Brüsszel, 1.2.2006

SEC(2006) 110 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Lettország aktualizált, a 2005-2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

Háttér

Az 1998. július 1-jén hatályba lépett Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul, amely erősíti a munkahelyteremtést elősegítő árstabilitás és erős fenntartható fejlődés feltételeit. A paktum 2005-ben első ízben módosításra került. A reform elismerte a paktum hasznosságát a költségvetési fegyelem biztosítása során, de ugyanakkor arra törekedett, hogy erősítse a paktum hatékonyságát és közgazdasági alátámasztottságát, és hogy védje az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.

A költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló, 1466/97/EK[1] tanácsi rendelet, amely a paktum részét képezi, előírja a tagállamoknak, hogy stabilitási és konvergenciaprogramokat, illetve azok évente aktualizált változatait nyújtsák be a Tanácsnak és a Bizottságnak ((aktualizált) stabilitási programokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) konvergenciaprogramokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek még nem vezették azt be). Lettország első ízben 2004 májusában nyújtott be konvergenciaprogramot. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően 2005. március 8-án a Tanács az említett rendelettel összhangban véleményt fogalmazott meg a Bizottság ajánlása alapján. Az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat ugyanezzel az eljárással összhangban a Bizottság értékeli és Gazdasági és Pénzügyi Bizottság vizsgálja, a Tanács pedig megvizsgálhatja őket.

A tagállamoknak ezekben a programokban meg kell határozniuk a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzéseiket, és ismertetniük kell az ennek elérését és fenntartását szolgáló szakpolitikai intézkedéseket, valamint az ezekhez használt gazdasági feltételezéseket. A Paktum reformja óta a középtávú célkitűzést tagállamonként egyedileg kell meghatározni, az Unióban meglévő költségvetési és gazdasági különbözőségek – ideértve a fenntarthatóság költségvetési kockázatát is – figyelembe vételével. A reform további eleme az, hogy a költségvetési politikában – a gazdaságilag kedvezőbb időszakokban alkalmazott fokozottabb költségvetési fegyelmen keresztül – szimmetrikusabb megközelítést kell megvalósítani a ciklus során, míg a középtávú célkitűzéstől vagy az oda vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltérés a hosszú távú fenntarthatóságot érezhetően befolyásoló „nagyobb horderejű szerkezeti reformok” esetén jöhet szóba.

Figyelembe véve a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseit, a magatartási kódexet[2], a várható kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg becslésére közösen megállapított módszertant és a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat, a Bizottság megvizsgálta Lettország nemrégiben benyújtott aktualizált konvergenciaprogramját, és az alább ismertetett értékelés alapján ajánlást fogadott el a programról szóló tanácsi véleményre.

Értékelés

1. A lett konvergenciaprogram 2005–2008. közötti időszakot felölelő harmadik aktualizálása november 30-án érkezett a Bizottsághoz. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát, hiányosságokat mutat azonban az új magatartási kódex által előírt opcionális adatok biztosításának terén (hiányoznak különösen a munkaerő-produktivitásra és a ledolgozott órákra vonatkozó adatok).

