BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM MAGYARORSZÁG 2012. évi nemzeti reformprogramjának és konvergenciaprogramjának értékelése amely a következő dokumentumot kíséri Ajánlás: A TANÁCS AJÁNLÁSA Magyarország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és a Magyarország 2012-2015 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről /* SWD/2012/0317 final */





TARTALOMJEGYZÉK Összefoglaló. 3 1........... Bevezetés. 4 2........... Politikai fejlemények és kihívások. 5 2.1. Aktuális gazdasági fejlemények és kitekintés. 5 2.2. Kihívások. 6 3........... A szakpolitikai program értékelése. 9 3.1. Költségvetési politika és adózás. 9 3.2. Pénzügyi szektor 17 3.3. Munkaerőpiac, oktatás és szociálpolitika. 19 3.4. A növekedés és a foglalkoztatás élénkítését szolgáló strukturális intézkedések. 22 3.5. A közigazgatás korszerűsítése. 25 4........... Áttekintő táblázat 28 5........... Melléklet 32 Összefoglaló A magyar gazdaság 2012-ben várhatóan 0,3%-kal zsugorodik, majd 2013-ban némileg újra erőre kap. A munkanélküliség az előrejelzések szerint 2012-ben enyhén csökken, 10,6%-ra, amit 2013-ban további csökkenés követ. A kormány az átfogó konszolidációs folyamat keretében – miután a Tanács 2012. januári határozatában megállapította, hogy Magyarország nem tett eredményes intézkedéseket – lépéseket tett a költségvetés célszámainak elérése érdekében, egyrészt 2012, másrészt 2013 tekintetében is, amikor fokozatosan megszűnnek bizonyos nagyobb volumenű egyszeri bevételi források. A Költségvetési Tanács jogkörének kiszélesítésére megtörténtek az első lépések, de az továbbra sem foglal magában alapvető fontosságú feladatokat, és a többéves költségvetés-tervezés is indikatív jellegű maradt. A magyar kormány ezenkívül átfogó strukturális reformprogramot hajt végre, amelynek egyes fő elemei a munkaerő-kínálatra, valamint az üzleti környezet javítására összpontosítanak. A szakpolitikai megoldások azonban több területen is befejezetlenek. Magyarország közép- és hosszú távon továbbra is komoly kihívásokkal áll szemben. A 2012. évi 2,5%-os és a 2013. évi 2,2%-os GDP-arányos hiánycél elérését fenntartható módon kell biztosítani. A gazdasági stabilitás kapcsán elfogadott sarkalatos törvény nem tartalmaz kötelező erejű középtávú költségvetési keretszámokat. Emellett a nem régi adóváltozások hátrányosan érintették az alacsony keresetűeket, és emiatt nem járultak hozzá a foglalkoztatás növeléséhez. A Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat átszervezése általános leépítésekhez vezetett, ami éppen ellentétes a 2011. évi ajánlásokkal. További kihívást jelent a közigazgatás átláthatósága és színvonala, amelynek kapcsán Magyarország sok alacsony mutatóval rendelkezik. Aggályok merülnek fel az iskolarendszer méltányossága és hatásossága kapcsán is, különösen a nem régi jogszabályi változások fényében, amelyek eredményeként a magyar iskolarendszerben nőhet az iskolai lemorzsolódás és a szegregáció kockázata. 1. Bevezetés A Bizottság 2011 júliusában öt országspecifikus ajánlást terjesztett elő a gazdasági és stukturális reformokra irányuló magyar szakpolitikák kapcsán. Az Európai Unió Tanácsa 2011 júliusában elfogadta ezeket az ajánlásokat, amelyek az államháztartásra – és így a költségvetési irányításra –, a munkaerőpiacra és az üzleti környezetre (az adminisztratív terhek csökkentésére és a nem banki finanszírozáshoz való hozzáférés javítására) vonatkoztak. 2011 novemberében a Bizottság közzétette a 2012. évi éves növekedési jelentést, amelyben javaslatokat fogalmazott meg a 2012. évi nemzeti és uniós szintű cselekvési prioritások kapcsán szükséges egyetértés kialakításához, és arra bátorította a tagállamokat, hogy a 2012. évi európai szemeszter keretében hajtsák végre az említett prioritásokat. Magyarország ezen előzmények után 2012 áprilisában benyújtotta nemzeti reformprogramjának és konvergenciaprogramjának aktualizált változatát. E programok a 2011. július óta elért eredményeket és a további terveket ismertetik. A jelen munkadokumentum a 2011. évi országspecifikus ajánlások végrehajtásának állását értékeli, illetve a 2012. évi éves növekedési jelentés és a legújabb magyar szakpolitikai tervek fényében azonosítja Magyarország jelenlegi szakpolitikai kihívásait. Átfogó értékelés Magyarország vegyes eredményeket ért el a 2011. évi tanácsi ajánlások megvalósításában. A Tanács 2012. januári határozatában megállapította, hogy Magyarország nem tett eredményes intézkedéseket a túlzotthiány-eljárás keretében kiadott tanácsi ajánlásra válaszul, és ezért márciusban új ajánlást bocsátott ki, amelynek nyomán a magyar hatóságok áprilisban további konszolidációs intézkedésekről döntöttek. A Költségvetési Tanács jogkörét kiszélesítették, de az továbbra sem foglal magában alapvető fontosságú feladatokat (például makroszintű költségvetési alapadatok rendszeres közzétételét), és a többéves költségvetés-tervezés is indikatív jellegű maradt. A kormány átfogó strukturális reformprogramjának több eleme a munkaerőpiacra irányul, e területen jelentős előrelépés történt. Mindazonáltal az adózás, a nők munkaerő-piaci részvételének ösztönzése vagy az aktív munkaerő-piaci intézkedések terén hozott szakpolitikai intézkedések nem voltak teljes körűek, vagy egyéb problémákat okoztak. Az üzleti környezet javítására is indultak programok, ezek előrehaladása azonban nem egységes. A 2011 júliusában azonosított, majd a 2012. évi éves növekedési jelentésben megerősített kihívások ezért továbbra is érvényesek. A költségvetési konszolidáció sürgető kihívás, de a fenntartható, beruházásalapú növekedés feltételeinek előmozdításához tágabb körű reformok is szükségesek. Magyarország a következő tartós kihívásokkal szembesül: az aktivitási és a foglalkoztatási ráta emelése, az aktív munkaerő-piaci intézkedések és – különösen az oktatás terén – a társadalmi befogadás javítása, a színvonalas és megfizethető gyermekgondozási létesítményekhez való hozzáférés bővítése, az adminisztratív terhek csökkentése és az üzleti környezet javítása, valamint a közigazgatás átláthatóságának és színvonalának javítása. Magyarország 2012. évi nemzeti reformprogramja és konvergenciaprogramja olyan jelentős intézkedéseket sorakoztat fel, amelyek (esetleg szükséges) pontosítása és végrehajtása elősegítheti a fő kihívások eredményes megválaszolását. Mindazonáltal lépéseket lehetne tenni annak érdekében, hogy a szakpolitikai döntéshozatal során egységesebben és hatékonyabban támogassák e célokat. 2. Politikai fejlemények és kihívások 2.1. Aktuális gazdasági fejlemények és kitekintés Aktuális gazdasági fejlemények 2011 elején számos mutató utalt arra, hogy a magyar gazdaság reál-GDP-növekedése a gazdasági egyensúly fokozatos helyreállását kihasználva 3%-hoz közeli értékre gyorsul. A későbbi fejlemények azonban jelentősen árnyalták e képet: a külső feltételek romlása több módon is éreztette hatását (a külső kereslet csökkent, a finanszírozási költségek nőttek, a devizahitelek törlesztő részletei a magasba szöktek), amihez a belső kereslet zsugorodása és a politikai bizonytalanság is hozzájárult. A GDP 2011. évi növekedése végül 1,7%-ot tett ki, mivel a gazdaság húzóereje az exportágazat volt, amely az előrejelzés távlatában is a növekedés alapja marad. Gazdasági kitekintés A Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése szerint a GDP 2012-ben 0,3%-kal zsugorodik, amit 2013-ban 1%-os mérsékelt növekedés követ. Ez a várakozás még nem vette figyelembe az első negyedévre vonatkozó gyorsbecslést, amely a GDP vártnál erősebb, 1,3%-os zsugorodását jelezte előre. A vállalkozások és a háztartások hitelállománya várhatóan a továbbiakban is jelentősen csökken, a tartós és jelentős hitelezési nehézségek elsősorban a vállalatokat érintik hátrányosan. Ilyen előzmények után a 2012. évi magyar konvergenciaprogramban újonnan részletezett intézkedések még tovább fogják szűkíteni a belső keresletet. Az új intézkedések közül várhatóan a 2013. évben bevezetendő pénzügyi tranzakciós adó fogja a legnagyobb negatív hatást gyakorolni a gazdaságra. Mivel elsősorban a vállalatokat érinti, vélhetően csökkenteni fogja a bruttó állóeszköz-felhalmozást (bár a végleges jogszabály részleteitől függően a banki hitelezést is tovább nehezítheti), de az előrejelzések szerint a magánfogyasztási kiadásokra is jelentős negatív hatást fog gyakorolni. A vállalati szektort tovább sújtja az átalakított biztosítási és energiaadó; emellett a 2012-ben bevezetett intézkedések egy része, például az új telekommunikációs adó is további negatív hatásokkal jár, mivel 2013-ban is érvényesül. Noha Magyarország legnagyobb exportpiacai az előrejelzések szerint a 2011 őszén vártnál alacsonyabb ütemben nőnek majd, a nettó export a várhatóan alacsonyabb importigénynek köszönhetően továbbra is jelentős mértékben fog hozzájárulni a növekedéshez. Magyarország várhatóan a 2012. második negyedévétől beinduló új autógyáraknak köszönhetően is növelni fogja piaci részesedését. A becslések szerint a folyó fizetési mérleg egyenlege az előrejelzés távlatában tovább fog bővülni. Az új adópolitikai intézkedésekből az is valószínűsíthető, hogy az infláció az előrejelzés távlatában jóval a központi bank célrátája felett marad[1]. A munkanélküliség ez évtől kezdődően váratóan csökken; a foglalkoztatás 2012/2013. évi növekedése főként a magyar közmunkaprogram bővülésének köszönhető. A magyar hatóságok több strukturális intézkedésnél a Bizottság Quest III modelljét használták a hatások becslésére. Úgy tűnik azonban, hogy az alapul vett feltételezések némelyike (például az adminisztratív terhek 50%-os csökkenése) torzította az eredményeket. A nemzeti reformprogramban és a konvergenciaprogramban bemutatott makrogazdasági előrejelzések mindazonáltal nem közvetlenül épülnek a modellezés eredményeire. A magyar hatóságok egyetértenek a Bizottsággal abban, hogy a gazdaságot az előrejelzés távlatában a nettó export vezérli majd, a belső keresletet illetően azonban – különösen 2013 kapcsán – optimistább nézeteket vallanak. A konszolidációs intézkedések fényében úgy tűnik, hogy a kormányzati fogyasztási kiadások 2012-re előre jelzett csökkenése mennyiségileg alultervezett. A GDP-becslések nominális eltérése kisebb, mivel a hatóságok inflációs előrejelzése az új intézkedések fényében meglepően alacsonynak mondható. A magánfogyasztási kiadások 2013-ra előre jelzett növekedése felültervezett, ami a magánszektorbeli foglalkoztatás növekedésére vonatkozó feltevések optimizmusával magyarázható. A hatóságok 2013-ra a bruttó állóeszköz-felhalmozás kapcsán is optimistább előrejelzést adtak, mivel úgy vélik, hogy a pénzügyi tranzakciós adóhoz hasonló intézkedések inkább a technológiára, és nem a rövidtávú tőkebefektetésekre lesznek hatással. Eljárási és kormányzati kérdések Magyarország a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot is 2012. április 23-án nyújtotta be. A dokumentumok meglehetősen lényegre törőek, nagyjából egységesek, és követik a megállapodás szerinti iránymutatásokat. A két dokumentum egységes szerkezetben vázolja fel a költségvetési konszolidáció erőfeszítéseit és a fő strukturális reformokat, valamint a makrogazdasági konvergenciát alátámasztó reformokat. A nemzeti reformprogram sok olyan intézkedést is tartalmaz, amelyeket még nem hajtottak végre, vagy még tervezés alatt állnak, és ezért nincsenek részletezve. A program emellett felvázolja a 2020. évre vonatkozó nemzeti célszámok megvalósításának állását is, vagyis tágabb összefüggésbe helyezi az azonnali reformprioritásokat. A helyi önkormányzatok, a szociális partnerek, valamint a civil társadalom a nemzeti reformprogram több programja és fontos intézkedése kapcsán részt vehetett konzultációkban, de az átfogó reformstratégiáról nem folytattak konzultációt. A 2012. évi nemzeti reformprogram jogi helyzete nehezen értelmezhető, mivel 2011-től eltérően a kormány nem hozott rendeletet elfogadásáról. 