HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 265/59

P8_TA(2015)0265

Az adókikerülés és az adócsalás mint a fejlődő országok kormányzása, szociális védelme és fejlődése számára jelentett kihívás

Az Európai Parlament 2015. július 8-i állásfoglalása az adókikerülésről és az adócsalásról mint a fejlődő országok kormányzása, szociális védelme és fejlődése számára jelentett kihívásról (2015/2058(INI))

(2017/C 265/07)

Az Európai Parlament,

— tekintettel a Monterrey-i Nyilatkozatra (2002), a dohai fejlesztésfinanszírozási konferenciára (2008), a Párizsi Nyilatkozatra (2005) és az accrai cselekvési programra (2008),

— tekintettel az ENSZ Közgyűlésének az etiópiai Addisz-Abebában 2015. július 13-tól16-ig tartandó harmadik nemzetközi fejlesztésfinanszírozási konferenciáról szóló 68/204. és 68/279. sz. határozataira,

— tekintettel az ENSZ nemzetközi adóügyi együttműködési szakértői bizottságának munkájára (1),

— tekintettel az ENSZ fejlett és fejlődő országok közötti kettős adóztatás elkerüléséről szóló modellegyezményére (2),

— tekintettel a pénzügyi rendszereknek a pénzmosás, valamint terrorizmus finanszírozása céljára való felhasználásának megelőzéséről szóló 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (3),

— tekintettel az „Adók és a fejlesztés – Együttműködés a fejlődő országokkal a jó adóügyi kormányzás előmozdítása terén” című, 2010. április 21-i bizottsági közleményre (COM(2010)0163),

— tekintettel a „Globális partnerség a szegénység felszámolásáért és a fenntartható fejlődésért 2015 után” című, 2015. február 5-i bizottsági közleményre (COM(2015)0044),

— tekintettel a Bizottságnak az adócsalás és az adókikerülés elleni küzdelmet szolgáló adózási átláthatóságról szóló 2015. március 18-i közleményére (COM(2015)0136),

— tekintettel az adócsalás, az adóelkerülés és az adóparadicsomok elleni küzdelemről szóló 2013. május 21-i állásfoglalására (4),

— tekintettel az „Adók és a fejlesztés – Együttműködés a fejlődő országokkal a jó adóügyi kormányzás előmozdítása terén” című, 2011. március 8-i állásfoglalására (5),

— tekintettel a jó kormányzás adóügyek terén történő előmozdításáról szóló, 2010. február 10-i állásfoglalására (6),

— tekintettel a „Korrupció a köz- és a magánszférában: hatása az emberi jogokra a harmadik országokban” című, 2013. október 8-i állásfoglalására (7),

— tekintettel a fejlődés felelősségteljes üzleti gyakorlatok révén történő előmozdításáról, ezen belül a nyersanyag-kitermelő iparágak fejlődő országokban betöltött szerepéről szóló, 2014. február 26-i állásfoglalására (8),

— tekintettel a 2015 utáni uniós és globális fejlesztési keretről szóló, 2014. november 25-i állásfoglalására (9),

— tekintettel a politikák fejlesztési célú koherenciájáról szóló 2013. évi uniós jelentésről szóló 2014. március 13-i állásfoglalására (10),

— tekintettel az EUMSZ 208. cikkére, amely kimondja, hogy az Unió fejlesztési politikája elsődleges célként a szegénység felszámolására irányul, és megalapozza a fejlesztési szempontú szakpolitikai koherencia elvét,

— tekintettel eljárási szabályzata 52. cikkére,

— tekintettel a Fejlesztési Bizottság jelentésére és a Gazdasági és Monetáris Bizottság véleményére (A8–0184/2015),