2. A rendszerváltás miatti hanyatlást követően a gazdaság látványosan erőre kapott, a lett reál-GDP növekedése évente átlagosan 6 % felett volt az elmúlt évtized során. A reál-GDP 2005-ben várhatóan végre meghaladja az 1991 előtti szintet. Ezt a növekedési teljesítményt a termelékenység pozitív alakulása, illetve nemrégiben a foglalkoztatottság növekedése jellemezte. A külső egyensúlytalanság és az infláció alakulása, valamint a hitelbővítés miatt azonban egyre több jel a gazdaság túlfűtésére mutat. A jelentős külső egyensúlytalanságok miatt Lettország továbbra is rá van utalva a tőkebeáramlásokra, a külföldi adósság/GDP arány pedig emelkedett. A programaktualizálás előrejelzései szerint a reál-GDP növekedés a 2005-ös 8,4 %-ról 2006-ra 7,5 %-ra mérséklődik, amit 2007-ben és 2008-ban egyaránt enyhe lassulás követ (7,0 %-os növekedés). A növekedés fő hajtóerejét várhatóan továbbra is a lakossági fogyasztás és a magánbefektetések képezik, míg a nettóexport-hozzájárulás kismértékben várhatóan pozitívba fordul át. Az előrejelzett GDP növekedés összességében valószínűnek tűnik, ezt a Bizottság szolgálatainak őszi (a 2007-ig tartó időszakra vonatkozó) előrejelzései és a potenciális növekedéssel kapcsolatos számítások egyaránt alátámasztják. Az aktualizált program számadatai alapján a közösen megállapított módszertan használatával végzett számítások azt mutatják, hogy a potenciális GDP-növekedés továbbra is magas marad, de középtávon kis mértékben csökkenő tendenciát mutat majd; a kibocsátási rés pedig 2007-től kezdve negatív. A potenciális növekedéssel (és emiatt a kibocsátási réssel) kapcsolatos számításokat azonban óvatosan kell interpretálni az olyan országok esetében, amelyek gyors felzárkózási folyamaton mennek keresztül. A program HICP inflációra vonatkozó előrejelzése (2005-ről 2008-ra gyors csökkenés: 6,9 %-ról – amely a tagállamok között a legmagasabb érték – 3,5 %-ra), valamint a folyó fizetési mérleg hiányára vonatkozó előrejelzése (2004-ről 2008-ra csökkenés: a GDP 13,0 %-ának megfelelő értékről a GDP 8,0 %-ára) egyaránt optimistának tűnik, különösen a Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzéseihez képest. A makrogazdasági forgatókönyvvel kapcsolatos kockázatokat összességében nem lehet elhanyagolni, és ezekre a konvergencia-folyamattal összefüggésben tekintettel kell lenni.

3. A lett fizetőeszköz, a lats 2005. május 2-án csatlakozott az ERM II-höz, és azóta a lett hatóságok által bejelentett alapárfolyam ± 1 %-os ingadozási sávon belül maradt. A három hónapos lats-euró kamatláb különbözete az év során jelentősen csökkent, a január elejei több, mint 100 bázispontról november végére kb. 40 bázispontra. A pénzpiaci kamatkülönbözetek december végén erőteljesen növekedtek, amit szemmel láthatóan a tartalékráta 2005. december 24-től hatályos, 6 %-ról 8 %-ra való emelkedésével kapcsolatos átmeneti likviditási tényezők magyaráznak. Az államkötvények kamatláb-különbözetei az euró-övezet viszonyítási értékeihez képest 2005-ben többnyire alacsony szinten maradtak (kb. 50 bázispont).

4. 2005. március 8-i véleményében a Tanács jóváhagyta azt a költségvetési stratégiát, amelyet a konvergenciaprogram 2004–2007. közötti időszakot felölelő megelőző aktualizálásában mutattak be. A Tanács, bár nem szólította fel Lettországot konkrét politikák követésére, ennek ellenére azonban úgy gondolta, hogy a költségvetési egyenleg annak függvényében értékelhető megfelelőnek, hogy az mennyiben képes hozzájárulni a gazdaságban tapasztalható keresleti nyomások csökkentéséhez és ezen keresztül az infláció mérséklésének (amely nemrégiben érte el legmagasabb értékét) konszolidálásához. A 2005-ös költségvetésvégrehajtás vonatkozásában a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzései a GDP 1,2 %-ában becsülték meg az államháztartási hiányt (9,1 %-os GDP növekedés alapján), míg a konvergenciaprogram megelőző aktualizálása a GDP 1,6 %-át tűzte ki célul (6,7 %-os GDP növekedés mellett). A költségvetésvégrehajtás friss, készpénzalapú adatai azonban még ettől is jobb eredményt jeleznek. Emiatt a 2005-ös hiány nagyon valószínűen alacsonyabb lesz a jelenlegi aktualizálás 2005-re becsült – (8,4 %-os GDP növekedés alapján) a GDP 1,5 %-ának megfelelő – államháztartási hiányánál.

