Az Európai Unió Tanácsa elismerte, hogy a biogazdaság fontos szerepet tölt be a regionális sokszínűség Európájában az európai zöld megállapodás végrehajtásának egyik fő elemeként. Emellett felkérte az Európai Bizottságot, hogy az első uniós biogazdasági stratégia 10. évfordulója alkalmából 2022-ig készítsen eredményjelentést a biogazdasági stratégia végrehajtásáról. Ez a dokumentum a Tanács e kérésének hivatott megfelelni.

E kihívás kezelése érdekében az Európai Bizottság 2012-ben biogazdasági stratégiát fogadott el, amelyet 2018-ban aktualizált(lásd: 1. ábra). Az aktualizált stratégia megerősítette az öt eredeti célkitűzést: i. az élelmezés- és táplálkozásbiztonság garantálása, ii. a természeti erőforrások fenntartható kezelése, iii. a nem megújuló, nem fenntartható erőforrásoktól való függőség csökkentése, iv. az éghajlatváltozás mérséklése és az ahhoz való alkalmazkodás, valamint v. Európa versenyképességének megerősítése és a munkahelyteremtés. Ezek a célkitűzések – az európai zöld megállapodás céljaival összhangban – minden eddiginél fontosabbak most, az Oroszország által provokáció nélkül indított ukrajnai inváziót követően, valamint figyelembe véve azt, hogy fel kell gyorsítani az energiafüggetlenség elérését és meg kell szilárdítani az élelmezésbiztonságot. Az uniós biogazdasági stratégia lehetővé teszi a zöld és igazságos átmenetet, és lefedi a fenntarthatóság mindhárom dimenzióját: környezet, társadalom és gazdaság.

A mostani felülvizsgálat olyan hiányosságokat is azonosított a jelenlegi cselekvési tervben, amelyek további intézkedést tesznek szükségessé. Először is nagyobb hangsúlyt kell fektetni arra, hogy miként lehet jobban kezelni a földterülettel és a biomasszával kapcsolatos igényeket a klímasemleges Európán belüli környezetvédelmi és gazdasági követelmények teljesítése érdekében. Másrészt a környezeti integritás biztosításához dolgozni kell a fogyasztási szerkezet fenntarthatóbbá tételén.

·Egyre több nemzeti és regionális biogazdasági stratégia mozdítja elő az ágazatközi együttműködést és a fenntarthatósági elveket, és ruház be a biogazdasággal kapcsolatos innovációba.

A biogazdasági politikák fellendítik a fenntartható innovációt, és megoldásokat teremtenek a fenntartható élelmiszerek és bioalapú termékek, a bioalapú és bioeredetű vegyi anyagok, a fejlett bioüzemanyagok és a jövő bioenergiája számára. A Horizont 2020 keretprogram és a Bioalapú Iparágak Közös Vállalkozás számos projektje, valamint regionális projektek is demonstrálják az ipari modernizációt és a fenntartható értékláncokat (bizottsági szolgálati munkadokumentum (SWD), 7. fejezet). Az erőforrás- és energiahatékonyság olyan elvek révén valósul meg, mint a körforgásos gazdaság, a lépcsőzetes felhasználás, a hulladékhierarchia vagy az „elkerülés-áttérés-fejlesztés” (A-S-I) megközelítésmódja.

Emellett 28 uniós régió rendelkezik saját biogazdasági stratégiával, egy másik régióban pedig folyamatban van a stratégia kidolgozása. 69 további uniós régió készül elfogadni vagy fogadott el már olyan stratégiákat, amelyekben kulcselem a biogazdaság, és 96 másik uniós régió rendelkezik olyan stratégiával, amely tartalmaz minimális biogazdasági elemet (SWD, 1. ábra). Léteznek olyan ágazatspecifikus regionális stratégiák is, amelyek iránymutatásul szolgálnak az egyes biológiai erőforrások és/vagy biogazdasági ágazatok kezeléséhez, valamint vannak szélesebb körű, átfogó és horizontális stratégiák is (pl. a körforgásos gazdaság, a kutatás és innováció stb. témájában), és ezek támogatják a regionális biogazdaságok kibontakoztatását.