A. mivel az illegális pénzmozgások – azaz valamennyi nem nyilvántartott, olyan tőkét érintő magánpénzmozgás, amelyet illegálisan kerestek meg, utaltak át vagy használtak fel – tipikusan adócsalásból és adókikerülésből, például a transzferárakkal való visszaélésből származnak, és sértik az adóknak a nyereség keletkezése helyén történő megfizetésének elvét, és mivel a fejlesztésfinanszírozásról szóló valamennyi fontosabb nemzetközi dokumentum és konferencia az adócsalást és adókikerülést nevezi meg a hazai bevételek fejlesztési célú mozgósítása egyik fő akadályaként;

B. mivel a Global Financial Integrity kutatóintézet 2014-es jelentése szerint a 2003 és 2012 közötti közvetlen külföldi befektetések és hivatalos fejlesztési támogatások összesített értéke alig volt kevesebb, mint az illegális pénzkiáramlásoké; mivel az illegális pénzmozgások a fejlődő országok által a szegénység felszámolása, a jólét és a fenntartható fejlődés céljából kapott támogatások körülbelül tízszeresét teszik ki, ami a becslések szerint évente 1 milliárd dollár illegális tőkekiáramlást jelent a fejlődő országokból;

C. mivel a nyersanyag-kitermelő iparágakból származó állami bevételek előteremtése alapvetően szükséges számos fejlődő ország, különösen a legkevésbé fejlett országok fejlesztési stratégiája számára, azonban összességében nem használják ki jól a nyersanyag-kitermelő iparágakban rejlő potenciált a költségvetési bevételek növelésére, a nem megfelelő adószabályok vagy az azok végrehajtásával kapcsolatos nehézségek miatt, mert a fejlődő országok kormányai és a kitermelő vállalatok közötti megállapodások általában eseti jellegűek, továbbá azokat átláthatatlan módon és egyértelmű iránymutatások nélkül tárgyalják meg;

D. mivel a fejlődő országok gazdaságában a jelentős méretű informális ágazatok csaknem lehetetlenné teszik a szélesebb bázison történő adóztatást, és mivel az olyan országokban, ahol a lakosság nagy része szegénységben él, a GDP számottevő része nem adóztatható;

E. mivel a kiegyensúlyozott, hatékony és átlátható adórendszerek biztosítják a kormányok számára a létfontosságú finanszírozást, hogy fedezzék azokat az alapvető közszolgáltatásokat, amelyekre a polgárok jogosultak, így például az általános egészségügyi ellátást és oktatást, és mivel a hatékony redisztributív fiskális politikák hozzájárulnak a növekvő egyenlőtlenségek leginkább segítségre szorulókra gyakorolt hatásának csökkentéséhez;

F. mivel az UNCTAD szerint a határokon átnyúló vállalati beruházási állomány mintegy 30 %-a közvetítő országokon ment keresztül, mielőtt termelési eszközként elérte volna végcélját;

G. mivel a társasági adóból származó bevételek a fejlődő országok nemzeti jövedelmének jelentős részét teszik ki, ami miatt a vállalatok általi adókikerülés őket különösen nagy mértékben érinti, és az elmúlt éves során a fejlődő országok folyamatosan csökkentették a társaságiadó-kulcsokat;

H. mivel az adóparadicsomok és a banktitkot fenntartó országok, amelyek lehetővé teszik a banki és pénzügyi információk titokban tartását, az olyan tőkét és bevételt vonzó adómentes rendszerekkel kombinálva, amelyeket más országokban kellene megadóztatni, káros adóversenyhez vezetnek, veszélyeztetik az adórendszer méltányosságát és torzítják a versenyt és a befektetéseket, ami különösen a fejlődő országokat érinti, és ami a becslések szerint évi 189 milliárd dolláros adóbevétel-kiesést eredményez;

I. mivel az adózás a fejlődő országok bevételeinek megbízható és fenntartható forrása lehet és a stabilitás előnyével jár az olyan hagyományos fejlesztésfinanszírozási mechanizmusokkal szemben, mint a kedvezményes hitelek, amennyiben méltányos, kiegyensúlyozott, hatékony és átlátható adózási rendszer van hatályban, az adózási fegyelem előmozdítását szolgáló adóigazgatás hatékony és eredményes, valamint a költségvetési bevételek felhasználása felelősségteljes és elszámoltatható;

