EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2017.4.21. COM(2017) 184 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK a jövedéki adóra vonatkozó általános rendelkezésekről szóló, 2008. december 16-i 2008/118/EK tanácsi irányelv végrehajtásáról és értékeléséről {SWD(2017) 131 final}



Tartalomjegyzék 1.Bevezetés 2.Háttér-információk 3.Az irányelv értékelése 3.1.Az értékelés tárgya 3.2.Eredmények 3.2.1.A 2008/118/EK irányelv hatékonysága és eredményessége 3.2.2.A jövedéki és vámszabályozás koherenciája 3.2.3.Relevancia 3.2.4.Uniós hozzáadott érték 4.További figyelmet igénylő kérdések 4.1.Engedélyek 4.2.Hiányok, többletek és egyéb kivételek kezelése, valamint csalás elleni küzdelem 4.3.A jövedéki és vámeljárások közötti koordináció 4.4.A kis- és közepes vállalkozásokat célzó adózott árumozgásokra vonatkozó eljárások 5.Következtetések és nyomon követés 1.Bevezetés

A 2008/118/EK tanácsi irányelv 45. cikkének (2) bekezdése értelmében a Bizottságnak 2015. április 1-jéig jelentést kell benyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az irányelv végrehajtásáról. A jelentés alátámasztásához a Bizottság két külső értékelő tanulmány elkészítését is megbízásba adta. Az első értékelő tanulmányt, melynek témája az irányelv V. fejezete volt (azaz a már megfizetett adójú jövedéki termékek kereskedelmi célú szállítására vonatkozó szabályok), 2015-ben tették közzé. A második tanulmányt, amely az irányelv III. és IV. fejezetére (azaz az adóraktározásra és az elektronikus ellenőrzési rendszerre vonatkozó rendelkezésekre) összpontosított, 2016-ban tették közzé. Mindkét tanulmány alapjául a tagállamokhoz, illetve a kereskedőkhöz intézett kérdéseken alapuló adatfelvétel szolgált, és a témakör koherens és következetes szemléletmódjának biztosítása érdekében az eredmények össze lettek hasonlítva. Mindkét tanulmányhoz kapcsolódóan a tagállamok körülbelül egyharmadában mélyebbre menő esettanulmányokat is végeztek. A kiválasztott tagállamok az ország mérete és a földrajzi elhelyezkedése alapján, valamint az alapján, hogy a tagállam a jövedéki termékek termelője vagy fogyasztója, reprezentatívnak tekinthetők. A Bizottság úgy döntött, hogy e szabályozási terület értékelését a REFIT program (Célravezető és hatásos szabályozás program) keretében végzi el. A részletes értékelési eredményeket az ezt a jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum (SWD(2017) 131) tartalmazza. Az öt legfontosabb értékelési kérdés alapján – relevancia, koherencia, eredményesség, hatékonyság és uniós hozzáadott érték – ez az értékelés annak jár utána, hogy a 2008/118/EK irányelv szerinti beavatkozás elérte-e a kitűzött céljait, és milyen mértékben váltotta ki a várt hatásokat. A tanulmányok keretében gyűjtött adatokat felhasználva ez a jelentés összefoglalja a Bizottság értékelő következtetéseit. A jelentést kísérő szolgálati munkadokumentum részletesebb információkat is tartalmaz. 2.Háttér-információk A 2008/118/EK tanácsi irányelv a 92/12/EGK tanácsi irányelv utódjának tekinthető. Meghatározza, hogy a jövedéki termékeket milyen szabályok szerint lehet az Európai Unió területén birtokolni, illetve szállítani, eltekintve néhány olyan területtől, ahol e rendelkezések nem alkalmazandók. Az irányelv céljait és annak módját, ahogyan ezek a célok a különböző politikai szinteken kölcsönhatásba lépnek egymással, az alábbi beavatkozási logikai ábra mutatja be: 3.Az irányelv értékelése 3.1.Az értékelés tárgya Az értékelés az irányelv teljes hatályára kiterjed, de a hangsúly a III–V. fejezeten van. Az értékelésbe az I. és a II. fejezet is bekerült – olyan mértékben, amennyiben rendelkezéseik a III–V. fejezet rendelkezéseinek hatásaival kapcsolatos kérdéseket érintenek. Az I. fejezet a jövedéki adót fogyasztási adóként határozza meg, és közös meghatározásokat tartalmaz az olyan fogalmakra vonatkozóan, mint az „adóraktár engedélyese” és az „adóraktár”. A közös fogalommeghatározások biztosítják és egyértelmű és következetes keretbe foglalják a fogalmak közös jogi értelmezését. A II. fejezet megállapítja a jövedékiadó-kötelezettség keletkezésének idejét és helyét, hogy kit terhel ez a kötelezettség, a termékek megsemmisülésének vagy helyrehozhatatlan károsodásának hatásait, a szabálytalanságokat, valamint a jövedéki adó visszatérítését, elengedését