INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

• A javaslat indokai és céljai

Az európai zöld megállapodásról szóló közlemény új növekedési stratégiát indított el az EU számára azzal a céllal, hogy az Uniót modern, erőforrás-hatékony és versenyképes gazdasággal rendelkező, méltányos és virágzó társadalommá alakítsa át. Újólag megerősíti a Bizottság azon törekvését, hogy növelje éghajlat-politikai céljait, és 2050-re Európa legyen az első klímasemleges kontinens. Célja továbbá a polgárok egészségének és jólétének védelme a környezettel kapcsolatos kockázatokkal és hatásokkal szemben. A Covid19-világjárvány által az uniós polgárok egészségére és gazdasági jólétére gyakorolt rendkívül súlyos hatások fényében még tovább fokozódott az európai zöld megállapodás szükségessége és értéke.

Az éghajlatváltozás kezelése sürgető kihívás. Az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) különjelentésének tudományos megállapításaival összhangban 2050-re el kell érni a globális nulla nettó szén-dioxid-kibocsátást, az évszázad során később pedig az összes többi üvegházhatású gázzal szembeni semlegességet. E sürgető kihívás miatt az EU-nak fokoznia kell fellépését, és globális vezető szerepet kell mutatnia azáltal, hogy 2050-re klímasemlegessé válik. Ezt a célkitűzést rögzíti a „Tiszta bolygót mindenkinek – Európai hosszú távú stratégiai jövőkép egy virágzó, modern, versenyképes és klímasemleges gazdaságról” közlemény.

Egy átfogó hatásvizsgálat alapján Az EU 2030-ra vonatkozó éghajlatvédelmi törekvésének fokozása című, 2020. szeptember 17-i bizottsági közlemény azt javasolta, hogy fokozzák az uniós törekvést és terjesszenek elő átfogó tervet az Európai Unió 2030-ra elérendő kötelező célértékének legalább 55 %-os nettó kibocsátáscsökkentésre való, felelős módon történő növeléséhez. A 2030-ra vonatkozó törekvés most segít biztonságot adni a politikai döntéshozók és befektetők számára, ahhoz hogy az elkövetkező években hozott döntések ne okozzanak tartósan a 2050-re elérendő klímasemlegességi célnak nem megfelelő kibocsátási szinteket. A 2030-as cél összhangban van a Párizsi Megállapodás azon célkitűzésével, hogy a globális hőmérséklet-emelkedés jóval 2 °C alatt maradjon és – további erőfeszítésekkel – 1,5 °C-ra korlátozódjon.

A közlemény javasolja a LULUCF-ágazat nagyobb mértékű hozzájárulásának irányába való elmozdulást, további lépésként pedig a szén-dioxidtól eltérő mezőgazdasági üvegházhatásúgáz-kibocsátások ötvözését a földhasználati, földhasználat-megváltoztatási és erdőgazdálkodási ágazattal, és ily módon egy újonnan szabályozott földhasználati ágazat létrehozását (a mezőgazdaságból, erdőgazdálkodásból és egyéb földhasználatból származó kibocsátások és elnyelések lefedésével). Ez előmozdíthatja a szárazföldi alapú mérséklési intézkedések közötti szinergiákat, nemzeti és uniós szinten pedig integráltabb szakpolitikai döntéshozatalt és szakpolitikai végrehajtást tehet lehetővé. A közleményt alátámasztó elemzés azt mutatja, hogy a földhasználati ágazat 2035 körül költséghatékony módon klímasemlegessé válhatna, és ezt követően több szén-dioxid-elnyelést generálna, mint üvegházhatásúgáz-kibocsátást.

Az Európai Tanács 2020. decemberi ülésén jóváhagyta a 2030-ra vonatkozó új kötelező uniós célértéket. Felszólította továbbá a Bizottságot, hogy „értékelje, hogy az összes gazdasági ágazat hogyan tud a legjobban hozzájárulni a 2030-as célkitűzéshez, és a tagállami szintű környezeti, gazdasági és társadalmi hatások mélyreható vizsgálata kíséretében nyújtsa be a szükséges javaslatokat, a nemzeti energia- és klímatervek figyelembevétele és a meglévő rugalmassági mechanizmusok felülvizsgálata mellett”.

E célból az európai klímarendelet jogilag kötelezővé teszi az EU klímasemlegességi céljának elérését és azáltal fokozza a 2030-ra megvalósítandó törekvést, hogy 1990-hez képest 2030-ra legalább 55 %-os nettó kibocsátáscsökkentést tűz ki célul.