J. mivel a hatékony és átlátható adó- és fiskális politikák potenciális előnyei túlmutatnak a fejlődés előmozdítására rendelkezésre álló erőforrások növelésén, és közvetlen pozitív hatást gyakorolnak a jó kormányzásra és az államépítésre a demokratikus intézmények, a jogállamiság, valamint a kormány és a polgárok közötti társadalmi szerződés megerősítése révén, az adók, a közszolgáltatások és a szociális szolgáltatások közötti kölcsönös kapcsolat megteremtése, valamint a kormányzati költségvetések stabilitásának előmozdítása érdekében, ezáltal egyúttal elősegítik a külföldi támogatásoktól való hosszú távú függetlenséget és lehetővé teszik a fejlődő országok számára, hogy a nemzeti célokra érzékenyek és azokkal kapcsolatban elszámoltathatók legyenek, valamint saját szakpolitikai választásaikért felelősséget vállaljanak;

K. mivel a pénzügyi és gazdasági válság következtében sürgetőbbé vált a belföldi bevételek növelésének szükségessége;

L. mivel a fejlődő országok által a belföldi bevételek mozgósítása révén nyert források összege folyamatosan emelkedik, és a nemzetközi adományozók segítségével a közelmúltban fontos előrelépés történt ezen a területen;

M. mivel a fejlődő országok jelentős politikai, adminisztratív és technikai korlátokkal szembesülnek az adóbevételek növelése terén az adóbeszedéshez rendelkezésre álló humán és pénzügyi erőforrások elégtelensége, a transznacionális vállalatoktól való adóbeszedés összetettségének kezeléséhez gyenge igazgatási kapacitások, az adóbeszedési kapacitások és infrastruktúra hiánya, a szakképzett alkalmazottak adóigazgatásból való elszívása, a korrupció, a politikai rendszer legitimitásának hiánya, a nemzetközi adóügyi együttműködésben való részvétel hiánya, valamint a bevételek igazságtalan megoszlása és a gyenge adóügyi kormányzás miatt;

N. mivel a kereskedelem jelenlegi globális szintű liberalizációja és a kereskedelmi akadályok elmúlt évtizedekben történt folyamatos lebontása növelte az áruk és szolgáltatások határokon keresztüli kereskedelmét, ami ugyanakkor nehézségeket okozott a nagymértékben a kereskedelem adóztatására támaszkodó fejlődő országok, különösen az LDC-országok számára a kereskedelmi adók csökkenésének ellensúlyozása és a más belföldi erőforrások – különösen egy kiegyensúlyozott adószerkezetet – felé való elmozdulás terén;

O. mivel az elmúlt évek során nőtt az olyan fejlett és fejlődő országok közötti adóegyezmények száma, amelyeket arra használtak, hogy csökkentsék a határokon átnyúló pénztranszferek adóterheit, ezzel minimálisra csökkentve a fejlődő országok belföldi források mobilizálására való képességét, és különböző lehetőségeket teremtve a multinacionális vállalatok számára az adózás elkerülésére; mivel egy holland hatóságok által nemrég készített hatásvizsgálat (11) arra a következtetésre jutott, hogy a holland adórendszer megkönnyíti a forrásadó kikerülését, ami a fejlődő országokban évente mintegy 150–550 millió euró összegű elmaradt osztalékhoz és forrásadó-bevételből származó kamathoz vezet;

P. mivel a fejlődő országok összehasonlítva lényegesen kevesebb bevételre tesznek szert, mint a fejlett gazdaságok (mivel GDP-arányos adórátájuk 10–20 %, szemben az OECD országok 30–40 %-os arányával), továbbá nagyon szűk adóbázis jellemzi őket; mivel jelentős potenciál van az adóbázis kiterjesztésére és az adóbevételek növelésére az alapvető kormányzati feladatok ellátásához szükséges eszközök biztosítása érdekében;

