KÖZÖS KÖZLEMÉNY AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az átalakuló szomszédság új megközelítése /* COM/2011/0303 végleges */





KÖZÖS KÖZLEMÉNY AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az átalakuló szomszédság új megközelítése Az Európai Uniótól (EU) keletre és délre tizenhat olyan ország található[1], amelyek kilátásai és jövője közvetlenül és jelentősen eltér a miénktől. A közelmúlt eseményei csak még élesebben kidomborították e különbségeket, rávilágítva azokra a kihívásokra, amelyekkel együtt kell szembe néznünk. A régóta hatalmon lévő elnyomó rezsimek megdöntése Egyiptomban és Tunéziában; a folyamatos fegyveres összetűzések Líbiában, a közelmúlt erőszakos eseményei Szíriában, a folyamatos elnyomás Fehéroroszországban, és a térség, ideértve a Közel-Keletet is, régi, elhúzódó konfliktusai mind-mind azt igénylik, hogy újragondoljuk az EU szomszédaival kialakított kapcsolatát. A szomszédságban lévő más országok által elért ösztönző eredmények, mint például a Moldovai Köztársaságban megkezdett reformtörekvések, az Ukrajnában elért eredmények a csatlakozási tárgyalások során, vagy a Marokkó és Jordánia által bejelentett alkotmányos reformok ugyancsak támogatásra szorulnak. A Lisszaboni Szerződés lehetővé tette az EU számára, hogy külpolitikai kapcsolatait megerősítse: a szomszédságban lévő országokkal való együttműködés szélesebb alapokra helyezésével lehetővé vált, hogy az együttműködés az érintett területek teljes körét integrált és hatékonyabb módon ölelheti fel. Ez kulcsszerepet játszott abban, hogy 2010 nyarán meginduljon az európai szomszédságpolitika (ENP) partnerországokkal és egyéb érdekelt felekkel való konzultáció útján történő felülvizsgálata. A dél-mediterrán térségben végigsöprő közelmúltbeli események még inkább sürgetővé tették a felülvizsgálat végrehajtását. Az EU-nak fel kell készülnie a szomszédos országokban végbemenő történelmi kihívásokra. A 2004-es bevezetése óta eltelt időben az ENP keretében több olyan fontos kezdeményezést indítottak, különösen a kereskedelem és a gazdaság területén, amelyek lehetővé tették az EU és szomszédai számára, hogy kapcsolataikat szorosabbra fűzzék gyakorlatilag valamennyi szakpolitikai területen, az energiapolitikától kezdve az oktatáson és közlekedésen át a kutatásig. Ezek képezik ma az EU és szomszédai közötti kapcsolatok és együttműködés alapját. Az EU által nyújtott támogatás mértéke növekedett és célzottabbá vált. Továbbra is maradt azonban még javítanivaló a kapcsolatok minden területén. A közelmúlt eseményei és az ENP felülvizsgálatának eredményei rámutattak arra, hogy a szomszédos országokban megkezdett politikai reformok uniós támogatása mérsékelt eredményekkel járt. A gyors ütemben fejlődő partnerek és a reformok által támasztott igények kezelése során például rugalmasabb és testre szabottabb intézkedésekre lenne szükség, amelyek figyelembe veszik, hogy az adott ország gyors rendszerváltozáson, vagy egy hosszabb reformfolyamaton és demokratikus átalakuláson megy keresztül. Az EU, az Unió tagállamai és a fő nemzetközi partnerek közötti koordináció alapvető fontosságú és működhetne hatékonyabban is. Az EU és a szomszédságban lévő országok és társadalmak közötti partnerség elmélyítéséhez új megközelítésre van szükség: egészséges demokráciák építéséhez és konszolidációjához, fenntartható gazdasági növekedés előmozdításához és a határon átívelő kapcsolatok irányításához. Az ENP az Unió szakpolitikája kell hogy legyen, amelynek keretében a tagállamok saját kétoldalú kapcsolataikat az általános politikai célkitűzések támogatásához igazítják. Az Európai Parlamentnek ugyancsak központi szerepet kell betöltenie, elsősorban a főbb célkitűzések megvalósításának elősegítésében. Mindezeken felül azonban az ENP-nek katalizátor szerepet kell betöltenie e tágabb nemzetközi közösségben, és támogatnia kell a térség demokratikus átalakulását, illetve gazdasági és társadalmi fejlődését. A szomszédainkkal kötött partnerség kölcsönös előnyökkel jár. Szomszédaink nagy részének az EU a legfőbb kereskedelmi partnere. A partnerországokban a fenntartható gazdasági fejlődés és munkahelyteremtés az EU számára is előnyös helyzetet teremt. Hasonlóképpen, az emberek irányított mozgása az egész szomszédság számára pozitív hatásokkal jár, amely egyrészt megkönnyíti a hallgatók, munkavállalók és turisták mobilitását, másrészt viszont csökkenti az illegális migrációt és embercsempészetet. Az EU és szomszédai között az oktatás, a szociális védelem megerősítése és modernizálása, valamint a nők jogainak előmozdítása területén létrejött aktív kötelezettségvállalások nagymértékben elősegítik az inkluzív növekedést és munkahelyteremtést érintő közös céljaink megvalósítását. Az új megközelítésnek a kölcsönös elszámoltathatóságon és az emberi jogok, a demokrácia és a jogállamiság egyetemes értékeinek tiszteletben tartására vonatkozó közös kötelezettségvállaláson kell alapulnia. Az új megközelítés jóval differenciáltabb lesz, amelyben minden egyes partnerország saját aspirációi, igényei és kapacitása szerinti mértékben építheti ki kapcsolatait az EU-val. Azon déli és keleti szomszédaink számára, akik képesek és hajlandók a partnerségben való részvételre, megnyílik a lehetőség egy szorosabb gazdasági integráció és a kormányzati reformok, a biztonságpolitika, a konfliktusmegoldás tekintetében erősebb politikai együttműködés kialakítására, amely magában foglalja a közös érdekű kérdésekben való közös fellépést a nemzetközi fórumokon. A dél-mediterrán térséggel kapcsolatban a Bizottság és a főképviselő már meghatározta a demokráciáért és a közös jólétért létrehozott partnerségre[2] vonatkozó javaslatát. A fent ismertetett új megközelítés céljai a következők: (1) nagyobb mértékű támogatás biztosítása azon partnerek számára, akik elkötelezettek a mélyreható demokrácia megvalósítása iránt – amely képes tartósan megmaradni, mivel a választójog együtt jár olyan jogokkal, mint a szabad véleménynyilvánítás gyakorlása, egymással versengő politikai pártok létrehozása, független bíróság által pártatlan igazságszolgáltatás biztosítása, beszámoltatható rendőri és katonai szervek nyújtotta biztonság, kompetens és korrupciómentes államigazgatási szolgálatokhoz való hozzáférés –, és egyéb olyan polgári és emberi jogok tiszteletben tartása iránt, amelyeket sok európai eleve adottnak tart, úgy mint a gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadsága; (2) inkluzív gazdasági fejlődés ösztönzése – hogy az EU szomszédainak kereskedelme, befektetései és növekedése fenntartható módon történjen, a társadalmi és regionális egyenlőtlenségek csökkentésével, a gazdaságilag aktív lakosság számára munkahelyek teremtésével, és a lakosság számára magasabb életszínvonal biztosításával; (3) az európai szomszédságpolitika két regionális dimenziójának, a keleti partnerségnek és a déli partnerségnek a megerősítése annak érdekében, hogy konzisztens regionális kezdeményezéseket tudjunk kialakítani, például a kereskedelem, az energiapolitika, a közlekedés vagy a migráció és mobilitás területén, amelyek kiegészítik és erősítik a kétoldalú együttműködést; (4) az említett célkitűzések megvalósítására alkalmas mechanizmusok és eszközök biztosítása. A partnerség fejlődésének ütemét az egyes szomszédok igényei, kapacitása és reform-célkitűzései határozzák majd meg. Lehet, hogy néhány partner messzebb kíván eljutni az integrációs törekvéseiben, és ennek során az adott ország nagyobb mértékben igazodik az EU szakpolitikáihoz és szabályaihoz, ami aztán fokozatosan elvezethet a EU belső piacán való gazdasági integrációhoz. Az EU a politikai reformok tekintetében nem kíván semmilyen követendő modellt támasztani vagy kész receptet adni, de minden egyes partnerország esetében ragaszkodni fog ahhoz, hogy a reformfolyamatban tükröződjön a felülvizsgált megközelítés alapját képező egyetemes értékek iránti egyértelmű elkötelezettség. A kezdeményezésről a partnerek döntenek és az EU ehhez fogja igazítani támogatását. A szomszédok számára nyújtott uniós támogatás növelése feltételekhez kötött. A támogatás mértéke a demokrácia építése és konszolidációja, illetve a jogállamiság fenntartása terén elért eredményektől függ. Minél több és gyorsabb fejlődést tud egy ország felmutatni a belső reformok terén, annál nagyobb mértékű támogatásban részesül az EU-tól. A továbbfejlesztett rendszerből a támogatás többféle formában érkezik: például a társadalmi és gazdasági fejlődés fokozottabb finanszírozásával, az átfogó intézményfejlesztést (CIB) célzó nagyobb szabású programokkal, a jobb piacra jutással, a befektetések támogatására több EBB-finanszírozási lehetőséggel, és a mobilitás könnyítésével. E preferenciális kötelezettségvállalások az egyes országok igényeihez és a regionális kontextushoz igazodva kerülnek meghatározásra. Ez annak elismerése, hogy a valóban jelentős reformok jóval több költséggel járnak. A partnerek 2010 és 2012 közötti időszakban mért reformteljesítményét fogják alapul venni az adott ország 2014-re és az azt követő időszakra vonatkozó pénzügyi előirányzatának meghatározásakor. Azon országok esetében, ahol nem történtek reformok, az EU felül fogja vizsgálni és adott esetben csökkenteni fogja a támogatását. Az EU továbbra is fenntartja azon politikáját, hogy az emberi jogok és a demokratikus normák erőszakos elnyomásában érintett kormányokkal korlátozza kapcsolatait, és adott esetben velük szemben célzott szankciókat és egyéb politikai eszközöket alkalmaz. Ahol ilyen intézkedések bevezetésére kerül sor, nem csak, hogy fenntartja, de tovább erősíti a civil társadalom támogatását. E differenciáltabb megközelítés alkalmazásában az EU továbbra is nyitva tartja a párbeszéd csatornáit a kormányok, civil szervezetek és egyéb érdekelt felek előtt. Ezzel párhuzamosan és a kölcsönös elszámoltathatóság elvével összhangban az EU gondoskodni fog arról, hogy forrásai az ENP központi célkitűzéseinek szolgálatában kerüljenek felhasználásra. Az EU és nemzetközi partnerei által a szomszédos országok demokratikus átalakulásának támogatására mozgósított erőforrásoknak fedezniük kell mind az azonnali és sürgős igények, mind a közép- és hosszabb távú követelmények kielégítését is. 1. A mélyreható demokrácia megvalósításának előmozdítása Feladatok: · az EU által a partnerországok számára nyújtott támogatás szintjének a politikai reformok és a mélyreható demokrácia megvalósítása terén elért eredményekhez való igazítása 1.1. A „mélyreható demokrácia” megvalósításának előmozdítása A működő demokrácia, az emberi jogok tiszteletben tartása és a jogállamiság, a szomszédokkal kötött uniós partnerség alapvető pillérei. A politikai reformok tekintetében nem került sor követendő modell vagy kész recept meghatározására. Amíg a konkrét reformok országonként különbözőek lehetnek, a mélyreható és fenntartható demokrácia építése több közös elemet tartalmaz, és a kormányok részéről határozott és következetes elkötelezettséget igényel. Ezen elemek közül megemlítendők a következők: – szabad és igazságos választások; – az egyesülés, a vélemény és a gyülekezés szabadsága, valamint szabad sajtó és média; – független igazságszolgáltatás biztosította jogállamiság és a tisztességes tárgyaláshoz való jog; – korrupció elleni harc; – a nemzetbiztonsági és rendfenntartói szervezetek (köztük a rendőrség) reformja, valamint a fegyveres és biztonsági erők feletti demokratikus ellenőrzés létrehozása. A fent említett elemeken alapuló reformok nem pusztán erősítik a demokráciát, de a kereskedelem és a befektetések ösztönzésével egyben elősegítik a fenntartható és inkluzív gazdasági növekedés feltételeinek megteremtését is. Az EU e fő referenciaértékek alapján értékeli az elért eredményeket, és határozza meg a támogatás mértékét. 