Számos uniós tagállam részt vesz három makroregionális szintű kezdeményezésben is: a tizenegy közép- és kelet-európai tagállamot tömörítő BIOEAST kezdeményezésben, az északi biogazdasági kezdeményezésben vagy a balti-tengeri régió biogazdaságára vonatkozó kezdeményezésben.

Ebben a részben az Európai Bizottság Biogazdasági Tudásközpontjától rendelkezésre álló legfrissebb adatokat használjuk fel az európai biogazdaság helyzetének bemutatására. A 3.1. szakasz áttekintést nyújt az Európában jelenleg létező nemzeti és regionális biogazdasági stratégiákról, míg a 3.2. szakasz a biomassza-kínálat és -felhasználás alakulását mutatja be 2017-ig. A 3.3. szakasz áttekintést ad a biogazdaság gazdasági számadatairól, és felvázolja a bioalapú kutatás és innováció jelenlegi szerepét.

A 2012–2021-es időszakra vonatkozó adatokon alapuló tendenciák azt mutatják, hogy Európa általában véve halad a biogazdasági stratégiában leírt célkitűzések felé (lásd: 1. háttérmagyarázat). Ugyanakkor a tendenciák bizonyos negatív fejleményeket is mutatnak. Annak ellenére, hogy az elmúlt évtizedekben az uniós környezetvédelmi és éghajlat-politika komoly gyümölcsöket hozott, Európa tartós környezeti kihívásokkal néz szembe . Értékelések azt mutatják, hogy Európában a szárazföldi és tengeri ökoszisztémák terhelésnek vannak kitéve, főként a közvetlen vagy közvetett emberi eredetű stresszhatások, például a szennyezés, a tartós emberi beavatkozások és az éghajlatváltozás miatt (SWD, 8. ábra).

Az uniós biogazdasági monitoringrendszer az uniós biogazdaságra nézve irányadó, megcélzott elvek alapján értékeli a fenntartható és körforgásos biogazdaság felé történő előrehaladást , a fenntarthatóság mindhárom dimenziójára kiterjedően. Ennek keretében az uniós biogazdasági stratégia öt célkitűzését részletesebb megállapításokra bontják, amelyek ismertetik a feléjük vezető utat. A kívánt biogazdaság felé vezető európai pályát egyedi mutatók segítségével értékelik, amelyek az e pályák mentén elért haladást hivatottak mérni. A tendenciák még nem tükrözik a 2018. évi uniós biogazdasági stratégia hatását, és számos más tényező is keveredik bennük.

·Európa általában véve halad az uniós biogazdasági stratégia célkitűzései felé, de a környezeti kihívások továbbra is fennállnak.

A fosszilis alapú vegyipari termékek bioalapúakkal való helyettesítése a legnagyobb mértékben a bioalapú oldószerekben, bioalapú polimerekben, bioalapú csomagolásokban, bioüzemanyagokban és mezőgazdasági vegyszerekben történt meg, a fosszilis alapú termékekkel összehasonlítható előállítási költségekkel (SWD, 2. táblázat). A vegyipari platformtermékek és a műanyagokhoz használt polimerek esetében a fosszilis alapú inputanyagok helyettesítésének aránya jelenleg alacsony, és a jövőre nézve nagy potenciált rejt magában. A méretgazdaságos biofinomítók fontos szerepet játszhatnak (lásd az 5. szakaszt). A biotechnológiával alátámasztott körforgásos megoldásoknak a helyi gazdaságokra gyakorolt közvetlen és közvetett hatásait a mezőgazdasági felhasználásra szánt, településihulladék-alapú tápanyaghasznosításra irányuló olaszországi stratégia is igazolta, amely szerint 100 000 tonna szennyvíziszap műtrágyává alakításával összesen 8,5 millió EUR hozzáadott érték és 85 munkahely jöhet létre.

Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás gyorsabb ütemben zajlik, mint az éghajlatváltozás mérséklése. Az éghajlatváltozás mérséklése negatív tendenciát mutat az erdők mint szén-dioxid-elnyelők hanyatlása miatt, ami részben a kitermelés fokozódásával függ össze, amely magában foglalja a természetes bolygatás és a kártevők miatti nem tervezett kitermelést is.

Az EU élelmezésbiztonsági szempontból már most is messzemenően biztonságos régió, ahol az általános tendencia az élelmiszerek egyre fokozódó hozzáférhetősége és felhasználása. Ugyanakkor az egyes évek között különbségek tapasztalhatók, egyrészt a szélsőséges időjárási események miatt, másrészt mivel az árak és a családok gazdasági körülményei ingadozóak. Az EU-n belüli országok között eltérések tapasztalhatók az élelmezés- és táplálkozásbiztonság terén.

Az 1. táblázat azt mutatja, hogy különböző kompromisszumokat és kihívásokat kell kezelni: a) a földterületekre nehezedő fokozott nyomás az éghajlatváltozás mérséklése (szénmegkötés) és az alkalmazkodás, a természetvédelem (pl. biológiai sokféleség), valamint a biomassza-ellátás tekintetében, b) az anyagok és a bioenergia iránti megnövekedett kereslet, továbbá c) a meglévő és a szükséges munkaerő közötti eltérés (pl. készségek), amely szükségessé teszi az európai munkaerő átalakítását és átképzését. 2050-re például a tanulmányok 40–70 %-os biomasszahiányt jeleznek előre a fenntartható biomassza-ellátás, valamint az anyagok és az energia tekintetében fennálló biomasszaigény között.

A kék biogazdasági fórum több olyan megoldást is azonosított, amelyeket a part menti térségben hajtottak végre. A fórum ajánlásai az egyik kiindulópontot jelentik a Bizottság által 2022 negyedik negyedévében elfogadni tervezett uniós algaágazati kezdeményezéshez. Az algák és a kagylók akvakultúrája biológiai rehabilitációs eszközként szolgálhat azáltal, hogy tápanyagokat, szenet és szennyező anyagokat távolít el a tengervizekből. A BlueInvest platform és az Európai Tengerügyi, Halászati és Akvakultúra-alap (ETHAA) támogatja a tágabb értelemben vett kék gazdaságba történő beruházásokat, beleértve az algaágazatot is. A Horizont 2020 és a Horizont Európa keretében – beleértve az „Óceánunk és vizeink helyreállítása 2030-ig” elnevezésű küldetést – egyre több projekt támogatja a műanyagmentes tengerekkel és óceánokkal, valamint az algákkal kapcsolatos projekteket.

Az uniós biogazdasági stratégia céljai között szerepelt, hogy elősegítse nagyobb léptékű új, fenntartható európai biofinomítók kifejlesztését Európában, hogy kialakulóban lévő alkalmazások álljanak rendelkezésre a fosszilis alapú termékek helyett (SWD, 1. infografika). Amint azt az európai biofinomítók 2030-ra vonatkozó kilátásai is megerősítik, ezek kulcsfontosságú szerepet játszhatnak az ipari létesítmények átalakításában. Több mint 300 vegyipari és anyagvezérelt biofinomító működik az EU-ban (lásd: 4. ábra, a BBI Közös Vállalkozás kiemelt kezdeményezései és értékláncaik). Így például Európában 139 fás biomassza alapú biofinomító működik, és további 28 van tervbe véve, hogy forgalmuk 2030-ra megkétszereződjön. A szakpolitikák és a rendeletek – különösen a 2018 óta elfogadottak – kulcsfontosságúak a magánvállalatok biofinomítókkal kapcsolatos beruházási döntései szempontjából. A piacra jutás azonban továbbra is kihívást jelent az átfogó szabályozási politikai megközelítés hiánya, valamint a bioalapú termékek jelenlegi költségei és a fogyasztók fizetési hajlandósága közötti szakadék miatt.