5. Az aktualizálás az államháztartási hiány 2005-ös alakulására tett túlzottan óvatos becslése alapján szerény hiánycsökkentést tűz ki célul a programidőszak későbbi éveire. Az aktualizálás úgy tervezi, hogy a hiány 2006-ban 1,5 % marad, 2007-ben 1,4 %-ra, majd az utolsó évben, 2008-ban 1,3 %-ra csökken. A tervek szerint a GDP arányos bevételek és kiadások egyaránt emelkedni fognak a programidőszak során (2 százalékponttal). A tervek szerint leginkább az állami beruházások és a nem elkülönítetten azonosított „egyéb kiadások" emelkednek, legnagyobb mértékben pedig a nem természetbeni társadalmi transzferek csökkennek. Az elsődleges egyenleg ugyanebben az időszakban a tervek szerint 0,1 százalékponttal csökken. A 2005. novemberi aktualizálás az időzítés és a visszafogottság tekintetében egyaránt megerősíti a megelőző aktualizálásban tervezett kiigazítást, annak ellenére, hogy a makrogazdasági forgatókönyv jelentősen jobb a legfrissebb aktualizálásban.

6. A közösen megállapított módszertan használatával a Bizottság szolgálatai a program alapján számításokat végeztek, ezek szerint a strukturális egyenleg – azaz a ciklikus hatásoktól megtisztított költségvetési egyenleg az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után – várhatóan csak kissé javul a programidőszak során (a GDP kb. ¾ százalékpontjával). A költségvetési erőfeszítéseket elsősorban az időszak végére tervezik, és azokra az évekre összpontosítják őket, amelyekben a kibocsátási rés a becslések szerint negatív. A Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtak szerint az aktualizált program a költségvetési egyenlegre nézve a „GDP kb. 1 %-ának megfelelő” strukturális hiányt azonosít középtávú célkitűzésként, amit a programidőszak utolsó évére kívánnak megvalósítani. Mivel a program középtávú célkitűzése meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. 2 %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A program középtávú célkitűzését helyénvalónak lehet minősíteni, mert hosszú távon megfelelően tükrözi az adóssághányad és a potenciális kibocsátás átlagos növekedését. Figyelembe véve azonban a fenntartható gazdasági konvergencia fentebb bemutatott kockázatait, igényesebb középtávú célkitűzésre volna szükség.

7. A költségvetés akár rosszabban is alakulhat a programban előrejelzettnél. Pozitívumként lehet megemlíteni, hogy a költségvetési tervezés a múltban óvatos volt, és emiatt az eredmények jobban is alakulhatnak a kitűzött célokhoz képest (ez így történt 2004-ben, és a Bizottság szolgálatai szerint 2005 esetében is így lesz). A költségvetés alapját képező növekedési előrejelzések és adórugalmassági feltételezések mindezidáig rendszerint elmaradtak a valós értékekhez képest. Az előirányzott kiadásokat emellett nem hajtották mindig teljes mértékben végre, főként amiatt, hogy késett a részben EU-finanszírozásban részesülő projektek végrehajtása. Negatívum viszont az, hogy a jelenlegi aktualizálásban szereplő adórugalmasságok magasnak tűnnek; és a program ezen kívül számos olyan (javasolt) szociálpolitikai intézkedésről tesz említést, amely a kiadások növekedését eredményezné, holott a program pont az ilyen kiadások arányának csökkenését jelzi előre.

8. E kockázatértékelés fényében a programban vázolt költségvetési stratégia lehet hogy nem elég ahhoz, hogy a programidőszak végére a Paktum értelmében megfelelőnek tekinthető strukturális költségvetési egyenleget érjenek el. Másrészt, mivel a 2005-ös eredmények valószínűsíthetően lényegesen jobban, a középtávú célkitűzést megközelítve alakultak a programban feltételezettekhez képest, a 2006-os költségvetési tervekben 2006. és 2007. vonatkozásában egyaránt el lehetne térni a középtávú célkitűzéstől, mégpedig felfelé, a GDP kb. 0,5 %-ának megfelelő mértékben. Ezen felül ha igazolódik az, hogy 2005-ben jobban alakultak az eredmények és a 2006-ra kitűzött célokat megtartják, akkor 2006-ban fennáll az expanziós, nem megfelelő költségvetési megközelítés eshetősége, hiszen 2005–2006. „kedvező időszaknak” minősíthető. Az euró-övezet és az ERM II tagállamainak vonatkozásában a Stabilitási és Növekedési Paktum a strukturális egyenleg éves javítására határértéket ír elő, amely a GDP legalább 0,5 %-a, a kedvező időszakokban pedig nagyobb mértékű kiigazításra kell sort keríteni. A tervezettnél nagyobb horderejű kiigazítási pályára azért is szükség lenne, hogy stabil makrogazdasági konvergenciafolyamatot lehessen biztosítani.