és a mentességeket. A III. fejezet átveszi a 92/12/EGK irányelv szerinti „adóraktár” fogalmát, amely azon engedélyezett helyek egyike, ahol megengedett a jövedéki termékeknek a jövedéki adó felfüggesztésével való tárolása és előállítása, és amely megkönnyíti a termelési és tárolási létesítmények ellenőrzését. Az engedélyezés részletes szabályait nemzeti szinten határozzák meg, de a rendszert egészében az irányelv III. fejezete írja le. Minden adóraktárhoz tartozik egy ún. „engedélyes”, aki az adóraktár vezetéséért felel. Mind az adóraktár, mind az adóraktár engedélyese egyedi jövedéki számot kap. Az SEED-rendszer (jövedékiadatcsere-rendszer) által szolgáltatott adatok alapján ellenőrizni lehet, hogy egy adott jövedéki számra létezik-e engedély, és ha igen, akkor a rendszer arról is felvilágosítással szolgál, hogy mely jövedéki termékeket kezelhet kereskedő, és melyeket adóraktár. Mind a feladót, mind a címzettet az illetékes tagállami hatóság nyilvántartásba veszi az SEED-adatbázisban. A IV. fejezet tartalmazza azt a jelentős változást, amelyet a 2008/118/EK irányelv vezetett be: a jövedéki adó felfüggesztésével történő szállítások felügyeletének automatizálását a jövedékitermék-szállítási és -felügyeleti rendszeren (EMCS) keresztül. Az EMCS-t a nemzeti hatóságok és a Bizottság közösen működteti, és az utóbbi központi koordináló szerepet tölt be. Az EMCS valós idejű nyomon követést biztosít a jövedéki termékeknek az engedélyezett és nyilvántartott helyek közötti adófelfüggesztéssel történő szállítására vonatkozóan, és biztosítja, hogy az árukat csak ilyen helyekre lehessen szállítani. A IV. fejezet egy adott helyhez kapcsolódó, új típusú kereskedőt is bevezetett, a „bejegyzett címzettet”, aki a jövedéki adó felfüggesztése mellett tudja az árut átvenni, de nem birtokolhatja azt. A fejezet továbbá meghatároz egy új típusú kereskedőt, a bejegyzett feladót, aki a jövedéki adó felfüggesztésével szállíthat árukat az importálás helyéről. Az irányelv V. fejezete (33–38. cikk) közös szabályokat állapít meg a jövedéki termékek Európai Unión belüli kereskedelmi célú szállításának két olyan típusára vonatkozóan, amelyek esetében az adót már kifizették (a termékeket tehát már szabad forgalomba bocsátották): a kereskedők közötti (B2B) szállítmányok és a jövedéki termékek magánszemélynek történő (B2C) távértékesítése másik tagállamban. Ezek az intézkedések különösen azon kkv-k számára bírnak jelentőséggel, amelyek nem tudják megfizetni az adóraktár-engedélyeztetés és az EMCS működtetésének költségeit. Az irányelv 33. és 34. cikke meghatározza a kereskedők közötti (B2B) szállításokra vonatkozó követelményeket, és előírja, hogy ezeket a szállításokat egyszerűsített adminisztratív kísérőokmánnyal (SAAD) kell dokumentálni, amelynek részleteit a 3649/92/EGK rendelet határozza meg. Amennyiben az árukat egy tagállamban már szabad forgalomba bocsátották, majd másik tagállamba szállítják, a jövedéki adót a rendeltetési hely szerinti tagállamban kell megfizetni az adott tagállam által előírt mértékben, és adott esetben a kereskedő a szabad forgalomba bocsátáskor már megfizetett jövedéki adó visszatérítését is kérheti. 3.2.Eredmények

3.2.1.A 2008/118/EK irányelv hatékonysága és eredményessége Az adófelfüggesztéssel szállított termékek szállításai Az EMCS egy papíralapú rendszert vált fel papír nélküli (elektronikus) felügyeleti rendszerrel, és megszünteti a jövedéki termékek határokon át történő szállításának adminisztratív akadályait azáltal, hogy minimálisra csökkenti a költségeket mind a kereskedők, mind pedig az adóhatóságok számára, ugyanakkor jobb eszközöket biztosít az adócsalás felderítésére és megelőzésére. 