politikai célokra gyakorolt hatásokat; másrészről – figyelemmel a regionális kezdeményezéseknek a végrehajtás elősegítésével, az egyéb projektek korai megvalósításának bátorításával és a regionális szintű infrastruktúra-fejlesztéssel összefüggő új szerepkörére – serkenteni az üzemi és kereskedelmi szabályzatok végrehajtását. Az RSC magas szintről adhatna lökést a felmerülő problémák megoldásához. A kizárólag szabályozási természetű kérdések ugyanakkor továbbra is az RCC hatáskörében maradnának.

A megtárgyalandó témáktól és projektektől függően az RCC és az RSC szükség szerint az átvitelirendszer-, illetőleg szállításirendszer-üzemeltetőket, az áramtőzsdéket és más érdekelteket is meghívhatná üléseire. Ha az iparág képviselői ily módon már korán bekapcsolódhatnak a folyamatokba, az biztosíthatja a stratégiai és a politikai szintű döntések végrehajthatóságát és működőképességét, és segíthet megoldást találni azokra az aggályokra, melyeket a Bizottság megbízásából összeállított tanulmány is jelzett, hogy az érdekeltek jelenleg túlságosan későn kapcsolódnak csak be ezeknek a döntéseknek a meghozatalába.

Az RCC és az RSC mellett a végrehajtó csoport és az érdekeltek csoportja jelenlegi formájában működhetne tovább.

2. Régióközi irányítás és koherencia

Nemcsak az fontos, hogy a régiókon belül egyértelmű irányítási struktúra működjék, hanem az is, hogy az egyes régiók munkája között meglegyen a szükséges koherencia. Az eddigiekben az ERGEG rendszeresen tett közzé koherencia- és konvergenciajelentéseket, de nem világos, hogy ezek megállapításait az egyes régiók mennyire vették figyelembe munkájuk során.

A különböző régiók tevékenységének koherenciája elsősorban felülről lefelé építkező irányítás útján, konkrétabban a keretjellegű iránymutatásokkal és az üzemi és kereskedelmi szabályzatokkal biztosítható. Ezek ugyanakkor – a villamos energia területén legalábbis – az ERGAG eseti tanácsadó csoportja, az AHAG által kidolgozott referenciamodell gyakorlatba való átültetését jelentik. Ugyancsak szükség lesz annak ellenőrzésére, hogy az egyes régiók mennyire koherens módon alkalmazzák az üzemi és kereskedelmi szabályzatokat. Ha a régiók olyan kérdésekkel foglalkoznak, amelyeket az üzemi és kereskedelmi szabályzatok (még) nem tárgyalnak, akkor általános iránymutatásra van szükségük ahhoz, hogy tevékenységük ne akadályozza a belső energiapiac építését.

A régiók közötti koherencia biztosítása nem igényli új struktúra létrehozását. Először, az mind a villamos energia területén, mind a gázágazatban szándékos választás, hogy bizonyos tagállamok több régióhoz is tartoznak. Ezek a tagállamok részben maguktól is igyekeznek biztosítani a koherenciát, nehogy különböző határaikon különböző megoldásokat kelljen alkalmazniuk. Másodszor, ebből a szempontból a Bizottság politikai irányítása mellett az ACER is fontos szerepet játszik, részben azáltal is, hogy részt vesz az új RSC-k munkájában. Mivel a Firenzei és a Madridi Fórumon egyaránt jelen vannak a Bizottság, az ERGEG/ACER, az ENTSO-k, a nemzeti szabályozó hatóságok, a tagállamok és az ágazati szakmai szövetségek képviselői, ezek a fórumok megfelelő keretet kínálnak a politikai irányításhoz és a koherencia nyomon követéséhez. Végül érdemes lehet a következő évre vagy évekre munkaprogramokat kidolgozni. Ezek a munkaprogramok megküldhetők lennének az ACER-nek, amely elemezné az egyes régiók munkaprogramjainak egymáshoz viszonyított koherenciáját, illetve azt, hogy ezek mennyire igazodnak a keretjellegű iránymutatásokhoz és az üzemi és kereskedelmi szabályzatokhoz. Ha ellentmondásokat fedez fel, az ACER – a 713/2009/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésének utolsó mondata alapján – tájékoztatja a Bizottságot, az pedig kötelező érvényű szabályokat fogadhat el az érintett munkaprogramokhoz. Az ACER e felülvizsgálati funkcióját az ACER munkaprogramjában is érdemes volna rögzíteni. Az ACER-t létrehozó rendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerint az ACER feladatai közé tartozik, hogy kialakítsa a nemzeti szabályozó hatóságok együttműködésének keretét. Emellett az ACER-nek az átvitelirendszer-, illetve a szállításirendszer-üzemeltetők közötti regionális együttműködés folyamatos ellenőrzése is feladata (a rendelet 6. cikkének (9) bekezdése). Mindezek miatt célszerűnek tűnik, hogy az ERGEG-nek a regionális kezdeményezések koordinálásával kapcsolatos feladatait 2011 márciusától fogva az ACER lássa el. Az ERGEG mostani gyakorlatához hasonlóan az ACER is szükségképpen támaszkodni fog a tagságát alkotó nemzeti szabályozó hatóságokra, melyek végső soron a regionális kezdeményezések hajtóerejét adják.