1.2. Partnerség a társadalmakkal Feladatok: · partnerségek létrehozása valamennyi szomszédos országban, és az uniós támogatás elérhetőbbé tétele a civil társadalmi szervezetek számára egy e célból létrehozott civil társadalmi eszköz révén · az Európai Demokráciáért Alapítvány létrehozásának támogatása a politikai felek, a be nem jegyzett nem kormányzati szervek és szakszervezetek, illetve egyéb szociális partnerek megsegítésére · a média szabadságának előmozdítása a civil szervezetek akadálytalan internet hozzáférésének és az elektronikus kommunikációs technológiák használatának támogatása révén · az emberi jogokkal kapcsolatos párbeszédek erősítése A fejlett polgári társadalomban az emberek szabadon kifejezésre juttathatják aggályaikat, részt vesznek a döntéshozatalban és elszámoltatják a kormányokat. Az így működő társadalom elősegítheti, hogy a gazdasági növekedés minél szélesebb körre terjedjen ki. Mindennek eléréséhez kulcsfontosságú a szólás, az egyesülés és a gyülekezés szabadságának biztosítása. További kihívást jelent a társadalomban jelen lévő különböző nézetek és szempontok széles spektrumát képviselő demokratikus politikai erők érvényesülésének előmozdítása, hogy a hatalomért és a támogatottságért versenybe tudjanak szállni. A civil társadalom és a pluralizmus térnyerésének nehézségei a szomszédságunkban mindenhol érezhetők, de különösen súlyos problémákat vet fel azokban az országokban, amelyekben gyors politikai változások mentek végbe, vagy amelyekben az elnyomó politikai rezsimek továbbra is visszaszorítják a pluralizmus és diverzitás előretörését. A helyzet kezelése, valamint a demokratikus változásért küzdő politikai szereplők (elsősorban politikai pártok és nem bejegyzett nem kormányzati szervezetek vagy szakszervezetek és egyéb szociális partnerek) támogatása érdekében, a főképviselő és a Bizottság támogatja a Demokráciáért Európai Alapítvány[3] létrehozását. Az alapítvány célja az EU, a tagállamok és több, e területen már aktív nagy európai politikai alapítvány erőfeszítéseinek nyomatékosabbá és következetesebbé tétele. A civil társadalom kulcsszerepet tölt be a nők jogainak, a nagyobb társadalmi igazságosságnak és a kisebbségek védelmének, valamint a környezetvédelem és az erőforrás-hatékonyság ügyének előmozdításában. Az EU támogatja ezt a fontos politikai szerepvállalást a nem állami szereplők érdekében a társadalmakkal kötött partnerségek révén, segítve ezáltal a civil társadalmi szervezeteket, hogy érdekképviseleti képességüket fejleszteni tudják, hogy jobban figyelemmel kísérhessék a reformot, illetve hogy szerepüket az EU-programok végrehajtásában és értékelésében növelni tudják. Az országokban működő uniós küldöttségek igyekeznek a partnerországok kormányait és a civil szervezeteket egy asztalhoz ültetni egy strukturált párbeszéd keretében, az együttműködés kulcsterületeinek megvitatására. Az ehhez hasonló kezdeményezések finanszírozására az uniós támogatást egy e célból létrehozandó civil társadalmi eszközön keresztül lehetne eljuttatni a szomszédos országok számára. A média szabadsága és az információ szabad áramlása kulcsfontosságú elemei a működő demokráciának. A szociális hálózatok és az új technológiák fontos szerepet töltenek be a demokratikus átalakulás előmozdításában. A demokrácia és az emberi jogok európai eszközén (EIDHR) keresztül az uniós támogatás már elérhetővé vált. További eszközök is kidolgozhatók, amelyek révén az EU – adott esetben – elősegítheti a civil társadalmi szervezetek vagy egyes magánszemélyek internethez való akadálytalan hozzáférését vagy más elektronikus kommunikációs technológiák elérhetőségét, valamint független nyomtatott sajtó, rádió és televízió megindítását. Alapvető fontosságú az emberi jogok és az alapvető szabadságjogok tekintetében vállalt kötelezettségek többoldalú szerződésekben és kétoldalú megállapodásokban való biztosítása. E kötelezettségvállalások azonban nem mindig tükröződnek a gyakorlatban. Valamennyi vonatkozó nemzetközi és regionális eszköz ratifikálása, és az abban foglalt rendelkezések maradéktalan betartása a partnerség sarokköve kell hogy legyen. Ennek keretében határozott kötelezettséget kell vállalni a nemek közötti egyenlőség előmozdítására (különösen a délen történt események során a nők által játszott fontos szerep tükrében), a diszkrimináció minden formája elleni küzdelemre, a vallásszabadság tiszteletben tartására, a menekültek és a nemzetközi védelem alatt álló kedvezményezettek jogainak védelmére. Az emberi jogokról folytatott párbeszéd révén figyelemmel lehet majd kísérni az e téren vállalt kötelezettségek teljesítését, beleértve az emberi jogok megsértésével kapcsolatos eseteket is. Az Európa Tanáccsal való fokozottabb együttműködés ugyancsak segíthet az emberi jogok tiszteletben tartásának előmozdításában. A parlamentek összeköttetést teremthetnek társadalmaink között. Az EuroNest Parlamenti Közgyűlés (az Európai Parlament és a keleti partnerség országai parlamentjeinek közös közgyűlése), az Euro-Mediterrán Parlamenti Közgyűlés és az Európai Parlament és a partnerországok parlamentjei közötti Közös Parlamenti Bizottságok fontos fórumai a párbeszédnek és a döntéshozók közötti jobb megértésnek. A parlamenti küldöttek ezen kívül jelentős mértékben hozzájárulhatnak a reformtörekvések erősítéséhez és az egyes országok ENP cselekvési tervében vállalt kötelezettségek megvalósulásának figyelemmel kíséréséhez, többek között a fontosabb politikai és emberi jogi problémákat illetően. 1.3. Politikai és biztonságpolitikai együttműködésünk elmélyítése Feladatok: · az EU szerepvállalásának fokozása az elhúzódó konfliktusok rendezésében · a közös kül- és biztonságpolitika és egyéb uniós eszközök közös célokra való együttes használata · az európai szomszédságpolitika partnereivel való közös fellépés előmozdítása a nemzetközi fórumokon alapvető biztonsági kérdésekben A Lisszaboni Szerződés egyedülálló lehetőséget teremt az EU számára, hogy hatékonyabb szereplővé váljon. Ez a szerepvállalás pedig leginkább a szomszédságpolitikában releváns. A kihívások sikeres kezeléséhez azonban az kell, hogy az uniós és tagállami szakpolitikákat a múltban tapasztaltaknál szorosabban egymáshoz kell kapcsolni, hogy a közös üzenet megfogalmazásával és a megfelelő koherenciával fellépésünk hatékonyabbá válhasson. Az EU eszközei és szakpolitikái csak akkor lesznek hatékonyak, ha azokat a tagállami szakpolitikák megfelelő módon támogatják. Az eddigi szokásos gyakorlat nem tartható tovább, ha azt akarjuk, hogy szomszédságunk biztonságosabb hely legyen, és ha érdekeinket meg akarjuk védeni. A több partnerországot érintő elhúzódó konfliktusok fennmaradása komoly biztonságpolitikai problémát jelent az egész térség számára. Az EU geopolitikai, gazdasági és biztonságpolitikai érdekeit közvetlenül sérti a tartós instabilitás. Az izraeli-palesztin konfliktus és a többi közel-keleti, dél-kaukázusi, moldovai és nyugat-szaharai konfliktus továbbra is jelentős számú népességet érintenek, táplálják a radikalizmust, jelentős mennyiségű erőforrást emésztenek fel helyi és nemzetközi szinten egyaránt, és komoly akadályát képezik a reformnak. Az EU aktív szerepet vállal több ilyen konfliktus lehetséges megoldásának megtalálásában. Az EU részt vesz a Közel-Kelettel foglalkozó Kvartettben. Társelnökként vesz részt a genfi megbeszéléseken a grúziai béke és biztonság megteremtése céljából. Megfigyelőként jelen van a Moldovai Köztársaságban fellángoló, Dnyeszteren túli konfliktusról folyó „5+2” megbeszéléseken. Ezenkívül készen áll arra, hogy ott is képviseltesse magát, ahol eddig ezt nem tette, például az EBESZ Minszki csoportjában a Hegyi-Karabah konfliktusban. A bizalom erősítése érdekében az EU fokozni kívánja az általa nyújtott támogatást, és – a konfliktusokkal kapcsolatos nemzetközi erőfeszítések és struktúrák érdekében, majd ha ez megvalósult, a rendezés végrehajtása érdekében – igyekszik azt az elszakadt területekre is kiterjeszteni. Az EU ezen kívül továbbra is ellenzi azokat a határváltoztatásokat, amelyeket fegyveres erővel alakítanak ki. Sok olyan eszköz, amelyet a szomszédságunkban mindenhol a gazdasági integráció és az ágazati együttműködés előmozdítása érdekében használunk, mobilizálható lenne a bizalom erősítése és a konfliktusrendezés terén meghatározott célkitűzések támogatására is. Az EU készen áll arra is, hogy – a megfelelő nemzetközi szervezetekkel és a legfontosabb partnerekkel együtt – a konfliktusok rendezése utáni időszakra vonatkozó rekonstrukciós forgatókönyveket dolgozzon ki, amelyek egyben további ösztönzőként is hathatnak a konfliktusok rendezésében, rámutatván a békés rendezéssel járó előnyökre. Azokon a területeken, ahol az EU már operatív szinten képviselteti magát, például az EU grúziai megfigyelő missziójával, a Moldovai Köztársaság és Ukrajna közötti határellenőrzést segítő európai uniós misszióval, vagy a megszállt palesztin területeken az EU rendőri missziójával és a rafahi határellenőrzést segítő európai uniós misszióval, további intézkedések megtételére kerül majd sor az operatív jelenlét és a reformok előmozdítása érdekében tett erőfeszítések közötti lehetséges szinergiák kiaknázása érdekében. Amennyiben bárhol igény merül fel rá, az EU, jogállamiság-missziókkal vagy bármely más, a közös kül- és biztonságpolitika (KKBP) keretében rendelkezésre álló eszközzel segítséget kínál a partnerországoknak igazságszolgáltatásuk és nemzetbiztonsági szerveik megreformálásához. Az EU, a konfliktusmegoldáson túl, teljes mértékben ki fogja aknázni a Lisszaboni Szerződés rendelkezéseit az egyéb biztonsági kérdésekkel és meghatározott közös érdekekkel, például az energiaellátás és az erőforrások biztonságával, az éghajlatváltozással, a non-proliferációval, a nemzetközi terrorizmus és a határokon átnyúló szervezett bűnözéssel szembeni harccal, valamint a kábítószer elleni küzdelemmel kapcsolatos problémák kezelésében. Az ENP partnerországokkal közösen vállalja a közös fellépést a nemzetközi fórumokon (pl. az ENSZ-ben, nemzetközi konferenciákon) a KKBP-t érintő kérdésekben és más globális problémák esetében. 2. Fenntartható gazdasági és társadalmi fejlődés támogatása Feladatok: · az erősebb, fenntartható és inkluzív növekedést, a mikro, kis- és közepes méretű vállalkozások fejlődését, illetve a munkahelyteremtést elősegítő szakpolitikák partnerországok általi átvételének támogatása · ágazati együttműködés erősítése és a gazdasági környezet javításának támogatása · beruházások ösztönzését célzó események szervezésének támogatása · az uniós kkv-k és mikrohitelek közvetlen beruházásainak előmozdítása · kísérleti jellegű regionális fejlesztési programok kidolgozása a régiók közötti gazdasági egyenlőtlenségek letörése érdekében · kísérleti programok indítása a mezőgazdaság és a vidékfejlesztés támogatása érdekében · makrogazdasági területeket érintő szakpolitikai párbeszéd erősítése a legelőremutatóbb gazdasági reformokat végrehajtó partnerekkel · a makroszintű pénzügyi támogatás hatékonyságának javítása a döntéshozatal racionalizálásával · a foglalkoztatási és szociális szakpolitikákról folytatott párbeszéd elmélyítése 2.1. Fenntartható gazdasági növekedés és munkahelyteremtés AZ EU szomszédságában lévő országok súlyos gazdasági és társadalmi kihívásokkal küzdenek. A térség több országában általános a szegénység, a várható életkor gyakran alacsony, a fiatal munkanélküliek száma nagy, és a nők részvétele a politikai és gazdasági életben ugyancsak alacsony mértékű. A természeti tőke folyamatosan erodálódik és az élelmiszer- és energiaárak emelkedése súlyos gondokat okoz a szomszédságunkban. A legtöbb partnerország gazdasága gyenge és diverzifikációs szintje is alacsony, amely így igen érzékenyen reagál a külső gazdasági hatásokra. A közvetlen célok ezért a munkahelyteremtés, a növekedés fellendítése, a szociális védelem erősítése és a közelmúlt válságait megsínylő ágazatok (pl. a turizmus) revitalizálása. E kihívások megoldása döntő fontossággal bír a politikai reformok fenntarthatósága szempontjából, amely egyben elősegítheti a millenniumi fejlesztési célok megvalósítását is. Az erőtlen növekedés, az egyre nagyobb munkanélküliség, valamint a gazdagok és szegények közötti egyre nagyobb szakadék táptalaja az instabilitásnak. Az ENP továbbra is az erősebb és inkluzív növekedést elősegítő szakpolitikák átvételére ösztönzi a partnerországokat. Ennek keretében a gazdasági környezet javítását, például az eljárások egyszerűsítését és a kis- és közepes méretű vállalkozásokról való gondoskodást, illetve a foglalkoztathatóság előmozdítását célzó erőfeszítések kerülnek támogatásra. A partnerországokban a jogállamiság fenntartásának erősítése és a korrupció letörése érdekében tett erőfeszítések pozitív hatással lesznek a gazdasági környezetre is, mivel elősegítik a külföldi közvetlen beruházások és a technológia átadásának növekedését, amely viszont ösztönzőleg hat az innovációra és a munkahelyteremtésre. Az EU különös figyelmet fog fordítani a politikai változáson átesett országok előtt álló kihívásokra, és megfelelő kezdeményezések, például befektetői konferenciák szervezésével segítséget fog nyújtani a nemzeti beruházási prioritások azonosításában és a befektetői bizalom erősítésében. A befektetők és kereskedők számára további vonzerő lehet egy kiemelt befektetés-védelmi rendszer kiépítése. A Bizottság meg fogja vizsgálni, hogy