2010. januári bevezetése óta 2015 májusával bezárólag több mint 13,6 millió, adófelfüggesztés keretében történő szállítást jegyeztek fel a rendszerben, és az esetek 98,1 %-ában váratlan esemény vagy további manuális beavatkozás nélkül végződött a művelet. A tagállamok meg vannak győződve arról, hogy az EMCS a dokumentumok kezeléséhez szükséges idő lerövidítésével a költségeket is csökkentette, amint az az 1. táblázatban is szerepel. Tag állam Időtartam szállításonként (papíralapú eljárás) Időtartam szállításonként (EMCS) BG nincs adat 5 perc CZ 30 perc 10 perc FI 6 perc 0 HU 120 perc 6 perc LT 30 perc 9 perc (0,15 óra) LV 20 perc nincs adat PL 3–5 óra (alkohol esetében); 0,5 óra (egyéb áruk esetében) 3–5 óra (alkohol esetében); 0,25 óra (egyéb áruk esetében) RO nincs adat 0 SI 3 perc 1 perc SK 60 min 10 perc Forrás: A jövedéki adó felfüggesztésének értékelése, 2015, Ramboll . Azáltal, hogy az EMCS-ben lerövidült a szállítási információk feldolgozásához szükséges idő, számos tagállamban összességében csökkentek az adminisztratív költségek is. Az összegyűjtött adatokat extrapolálva és az uniós standard költségmodell alkalmazásával csak 2014-ben az EMCS 27,5 millió EUR és 37 millió EUR közötti éves megtakarítást eredményezett (az érintett személyek munkaköri profiljától függően) . A tagállamok arról is beszámoltak, hogy a papíralapú munkafolyamat kiiktatása és az ezzel kapcsolatos hatékonyságnövekedés forrásokat szabadított fel, aminek köszönhetően jobban lehetett összpontosítani a magasabb kockázatú szállításokra, valamint a szállítások ellenőrzésének javítására. A kereskedők számára a legfőbb előnyök abban állnak, hogy csökken a jövedéki termékekkel kapcsolatos dokumentumok feldolgozásához szükséges idő, nyomon lehet követni a szállításokat (mind a feladó, mind a címzett számára), valamint könnyebb az ellenőrzéseket elvégezni a hatékonyabb és jobb minőségű szállítási dokumentáció révén. A tanulmány a fenti előnyöket nem számszerűsítette. Az EMCS a nagy- és a kisvállalkozások számára egyaránt előnyös, bár a nagyvállalatok szintjén az elektronikus rendszerhez kapcsolódó méretgazdaságosság számottevőbb. A kereskedőket aszerint osztották csoportokba, hogy számukra az EMCS költségcsökkenéssel járt (41 %), növelte a költségeket (30 %), nem hozott változást (18 %), illetve nem tudták megállapítani, hogy az előző lehetőségek közül melyik találó (11 %). Ezek az eredmények nagyon hasonlóak a gazdasági szereplők körében korábban végzett felmérés eredményeihez (melyről 2013-ban készült jelentés az Európai Parlament és a Tanács számára), és úgy lehet értelmezni őket, hogy a nagyobb piaci szereplőknek több előnyük származik az automatizálásból. Forrás: A jövedéki adó felfüggesztésének értékelése, 2015, Ramboll . Adózott áruk mozgása vállalkozások között Ezzel szemben a bizonyítékok azt sugallják, hogy a jelenlegi V. fejezetnek az „adózott” szállításokra vonatkozó rendelkezései jelentős terhet rónak a vállalkozásokra, és a papíralapú eljárások folytatódó alkalmazása, valamint a tagállamok által alkalmazott különböző megközelítések miatt nem egyeztethetők össze azzal a céllal, hogy ösztönözzék az áruk szabad mozgását az egységes piacon belül. A már megfizetett adójú jövedéki termékekre vonatkozó rendelkezéseket alkalmazó kereskedők arról számoltak be, hogy a formalitásoknak való megfelelés szállításonként átlagosan 221 percet vesz igénybe A már megfizetett adójú jövedéki termékekkel kapcsolatos rendelkezésekre vonatkozó tanulmányban a közigazgatásokat felkérték, hogy jelöljék meg az adózott árumozgások legtöbb erőforrást igénylő szempontjait. Tizenkettőből tíz tagállam közigazgatása érzékelte, hogy a papíralapú rendszer nagyobb terhet jelent, és időigényesebb az automatizált vagy elektronikus folyamatokhoz képest, a másik kettő nem nyilvánított véleményt. Három tagállam tudott hozzávetőleges becslést adni arra, hogy mennyi időt fordítanak egy átlagos vállalkozások közötti (B2B) szállítás ügyintézésére. Az átlagos feldolgozási idő a szállítmány jellegétől függően 4-8 óra között változott. Összehasonlításul, ez átlagosan néhány perccel tér el egy EMCS szállítás adminisztrációjától. Az egyéb felmerült gyakorlati problémák a nemzeti előírások (pl. az adó-visszatérítés dokumentációs követelményei) közötti eltérésekre vonatkoztak, valamint a nemzeti eljárásokra vonatkozó világos információ hiányára, ami a vállalkozások esetében diszkriminatív helyzeteket eredményez. A megkérdezett B2B kereskedők több mint fele döntött már úgy, hogy a jelenlegi rendelkezések miatt a termékeit nem szállítja a tagállamok között. Legfőbb okként a magas adminisztrációs terheket és a kapcsolódó költségeket (a 44 válaszadó kereskedő közül 36), valamint a jogi szabályozás bizonytalanságát eredményező pontatlan követelményeket (44 kereskedőből 21) említették. A kereskedők többsége szerint az adózott árukra vonatkozó B2B rendelkezések nagyobb terhet jelentenek, mint az EMCS használata.