Mindezek mellett az is fontos, hogy a regionális kezdeményezések tevékenysége illeszkedjék az ACER tevékenységének átfogó kereteihez.

5. ELŐRETEKINTÉS

E közleményben – öt évvel létrehozásuk után – elemeztük a regionális kezdeményezések működését és a belső energiapiac kialakításában betöltött szerepét. Felvázoltuk szerepkörük felülvizsgálatának, összetételük egyértelműbbé tételének és eredményességük megerősítésének lehetséges irányait. A valóban egységes energiapiac felé vezető út egyik állomását képező regionális kezdeményezésekre fontos szerep vár az Európai Unió jövőbeni energiapolitikájának alakításában éppúgy, mint a következő évtizedek igényeihez igazodó integrált energetikai hálózatok kiépítésének elősegítésében.

A Bizottság felkéri az Európai Parlamentet, a Tanácsot és valamennyi érdekeltet, hogy (2011. február 15-ig) juttassa kifejezésre álláspontját a fentiekben megfogalmazott szakpolitikai irányokról.

A visszajelzések alapján a Bizottság 2011 második felében meghatározza a regionális szintű együttműködés megerősítése érdekében megteendő esetleges jogalkotási, illetőleg szakpolitikai kezdeményezéseket.

[1] Ez 2008-ban kiegészült az Energiaközösséget felölelő régióval.

[2] Lásd www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/third_legislative_package_en.htm. A jogszabálycsomagot a 2009/72/EK és a 2009/73/EK irányelv, valamint a 713/2009/EK, a 714/2009/EK és a 715/2009/EK rendelet alkotja.

[3] A tanulmány a DG ENER internetes oldalain olvasható: „From regional markets to a single European market” („A regionális piacoktól az egységes európai piacig”, 2010. április) – www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/studies/electricity_en.htm

[4] „Strategy for delivering a more integrated European energy market: The role of the ERGEG Regional Initiatives.” („Egy integráltabb európai energiapiac megteremtésének stratégiája: az ERGEG regionális kezdeményezéseinek szerepe”), az ERGEG vitairata, E10-RIG-10-04, 2010. május 21., www.energy-regulators.eu/portal/page/portal/EER_HOME/EER_PUBLICATIONS/CEER_ERGEG_PAPERS/Cross-Sectoral/2010/E10-RIG-10-04_Strategy_Conclusions_21-May-10.pdf

[5] Lásd például az Eurelectric jelentését: http://www.eurelectric.org/Download/Download.aspx?DocumentFileID=62455

[6] Lásd http://www.energy-regulators.eu/portal/page/portal/EER_HOME/EER_INITIATIVES/Regional_Initiatives_Conferences/2010%20RI%20Conference

[7] Lásd a 714/2009/EK és a 715/2009/EK rendeletet.

[8] Ezért van szükség évente koherencia- és konvergenciajelentések összeállítására.

[9] Lád az IP/10/836. sz. sajtóközleményt, 2010. június 24.

[10] A jogszabálycsomagot a 2003/54/EK és a 2003/55/EK irányelv, valamint az 1228/2003/EK és az 1775/2005/EK rendelet alkotja.

[11] A Bizottság COM(2010) 677 közleménye, 2010. november 17., http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0677:FIN:HU:PDF

[12] https://www.entsoe.eu/fileadmin/user_upload/_library/news/EEGI_Implementation_plan_May_2010.pdf

[13] A Bizottság határozata (2006. november 9.) a villamos energia határokon keresztül történő kereskedelme esetén alkalmazandó hálózati hozzáférési feltételekről szóló 1228/2003/EK rendelet mellékletének módosításáról, HL L 312., 2006.11.11., 59–65. o.