a szomszédos országokban milyen lehetőségek nyílnak a befektetők jogi védelmének biztosítására. A kkv-k további támogatása érdekében a Bizottság az Európai Beruházási Bankkal és egyéb érintett szervezetekkel meg fogja vitatni azt is, hogy milyen szerepet játszhat az Európai Beruházási Alap[4] a partnerországokban, és vizsgálni fogja a lehetséges intézkedéseket, többek között az uniós kkv-któl érkező közvetlen befektetéseket és mikro hiteleket előmozdító garanciákat. A Bizottság ezen kívül hozzájárulhat a nagyarányú munkanélküliség és szegénység letöréséhez is olyan, a mezőgazdaság és a vidék fejlődését támogató kísérleti programok, valamint kísérleti jellegű regionális fejlesztési programok indításával, amelyeket az e területen szerzett kiterjedt uniós tapasztalatok alapján dolgoznak ki[5]. A regionális fejlesztési programok elősegíthetik a régiók közötti gazdasági egyensúlyhiány és egyenlőtlenségek enyhítését, amely az országok egész gazdaságának kapacitását aláássák. A jelenleg működő kísérleti programok segítségével a keleti partnerség tagjai azonosíthatják az e kihívások megoldásához megfelelő struktúrákat és tevékenységeket, saját területükön belül és - adott esetben - az térségben lévő szomszédos országok határain átnyúlóan. Hasonló megközelítés kerül kidolgozásra a déli szomszédság tekintetében is. Folytatódik a szakpolitikai párbeszéd a makrogazdaság irányításáról és az államháztartás fenntarthatóságáról. Azokkal a partnerekkel, amelyek az EU-val való gazdasági integráció folyamatában a legnagyobb eredményeket érik el, tovább fogják mélyíteni a makrogazdaságról szóló párbeszédet, amelynek keretében a makrogazdasági szakpolitikák felülvizsgálata és legfontosabb strukturális reformok kerülnek majd górcső alá. Ezzel párhuzamosan a foglalkoztatással és szociális politikával kapcsolatos párbeszédet is magasabb szintre emelik. A makroszintű pénzügyi támogatás (MFA) elnevezésű eszközt is mobilizálni lehetne annak elősegítésére, hogy rövidtávon a fizetési egyensúlyhiány okozta nehézségeket a partnerországok kezelni tudják. Rövidtávon ez a legmegfelelőbb módszer azok közül, amelyekkel a közelmúlt politikai változásinak közvetlen gazdasági és társadalmi hatásait kezelni lehet. A Bizottság egy olyan keretszabályozásra fog javaslatot tenni, amely alkalmas lehet a mikro szintű pénzügyi támogatás elosztását érintő döntéshozatal hatékonyabbá tételére, az adott eszköz jogi alapjának átláthatóbbá tételére és néhány kritérium pontosítására. 2.2. Kereskedelmi kötelékek erősítése Feladatok: · mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi terület létrehozásáról szóló tárgyalások megindítása az arra hajlandó és felkészült partnerekkel · kereskedelmi engedmények továbbfejlesztése, különösen azon ágazatokat érintően, amelyek a legvalószínűbben azonnali növekedést képesek generálni a partnerek gazdaságában Szomszédaink nagy többsége számára az EU jelenti a legfőbb exportpiacot és importforrást. Az árukereskedelem és a szolgáltatások hatékony eszközök a gazdasági növekedés előmozdításához, a versenyképesség erősítéséhez és a gazdasági talpra állás támogatásához. Különösen fontos ezért, hogy minden egyes országgal olyan kölcsönösen előnyös és ambiciózus kereskedelmi megállapodásokat kössünk, amelyek megfelelnek igényeiknek és gazdasági kapacitásuknak. A kereskedelmi kapcsolatok szorosabbá fűzésének legfontosabb és leghatékonyabb eszköze a mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodás (DCFTA). A mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodások rendelkeznek a kereskedelmi akadályok fokozatos lebontásáról, és szabályozási konvergencia biztosítását célozzák a kereskedelmet érintő területeken, különösen az egészségügyi és növény-egészségügyi szabályok, az állatjólét, a vámok és határátlépési eljárások, a verseny és a közbeszerzés tekintetében. A megállapodásokat dinamikus módon alakítják ki, hogy lépést tudjanak tartani az uniós belső piac szabályozási környezetének alakulásával. A legfejlettebb partnerországokban egy ilyen megállapodás az uniós belső piacán való progresszív gazdasági integráció felé vezethet. Az EU szabályainak és gyakorlatának progresszív megközelítése miatt a szabadkereskedelmi megállapodások megkövetelik, hogy az érintettek a lehető legteljesebb mértékben elkötelezzék magukat az összetett és széles körű reformok iránt. Mindezekhez erős intézményi kapacitásra van szükség. A reformok politikai szempontból nagy erőpróbát jelenthetnek, és megkövetelik a gazdaság szereplőinek és egyéb érintett feleknek a bevonását is. A tárgyalások megkezdéséhez a partnerországoknak csatlakozniuk kell a WTO-hoz, és teljesíteniük kell azokat az alapvető ajánlásokat, amelyek révén képesek lesznek teljesíteni a kötelezettségvállalásokat. Ezen kívül megfelelő előrelépést kell elérniük a közös értékek és alapelvek felé. Az EU és partnerországai közötti kereskedelem nagyrészt bilaterális alapon történik. Ez a megközelítés egyrészt a legfejlettebb országok számára gyorsabb ütemű előrehaladást tesz lehetővé, másrészt összhangban áll a differenciált megközelítés elvével. Emelett ez a fajta megközelítés beleillik az EU és ENP partnerei között létrejövő gazdasági közösség hosszú távú elképzelésébe is[6]. A regionális gazdasági integráció fontos szerepet tölt be a partnerek közötti kereskedelem fejlődésében és szélesebb gazdasági hálózatok kiépítését teszi lehetővé. Hosszabb távon e közösség alapja egy közös szabályozási keretrendszer megalkotása, illetve az áruk és szolgáltatások hatékonyabb piacra jutásának biztosítása lenne az ENP partnerek országaiban és az EU-ban. E megközelítés a megfelelően működő független igazságszolgáltatási rendszerrel és hatékony közigazgatással rendelkező, a korrupció letörése felé vezető úton jelentős előrelépést felmutatni képes partnerek számára lehetővé tenné az áruk belső piacának nem szabályozott területére való belépést. Erre csak akkor kerülhetne sor, ha a résztvevő országokban az igazgatás hatékonysága és a jogbiztonság megfelelő szintet ér el. Rövid távon, azon partnereink esetében, akik nem állnak készen a mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalások megkezdésére, vagy ez nem áll szándékukban, más intézkedések révén lehet a kereskedelmi forgalmat fellendíteni és elősegíteni. Az egyes partnerországok eltérő körülményeire és ambícióira is figyelemmel az EU arra törekszik majd, hogy a már meglévő megállapodásokban vagy a folyamatban lévő tárgyalások során kiterjessze a kereskedelmi engedményeket, különös tekintettel azokban az ágazatokban, amelyek a leginkább alkalmasak a partnerországok gazdaságának azonnali fellendítésére, beleértve a liberalizáció iramának aszimmetrikus jellegét a partnerországok körülményeinek figyelembe vételekor. Az áruk piacra jutásának javítása az ipari termékek megfelelőség értékeléséről és elfogadásáról szóló (CAA) megállapodások révén valósítható meg, amelyek a megfelelőségi tanúsítványok kölcsönös elfogadásával, meghatározott ágazatokban lehetővé teszik az ipari termékek szabad mozgását. A CAA-megállapodások célja, hogy minden olyan ágazatot lefedjenek, amelyek tekintetében a jogszabály harmonizáció megfelel az uniós szintnek. Azok a partnerek, akik ezt a szintet elérik, az ipari termékek tekintetében valóban egy, az EU, az EGT és Törökország alkotta szabadkereskedelmi övezet részévé válnának. Az európai intézményekkel és szervezetekkel való szoros együttműködés a szabványosítás, a megfelelőség értékelés és a metrológia területén elősegítheti a CAA-megállapodások végrehajtását. A CAA-megállapodások előkészítésének felgyorsítása érdekében a Bizottság készen áll a partnereinknek adott támogatás fokozására. Tunéziával és Egyiptommal valószínűleg már 2011-ben aláírásra kerülnek CAA-megállapodások. További lépések tehetők a partner országok egymás közötti és az EU-val folytatott kereskedelmi forgalmának ösztönzése érdekében. A pán-euro mediterrán preferenciális származási szabályokról szóló új egyezmény gyors végrehajtása fontos elem lesz a déli partnerek számára. A Bizottság meg fogja vizsgálni, hogy miképpen lehetne az egyezményt más ENP partnerekre is kiterjeszteni, és ennek megfelelően javaslatot fog tenni. Az EU továbbra is támogatni fogja a reformokat, hogy segítse partnereit a kapacitásépítésben, elsősorban közszektorbeli szakismeretek átadásával, többek között átfogó intézményfejlesztési programok indításával vagy más, ikerintézményi programhoz és a TAIEX-hez[7] hasonló mechanizmusokkal. Ezek segítségével a partnerek meg fognak tudni felelni az élelmiszerbiztonsági, állat- és növény-egészségügyi, illetve állatjóléti normáknak, ezáltal fokozni tudják exportlehetőségeiket. Ehhez hasonlóan, az agrárszektor modernizálásának elősegítése érdekében, az EU vidékfejlesztési programok indítását fogja felajánlani, hogy ezek révén támogassa többek között a mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek minőségének javítását. 2.3. Az ágazati együttműködés erősítése Feladatok: · az ágazati együttműködés erősítése, különös tekintettel a tudomány és innováció, az éghajlatváltozás és a környezetvédelem, az energiapolitika, a közlekedés és a technológia területén · a kiválasztott uniós ügynökségek és programok munkájában a partnerországok részvételének elősegítése Az együttműködés erősítése a belső piachoz kapcsolódó valamennyi ágazatban megvalósulhat, a szociális politikától és a közegészségügytől kezdve a fogyasztóvédelmen, a statisztikán, a társasági jogon, a kutatáson és technológiai fejlesztéseken, a tengerpolitikán, a turizmuson át az űrpolitikáig és egyéb területekig. Az együttműködést és a tapasztalatcserét az „aki többet nyújt, többet is kap” elvnek megfelelően tovább erősítjük a következő területeken: · Az EU javaslatot fog tenni a szomszédos partnerei számára egy közös tudományos és innovációs tér kidolgozásának megkezdésére. Ez összefogná az együttműködés több meglévő elemét: szakpolitikai párbeszéd, nemzeti és regionális kapacitásépítés, együttműködés a kutatás és innováció területén, illetve a diákok, kutatók és tudományos szakértők mobilitási lehetőségeinek javítása. Ezzel egyidejűleg a felsőoktatás területén folyó együttműködés tovább fog erősödni az egyetemek közötti partnerségek (Erasmus Mundus) és az egyetemek modernizációjára vonatkozó strukturált együttműködés (Tempus) keretében a hallgatók és tudományos munkatársak mobilitásának hangsúlyosabb támogatása révén. · Az éghajlatváltozás tekintetében az EU egyesíti erőfeszítéseit a szomszédos országokkal, fokozván az együttműködést az alacsony szén-dioxid-kibocsátást célzó fejlesztések és az éghajlatváltozás hatásaival szembeni ellenálló képesség (alkalmazkodás) javítása területén a cancuni megállapodás végrehajtása és egy átfogó globális éghajlati rendszer megvalósítása érdekében. Az EU-nak és partnerországainak magasabb szintre kell emelniük a környezetvédelmet[8] is, amelynek célja a levegő- és vízminőségre vonatkozó magasabb normák érvényesítése, a környezetvédelem irányításának hatékonyabbá tétele, az erőforrás-hatékonyság javítása, a biológiai sokféleség és az ökoszisztémák védelme, és a szükséges infrastrukturális beruházások támogatása kell hogy legyen. · Az energetikai együttműködés az energiapolitikával kapcsolatos párbeszéd erősítésével fog magasabb szintre lépni, amelynek középpontjában a piaci integráció fokozása, az energiabiztonság konvergens, többek között biztonsági és környezetvédelmi szabványokra vonatkozó szabályozási keretrendszerrel való javítása, a megújuló energiaforrások és energiahatékonyság területén új partnerségek kidolgozása, valamint a nukleáris biztonság áll. Mindezek eredményeként, középtávon az energiaközösségi szerződést ki lehetne terjeszteni azokra a szomszédos országokra is, amelyek még nem részes felei a szerződésnek, vagy az eddigi tapasztalatok alapján létre lehetne hozni egy kiegészítő jellegű „EU-délmediterrán energiaközösséget”. · A Bizottság a közlekedési együttműködésre vonatkozóan egy új keretrendszerre vonatkozó javaslatot fog készíteni, amely a közlekedési ágazatban a piaci integráció erősítését, nevezetesen a transzeurópai közlekedési hálózatok (TEN-T) partnerországokra való kiterjesztését, az igazgatásban tapasztalható szűk keresztmetszetek biztonsági és védelmi (többek között légi és vasúti közlekedés irányításával illetve a tengeri közlekedéssel kapcsolatos) kérdéseinek kezelését, valamint az EU különböző közlekedési ügynökségeivel való együttműködés erősítését célozza. · A tengeri ügyek területén a Bizottság egy hatékonyabb stratégiai megközelítés és együttműködés kialakítását is támogatja, amelynek célja a tengerészeti ágazatok közötti együttműködés erősítése, és amely fenntartható gazdasági fejlődést tesz lehetővé. · A dél-mediterrán térség országaiban történt közelmúltbeli események rámutattak az információs és kommunikációs technológiák politikai és társadalmi eszközként való felhasználásának fontosságára. A partnerországokkal való együttműködésben ezért nagyobb hangsúlyt fog kapni a digitális gazdaság fejlődésének támogatása, amely IKT eszközöket alkalmaz a nemzeti és globális szinten jelentkező kihívások kezelésére. Végül, az EU elősegíti a partnerországok részvételét azon uniós ügynökségek és programok munkájában, amelyek nyitva állnak előttük[9]. Ennek lehetőségét néhány évvel ezelőtt kínálták fel, és azóta néhány területen, többek között a kábítószer kereskedelem figyelemmel kísérése vagy a repülésbiztonság területén, megindult az együttműködés. A Bizottság elsőbbségi ügyként fogja kezelni azon programok listájának összeállítását, amelyekben a partnerországok részt vehetnek, különös tekintettel azokra, amelyek a fiatalok és az emberek közötti kapcsolatok javítása terén kínálnak lehetőségeket. Ezen kívül támogatni fogja a partnerországokat az uniós ügynökségek munkájában való részvétel jogszabályi előfeltételeinek teljesítésében, és támogatást nyújt számukra a részvétel néhány járulékos költségének fedezésére. 