Adózott áruk távértékesítése (vállalkozások és fogyasztók között) A távértékesítéssel kapcsolatban a kereskedők arról számoltak be, hogy a legtöbb tagállamban előírt adóképviselő alkalmazásának költségei komoly piacra lépési korlátot jelentenek. Az ilyen adóképviselő szolgáltatásáért felszámolt díjak néhány esetben meghaladják a harmadik országból érkező csomagok vámkezelésével összefüggő postai és futárszolgálati szolgáltatások költségeit. Számos kereskedő arról számolt be, hogy néhány esetben könnyebb volt a termékeket harmadik országban értékesíteni, mint távértékesítés keretében egy másik tagállam fogyasztójának eladni. Más áruk távértékesítésével összehasonlítva szinte lehetetlen néhány tagállamba távértékesítés keretén belül méltányos áron alkoholt eladni. Az adóképviselők szolgáltatásait rendszerint csak olyan nagy szállítási cégek kínálták, amelyek képtelenek voltak kezelni a kis szállítmányokat (jellemzően 6 vagy 12 palackot), és vagy megtagadták a szolgáltatásnyújtást, vagy megfizethetetlen díjat számoltak fel az alábbi 2. táblázatban bemutatottak szerint. Feladási hely szerinti ország – rendeltetési hely szerinti ország Az adóképviselő bejelentett átlagos költsége (jövedéki adó és a bor költsége nélkül, kivéve, ha az jelölve van) FR-ból NL-ba 30–100 euró nyilatkozatonként, szállítás nélkül FR-ból BE-ba 20–40 euró szállítmányonként (szolgáltató vállalattal és szállítással; minimum 12 palack) FR-ból BE-ba 40–70 euró szállítmányonként FR-ból UK-ba 60 euró szállítmányonként (12 palackos megrendelésnél) BE-ból UK-ba 100 font nyilatkozatonként (szállítás nélkül) Forrás: Az adózott áruszállítás értékelése, 2015, Ramboll . 3.2.2.A jövedéki és vámszabályozás koherenciája Érték alapján az Európai Unióban előállított összes jövedéki termék egyharmada kerül kivitelre. Mindazonáltal a jövedéki termékek közvetett kivitele számos technikai és jogi problémába ütközik. Az értékelés felmérte a jövedéki adófelfüggesztés hatálya alá tartozó áruk szállítására vonatkozó jelenlegi rendelkezések és a megfelelő kiviteli vámrendelkezések koherenciáját. Megállapítható, hogy van lehetőség az eljárások harmonizálásának optimalizálására. Összességében a tagállami hatóságok és kereskedők egyaránt egyetértenek abban, hogy vannak problémák a jövedéki termékek kivitelét illetően. A jövedéki termékek behozatalára vonatkozó eljárások is gondot okoztak a tagállamoknak, azonban megállapítást nyert, hogy a kereskedők számára kevesebb gyakorlati problémát jelentettek. Ennek ellenére a kereskedők és tagállami hatóságok egyaránt hangsúlyozták, hogy az EMCS bevezetése megkönnyítette a jövedéki és vámeljárások koordinációját. A korábbi papíralapú rendszerekhez viszonyítva az EMCS javította a koordinációt. Kivitel: A tagállami hatóságok és kereskedők jelezték, hogy problematikus a jövedéki és kiviteli eljárások közötti koherencia hiánya. A 27 tagállamból 22 (80 %) véleménye az volt, hogy a jövedéki adó felfüggesztése alá tartozó termékek szállítására vonatkozó jelenlegi rendelkezések nem koherensek a vámügyi műveletekre és kivitelre vonatkozó rendelkezésekkel, kötelezettségekkel és eljárásokkal. Először is, a kiviteli szállításokat az Exportellenőrzési Rendszerből (ECS - Export Control System) érkező elektronikus kilépési üzenet alapján az EMCS-ben kellene lezárni. Ez az üzenet gyakran nem érkezik meg a vámhatóságtól, így a szállításokat manuálisan kell megvizsgálni és lezárni. Másodszor, még ha az üzenet meg is érkezik, néhány exportőr a kiviteli nyilatkozaton nem ad meg hivatkozást a megfelelő elektronikus adminisztratív okmány (e-AD) adminisztratív hivatkozási kódjára (AHK), ami megnehezíti vagy ellehetetleníti a rendszer számára a kilépési eredmények alkalmazását a helyes e-AD-ra. Ezek a gyengeségek fokozott adminisztrációs költségekben mutatkoznak meg. Következésképpen elvesznek a rendszer automatizálásának előnyei, mivel a szállításokat manuálisan kell lezárni az ECS-ből származó kilépési eredmények és az EMCS-ből származó e-AD-k összepárosításával. Ahol nincs egyezés, a feladót meg kell kérni, hogy más módon igazolja a kilépést, vagy a szállítási biztosíték elvesztését kockáztatja. 