Q. mivel a fejlődő országok elsősorban úgy próbálnak befektetőket vonzani, hogy különféle adókedvezményeket és mentességeket kínálnak, amelyek nem átláthatóak, nem megfelelő költség-haszon elemzésen alapulnak, gyakran nem képesek valódi és fenntartható beruházásokat bevonzani, a fejlődő gazdaságokat a legkedvezőbb adózási feltételek biztosítása tekintetében egymás versenytársaivá téve, ami az adórendszerek hatékonysága és eredményessége szempontjából elégtelen eredményekhez és káros adóversenyhez vezet;

R. mivel a tagállamok már elkötelezték magukat amellett, hogy bruttó nemzeti jövedelmük (GNI) 0,7 %-át hivatalos fejlesztési támogatásra fordítják, és mivel a hazai erőforrások mobilizálásának előmozdítása érdekében nyújtott támogatás összege még mindig alacsony – 2011-ben a teljes hivatalos fejlesztési támogatás kevesebb mint egy százalékát tette ki – és a becslések szerint 2012-ben a hivatalos fejlesztési támogatásnak csak 0,1 %-át (118,4 millió dollárt) fordították adóügyi kapacitásépítésre;

S. mivel sok fejlődő ország nem tudja elérni még az alapvető működése, a közszolgáltatások és a szegénységcsökkentési törekvései finanszírozásához szükséges minimális adószintet sem;

T. mivel az Európai Beruházási Bank (EBB), az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) és a tagállamok fejlesztésfinanszírozási intézményei a fejlődő országokban közvetlenül támogatnak magántársaságokat kölcsönök nyújtása révén, illetve közvetetten, pénzügyi közvetítők – például kereskedelmi bankok és magántőkealapok – támogatása révén, amelyek aztán kölcsönöket nyújtanak vállalkozások számára, vagy befektetnek azokba;

U. mivel a fejlődő országoknak jobb képviselettel kellene rendelkezniük a nemzetközi adóügyi együttműködés struktúráiban és eljárásaiban annak érdekében, hogy a globális adópolitikák kialakításában és reformjában egyenlő feltételekkel vegyenek részt;

V. mivel az ENSZ nemzetközi adóügyi együttműködési szakértői bizottsága kisegítő testületként működik a Gazdasági és Szociális Tanács mellett, amely különleges figyelmet fordít a fejlődő országokra és az átalakulóban lévő gazdasággal rendelkező országokra;

W. mivel a megfelelő szintű államháztartási bevételek beszedése döntő szerepet játszhat az olyan méltányosabb társadalmak előmozdításában, amelyek elutasítják a férfiak és nők közötti hátrányos megkülönböztetést, és amelyek különleges támogatást biztosítanak a gyermekek és a más kiszolgáltatott csoportok számára;

1. felszólítja a Bizottságot, hogy haladéktalanul terjesszen elő nagyratörő cselekvési tervet egy közlemény formájában annak érdekében, hogy támogassa a fejlődő országokat az adócsalás és az adókikerülés elleni küzdelemben és a méltányos kiegyensúlyozott és átlátható adórendszerek létrehozásában, figyelembe véve az OECD Fejlesztési Támogatási Bizottságának az Addisz-Abebában, Etiópiában 2015. július 13–16. között megtartásra kerülő nemzetközi fejlesztésfinanszírozási konferenciát megelőző munkáját, valamint a nemzetközi adóegyezmények fejlődő országokra gyakorolt hatását;