2.4. Migráció és mobilitás Feladatok: · a vízumkönnyítés folyamatának felgyorsítása a kiválasztott ENP partnerek számára, és vízumliberalizáció a legfejlettebb partnerek esetében · a meglévő mobilitási partnerségek továbbfejlesztése és új partnerségek létrehozása · a tagállamok támogatása abban, hogy az EU Vízumkódexe által kínált lehetőségeket minél nagyobb mértékben ki tudják használni A mobilitás és az emberek közötti kapcsolatok fejlesztése alapvető fontosságú egymás jobb megértése és a gazdasági fejlődés szempontjából. Egyaránt elengedhetetlenek a kereskedelem, különösen a szolgáltatások tekintetében, és az új ötletek cseréje, az innováció terjesztése, a foglalkoztatási és szociális problémák kezelése, a társaságok, felsőoktatási intézmények és civil szervezetek közötti szoros kapcsolatok kiépítése területén. A munkavállalók mobilitása olyan terület, ahol az EU és a szomszédos országok kölcsönösen hathatnak egymásra. Az EU munkaereje folyamatosan öregszik és bizonyos területeken munkaerőhiány fog fellépni. A szomszédságunkban lévő országoknak vannak jól képzett, fiatal és tehetséges munkavállalói, akik betölthetik ezeket a réseket. A tehetség bevonzása során az EU figyelembe veszi az agyelszívás kockázatát is, amely további, kárenyhítést célzó támogató intézkedéseket tehet szükségessé. A partnerországok ugyanakkor az illegális bevándorlók tekintetében is fontos származási és tranzit országok. Az illegális bevándorlás elleni harc területén való együttműködés alapvető fontosságú az emberi szenvedés és az ennek következtében fellépő biztonsági problémák csökkentése szempontjából. Az e területen való együttműködés lesz az egyik alapfeltétele a mobilitási partnerségeknek. Az ENP célja egy olyan kölcsönösen előnyös megközelítés kidolgozása, amely összekapcsolja a partnerországok és az EU gazdasági fejlődését, a megfelelő módon irányított legális migrációt, a határellenőrzés kapacitásépítését, a menekültügyet és a hatékony bűnüldözési együttműködést. Ez a megközelítés összhangban áll az EU migrációra vonatkozó általános megközelítésének három pillérével és a közelmúltban elfogadott közleménnyel[10]: hatékonyabban szervezett legális migráció, a bevándorlás fejlődésre gyakorolt pozitív hatásainak lehető legnagyobb mértékű kihasználása, kapacitásépítés erősítése és a migrációs áramlások igazgatása. A bevándorlók jogainak erősítése és tiszteletben tartása ugyancsak szerves részét képezi a megközelítésnek. A mobilitási partnerségek átfogó keretet képeznek a személyek EU és harmadik országok közötti mozgására vonatkozó megfelelő igazgatás biztosításához. E partnerségek összefogják mindazokat az intézkedéseket, amelyek biztosítják, hogy a mobilitás kölcsönös előnyökkel jár. Rendelkeznek a legális migrációs csatornákhoz való hozzáférés hatékonyabbá tételéről és erősítik a határigazgatáshoz és az illegális bevándorlás kezeléséhez szükséges kapacitásokat. A mobilitási partnerségek magukban foglalhatnak olyan kezdeményezéseket is, amelyek segítséget nyújtanak a partnerországoknak munkavállalási célú migráció igazgatásának kidolgozásában vagy javításában, például toborzás, szakmai és nyelvi képzések, szakképesítések fejlesztése és elismerése, valamint a bevándorlók visszatérése visszaintegrálása[11]. Az állampolgárok, és különösen a hallgatók, kutatók és üzletemberek partnerországok és az EU közötti mobilitásának javítása céljából a Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy a lehet legteljesebb mértékben használják ki az EU Vízumkódexe által nyújtott lehetőségeket. A Bizottság ezenkívül meg fogja vizsgálni, hogy milyen módon lehet támogatást nyújtani ebben a folyamatban, illetve a végrehajtás figyelemmel kísérésében. Ebben az összefüggésben hangsúlyozni kell a vízumdíj eltörlésének lehetőségét és a többszöri belépésre jogosító vízumok kiadását az említett csoportokba tartozó vízumigénylők esetében. A szomszédságunkban lévő országok közül eddig a Moldovai Köztársasággal és Grúziával jött létre mobilitási partnerség. A Bizottság úgy véli, hogy a szomszédságunkban lévő országok közül több megfelelő jelöltnek tekinthető ilyen partnerségek létrehozására. A Bizottság arra fog törekedni, hogy Örményországgal lezárja, míg például Marokkóval, Tunéziával és Egyiptommal megkezdje a tárgyalásokat[12]. Az EU továbbra is támogatja Ukrajna és a Moldovai Köztársaság azon törekvéseit, amelyek a vízumliberalizációra vonatkozó cselekvési terv végrehajtását célozzák. A vízumkönnyítés és a keleti partnerség országaival hatályban lévő vagy kidolgozás alatt álló visszafogadási megállapodások mellett az EU-nak arra is törekednie kell, hogy a déli partnerországokkal, a visszafogadási megállapodásokkal egyidejűleg, vízumkönnyítésre vonatkozó megállapodásokat kössön. E megállapodások mindegyike megköveteli az EU-val való együttműködést a migráció, mobilitás és biztonsági kérdések tekintetében. Külön intézkedéseket kell hozni az illegális bevándorlás megakadályozására, a hatékony határigazgatás biztosítására, az okmányok biztonságának megvalósítására és a szervezett bűnözés elleni küzdelemre, ideértve az emberkereskedelmet és a migránsok csempészését is. Hosszú távon a vízumliberalizáció fokozatos bevezetését eseti alapon kell kezelni ott, ahol a mobilitás hatékony igazgatása és biztonsága adott. A menekültügyet illetően, az EU a régióban támogatni fogja a nemzetközi védelem erősítését a Fehéroroszországra, a Moldovai Köztársaságra és Ukrajnára vonatkozó regionális védelmi program folyamatos végrehajtásával. Amennyiben a körülmények lehetővé teszik, az EU megkezdi az Egyiptomra, Líbiára és Tunéziára vonatkozó regionális védelmi program végrehajtását is. Az e területen az egyes ENP partnerek által indított egyéb kezdeményezések ugyancsak támogatásban részesülnek. A menekülteknek az EU területén történő letelepítése szerves részét kell, hogy képezze az EU azon erőfeszítéseinek, amelyek azon szomszédos országok támogatását célozzák, amelyek jelentős mértékű menekültáramlással szembesülnek. 3. Hatékony regionális partnerségek kiépítése az európai szomszédságpolitika keretében Az EU, miközben teljes mértékben elismeri diverzitásukat, egy a kölcsönös elszámoltathatóságon alapuló egységes politika keretében kínál az egyes szomszédos országok számára partnerséget. Az ENP keleti és déli dimenziójának célja, hogy a regionális együttműködés erősítésével, illetve regionális szinergiák és az egyes régiókra jellemző földrajzi, gazdasági és társadalmi kihívásokra válaszok kidolgozásával kiegészítse ezt az egységes politikát. Ehhez az EU korábbi, a térséget érintő politikáinak különböző történelmi örökségét veszik alapul. Délen, a valamennyi érintett területre kiterjedő, tizenöt éve folyó euro-mediterrán együttműködés kiegészítéseképpen a közelmúltban létrehozták az Unió a Mediterrán Térségért elnevezésű szervezetet. A keleti partnerség az elmúlt két év során nagymértékben fellendítette az EU és keleti szomszédai közötti kapcsolatokat. 3.1. A keleti partnerség megerősítése Feladatok: · társulási megállapodások, köztük mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodások megkötésének és végrehajtásának megkezdése · demokratizáció előmozdítása · vízumliberalizáció és a liberalizációs folyamat előmozdítása · ágazati együttműködés erősítése, különösen a vidékfejlesztés területén · a lakosság megismertetése a keleti partnerségből származó előnyökkel · a civil szervezetekkel és szociális partnerekkel való közös munka erősítése A keleti partnerség létrehozása nagyot lendített a kelet-európai és dél-kaukázusi partnerországokkal való kapcsolatokban. A partnerség hozzájárult a változás rögös folyamatának megkezdéséhez és konszolidálásához. A régióban az elmúlt évtizedben általános előrelépés volt tapasztalható a demokrácia felé, ideértve a rendszerváltozásokat is. A térség országai továbbra is komoly gazdasági kihívásokkal küzdenek – nagy a szegénység, amely kiegészül azzal, hogy jelentős különbségek vannak az egyes országok helyzete között, és igen érzékenyen érintik őket a külső tényezők és hatások. A partnerek eltérő mértékben vették át a keleti partnerség alapvető elemeit (például a demokrácia, az emberi jogok és a jogállamiság egyetemes értékeinek tiszteletben tartása; folyamatos reformtörekvések; fokozott hangsúly az elhúzódó konfliktusok megoldására). Míg néhány ország egyértelműen elkötelezett a lehetőségek teljes mértékű kiaknázása iránt, mások csak fokozatos előrelépést tettek. Az EU gondoskodni fog róla, hogy a legfejlettebb és a keleti partnerség alapját képező demokratikus reformok iránt leginkább elkötelezett partnerek részesüljenek a legtöbb előnyből. Ezzel egyidejűleg a keleti partnerség eszköztárát úgy kell átformálni, hogy azok hatékonyabban igazodjanak az egyes országok helyzetéhez, amelyet a végrehajtás első szakaszát követően levonható tapasztalatok alapján kell elvégezni – különösen a széles körű és komplex társulási megállapodások megtárgyalásához szükséges hosszú időszak áthidalására szolgáló eszközök meghatározásával. A társulási megállapodások, amelyek legtöbbje mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásokat is magában foglal, a keleti partnerség minden egyes résztvevő országának felkínálja annak lehetőségét, hogy saját maga határozza meg az integrációs folyamat és a reformok ütemét és mértékét. Az elkötelezettség fenntartásával és az EU támogatásával a partnerországok a megállapodást felhasználhatják a szabályozás és az intézmények konvergenciájához. A megállapodások igazodnak az uniós jogszabályokhoz, normákhoz és szabványokhoz, amelyek fokozatosan gazdasági integrációhoz vezetnek a belső piacon. Öt partnerországgal kezdődtek meg a társulási megállapodásról szóló tárgyalások, amelyek szilárd politikai alapot teremtenek a kapcsolatok továbbfejlesztéséhez. A társulási megállapodások keretében Ukrajnával megkezdődtek a mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalások, és – amennyiben a feltételek adottak lesznek – további partnerekkel is megkezdődnek a tárgyalások. Viszonylag kis méretű és – ebből kifolyólag – a keleti partnerség országai és az EU közötti kereskedelmi kapcsolatok korlátozott volta ellenére, a mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodások létrejötte nagyfokú prioritással bír az EU számára, mivel az ilyen megállapodások hatékony eszközök az EU és keleti szomszédai közötti politikai és gazdasági kapcsolatok erősítése szempontjából. A partnerországokban a mélyreható reformok végrehajtásához szükséges igazgatási kapacitás megteremtésének támogatása érdekében a keleti partnerség átfogó intézményi kapacitás építő (CIB) programokat kínál. Ennek kiegészítéseképpen pedig, a legújabb uniós eszköznek számító kísérleti regionális fejlesztési programok indításával támogatják a partnereket a gazdasági, társadalmi és regionális egyenlőtlenségek kezelésében. E programok segítségével a partnerek megfelelő struktúrákat és tevékenységeket hívhatnak életre a regionális kihívások kezelésére. A keleti partnerség néhány országa nagy jelentőséget tulajdonít európai identitásának és az EU-val való kapcsolatok szorosabbá válása széles társadalmi támogatottságot élvez. Az Európai Unió alapját képező értékek – nevezetesen a