2014-ben Franciaország arról számolt be, hogy 12 000 kiviteli szállítást manuálisan kellett lezárniuk. A kereskedők 41 %-a vélekedett úgy, hogy problematikus a jövedéki és kiviteli eljárások közötti koherencia hiánya. A válaszadók úgy nyilatkoztak, hogy nem elégedettek a jövedéki és vámeljárások közötti koordinációval. Forrás: A jövedéki adó felfüggesztésének értékelése, 2015, Ramboll . Behozatal: Jövedéki célú behozatalra akkor kerül sor, amikor valamely harmadik országból az Európai Unióba belépő árukat nem helyezik különleges vámeljárás vagy külső árutovábbítási eljárás alá, vagy kiengedik azokat a vámfelügyelet alól. Ez a vám megfizetését jelenti, de a jövedéki adó és a HÉA megfizetését is magában foglalja, kivéve, ha a termékeket nem helyezik azonnal jövedéki adófelfüggesztés alá (adóraktárban való tárolás vagy feladás az importálás helyéről jövedéki adófelfüggesztés alatt). Amennyiben a végső címzett másik tagállamban található, a jövedéki adófelfüggesztés hatálya alatti szállításnak az EMCS felügyelete alatt kell történnie. A kereskedők kevesebb aggodalomnak adtak hangot a behozatalra vonatkozó rendelkezések kapcsán; 17 % fejezte ki aggodalmát főként amiatt, hogy eltérőek a nemzeti adatszolgáltatási kötelezettségek, ami megnöveli a költségeket. Ugyanakkor a 27 tagállamból 19 aggodalmát fejezte ki a behozatali eljárások és az EMCS-be történő átadás közötti koherencia hiánya miatt, ami azt jelzi, hogy az eljárások további harmonizálása segíthet enyhíteni az adminisztrációs terheket és a megfelelés költségeit. Árutovábbítás kivitel után Néhány piaci szereplő inkább elkerüli a közvetett behozatalok párhuzamos jövedéki és vámeljárásait, így az áruk kilépése előtt ezeket árutovábbítási eljárásokkal váltják ki. Ilyen esetben a kiviteli eljárást az árutovábbítási eljárás zárja le, amely a kiléptető vámhivatalnál kezdődik, amely egyben az árutovábbító indító vámhivatal szerepét is betölti, és amely nem azon a helyen vagy annak a fizikai helynek a közelében helyezkedik el, ahol az áruk elhagyják az Uniót. Ezután az árukat az NCTS árutovábbító rendszer felügyelete alatt elszállítják a kiléptetési helyre. Az árutovábbítási eljárást a rendeltetési vámhivatal indító vámhivatalnak küldött árutovábbítási eredményüzenete eredményeképp zárják le. Ez a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésének minősül, mert az árutovábbítási eljárás keretében lehetővé teszi az áruk kiviteli eljárás keretében történő elszállítását egy központba, ennek az eljárásnak a lezárását és az azt követő átcsoportosítást és kivitelt. Az érdekelt felek összesített tapasztalatai azt jelzik, hogy ez nem kielégítő megoldás. Továbbá a jövedéki jogszabályok nem tartalmaznak egyértelmű jogalapot az árutovábbítási eljárás kiviteli eljárást követő alkalmazására, és az ilyen módon szállított áruk szabad forgalomba bocsátása jogi szempontból szabálytalanul történik, ha a vonatkozó kiviteli eljárást akkor zárják le, amikor az árutovábbítási eljárás megkezdődik, vagyis mielőtt az áruk fizikailag elhagyják az Európai Unió vámterületét. A 27 tagállamból 11 számolt be arról, hogy a kiviteli eljárást követő árutovábbítási eljárás egyesítése problémákat okozott. Egy ilyen eljáráshoz vagy az EMCS szállítás manuális lezárása szükséges, vagy néhány tagállamban a kiviteli eljárás lezárása, ezt követően az EMCS-t automatikusan elindítja az árutovábbítás megkezdése még akkor is, ha az áruk még szállítás alatt vannak az Európai Unión belül az árutovábbítási eljárás keretében. Az EMCS-ben már nem pontos az információ, mivel az áruk ténylegesen csak akkor hagyják el az Európai Uniót, miután lezárult az árutovábbítási eljárás. A jövedéki terméket exportáló válaszadók 40 %-a nyilatkozott úgy, hogy használta ezt az eljárást (45 % nem használta, 15 % pedig nem tudta, hogy ezt az eljárást használták-e). Az eljárás előnyei között a megtakarított időt és költségeket, valamint a szállítások jobb nyomonkövethetőségét sorolták fel. Azonban azt is megjegyezték, hogy az információk koordinálása tekintetében vannak problémák a jövedéki és árutovábbítási eljárásokban. Azok az eljárások, amelyek egyesítették a jövedéki termékek kiviteli eljárását és az árutovábbítási eljárását, az ezeket használó válaszadók 26 %-nál okoztak problémát.