Az európai klímarendeletben javasolt pályamodell követése és a 2030-ra kitűzött ambiciózusabb szint elérése érdekében a Bizottság felülvizsgálta a jelenleg hatályos éghajlat- és energiapolitikai jogszabályokat, amelyek 2030-ig várhatóan 40 %-kal, 2050-ig pedig 60 %-kal csökkentik az üvegházhatásúgáz-kibocsátást.

A Bizottság éghajlat-politikai céltervében bejelentett „Irány az 55 %!” jogalkotási csomag a legátfogóbb építőelem a 2030-ra vonatkozó ambiciózus új éghajlat-politikai cél megvalósítására irányuló erőfeszítésekben, és ehhez minden gazdasági ágazatnak és szakpolitikának hozzá kell járulnia.

A földhasználati, földhasználat-változtatási és erdőgazdálkodási (LULUCF) ágazatnak az (EU) 2018/841 rendeletben meghatározott kezdeti szabályozási keretét 2018-ban fogadták el és az a 2021–2030-as időszakban a föld, az erdők és a biomassza kezeléséből származó szén-dioxid-kibocsátásra és -elnyelésre, továbbá a CH4 és N2O üvegházhatásúgáz-kibocsátásra vonatkozik. Hozzájárul a kibocsátásoknak 2030-ra az 1990-es szinthez képest legalább 40 %-kal történő csökkentésére vonatkozó uniós cél eléréséhez annak biztosításával, hogy a teljes kibocsátás összege a „vállaláselosztási” (vagy ESR-) ágazat tekintetében az elszámolási szabályoknak és rugalmassági mechanizmusnak az (EU) 2018/842 rendelet szerinti alkalmazását követően ne haladja meg az ágazat által generált teljes elnyelés összegét.

Az (EU) 2018/841 rendeletnek az „Irány az 55 %!” intézkedéscsomag részeként történő módosítására irányuló javaslat célja, hogy megerősítse a LULUCF-ágazat hozzájárulását a 2030-ra vonatkozó fokozott általános éghajlatvédelmi törekvéshez. E célból a javaslat: a LULUCF-ágazat nettó üvegházhatásúgáz-elnyelésének 2030-as átfogó uniós célértékét 310 millió tonna CO2-egyenértékben határozza meg; megerősíti a tagállamok azon kötelezettségét, hogy integrált mérséklési terveket nyújtsanak be a földhasználati ágazatra vonatkozóan, és digitális technológiák alkalmazásával fokozza a nyomonkövetési követelményeket; összhangba hozza a célkitűzéseket a biológiai sokféleség és a bioenergia vonatkozásában előterjesztett kapcsolódó szakpolitikai kezdeményezésekkel; meghatározza a 2035-re vonatkozó uniós klímasemlegességi célkitűzést a földhasználati ágazatban (amely egyesíti a LULUCF-ágazatot és a szén-dioxidtól eltérő üvegházhatású gázokat kibocsátó mezőgazdasági ágazatot); továbbá kötelezi a Bizottságot, hogy 2025-ig tegyen javaslatokat a 2035-ös célkitűzéshez való nemzeti hozzájárulásokra.

Az első megfelelési időszakra (2021–2025) vonatkozóan a javasolt módosítás csak kisebb, nem lényegi változtatásokat vezet be a LULUCF szabályozási keretében. Ezzel szemben viszont a 2026–2030-as második megfelelési időszak kezdetével jelentős változás következik be. A végrehajtás és a megfelelés egyszerűsítése érdekében a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti területelszámolási szabályokat 2025 után már nem alkalmazzák, és az európai klímarendelettel összhangban kiigazítják a LULUCF és a „vállaláselosztási” ágazatok közötti rugalmassági mechanizmust. A nettó üvegházhatásúgáz-elnyelés 310 millió tonna CO2-egyenértékű átfogó uniós célértéke éves nemzeti célértékekként kerül elosztásra a tagállamok között a 2026-tól 2030-ig tartó időszakra vonatkozóan, az elosztás alapját pedig az üvegházhatású gázok jegyzékeiben bejelentett kibocsátások és elnyelések, valamint a gazdálkodás alatt álló földterületek képezik. Sor kerül a célértékek teljesítésére vonatkozó új irányítási rendszer bevezetésére és a tagállami meg nem felelés kockázatát kezelő földhasználati rugalmassági mechanizmus kiigazítására. 2031-től kezdődően a rendelet hatálya kiterjed a szén-dioxidtól eltérő mezőgazdasági kibocsátásokra is, így első alkalommal sikerül egyetlen éghajlat-politikai eszközzel lefedni a földhasználati ágazat teljes keretrendszerét.