[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 7.3.2007

SEC(2007) 291 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Lettország aktualizált, 2006–2009-re szóló konvergenciaprogramjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

Előzmények

A Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.

A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Lettország első ízben 2004 májusában nyújtott be konvergenciaprogramot. A Tanács a konvergenciaprogramról a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 2004. július 5-én véleményt fogalmazott meg. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.

Az aktualizált program értékelésének előzményei

A Bizottság, miután megvizsgálta Lettország 2007. január 12-én benyújtott legfrissebb aktualizált konvergenciaprogramját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).

Az aktualizált konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:

1. az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét

2. az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a konvergenciaprogram előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint

3. a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.

A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítménye

Lettország igen magas gazdasági növekedést mutató, szerkezetátalakulás alatt álló felzárkózó ország, amely jelentős előrehaladást ért el az egy főre jutó jövedelem tekintetében az EU-25-ökkel szemben fennálló különbség csökkentésében. A viszonylag magas infláció a konvergenciafolyamatot, a termék- és tényezőpiac rugalmatlanságát és újabban a gazdaság egyre nyilvánvalóbb túlfűtöttségét tükrözi. A munkanélküliség csökkent (bár néhány régióban még magas) és munkaerőhiány lépett fel kulcsfontosságú ágazatokban. A munkaerő-piaci részvétel alacsony. A jelentős elvándorlás és a munkaképes korú népesség fokozatos csökkenése által súlyosbított munkaerő-utánpótlási feszültségek a keresleti nyomással együtt a bérek emelésére irányuló nyomást eredményeznek. Következésképpen, bár a munkatermelékenység nő, a fajlagos munkaerőköltség gyorsabban emelkedik, mint Lettország fő kereskedelmi partnereinél, így aláássa a versenyképességet. A kereskedelmi mérleg nagy hiányát csak részben ellensúlyozza a szolgáltatási mérleg többlete. A külső hiány mögött a magánszektor megtakarításai és befektetései közötti strukturális egyensúlytalanság húzódik meg: a magánszektor növekvő megtakarításait meghaladják a magánszektor magasabb és gyorsabban növekvő beruházásai. A kereskedelmi mérleg jelentős hiánya miatt a gazdaság ugyanolyan mértékű, főként banki hitel formájában megvalósuló tőkebeáramlásra van utalva, amelynek nagyságrendje miatt a bruttó külső adósság/GDP arány igen magas szintre emelkedett. A hosszú távú fenntarthatóság szempontjából Lettország államháztartása hosszútávon egészségesnek tűnik, mivel az adósságráta alacsony és a potenciális kibocsátás növekedése hosszú távon viszonylag magas. A makropénzügyi stabilitást illetően meg kell jegyezni, hogy a nominális államháztartási hiány utóbbi években tapasztalt visszafogottsága az uniós pénzeszközökből finanszírozott jelentős állami keresletélénkítésnek köszönhető, a gazdaság jelenlegi nyilvánvaló túlfűtöttségére tekintettel pedig komoly aggodalomra ad okot az alapul szolgáló konjunktúraciklust támogató költségvetési irányvonal.

Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés

2006. február 14-én a Tanács véleményt fogadott el a konvergenciaprogram előző, 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó változatáról. „A fenntartható konvergencia (amelynek eléréséhez hozzátartozik a külső egyensúlytalanság csökkentése és az infláció megfékezése is) biztosítása szükségességének fényében a Tanács felkéri Lettországot, hogy vegye fontolóra a jelenleg tervezettnél ambiciózusabb költségvetési egyenlegek elérését, 2006 tekintetében is, főként a programban megállapított középtávú célkitűzés elérésének előrehozatala és annak a programidőszak során való megtartása révén, valamint azáltal, hogy „kedvező időszakokban” kerüli a prociklikus költségvetési politikák alkalmazását.”

A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramról

Lettország 2006. október 17-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Lettország nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosította: a makrogazdasági stabilitás biztosítása; a tudás és az innováció ösztönzése; kedvező és vonzó beruházási és munkakörnyezet kialakítása; a foglalkoztatottság növelése; és az oktatás és a szakképzés javítása.

A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Lettország eredményeket ér el a nemzeti reformprogram végrehajtásában, különösen a mikrogazdasági és a foglalkoztatási területeken. Azonban a makrogazdasági fő kihívással foglalkozó politikai válaszok kevésbé átfogók.