3.2.3.Relevancia A 2008/118/EK irányelv III. és IV. fejezete 19 tagállam vélte úgy (egyetértett vagy határozottan egyetértett), hogy országukban még mindig szükség van az EMCS-re, bizonyos típusú csalások kialakulása ellenére. Csak egy tagállam nem értett ezzel egyet, miközben a többi válaszadó nem tudta, vagy se az „egyetért”, se a „nem ért egyet” választ nem jelölte be. Az EMCS szükségességét megerősítették azok a tagállamok és kereskedők, akik azt kérték, hogy az EMCS hatókörét terjesszék ki a kenőolajakra és nyersdohányra is a csalások megelőzése érdekében. A tagállamok jelezték, hogy szükség van az EMCS műszaki leírásainak elemzésére és az „adózott áruk mozgásának” automatizálását is tartalmazó további fejlesztésekre. Megjegyezték, hogy a csalástípusok kialakulása nem csökkenti az EMCS szükségességét, hanem az EMCS-t éppen hogy erősíteni szükséges. Felismerték, hogy az EMCS bármilyen módosítását javasolják is, biztosítani kell az egyensúlyt a „csalások megelőzése és a kereskedelmi eljárások egyszerűsítése” között, az EMCS előnyeinek maximalizálása érdekében. A 27 tagállam közül 16 egyetértett azzal, hogy a csalás elleni küzdelem terén nem lehetett volna hasonló eredményeket elérni az uniós fellépés (vagyis nemzeti, kétoldalú vagy nemzetközi kezdeményezés) nélkül. A 2008/118/EK irányelv V. fejezete A Bizottság úgy véli, hogy a kettős adóztatás elkerülése érdekében továbbra is szükség van a vállalkozások közötti adózott árumozgások uniós szintű keretrendszerére. A Bizottság ugyanakkor támogatja a tagállamok és kereskedők azon megállapítását, hogy az V. fejezetben foglalt adófizetési rendelkezések nem kellően hatékonyak és hatásosak, 3.2.4.Uniós hozzáadott érték A kereskedők számára az egységes EMCS rendszer legfőbb előnyei abban állnak, hogy csökken a jövedéki termékekkel kapcsolatos dokumentumok feldolgozásához szükséges idő, nyomon lehet követni a szállításokat (mind a feladó, mind a címzett oldaláról), valamint könnyebb az ellenőrzéseket elvégezni a hatékonyabb és jobb minőségű szállítási dokumentáció révén. Összességében, a jelenlegi rendelkezések egyértelmű és következetes keretet biztosítanak a jövedéki termékek birtoklására és szállítására. Korlátozott számban léteznek olyan területek, ahol a tagállamok eltérő értelmezései a nemzeti szabályok közötti eltérésekhez vezettek, és ezzel bizonytalanságot eredményeztek a kereskedők számára. Például, a jövedéki adófizetési kötelezettségre vonatkozó szabályok hiány esetén jelenleg zavart okoznak, ezért tisztázásuk szükséges. Javítani kell a kivételes helyzetek bekövetkezése esetén rendelkezésre álló kommunikációs mechanizmusokat a kereskedők és illetékes hatóságok között, vagy egy meglévő funkció kihasználásával, vagy új funkció kidolgozásával. A belső piac megfelelő működéséhez elengedhetetlen, hogy az EMCS-re egységes szabályok vonatkozzanak. Az EMCS-hez való hozzáférés harmonizálása ezt tovább segíti, ehhez az árukat jövedéki adófelfüggesztés alatt birtokolni és szállítani jogosult piaci szereplők számára egységes definíciókat kell biztosítani. A rendelkezések általában biztosították, hogy a különböző tagállamokban korlátozott legyen a megkülönböztető feltételek köre. Még ha a kereskedők jövedéki termékek birtoklására és szállítására vonatkozó engedélyeztetése nemzeti hatáskörben is marad, kevés bizonyíték van bármilyen komoly piacra lépési korlát meglétére. A kereskedők arról számoltak be, hogy az EMCS fő előnyei abban állnak, hogy nyomon tudják követni a szállításokat (a feladó és címzett egyaránt), ezzel könnyebbé válik saját tevékenységeik ellenőrzése és az adóügyi kötelezettségeik teljesítésére vonatkozó saját intézkedéseik hatékonyságának nyomon követése. Általában elmondható, hogy a közigazgatások és kereskedők úgy érezték, hogy az európai szintű közös fellépés előnyei a vállalkozások közötti ügyleteket (B2B) illetően korlátozottak a jogi és műszaki egyértelműség hiánya és a nemzeti eltérések miatt. Távértékesítés esetén a jelenlegi rendelkezéseknek a harmonizáció hiánya miatt nem volt uniós többletértéke vagy az csak minimális volt. Néhány kereskedő arról számolt be, hogy a rendelkezések akkora vagy még nagyobb terhet róttak rájuk, mint a harmadik országokba történő árukivitelre vonatkozó rendelkezések. A 4. pont tartalmazza azokat a területeket, ahol hasznos lehet a további harmonizáció 4.További figyelmet igénylő kérdések A javasolt javítások elérhetők a 2008/118/EK irányelv és végrehajtási rendeleteinek tervezett módosításával a Bizottság munkaprogramjában tervezetteknek megfelelően. 4.1.Engedélyek A 2008/118/EK irányelv egységes uniós szintű fogalommeghatározásokat definiál a jövedéki termékek jövedéki adófelfüggesztés alatt történő birtoklására és szállítására jogosult különböző típusú kereskedőkre. Ezek a fogalommeghatározások elősegítik a jövedéki termékek birtoklására és szállítására vonatkozó egyértelmű és következetes keretrendszert, és biztosítják a vállalkozások egyenlő kezelését. A jövedéki termékek birtoklására és szállítására vonatkozó engedélyek és az egyszerűsítések követelményei tagállamonként eltérőek. Az engedélyezésekre vonatkozó követelmények összetettek. Ez akadályokat gördíthet a kereskedők elé, és a szükségesnél időigényesebbé teheti a kérelmezési eljárást. Például, amikor a kereskedőket az engedélyezéshez szükséges biztosíték kiszámításának szabályairól kérdezték, számos piaci szereplő nem tudta, hogy miről van szó (24 %). A tagállamok szerint elemzett adatok azt mutatták, hogy azonos országban, azonos ágazatban működő piaci szereplők néha ellentmondásos tájékoztatásban részesültek. Például a Németországban (a felmérésben legnagyobb részvételi aránnyal szereplő tagállam) tevékenységet folytató piaci szereplők úgy nyilatkoztak, hogy raktáraik biztosítékát az éves forgalom (34 %), a havi forgalom (3 %), az éves jövedéki adófizetési kötelezettség (16 %), illetve a havi jövedéki adófizetési kötelezettség (21 %) alapján számolták ki. Ez arra enged következtetni, hogy néhány követelmény és rendelkezés rendkívül összetett. Az esettanulmányok kiemelték azt is, hogy bonyolult a rendelkezésekhez hozzájutni, és azokat megérteni. Négy tagállamból az érdekelt felek arról számoltak be, hogy a kereskedők gyakran nem nyújtottak be teljes körűen kitöltött kérelmet, ami felesleges többletmunkát igényelt az illetékes hatóságok részéről. A legtöbb tagállamban a piaci szereplőknek szállítási biztosítékot is kell adniuk a szállítás jövedékiadó‐tartozásának biztosítékául, valamint egy engedélyezési biztosítékot, amely fedezi az adóraktár, illetve a bejegyzett feladók vagy címzettek tevékenységét. A garanciák kezelése nemzeti szinten történik. A kereskedők ezeket komoly teherként értékelték annak ellenére, hogy a kisebb piaci szereplők, különösen a termék- és adókompatibilis piaci szereplők támogatása érdekében széles körben alkalmaznak a biztosítékok mérséklésére és a biztosítékoktól való eltekintésre irányuló intézkedéseket. A biztosítékoktól való eltekintés kizárólag a 2008/118/EK irányelvben lefektetett speciális körülmények között megengedett.