2.2. Kihívások Magyarország hosszú távú potenciális növekedését tartós aggályok övezik. Úgy tűnik, az elmúlt néhány év reformjai a munkaerő-kínálat szempontjából gyümölcsözőek voltak; e jelentős előrehaladást a jövőben is folytatni kell. A munkaerő-piaci reformoknak végső soron azonban a foglalkoztatás és a versenyképesség növekedésében is meg kell mutatkozniuk, ahol azonban még jelentős strukturális kihívások tapasztalhatók. Emellett a potenciális növekedést valószínűleg az is hátráltatja, hogy a bruttó állóeszköz-felhalmozás folyamatosan csökken, a beruházási ráta pedig 1997 óta a legalacsonyabb. A konkrét munkaerő-piaci kihívások közé sorolható az alacsony képzettségű munkaerő iránti nyíltpiaci kereslet támogatása, mivel e csoport foglalkoztatási rátája a 45,1%-os uniós átlaggal szemben csupán 25,9%. Ezenkívül különösen fontos célkitűzés a romák foglalkoztatási rátájának emelése, főként bizonyos régiókban: noha hivatalos statisztikák nem léteznek, egyes becslések szerint[2] foglalkoztatási rátájuk 2010-ben az észak-magyarországi régióban csupán 17% volt, szemben a közép-magyarországi 57%-kal. A benyújtott Társadalmi Felzárkózási (Roma) Stratégia nem igazodik megfelelően a többi fősodorbeli szakpolitikához, ami aláássa a stratégia sikerét. A közmunkára elkülönített források megduplázásával párhuzamosan csökkennek az aktív munkaerő-piaci intézkedésekre fordított kiadások. A munkajövedelem adóztatásában bekövetkezett nem régi változások miatt megemelkedett az alacsony keresetűek határadókulcsa, az pedig nem egyértelmű, hogy a rájuk nehezedő fokozott adóteher enyhítésére szolgáló jelenlegi, bonyolult rendszer milyen hatást gyakorol foglalkoztatási rátájukra. Az ifjúsági foglalkoztatási ráta (mintegy 18%, szemben az uniós átlag 34%-kal) és a kisgyermekes nők munkaerő-piaci részvétele (2011-ben mintegy 49%, szemben az uniós átlag 65,5%-kal) is nagyon alacsony, és noha a gyermekgondozási létesítmények kapacitása korlátozott mértékben ugyan, de emelkedett, az igények kielégítésére továbbra sem elég. Bár a szakképzés területén – ott ahol az üzleti szektor is részt vett a képzések átalakításában – történtek ígéretes fejlemények, az egész életen át tartó tanulás még mindig nem általános. A természettudományok, a matematika, a mérnöki tudományok és a kapcsolódó területek humánerőforrásaiba való beruházás a növekedési potenciál javítása céljából is különösen fontos. Az ilyen képzettséggel rendelkező munkaerő aránya jelenleg nem éri el az Unió átlagát. Az általános oktatás tudományos és matematikai profiljának erősítésével jobban fel lehetne készíteni a tanulókat az ilyen irányú felsőfokú tanulmányokra, az alapkészségek elsajátítására fordított szakképzésbeli figyelem csökkentésével párhuzamosan pedig – legalább az ellensúly megtartása érdekében – javítani kell az általános iskolai oktatás eredményességét. Az oktatási rendszer tervezett változtatásai egyes aggályok szerint tovább mélyíthetik a társadalmi-gazdasági egyenlőtlenségeket. Sem az oktatási kiadások folyamatban lévő és tervezett csökkentése, sem a K+F háttérbe szorítása (a magyar kiadások e téren jelentősen elmaradnak az uniós átlagtól) nincs összhangban az éves növekedési jelentés intelligens növekedésre vonatkozó ajánlásával. A gazdasági bizalom alacsony szintjét egy egész sor mutató jelzi, kezdve a Világbank 2012-es Doing Business kiadványával, ahol Magyarország a befektetővédelmi kategóriában világszinten a 122. helyen áll, egészen az ezen dokumentum 3. szakaszában idézett globális versenyképességi mutatókig. A magyarországi befektetési környezet javítása érdekében meg kell szüntetni az intézményi és szakpolitikai keret stabilitásával, kiszámíthatóságával és átláthatóságával kapcsolatban még egyértelműen fennálló hiányosságokat (lásd még az 1. szövegdobozt). A pénzügyi szektorban a továbbra is jelentős hitelezési nehézségek a vállalatokat kifejezetten hátrányosan érintik. A szakpolitikai fejlemények csak rontottak a helyzeten, hiszen a tágabb gazdasági és szabályozói környezet miatt a külföldi tulajdonban álló bankok anyavállalatai közül sokan amúgy is hitelállományuk csökkentésére kényszerülnek. A banki különadó mellett a devizahitelek kedvezményes végtörlesztése is komoly veszteségeket okozott a bankszektornak, és hozzájárult a szakpolitikával kapcsolatos bizonytalanság növeléséhez, noha a Bankszövetséggel kötött decemberi megállapodás némileg javított a helyzeten. Az új pénzügyi tranzakciós illeték tervezett bevezetése azonban újabb terhet ró az ágazatra. A gazdaság számára megszokott hitelezéshez való visszatérésnek az éves növekedési jelentésben megfogalmazott prioritása ezért továbbra is kihívást jelent. Végül, Magyarország strukturális reformprogramja 2012-től kezdve várhatóan jelentős költségvetési konszolidációt eredményez. A csomag egyes elemei a növekedést is támogatják, és ez a lehetőség más elemekben is megvan: a közlekedési ágazat reformja a jelentős költségvetési megtakarítások mellett például hatékonyság- és a teljesítményjavulást is hozhat. Noha a nemzeti reformprogramból ez nem látszik egyértelműen, az egészségügyben tervezett reformok szintén hozzájárulhatnak a költségvetés fenntarthatóságának javításához. Összességében azonban a szakpolitikák kombinációja regresszív, és nincs összhangban az éves növekedési jelentésben megfogalmazott, differenciált, növekedésbarát költségvetési konszolidáció prioritásával. Általában megállapítható, hogy igen nagy szükség van az államadósság magas arányának csökkentésére. A különösen a 2002–2006-os időszakban magas költségvetési hiány eredményeként az államadósság szerkezete és finanszírozása a gazdaságot is sebezhetővé teszi, hiszen az adósság közel fele devizában denominált (és kb. 70%-a külföldiek felé áll fenn). 1. szövegdoboz: A túlzott egyensúlyhiány esetén követendő eljárással kapcsolatos részletes vizsgálat eredményeinek összefoglalása Magyarország gazdasága a 2009-ig tartó időszakban komoly külső és belső egyensúlyhiányba került; a mára tartóssá vált kiigazítási kényszer jelentős kihívás. A magas államadósság-állomány és a jelentősen negatív nettó nemzetközi befektetési pozíció (2010-ben a GDP 81,3%-a, illetve -112,5%-a) elsősorban a globális gazdasági és pénzügyi válság előtti éveket jellemző tartós ikerdeficit eredménye (a költségvetési kiigazítás már 2006 közepén megkezdődött, de igen magas hiányszintről). Ebben az időszakban Magyarország költség-versenyképessége különösen a régióbeli vetélytársakkal szemben romlott. A válság elmélyülésekor megtörtént az ország nettó külső egyensúlyának éles kiigazítása, de ez az egyensúly még erősen ingatag. 2008 végétől kezdve a folyó fizetési mérleg többletet mutatott fel, mivel a belső kereslet összeomlott, és – részben a 20 milliárd EUR összegű EU–IMF pénzügyi segítségnyújtási program keretében – korrekciós lépések kezdődtek. A többlet kialakulását a költség-versenyképesség jelentős javulása is elősegítette, amit főként a forintleértékelődés és a reálbércsökkenés tett lehetővé. A Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése szerint a nettó nemzetközi befektetési pozíció 2013 végére meredeken, jóval a GDP 90%-a alatti szintre fog csökkenni. A Bizottság szolgálatainak az államadósság fenntarthatóságára vonatkozó számításai azt mutatják, hogy az előttünk álló évtizedben stabilan csökkenő pályára lehet állítani az államadósságot, de a pénzügyi piacokon uralkodó folyamatos feszültség könnyen megfordíthatja e folyamatot. Az állami eladósodottság határozott csökkenése annál is fontosabb, mivel az ilyen magas adósságállomány továbbgörgetése mindig jelentős sebezhetőséggel jár. A kapcsolódó kockázatok miatt a hatóságok elővigyázatossági pénzügyi támogatást kértek az EU-tól és az IMF-től, de a tárgyalások még nem kezdődtek meg. Magyarország középtávú növekedési kilátásai ezzel egy időben legfeljebb mérsékeltnek nevezhetők, részben a szakpolitikával kapcsolatos bizonytalanság miatt. A becsült potenciális növekedés jelenleg sokkal alacsonyabb, mint a szomszédos országoké: a 2011–2013-as időszakban 0,2–0,4% között mozog. Az ország hosszú távú növekedési potenciáljával kapcsolatos tartós aggályok nagymértékben a munkaerőpiac gyengélkedésének és a beruházások sosem látott alacsony szintjének köszönhetők. E növekedésgátló tényezők részben az FDI-beáramlás 2009-ben kezdődő jelentős csökkenéséből eredeztethetők, az újra befektetett nyereség visszaeséséhez is kötődően. A gazdasági bizalom alacsony szintje elsősorban a válsággal, legújabban azonban a szakpolitikai környezet jelentős (és gyakran ellentmondásos) változásaival magyarázható. A magánszektor adósságállománya (a GDP 155%-a) kiemelkedően magas a felzárkózó gazdaságok között. A közelmúlt gyors hitelállomány-csökkentése ellenére az adósságállomány jelenlegi összetétele (a pénzügyi kimutatások adatai alapján több mint 60%-ban devizahitelekről van szó) még mindig aggodalomra ad okot, továbbra is jelentősen terhelve Magyarország erősen összekapcsolt bankszektorát. A közelmúltban tapasztalt magas szuverén CDS-felárak számos negatív következménnyel járnak a gazdasági kilátásokra, és hozzájárultak a reálgazdaság finanszírozási költségeinek emelkedéséhez. Ezzel összefüggésben hasznos lenne, ha a szakpolitikai válasz magában foglalná a tartós makrogazdasági növekedés feltételeinek megteremtését, valamint a magán- és a közszereplők hitelállományának fokozatos, de tartós csökkentését. Ezzel az ország bizonyos fokig a piaci megítélés változásaitól is függetleníthetné magát, és újra vonzóvá válhatna a közvetlen külföldi befektetések szempontjából. A szakpolitikai kezdeményezések céljaként ezért a kiszámítható szakpolitikai környezet és a jól működő intézményi háttér megteremtését lehetne kitűzni, ami jótékony hatással lehetne az adósságállományból adódó sebezhetőség tartós csökkentésére is. Emellett az ország potenciális növekedésének elősegítése érdekében a munkaerő-piacon és a termékpiacokon is érdemes strukturális reformokat végrehajtani. 3. A szakpolitikai program értékelése 3.1. Költségvetési politika és adózás Költségvetési fejlemények és adósságdinamika A 2012. évi konvergenciaprogram megerősíti a konvergenciaprogram 2011. évi változatában megállapított hiánycsökkentési pályát, vagyis a 2012-re vonatkozó 2,5%-os, illetve a 2013-ra vonatkozó 2,2%-os GDP-arányos hiánycélt. A tervek szerint a hiány 2015-ig tovább csökken, a GDP 1,5%-ára. Ezzel párhuzamosan az (újraszámított) strukturális egyenleg[3] a 2011. évi 4,0%-os GDP-arányos értékről 2012-ben 1,9%-ra, 2013-ban pedig 1,2%-ra javul, majd 2014-ben és 2015-ben is kismértékben javul. Ez alapján a GDP 1,5%-ának megfelelő középtávú költségvetési hiánycél – amely megegyezik a 2011-ben kitűzött céllal és kellőképpen tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit – 2013-ban teljesül, vagyis a 2012. évi konvergenciaprogram a 2011. évinél két évvel előbb kívánja megvalósítani a hiánycélt[4]. Ezen a pályán haladva a hiány 2012-től kezdve a 3%-os GDP-arányos küszöb alatt maradna. 2011-ben az államháztartási egyenleg a 2011. évi konvergenciaprogramban előirányzott 2% helyett 4,3%-os GDP-arányos többletet mutatott. A Bizottság szolgálatainak számításai szerint a 2011. évi konvergenciaprogram alapján 2011-ben az egyszeri intézkedéseket leszámítva közel 6%-os GDP-arányos hiány volt várható, a 2011. évi költségvetési teljesítményadatok alapján viszont mintegy 5¼% teljesült[5], vagyis az eredmény közel ¾%-kal jobb lett. A vártnál jobb eredmény főként az önkormányzati szektor teljesítményének javulásával – várt hiányának kisebb többletbe fordulásával – magyarázható (a GDP 0,5%-a), illetve az év második felében hozott olyan takarékossági intézkedésekkel, mint a jövedéki adók emelése és a költségvetési fejezeteket érintő kiadáscsökkentések (a GDP mintegy 0,2%-a). Ami az egyszeri intézkedéseket illeti, az átcsoportosított magánnyugdíj-pénztári vagyon bevételi hatása GDP-arányosan 0,7 százalékponttal nagyobb volt, mint a 2011. évi konvergenciaprogramban várt 9%. A GDP-arányos hiány csaknem 1%-kal javult az egyszeri kiadások kapcsán is, mivel végül nem került sor a tartozások átvállalására és a PPP-szerződések kiváltására[6] (együttesen a GDP csaknem 2%-a), és ezt csak kisebb mértékben helyettesítették egyéb kiadások[7]. A GDP 2,5%-ának megfelelő 2012. évi hivatalos hiánycél elérését a 2011. évi konvergenciaprogramhoz képest további takarékossági intézkedések támogatják (a Bizottság szolgálatainak számításai szerint a GDP mintegy 1¾%-ának megfelelő mértékben), azzal a céllal, hogy ellensúlyozzanak bizonyos növekvő kiadásokat és csökkenő bevételeket, amelyek részben a vártnál rosszabb gazdasági növekedéshez köthetők[8]. E további megtakarítások kizárólag bevételnövelő intézkedéseket takarnak, például az általános áfakulcs 25-ről 27%-ra emelését, valamint néhány közelmúltban bejelentett adót (ilyen például a telekommunikációs szolgáltatásokra kivetett tartós adó). A kiadáscsökkentéseket (vagyis a költségvetési fejezetek – részben a 2012. évi konvergenciaprogramban bejelentett – kiadáscsökkentéseit) teljesen ellensúlyozták a kiadásnövelő intézkedések (vagyis