·A biogazdaság ökológiai határainak megértése javult (3. cselekvési terület). Ugyanakkor továbbra is vannak hiányosságok a tekintetben, hogy miként lehet jobban kezelni a bioszféra használatát a klímasemleges Európán belüli környezetvédelmi és gazdasági követelményeknek való megfelelés érdekében, és hogyan lehet előmozdítani a fenntarthatóbb fogyasztási szerkezeteket a környezeti integritás szavatolása érdekében.

[1] COM(2020) 98. A tisztább és versenyképesebb Európát szolgáló, körforgásos gazdaságra vonatkozó új cselekvési terv. [2] COM(2020) 102. Új európai iparstratégia. Továbbá COM(2021) 350 final. A 2020. évi új iparstratégia frissítése: Erősebb egységes piac kiépítése Európa fellendülése érdekében. [3] COM(2020) 380. A 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégia – Hozzuk vissza a természetet az életünkbe! A célok között szerepel a szárazföldi és a tengeri terület 30 %-ának védelme, valamint a szárazföldi és a tengeri terület 10 %-ának szigorú védelme; a beporzók hanyatlásának megfordítása; az idegenhonos inváziós fajok által veszélyeztetett vörös listás fajok számának 50 %-os csökkenése; a fajok járulékos fogásainak jelentős csökkentése; hárommilliárd új fa ültetése az EU-ban; „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia célkitűzéseihez igazítva. [4] COM(2020) 381. A „termelőtől a fogyasztóig” stratégia a méltányos, egészséges és környezetbarát élelmiszerrendszerért. A 2030-ra kitűzött célok között szerepel a vegyi növényvédő szerek használatának és kockázatának 50 %-os csökkentése, valamint a magas kockázatú növényvédő szerek és a veszélyes vegyi anyagok használatának, a tápanyagveszteségnek és az antimikrobiális szerek mezőgazdaságban történő értékesítésének 50 %-os csökkentése; a mezőgazdasági földterületek legalább 25 %-ának ökológiai gazdálkodásba vonása. [5] COM(2020) 662. Európai épületkorszerűsítési program – épületeink környezetbarátabbá tétele, munkahelyteremtés, javuló életminőség. Lásd még az épületek energiahatékonyságáról szóló irányelvre irányuló COM(2021) 802 javaslatot (átdolgozás). [6] (EU) 2021/1119. Európai klímarendelet. A 2030-ra kitűzött célok között szerepel az üvegházhatásúgáz-kibocsátás 55 %-os csökkentése; a klímasemlegesség 2050-ig történő megvalósítása. Lásd még az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmust (COM(2021) 564 final). [7] COM(2020) 667. A vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégia a toxikus anyagoktól mentes környezetért. [8] COM(2021) 82. Az éghajlatváltozás hatásaival szemben reziliens Unió létrehozása – Az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásra vonatkozó új uniós stratégia. [9] COM(2021) 390. A fenntartható gazdaságra való átállás finanszírozási stratégiája és (EU) 2020/852, taxonómiai rendelet. [10] COM(2021) 400. Bolygónk egészségessé tétele mindenki számára – Uniós cselekvési terv: „Út a szennyezőanyag-mentes levegő, víz és talaj felé”. A 2030-ra kitűzött célok között szerepel a légszennyezés miatti korai elhalálozások számának 55 %-os, valamint a közlekedés által okozott zajnak krónikusan kitett személyek arányának 30 %-os csökkentése; a teljes hulladékkeletkezés jelentős mértékű, valamint a települési maradványhulladék és a tengeri műanyagszennyezés 50 %-os csökkentése, a környezetbe kibocsátott mikroműanyagok 30 %-os csökkentése; a tápanyagveszteség és a vegyi növényvédő szerek használatának 50 %-kal való csökkentése; azon uniós ökoszisztémák arányának 25 %-os csökkentése, amelyek esetében a levegőszennyezés veszélyezteti a biológiai sokféleséget. [11] COM(2021) 554. A LULUCF-rendelet módosítására irányuló javaslat. A célkitűzés évi 310 millió tonna szén-dioxid-egyenértéknek megfelelő nettó üvegházhatásúgáz-elnyelés a 27 tagú EU földhasználati ágazatában, tagállamonkénti egyedi célértékekkel. [12] COM(2021) 557. A megújuló energiaforrásokból előállított energia használatának előmozdításáról szóló (EU) 2018/2001 irányelv módosítása. A módosítás célkitűzései között szerepel a megújuló energia részarányának 40 %-ra emelése, a fenntarthatósági kritériumok szigorítása, beleértve a lépcsőzetes felhasználás elvét is. [13] COM(2021) 572. A 2030-ig tartó időszakra vonatkozó új uniós erdőstratégia. [14] COM(2021) 800. Közlemény a fenntartható szénkörforgásokról; amely tartalmazza azt a célkitűzést, hogy 2030-ig a vegyi és műanyag termékekben felhasznált szén 20 %-ának fenntartható, nem fosszilis forrásokból kell származnia, emellett intézkedést jelent be az integrált földhasználat-értékelésre irányulóan.