2. kitart amellett, hogy a hazai erőforrások hatékony mobilizálása és az adórendszerek megerősítése elengedhetetlen tényező lesz a millenniumi fejlesztési célokat felváltó 2015 utáni keret elérésében, ami életképes stratégiát jelent a külföldi segélyektől való függőség hosszú távú leküzdésében, valamint hogy a hatékony és méltányos adórendszerek döntő fontosságúak a szegénység felszámolása, az egyenlőtlenségek elleni küzdelem, a jó kormányzás és az államépítés szempontjából; emlékeztet arra, hogy bizonyos transznacionális gazdasági tevékenységek hatással voltak az országok hazai kormányzati bevételeinek beszedéséhez és az adóztatási szerkezet megválasztásához való képességére, miközben a tőke megnövekedett mobilitása az adóparadicsomok használatával párosulva nagymértékben módosította az adóztatás feltételeit; aggodalmának ad hangot továbbá a korrupció szintjével és az átláthatatlan közigazgatással kapcsolatban, ami megakadályozza az adóbevételek államépítésbe, közszolgáltatásokba vagy állami infrastruktúrákba való befektetését;

3. megjegyzi, hogy a legtöbb fejlődő országban az adóbevételek GDP-hez viszonyított aránya továbbra is alacsony, ezért ezek az országok különösen kiszolgáltatottak az egyéni adófizetők és a vállalatok adócsalási és adókikerülési tevékenységével szemben; hangsúlyozza, hogy ez jelentős pénzügyi veszteséget jelent a fejlődő országok számára, ami korrupcióra ösztönöz és káros az EU fejlesztési politikája számára, továbbá hogy az EU-nak és tagállamainak kiemelt prioritásként kellene kezelnie az ilyen gyakorlatokkal szembeni megfelelő nemzeti, uniós és nemzetközi szintű intézkedések megtételét, figyelembe véve a fejlődő országok azon szükségleteit és korlátait, amelyekkel az adóbevételeikhez való hozzáférés terén szembesülnek; úgy véli, hogy jó példával elöl járva az Európai Uniónak vezető szerepet kellene vállalnia az adóparadicsomok, adócsalás és adókijátszás elleni küzdelemre irányuló nemzetközi erőfeszítésekben, továbbá hogy együtt kell működnie a fejlődő országokkal a bizonyos multinacionális vállalatok által folytatott agresszív adókikerülési gyakorlatok elleni fellépésben, valamint a tekintetben, hogy segítsen nekik ellenállni az adóversenyben való részvételre ösztönző nyomásnak;

Cselekvési terv az adókikerülés és az adócsalás leküzdésére a fejlődő országokban

4. sürgeti a Bizottságot, hogy tegyen konkrét és hatékony intézkedéseket annak érdekében, hogy támogassa a fejlődő országokat és a regionális adóigazgatási keretrendszereket – például az afrikai adóigazgatási fórumot és az adóhatóságok Amerika-közi központját – az adócsalással és az adókikerüléssel szembeni küzdelemben, a méltányos, kiegyensúlyozott, hatékony és átlátható adópolitikák kialakításában, az adminisztratív reformok előmozdításában, továbbá annak érdekében, hogy a támogatás és a fejlesztés tekintetében növekedjen a fejlődő országok nemzeti adóigazgatása számára biztosított pénzbeli és technikai segítségnyújtás részaránya; úgy véli, hogy ezt a támogatást ezen országok igazságszolgáltatása és korrupcióellenes hivatalai megerősítése céljára is biztosítani kell; felhív a tagállamok és a kedvezményezett országok közszférára vonatkozó szakértelmének egyesítésére az együttműködési tevékenységek fokozása érdekében, valamint hogy konkrét előzetes eredményeket hozzanak a kedvezményezett országok számára; támogatja munkaértekezletek, képzések, szakértői missziók, tanulmányutak és tanácsadás megszervezését;

5. kéri a Bizottságot, hogy a (politikai, fejlesztési és kereskedelmi) politikai párbeszéd napirendjében, továbbá a partnerországokkal kötött fejlesztési együttműködési megállapodásokban helyezze előkelő helyre a jó adóügyi kormányzást és a méltányos, kiegyensúlyozott, hatékony és átlátható adóbeszedést, fokozva a felelősségvállalást és a hazai elszámoltathatóságot azáltal, hogy olyan környezetet mozdítanak elő, amelyben a nemzeti parlamentek képesek érdemben hozzájárulni a nemzeti költségvetések kialakításához és felügyeletéhez, ideértve a hazai bevételeket és az adóügyeket is, valamint támogatva a civil társadalom szerepét az adóügyi kormányzás nyilvános ellenőrzésének biztosításában és az adócsalási ügyek figyelemmel kísérésében, többek között azáltal, hogy eredményes rendszereket hoznak létre a visszaélést jelentő személyek és az újságírói források védelmére;