szabadság, a demokrácia, az emberi jogok és alapvető szabadságok tiszteletben tartása, valamint a jogállamiság – állnak a keleti partnerség által kínált politikai társulási és gazdasági integrációs folyamat középpontjában is. Ezek ugyanazok az értékek, amelyeket az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikke tartalmaz, és amelyeken a 8. és a 49. cikk alapul. Az emberek közötti kapcsolatok fejlesztése fontos része a partnerségnek. Az EU továbbra is támogatja Ukrajna és a Moldovai Köztársaság azon törekvéseit, amelyek a vízumliberalizációra vonatkozó cselekvési tervek végrehajtását célozzák. E cselekvési tervek modellként szolgálhatnak a keleti partnerség többi országa számára. Mindeközben a keleti partnerség országainak teljes mértékben ki kell aknázniuk a vízumkönnyítésből eredő lehetőségeket. A keleti partnerek öt kiemelt kezdeményezésben[13] részesültek a határigazgatás, a kkv-fejlesztés, az energetikai együttműködés, a polgári védelem és környezetvédelmi irányítás területén. E programok mostani kiigazítása a kétoldalú partnerségi célkitűzések támogatásának hatékonyabbá válását célozzák. Például, az integrált határigazgatásra vonatkozó kiemelt kezdeményezés keretében folyó munka egyre inkább afelé tolódik, hogy a vízumkönnyítés és vízumliberalizáció feltételeinek teljesítésében nyújtson támogatást a partnereknek. A keleti partnerség kétoldalú és többoldalú tevékenységeinek átláthatóságának javítása fontos tényező abból a szempontból, hogy a közvélemény megértse annak előnyeit. A regionális szolidaritás erősítésének elősegítése érdekében az EU-nak ki kell dolgoznia a szubregionális együttműködés támogatásának módját, amely kevesebb partnert érintő speciális területekre koncentrál. A többoldalú keretrendszert stratégiailag hatékonyabban kell felhasználni a partnereink közötti kétoldalú kapcsolatok továbbfejlesztésére, többek között a konfliktusmegoldás területén. Az ENP felülvizsgált céljával összhangban, miszerint az erőfeszítéseket a társadalmak közötti kapcsolatok erősítésére kell koncentrálni, az EU arra fog törekedni, hogy előmozdítsa az érdekelt felek intenzívebb szerepvállalását, a parlamentekét az Európai Parlament által létrehozott EURONEST keretén belül; a regionális szinten működő szereplőkét a Régiók Bizottságával való együttműködésben; a gazdasági szereplőkét a keleti partnerség gazdasági fórumának keretében; illetve a civil szervezetekét és szociális partnerekét a keleti partnerség civil szervezeti fórumában és annak nemzeti platformjában. A keleti partnerség keretében az együttműködés szakpolitikai párbeszédekkel folytatódik, amely többek között a következő területeket érinti: · oktatás, ifjúság és kultúra: az programokban, többek között az Erasmus Mundus, a Tempus, a „Fiatalok lendületben” és az eTwinning programokban való részvétel bővítése; az élethosszig tartó tanuláshoz hasonló jövőbeni új programok megnyitása a keleti partnerség országai előtt; a 2009 és 2010 közötti időszakra vonatkozó kulturális különleges cselekvési program és a keleti partnerség kulturális programjának nyomon követése; · közlekedés: az EU és keleti partnereinek kapcsolódó infrastrukturális hálózatai; · energiaügy, környezetvédelem, éghajlatváltozás: intenzívebb párbeszéd, a kelet-európai energiahatékonysági és környezetvédelmi partnerség létrehozását és az Ukrajnának és a Moldovai Köztársaságnak az Európai Energiaközösséget létrehozó szerződéshez való csatlakozását követően az együttműködés erősítése érdekében az energiabiztonság területén; · tudásmegosztás, kutatás és információs társadalom: a kutató- és oktatóközösségek teljes integrációja a régióban az e-infrastruktúra keretében (pl. a GEANT pán-európai adathálózat a hálózatépítés területén, és az európai számítóhálózati infrastruktúra a grid technológiák és az elosztott számítási rendszerek terén). · vámügyi és bűnüldözési kérdések az Ukrajnával, Moldovai Köztársasággal és Fehéroroszországgal való vámügyi együttműködés stratégiai keretrendszere alapján, valamint együttműködés a csempészés elleni küzdelem területén; · vidékfejlesztési intézkedések (összhangban a mezőgazdaságra és vidékfejlesztésre vonatkozó európai szomszédsági programmal); · foglalkoztatás és szociális politika: · igazságosság, szabadság és biztonság a keleti partnerség bel- és igazságügyre vonatkozó cselekvési terve alapján, amelynek bemutatására még ebben az évben sor kerül a stockholmi program[14] keretében, beleértve a mobilitási partnerségeket is; · közös kül- és biztonságpolitika (KKBP). Az EU tagállamai, harmadik országok és a nemzetközi pénzügyi intézmények érdeklődést mutattak a keleti partnerség célkitűzéseinek bővítése és a stratégiai jelentőségű projektet támogatása iránt. További erőforrások kerülnek mozgósításra a szomszédsági beruházási keretből (NIF), a bilaterális partnerektől és a nemzetközi pénzügyi intézményektől, különösen az Európai Beruházási Banktól, az Európai Újjáépítése és Fejlesztési Banktól és a Világbanktól. Az ilyen együttműködéseket dinamikus módon kell kezelni, a kkv-k támogatására létrehozott eszközre, az EBB keleti partnerek támogatására szolgáló eszközére és a keleti partnerség technikai segítségnyújtási alapjára támaszkodva, amelynek finanszírozásához felkérték az EU-t és tagállamait is. A keleti partnerség információs és koordinációs csoportja kapcsolatba lép azokkal a nemzetközi pénzügyi intézményekkel és harmadik országokkal, például Kanadával, Japánnal, Norvégiával, Oroszországgal, Svájccal, Törökországgal és az USA-val, amelyek érdekeltek lehetnek az adományozói koordinálásban és általában a keleti partnerség fejlesztésében. Ez az informális együttműködés a keleti partnerség országainak érdekei szerint fog intenzívebbé válni. A keleti partnerség második csúcstalálkozójára 2011 szeptemberében kerül sor Varsóban. Az Európai Bizottság és a főképviselő ezt követően egy ütemtervet fog előterjeszteni, amely – a csúcstalálkozó eredményei alapján - meghatározza a keleti partnerség jövőbeni végrehajtásának irányát. 3.2. Partnerség a demokráciáért és a közös jólétért a dél-mediterrán térséggel Feladatok: · a keleti partnereknél létrehozottakhoz hasonló átfogó intézményfejlesztési programok indítása · migrációról, mobilitásról és biztonságról szóló párbeszéd megindítása Tunéziával, Marokkóval és Egyiptommal (a mobilitási partnerség felé vezető út első lépéseként) · az euro-mediterrán ipari együttműködés erősítése · kísérleti programok indítása a mezőgazdaság és a vidékfejlesztés támogatása érdekében · az Unió a Mediterrán Térségért kezdeményezésnek a mediterrán régió lakossága számára egyértelmű előnyökkel járó konkrét projektekre való összpontosítása · szubregionális együttműködés továbbfejlesztése · a foglalkoztatási és szociális szakpolitikákról folytatott párbeszéd elmélyítése Az ENP keretében ambiciózus választ kell adni a földközi-tengeri térség déli részében folyó nagy jelentőségű változásokra. A partnerség a demokráciáért és a közös jólétért a dél-mediterrán térséggel címmel március 8-án közétett közös közlemény[15] körvonalazta az EU által a demokrácia létrehozását és az átfogó reformok végrehajtását felvállaló partnerek számára felkínált új partnerség első elemeit. Az a három fő irányvonal, amely mentén az EU tovább kívánja fejleszteni kapcsolatait a mediterrán térségben lévő partnereivel e közleményben kerül bemutatásra: demokratikus átalakulás és intézményfejlesztés; megerősített partnerség a néppel; illetve fenntartható és inkluzív gazdasági fejlődés. Különféle szakpolitikái és eszközei révén a partnerség átfogó és széleskörű jellege adott, de az egyes partnerek egyedi igényei és ambíciói szerint további, egyértelműbben differenciált megközelítést fog alkalmazni. Néhány partner esetében az EU már elkötelezte magát a kapcsolatok szorosabbá fűzésére, elsősorban „kiemelt státusz” odaítélésével[16]. Azon partnereknek, akik a partnerség a demokráciáért és a közös jólétért kezdeményezés keretében kívánnak partneri kapcsolatot létesíteni az EU-val, vállalniuk kell, hogy az 1.1. szakaszban kiemelt alapvető elemek megvalósítása felé történő elmozdulás érdekében lépéseket tesznek. A legfejlettebb mediterrán térségbeli partnereink előtt hosszú távon megnyílik az út az EU-val való szoros politikai társulás és a belső piacon való gazdasági integráció felé. Rövidtávon a következő lehetőségek nyílnak meg a reformok terén elmozdulást elérő partnerek számára. A demokratikus átalakulás támogatása érdekében a keleti szomszédság országaiban indítotthoz hasonló átfogó intézményfejlesztési programok kerülnek bevezetésre: e programok alapvető szaktudást és pénzügyi támogatást biztosítanak a legfontosabb igazgatási (vámügyi, bűnüldözési, igazságszolgáltatási) szervek kapacitásának építéséhez, és elsősorban a demokratikus átalakulás fenntartásához leginkább szükséges intézményeknek nyújtanak majd célzott támogatásokat. A néppel való megerősített partnerség kiépítése érdekében a Bizottság párbeszédet fog kezdeményezni a migrációval, mobilitással és biztonsággal kapcsolatos kérdésekről pl. Tunéziával, Marokkóval és Egyiptommal (a mobilitási partnerség felé vezető út első lépéseként). Az erre vonatkozó javaslatokról további részleteket tartalmaz a migrációról, mobilitásról és biztonságról szóló közlemény[17]. Az iskolák közötti együttműködés (eTwinning), a hallgatók és oktatók egyetemek közötti partnerségek (Erasmus Mundus) keretében történő mobilitása, a felsőoktatási intézmények modernizációjára vonatkozó strukturált együttműködés (Tempus), és a fiatalok mobilitása („Ifjúság lendületben”) ugyancsak bővítésre kerül, hogy hatékonyabban tudják támogatni a fiatalokat. A kultúra területén új kezdeményezések ösztönzésére is lehetőség nyílik. Rövid távon, a fenntartható és inkluzív gazdasági fejlődés biztosítása érdekében, az EU nagyobb erőfeszítéseket fog tenni a meglévő társulási megállapodások kereskedelmi rendelkezéseinek erősítése érdekében a mezőgazdasággal, illetve a szolgáltatásokkal és a letelepedési joggal kapcsolatban folytatott tárgyalások sikeres lezárásával. A kiválasztott déli szomszédos országoknak ezenkívül lehetőségük nyílik arra, hogy megkezdjék az előkészületeket a mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodás megkötéséről szóló jövőbeni tárgyalások tekintetében. A piacnyitással együtt járó strukturális kiigazítások követése és az inkluzív növekedés előmozdítása érdekében a Bizottság mezőgazdasági és vidékfejlesztési kísérleti programokat, illetve – a keleti partnerség keretében szerzett tapasztalatokat felhasználva – kísérleti jellegű regionális fejlesztési programokat fog finanszírozni. A Bizottság az euro-mediterrán szintű ipari együttműködést is ösztönözni fogja az Euromediterán Vállalati Charta végrehajtásának folytatásával, a Chartának a kkv-k igényeihez igazításával az európai kisvállalkozói intézkedéscsomaggal összhangban, illetve a legjobb gyakorlatok terjesztésével és a tevékenységek és hálózatok legfontosabb ágazatokban való megnyitásával (textilipar, turizmus, nyersanyagok). Erősíti a párbeszédet a foglalkoztatás- és szociális politikáról és – többek között az euro-mediterrán szociális párbeszéd fórumán keresztül - javítja a szociális párbeszéd hatékonyságát. A szabályozási együttműködés regionális szinten előmozdíthatja a kereskedelmet és javíthatja a befektetési környezetet. A hatékony, biztonságos, tartós és fenntartható multimodális transz-mediterrán közlekedési hálózat létrehozása ugyancsak hozzá fog járulni a fenntartható és inkluzív gazdasági fejlődéshez. A Bizottság, az EBB-vel és a Nemzetközi Tengerészeti Szervezettel közösen már dolgozik a mediterrán térségben a tengerészeti ágazatok közötti együttműködés javítását célzó kísérleti programok meghatározásán. A Mediterrán Térségért létrehozott Uniónak, amely kiegészíti az EU és a partnerországok közötti kétoldalú kapcsolatokat, jobban ki kell aknáznia a benne rejlő lehetőségeket a hatékony és eredmény-orientált regionális együttműködés szervezése terén. A kezdeményezés ezen kívül, olyan szereplők bevonásával, mint Törökország és a nyugat-balkáni országok, biztosítja a mediterrán térségben a regionális együttműködés inkluzív jellegét. A Főképviselő és a Bizottság készen áll arra, hogy a Lisszaboni Szerződéssel összhangban nagyobb szerepet vállaljon a Mediterrán Térségért létrehozott Unióban. A kezdeményezés felélesztéséhez egy pragmatikusabb és projekt-alapú megközelítésre való átállásra van szükség. A Mediterrán Térségért létrehozott Unió titkárságának katalizátorszerepet kell betöltenie, és olyan stratégiai jelentőségű konkrét projektek köré kell csoportosítania az államokat, az EBB-t, a nemzetközi pénzügyi intézményeket és a magánszektort, amelyek munkahelyeket teremtenek és az egész térségben elősegítik az innovációt és növekedést. A partnerországok e projektekben – szükségleteik és igényeik szerint – a változó geometria elvével összhangban vehetnének részt. Az egyedi infrastrukturális projektek EU költségvetéséből való társ-finanszírozását a szomszédsági beruházási keretből történhetne. A jelenlegi gazdasági és politikai viszonyok között a párizsi csúcson meghatározott kiemelt projektek továbbra is teljes mértékben érvényesek, különös tekintettel a mediterrán napenergiatervre, a Földközi-tenger megtisztítására vagy a tengeri útvonalak és szárazföldi autósztrádák létrehozására, illetve a mediterrán térség vállalkozásainak fejlesztésére vonatkozó kezdeményezésre. A fenntartható fejlődés előmozdítása, a meglévő regionális megállapodások, például a mediterrán tengeri környezet és a part menti régió védelméről szóló barcelonai egyezmény végrehajtására nagyobb hangsúlyt kell fektetni. Végül, a kevesebb szomszédos országot és speciális területeket érintő szubregionális együttműködés újabb előnyöket és nagyobb mértékű szolidaritást teremthet. A szubregionáis együttműködést a Maghreb térségben tovább lehetne fejleszteni, például a fizikai kapcsolatok erősítésének támogatásával. Az EU a közeljövőben egyedi javaslatokat fog előterjeszteni, többek között a határok esetleges megnyitásának előmozdítása lehetséges módjairól. 