9. A Stabilitási és Növekedési Paktum szerint a program középtávú célkitűzése felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor illetve a program középtávú célkitűzésétől való átmeneti eltérés engedélyezésekor figyelembe kell venni azokat a „nagyobb horderejű szerkezeti reformokat”, amelyek érezhető hatást gyakorolnak az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára. A program megjegyzi, hogy a folyamatban lévő nyugdíjreform, valamint a második pillér bevezetése fokozatosan csökkenteni fogja a szociális biztonsági járulékok hányadát az államháztartási egyenlegben a 2004-es szinthez képest. A nyugdíjreform nettó költsége a program becslése szerint 2005-ben a GDP 0,25 %-ával egyenlő, ami 2008-ra fokozatosan eléri a GDP 1¼ %-át. Ez lehetővé teszi a program középtávú célkitűzése felé vezető, az előírások értelmében a GDP 0,5 %-ának megfelelő éves kiigazítási pályától való átmeneti eltérést, ugyanis a program megfelelőképpen részletezi az alapul szolgáló strukturális reformokat, és ezek a reformok jelentős pozitív hatást gyakorolnak az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára. Ezen kívül teljesülni látszanak a Szerződés, valamint a Stabilitási és Növekedési Paktum költségvetési követelményei, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a program valamennyi évében biztosítani lehessen a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-referenciaérték betartásához szükséges biztonsági sávot. A program középtávú célkitűzése felé vezető kiigazítás programhoz képesti gyorsítására fentebb tett javaslat ugyanakkor teljesíthetőnek tűnik, mivel a becslések szerint a nyugdíjreform költségei a program első éveiben mérsékeltek.

10. Az adóssághányad 2005-ben a becslések szerint a GDP 14,9 %-a, amely jóval a Szerződésben meghatározott, a GDP 60 %-át kitevő referenciaérték alatt van. Az adóssághányad az előrejelzések szerint nagyon kis mértékben csökken a programidőszak során, 2008-ra eléri a GDP 14,7 %-át, a hiány hatásait pedig jelentős mértékben tompítja a magas nominális GDP növekedés.

11. Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Lettország kismértékű kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán. A bruttó adósság jelenleg nagyon alacsony szintje az előrejelzések szerint a 2005–2050. közötti előrejelzési időszak során végig a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad. Lettország 1996-ban megindított nyugdíjreformja jelentős mértékben hozzájárul a népességelöregedés költségvetési kihatásainak ellensúlyozásához.

12. Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A konvergenciaprogram ismerteti a foglalkoztatást és a növekedést támogató intézkedéseket (a bevételi és kiadási struktúra átalakítása (közvetlen helyett közvetett adóztatásra való átállás, a transzferek csökkentése) valamint az állami beruházási kiadások elsőbbségivé tétele). A program ugyanakkor nem részletezi megfelelő mértékben azt, hogy a költségvetési megközelítés miként kívánja megvalósítani a központi célkitűzéseket (megfékezni az inflációt, és kezelni a fizetési mérleg egyensúlytalanságát).