a 2011. decemberi, bankszektorral kötött megállapodással kapcsolatos kiadások, továbbá a közmunkaprogram kibővítése). A Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése szerint a 2012. évi hiánycél várhatóan teljesül. Az előrejelzés azonban a GDP mintegy 0,9%-ának megfelelő mértékben egyszeri intézkedéseket is figyelembe vesz (főként az ideiglenes ágazati különadókat). Az ideiglenes intézkedések nélkül a költségvetés hiánya megközelítené a GDP 3½%-át. Az előrejelzés feltételezi továbbá, hogy (teljes mértékben) felhasználásra kerül a GDP közel 1½%-ának megfelelő rendkívüli tartalék, amelyet a hiánycél teljesítésének biztosítása érdekében hoztak létre, az előre nem látott fejlemények ellensúlyozására[9]. A konvergenciaprogram ezzel szemben továbbra is feltételezi, hogy 2012-ben a GDP 0,4%-ának megfelelő mértékben rendelkezésre fog állni a rendkívüli tartalék. A különbség abban rejlik, hogy a Bizottság szolgálatai a gyógyszertámogatás és a közlekedési ágazat kapcsán a GDP közel ½%-ának megfelelő mértékű túlköltekezést valószínűsítenek. A 2012. évi konvergenciaprogram alapján a költségvetés hiánya 2013-ban – további intézkedések nélkül, és a GDP közel 1%-át kitevő ágazati különadók fokozatos megszüntetésére is figyelemmel – várhatóan eléri a GDP 3,6%-át, vagyis csaknem a GDP 1½%-ának megfelelő mértékben magasabb a hiánycélnál[10]. Ez összhangban van a Magyarország számára a túlzotthiány-eljárás keretében kibocsátott 2012. márciusi tanácsi ajánlást alátámasztó hiány-előrejelzéssel. Ennek ellensúlyozására a 2012. évi konvergenciaprogram további bevételnövelő[11] és kiadáscsökkentő intézkedéseket sorol fel, a GDP mintegy 1,7%-ának megfelelő mértékben (a részleteket lásd a 2. szövegdobozban). A Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése a GDP 1,7%-át kitevő hiánycsökkentő hatásnak csupán mintegy kétharmadát (vagyis a GDP 1,1%-át) tudta figyelembe venni, mivel – főként a kiadási oldalon – az intézkedések alulrészletezettsége kockázatos színben tüntette fel a végrehajtás sikerét. A 2012. évi konvergenciaprogram szerint a 2,2%-os GDP-arányos hiánycél a GDP legalább 0,2%-ának megfelelő rendkívüli tartalék megtartása mellett[12] is teljesülni fog, a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése viszont 2,9%-os GDP-arányos hiányra és a rendkívüli tartalék teljes felhasználására számít. A magasabb hiány-előrejelzés a takarékossági intézkedésekhez kapcsolódó végrehajtási kockázatok mellett a makrogazdasági kilátások romlásával is összefügg. Meg kell jegyezni, hogy a konszolidációs intézkedések minősége is kérdéseket vet fel, mivel főként a bevételi oldalra összpontosítanak, és – figyelembe véve az üzleti környezet annak köszönhető romlását is, hogy az eredetileg fokozatosan megszüntetni kívánt ideiglenes ágazati különadókat lényegében ugyanazon ágazatokat terhelő állandó jellegű ágazati adókkal váltják fel – akár a gazdasági növekedést is gátolhatják. A 2012. tavaszi előrejelzés elkészítését követően új információk láttak napvilágot. A kormány ismertette a költségvetési fejezetek előirányzatainak csökkentésére vonatkozó részleteket[13], illetve határozatával 2013 vonatkozásában nominális szinten befagyasztotta a központi költségvetési alrendszer áru- és szolgáltatásvásárlással kapcsolatos kiadásait (az összesített hiánycsökkentő hatás a GDP 0,2%-ának felel meg). A kormány végül május 11-én olyan adócsomagot terjesztett az országgyűlés elé, amely több elem tekintetében is eltért a 2012. évi konvergenciaprogramban ismertetettől. Az egyes paraméterek változása (például a tervezettnél alacsonyabb adó kivetése az energia- és a közműszolgáltatókra) összességében a GDP közel 0,1%-ának megfelelő mértékben csökkenti a bevételeket, amit a becslések szerint a pénzügyi tranzakciós illetékből származó bevételek magasabb szintje fog ellensúlyozni. Ezen új információk figyelembevételével a 2013. évi hiány várhatóan a GDP 2,7%-ára esik. || 2. háttérmagyarázat: A főbb költségvetési intézkedések || || Bevétel || Kiadás || || 2011 || || Az egykulcsos szja bevezetése (a GDP -1,8%-a) A társaságiadó-csökkentés egész éves hatása (a GDP -0,25%-a) A korábbi kötelező magánnyugdíj-pénztári pillér gyakorlati megszüntetése (egyszeri jelleggel: a GDP +9,7%-a, tartósan: a GDP +1,3%-a) || A költségvetési fejezetek előirányzatainak csökkentése (a GDP -0,8%-a) A MÁV-adósság átvállalása (a GDP +0,2%-a) Az MFB tőkeemelése (a GDP +0,1%-a) Az EU Bíróságának döntése miatti áfa-visszatérítés (a GDP +0,7%-a) A bankokkal kötött megállapodással kapcsolatos kiadások (a GDP +0,2%-a) || || 2012 || || A pénzügyi ágazat különadójának fenntartása az eredeti szinten ( a GDP +0,3%-a) Az általános áfakulcs 25-ről 27%-ra emelése (a GDP +0,5%-a) A munkáltatók által fizetett tb-járulék emelése (a GDP +0,4%-a) A távközlési adó bevezetése (a GDP 0,1%-a) Egyéb adóemelések (a GDP 0,8%-a) Az szja-reform nettó hatása (a GDP +0,3%-a) || A közszféra béreinek nominális befagyasztása és a bérkompenzáció (a GDP -0,1%-a) A munkanélküli-ellátások és a táppénz csökkentése (a GDP -0,4%-a) A nyugdíjrendszer felülvizsgálata (a GDP -0,2%-a) A közösségi közlekedés átalakítása (a GDP -0,1%-a) A gyógyszertámogatás csökkentése (a GDP -0,3%-a) A közszektor hatékonyságának növelése (a GDP -0,2%-a) A költségvetési fejezetek előirányzatainak csökkentése (a GDP -0,8%-a) A bankokkal kötött megállapodással kapcsolatos kiadások (a GDP +0,4%-a) Bérkompenzáció a magánszektorban (a GDP +0,4%-a) A közmunkaprogramok bővítése (a GDP +0,2%-a) A MÁV-támogatás növelése ( a GDP +0,2%-a) || || 2013 || || A magasabb társaságiadó-kulcs fenntartása (a GDP +0,3%-a) Az ágazati különadók fokozatos megszüntetése (a GDP -0,9%-a) Az szja-adóalap szűkítése (a GDP -0,3%-a) A pénzügyi tranzakciós illeték bevezetése (legalább a GDP 0,4%-a) A biztosítók és az energiaszolgáltatók adójának emelése (a GDP +0,2%-a) A távközlési ágazat adójának és a mezőgazdaság fordított áfájának teljes éves hatása (a GDP 0,1%-a) Az elektronikus útdíj bevezetése (a GDP 0,25%-a) || A bankokkal kötött megállapodással kapcsolatos kiadások (a GDP +0,2%-a) További megtakarítások a nyugdíjrendszerben (a GDP -0,1%-a) A gyógyszertámogatás további csökkentése (a GDP -0,3%-a) A közszektor hatékonyságának fokozása (a GDP -0,3%-a) A közmunkaprogramok további bővítése (a GDP +0,1%-a) Alacsonyabb bérkompenzáció a magánszektorban (a GDP -0,1%-a) A közoktatásban dolgozók fizetésének emelése (a GDP 0,1%-a) Az állami vállalatok támogatásának csökkentése (a GDP -0,1%-a) A Kutatási és Technológiai Innovációs Alap támogatásának csökkentése A közszektor áru- és szolgáltatásvásárlással kapcsolatos kiadásainak befagyasztása (a GDP -0,2%-a) || || 2014 || || Az elektronikus útdíj teljes éves hatása (a GDP 0,25%-a) || A bankokkal kötött megállapodással kapcsolatos kiadások (a GDP +0,2%-a) A közoktatásban dolgozók fizetésének emelése (a GDP 0,4%-a) || Megjegyzés: Az e táblázatban feltüntetett költségvetési hatások a programból lettek átvéve, vagyis a nemzeti hatóságok adatai. A pozitív/negatív előjel azt jelzi, hogy a bevételek vagy a kiadások nőnek/csökkennek az intézkedés következtében. A részletezettség mértéke a konvergenciaprogramban rendelkezésre bocsátott információkra vezethető vissza. Az (újraszámított) strukturális egyenleg a 2010-ben a GDP 1,4%-ának, 2011-ben pedig a GDP 0,3%-ának megfelelő romlás után 2012-ben a tervek szerint a GDP 2,1%-ának megfelelő mértékben javul. 2013-ban az (újraszámított) strukturális egyenleg javulása a GDP 0,7%-át teszi ki, amely megfelelő előrehaladást jelentene a középtávú költségvetési cél felé. Sőt, ezzel 2013-ban megvalósulna a GDP 1,5%-ában meghatározott, 2011 óta változatlan középtávú költségvetési cél. Ez azt jelentené, hogy az (újraszámított) strukturális egyenleg alapján a középtávú költségvetési cél a 2011. évi konvergenciaprogrammal szemben már a programidőszak alatt teljesülne, mégpedig alacsonyabb gazdasági növekedési kilátások mellett, a hiánycél megtartásával. A Bizottság szolgálatainak értékelése alapján azonban a GDP-arányos strukturális egyenleg csak 0,3 százalékponttal javul, a GDP 1,8%-ára. Ennek megfelelően a Bizottság szolgálatai – az egyes takarékossági intézkedésekhez kötődő végrehajtási kockázatok és egy kevésbé optimista makrogazdasági forgatókönyv figyelembevételével – úgy értékelik, hogy a középtávú költségvetési cél megvalósítása nem megfelelő. A kiadási célszámok a program szerint 2013-ban teljesülnek. Ha azonban elfogadjuk azt a feltételezést, hogy a gazdasági növekedés meg fogja haladni a Bizottság szolgálatai által a közös módszertan alapján becsült középtávú potenciális növekedést, akkor a reálértéken számított közkiadások növekedése 2014-ben és 2015-ben is meg fogja haladni a referenciaértéket. A 2012. tavaszi előrejelzés alapjául szolgáló forgatókönyv szimmetrikus kockázatoknak van kitéve. A magasabb hiány felé mutató kockázatokat (ilyen például a diák- és lakáshitelek utáni támogatások növekedése, a központi bank veszteségeinek valószínű fedezése, valamint az állami vállalatok adósságállományával és a mindig ugyanazon költségvetési fejezeteket érintő kiadáscsökkentésekkel kapcsolatos kockázatok) adott esetben ellensúlyozhatják a hiány csökkentése felé mutató kockázatok, például a helyi önkormányzati rendszer egyenlegjavulása, és a befektetők potenciálisan növekvő, a kamatkiadásokat csökkentő kockázatvállalási kedve. A kormány tervei szerint az államadósság a programidőszak alatt fokozatosan csökkenni fog, 2013-ban a GDP 77%-a, 2015-ben pedig még alacsonyabb, a GDP 73%-a lesz, de még mindig meg fogja haladni a GDP 60%-ában meghatározott referenciaértéket. Az adósságcsökkentési célszám tekintetében Magyarország 2013-ban és 2014-ben egy olyan átmeneti szakaszban lesz, amelyben a tervek megfelelő előrehaladást biztosítanak az adósságkritérium teljesítése felé. Sőt, a tervek szerint az átmeneti időszak végén, azaz 2015-ben teljesülni fog az adósságcsökkentési célszám. A Bizottság szolgálatainak értékelésében ugyanakkor, feltételezve, hogy 2012-ben nem kerül sor állami vagyon értékesítésére, az adósságráta kevésbé dinamikusan fog csökkenni, 2013-ig csak a GDP 78%-ára. Hosszú távú fenntarthatóság A népesség elöregedéséhez kötődő kiadások hosszú távon várható változásának hatása nem éri el az uniós átlagot. A kiinduló, meglehetősen kedvező költségvetési pozíció ellensúlyozza e költségek hosszú távú növekedését. A Bizottság szolgálatai által készített szimuláció alapján, a szakpolitika változatlanságát feltételezve az adósság 2020-ig a GDP 74,8%-ára csökken. Az államadósságra vonatkozó referenciaérték felé történő hosszú távú előrehaladáshoz az előrejelzés távlatán túlmutató, további költségvetési konszolidáció szükséges. A program teljes körű végrehajtása ugyanakkor elég lenne ahhoz, hogy az adósság 2020-ig meredekebben csökkenő pályára álljon, még akkor is, ha a GDP 60%-ában meghatározott referenciaértéket ezzel sem sikerülne elérni. Középtávon elégséges elsődleges többletek biztosításával javítani lehetne az államháztartás fenntarthatóságát. Költségvetési keret Az előző költségvetési keret sikerére utaló kezdeti jelek után a jelenlegi kormány alapvetően átszabta azt, amivel a működési hatékonyság egyes aspektusai gyengültek, mások viszont erősödtek. A 2012. január 1-jével hatályba lépő új Alaptörvény tiltja olyan költségvetés elfogadását, amelynek következményeként az államadósság meghaladná a GDP 50%-át. Mindaddig, amíg az adósságráta még e szint felett van, csak olyan költségvetés fogadható el, amely az adósságráta csökkentésével jár. Az adósságráta leszorításának időszakában a költségvetési hatásokkal bíró kérdésekben az Alkotmánybíróság hatásköre is korlátozott marad. Az adósságplafon felé való közelítés szabályait és a Költségvetési Tanácsra vonatkozó operatív szabályokat a 2011 decemberében elfogadott gazdasági stabilitási törvény rögzíti[14]. Emellett az új államháztartási törvény is tartalmaz jelentős (nagy részben újból megerősített) rendelkezéseket az éves és a középtávú költségvetési tervezés vonatkozásában. Magyarország Alaptörvénye és a többi fent említett jogszabály összességében olyan költségvetési irányítási keretet ad Magyarországnak, amely számos pozitívumot tud felmutatni. Az új rendszer gyakorlatilag lehetetlenné teszi, hogy gazdaságilag kedvező időszakokban helytelen költségvetést fogadjanak el; a féléves felülvizsgálat lehetőséget ad az államadósság megengedett szinten felüli emelkedésének utólagos korrekciójára, a költségvetési tervezés folyamatában pedig