4. Egyszerűsített és következetes szakpolitika és programtervezési keret 4.1. Egyértelműbb prioritások fokozottabb politikai irányítás révén Feladatok: · az ENP cselekvési terv és az EU támogatásának kevesebb elsőbbségi területre való összpontosítása, pontosabb referenciaértékekkel alátámasztva Az EU és az egyes szomszédos országok közötti kétoldalú kapcsolatok az elmúlt években szorosabbá váltak. Az általános politikai kérdéseken túl már az együttműködés valamennyi speciális területén szoros és intenzív párbeszéd alakult ki. A nagyon szoros kapcsolatok és magasabb szintű kötelezettségvállalás fokozottabb politikai párbeszédet és együttműködést kíván. A Lisszaboni Szerződés biztosítja az Európai Unió számára azokat az eszközöket, amelyek segítségével a koherens és következetes szakpolitikákat és programokat tud végrehajtani azáltal, hogy összefogja az EU kül- és támogatási politikájának azon elemeit, amelyeket azt megelőzően különböző intézmények irányítottak. A partnerországok és az Unió tagállamai között teljes az egyetértés a tekintetben, hogy jelentősebb társulási tanácsok létrehozásával mélyrehatóbb megbeszéléseket lehetne tartani politikai szinten. A politikai párbeszédet azonban nem szükséges évi egy alkalommal a társulási tanács keretében folytatott megbeszélésre korlátozni: ha a körülmények úgy kívánják gyakoribb és több ad hoc jellegű lehetőséget kell biztosítani a megbeszélésekre. A folyamatosabb jelleggel és közvetlenebb módon folytatott politikai párbeszéd kulcsfontosságú szerepet tölt be a közös kihívások kezeléséhez szükséges bizalom kiépítésében. Ezen kívül a Bizottság erősíteni szándékozik az ágazati szakpolitikákról (például az energiaügyről, oktatásról, ifjúságpolitikáról, migrációról és közlekedésről) folytatott párbeszédet a partnerországok minisztereivel. Amíg az ENP cselekvési terv szolgál továbbra is az általános együttműködés kereteként, az EU azt javasolja a partnereknek, hogy kevesebb számú rövid- és középtávú prioritásra összpontosítsák erőfeszítéseiket, amelyek pontosabb referenciaértékeket és az intézkedések terén világosabb sorrendet tesznek lehetővé. Az EU e szerint fogja kiigazítani a pénzügyi támogatásában meghatározott prioritásokat. A prioritások jegyzéke fogja meghatároznia politika ütemezését és mind az EU mind a szomszédai számára segítséget fog nyújtani a fő eredmények elérésében, egy kölcsönösen elfogadott ütemterven belül. Ez egyúttal megteremti a politikai célkitűzések és a segítségnyújtás ütemezésének hatékonyabbá tételének lehetőségét is. Erre az alapra építve az ütemezéssel kapcsolatos dokumentumokat egyszerűsíteni lehet és az erőfeszítéseket a cselekvési tervben szereplő azon prioritások meghatározására lehet összpontosítani, amelyek különösen igénylik az EU támogatását. A pénzügyi segítségnyújtás további egyszerűsítésének lehetőségeit az új európai szomszédsági eszköz (ENI) szabályozásának kidolgozása során is vizsgálni fogják a következő többéves pénzügyi keret összefüggésében, hogy a pénzügyi segítség rugalmasabb és célzottabb kihelyezésének igényét a gyakorlatba is átültessék. Ezzel párhuzamosan az EU továbbra is évente fog jelentést készíteni a cselekvési tervvel összhangban elért eredményekről. A jelentésekben nagyobb hangsúlyt fog kapni a demokrácia vizsgálata, és idővel szorosabb összefüggésben vizsgálják a jelentésekben értékelt eredményeket, a segítségnyújtást és a pénzügyi támogatás szintjét. 4.2. Finanszírozás Feladatok: · az ENPI keretében előirányzott és ütemezett forrásoknak és egyéb külső támogatási eszköznek az új megközelítés szerint történő átfókuszálása és terve állítása · 1 milliárd EUR feletti összegű kiegészítő forrás biztosítása 2013-ig a szomszédságunkban felmerülő sürgős igények kielégítésére · költségvetési tartalék mobilizálása különböző forrásokból · az egymással konkuráló költségvetési javaslatok mihamarabbi benyújtása a költségvetési hatóságnak (2011-re vonatkozó átutalások, 2012-re vonatkozó módosító indítvány, 2013-ra vonatkozó átütemezés) A szomszédságpolitika kölcsönös elszámoltathatóságon és az emberi jogok, a demokrácia és a jogállamiság egyetemes értékei iránti közös kötelezettségvállaláson alapuló új megközelítésének végrehajtásához további, legfeljebb 1 242 millió EUR-s kiegészítő forrásra van szükség 2013-ig. Erre az összegre a 2011 és 2013 közötti időszakra vonatkozó Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz keretében biztosított 5 700 millió EUR-n felül van szükség. Újabb sürgősségi feladatok felmerülése esetén a tematikus eszközök és az EU költségvetésének válsághelyzetekre vonatkozó intervenciós mechanizmusai alapján a térségre betervezett intézkedések finanszírozása újabb erőforrásokat igényel. A térségben a néppel való partnerség további erősítésére, a fenntartható és inkluzív növekedés előmozdítására, a partnerországok demokratikus átalakulásából eredő további szükségletek fedezetére, a millenniumi fejlesztési célok megvalósításának előmozdítására és a jelen felülvizsgálatból adódó új, különösen a társadalmi partnerség, illetve a vidék- és regionális fejlesztés területét (lásd fent a 3.1. és 3.2. pontot) érintő kezdeményezések finanszírozására pénzügyi támogatást biztosítanak. E támogatás a korábbi kölcsönökből és kockázati-tőke műveletekből származó visszaáramlásokból egy 250 millió EUR-s összeget foglal magában, amely az Euro-mediterrán Beruházási és Partnerségi Pénzügyi Eszköz (FEMIP) lesz elérhető a növekedés és foglalkoztatás új műveletek finanszírozásával történő ösztönzésére és a kkv-k hosszú távú pénzügyi szükségleteinek támogatására. Ehhez a Tanácsnak el kell fogadnia az ENPI szabályozás 23. cikkének módosítására vonatkozó bizottsági javaslatot. E kiegészítő források biztosítására a 2007 és 2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret 4. fejezetéből történő átcsoportosítással, illetve a kiadási határ felhasználatlan részének 2012-ben való felhasználásával, valamint – szükség szerint – a rugalmassági eszközön keresztül kerül sor A Bizottság hamarosan benyújtja a 2012. évi költségvetési tervezetre vonatkozó módosító indítványát. A Bizottság jelenleg azt vizsgálja, hogy miképpen lehetne az országoknak a demokrácia, az elszámoltathatóság, a jogállamiság és a megfelelő pénzügyi irányítás tekintetében vett általános helyzetét a leghatékonyabb módon a költségvetési támogatási intézkedésekre vonatkozó döntéseibe integrálni, és a következő költségvetési támogatásról szóló közleményében ismertetni fogja az általa választott megközelítést. Ez biztosítani fogja a szükséges rugalmasságot is ahhoz, hogy a támogatás szintjét és típusát az adott partnerország reformok terén elért eredményeihez igazítsuk. 4.3. Az Európai Beruházás Bank és az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank bevonása Feladatok: · az EBB és az EBRD által nyújtott további kölcsönök lehetőségének biztosítása, beleértve az utóbbi mandátumának kiterjesztését a kiválasztott déli partnerekre Azon nagy infrastrukturális projektek támogatásához, amelyek kapcsolatot teremthetnek az EU és a szomszédságában lévő országok között, növekedést generálhatnak és a legfontosabb energetikai, környezetvédelmi és közlekedési kihívásokat is figyelembe veszik, fontos gondoskodni kell arról, hogy az Európai Beruházási Banknál és egyéb regionális fejlesztési bankok, például az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Banknál rendelkezésre álljanak a szükséges pénzügyi források. A Bizottság támogatja az EBB külső mandátumának mind keleti, mind déli szomszédainkra való kiterjesztését, és azt is, hogy az EBRD a kiválasztott déli szomszédos országokra is kiterjeszthesse tevékenységét. Az EBB és az EBRD segítségével az uniós szakpolitikai célkitűzéseket együttesen lehetne megvalósítani, az azokkal járó előnyök maximális kihasználásával. A EBRD-nek a dél-mediterrán térség országaiban végzett tevékenységei révén kell támogatnia az uniós szakpolitikai célkitűzéseket, és nem szabad, hogy ez az EU keleti szomszédságában végzett műveletekből történő forrásátutalást vonja maga után. Az EBB felülvizsgált külső mandátumának elfogadása további hitellehetőségeket biztosítana az EU szomszédságát alkotó egész térség számára, amelyért az EU garanciát vállal. Különösen, ha a Tanács jóváhagyja az Európai Parlament által javasolt 1 milliárd EUR-s kiegészítő hitelkeretet, és így az EBB közel 6 milliárd EUR-t tudna biztosítani a mediterrán térség országai számára a 2011 és 1013 közötti időszakban. Mobilizálni fogják az összesen 90 millió EUR-s szükséges forrást a költségvetési garanciák biztosításához, amelyre az EBB által a mediterrán térségnek kiutalt megnövekedett hitelek miatt van szükség. 4.4. A 2013-ra és az azt követő évekre vonatkozó tervezés Feladatok: · a támogatások rugalmasabb és egyszerűbb kihelyezésének előmozdítása a jelenlegi Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszközt (ENPI) 2013 után felváltó rendszer keretében · az EU, az uniós tagállamok és egyéb fontos nemzetközi pénzügyi intézmények és kétoldalú támogatók közötti együttműködés magasabb szintre emelése A 2010 júliusában az ENP-re vonatkozóan levont következtetéseiben a Tanács elismerte „a piacnyitás követésének, a gazdasági integrációnak és a szabályozás konvergenciájának szükségességét, valamint annak fontosságát, hogy megfelelő pénzügyi támogatással, technikai segítségnyújtással és kapacitásépítéssel megerősítsük a kétoldalú kapcsolatokat valamennyi szomszédos országgal”, és jelezte, hogy a Tanács „a következő többéves pénzügyi keretről folytatott megbeszélések keretében vissza fog térni a pénzügyi támogatás kérdésére”. A Bizottság az EU 2013 utáni időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretéről szóló javaslatában meg fogja vizsgálni a felülvizsgált ENP lehetőségeit és a középtávú célkitűzéseket[18]. A legfontosabb finanszírozási forrás, az új európai szomszédsági eszköz (ENI) biztosítja majd a partnerországok számára a pénzügyi támogatást, elsősorban kétoldalú, regionális és határokon átnyúló együttműködési programokon keresztül. A finanszírozás szintjének tükröznie kell a felülvizsgált ENP ambícióit. A támogatásnak fokozottabb mértékben kell a szakpolitikai célokhoz igazodnia, ezen kívül differenciáltabbnak és rugalmasabbnak, szigorúbb feltételekhez kötöttnek és a legjobban teljesítők számára ösztönzőnek kell lennie, amely tükrözi az egyes partnerségek törekvését (pl. mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásokról szóló tárgyalások). Az EU segítségnyújtás esetében is arra kell törekedni, hogy annak végrehajtását partnerországokra bízzuk az Unió pénzügyi szabályainak betartása és az EU pénzügyi érdekeinek védelme mellett. Az ENP keretében elfogadott reform ütemterv lehető legnagyobb mértékű külső támogatása érdekében az EU magasabb szintre emeli az EU tagállamaival, egyéb kétoldalú támogatókkal, az EBB-vel, az EBRD-vel és a nemzetközi pénzügyi intézményekkel való együttműködést. Ez közös programok, közös együttműködési kezdeményezések és társ-finanszírozási programok és projektek formájában valósulhat meg. Az uniós