13. Lettország 2005. október 21-én – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja az államháztartást befolyásoló fő kihívásként a makrogazdasági stabilitás biztosítását azonosítja, és e célból alapvető szerepet tulajdonít a költségvetési fegyelem erősítésének és a költségvetés-tervezési eljárásoknak. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzései figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban meghatározott korlátozott számú konkrét reformintézkedés költségvetési hatásait. A konvergenciaprogramban tervezett államháztartási intézkedések összhangban vannak a nemzeti reformprogramban tervezett intézkedésekkel. Amint az korábban említésre került, a konvergenciaprogram ismerteti a foglalkoztatást és a növekedést támogató intézkedéseket (a bevételi és kiadási struktúra átalakítása (közvetlen helyett közvetett adóztatásra való átállás, a transzferek csökkentése) valamint az állami beruházási kiadások elsőbbségivé tétele).

A fenti értékelés, valamint a fenntartható konvergencia (aminek eléréséhez hozzátartozik a külső egyensúlytalanság csökkentése és az infláció megfékezése is) biztosítása szükségességének fényében Lettország számára helyénvaló lenne a jelenleg tervezettnél ambiciózusabb költségvetési egyenlegek elérését fontolóra venni, főként a programban megállapított középtávú célkitűzés elérésének előrehozatalán és annak programidőszak során való megtartásán keresztül, valamit azáltal, hogy "kedvező időszakokban” kerüli a prociklikus költségvetési politikák alkalmazását.

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Lettország aktualizált, a 2005-2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[3], és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

14. [2006 február 14]-én a Tanács megvizsgálta Lettországnak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.

15. A lett reál-GDP növekedés évente átlagosan 6 % felett volt az elmúlt évtized során. Ezt a növekedési teljesítményt a termelékenység pozitív alakulása, illetve nemrégiben a foglalkoztatottság növekedése jellemezte. A jelentős külső egyensúlytalanságok miatt azonban Lettország továbbra is rá van utalva a tőkebeáramlásokra, a külföldi adósság/GDP arány pedig emelkedett. Az infláció 2003 közepe óta felgyorsult és 6 % felett marad, rontva a gazdaság külső versenyképességét és veszélyeztetve a növekedést. A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv úgy tervezi, hogy a reál-GDP növekedés a 2005-ös 8,4 %-ról átlagosan 7,2 %-ra lassul a programidőszak fennmaradó részében. Ez a szcenárió a jelenleg rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy valószínűsíthető növekedési feltételezésekre épül. Az inflációra és a folyó fizetési mérleg hiányára vonatkozó programelőrejelzések alacsonynak tűnnek.

16. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát[4].

17. A jelenlegi aktualizálás becslése szerint az államháztartási hiány 2005-ben – 8,4 %-os GDP növekedést alapul véve – a GDP 1,5 %-a. Ez azt jelenti, hogy a hiány kissé alacsonyabb, a növekedési teljesítmény pedig jelentősen jobb a megelőző programhoz képest (ahol a GDP 1,6 %-ának megfelelő hiányt, és 6,7 %-os növekedést terveztek). A Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzése 9,1 %-os GDP növekedést alapul véve a GDP 1,2 %-ában becsülte meg a hiányt. A költségvetésvégrehajtás friss, készpénzalapú adatai azonban azt jelzik, hogy az eredmények jobbak lesznek az aktualizálásban illetve a Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzésében szereplő adatoknál.

18. A megelőző aktualizálásra vonatkozó, 2005. március 8-án elfogadott tanácsi vélemény nem tartalmazott szakpolitikai javaslatokat. Kijelentette azonban, hogy a konszolidációs pálya és a költségvetési egyenleg megfelelőségének értékelése a külső egyensúly kedvező alakulásától, a gazdaságban jelentkező keresleti nyomásoktól, valamint az infláció mérséklésétől (amely nemrégiben érte el legmagasabb értékét) függ.