A tagállami szakértőktől, az Európai Biogazdasági Szakpolitikai Fórum tagjaitól, valamint külső érdekelt felektől kapott visszajelzések azt mutatják, hogy pozitívan vélekednek az uniós biogazdasági stratégiáról és annak cselekvési tervéről. Számos kiegészítő tevékenységre kerül sor nemzeti és regionális szinten (SWD, 6. fejezet). A visszajelzések azonban további szükségletekre is rámutattak az európai zöld megállapodás és a kapcsolódó kezdeményezések elfogadása óta létrejött új szakpolitikai környezetre való jobb reagálás és az ahhoz történő hozzájárulás érdekében, mint például:

Összességében a harmadik cselekvési területhez tartozó tevékenységek hozzájárultak a biogazdaság ökológiai határainak jobb megértéséhez. Ugyanakkor további munkára van szükség annak érdekében, hogy a jobb megértéstől elmozduljunk a biogazdaság bolygónk tűrőképességének határain belüli jobb megvalósítása felé. Továbbra is vannak hiányosságok a tekintetben, hogy miként lehet jobban kezelni a bioszféra használatát a klímasemleges Európán belüli környezetvédelmi és gazdasági követelményeknek való megfelelés érdekében, és hogyan lehet előmozdítani a fenntarthatóbb fogyasztási szerkezeteket a környezeti integritás szavatolása érdekében.

Jelentős kezdeményezések állnak elfogadás alatt az agroökológiára való áttérést felgyorsító élő laboratóriumok létrehozására, a mikrobiális biológiai sokféleség megértésének javítására, valamint mikrobióm-alapú megoldások kifejlesztésére irányulóan. Az élő laboratóriumokat a talaj termőképességének helyreállítását célzó, „európai talajmegállapodás” elnevezésű uniós küldetés keretében is fejlesztik. A mikrobióm-alapú megoldások és alkalmazások jobb megértése érdekében a Bizottság az EU által vezetett nemzetközi biogazdasági fórum keretében létrehozott külön munkacsoporton keresztül együttműködik a nemzetközi partnerekkel. Folyamatban van a beporzókra vonatkozó uniós rendszer kidolgozása. A biológiai sokféleséggel kapcsolatos új, társfinanszírozott európai Biodiversa+ partnerség egyik célkitűzése a biológiai sokféleség nyomon követésének támogatása, többek között a beporzók uniós monitoringrendszere (EU-POMS) révén.