segítségnyújtással kapcsolatos együttműködés erősítése érdekében az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) és a bizottsági szolgálatok meg fogják vizsgálni az érdekelt tagállamokkal közös kísérleti programok, projektek indításának lehetőségét a demokratikus átalakuláson áteső déli szomszédság országaiban. Következtetések Szomszédságunk, többek között a nagyszámú és jól képzett gazdaságilag aktív lakosság, a fejlesztést igénylő, de nagy méretű piacok és az energiabiztonság tekintetében mindkét fél számára előnyös megoldások révén, kiváló lehetőségeket kínál a kölcsönösen előnyös integráció és együttműködés felé. A szomszédainkkal való együttműködés az egyetlen mód arra, hogy sikerrel tudjunk szembeszállni azon kihívásokkal és fenyegetésekkel, amelyek nem tisztelik a határokat – a terrorizmussal, az illegális bevándorlással, a közös tengereink és folyóink szennyezésével. Lehetővé teszi számunkra, hogy a térség instabilitásának és konfliktusainak forrását elszívjuk. Az elmúlt évtizedben néhány keleti és déli szomszédunk rálépett az átalakulás hőn áhított útjára. A megkezdett folyamatok konszolidálásához azonban támogatásra van szükségük. Más országok csak nemrég csatlakoztak a folyamathoz. Segítségünkre nekik is nagy szükségük van, de ők már a maguk előnyére fel tudják használni a többi partner által szerzett tapasztalatokat. Az Európai Unió saját érdeke, hogy támogassa az átalakulás folyamatát, szomszédainkkal közösen dolgozva törekedni az emberi jogok, a demokrácia és jogállamiság, a piacgazdaság, valamint az inkluzív és fenntartható fejlődés alapvető értékeinek és alappilléreinek saját politikai és gazdasági rendszerükben történő átültetésére. Az ENP e közleményben meghatározott új megközelítése ebbe az iránya mutat. A Bizottság és a főképviselő felkéri a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy az új megközelítés általános irányvonalát és az abban előterjesztett konkrét javaslatokat egyaránt hagyja jóvá. Mostantól arra törekszünk, hogy a szomszédainkkal folytatott konzultációt olyan irányba tereljük, ami a leginkább megfelelő ezen új megközelítésnek valamennyi partnerségben való alkalmazása szempontjából. Sok kihívással kell szembenéznünk és időre van szükség ezek teljes körű megoldásához. Mindannyiunk közös célja egy olyan demokratikus, virágzó és stabil térség létrehozása, amelynek területén belül több mint 800 millió ember él, dolgozik és alakítja saját országa jövőjét, abban a biztos tudatban, hogy szabadságukat, méltóságukat és jogaikat tiszteletben tartják. PÉNZÜGYI KIMUTATÁS JAVASLATOKHOZ 1. A JAVASLAT/KEZDEMÉNYEZÉS FŐBB ADATAI 1.1. A javaslat/kezdeményezés címe A Bizottság és az EU külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének közös közleménye az átalakuló szomszédság új megközelítéséről 1.2. A tevékenységalapú irányítás /tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe tartozó érintett szakpolitikai terület(ek)[19] Külkapcsolatok 1.3. A javaslat/kezdeményezés típusa ¨ A javaslat/kezdeményezés új intézkedésre irányul ¨ A javaslat/kezdeményezés kísérleti projektet/előkészítő intézkedést követő új intézkedésre irányul[20] X A javaslat/kezdeményezés jelenlegi intézkedés meghosszabbítására irányul ¨ A javaslat/kezdeményezés új intézkedésnek megfelelően módosított fellépésre irányul 1.4. Célkitűzések 1.4.1. A javaslat/kezdeményezés által érintett többéves bizottsági stratégiai célkitűzések Európa a világban: súlyunknak megfelelő szerepvállalás a globális színtéren 1.4.2. Konkrét célkitűzés(ek) és a tevékenységalapú irányítás/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe tartozó érintett tevékenység(ek) A tevékenységalapú irányítás/tevékenységalapú költségvetés-tervezés keretébe tartozó érintett tevékenység(ek) 19.08 Az európai szomszédságpolitika és kapcsolatok Oroszországgal A tevékenységalapú irányítás keretébe tartozó érintett tevékenység(ek) 1. Az EU és szomszédai közötti szoros együttműködés, a regionális és multilaterális integráció feltételeinek az előmozdítása; 2. Az EU-szomszédok gazdasági és ágazati reformjainak a támogatása, az EU-val folytatott, illetve a szomszédos országok között további integráció előmozdítása; 3. A demokrácia, az emberi jogok és a jogállamiság elősegítése, az EU szomszédságában hozzájárulás a konfliktusok rendezéséhez. 1.4.3. Várható eredmény(ek) és hatás(ok) Tüntesse fel, milyen hatásokat gyakorolhat a javaslat/kezdeményezés a kedvezményezettekre/az érintett célcsoportokra. Az európai szomszédságpolitika múlt évi stratégiai felülvizsgálata során meghatározásra kerültek azon területek, ahol a szakpolitika még számottevően erősíthető. A dél-mediterrán szomszédságban zajló forradalmak és zavargások, valamint az itt található országok népei által kifejezett erőteljes törekvések, amelyek célja a politikai és gazdasági változás, a korábbiaknál még elengedhetetlenebbé teszik az EU támogatását, és rámutatnak azon területekre, ahol az EU és a partnerországok képesek és kötelesek is jobban teljesíteni. Az EU ezen kívül továbbra is elkötelezett amellett, hogy tartósan támogatja a demokratizálódási és reformfolyamatokat az egész keleti és déli szomszédságban. Az átalakuló szomszédság új megközelítéséről szóló közlemény ismerteti az európai szomszédságpolitika stratégiai felülvizsgálata eredményeként megszületett javaslatokat, és ebben az összefüggésben mutatja be a Kelet-Európával és a Dél-Kaukázussal kapcsolatos megközelítést, amely a keleti partnerség folyamatos megvalósításán alapul, továbbá a dél-mediterrán szomszédsághoz való viszonyulást az új partnerség keretén belül, amelynek célja a demokrácia és a közös jólét. A partnerség a demokráciáért és a közös jólétért felajánlásával az EU elsősorban az Egyiptomban és Tunéziában beindult demokratikus átalakulást igyekszik támogatni, ami majd a dél-mediterrán szomszédság többi országára is kiterjedhet. A felülvizsgálat által eredményezett új tevékenységek három fő alkotóelemből tevődnek össze: 1. Alkotóelem: Demokratikus átalakulás és intézményfejlesztés (A tevékenységalapú irányítás keretében meghatározott 3. konkrét célkitűzés alapján – lásd feljebb) A demokratikus átalakulás és intézményfejlesztés támogatása a demokratikus átalakulást célzó átfogó intézményfejlesztési program és az egyéb erre irányuló fellépések révén azon intézmények felé, amelyek a demokratikus társadalmak kulcsfontosságú tényezői és a biztonsági ágazat demokratikus reformját hivatottak elősegíteni. Várható eredmények Az emberi jogok és az alapvető szabadságjogok iránti tisztelet megerősítése; A demokratikus kormányzás javítása; Az igazságszolgáltatás függetlenségének és hatékonyságának megerősítése; A korrupció szintjének csökkentése; A biztonsági ágazat demokratikus felügyeletének megerősítése; Fokozott mobilitás a határellenőrzés és a bevándorlás kezelése eredményeként; Az EU jogi vívmányait jobban közelítő jogszabályok; 2. Alkotóelem: Szorosabb partnerség kiépítése az emberekkel (A tevékenységalapú irányítás keretében meghatározott 1. konkrét célkitűzés alapján – lásd feljebb) Szorosabb partnerség kiépítése az emberekkel a kapcsolatok kiterjesztésével a diákok, a kutatók és a fiatalok közötti. A diákok és az egyetemi tanárok fokozott mobilitása az egyetemi partnerség (Erasmus Mundus) keretén belül, és strukturált együttműködés az egyetemek korszerűsítése (Tempus) érdekében; Együttműködés az iskolák között az eTwinning program keretében; Erősebb kapcsolatok a fiatalok között; Az európai szomszédságpolitika által érintett állampolgárok fokozottabb tájékoztatása (a szakadár területeken is) az európai szomszédságpolitika vívmányairól, lehetőségeiről és kihívásairól. 3. Alkotóelem: Fenntartható és inkluzív növekedés, ill. gazdasági fejlődés (A tevékenységalapú irányítás keretében meghatározott 2. konkrét célkitűzés alapján – lásd feljebb) A fenntartható és inkluzív növekedés előmozdítása a partnerországban a kis- és középvállalkozások támogatásával, valamint a társadalmi különbségek kezelésével az EU kohéziós és vidékfejlesztési szakpolitikájára épülő “kísérleti programok” keretén belül A belső gazdasági egyenlőtlenségek csökkentése; Bővülő foglalkoztatás; A kis- és középvállalkozások fejlesztése; Fokozott együttműködés a szakoktatás és szakképzés terén; A mezőgazdasági termelők megélhetésének fokozott biztosítása; Az élelmezésbiztonság javulása. Az EU belső piacába történő szerves integráció elősegítése az EU-programokban való részvétel által. 1.4.4. Eredmény- és hatásmutatók Tüntesse fel a javaslat/kezdeményezés megvalósításának nyomon követését lehetővé tevő mutatókat. Az emberi jogi és demokratikus normáknak való megfelelés az NGO-k, az ENSZ és a regionális szervezetek beszámolói alapján Megfelelően nyomon követett szabad és tisztességes választások; A korrupciós szintje; Az eTwinning programban résztvevő iskolák száma; Az Erasmus Mundus-ban résztvevő egyetemi hallgatók és kutatók száma; A strukturált egyetemi együttműködési projektek száma; A mezőgazdasági termelők megélhetési szintje; Az EU programokba sikeres bevont ENP-partnerek száma Az ENP-országok fenntarthatóbb ellátása megfizethető élelmiszerekkel; A gazdasági és társadalmi egyenlőtlenségek csökkentése; A munkanélküliség visszaszorítása. 1.5. A javaslat/kezdeményezés indoklása 1.5.1. Rövid vagy hosszú távon kielégítendő szükséglet(ek) Szakpolitikai elképzelés és középtávú célok Az ENP-t alátámasztó hosszú távú elképzelés egy olyan szomszédi viszony, amelyben az egyes partnerországok a saját törekvéseik, szükségleteik és megengedte mértékben építik ki kapcsolataikat az Európai Unióval. Politikai szemszögből ebbe beletartozik az EU-val folytatott szorosabb együttműködésre tett ajánlat, ennek körében több közös kedvezményezés közös érdekeinket érintő globális kérdésekről tartott nemzetközi fórumokon. Gazdasági szempontból az EU olyan szorosabb gazdasági integrációra is nyitott, amely az EU belső piacával történő fokozatos gazdasági integrációhoz vezet. Támogatja a befogadó jellegű, fenntartható növekedés felgyorsítását szomszédainkban, versenyképességük javításának elősegítése érdekében, a tisztes munkahelyek teremtését és a millenniumi fejlesztési célok elérését. Az Európai Uniónak az összes szakpolitikáját mozgásba kell hoznia a kölcsönös igényeknek, érdekeknek és az egyes országok reformok és demokratizálódás melletti elkötelezettségeinek megfelelően. A cél az, hogy mind Európa, mind a szomszédos országok állampolgárainak politikai-gazdasági jóléte iránt kölcsönösen vállaljunk fokozott elkötelezettséget, hiszen ez közös stabilitásunk és boldogulásunk záloga. Ez az elképzelés azonban nem mentes a kihívásoktól. A partnerországokban szükséges reformok tetemes költségekkel járnak és erőfeszítéseket igényelnek, mielőtt még a gyümölcseiket learathatjuk. Az EU részéről fontos, hogy a belső piac zökkenőmentes működését semmi ne fenyegesse, és gondoskodni kell róla, hogy a mobilitás biztonságos körülmények között folyjon. A következő négy-öt évben a politikai-gazdasági reformok terén magukat döntő lépésekre elszánó partnerországok számíthatnak a keleti partnerség keretében kötött társulási megállapodás (kelet) megkötésére vagy a partnerség a demokráciáért és a közös jólétért (dél) kapcsolat kialakítására. Ezzel megnövekszik majd a mobilitás, több lesz az emberek közötti kapcsolat (pl. beleértve mobilitási partnerségek esetleges létrehozását is), az ipari együttműködéssel a gazdasági integráció, a kkv-k fejlődése, a közvetlen külföldi tőkebefektetés, megszaporodnak az EU-val folytatott kereskedelmi kapcsolatok (pl. a szoros és széles körű együttműködésen alapuló szabadkereskedelmi térségek kialakítása és egyéb, pl. mezőgazdasági, szolgáltatási megállapodások megkötésére, vagy az elsőbbséget élvező ágazatokban az ipari termékek megfelelőség-értékeléséről és elfogadásáról szóló megállapodások megkötése folytán), és elmélyül az ágazati integráció (pl. a páneurópai energiapiac integrációjával és az európai programokban, képviseletekben az egyes programokhoz biztosított megnyitási lehetőségekkel, illetve az EU szervezeteiben történő részvételre készült általános vezérelvekkel összhangban álló részvétel révén). Különösen a partnerség a demokráciáért és a közös jólétért[21] kezdeményezéssel az EU támogatni kívánja az Egyiptomban és Tunéziában elindult demokratikus átalakulást, amely más országokra is átterjedhet. Ezeket az országokat következetes támogatásban kell részesíteni a demokratikus átalakulás folyamatának megvalósításában, intézményeik reformjában és gazdasági növekedésük újraindításában. Lakosaiknak látniuk kell, hogy