19. A programaktualizálás az államháztartási hiány szerény csökkentését tűzi ki célul. Az aktualizálás a következőképpen tervezi az államháztartási hiány alakulását: 2005-ben 1,5 %, 2006-ban 1,5 %, 2007-ben 1,4 %, és az utolsó évben, 2008-ban 1,3 %. Az elsődleges egyenleg ugyanebben az időszakban a tervek szerint 0,1 százalékponttal csökken. A tervek szerint a GDP arányos bevételek és kiadások egyaránt emelkedni fognak a programidőszak során (2,1 illetve 1,9 százalékponttal). A tervek szerint leginkább az állami beruházások (a GDP 2,3 %-ának megfelelő 2005-ös értékről 2008-ra a GDP 3,3 %-ára) és a nem elkülönítetten azonosított „egyéb kiadások" (a GDP 12,3 %-ának megfelelő 2005-ös értékről 2008-ra a GDP 13,8 %-ára) emelkednek, legnagyobb mértékben pedig a nem természetbeni társadalmi transzferek (a GDP 9,3 %-ának megfelelő 2005-ös értékről 2008-ra a GDP 8,9 %-ára) csökkennek. A korábbi aktualizáláshoz képest a 2005. novemberi aktualizálás nagyjából megerősíti a tervezett kiigazítást, noha a növekedési kilátások jelentősen jobbak.

20. A közösen megállapított módszertan használatával a Bizottság szolgálatai a program alapján számításokat végeztek, ezek szerint a strukturális egyenleg – azaz a ciklikus hatásoktól megtisztított költségvetési egyenleg az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után – várhatóan csak kissé javul a programidőszak során (a GDP ¾ százalékpontjával). A költségvetési erőfeszítéseket elsősorban az időszak végére tervezik, és azokra az évekre összpontosítják őket, amelyekben a kibocsátási rés a becslések szerint negatív. A Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtak szerint az aktualizált program a költségvetési egyenlegre nézve a „GDP kb. 1 %-ának megfelelő” strukturális hiányt azonosít középtávú célkitűzésként, amit a programidőszak utolsó évére kívánnak megvalósítani. Mivel a program középtávú célkitűzése meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. 2 %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A program középtávú célkitűzését helyénvalónak lehet minősíteni, mert hosszú távon megfelelően tükrözi az adóssághányad és a potenciális kibocsátás átlagos növekedését. Figyelembe véve azonban a fenntartható gazdasági konvergencia fentebb bemutatott kockázatait, igényesebb középtávú célkitűzésre volna szükség.

21. A költségvetés akár rosszabban is alakulhat a programban előrejelzettnél. Bár a korábbi költségvetések alapját képező növekedési előrejelzések és adórugalmassági feltételezések rendszerint óvatosnak bizonyultak, a jelenlegi program adórugalmassági feltételezéseire nézve ez már nem szükségszerűen igaz: ezek ugyanis kedvezőnek tűnnek. A program ezen kívül számos olyan (javasolt) szociálpolitikai intézkedésről tesz említést, amelyek az ilyen kiadások növekedését eredményeznék, holott a program ezek csökkenését jelzi előre.

22. E kockázatértékelés fényében a programban költségvetési megközelítése lehet, hogy nem elég ahhoz, hogy a programidőszak végére a Paktum értelmében megfelelőnek tekinthető strukturális költségvetési egyenleget érjenek el. A fent említetteknek megfelelően a programban meghatározottnál ambiciózusabb stratégiára is szükség lenne. A program középtávú célkitűzése irányában történő kiigazításnak a programban ismertetett üteme nem felel meg a Stabilitási és Növekedési Paktumnak, amely előírja, hogy az euró-övezetben és az ERM II-ben résztvevő tagállamokban a strukturális egyenleget évente a GDP 0,5 %-ával kell javítani, és a gazdaságilag kedvező időszakokban ennél magasabb kiigazítást kell alkalmazni. Amennyiben a 2005-ös eredmények a vártnál jelentősen jobbak, a 2006-os célokat pedig megtartják, akkor az a strukturális egyenleg 2006. évi lehetséges romlását implikálja, ami viszont a költségvetés jelentős tehermentesülésének felelne meg a továbbra is nagyon erős keresleti nyomások és a releváns stabilitási kockázatok kontextusában.