kulcsfontosságú szerepet kap a Költségvetési Tanács. A helyi önkormányzatok eladósodása központi ellenőrzés alá került. Az államháztartási törvény vonatkozó rendelkezéseivel létrejöttek a középtávú költségvetési tervezés keretrendszerének alapjai. Az új intézményi keret azonban tartalmaz még hibákat, különösen az adósságcsökkentési szabály kialakítása kapcsán. Először is, a szabály ugyan anticiklikus, de nem áll közvetlen kapcsolatban a kibocsátási réssel, vagyis nem garantált, hogy olyan eredményre vezet, amely megfelel a strukturális költségvetés egyensúlyára vonatkozó követelménynek. Másodszor, a jogszabályok nem adnak útmutatást arról, hogy jelentős gazdasági recesszió idején mekkora mértékben lehet eltérni az adósságszabálytól (mentesítés). Harmadszor, a keret az előírt adósságcsökkentési ütemtől való eltérés esetén lehetőséget ad ugyan a költségvetés azonnali felülvizsgálatára és kiigazítására, de ehhez nem szab meg határidőket. Végül, az is előfordulhat, hogy az adósságcsökkentési szabály (az adósság meghatározásának eltérése miatt is) nem biztosítja az adósságcsökkentés ütemére vonatkozó magyar kötelezettség teljesülését és a középtávú költségvetési cél elérését. Ami a költségvetés-tervezés hatásosságát illeti, a kormánynak a központi költségvetés tervezése kapcsán kifejezetten lehetősége van arra, hogy a távolabbi három év fő számait bármikor különösebb indokolás nélkül módosítsa, és azt sem kell jeleznie, hogy az éves költségvetés elkészítésekor e terveket fogja-e alapul venni. A költségvetés-tervezés többéves jellege tehát még nem biztosított. Ami a költségvetési folyamat átláthatóságát illeti, nincs meghatározva az információkhoz való hozzáférés joga, nincsenek kikötve az adatok közzétételére vonatkozó határidők, és a költségvetési ügyekkel kapcsolatos közérdeklődésnek sem szentelnek elég figyelmet. A Költségvetési Tanács jogszabályban rögzített elemzési hatáskörei és anyagi erőforrásai nem állnak arányban az éves költségvetési törvénnyel kapcsolatos vétójogával. A nemzetközileg bevált gyakorlat alapján a költségvetés-tervezés színvonalát és hitelét azzal lehetne növelni, ha a Költségvetési Tanács készítené el a kiinduló makrogazdasági előrejelzést a költségvetési tervezethez és a középtávú tervezéshez, valamint az előzetes hatásvizsgálatot a költségvetést érintő főbb szakpolitikai kezdeményezésekhez (például az adójogszabályokhoz, ideértve a rendes költségvetési cikluson kívül esőket is). A Költségvetési Tanács nem rendelkezik megfelelő méretű és elkötelezettségű elemző személyzettel, noha elnöke 2012 márciusa óta versenyképes fizetésre jogosult, és a testület kiegészült egy kisebb titkársággal. Ezen előzmények figyelembevételével a 2011 júliusában tett ajánlások részben teljesültek. Létrejöttek az új alkotmányos költségvetési irányítási keret működtetéséhez szükséges szabályok, de a keret kialakítása még nem tökéletes. Úgy tűnik, az új, számszerűsített éves szabály túl nagy hangsúlyt helyez az éves költségvetési ciklusra és nem viszi előre a középtávú költségvetési tervezést, amely az új keretben is csak jelzés értékű. A Költségvetési Tanács elemzési hatáskörei és erőforrásai nem állnak arányban nemrégiben kapott erős vétójogával. Továbbra is szükség van a költségvetési információk hozzáférhetőségének javítására, figyelembe véve azt is, hogy a költségvetéssel kapcsolatos közérdeklődés felkeltésével hozzá lehetne járulni a költségvetés közmegegyezésen alapuló konszolidációjának sikeréhez, valamint a nemzeti költségvetési keretekről szóló irányelv átláthatósági követelményeinek teljesítéséhez. Adórendszer A magyarországi adóterhek mértéke 2011-ben ideiglenesen, 1,5 százalékponttal a GDP 36%-ára esett, de 2012-ben várhatóan a GDP mintegy 38,5%-ára fog nőni. Ez az érték közel van az EU-27 39,2%-os átlagához, de a hasonló tagállamokhoz képest magas (Szlovákia: 29,2%, Észtország: 33,3%, Cseh Köztársaság: 35%). A növekedés szempontjából legkevésbé hátrányosnak tartott adók tekintetében megállapítható, hogy a fogyasztási adók aránya már 2011-ben is meglehetősen magas volt, és várhatóan még tovább fog emelkedni, miközben a rendszeres vagyonadókból származó bevételek elmaradnak az átlagtól. A társaságiadó-bevételek visszaestek azóta, hogy az adó kulcsa 2010-ben bizonyos összeghatár alatt 19%-ról 10%-ra csökkent. A személyi jövedelemadóból származó bevételek szintén csökkentek, mivel 2011-ben a progresszív rendszert felváltotta a 16%-os mértékű egykulcsos adó. Ezenkívül 2011-ben új, bőkezű és általános családi adó-jóváírási rendszert vezettek be, amely különösen a három- vagy többgyermekesek számára biztosít jelentős adókedvezményeket. Ezt részben az alacsony és középkeresetűek számára rendelkezésre álló alkalmazotti adójóváírás 20%-os csökkentéséből finanszírozták. A 2010-ig tartó évtizedben Magyarországot a munkajövedelmek erős adóztatása jellemezte, amely különösen az alacsony keresetűeket sújtotta (a magyarországi egyedülálló keresők adóéke – az átlagbér 67%-a – 2010-ben a negyedik legmagasabb volt az EU-ban). Noha a közelmúltbeli reformnak köszönhetően a munka implicit adókulcsa a 2010-es 39,4%-ról 2011-ben mintegy 35%-ra esett, a munka adóterhe Magyarországon továbbra is magas. 2012-ben a személyi jövedelemadó alapja az alacsony és a középkeresetűek esetében leszűkült, ugyanakkor teljesen megszűnt az alkalmazotti adójóváírás, aminek következtében az alacsony keresetűek általános adóterhe végeredményben nagyobb lett. Egy egyedülálló, átlagbéres munkavállaló adóterhe például 2,4 százalékponttal nőtt. Meg kell jegyezni továbbá, hogy a munkavállalók által fizetett társadalombiztosítási járulékok is emelkedtek, 1 százalékponttal. Az adóék növekedése a munkaerő jelentős hányada, különösen az alacsony képzettségűek és a második keresők számára csökkentette a hivatalos munkaerőpiacon való részvétel vonzerejét. Ezzel szemben a magas keresetű munkavállalók körében várható kedvező irányú munkaerő-piaci hatás csak korlátozott lehet, hiszen aktivitásuk már így is jelentős. A magánszektorban a nem tervezett kedvezőtlen munkaerő-piaci hatások ellensúlyozására bértámogatási rendszert vezettek be, amelyben a nettó béreket nominálisan szinten tartó munkáltatók adókedvezményekben részesülhetnek (lásd még a 3.3. szakaszt). A közszférában dolgozók számára a kormányzat automatikus kompenzációról gondoskodott. A bérkompenzációs intézkedések költségvetési hatását hivatalosan a GDP mintegy 0,6%-ra becsülik. Emellett az egykulcsos adó bevezetésével nőtt a magasabb fogyasztási hajlandósággal rendelkezők adóterhe, ami rövid távon ronthatja a növekedést és a költségvetés dinamikáját. A magasabb keresetűek szélesebb szja-alapjának 2012 utáni fenntartásával olyan megtakarításokat lehetne elérni a jelenlegi tervekhez képest, amelyek révén a költségvetésre semleges módon lehetne némileg kompenzálni az alacsony keresetűeket. Érdemes megemlíteni, hogy – az egykulcsos adó eredeti céljával éppen ellentétben – az adókedvezmények még összetettebbé tették a rendszert. Bevezetésre került több új fogyasztási típusú adó, például az egészségtelen ételekre vagy az autóbiztosításokra kivetett adó, és megemelték több már létező adó vagy illeték mértékét is. Az általános áfakulcs 25-ről 27%-ra emelkedett (a legmagasabb az EU-ban). A 2010-ben ideiglenesen bevezetett különadók a tervek szerint fokozatosan megszűnnek (távközlés, kiskereskedelem és energiaszektor), illetve 2013-ban a felére csökkennek (pénzügyi szektor). A 2012. évi konvergenciaprogramban azonban több olyan új, tartós adónem bevezetését is bejelentették, amelyek gyakorlatilag ugyanezeket az ágazatokat terhelik; ilyen például a pénzügyi tranzakciós illeték (a GDP 0,45%-a), a távközlési szolgáltatásokra kivetett adó (a GDP 0,15%-a), valamint a biztosítási szolgáltatásokra és az energiaszolgáltatókra kivetett terhek emelése (a GDP 0,2%-a). Mivel a közelmúltbeli adóreformok a jövedelemadók arányának csökkenéséhez és a fogyasztási adók további emelkedéséhez vezettek, a fő kérdés jelenleg nem a növekedést elősegítő adóváltozások bevezetésére vonatkozik, hanem a közelmúltbeli reformok akaratlanul előidézett, viselkedést megváltoztató hatásainak kiszűrésére, mivel azok alááshatják a növekedési kilátásokat; e hatások közé tartozik a különadók és az azokat 2013 után felváltó tartós adók befektetési környezetre gyakorolt romboló hatása). A rendszeres vagyonadókból származó adóbevétel Magyarországon csupán a GDP 0,35%-ának felel meg, így az uniós (vagyis a 19 figyelembe vehető tagállam adataiból képzett) átlaghoz való közeledés a GDP mintegy 0,5%-ának megfelelő többletbevételt eredményezhetne. Ilyen célú intézkedésekkel a kiszolgáltatott háztartásokra gyakorolt negatív hatások is csökkenthetők. Az adórendszer általános átvilágítása az adóügyi kormányzással kapcsolatos problémákra is rámutatott. A magyar adórendszer jellegzetessége a jelentős mértékű adócsalás, ami az árnyékgazdaság nagy méretében és a be nem jelentett munkavégzésre utaló jelekben nyilvánul meg. Az árnyékgazdaság mérete közel 24%, vagyis lényegesen nagyobb a 16%-os uniós átlagnál. A magyarok közül sokan csak minimálbérre vannak bejelentve, amiből arra lehet következtetni, hogy az adóeltitkolás gyakori jelenség, noha valószínűleg nem annyira, mint egyesek állítják (egy esetleges minimálbér-emelés bevételi hatását túlbecsülve, foglalkoztatási hatását pedig alulbecsülve)[15]. A vizsgálatok szerint a jövedelemeltitkolás az önfoglalkoztatók körében is előfordul. A kormány nemrégiben jó irányba mutató intézkedéseket hozott, például lehetővé tette a be nem jelentett ellenőrzéseket és megemelte a pénzbírságokat. 3.2. Pénzügyi szektor A magyarországi bankszektor pénzügyi mutatói szilárdak, noha az összesített számok elrejtik az egyes bankok közötti jelentős eltéréseket. Az Európai Bizottság által 2011 októberében indított és az Európai Bankhatóság által koordinált ideiglenes bankfeltőkésítési vizsgálat keretében egyetlen magyar bankot sem azonosítottak feltőkésítést igénylőként, de a nem teljesítő hitelek aránya elérte a 13,5%-ot, a társasági nem teljesítő hitelek aránya pedig a legmagasabb az Unióban. A bankszektor gyengült, visszavezethetően az erőtlen gazdasági teljesítményre, a devizahiteleknek való kitettségre és a kedvezőtlen szakpolitikai intézkedésekre. Több nagy bank olyan külföldi anyavállalatok tulajdonában van, amelyek maguk is kénytelenek megfelelni a szabályozói és a piaci tőkekövetelményeknek. A gazdaságnak nyújtott hitelezés zsugorodott, a legtöbb regionális versenytárshoz képest is. A hitelfeltételek különösen a vállalati szektorban szigorúak, a vállalati hitelezés 2011 decemberében négyéves mélypontra süllyedt. A kockázati tőkebefektetések 2011-ben több mint 10%-kal estek, ami a legrosszabb ilyen adat az EU-27-ek között. A 2011. évi országspecifikus ajánlás Magyarországtól a jelenlegi kkv-támogatások eredményességének értékelését és a nem banki finanszírozást javító állami programok kiigazítását kérte. Magyarország az ajánlással összhangban, a kihasználtság és a tőkeáttételi hatás fokozása érdekében korszerűsítette JEREMIE programját. Ezzel összefüggésben 2011 tavaszán bevezették a Kombinált Mikrohitel konstrukciót, amelynek keretében a mikrovállalkozások vissza nem térítendő támogatásokhoz és hitelekhez juthatnak hozzá. A pályázatok újabban a magvető és a kockázati tőke területén is benyújthatók: 2011-ben a kockázati tőkéből finanszírozott beruházások állománya több mint megháromszorozódott. 