az EU készen áll segítségükre sietni a transzformáció időszakának e nagy erőpróbát jelentő, nehéz időszakában. Kiegészítő finanszírozás A kölcsönös elszámoltathatóságon és az egyetemes emberi jogok, a demokrácia és a jogállamiság értékei iránti elkötelezettségen alapuló szomszédságpolitika végrehajtásához 2013-ig 1 243 millió EUR többletforrásra lesz szükség. Ennek keretében szerepel majd: a) az ENPI jogi kerete kiválóan alkalmas a felülvizsgálat során azonosított új együttműködési intézkedések sorának fenntartására. Ezért a Bizottság javasolja az ENPI forrásainak kiegészítését (750,5 millió EUR-val) különféle forrásokból, nevezetesen: 355 millió EUR-t egyéb eszközök forrásaiból végzett átcsoportosítással, valamint – a 2012. évi részlethez –, a 4. fejezet mozgásteréből a 2012. évi költségvetési tervezetben (241,5 millió EUR-t), valamint a rugalmassági eszközből 154 millió EUR-t. A javasolt emelés megvalósítható az ENPI-rendelet formális felülvizsgálata nélkül, a 2007–2013 pénzügyi tervről szóló intézményközi megállapodás 37. pontja szerint, mivel válasz az „új, objektív, hosszú távú, egyértelmű és pontosan megindokolt körülményekre, a program végrehajtásából származó eredmények figyelembe vételével.” Minthogy a 2012. évi költségvetési tervezetben biztosított jelenlegi mozgástér úgy jött létre, hogy bizonyos költségvetési tételeket a korábbi pénzügyi programozással szemben csökkentettünk, a javasolt konstrukciót is tekinthetjük „átcsoportosításnak”. Bővebb tájékoztatást a módosító indítványban terjesztünk majd elő; b) más eszközökből képzett finanszírozás, pl. a demokrácia és az emberi jogok európai eszközéből (EIDHR) képzett finanszírozás (13,4 millió EUR 2011–2012-re), a fejlesztési együttműködés eszközén belül a Nem Állami Szereplők Tematikus Programjából (2011-ben 3,8 millió EUR); c) a stabilitási eszközből képzett összeg (40 millió EUR)[22]; d) 90 millió EUR elkülönítése a déli együttműködés céljaira az EBB-n keresztül nyújtott hitelhez szükséges garancia előteremtésére[23]; e) makro-finanszírozási támogatási eszköz képzése (100 millió EUR)[24], f) a kkv-k tőkebefektetéseinek korábbi műveleteiből visszaáramló pénz felhasználásának lehetővé tétele az EBB számára (244 millió EUR). Ez utóbbihoz a Tanácsnak el kell fogadnia az ENPI-rendelet 23. cikkének módosítását. Ezzel párhuzamosan a jelenlegi nemzeti indikatív programok középpontjába az új partnerségi programok célkitűzései kerülnek, 150 millió EUR átcsoportosítása történik meg az ENPI forrásaiból az ENP új Civil Társadalom Konstrukciójába és egyéb tevékenységekre, amelyek a társadalmakkal fennálló partneri kapcsolatok erősítését szolgálják. Megkülönböztetés Míg a „társadalmakkal folytatott partneri viszony” (2. összetevő) erősítésére irányuló tevékenységek az összes partnerország előnyére válnak, a másik két összetevő keretében a „többért többet” kínáló megközelítéssel, kölcsönös felelősségvállalás alapján kapják a partnerországok. Az emelt EU-támogatás attól függ majd, milyen eredménnyel építik és konszolidálják a demokráciát és tartják tiszteletben a jogállamiságot. Minél gyorsabban, minél előrébb halad egy ország belső reformjaiban, annál több támogatást kap az EU-tól. Ez a fokozott támogatás különféle formákat ölt: a társadalmi-gazdasági fejlődés magasabb összegű finanszírozását, nagyobb szabású intézményépítési programokat (CIB), nagyobb arányú piacra lépési lehetőséget, megnövelt EBB-finanszírozást a befektetések támogatásához, illetve nagyobb segítséget a mobilitáshoz. Ezek az előnyös kötelezettségvállalások az egyes országok igényeihez, illetve a regionális környezethez igazodnak majd. Azt hivatottak elismerni, hogy az értelmes reformok jelentős induló költséget kívánnak. Azokkal az országokkal kapcsolatban, amelyek nem visznek véghez reformokat, az EU átgondolja, sőt akár csökkentheti is a finanszírozást. 1.5.2. Az uniós részvételből adódó többletérték A javaslatot a megújított európai szomszédságpolitika általános összefüggésében kell tekinteni, amely a Lisszaboni Szerződés 8. cikkével összhangban a partnerországoknak szorosabb politikai együttműködést és fokozottabb gazdasági integrációt kínál. Az európai integráció tapasztalatainak szomszédainkkal történő megosztására és az EU szakpolitikáiba történő fokozatos bevonásukra irányul. Mivel az EU ajánlata tágabb értelemben az EU belső piacának integrációján alapszik, az EU inkább képes ilyen irányú segítséget nyújtani, mint tagállamai egyenként. 1.5.3. Hasonló korábbi tapasztalatok tanulsága Öt országértékelés és két régióértékelés (a MEDA II és a TACIS) készült a szomszédos országoknak a múltban nyújtott támogatásról. Ezek az alábbi fő területekre terjednek ki: gazdasági fejlődés (ezen belül a kereskedelem), társadalmi szektor (ideértve az egészségügyet és az oktatást), magánszektor, mezőgazdaság (ezen belül az élelmiszerbiztonság), valamint az energia (a nukleáris is). Az értékelések szerint a korábban két különálló rendeletben (TACIS és a MEDA) kezelt országokkal folytatott kétoldalú és a regionális együttműködés egyetlen gyűjtőkeretbe olvasztása pozitív, egymást megtermékenyítő hatással volt, különösen a reformokat támogató segélyfolyósítási mechanizmusok terén.[25] A MEDA keretében elért pozitív tapasztalatok eredményeire építve a reformok költségvetési támogatás az ENPI bevezetése óta jelentősen megemelkedett, és kézzel fogható eredményeket hozott, elősegítette a reformokat és megerősítette a partnerországokkal folytatott szakpolitikai párbeszédet.[26] Mindazonáltal tovább kell finomítani ezt a megközelítést, hogy az fokozottabban összpontosuljon az alapvető értékekre és a demokratikus kormányzásra. Erőfeszítéseket kell tenni arra, hogy bevonjuk a civil társadalmat a műveletek megtervezésébe és ellenőrzésébe, valamint hogy fokozottan látótérbe kerüljenek. Másfelől a bővítés során szerzett tapasztalatok (TAIEX, Ikerprogramok, illetve újabban az EaP átfogó intézményépítési programjai) alapján bevezetett új „eszköztár” segítségével bővült az ENPI intézményépítési projektek teljesítőképessége, jobban tudja támogatni az EU vívmányaihoz felzárkózás támogatását. A határokon átnyúló együttműködés elemének beiktatásával az ENPI jobb mechanizmusokat képes alkalmazni a közös határok mentén elterülő régiók közötti együttműködésben. 1.5.4. Összhang és lehetséges szinergia egyéb pénzügyi eszközökkel Bár az ENPI az a fő eszköz, amelyen keresztül zajlik az EU pénzügyi együttműködése a szomszédos országokkal, az ENP-országok egyéb, specifikus szakpolitikai kérdéseket (globális kihívásokat, emberi jogokat, nukleáris biztonságot), illetve válsághelyzeteket kezelő (makro-financiális támogatási, stabilitási eszközként szolgáló, humanitárius segítségnyújtó) pénzügyi eszközökből is részesülnek. Ezek közül egyes eszközöket nemrégiben mozgósítottak az EU déli szomszédságában felmerült szükségletek kielégítése érdekében, és továbbra is felhasználják majd őket az átmenet folyamatainak támogatására a szomszédságpolitikai régiókban. Tunéziában a stabilitási eszköz keretében egy 2 millió EUR-s csomagot fogadtak el a 1) politikai reformok és a választási folyamat, valamint 2) a független polgári társadalom és a média támogatására. A civil társadalom további támogatása is tervbe van véve a demokrácia és az emberi jogok európai eszköze (EIDHR) keretében olyan területeken, mint a választások nemzeti civil társadalom által végzett megfigyelése, a politikai pártok képzési tevékenysége, a szólásszabadság támogatása és a demokratikus értékek előmozdítása, valamint az emberi jogok tiszteletben tartásának figyelemmel kísérése 2 millió EUR támogatással. A fejlesztési együttműködési eszköz tematikus programja keretében a „nem állami szereplők és helyi hatóságok” számára 1,2 millió EUR-t különítettek el Tunézia részére. Végül az EU választási megfigyelő misszióját az EIDHR-ből finanszírozzuk (legfeljebb 4 millió EUR összegben). Egyiptomba 2,9 millió EUR-t helyeztek ki a demokrácia és az emberi jogok európai eszköze (EIDHR) keretében a kínzás elleni küzdelem, az előzetes őrizet körülményeinek javítása, illetve a média és a meggyőződés szabadságának támogatására. A „nem állami szereplők és helyi hatóságok” tematikus program keretében (amely egy fejlesztési együttműködésre irányuló program) 2,6 millió EUR támogatást kapott az ifjúság, a nők jogainak, valamint a társadalmi-gazdasági jogok elősegítése. Mozgósítottuk a humanitárius segítségnyújtási eszközt (70 millió EUR) annak érdekében, hogy Líbia belső konfliktusának következményeit kezeljük, segítséget nyújtsunk a menekülteknek és az otthonukat elhagyni kényszerültek részére, valamint 5 millió EUR-t csoportosítottunk át a sürgősségi tartalékból a polgári védelmi mechanizmuson keresztül harmadik országbeli személyek áttelepítésének finanszírozására. 1.6. Az intézkedés és a pénzügyi hatás időtartama x A javaslat/kezdeményezés határozott időtartamra vonatkozik – x A javaslat/kezdeményezés időtartama: 2011–2013 – x Pénzügyi hatás: 2011–2013 ¨ A javaslat/kezdeményezés határozatlan időtartamra vonatkozik – Végrehajtás ÉÉÉÉ–ÉÉÉÉ közötti beindítási időszakkal, – – azt követően: rendes ütem. 1.7. Tervezett irányítási módszer(ek)[27] x Centralizált irányítás közvetlenül a Bizottság által x Centralizált irányítás közvetetten a következőknek történő hatáskör-átruházással: – x végrehajtó ügynökségek – ¨ a Közösségek által létrehozott szervek[28] – ¨ tagállami közigazgatási /közfeladatot ellátó szervek – ¨ az Európai Unióról szóló szerződés V. címe értelmében külön intézkedések végrehajtásával megbízott, a költségvetési rendelet 49. cikke szerinti vonatkozó jogalapot megteremtő jogi aktusban meghatározott személyek ¨ Megosztott irányítás a tagállamokkal x Decentralizált irányítás harmadik országokkal x Nemzetközi szervezetekkel közös irányítás (nevezze meg) Megjegyzések A célkitűzéseket az intézkedések kombinációjával érjük majd el különféle irányítási módszereken keresztül, nevezetesen: az intézményépítést főként a Bizottság közvetlen irányításával hajtjuk végre, a hallgatói és ifjúsági csereprogramokat, egyetemek és iskolák közötti együttműködést legfőképpen az oktatási, audiovizuális és kulturális végrehajtó szerveken keresztül valósítjuk meg, a kohéziós és mezőgazdasági szakpolitika mintájára felállított kísérleti programokat pedig vagy központosított közvetlen irányítás alatt, vagy decentralizált irányítással. A nemzetközi szervezetekkel együtt végzett irányítás konkrét akciók esetén alkalmazható (pl. az Európa Tanács megállapodásainak megfelelés támogatása). Delegált együttműködés is elképzelhető a segélyek hatékonysága és a tagállamok között munkamegosztás érdekében 2. IRÁNYÍTÁSI INTÉZKEDÉSEK 2.1. A nyomon követésre és a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések Ismertesse a rendelkezések gyakoriságát és feltételeit. A Bizottság figyelemmel kíséri a külső együttműködések körében elért haladást minden szinten: az inputot (különösen a pénzmozgásokat: a kötelezettségvállalásokat, szerződéseket és kifizetéseket), a tevékenységeket / outputokat (a projektek és programok végrehajtását, a Bizottság küldöttségei helyszíni szemlén végeznek belső megfigyeléseket), az előrehaladást / eredményeket (külső eredményorientált megfigyeléssel - ROM[29]) és a hatásokat, A partnerországoknak és -régióknak nyújtott hosszú távú külső támogatás (legfeljebb 7 éves) stratégiai tanulmányok készítésével és (3-4 éves) indikatív programok keretében történik. Ezek a programdokumentumok bármikor felülvizsgálhatók a programozási prioritások igazítása érdekében. Az indikatív programok specifikus célkitűzéseket és elvárt eredményeket írnak elő az együttműködésben részt vevő egyes területek számára. 2.2. Igazgatási és kontrollrendszer 2.2.1. Felismert kockázat(ok) 1) A politikai és igazgatási stabilitás hiánya a partnerországokban programtervezési nehézségekhez vezethet, hátráltathatja a folyósításokat és hatékonyságcsökkenést eredményezhet, 2) Az elégtelen igazgatási előirányzatok az irányítás támogatásához szükséges emberi erőforrások hiányához vezethetnek, 3) A minőségi szabványok alacsony színvonalú alkalmazása gyenge minőségben tervezett programokhoz és projektekhez vezethet, 4) Az információáramlás hiánya akadályozhatja a támogatás irányításával kapcsolatos problémás kérdések megoldását. 2.2.2. Tervezett ellenőrzési mód(ok) A készenlét fokozása: azonosítani kell a kockázatnak leginkább kitett országokat, országspecifikus kockázatkezelési tervet kell kidolgozni és ezekben az országokban több csatornán keresztül is nyomon kell követni az alakulásukat. Elégséges igazga