23. A Stabilitási és Növekedési Paktum szerint a program középtávú célkitűzése felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor illetve a program középtávú célkitűzésétől való átmeneti eltérés engedélyezésekor figyelembe kell venni azokat a „nagyobb horderejű szerkezeti reformokat”, amelyek érezhető hatást gyakorolnak az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára. A program megjegyzi, hogy a folyamatban lévő nyugdíjreform, valamint a második pillér bevezetése fokozatosan csökkenteni fogja a szociális biztonsági járulékok hányadát az államháztartási egyenlegben a 2004-es szinthez képest. A nyugdíjreform nettó költsége a program becslése szerint 2005-ben a GDP 0,25 %-ával egyenlő, ami 2008-ra fokozatosan eléri a GDP 1¼ %-át. Ez lehetővé teszi a program középtávú célkitűzése felé vezető, az előírások értelmében a GDP 0,5 %-ának megfelelő éves kiigazítási pályától való átmeneti eltérést, ugyanis a program megfelelőképpen részletezi az alapul szolgáló strukturális reformokat, és ezek a reformok jelentős pozitív hatást gyakorolnak az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára. Ezen kívül teljesülni látszanak a Szerződés, valamint a Stabilitási és Növekedési Paktum költségvetési követelményei, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a program valamennyi évében biztosítani lehessen a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-referenciaérték betartásához szükséges biztonsági sávot. A program középtávú célkitűzése felé vezető kiigazítás programhoz képesti gyorsítására fentebb tett javaslat ugyanakkor teljesíthetőnek tűnik, mivel a becslések szerint a nyugdíjreform költségei a program első éveiben mérsékeltek.

24. Az adóssághányad 2005-ben a becslések szerint a GDP 14,9 %-a, amely jóval a Szerződésben meghatározott, a GDP 60 %-át kitevő referenciaérték alatt van. Az adóssághányad az előrejelzések szerint nagyon kis mértékben csökken a programidőszak során, 2008-ra eléri a GDP 14,7 %-át, a tartós hiány hatásait pedig jelentős mértékben tompítja a magas nominális GDP növekedés.

25. Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Lettország kismértékű kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán[5]. A bruttó adósság jelenleg nagyon alacsony szintje az előrejelzések szerint a 2005–2050. közötti előrejelzési időszak során végig a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad. Lettország jelenleg egy 1996-ban megindított nyugdíjreformot hajt végre, amely jelentős mértékben hozzájárul a népességelöregedés költségvetési kihatásainak ellensúlyozásához.

26. Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A konvergenciaprogram ismerteti a foglalkoztatást és a növekedést támogató intézkedéseket (a bevételi és kiadási struktúra átalakítása (közvetlen helyett közvetett adóztatásra való átállás, a transzferek csökkentése) valamint az állami beruházási kiadások elsőbbségivé tétele). Mindazonáltal jobban kéne összpontosítani a kulcsfontosságú célkitűzések – mint például az infláció megfékezése, a fizetési mérleg egyensúlytalanságának kezelése, a foglalkoztatottsági arány emelése a munkaerőpiaci beilleszkedés előmozdításán keresztül – elérésére.

27. Lettország 2005. október 21-én – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja az államháztartást befolyásoló fő kihívásként a makrogazdasági stabilitás biztosítását azonosítja, és ebben alapvető szerepet játszik a költségvetési fegyelem erősítése valamint a költségvetés-tervezési eljárások. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzései figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban meghatározott korlátozott számú, konkrét reformintézkedések költségvetési hatásait. A konvergenciaprogramban tervezett államháztartási intézkedések összhangban vannak a nemzeti reformprogramban tervezett intézkedésekkel. Amint az korábban említésre került, a konvergenciaprogram ismerteti a foglalkoztatást és a növekedést támogató intézkedéseket (a bevételi és kiadási struktúra átalakítása (közvetlen helyett közvetett adóztatásra való átállás, a transzferek csökkentése) valamint az állami beruházási kiadások elsőbbségivé tétele).

A fenti értékelés, valamint a fenntartható konvergencia (aminek eléréséhez hozzátartozik a külső egyensúlytalanság csökkentése és az infláció megfékezése is) biztosítása szükségességének fényében a Tanács azon a véleményen van, hogy Lettország számára helyénvaló lenne a jelenleg tervezettnél ambiciózusabb költségvetési egyenlegek elérését fontolóra venni, főként a programban megállapított középtávú célkitűzés elérésének előrehozatalán és annak programidőszak során való megtartásán keresztül, valamit azáltal, hogy "kedvező időszakokban” kerüli a prociklikus költségvetési politikák alkalmazását.