2011 végére több mint 200 millió eurónyi támogatás (főként közpénz) jutott el a JEREMIE program kedvezményezettjeihez, a végrehajtást innovatív eszközökkel gyorsították fel. A kezességvállalások különösen jelentős multiplikátorhatást gyakoroltak. Az Új Széchenyi program keretében Magyarország fokozta a vállalkozásfejlesztésre szánt erőforrások kihelyezését is. A 2011-ben módosított Széchenyi Kártya program a magyar hitelintézetek bevonásával hitelkártya-alapú, alacsony kamatozású hiteleket kínál mikro-, kis- és középvállalkozásoknak. A hitelekhez gyakran társul kamat- és garanciadíj-támogatás. Eddig több mint 150 000 kártyát bocsátottak ki összesen mintegy 3,5 milliárd eurónyi hitelkerettel, a 2011-ben szerződött összegek pedig nominálisan több mint 8%-kal emelkedtek. Továbbra is aggályokra ad azonban okot, hogy a fiatal innovatív vállalkozások és az induló vállalatok nem tudják teljesíteni a vissza nem térítendő támogatások pályázati feltételeit, noha e mögött jogos megfontolások is rejlenek. Az Új Széchenyi Terv pályázati felhívásai például megkövetelik, hogy az igénylők vállalkozása legalább két éve működjön; e követelmény célja, hogy kizárja azokat a vállalkozásokat, amelyeket csak a támogatások igénylésére alapítanak, majd fizetésképtelenné nyilvánítanak. Mindazonáltal az induló kkv-k az új, kombinált mikrohitelekre és alacsony kamatozású hitelekre is pályázhatnak. A kkv-politikákra irányuló 2011-es ajánlás megvalósítása ezért vegyes képet mutat. A nem banki finanszírozás javítására irányuló intézkedések a múlthoz képest jelentősek és viszonylag ambiciózusak voltak. A jelenlegi kkv-politikák eredményességének felülvizsgálatára azonban nem került sor, noha a nemzeti reformprogram utalást tesz a kkv-támogatási rendszer 2010 végén történő áttekintésére. Magyarország nem vezette be a kkv-politikák hatását értékelő monitoringrendszert sem. Az ismertetett intézkedések önmagukban nézve összhangban vannak az éves növekedési jelentésben megfogalmazott, a kkv-k finanszírozáshoz való hozzáférésének javítására vonatkozó prioritással. Mindazonáltal a kormányzati szakpolitikák összessége nem segíti elő a gazdaság számára megszokott hitelezési gyakorlat helyreállítását. A pénzügyi szektor magyar törvényhozók által még 2010-ben jóváhagyott különadója, amelyből a GDP 0,45%-ának megfelelő rész esik a bankokra, a legnagyobb mértékű az EU-ban (noha 2013-ban csökkenteni tervezik). Emellett a kormány 2011 szeptemberében egyoldalúan lehetőséget adott a devizaalapú jelzáloghitelek kedvezményes végtörlesztésére, ami a GDP 1¼%-ának megfelelő veszteséget okozott a bankszektornak, és leginkább meglehetősen jómódú magyarok egy olyan szűk csoportjának kedvezett, amelynek jelzáloghitelei nem voltak hátralékosak. A kormány az említett hitelekkel kapcsolatos veszteségek enyhítésére decemberben a Bankszövetséggel is megállapodást kötött, de a veszteségek így is tetemesek maradtak (1/3-uk levonható a banki különadóból, így a programból származó veszteség a GDP 1%-a alatt marad). Előre tekintve, a hitelezési tevékenység helyreállítása érdekében alapvető fontosságú a szakpolitikai környezet stabilizálása. A finanszírozási struktúra stabilizálását és a hitelfelvevők alacsonyabb kamatterhelését a hazai jelzálog-fedezetű kötvények kibocsátói körének bővítése is elősegíthetné. 3.3. Munkaerőpiac, oktatás és szociálpolitika A jelenlegi és a korábbi kormány szakpolitikai intézkedéseinek köszönhetően a magyarországi aktivitási ráta az elmúlt években fokozatosan emelkedett, de még mindig a legalacsonyabbak között van az EU-ban (2011, Magyarország: 62,7%, EU: 71,2%). A munkanélküliség kétszámjegyűvé vált (2011-ben 10,9%), és az előrejelzés távlatában várhatóan az is marad. Amint az a 2.2. szakaszban látható, a romák, az alacsony képzettségűek és a fiatalok foglalkoztatási rátája különösen alacsony, a társadalmi felzárkózás pedig lassú. A ledolgozott órák összesített számában a nők aránya a 6. legmagasabb az EU-ban, de munkaerő-piaci részvételüket még mindig gátolja, hogy a rendelkezésre álló gyermekgondozási létesítmények kapacitása jóval kisebb a tényleges és a potenciális igényeknél: a bölcsődék 2010-ben 110%-os kihasználtsággal működtek, a nagyvárosokon kívüli lefedettség pedig igen szűkös. Az akár 3 évet is elérő szülési szabadság egyedülállóan hosszú. A munkaerő földrajzi és foglalkozási mobilitása gyenge. Ennek oka többek között a háztulajdonlás magas aránya, a bérleti díjak regionális eltérései, továbbá a hatékony és széles bérlakáspiac hiánya, valamint az egész életen át tartó tanulásban részt vevők alacsony aránya. Emellett a Magyar Kereskedelmi és Iparkamara szerint a munkanélküli vagy nem a végzettségüknek megfelelő területen dolgozó szakmunkások aránya mintegy 60%, ami arra mutat, hogy az oktatási rendszerben szerzett képességek nem felelnek meg a munkaerő-paci követelményeinek. Az iskolai oktatásra fordított állami hozzájárulások és támogatások csökkentek, noha teljes összegük már 2010-ben is csak a 2006-os összeg 80%-át tette ki. Magyarország a rendkívül alacsony 111. helyen áll a tanárképzési világranglistán[16]. Amint azt a nemzeti reformprogram is bemutatta, a kormány az elmúlt évben számos reformot vezetett be a munkaerőpiacon. Ide tartozik az adóreform, a munkanélküli-ellátások időtartamának 2011 szeptemberétől hatályos 90 napra történő drasztikus csökkentése és az egyéb ellátások szűkítése, az új Munka Törvénykönyve (amelyet a Bizottság jelenleg is vizsgál, és amely – különösen kezdetben – a szociális párbeszédet háttérbe szorító negatív példának mutatkozott), valamint a Kereskedelmi és Iparkamarával közösen kidolgozott új szakképzési rendszer kísérleti szakasza. 2011 végén a közoktatás, a szakképzés és a felsőoktatás kapcsán új törvényeket is elfogadtak. A nyugdíjkorhatárt három évvel felemelték és eltörölték a korai nyugdíjba vonulás lehetőségét (ugyanakkor megfelelő munkaerő-kereslet és kiegészítő nyugdíjtakarékosság hiányában várhatóan figyelni kell a nyugdíjrendszer jövőbeni alkalmasságára és a költségvetés ezzel kapcsolatban esetlegesen felmerülő rejtett kötelezettségeire). Mindazonáltal az országspecifikus ajánlások teljesítése terén történt előrehaladás korlátozott volt, az ajánlások csak részben valósultak meg. Az aktivitási politikákról szóló 2011. évi ajánlás kapcsán megállapítható, hogy az aktivitási ráta a szociális ellátási rendszer és a munkanélküli-ellátások drasztikus szűkítésével párhuzamosan valóban emelkedni kezdett (a 15–64 év közötti korcsoportban a 2009. 4. negyedévi 62%-ról 2011. 4. negyedévéig 63% fölé). Ezzel egy időben az adóreform alacsony keresetűekre gyakorolt hatásának enyhítésére szolgáló intézkedések messze nem voltak ideálisnak mondhatók. Az alkalmazotti adójóváírás 2012. évi teljes eltörlése és a társadalombiztosítási járulékok egyidejű emelése tovább nehezítette az alacsony keresetűek helyzetét: az átlagbérnél kevesebbet kereső gyermektelenek az egyéb feltételek változatlansága mellett 2011-hez képest bérük több mint 10%-os csökkenésével szembesülhetnek. E fejlemények ellensúlyozására a kormány mintegy 19%-kal felemelte a minimálbért, és alkalmazotti bértámogatási rendszert indított. A nemzeti reformprogramban ismertetett elemeket tartalmazó szövevényes rendszer azonban a minimálbéreseken kívül nem feltétlenül enyhíti az alacsony keresetűek problémáit, és az alacsony jövedelmekre érvényesíti a legmagasabb határadókulcsot. A minimálbér-emelés valószínűleg a munkaerő-keresletre is kedvezőtlen hatást gyakorol és a szürke foglalkoztatás növekedését, inflációs nyomást és árfolyam-csökkenési várakozásokat okozhat. (Ezt elkerülendő a jogalkotó bevezette a regionális minimálbérek lehetőségét.) A bértámogatási rendszer, amely akár ideiglenes is lehet, nem ellensúlyozza a társaságokra és az alkalmazottakra nehezedő terhek összességét, még akkor sem, ha figyelmen kívül hagyjuk az adminisztratív költségeket és azon többletköltségeket, amelyek akkor merülnek fel, ha fennmaradnak a különböző bérszintek közötti körülbelüli bérarányok. A rendszer emellett, amíg hatályos, rontja a költségvetés egyenlegét is. A nemzeti reformprogram olyan lépéseket is ismertet, amelyek célja a nők munkaerő-piaci részvételének elősegítése: az új Munka Törvénykönyve előmozdítja a rugalmas munkafeltételeket, valamint könnyíti az új szülők munkaerő-piaci visszatérésének feltételeit. A gyermekgondozási kapacitások bővítése nem igazán haladt előre, főként a finanszírozás hiánya miatt (itt fontos megemlíteni, hogy a gyerekek utáni adókedvezményeket és ellátásokat nem rászorultsági alapon folyósítják). A rendszerre, különösen a kedvező demográfiai trendekkel jellemezhető térségekben, egyre nagyobb nyomás fog nehezedni, hiszen a kötelező óvodai korhatár (2014-ben) öt évről három évre csökken. Az alternatív gyermekgondozási létesítmények uniós forrásokból (ESZA) származó támogatása 6 milliárd forintról 8 milliárd forintra emelkedett, de az egyes főösszegek alacsonyak, és a főként uniós (ERFA) finanszírozással létrehozott intézmények fenntarthatósága problémákba ütközhet, mivel az üzemeltetés költségeit a helyi önkormányzatoknak kell viselniük. Az aktivitási politikákról szóló 2011. évi ajánlásra adott szakpolitikai válaszok ezért annyiban csak részben voltak relevánsak, amennyiben az adóreform alacsony keresetűekre gyakorolt hatásának kezelésére választott eszközök nem voltak optimálisak, míg a nők munkaerő-piaci részvételének erősítését célzó intézkedések a helyes irányba mutató, de igen kis lépések, és túl korlátozottak ahhoz, hogy jelentős hatást gyakoroljanak. E szakpolitikai eszközök nem tekinthetők ambiciózusnak, mivel hatókörük a kihívásokhoz képest meglehetősen szűk. . Az aktív munkaerő-piaci intézkedésekről szóló ajánlás kapcsán megállapítható, hogy eredményeként 2012 januárjában átszervezték a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálatot, többek között az Országos Munkavédelmi és Munkaügyi Főfelügyelőség és a Nemzeti Szakképzési és Felnőttképzési Intézet beolvasztásával. Az átszervezés a szolgálat létszámleépítésével is együtt járt, noha a válsággal összefüggő magas munkanélküliség miatt kapacitásai már így is nyomás alatt voltak. Ezzel párhuzamosan folyamatban van a 2012 júliusában induló a Nemzeti Rehabilitációs és Szociális Hivatal létrehozása is; e hivatal személyzetét a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat helyi irodáitól csoportosítják át. A szolgálat teljes kapacitásának felét jelenleg ráadásul az új közmunkaprogram igazgatása köti le. A folyamatok tehát a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat kapacitásának erősítésével éppen ellentétes irányba mutatnak. Az aktív munkaerő-piaci intézkedések szintén nagyszabású átalakításon esnek keresztül, amelynek során a képzési költségek 2011-hez képest csökkennek, a közmunkaprogramra elkülönített források viszont megduplázódnak. E változások alátámasztására azonban nem állnak rendelkezésre az aktív munkaerő-piaci intézkedések végrehajtásával kapcsolatos, tényeken alapuló értékelések. Amennyiben a képzések nem voltak elég hatékonyak, úgy megszüntetésük helyett a lebonyolítást lett volna célszerűbb javítani. Kívánatos lenne továbbá a mobilitás támogatásának lehetővé tétele (ahogy azt a Bizottság foglalkoztatási csomagja is ajánlja). A közmunkaprogram a társadalmi felzárkózás és a munkaerő-piaci aktiválás kettős célját szolgálja, utóbbi elemet ugyanakkor erősíteni kellene annak érdekében, hogy növelni lehessen a nyíltpiaci álláskeresés esélyeit. A munkakeresés meglehetősen nehéz a résztvevők számára, ha a közmunkaprogram teljes munkaidős foglalkoztatást ír elő (mint ez évtől), és a rendszer nem ad munkaidő-kedvezményt az álláskeresés céljaira. Fennáll annak a kockázata, hogy a munkanélküli-ellátások drasztikus csökkentése és a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat kapacitáscsökkentése együttesen a közmunkaprogram felé tereli és vonzza majd az álláskeresőket. Az Európai Szociális Alap keretében új aktív munkaerő-piaci program indult a hátrányos helyzetű csoportok integrációjának céljával, több helyen eltérve az előző ilyen célú programtól. Az olyan régiókban, ahol az alacsony képzettségűek és a tartósan munkanélküli személyek aránya magas, nagyobb hangsúlyt fektetnek majd a képzésre, a tanácsadásra és az álláskeresésben nyújtott segítségre. A négyéves program mutatói a tényeken alapulnak, a végrehajtás nyomon követése folytonos. A Társadalmi Megújulás operatív program szintén módosul annak érdekében, hogy növeljék az aktív munkaerő-piaci intézkedésekre és az egész életen át tartó tanulásra, az általános idegen nyelvi és informatikai képzésekre, valamint a munkahelyi képzési programokra fordított összegeket. Új programot hoznak létre a hátrányos helyzetű emberek életvezetési készségeinek erősítésére. Összesítve, a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálattal kapcsolatos ajánlás teljesítése terén nem történt előrelépés. A hátrányos helyzetű csoportokra szabott (Európai Szociális Alapból finanszírozott) intézkedések egy része fontos, más részük annyiban ambiciózusnak tekinthető, amennyiben valamely hátrányos helyzetű csoport aktiválásával kapcsolatos, de ezek valószínűleg nem fogják eredményesen segíteni a résztvevők nyíltpiaci elhelyezkedését (közmunkák). Az aktív munkaerő-piaci intézkedések végrehajtására vonatkozó átfogó értékelés hiányában nem történt sok előrelépés a finanszírozás és az eredmények közötti összefüggés kimutatásában. Az éves növekedési jelentés prioritásai kapcsán Magyarország jelentős előrelépést tett a foglalkoztatás