6. sürgősen felszólít arra, hogy a társaságok, kezelt vagyonok és más intézmények tényleges tulajdonosaira vonatkozó információkat tegyék nyilvánosan hozzáférhetővé nyílt adatformátumban annak megakadályozása érdekében, hogy az anonim fedőcégeket és más hasonló jogalanyokat pénzmosásra, illegális tevékenységek vagy terrorista tevékenységek finanszírozására, korrupt és bűnöző személyek személyazonosságának leplezésére, továbbá ellopott közpénzek és illegális kereskedelemből, illetve illegális adókijátszásból származó nyereség elrejtésére lehessen felhasználni; úgy véli továbbá, hogy minden országnak el kellene fogadnia és teljes mértékben végre kellene hajtania legalább a Pénzügyi Akció Munkacsoport (FATF) pénzmosás elleni ajánlásait;

7. felhívja az EU-t és tagállamait, hogy minden ország és minden ágazat vállalataira vonatkozóan standardként érvényesítsék a tőzsdén jegyzett vagy nem jegyzett multinacionális vállalatok, és különösen a természeti erőforrások kitermelésével foglalkozó vállalatok tekintetében az országonkénti beszámolási kötelezettség elvét, amely megkövetelné tőlük, hogy éves beszámolójuk részeként országonként valamennyi működési területükre vonatkozóan közzétegyék minden leányvállalatuk nevét, ezek pénzügyi teljesítményét, a releváns adózási információkat, az eszközeikre vonatkozó adatokat és az alkalmazottak számát, valamint hogy biztosítsák ezen információk nyilvános hozzáférhetőségét, egyúttal minimalizálják az adminisztratív terheket a mikrovállalkozások kizárása révén; felhívja a Bizottságot, hogy terjesszen elő jogalkotási javaslatot a számviteli irányelv ennek megfelelő módosítására; emlékeztet arra, hogy a nyilvános átláthatóság elengedhetetlen lépés a jelenlegi adórendszer hibáinak kijavításához és a közbizalom megteremtéséhez; felhívja az OECD-t annak ajánlására, hogy az általa javasolt országonkénti beszámoló sablont valamennyi multinacionális vállalat tegye közzé, továbbá biztosítsa, hogy minden ország valamennyi adóhatósága hozzáférhessen a részletes információkhoz, amelyek lehetővé teszik számukra a transzferárazással kapcsolatos kockázatok felmérését és az ellenőrzési erőforrások leghatékonyabb felhasználási módjának meghatározását; hangsúlyozza, hogy a külföldi befektetők számára kétoldalú adómegállapodások révén nyújtott adómentességek és adókedvezmények a multinacionális vállalatok számára tisztességtelen versenyelőnyt biztosítanak a hazai cégekhez, különösen a kkv-khoz képest;

8. felhív a kitermelő iparágak működését szabályozó adózási feltételek és szabályok felülvizsgálatára; felhívja az Uniót, hogy növelje segítségnyújtását a fejlődő országokban azzal a céllal, hogy megfelelően megadóztassák a természeti erőforrások kitermelését, hogy megerősödjön a fogadó országok alkupozíciója a természeti erőforrásaikból szerzett jövedelem növelése tekintetében és gazdaságuk diverzifikációjának ösztönzése érdekében; támogatja a nyersanyag-kitermelő iparágak átláthatóságára irányuló kezdeményezést (EITI) és annak a termelő és a nyersanyag-kereskedő vállalatokra történő kiterjesztését;