4.2.Hiányok, többletek és egyéb kivételek kezelése, valamint csalás elleni küzdelem Az értékelő tanulmány elkészítése óta az Európai Bíróság ítéletet hozott az irányelv 10. és 20. cikkére vonatkozóan, amely többek között tisztázza, hogy egy szállítás mikor fejeződik be . Az irányelv 20. cikkének (2) bekezdésében foglalt rendelkezés azzal, hogy kimondja, mikor fejeződik be a jövedéki termékek adófelfüggesztéssel történő szállítása, igyekszik meghatározni azt az időpontot, amikor ezek az áruk szabad forgalomba bocsátottnak tekintendők, valamint megállapítani azt, hogy mikor keletkezik jövedékiadó-kötelezettség ezeken az árukon. Ez még lényegesebb azokban az esetekben, amikor a jövedéki termékek szállításánál hiányt találnak. Mindazonáltal nem világos a hiány esetén támasztott követelésekre vonatkozó eljárás. A kereskedőkkel szembeni követelésekkel a 2010/24/EU irányelv (a behajtási irányelv) foglalkozik, azonban a behajtási irányelv által biztosított eszközök használata tagállamonként eltérő. Néhány esetben egyáltalán nem veszik ezeket igénybe. Nincs egyértelmű alapja annak, hogy a behajtási eszközöket összekapcsolják jövedékiadó-kötelezettség korábbi megállapításával. Az EMCS rendszerleírása kommunikációs lehetőséget biztosít a tagállamok és a kereskedők között annak megállapítására, hogy milyen kötelezettségek keletkezhetnek, azonban ezzel a lehetőséggel csak kismértékben élnek. Az EMCS-ben továbbá lehetőség van jövedékiadó-megállapító üzenetre, amelyet az adót megállapító tagállam köteles elküldeni a feladási hely szerinti tagállamnak, amely felelős a biztosítékok kezelésért, azonban ezt az üzenetet is csak nagyon ritkán vagy egyáltalán nem használják. Néhány kereskedő arra panaszkodott, hogy nem tudja módosítani az elektronikus adminisztratív okmányt (e-AD), miután azt a feladási hely szerinti tagállam befogadta, ami vitát eredményez a mennyiségek és a fizetendő jövedéki adó tekintetében. A feladó egy EMCS eseményjelentést küldhet a feladási hely szerinti tagállamnak, amelyben jelzi a hibát. Az eseményjelentés elsődleges célja azonban, hogy lehetővé tegye a kereskedők számára a szállítás során fellépő komoly események jelentését, de ezt a lehetőséget nemigen használják. 2014-ben mindössze 1160 eseményjelentést küldtek a tagállamok között, vagyis az abban az évben elvégzett 2,95 millió EMCS szállítás hozzávetőlegesen 0,04 %-ában történt ez meg. Ugyanakkor nem áll fenn törvényi jelentéstételi kötelezettség. A rendeltetési hely módosítása egy szállítmány elutasítását vagy visszautasítását követően: A tagállamok megállapodtak egy szakértői csoport keretében arról, hogy amikor árukat elutasítanak vagy visszautasítanak, a feladónak egy rendeltetésihely-módosítót kell kibocsátania ahhoz, hogy a szállítmányt visszaküldjék a feladási helyre vagy egy új címzettnek továbbítsák. Ennek törvényi kötelezettséggé kell válnia. További javítást jelentene, ha a feladó köteles lenne nyomon követő intézkedést tenni egy elutasító vagy visszautasító üzenet esetén. E problémák mérséklésére kettő javaslat érkezett: az első, hogy az elutasító vagy visszautasító üzenet küldésére vonatkozó törvényi kötelezettséggel kellene támogatni az előírásokat, a második pedig, hogy létre kell hozni annak jogalapját, hogy az elutasító vagy visszautasító üzenetet automatikusan kövesse egy, a feladónak küldött rendeltetésihely-módosító. Az EMCS-ről az az általános vélemény, hogy mérsékelte a csalások számát. A tagállamok által azonosított legfőbb problémák a kereskedők túlzottan hosszú szállítási ideje, valamint bizonyos adatok hiánya az e-AD-ból, mint például az áruk feletti tulajdonjog a feladás és a rendeltetés helyén, amely segíthetné a kockázatelemzést. 4.3.A jövedéki és vámeljárások közötti koordináció A fent említettek szerint a jövedéki termékek közvetett kivitele esetén a lezáratlan szállítások nagy száma továbbra is aggodalomra ad okot. Hasznos lehetne az árutovábbítás világos jogalapja és a behozott jövedéki termékek kezelésére vonatkozó szabályok jobb harmonizálása. 