A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Lettországnak azt ajánlották, hogy szigorúbb költségvetési politikát kövessen; tegyen intézkedéseket a K+F és az innováció területén; és a mobilitás, az oktatás és képzés javításával erősítse a munkaerő-kínálatot.

Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |

- Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Lettország aktualizált, 2006–2009-re szóló konvergenciaprogramjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

4. [2007. március 27-én] a Tanács megvizsgálta Lettország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját[6].

5. A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a gazdaság „puha landolása” várható, a reál-GDP növekedése a 2006-os 11,5%-ról átlagosan 8,0%-ra lassul a programidőszak hátralévő részében. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. Mindazonáltal a nagy külső egyensúlytalanságok és a lett gazdaság túlfűtött állapota fényében jelentős a valószínűsége a sokkal kevésbé kedvező makrogazdasági körülményeknek. A program inflációs előrejelzése alacsonynak tűnik.

6. A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 1,0 %-a lesz, szemben a konvergenciaprogram előző változatában foglalt, a GDP 1,5%-ának megfelelő céllal. Az aktualizált program a hiányt a GDP 0,4%-ára becsli, amely megalapozott a vártnál magasabb bevételek alapján, és a 2006 októberében elfogadott költségvetési módosítások hatása ellenére, amely a becslések szerint a GDP 1,5%-ával emelte meg a kiadásokat.

7. A középtávú költségvetési stratégia fő célja a költségvetési kilátások fokozatos javítása és 2010-re kiegyensúlyozott költségvetés elérése. Ez a cél jelentős konszolidációs erőfeszítéseket követel meg a 2006-os és 2007-es, a GDP majdnem 1,5 százalékpontos kitevő romlás után. A 2008-ra és 2009-re tervezett kiigazítás azonos az államháztartási és az elsődleges egyenlegben, a GDP 0,4 illetve 0,5 százalékpontja. A program előző változatához képest a tervezett költségvetési célok szigorúbbak, de a kiigazítás a kedvezőbb makrogazdasági forgatókönyv ellenére továbbra is a költségvetési időszak végére ütemezik. Miután 2007-ben jelentős lazítanak a kiadás/GDP-arányon, a program 2008–2009 során a költségvetés konszolidációját tervezi a bevétel/GDP arány évenként 0,4 százalékpontos növelésével, a kiadás/GDP arány nagyjából változatlan szinten tartása mellett. A tervek szerint a bevétel/GDP arány kizárólag a magasabb „egyéb” bevételeknek köszönhetően emelkedik, ami az uniós pénzeszközök megnövekedett beáramlását jelenti. Ennek megfelelően a bruttó állóeszköz-felhalmozásra fordított kiadások aránya emelkedik, amit 2007 után nagyjából ellensúlyoz az „egyéb” kiadások (amelybe a program a fogyasztási kiadások egy részét is bevonja) 0,75 százalékpontos csökkenése 2008-ban, és a szociális juttatások 0,5 százalékpontos csökkenése 2009-ben.

8. A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP 1 %-át kitevő 2006. évi hiányról 2007-re a GDP 1,75 %-át kitevő hiányra romlik, majd 2009-re 0,25%-os többletre javul. A program a GDP 1%-át kitevő strukturális hiányt határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet az előző változathoz hasonlóan 2008 körül szándékoznak elérni. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 2 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.

9. A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai 2007-re nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, 2008-tól kezdve azonban a programban előre jelzettnél rosszabbul alakulhat a költségvetés teljesítménye, a makrogazdasági forgatókönyv kockázatai miatt. A költségvetési stratégia a bevétel/GDP arány növekedésére és a szociális juttatások és „egyéb kiadások” (amelybe a program a fogyasztási kiadások egy részét is bevonja) GDP-hez viszonyított arányának csökkenésére támaszkodik, amit jobban alá kellett volna támasztani, tekintettel arra, hogy az aktualizált program szerint az államháztartás tervezésére és ellenőrzésére vonatkozó hivatalos középtávú keretet 2008-tól tervezik bevezetni.