9. üdvözli az automatikus információcsere-mechanizmus elfogadását, amely alapvető eszköze a globális átláthatóság növelésének és az adókikerüléssel, illetve az adócsalással szembeni küzdelem területén való együttműködésnek; elismeri azonban, hogy folyamatos pénzügyi és technikai szakértői támogatásra, valamint időre van szükség ahhoz, hogy a fejlődő országok kiépítsék az információk küldéséhez és feldolgozásához szükséges kapacitásokat; hangsúlyozza ezért, hogy fontos biztosítani, hogy az OECD automatikus információcserére vonatkozó új nemzetközi standardja foglaljon magában egy átmeneti időszakot a fejlődő országokra vonatkozóan, felismerve azt, hogy a standard viszonossági alapúvá tétele miatt gyakorlatilag kívül rekedhetnek a rendszeren azok az országok, amelyek nem rendelkeznek az előírt információk gyűjtéséhez, kezeléséhez és megosztásához nélkülözhetetlen infrastruktúra létrehozásához szükséges erőforrásokkal és képességekkel; úgy véli továbbá, hogy a titoktartásra vonatkozóan egységes standardot kellene előirányozni;

10. felhív arra, hogy 2015 végére állapítsák meg az adóparadicsomok fogalmának nemzetközileg elfogadott meghatározást, az ezeket igénybe vevő gazdasági szereplőkre vonatkozó szankciókat, továbbá állítsanak össze feketelistát azon országokról – az uniós országokat is ideértve –, amelyek nem harcolnak az adócsalás ellen vagy elfogadják azt; felszólítja az EU-t, hogy támogassa az adóparadicsomként szolgáló fejlődő országok gazdasági szerkezetátalakítását; kéri az Unió részét nem képező fennhatóságokkal és területekkel rendelkező tagállamokat, hogy a szóban forgó területek igazgatásával együttműködve törekedjenek az adózási átláthatóság elveinek elfogadására, valamint biztosítsák, hogy e területek egyike se szolgáljon adóparadicsomként;

11. felszólítja az Európai Uniót és tagállamait, hogy az adóegyezmények fejlődő országokkal való tárgyalása során biztosítsák, hogy a határokon átnyúló tevékenységből származó jövedelem vagy nyereség után a forrásországban kelljen adózni, ahol az értéket kitermelik vagy létrehozzák; hangsúlyozza e tekintetben, hogy az ENSZ adózásról szóló modellegyezménye biztosítja az adóztatáshoz való jogoknak a forrásország és az illetőség szerinti ország közötti méltányos felosztását; hangsúlyozza, hogy az adóegyezményekre irányuló tárgyalások során az Európai Uniónak és tagállamainak be kell tartaniuk az EUMSZ 208. cikkében rögzített fejlesztési szempontú szakpolitikai koherencia elvét;

12. sürgeti a Bizottságot és a tagállamokat, hogy egyes tagállamok példáját követve végezzenek az európai adópolitikák fejlődő országokra gyakorolt hatásával kapcsolatos hatásvizsgálatokat, továbbá osszák meg a bevált gyakorlatokat a fejlesztési szempontú szakpolitikai koherencia növelése és a jelenlegi gyakorlatok javítása, valamint a fejlődő országokra átgyűrűző negatív hatások és ezen országok különleges szükségleteinek nagyobb mértékű figyelembe vétele érdekében; üdvözli ezzel összefüggésben a Bizottság 2015-ben előterjesztendő, adócsalásról és adókikerülésről szóló felülvizsgált cselekvési tervét, és sürgeti a tagállamokat, hogy mielőbb állapodjanak meg a közös konszolidált társaságiadó-alapról;