A biogazdaság általános érvényesítése a következő generáción múlik. A fiatalok a tudás fontos multiplikátorai és nagykövetei. A sikeres elterjesztéshez olyan munkaerőre is szükség van, amely felkészült a jobb fenntarthatóság és a körforgásos jelleg felé történő elmozdulásra.Az uniós biogazdasági stratégia keretében végzett tevékenységként és a 3. fenntartható fejlődési céllal összhangban a Bizottság tanulmányt készített a biogazdasággal kapcsolatos oktatási és képzési tartalom fejlesztésének vizsgálata céljából.

Az uniós strukturális alapok továbbra is jelentős pénzügyi hozzájárulást nyújtanak a biogazdaság elterjesztéséhez, ideértve az Európai Tengerügyi, Halászati és Akvakultúra-alapot, amely 36 millió EUR-t különített el a kék biogazdaságra.

·az érdekelt felek széles körű bevonása, a polgárok és a fiatalok erőteljes szerepvállalása;

·megerősített és átfogó értékelési és nyomonkövetési rendszer;

·társadalmi-gazdasági szempontok, például a helyi lakosságra és az erőforrások árára gyakorolt hatás.

6.2.A 2018. évi biogazdasági stratégia cselekvési tervében foglalt sikeres tevékenységek megerősítése

Az érdekelt felek véleményét tükrözve és az 5. fejezetben szereplő értékelés megállapításai alapján azonosítottunk több olyan sikeres tevékenységet, amelyek esetében hasznos lehet a további szerepvállalás.

Európa különböző régióiban a társadalmilag igazságos és zöld átállás előmozdításához továbbra is kulcsfontosságú feladat az európai munkaerő átalakítása és átképzése – hogy ezáltal képesek legyenek a kialakulóban lévő bioalapú értékláncokban dolgozni –, valamint a munkahelyek minőségének biztosítása és nyomon követése. A kutatás és az innováció kezdettől fogva a biogazdaságok sikeres fejlesztésének motorja volt, és ez a jövőben is így lesz. Az emberközpontú és regionális fejlesztés továbbra is a biogazdasági politika egyik fő célkitűzése.

A BBI Közös Vállalkozás, valamint a kutatási és innovációs áttörések megmutatták a bioalapú iparágakban rejlő hatalmas potenciált. Ugyanakkor a bioalapú anyagokra és termékekre irányuló erőteljesebb tőkeáttételnek egyenlő versenyfeltételeket kell teremtenie a piacon, fokoznia kell az innovációt és a magánszektor kezdeményezéseivel való együttműködést, valamint ösztönöznie kell az induló innovatív vállalkozások létrehozását az ipari ökoszisztémákon belül. Az Európai Körforgásos Biogazdaság Alapra építve további beruházásokra van szükség a biogazdasági innovációk terén a különösen nagy „halál völgyének” leküzdéséhez, amelyet az ismeretek innovációkba történő átültetéséhez szükséges finanszírozás hiánya és a hosszú távú szakpolitikai ösztönzők hiánya okoz.

Ezen túlmenően továbbra is fontosak az olyan kérdések, mint az új szabványok és a címkék, valamint a körforgásos bioalapú termékek környezeti lábnyoma, és ezek segíthetik a polgárok tájékoztatását is. A bioalapú értékláncoknak a környezeti fenntarthatóság kihívásainak való megfelelés érdekében történő diverzifikálása holisztikusabb politikát tesz szükségessé az iparágakban és a kutatásban.