10. E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy a programban szereplő költségvetési irányvonal nem lesz elégséges ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint 2008-ra megvalósítsák a középtávú célkitűzéseket. Az irányvonal azonban a programidőszak alatt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. A program szerint 2007 kivételével a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás üteme nagyjából összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely előírja, hogy a kiigazításnak kedvező gazdasági időszakokban magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. Mindazonáltal 2007-ben, kedvező gazdasági időszakban egyértelmű az eltávolodás a középtávú célkitűzéstől, ami nincs összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktummal. A programidőszak elejére ütemezett, erősebb strukturális kiigazítási pálya lenne megfelelő a stabil makrogazdasági konvergenciafolyamat támogatására és a kiegyensúlyozatlan gazdasági növekedés veszélyeinek csökkentésére.

11. A Stabilitási és Növekedési Paktum szerint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló „főbb strukturális reformokat” figyelembe kell venni a középtávú célkitűzéshez vezető kiigazítási pálya meghatározásakor. A programban vázolt középtávú költségvetési stratégia átmeneti eltérést tartalmaz a középtávú célkitűzés felé vezető kiigazítási pályától 2007-ben. A program megállapítja, hogy a folyamatban lévő nyugdíjreform fokozatosan csökkenteni fogja a társadalombiztosítási hozzájárulásokat az államháztartási egyenlegben és a második pillért képező tőkefedezeti nyugdíjrendszerhez való hozzájárulás a GDP 0,4%-áról 2006-ban a GDP 1,7%-ára emelkedik 2009-re. A nyugdíjreform fokozatos végrehajtásának hatását figyelembe véve a strukturális egyenleg programban előrevetített romlása 2007-ben a GDP 0,5%-a lenne, melyet 2008-ban 1,5%–os, és 2009-ben 1,25%-os javulás követne. Bár a nyugdíjreform nettó költségét figyelembe lehet venni a középtávú költségvetési cél felé tartó kiigazítási pálya értékelésekor, a 2007-es kiigazítás még az ilyen költségek figyelembevételével sincs összhangban a Paktummal. Másrészről, a programban említett egészségügyi reform és állami beruházási projektek nem minősülnek átmeneti eltérés alapjául szolgáló strukturális reformoknak, mivel ezek az intézkedések nem elég részletezettek és a program nem mutatja be az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára gyakorolt jelentős kedvező hatásukat.

12. A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ben elérte a GDP 10,7%-át, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt maradt. A program szerint az adósságráta a programidőszak alatt 1,3 százalékponttal csökken, és 2009-ben a GDP 9,4%-át éri el.

13. A lett népesség elöregedésének a költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatása alacsonyabb az EU átlagánál; az elöregedéssel kapcsolatos GDP-arányos kiadások várhatóan csökkennek az elkövetkező évtizedekben, a nyugdíjreform kiadáscsökkentő hatása miatt. A bruttó adósság jelenlegi szintje Lettországban igen alacsony, és a strukturális költségvetési egyenlegnek az aktualizált konvergenciaprogramban tervezett javítása hozzájárulhat az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok visszafogásához. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Lettország összességében alacsony kockázattal szembesül.

14. A konvergenciaprogram a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program emellett bizonyos szintű tájékoztatást ad a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig kifejezetten figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A konvergenciaprogramnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program az állami beruházások jelentős növekedését jelzi előre és a konvergenciaprogram bővebben értekezik az államháztartás intézményi elemeinek fejlesztése érdekében végrehajtandó intézkedésekről, beleértve a többéves költségvetési keret bevezetését.

15. A programban szereplő költségvetési stratégia csak részben felel meg a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak. Különösen az előre jelzett költségvetési irányvonal nem járul hozzá megfelelően a fizetési mérleg nagyobb fokú fenntarthatóságának elősegítéséhez.

16. Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[7]. Néhány következetlenség áll fenn a standard 2. táblázat tekintetében.

Az általános következtetés szerint a költségvetési egyenleg romlása 2007-ben nincs összhangban a fenntartható konvergencia biztosítására – beleértve a külső egyensúlytalanságok csökkentését és az infláció megfékezését – irányuló megbízható költségvetési politikával. A következő években a program szerint az erőteljes növekedési kilátások mellett a előrelépés várható a középtávú célkitűzés felé, de a költségvetési célok nem ambiciózusak és megvalósításuk veszélyeztetett 2008-tól kezdődően.

A fenti értékelés alapján Lettországot felkérik arra, hogy:

(i) 2007-ben egy sokkal jobb költségvetési cél megvalósításával és – egy szélesebb körű reformstratégia részeként – az elkövetkező években a középtávú célkitűzésen túlmutató további konszolidációhoz vezető intézkedések lehető leghamarabbi elfogadásával csökkentse a makrogazdasági instabilitás veszélyét.