támogatására, ideértve a fiatalok álláshoz juttatását is. A kormány ifjúságpolitikai keretprogramját (Az Új Nemzedék Jövőjéért Programot) 2011 végén fogadták el, a program hangsúlyos eleme a fiatalok munkaerő-piaci helyzetének javítása. A munkaerőpiacon szükséges készségek fejlesztése céljából folyamatban van a szakképzési rendszer átalakítása, a szerződések merevsége csökkent. Mindamellett meg kell említeni, hogy a jelenlegi rossz helyzetben, mivel a munkáltatók az alkalmazkodóképességet részesítik előnyben, az alapvető, általános készségekre fordított szakképzésbeli figyelem csökkentése aggályokra adhat okot, ha nem kísérik olyan jelentős és koordinált erőfeszítések, amelyek célja az általános iskolai oktatás teljesítményének javítása[17]. A felzárkóztatásra szoruló tanulókat segítő Dobbantó projekt sikeresnek tűnik. Lényegi elemeinek a Híd programba való beépítése oktatási szempontból ígéretesnek tűnhet, de ehhez megfelelő finanszírozásra is szükség lenne, a nemzeti reformprogram pedig nem irányoz elő ilyen célú többletforrásokat. A felsőoktatás finanszírozása a költségvetési konszolidáció miatt csökkent. Ezzel összefüggésben a tudományos és matematikai szakok férőhelyei prioritást kaptak, de az általános felsőoktatási részvételi arány javítását is kiemelten kell kezelni, hiszen a 2010. évi 25,7%-os ráta jóval elmarad az uniós átlagtól és a nemzeti reformprogram célszámától. Mivel a rosszabb társadalmi-gazdasági háttérrel rendelkező hallgatók rendszerint kevésbé vállalnak pénzügyi kockázatokat, fontos lenne nyomon követni részvételüket a diákhitelprogramban. Emellett az iskolai oktatással kapcsolatos új jogszabályok egyes elemei miatt fennáll annak a kockázata, hogy a magyar iskolarendszerben nőni fog az iskolai lemorzsolódás és a szegregáció, az egész életen át tart tanulásban való alacsony részvételi arányok pedig hátráltatják a versenyképességet és a munkaerő-piaci alkalmazkodást. A munkaerő növekedési célú mobilizálásában elért eredmények vegyes képet mutatnak. Az aktivitási ráta növekedik, de a legnagyobb foglalkoztatási potenciállal (az egészségügyi és a szociális szektor „fehérköpenyes” munkahelyeivel) rendelkező ágazatok egy része krónikusan alulfinanszírozott, egy előretekintő egészségügyi munkaerő-stratégia kialakítása pedig azért is fontos lenne, hogy a növekvő egészségügyi kereslet kielégítéséhez meg lehessen tartani az egészségügyben dolgozókat. Van még mit javítani továbbá a vállalkozói készségek előmozdításán is. Végül meg kell említeni, hogy Magyarország a kiszolgáltatott rétegek védelme kapcsán az éves növekedési jelentésben megfogalmazott ajánlásokkal éles ellentétben lévő politikát folytatott. A szociális védelmi rendszerek hatásossága csökkent, miközben a szegénység által veszélyeztetett népesség aránya a 2008-as 28,2%-ról 2010-ben 29,9%-ra emelkedett, az anyagi nélkülözéssel sújtottak aránya pedig a 2008-as 17,9%-ról 2010-ben 21,6%-ra nőtt[18]. Az EU és az IMF közös fizetésimérleg-támogatása nélkül a válság valószínűleg sokkal súlyosabb lett volna, és e mutatók még magasabbak lennének. Azzal is összefüggésben, hogy Magyarországon a gyermekhalandóság 1,5-ször nagyobb az EU átlagánál, a (2011. december 6-án benyújtott) Társadalmi Felzárkózási Stratégiában a kisgyermekkori nevelésre helyezett magasabb hangsúly örvendetes, de a szöveg több más fontos eleméhez hasonlóan nem kap megfelelő rangot a dokumentumhoz csatolt cselekvési tervben és a fősodorbeli szakpolitikákban[19]. Reményt keltő elemként elindultak bizonyos uniós finanszírozású beruházások, amelyek célja a perifériára szorult közösségek (például a romák) javát szolgáló szociális infrastruktúra és integrált fellépések fejlesztése. Ugyanakkor a kapcsolódó nyomonkövetési rendszer még nem indult el. 3.4. A növekedés és a foglalkoztatás élénkítését szolgáló strukturális intézkedések Magyarország a 2009–2010-es 58. helyről 2011–2012-ben a 48. helyre lépett elő a globális versenyképességi rangsorban, de még sok területen van mit javítania. A költség-versenyképesség a válság előtt jelentősen romlott, de a forintleértékelődés és a reálbércsökkenés segítségével vissza tudott javulni. Magyarország 2009 előtt növelni tudta piaci részesedését, teljesítménye azonban nem érte el regionális versenytársaiét. Az exportágazatnak a költség-versenyképesség csökkenésével szembeni viszonylagos rugalmassága talán a magas technológiaigényű termékek igen jelentős (több mint 22%-os, az EU-27-ben az egyik legmagasabb) arányára vezethető vissza. Kutatás és innováció Amint az a nemzeti reformprogramban is szerepel, a magyarországi K+F kiadások aránya (2010-ben 1,16%) jelentősen elmarad az uniós átlagtól. A magánszektorbeli K+F ösztönzése szempontjából kevésbé szerencsés módon a kutatás és a fejlesztés közvetlen költsége már nem vonható le a vállalatok által fizetendő innovációs járulékból. A különböző feladatokért felelős hatóságok közötti koordináció nem tűnik hatékonynak, amint azt az új kutatási, fejlesztési és innovációs stratégia elkészítésének jelentős késedelme is mutatja; emellett még mindig nem sikerült elérni a támogatási szabályok kiszámíthatóságát. A pozitív oldalon lehet említeni, hogy 2011-ben újból megnyitottak több olyan, strukturális alapokból társfinanszírozott programot, amelyet még 2010 júniusa után zártak le. A nemzeti reformprogram szerint Magyarország a következő finanszírozási időszakban az uniós források és programok teljes körű kihasználására készül. Magyarország az Innovatív Unió kutatási és innovációs eredménytábláján a mérsékelt innovátorok között található, uniós átlag alatti teljesítménnyel; az üzleti téren végzett kutatás-fejlesztési beruházásokat többnyire külföldi vállalatok hajtják végre. A kkv-k (új termék vagy folyamat bevezetésére vonatkozó) innovációs mutatói alapján Magyarország – Lettországgal közösen – az EU-ban az utolsó helyet foglalja el. A szabadalmi statisztikák alapján Magyarországon egy milliárdnyi GDP-re 1,3 szabadalmi bejelentés jut (az uniós átlag 4),ami a 16. helyre elég a tagállamok között; a trend enyhe csökkenést mutat. A kutatási terület humánerőforrásai a jelenlegi előrejelzések szerint 2015-ben már nem lesznek elégségesek, noha a matematikai, tudományos és technológiai tanulmányokat folytató államilag támogatott hallgatóinak száma az új felsőoktatási törvény értelmében jelentősen nőni fog. A kutatói mobilitás ágazatközi és határokon átnyúló viszonylatban is alacsony. A 2010-ben Magyarországon dolgozó külföldi kutatók a teljes kutatói létszámnak csupán 3%-át tették ki. Belső piac, liberalizáció és verseny A postai szolgáltatásokról szóló irányelvek által előírt és a magyar postatörvény által végrehajtott fokozatos piacnyitás ellenére több postai szolgáltatás továbbra sem vesz részt a versenyben, különösen a levélküldemények piacán. Az érdekelt vállalkozások a levélküldemény-piacra való tényleges belépés elmaradásának és a kapcsolódó piaci szegmensekbe való belépés mérsékeltségének fő okát leginkább a nemzeti szabályozási keretbe beemelt különösen szigorú engedélykövetelményekben látják. A 2003-as portatörvény közelmúltbeli módosítása gyakorlatilag újra monopolizálni fogja az integrált postai szolgáltatásokat, pedig e hozzáadott értékkel bíró szolgáltatás jelenleg szabadon kínálható a piacon. Ez jelentős visszalépés, mivel az intézkedés erősen negatív jelzésnek számít a többi szegmens potenciális belépői számára is. A verseny a szakmai szolgáltatások terén is gyenge. Magyarország a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet szakmai szolgáltatási szabályozási indexén szereplő 21 tagállam közül a negyedik legrosszabb helyen áll. Az EU Bíróságának 2011. május 24-i (8 tagállamot érintő) ítélete ellenére Magyarország nem hajlandó hatályon kívül helyezni a közjegyzőkre vonatkozó állampolgársági követelményt. A kiskereskedelmi szektorban Magyarország jelenleg nem engedélyezi új nagy léptékű kiskereskedelmi üzletek létesítését, a melegétel-utalványok kibocsátása kapcsán túlzottan szigorú engedélyezési követelményeket állapított meg (gyakorlatilag az országos bankokra korlátozta a piacot), a hidegétel-utalványok kibocsátását pedig az állami monopóliumába utalta. Infrastruktúra és állami beruházások A strukturális alapok és a Kohéziós Alap a (2011 januárjában elfogadott) Új Széchenyi Tervben szereplő beruházások jelentős részét társfinanszírozzák. A 2007–2013-as időszakban társfinanszírozással megvalósítandó beruházások együttes összege 29,7 milliárd eurót tesz ki. A Gazdaságfejlesztési Operatív Program végrehajtási és teljesítési rendszere, illetve a kapcsolódó tervezési és monitoringrendszer hatásosnak tekinthető, noha a Nemzeti Fejlesztési Ügynökségen belül erősen központosított. Egy sikeres átszervezést követően a végrehajtás újra megfelelő ütemben halad. 2011-ben ambiciózus kezdeményezés indult a teljesítési rendszer ésszerűsítésére, különösen a vállalkozásoknak nyújtott támogatások kapcsán: az igényléseket ezután könnyebben és gyorsabban lehet beadni, ami gyorsítja a végrehajtást. Ugyanakkor a közbeszerzések területén a valódi verseny biztosítása céljából javításokra van szükség. Az Európai Bizottság 2012. március 22-én beperelte Magyarországot az Európai Bíróságon a távközlési szektor különadója miatt. A távközlési szolgáltatók pénzügyi terheinek a 2012. évi konvergenciaprogramban előre jelzett növelése várhatóan gátolja a beruházásokat abban az ágazatban, amely a digitális menetrend keretében a növekedés előmozdítására hivatott. A digitális műsorszórásra való átállás jelenleg 2012 helyett csupán 2014 végére várható, noha a rádiófrekvenciák szélessávú technológiák számára való rendelkezésre bocsátásával elő lehetne segíteni a digitális szakadék áthidalását, növelni lehetne a szélessávú kínálatot és elő lehetne mozdítani más ágazatok innovációját. Ami a közlekedést illeti, a vasúti teherszállítás liberalizációja nem elég gyors, az eredeti szereplők piaci részesedése még mindig 80% felett van. A MÁV-járatok menetideje fokozatosan nő, mivel a sínek állapota miatt egyre több helyen sebességkorlátozást kell bevezetni, ami a karbantartás hosszú ideje tartó alulfinanszírozottságára vezethető vissza. A vasúttársaság járműállományának csaknem ¾-e elavult, a Budapesti Közlekedési Vállalat műszaki eszközei pedig elérték használhatóságuk határát: 85,2%-uk túl van már a tervezett élettartamon[20]. A nemzeti reformprogram uniós források segítségével az elavult járműpark megújítását és elektronikus jegyrendszer bevezetését tervezi. A közösségi közlekedés hatékonyságjavítása és közpénzfüggőségének csökkentése tekintetében csak korlátozott volt az előrehaladás, bár a konvergenciaprogram megismétli a korábban kitűzött célokat, és felvázol néhány intézkedést. A közösségi közlekedés átalakításának lassúsága jelentős mértékben hozzájárult az elmúl évek költségvetési csúszásaihoz[21]. A konvergenciaprogram szerint az elektronikus útdíj bevezetését 2013 júliusára tervezik. A közelmúlt kedvező fejleménye, hogy a budapesti buszos szolgáltatások beszerzése kapcsán versenyeljárásokat vezettek be. Ami a belvízi utak kihasználását illeti, a Dunán több mint 30 szűk keresztmetszet gátolja a közlekedést, ami a dunai közlekedési folyosóra egészére is kihatással van. A belvízi utak javítására korábban elkülönített források átcsoportosítása, amint azt a 2012. évi nemzeti reformprogram tervezi, veszélyeztetné a Duna hajózhatóságát. Energia és környezet A környezetvédelem nem szerepel a nemzeti reformprogramban, de a hulladékgazdálkodás javításában rejlő potenciált növekedési és környezetvédelmi szempontból is hasznosítani lehetne. A meglévő jogszabályok teljes körű végrehajtásával több mint 13 000 munkahelyet lehetne létrehozni, a hulladékgazdálkodási ágazat éves forgalma pedig közel 1,400 millió euróval nőhetne[22]. Magyarország a bázisévhez képest várhatóan 36,2%-kal túlteljesíti a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésére vonatkozó célkitűzést. Mindazonáltal Magyarország nem használja ki azt a növekedési potenciált, amelyet a karbonszegény gazdaság felé való elmozdulás szabadíthatna fel, mivel az energiaintenzitás uniós mértékkel nézve magas, a nemzeti reformprogram pedig viszonylag kevés figyelmet fordít a kutatás-fejlesztésre. A 2011 októberi nemzeti energiastratégiában foglalt ambiciózus energiaágazati tervek véghezvitele elősegítené a növekedés energiafüggőségének csökkentését, különösen az ipar és a közlekedés tekintetében. Az előrehaladás tervezett megvalósítása érdekében hasznos lenne kidolgozni egy hosszú távú ütemtervet és egy következetes ellenőrzési mechanizmust. Az energiaügyi szabályozó függetlensége nem biztosított, a szabályozó nem rendelkezik elégséges eszközökkel ahhoz, hogy függetlenül szabja meg a hálózati díjakat, és hogy elvégezze a harmadik energiacsomag szerinti feladatait. A támogatások jelenleg nincsenek a rászorulók igényeire szabva, így környezetvédelmileg káros energiafelhasználáshoz vezethetnek. Emellett a gáz- és villamosenergia-hálózat határokon átnyúló jelenlegi kapacitása nem elégséges a nemzeti piac regionális integrációjához, ami pedig élénkítené a versenyt és növelné az energiaágazat külső sokkokkal szembeni ellenálló képességét. Magyarországnak az energiainfrastruktúra terén beruházásokra van szüksége, de a jelenlegi szabályozási környezet elriasztja a magánberuházókat, ami a jövőben további terheket róhat az államháztartásra. 