A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |

Reál GDP (%-os változás) | KP 2005. nov. | 8,5 | 8,4 | 7,5 | 7,0 | 7,0 |

COM 2005. nov. | 8,3 | 9,1 | 7,7 | 7,1 | nincs adat |

KP 2004. dec. | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 | nincs adat |

HICP-infláció (%) | KP 2005. nov. | 6,2 | 6,9 | 5,6 | 4,3 | 3,5 |

COM 2005. nov. | 6,2 | 6,8 | 6,0 | 4,8 | nincs adat |

KP 2004. dec. | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 | nincs adat |

Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2005. nov.3 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | -0,5 | -1,1 |

COM 2005. nov.5 | 0,1 | 0,8 | 0,3 | -0,7 | nincs adat |

KP 2004. dec.3 | 1,6 | 0,9 | 0,0 | -0,5 | nincs adat |

Államháztartási egyenleg1 (a GDP %-ában) | KP 2005. nov. | -1,0 | -1,5 | -1,5 | -1,4 | -1,3 |

COM 2005. nov. | -1,0 | -1,2 | -1,5 | -1,5 | nincs adat |

KP 2004. dec. | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 | nincs adat |

Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2005. nov. | -0,2 | -0,7 | -0,8 | -0,6 | -0,6 |

COM 2005. nov. | -0,2 | -0,5 | -0,8 | -0,8 | nincs adat |

KP 2004. dec. | -0,9 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | nincs adat |

Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg = strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | KP 2005. nov.3 | -1,1 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1,0 |

COM 2005. nov.4 | -1,0 | -1,5 | -1,6 | -1,3 | nincs adat |

KP 2004. dec. | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2005. nov. | 13,1 | 14,9 | 13,6 | 13,7 | 14,7 |

COM 2005. nov. | 14,7 | 12,8 | 13,0 | 13,2 | nincs adat |

KP 2004. dec. | 14,2 | 14,5 | 15,8 | 15,0 | nincs adat |

Megjegyzések: 1 A hiány tartalmazza a folyamatban lévő nyugdíjreform (második pillér bevezetése) nettó költségeit. A költségek a becslések szerint a következőképpen alakulnak: 2005-ben a GDP 0,27 %-a, 2006-ban a GDP 0,37 %-a, 2007-ben a GDP 0,62 %-a és 2008-ban a GDP 1,32 %-a. 2 Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (ugyanúgy, mint a megelőző sorokban) az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után. A ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg programban tervezett évek közötti javulása, a nyugdíjreform lépcsőzetes végrehajtása hatását figyelembe véve a következőképpen alakulna: 2006-ban a GDP 0,2 %-a, 2007-ben 0,6 %-a, és 2008-ban 1,0 %-a, tehát a 2006–2008. közötti időszakban átlagosan 0,6 %. Mivel a programban nem szerepelnek egyéb egyszeri és átmeneti intézkedések, a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg megegyezik a strukturális egyenleggel. 3 A Bizottság szolgálatainak számításai a program információi alapján 4 A Bizottság szolgálatainak előrejelzéseiben nincsenek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések 5 A 2004–2007. közötti időszak lehetséges becsült növekedési értékei alapján (rendre 7,9%, 8,3%, 8,3% és 8,2%) Forrás: Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi gazdasági előrejelzései (COM); a Bizottság szolgálatainak számításai. |

[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett valamennyi dokumentum megtalálható a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] következő dokumentumról: „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásával kapcsolatos pontosítások, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én fogadott el.

[3] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett dokumentumok megtalálhatók a következő internetes oldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[4] hiányosságokat mutat azonban az új magatartási kódex által előírt opcionális adatok biztosításának terén (hiányoznak különösen a munkaerő-produktivitásra és a ledolgozott órákra vonatkozó adatok).

[5] A hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos részletek a program Bizottság szolgálatai által végzett technikai értékelésében találhatók:

(http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).