4.4.A kis- és közepes vállalkozásokat célzó adózott árumozgásokra vonatkozó eljárások A kis- és közepes vállalkozásokat különösen érintő, vállalatok közötti adózott árumozgásokra vonatkozó rendelkezések nem működnek jól, és adminisztrációs terhet jelentenek, a kereskedőkre magas megfelelési költségeket rónak, továbbá lehetséges visszaélések forrását képezik. A papíralapú dokumentumokat vissza kell küldeni a feladási hely szerinti tagállamnak. E dokumentumok kézhezvételét követően a feladási hely szerinti tagállamban visszatérítésre kerülhet sor. A papíralapú dokumentumokat esetlegesen csalás céljából többször is felhasználhatják, mivel nincs törvényben rögzített határidő azok visszaküldésére. A jövedéki termékek távértékesítésére vonatkozó rendelkezések még rosszabbak az adóképviselő kötelező igénybevételével, ami ellehetetleníti a törvényes kereskedelmi tevékenységet. A Bizottság ugyanakkor csak akkor javasolja a problémák megoldását, amikor megegyezés született a távértékesítés során az egyablakos HÉA ügyintézésről. Ha csak az adóképviselőt törölnék el, az nem csökkentené a kereskedők terheit, mivel nekik is be kell jelentkezniük a fogyasztás helye szerinti tagállamban a HÉA hatálya alá. 5.Következtetések és nyomon követés Figyelemmel a két tanulmány és a SWD(2017)131 számú értékelés megállapításaira, a Bizottság az alábbi következtetésekre jutott: A jövedéki termékek birtoklására és szállítására vonatkozó rendelkezések nem torzíthatják a versenyt, nem akadályozhatják az ilyen áruk szabad mozgását az Unión belül, továbbá az ilyen rendelkezések nem akadályozhatják az adóbeszedést, illetve nem könnyíthetik meg az adócsalásokat. Összességében a jövedéki termékek jövedéki adófelfüggesztéssel történő birtoklására és szállítására vonatkozó jelenlegi rendelkezések hatékonyak és eredményesek, és olyan módon fejtik ki hatásukat, amit uniós szintű fellépés nélkül lehetetlen lenne elérni. Mindazonáltal van néhány megoldásra váró probléma, különösen a jövedéki és kiviteli vámeljárások közötti koordináció terén, ahol a jogi szabályozással kapcsolatban nagy fokú bizonytalanság uralkodik, és komoly lehetőség van a technikai eljárások koordinációjának javítására. Végezetül, miközben a jövedéki termékek jövedéki adófelfüggesztéssel történő szállításának felügyelete során az EMCS bevezetése segíti a jövedéki adó beszedésének javítását, számos lehetséges jogi és technikai változtatás áll rendelkezésre, amelyek tovább csökkenthetnék az adóelkerülést és a csalást. A másik tagállamban már szabad forgalomba bocsátott áruk szállítására vonatkozó rendelkezések kevésbé kielégítőek: a jelenlegi rendelkezések nem hatékonyak, elégtelenek ahhoz, hogy rendelkezzenek a jövedéki termékek szabad mozgásáról, és lehetővé tehetik az adóelkerülést és -csalást. Ez különös problémát okoz a kis- és közepes vállalkozások számára, akik a leginkább alkalmazzák ezeket a rendelkezéseket. Az adózott árumozgásokra vonatkozó eljárásokban az EMCS használata egyszerűsítené ezt a kereskedési típust, átláthatóbbá és egyértelművé tenné a szabályokat, és lehetővé tenné a kereskedők számára, hogy könnyen és gyorsan visszaigényeljék a feladás helye szerinti tagállamban megfizetett adót. Teendők: (1)A Bizottság meg fogja vizsgálni a szabálytalanságok és a tagállami igények kezelését szolgáló lehetséges jogi és technikai javításokat. (2)A Bizottság meg fogja vizsgálni, hogy hasznos lehet-e az EMCS-hez vagy a SAAD-hoz képest kevésbé megterhelő rendszert javasolni az alacsony adóügyi kockázatot hordozó jövedéki termékek, például denaturált szesz, aromaanyagok, parfümök és bizonyos energiatermékek szállítása esetén. (3)A Bizottság meg fogja vizsgálni a jövedéki termékek behozatalának, kivitelének és továbbításának felügyeletére alkalmazott rendelkezések jogi és technikai módosításának lehetőségeit (4)A Bizottság elemezni fogja az adózott B2B rendelkezések részleges vagy teljes automatizálását annak érdekében, hogy csökkentse a kereskedők és tagállamok adminisztrációs terheit és megfelelési költségeit.