1.Háttér-információk

A közbeszerzési irányelvek szabályozzák a közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó eljárásokat és a meghatározott értékhatárokat meghaladó közbeszerzési szerződések és koncessziós szerződések végrehajtásának egyes vonatkozásait. A „Tenders Electronic Daily” (TED) európai közbeszerzési értesítőben közzétett felhívások becsült értéke 2014-ben elérte a 421,31 milliárd EU-t, amely az EU GDP-je 3,32 %-ának felel meg. A nyitott és jól szabályozott közbeszerzési piacok előmozdítják a közpénzek hatékonyabb felhasználását és a közbeszerzések minőségének javítását.

A közbeszerzési irányelvek alapján gyűjtött tapasztalat azt mutatta, hogy ahhoz, hogy teljes körűen megvalósuljanak az irányelvek célkitűzései, lehetővé kellett tenni a gazdasági szereplőknek, hogy Unió-szerte érvényesíthessék az irányelvek által biztosított jogokat. Következésképpen kísérő intézkedésként elfogadták a jogorvoslati irányelveket (a 2007/66/EK irányelvvel módosított 89/665/EGK és 92/13/EGK tanácsi irányelv ). Ezen irányelvek célja az volt, hogy biztosítsák, hogy a gazdasági szereplők az uniós jogorvoslati minimumszabályok alapján az Unión belül mindenhol gyors és hatékony jogorvoslati eljárásokhoz férjenek hozzá, amennyiben úgy vélik, hogy az adott közbeszerzési szerződést a közbeszerzési irányelvek megsértésével ítélték oda. A jogorvoslati irányelvek ezért a közbeszerzés színterének elengedhetetlen részét képezik, továbbá egy ritka példái annak, hogy az uniós jogszabályok hogyan szereznek teljes érvényt az uniós jogoknak a tagállamok szintjén.

A jogorvoslati irányelvek mind a közbeszerzési szerződés aláírása előtt (szerződéskötést megelőző jogorvoslat), mind a szerződés aláírását követően (szerződéskötést követő jogorvoslat) lehetővé teszik az ilyen eljárások indítását. A szerződéskötést megelőző jogorvoslathoz tartozik az ideiglenes intézkedésekhez való jog, a szerződés odaítéléséről szóló döntés és a szerződéskötés közötti kötelező szerződéskötési tilalmi időszak, illetve a szerződés-odaítélési eljárás felfüggesztésének kötelezettsége a jogorvoslati kérelem kivizsgálásának idejére a szerződéskötés megakadályozása érdekében. A szerződéskötést követő jogorvoslatokkal a meglévő szerződés érvénytelennek nyilvánítható, és/vagy az érintett feleknek kompenzáció nyújtható (különösen kártérítés útján) a szóban forgó szerződés aláírását követően. Ezenfelül a jogorvoslati irányelvek másik fontos elemét képezi az ajánlattevők automatikus tájékoztatása arról, hogy miért nem nyertek az eljárásban, továbbá az eljárások megindítására nyitva álló határidők rendje és az alternatív szankciók (azaz a szerződés időtartamának lerövidítése vagy bírság kiszabása), amennyiben az érvénytelenség megállapítása nem megfelelő.

A jogorvoslati irányelvek előírják, hogy a Bizottság vizsgálja felül a végrehajtásukat, és készítsen jelentést az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezek eredményességéről, különösen a 2007/66/EK irányelv által bevezetett alternatív szankciók és határidők tekintetében. Ezen túlmenően 2013-ban úgy döntöttek, hogy a Bizottság „Célravezető és hatásos szabályozás programja” (REFIT) keretében el kell végezni az irányelvek értékelését. Ezt a jelentést a Bizottság a Parlamentnek és a Tanácsnak való jelentéstételi kötelezettség teljesítése és a REFIT szerinti értékelés eredményeinek közzététele céljából nyújtja be a Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentést kiegészítő bizottsági szolgálati munkadokumentum további információkkal szolgál az elvégzett értékelésről.

A jelentés elkészítéséhez az alábbi információforrásokat használtuk fel:

•az „Economic efficiency and legal effectiveness of review and remedies procedures for public contracts” (A közbeszerzési szerződések jogorvoslati eljárásainak gazdasági és jogi hatékonysága) című tanulmány,

•online nyilvános konzultáció, melynek célja, hogy információkat gyűjtsön a jogorvoslati irányelvek működéséről és hozzáadott értékéről,

•a tagállamokkal folytatott konzultációk,

•szakértőkkel és a közbeszerzési jogorvoslati eljárásokban jártas szakemberekkel tartott célirányos konzultációk, és

•a nemzeti jogszabályok és ítélkezési gyakorlat felülvizsgálata.

Az irányelvek szakpolitikai teljesítményének értékelésén felül a REFIT szerinti értékelés különös hangsúlyt fektetett arra, hogy a jogorvoslati irányelvek megfelelnek-e a céljuknak, minimalizálják-e a kapcsolódó költségeket és terheket, és maximálisan kiaknázzák-e az egyszerűsítési lehetőségeket.

A tagállamokban jelenleg még nem működik a jogorvoslatok uniós szintű nyomonkövetési és értékelési rendszere. Az értékhatár feletti közbeszerzési szerződésekhez kapcsolódóan az egyes tagállamokban indított jogorvoslati eljárásokról nem gyűjtenek strukturált, koherens és szisztematikus módon adatokat, ami lehetővé tenné az eredmények automatikus és könnyen összehasonlítható elemzését. Emiatt nehéz pontosan megmérni vagy megbecsülni a jogorvoslati irányelvek hatásait, illetve ez további erőfeszítéseket igényel (pl. egyszeri adatgyűjtés és manuális elemzés, ahogy az a jelenlegi értékelésnél is történt).

2.Az intézkedések végrehajtása a tagállamokban

A jogorvoslati irányelveket valamennyi tagállam teljes mértékben átültette. Ennek ellenére a módosító 2007/66/EK irányelv átültetése során jelentős és széles körben előforduló késéseket állapítottak meg (a részletekkel kapcsolatban lásd a bizottsági szolgálati munkadokumentum 5. mellékletét). A jogorvoslati irányelvek által előírt minimális harmonizáció miatt a tagállamok a saját jogi hagyományaikra tekintettel igen eltérő jellegű és hatályú nemzeti jogszabályokat alkottak.

Ennek következtében többféle jogorvoslati szerv jött létre a tagállamokban. 14 tagállamban – szakosított vagy nem szakosított – közigazgatási közbeszerzési jogorvoslati szerv működik. A többi tagállamban egy meglévő igazságszolgáltatási jogorvoslati szerv felelős a közbeszerzési eljárások jogorvoslati eljárásaiért.

Valamennyi tagállam előírja, hogy a jogorvoslati eljárás igénybevételét mindazon személyek számára lehetővé kell tenni, akiknek érdekében áll vagy állt egy adott szerződés elnyerése, és akiknek az állítólagos jogsértés érdeksérelmet okozott vagy okozhat. Ezen túlmenően néhány tagállam azt is lehetővé teszi, hogy a gazdasági szereplőnek nem minősülő egyesületek vagy testületek is kezdeményezhessenek jogorvoslati eljárást. Ilyen szerv lehet szakmai szövetség vagy a versenyhivatal is.