3.5. A közigazgatás korszerűsítése Az intézményi szempontok Magyarországon az üzleti élet legproblémásabb tényezői közé tartoznak, és a globális versenyképességi rangsor legrosszabban teljesítő mutatóját adják. A versenyképességi felmérés válaszadói számára a korrupció jelenti a negyedik legfontosabb problémát, a kormányzati szabályzások terhe Magyarországot a 135. helyre teszi a felmérésben részt vevő 142 ország között[23]. Amint azt a nemzeti reformprogram is jelezte, a legújabb becslések szerint a cégekre nehezedő adminisztratív teher összességében a GDP 10%-át teszi ki. Az elmúlt évtizedben azonban egyes területeken mégis igen figyelemre méltó volt az előrehaladás: a vállalkozásindítás költsége az egy főre jutó jövedelem 100%-áról (2002) 10% alá csökkent (2011). Amint azt a nemzeti reformprogram is rögzíti, a (2011 második felében indított) Egyszerű Állam program célja az adminisztratív terhek jelentős csökkentése, amellyel csupán 2012-ben a GDP 1,7%-ának megfelelő megtakarítást kívánnak elérni. A végrehajtást azonban veszélyezteti, hogy a felelősségek meghatározása nem elég egyértelmű, és nem történt meg az első intézkedések értékelése sem[24]. Az e-kormányzás egyes elemei, például az egységes dokumentumkezelési rendszer jelenleg korlátozott módon ugyan, de működik, és létrehoztak egyablakos ügyintézési pontokat is, noha a magyar elektronikus ügyintézési portálon még nem lehetséges minden igazgatási eljárás lefolytatása. A Magyary program keretében a közigazgatási szervek száma 2010-ben 649-ről 318-ra csökkent, főként integrációjuk révén: számos feladatkört a helyi önkormányzatoktól az állam szintjére csoportosítottak át, és megyei szinten létrehozták az állampolgárokat segítő egyablakos ügyintézési pontokat. A fejlesztési programok – ezek főként a kohéziós politikán belüli regionális operatív programok – végrehajtásához fontos biztosítani a helyi regionális partnerségek megfelelő szintjét. Ami az adókat illeti, több újonnan bevezetett adónem a várt bevételekhez képest jelentős adminisztratív igényeket fog támasztani (például az egészségtelen csomagolt ételek vagy a pornográf tartalmú termékek adója). Az adójogszabályok összetettsége a különböző méretű vállalkozásokat eltérő mértékben érinti: a kormány becslése szerint a nagyobb cégek átlagosan forgalmuk 1%-át, a kisebb vállalkozások viszont forgalmuk csaknem 10%-át költik adóügyintézésre[25]. Az alacsony keresetűekre nehezedő fokozott szja-teher enyhítésére szolgáló kompenzációs mechanizmus továbbá kockára teszi az egykulcsos szja bevezetéséből származó közigazgatási egyszerűsítési előnyök realizálását. A gyors törvényhozás önmagában is növeli az adminisztratív terheket. Egy másik vetülete a problémának, hogy a parlamenti képviselők túlzott mértékben nyújtanak be önálló indítványokat, amivel megkerülhető a hatásvizsgálatra vonatkozó előírás. Az adók területétől eltekintve az előirányzott intézkedések általában relevánsak és a helyes irányba mutatnak, de a végrehajtás lassú. A program előtt folytatott igen széles körű nyilvános konzultációk bevált gyakorlata helyénvaló. Az üzleti adminisztrációra vonatkozó 2011. évi ajánlások teljesítése terén történt előrehaladás ezért csak részlegesnek tekinthető, a kihívások nagysága és a tervek magas célkitűzései alapján a tervezett hatások elérése érdekében további szoros nyomon követésre lesz szükség. A 2012. évi éves növekedési jelentés értelmében a közigazgatás és az igazságügy átláthatóságának és színvonalának javítása kiemelten fontos. A kérdés Magyarország számára jelentős, mivel az ország a globális versenyképességi rangsor igazságügyi függetlenséget mérő mutatója tekintetében a 64. helyen áll, az Európai Bizottság pedig 2012. április 25-én beperelte Magyarországot az Európai Bíróságon a bírák nyugdíjkorhatára miatt, előtte januárban és márciusban pedig a bírói kar függetlensége miatt írt levelet Magyarországnak. Ami az egyéb teljesítménymutatókat illeti, az eljárások hossza és az ügyhátralék nem tűnik jelentős problémának a magyar igazságügyi rendszerben[26]. Ami a közigazgatást illeti, Magyarország a kormányzati döntéshozatal tekintetében a 81. a közpénzek jogellenes felhasználása tekintetében a 109., a politikusokba vetett közbizalom tekintetében pedig a 130. helyen áll. A Német-Magyar Ipari és Kereskedelmi Kamara 2012-ben szintén arról számolt be, hogy a válaszadók 87%-a (a legrosszabb eredmény évek óta) elégedetlen a kiszámíthatatlan gazdasági környezettel, a befektetői értékítélet e romlásának fő okát a válaszadók 62%-a abban látja, hogy az átláthatatlan jogalkotás miatt erodálódik a jogbiztonságba vetett bizalom. Ez azért is gondot okoz, mert a közvetlen külföldi befektetések növekedése jelentősen hozzájárulhatna a jelenleg jelentősen negatív nettó nemzetközi befektetési pozíció javításához. Így tehát számos területen van még mit javítani, egyes közelmúltbeli fejlemények pedig rossz irányba mutatnak. A nemzeti integritás rendszerének leggyengébb elemei a Transparency International megállapításai szerint[27] azonosak az előző kormányoknál tapasztaltakkal (például a politikai pártok, az üzleti szektor). Ugyanakkor a kormány által 2010-ben elért kétharmados választási siker nagyban csökkentette a kinevezésekkel, valamint az intézmények és a szabályok átalakításával kapcsolatos külső megfelelési kényszert. Így vált lehetségessé például a Költségvetési Tanács jogkörének korlátozása és az Alaptörvény valódi, széles körű konszenzus nélküli megalkotása, ami miatt az országot többek között a Velencei Bizottság és az EU részéről is erős kritika érte. A pártfinanszírozás hosszú ideje problémák forrása: az Állami Számvevőszék csak a politikai pártok által beküldött számlákat vizsgálja, a valós kiadásokat nem értékeli. Az ellenőrzés hiánya komoly veszélybe sodorhatja a korrupcióellenes intézkedéseket. Végül, az állami támogatások tekintetében is tovább lehet még erősíteni a belső megfelelési mechanizmusokat. A Bizottság által a 2004–2011 között hozott tiltó határozatok számát tekintve Magyarország a 8. helyen áll az EU-ban (az így azonos helyre sorolt tagállamok besorolásánál a Bizottság a pozitív határozatok számát is figyelembe vette). Az ágazati (vagyis nem általános) támogatásoknak a GDP százalékos arányában kifejezett mértéke, amely a támogatási színvonal negatív mutatója is lehet, 2010-ben Magyarországon volt a legmagasabb a tagállamok között, noha meg kell említeni, hogy itt a támogatások egy része még a csatlakozás előttről származik, és az országspecifikus csatlakozási szerződések értelmében véget kell érniük. Pozitív elemként értékelhető, hogy Magyarország az állami támogatások bevált gyakorlatainak kódexe tekintetében a negyedik legjobb megfelelési szintet érte el. 4. Áttekintő táblázat 2011. évi kötelezettségvállalások || Összefoglaló értékelés Országspecifikus ajánlások 1. ajánlás: A túlzott hiány tartós megszüntetésére vonatkozó tanácsi ajánlásnak való megfelelés érdekében fokozza a költségvetési erőfeszítést többek között azzal, hogy 2011-ben kerülje el a strukturális egyenlegnek a tervezett, a GDP 2 %-át kitevő költségvetési többlet mögött meghúzódó romlását, és biztosítsa, hogy a költségvetési hiány biztonsággal a GDP 3%-ában meghatározott küszöb alatt maradjon 2012-ben és azt követően, ily módon hozzájárulva az államadósság magas arányának csökkentéséhez. Hajtsa végre teljes egészében a bejelentett költségvetési intézkedéseket és ha szükséges, legkésőbb a 2012. évi költségvetésben – az arra az évre kitűzött költségvetési célok biztosítása érdekében – fogadjon el további, tartós jellegű költségvetési intézkedéseket. A 2012-re vonatkozó költségvetésben meg kell határoznia továbbá a konvergenciaprogramban 2013-ra kitűzött célok eléréséhez szükséges további intézkedéseket. A középtávú költségvetési cél eléréséig biztosítson évente legalább a GDP 0,5 %-át kitevő előrelépést a középtávú költségvetési cél felé, és a lehetséges váratlan bevételeket használja fel a költségvetési konszolidáció felgyorsítására. || A kormány jelentős előrelépést ért el a 2011. évi konvergenciaprogramban foglalt konszolidációs és strukturálisreform-intézkedések, valamint a 2012. évi költségvetés részeként elfogadott további takarékossági intézkedések végrehajtásában. Ezenkívül a 2012. évi konvergenciaprogramban a 2012. és a 2013. évi hiánycélok elérésének céljával újabb konszolidációs lépésekből álló, főként a bevételi oldalra összpontosító csomagot jelentett be. Noha a 2011. évi strukturális romlás elkerülésére nem tettek erőfeszítéseket, a költségvetési kiigazítás a GDP több mint 2%-át kitevő strukturális javulásának köszönhetően elégségesnek értékelhető a 2012. évi hivatalos hiánycél eléréséhez. 2013 esetében a 2012. tavaszi előrejelzés 2,9%-os GDP-arányos hiányt vár, a hiány azonban az újabb adatok alapján némileg kedvezőbben is alakulhat. Ugyanakkor ez a hiánybecslés azt feltételezi, hogy a rendkívüli tartalékok megszűnnek, vagyis az esetleges nem várt fejlemények ellensúlyozására nem marad mozgástér. Az előrejelzés még mindig magasabb, mint a GDP 2,2%-ának megfelelő hivatalos cél, mivel a bejelentett intézkedések egy jó része nincs kellően alátámasztva, ilyen például a költségvetési fejezetekre vonatkozó kiadáscsökkentés. 2. ajánlás: Fogadja el és hajtsa végre az új alkotmányos költségvetési irányítási keret működési szempontjait részletező rendelkezéseket, többek között a központi és helyi szinten addig végrehajtandó számszerű szabályokra vonatkozóan, amíg az államadósság a GDP 50 %-a alá nem csökken. A költségvetési keretrendszer tekintetében hajtsa végre és erősítse meg a többéves költségvetési tervezést, javítsa az államháztartás átláthatóságát és szélesítse ki a költségvetési tanács hatáskörét. || Létrejöttek az új alkotmányos költségvetési irányítási keret működési vetületeivel kapcsolatos szabályok, de a keret kialakítása kapcsán még tartós hiányosságok azonosíthatók. Az új keretben a középtávú költségvetés-tervezés még mindig csak jelzés értékkel bír. A Költségvetési Tanács elemzési hatáskörei és ehhez szükséges erőforrásai nem állnak arányban nemrégiben kapott erős vétójogával. Végül, még mindig nem elégséges a költségvetési információk hozzáférhetősége. 3. ajánlás: Fokozza a munkaerő-piaci részvételt az adóreform alacsony keresetűekre gyakorolt hatásának költségvetési szempontból semleges enyhítésével. Erősítse a nők munkaerő-piaci részvételének ösztönzésére irányuló intézkedéseket a gyermekgondozási és iskolára felkészítő létesítmények bővítése révén. || A szakpolitikai válaszok annyiban csak részben voltak relevánsak, amennyiben az adóreform alacsony keresetűekre gyakorolt hatásának kezelésére választott eszközök nem voltak optimálisak, míg a nők munkaerő-piaci részvételének erősítését célzó intézkedések túl korlátozottak, ezért csak igen kis lépések a helyes út irányába. E szakpolitikai eszközök nem tekinthetők ambiciózusnak, mivel hatókörük a kihívásokhoz képest meglehetősen szűk. 4. ajánlás: Tegyen lépéseket a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat és más szolgáltatók kapacitásának fokozására a képzés, munkakeresési segítség és az egyéni szolgáltatások minőségének és hatékonyságának növelése érdekében. Erősítse meg az aktív munkaerőpiacra vonatkozó intézkedéseket pozitív, bizonyítékokon alapuló eredmények felmutatásával. Az érdekeltekkel folytatott konzultáció alapján vezessen be testre szabott programokat az alacsony képzettségűek és más, különösen hátrányos helyzetben lévő csoportok számára. || A Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálattal kapcsolatos ajánlás teljesítése terén nem történt előrelépés. A hátrányos helyzetű csoportokra szabott (ESZA-finanszírozású) intézkedések egy része fontos, más részük annyiban ambiciózusnak tekinthető, amennyiben valamely hátrányos helyzetű csoport aktiválásával kapcsolatos, de ezek valószínűleg nem fogják eredményesen segíteni a résztvevők nyíltpiaci elhelyezkedését (közmunkák). Az aktív munkaerő-piaci intézkedések végrehajtására vonatkozó átfogó értékelés hiányában nem történt sok előrelépés a finanszírozás és az eredmények közötti összefüggés kimutatásában. 