(ii) hozzon létre egyértelműbb és kötelezőbb jellegű az államháztartás tervezésére és ellenőrzésére vonatkozó középtávú keretet.

A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Reál-GDP (%-os változás) | KP 2007. január | 10.2 | 11.5 | 9.0 | 7.5 | 7.5 |

BIZ 2006. november | 10.2 | 11.0 | 8.9 | 8.0 | nincs adat |

KP 2005. november | 8.4 | 7.5 | 7.0 | 7.0 | nincs adat |

HICP infláció (%) | KP 2007. január | 6.9 | 6.6 | 6.4 | 5.2 | 4.2 |

BIZ 2006. november | 6.9 | 6.7 | 5.8 | 5.4 | nincs adat |

KP 2005. november | 6.9 | 5.6 | 4.3 | 3.5 | nincs adat |

Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2007. január1 | 0.0 | 1.8 | 1.3 | -0.5 | -2.0 |

BIZ 2006. november5 | -0.2 | 1.1 | 0.4 | -1.0 | nincs adat |

KP 2005. november1 | 0.8 | 0.4 | -0.5 | -1.1 | nincs adat |

Államháztartási egyenleg6 (a GDP %-ában) | KP 2007. január | 0.1 | -0.4 | -1.3 | -0.9 | -0.4 |

BIZ 2006. november | 0.1 | -1.0 | -1.2 | -1.2 | nincs adat |

KP 2005. november | -1.5 | -1.5 | -1.4 | -1.3 | nincs adat |

Elsődleges egyenleg6 (a GDP %-ában) | KP 2007. január | 0.7 | 0.2 | -0.8 | -0.4 | 0.1 |

BIZ 2006. november | 0.7 | -0.4 | -0.7 | -0.7 | nincs adat |

KP 2005. november | -0.7 | -0.8 | -0.6 | -0.6 | nincs adat |

Ciklikusan kiigazított egyenleg6 (a GDP %-ában) | KP 2007. január1 | 0.1 | -0.9 | -1.7 | -0.8 | 0.2 |

BIZ 2006. november | 0.2 | -1.3 | -1.3 | -0.9 | nincs adat |

CP 2005. november1 | -1.7 | -1.6 | -1.3 | -1.0 | nincs adat |

Strukturális egyenleg2,6 (a GDP %-ában) | KP 2007. január3 | 0.1 | -0.9 | -1.7 | -0.8 | 0.2 |

BIZ 2006. november4 | 0.2 | -1.3 | -1.3 | -0.9 | nincs adat |

KP 2005. november | -1.7 | -1.6 | -1.3 | -1.0 | nincs adat |

Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2007. január | 12.1 | 10.7 | 10.5 | 10.6 | 9.4 |

BIZ 2006. november | 12.1 | 11.1 | 10.6 | 10.3 | nincs adat |

KP 2005. november | 14.9 | 13.6 | 13.7 | 14.7 | nincs adat |

Megjegyzés: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2 Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 3 A programban nincsenek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések. 4 Nincsenek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésében. 5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 9,3%-os, 9,6%-os, 9,6%-os és 9,5%-os becsült potenciális növekedés alapján. 6A hiány tartalmazza a folyamatban lévő nyugdíjreform (második pillér bevezetése) nettó költségeit. A költségek a becslések szerint a következőképpen alakulnak: 2005-ben a GDP 0,3%-a, 2006-ban a GDP 0,4%-a, 2007-ben a GDP 0,6%-a, 2008-ban a GDP 1,3%-a és 2009-ben a GDP 1,5%-a. A nyugdíjreform fokozatos végrehajtásának hatását figyelembe véve a strukturális egyenleg programban tervezett változása az előző évhez képest 2007-ben a GDP 0,6%-át kitevő romlást, 2008-ban 1,6%-os és 2009-ben 1,2%-os javulást jelentene. Forrás: Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |

[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.

[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.

[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.

[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Az októberi országos választások után, az új kormány 2006. novemberi megalakulását követően az aktualizált programot hat héttel a magatartási kódexben meghatározott december 1-jei határidő után nyújtották be.

[7] A program nem szolgáltat adatokat az állományalkalmazkodás elemeiről és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságáról szóló táblázat egyes elemei hiányoznak.