13. határozottan támogatja a globális rendszer reformjára irányuló különféle jelenlegi nemzetközi kezdeményezéseket, ideértve az OECD adóalap-erózióval és a nyereségátcsoportosítással kapcsolatos (BEPS) kezdeményezését is, a fejlődő országoknak a nemzetközi adóügyi együttműködési struktúrákban és eljárásokban való fokozott részvételére összpontosítva; sürgeti az EU-t és a tagállamokat, hogy gondoskodjanak arról, hogy az ENSZ adóügyi bizottsága az ENSZ Gazdasági és Szociális Tanácsa keretében valódi kormányközi testületté alakuljon át, amelynek rendelkezésére állnak a megfelelő kiegészítő erőforrások, biztosítva, hogy a minden ország egyenlő feltételekkel vehessen részt a globális adópolitikák kialakításában és reformjában; hangsúlyozza, hogy szankciókat kell fontolóra venni a nem együttműködő országokra és az adóparadicsomokban működő pénzügyi intézményekre vonatkozóan;

14. hangsúlyozza, hogy a megfelelő szintű közfinanszírozás hozzájárulhat a nemek közötti egyenlőtlenségek kiegyensúlyozásához, és eszközt adhat a gyermekek és a társadalom más kiszolgáltatott csoportjainak jobb támogatásához, és elismeri, hogy míg az adócsalás kihat az egyének jólétére, az különösen káros a szegény és alacsony jövedelmű háztartások számára, amelyekben a nők aránytalanul felülreprezentáltak;

15. aggodalommal jegyzi meg, hogy sok fejlődő ország rendkívül gyenge alkupozícióban van egyes külföldi közvetlen befektetőkkel szemben; úgy tartja, hogy a vállalatoktól meg kell követelni, hogy pontosan meghatározott kötelezettségvállalásokat tegyenek a befektetéseiknek a fogadó ország helyi és/vagy nemzeti társadalmi-gazdasági fejlődésére gyakorolt pozitív átgyűrűző hatásai tekintetében; felhívja a Bizottságot, a Tanácsot és a partnerkormányokat annak biztosítására, hogy az adóösztönzők ne adjanak további lehetőségeket az adókikerülésre; hangsúlyozza, hogy az ösztönzőket átláthatóbbá kell tenni és azoknak ideális esetben a fenntartható fejlődésbe való befektetések előmozdítására kell irányulniuk;

16. felszólítja az EBB-t, az EBRD-t és a tagállamok fejlesztésfinanszírozási intézményeit, hogy ellenőrizzék és biztosítsák, hogy a támogatásban részesülő vállalatok és más jogalanyok ne vegyenek részt adócsalásban és adókikerülésben offshore központokban és adóparadicsomokban letelepedett pénzügyi közvetítőkkel való kapcsolatok, vagy az illegális tőkemozgások elősegítése révén, valamint hogy javítsák átláthatósági politikáikat, például azáltal, hogy valamennyi jelentésüket és vizsgálatukat nyilvánosan hozzáférhetővé teszik; felszólítja az EBB-t, hogy járjon el kellő körültekintéssel, követelje meg az országonkénti éves jelentéseket, kövesse nyomon a valódi tulajdonosokat, valamint ellenőrizze a transzferárakat a beruházások átláthatóságának biztosítása, valamint az adócsalás és az adókikerülés megakadályozása érdekében;

o

o o

17. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak, valamint a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek.

(1) http://www.un.org/esa/ffd/tax/

(2) http://www.un.org/esa/ffd/tax/unmodel.htm

(3) HL L 309., 2005.11.25., 15. o.

(4) Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0205.

(5) HL C 199. E, 2012.7.7., 37. o.

(6) HL C 341. E, 2010.12.16., 29. o.

(7) Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0394.

(8) Elfogadott szövegek, P7_TA(2014)0163.

(9) Elfogadott szövegek, P8_TA(2014)0059.

(10) Elfogadott szövegek, P7_TA(2014)0251.

(11) „Evaluation issues in financing for development Analysing effects of Dutch corporate tax policy on developing countries” („Értékelési kérdések a fejlesztésfinanszírozásban – A holland társaságiadó-politika fejlődő országokra gyakorolt hatásainak elemzése”), a holland külügyminisztérium politikai és műveleti értékeléssel foglalkozó osztálya által rendelt tanulmány, 2013. november.