5. ajánlás: A nemzeti reformprogramban a szabályozási reform és az adminisztratív terhek csökkentése érdekében tervezett valamennyi intézkedés végrehajtása révén javítsa a vállalkozási környezetet; értékelje a kkv-kat támogató jelenlegi szakpolitika hatékonyságát és igazítsa ki az állami programokat a nem banki finanszírozáshoz való hozzáférés javítása érdekében. || Az adók területétől eltekintve az előirányzott intézkedések általában relevánsak és a helyes irányba mutatnak. A program előtt folytatott igen széles körű nyilvános konzultációk bevált gyakorlata helyénvaló. Az üzleti adminisztrációra vonatkozó 2011. évi 5. ajánlás ezen részének teljesítése terén történt előrehaladás ezért – noha nem egységesen, de – bíztatónak mondható, a kihívások nagysága és a tervek magas célkitűzései alapján azonban a tervezett hatások elérése érdekében további szoros nyomon követésre lesz szükség. A nem banki finanszírozás javítására tett erőfeszítések jelentősek voltak, de a probléma volumenét tekintve, a vállalati szféra hitelezési nehézségeit is figyelembe véve nem elég ambiciózusak. Európa 2020 (nemzeti célszámok és előrehaladás) Foglalkoztatási ráta (%): 75% || Foglalkoztatási ráta (%): 60,5% (2009), 60,4% (2010), 60,7% (2011). A 2011. évi konvergenciaprogram a 2011–2015 közötti időszakban 400 000 új munkahely teremtését irányozta elő. A legfrissebb 2011-es adatokból látható, hogy a növekedés csak minimális volt. A 2011. évi foglalkoztatási adatok már magukban foglalják a közmunkaprogram hatását, amely 2012–2013-ban is a javát teszi ki a foglalkoztatás várt növekedésnek. Ugyanakkor kívánatos lenne olyan intézkedésekre összpontosítani, amelyek a foglalkoztatási ráta emelését szerves, piaci munkahelyteremtés révén segítik elő. E célkitűzés teljesítésében már sikerült ésszerű előrehaladást elérni. K+F (%): 1,8% || A K+F-re fordított bruttó hazai kiadások (GDP %): 1,17%% (2009), 1,16% (2010, előzetes adat. Magyarország nemrégiben megváltoztatta a magánszektor innovációs kötelezettségeire és finanszírozáshoz való hozzáférésére vonatkozó szabályozást. Megszűnt a kötelező innovációs járulék (a vállalkozások nettó árbevételének százalékos aránya, amelyet a Kutatási és Technológiai Innovációs Alapba kellett befizetni), az ezen innovációs alapból finanszírozott pályázati rendszer megújítása folyamatban van. Ezzel párhuzamosan az új nemzeti reformprogram alapján az innovációs alaphoz nyújtott állami hozzájárulás 2013-ban a GDP 0,1%-ának megfelelő mértékben csökken. E programok hatásosságát jelenleg értékelik. A célkitűzés teljesítésében sikerült már némi eredményt elérni, de az előrehaladás nem egységes. A CO2-kibocsátás csökkentése a tagállamban (%-os eredmény): -10% || Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátása; bázis: 1990 (100%). 2009: 69%. 1990 után a megnövekedett tömegközlekedésnek köszönhetően a CO2-kibocsátás erősen megnőtt. 2003 óta a magyarországi CO2-kibocsátás csökkenő, de lassú ütemű pályát követ. A célkitűzés teljesítésében sikerült már némi eredményt elérni. Megújuló energiaforrások: a végső energiafogyasztás 14,65%-a || A megújuló energia részaránya a teljes bruttó energiafogyasztásban: 7,3% (2009). Az elmúlt évtizedben a magyarországi energiafogyasztásban megduplázódott a megújuló energia aránya (1999-ben még 3,3% volt). Ugyanakkor ez még mindig elmarad a tagállamok átlagától. A célkitűzés teljesítésében sikerült már némi eredményt elérni, de még jelentős előrelépésre van mód. Energiahatékonyság: Az elsődleges energiafelhasználás csökkentése 2020-ig (Mtoe) 2,96 Mtoe || Bruttó hazai energiafogyasztás és a GDP hányadosa (1000 euróra jutó kilogramm olajegyenérték): 414,2 (2009), 419,5 (2010). Az energiahatékonysági célkitűzés a nemzeti sajátosságokat tükrözi, nemzeti megfogalmazásban. Mivel az ezen célkitűzések 2020-as energiafogyasztási hatásának kifejezésére szolgáló egységes formátumról csak nemrégiben született megállapodás, a Bizottság ezen áttekintésben még nem képes bemutatására. Korai iskolaelhagyás (%): 10% || A korai iskolaelhagyók aránya (a 18–24 éves korú népesség azon részének százalékos aránya, amely a legalacsonyabb szintű középfokú végzettséggel rendelkezik és nem vesz részt egyéb oktatásban vagy képzésben): 2009-ben 11,2%, 2010-ben pedig 10,5%. A 2009 és 2010 közötti (2011-ről még nincsenek adatok) mérsékelt csökkenés után meg fog változni a tanköteles kor. A következő tanévtől kezdve a tanköteles kor felső határa 18-ról 16 évre csökken, lehetővé téve, hogy a diákok korábban elhagyják az iskolát. Ez a korhatár nem egyezik meg a középfokú végzettségek megszerzésének idejével, így növelheti a korai iskolaelhagyás arányát. Felsőfokú végzettséggel rendelkezők aránya (%) 30,3% || A felsőfokú végzettséggel rendelkezők aránya (a 30–34 éves korú népesség azon részének százalékos aránya, amely felsőfokú végzettséggel rendelkezik): 2009-ben 25,1%, 2010-ben pedig 26%. Magyarország 2006 óta jelentős előrelépést ért el e téren: az éves átlagos növekedés egy százalékpont feletti, de a magyar adat még mindig elmarad az uniós átlagtól. A 2012 szeptemberében kezdődő tanévben megkezdődik az új felsőoktatási törvény végrehajtása. Hatásai azonban már most is érezhetők, hiszen a 100%-ban államilag finanszírozott hallgatói helyek jelentős csökkentése miatt 30 000 fővel erősen visszaesett a jelentkezők száma. A teljes végrehajtás mindazonáltal hosszú folyamat, így az értékeléssel még várni kell. A célkitűzés teljesítésében sikerült már eredményt elérni, noha a közelmúltbeli változások lassíthatják a javulást. A szegénység vagy társadalmi kirekesztés által veszélyeztetett emberek arányának csökkentése: 450 000 || A szegénység vagy társadalmi kirekesztettség által veszélyeztetett magyar állampolgárok száma 2009-ben 2 924 000 volt, 2010-ben pedig 2 948 000. Az általános erőfeszítések ellenére, valószínűleg a válság eredményeként, a szegénység nem csökkent, hanem nőtt. A célkitűzés teljesítésében nem sikerült eredményt elérni. 5. Melléklet I. táblázat: Makrogazdasági mutatók II. táblázat: Makrogazdasági fejlemények és előrejelzések összehasonlítása III. táblázat: A költségvetési kiigazítás összetevői IV. táblázat: Adósságdinamika V. táblázat: Fenntarthatósági mutatók Ábra: Középtávú adósság-előrejelzés VI. táblázat: Adózás VII. táblázat: Pénzügyi piaci mutatók VIII. táblázat: Munkaerőpiac és társadalmi mutatók VIII. táblázat: Munkaerőpiac és társadalmi mutatók (folytatás) IX. táblázat: Termékpiaci teljesítmény és szakpolitikai mutatók X. táblázat: A zöld növekedés mutatói [1] A külső egyenlegek és az inflációs trendek részletesebb elemzése az európai szemeszterhez kötődő dokumentumcsomag részeként kiadott bizottsági konvergenciajelentésben található. [2] Marketingcentrum (2010) Roma társadalom. [3] A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg. [4] Érdemes felidézni, hogy a 2011. évi konvergenciaprogramban szereplő újraszámított strukturális egyenleg alapján a középtávú költségvetési cél nem teljesült volna a programidőszak alatt. [5] A 2012. évi konvergenciaprogramban található számítás szerint az éven belüli egyszeri intézkedések nélkül számított 2011. évi államháztartási hiány csupán a GDP 2,43%-át tette ki. Ez az adat azonban nem veszi figyelembe az egyszeri bevételek egy jelentős részét (vagyis a magánnyugdíj-pénztári vagyonátcsoportosításából származó bevételek költségvetésbe beemelt részét és az ideiglenes ágazati különadók teljes összegét). [6] Az állam a MÁV adósságából végül csak 50 milliárd forintot vállalt át (a GDP közel 0,2%-a), ami nem tekinthető egyszeri kiadásnak, főleg mivel célja a társaság éves finanszírozási hiányának fedezése volt. [7] Az egyéb egyszeri kiadások közé tartoznak az Európai Unió Bíróságának 2011. júliusi döntése nyomán teljesített, áfával kapcsolatos visszafizetések, a devizahitelek végtörlesztésének támogatásából eredő állami kiadások, valamint a Magyar Fejlesztési Bank tőkeemelésének egy része. [8] 2012-t illetően a 2011. évi konvergenciaprogram a GDP 1½%-át kis mértékben meghaladó nagyságú takarékossági intézkedéseket irányzott elő, főként a Széll Kálmán terv keretében (például a munkanélküli ellátás és a gyógyszertámogatás csökkentését). [9] A 2012. évi költségvetés a GDP 1,1%-ának megfelelő rendkívüli tartalékot tartalmazott, amelyet a 2012. évi konvergenciaprogramban bejelentett takarékossági intézkedéseknek köszönhetően a GDP közel 0,4%-ának megfelelő mértékben kiegészítettek. [10] A politika változatlanságát feltételező forgatókönyv már figyelembe veszi a Széll Kálmán tervben foglalt strukturális reformok további végrehajtásának a GDP mintegy ½%-át kitevő hiánycsökkentő hatását, amelyet azonban részben ellensúlyoz a kiadások növekedése (például a közmunkaprogram további bővítése) és a bevételek csökkenése (például a személyi jövedelemadó alapjának csökkentése révén). [11] A pénzügyi tranzakciós illetékből a 2012. évi konvergenciaprogram a GDP 0,4–0,75%-át kitevő bevételt irányoz elő. [12] A tartalék mértéke a várakozások szerint a pénzügyi tranzakciós illetékből származó bevételtől függően a GDP 0,2–0,5%-a közé fog esni. [13] Az új információk világossá tették, hogy a csökkentés mennyiben érinti az egyes minisztériumok előirányzatait, és jelezték, hogy a fenntarthatóság biztosítása érdekében a tervezett megtakarítások egyes feladatok törlésén és hatékonyságjavításon alapulnak. [14] A gazdasági stabilitási törvény azt is rögzíti, hogy a jövedelemadó-rendszer arányos, és hogy a családi adókedvezmények nem csökkenhetnek. Ezek a szokatlan rendelkezések, amelyek csak kétharmados többséggel módosíthatók az országgyűlésben, jelentősen korlátozzák a jelenlegi vagy bármely későbbi kormány mozgásterét az adórendszer megváltoztatására és a költségvetési igényekhez való módosítására. [15] Lásd például: Elek és társai (2009), A bérekhez kapcsolódó adóeltitkolás Magyarországon. [16] World Economic Forum (2011-12) Global Competitiveness Report (A Világgazdasági Fórum 2011–2012. évi globális versenyképességi jelentése). [17] Lásd például: Köllő János (2011) Kudarcismétlő szakoktatás. [18] Az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége, az Egyesült Nemzetek Fejlesztési Programja és a Világbank által 2012-ben közzétett ‘The Situation of Roma in 11 EU Member States’ (A romák helyzete 11 EU-tagállamban) című jelentés szerint a szegénység által veszélyeztetett háztartások száma a perifériára szorult roma háztartások esetében sokkal magasabb – több mint kétszeres – mint a perifériára szorult nem roma háztartások esetében. [19] Rendellenességek figyelhetők meg az oktatás, a foglalkoztatás és a szociális szolgáltatásokhoz való hozzáférés területén. Emellett a roma többségű iskolák roma kisebbségi önkormányzatoknak tervezett átadása növeli az iskolai szegregáció kockázatát. [20] Az Állami Számvevőszék 2012. januári jelentése a BKV-ról (http://www.asz.hu/jelentes/1202/jelentes-a-budapesti-kozlekedesi-zrt-gazdalkodasanak-ellenorzeserol/1202j000.pdf). [21] Például a vasúti utasoknak csak mintegy ľ-e köteles egyáltalán jegyet venni (http://www.mav.hu/res/MAV_CSR_jelentes_2009.pdf). [22] Forrás: az Európai Bizottság Környezetvédelmi Főigazgatósága, 2011, Implementing EU Waste Legislation for Green Growth (A hulladékokkal kapcsolatos uniós jogszabályok végrehajtása a zöld növekedésért). [23] World Economic Forum (2011-12) Global Competitiveness Report (A Világgazdasági Fórum 2011–2012. évi globális versenyképességi jelentése). [24] A vállalkozói adminisztratív terhek csökkentésére irányuló, 2011 májusában elfogadott 1133/2011. kormányhatározat szerint a határozat elfogadás után hat hónappal már készen kell lennie az első értékelésnek. [25] Lásd még: Reszkető Petra (2012) Vállalkozni kicsiben és nagyban –Magyarország (Budapest Intézet). [26] 2010. évi CEPEj-jelentés (CEPEJ: Európai Bizottság az igazságügy hatékonyságáért): http://www.coe.int/t/dghl/cooperation/cepej/evaluation/default_EN.asp?. [27] Transparency International (2012) Corruption Risks in Hungary 2011 (Korrupciós kockázatok Magyarországon, 2011).