A biogazdaság sikeres elterjesztéséhez minden szinten javítani kell a biogazdaság érdekelt feleinek szerepvállalását annak érdekében, hogy a szakpolitikai munkát össze lehessen kapcsolni a helyi realitásokkal.E szerepvállalásnak fontos sarokköve lesz az Európai Biogazdasági Szakpolitikai Fórumon keresztül a tagállamokkal folytatott együttműködés. A biogazdasági szakpolitikai támogató eszköz javasolta a tagállamoknak, hogy az új célkitűzések és szakpolitikai fejlemények fényében aktualizálják nemzeti biogazdasági politikáikat. Az Európai Biogazdasági Szakpolitikai Fórum keretében célzott tevékenységek révén személyre szabott tanácsadást vagy segítségnyújtást lehetne elérhetővé tenni, különösen a tagállamok BIOEAST kezdeményezés keretében történő támogatása érdekében. Hasonlóképpen meg kell erősíteni a nemzetközi együttműködést, például a Nemzetközi Biogazdasági Fórum (IBF) keretében, támogatva a globális fenntartható fejlődést.

Miközben a 2018. évi biogazdasági stratégia cselekvési tervének 1. és 2. cselekvési területéhez tartozó tevékenységek jól haladtak, a 3. cselekvési területre nagyobb figyelmet kell fordítani. Kulcsfontosságú tevékenység az Európai Bizottság Biogazdasági Tudásközpontjának és biogazdasági monitoringrendszerének folytatása az ökológiai határok jobb megértése érdekében. Jobban meg kell érteni a technológia és a szakpolitikai alternatívák lehetséges szinergiáit és kompromisszumait a teljes társadalmi-gazdasági és környezeti rendszerrel kapcsolatos szakpolitikai változások integrált értékelése révén, figyelembe véve az összefüggéseket és a visszacsatolási hatásokat, többek között annak érdekében, hogy javuljon a reziliencia a kereskedelmi zavarok idején, amint azt a Covid19-válság korai szakaszában láttuk.

6.3.A biogazdasági stratégia néhány kulcsfontosságú aspektusának középpontba állítása

Az európai zöld megállapodás nagy tétjének és törekvéseinek való megfelelés érdekében alapvető fontosságú a környezeti integritás biztosítása, valamint az élelmiszer-, anyag- és energetikai célú biomassza-kínálat és -kereslet közötti, előre jelzett „biomassza-szakadék” megszüntetése. Bár a 2018. évi uniós biogazdasági stratégia három cselekvési területe meg kívánja szüntetni ezt a hiányosságot, további figyelmet kell fordítani az éghajlatváltozás mérséklése, a természetvédelem és a biomassza-ellátás érdekében a földterületekre nehezedő többszörös nyomás megoldására. Emellett a fenntarthatóbb fogyasztási szerkezetre való áttérés elősegítése érdekében jobban át kell látni a biológiai erőforrások általános felhasználását.

6.3.1.Középpontban a szárazföldre és a tengerre nehezedő többszörös nyomás kezelése

Ha az uniós biogazdasági stratégia cselekvési tervének végrehajtása keretében további figyelem irányul a társadalmi-gazdasági és környezeti fenntarthatóság elérésére, az lehetővé teheti, hogy a biogazdasági politikák optimalizálják a szárazföldi, vízi és biológiai erőforrásokból – többek között a biológiai sokféleségből és más ökoszisztéma-szolgáltatásokból – származó társadalmi előnyöket. A 3. cselekvési területtel összhangban (A biogazdaság ökológiai határainak megértése) a fenntartható szénkörforgásokról szóló közlemény intézkedésként már javaslatot tett a földhasználat integrált biogazdasági értékelésére. Ez a fellépés és az uniós biogazdasági stratégia 3. cselekvési területének tevékenységeire való további összpontosítás megalapozza a szárazföldre és a tengerre nehezedő nyomás enyhítését. A szárazföldi és vízi rendszerekből származó biomasszával kapcsolatos területi stratégiáknak a tagállamok – köztük Németország – által javasolt kidolgozása még inkább hozzá fog járulni a szakpolitikai igények, az erőforrások rendelkezésre állása és az innováció átfogó integrálásához. Ez lehetővé teszi a potenciális konfliktusok azonosítását, például ha egy adott régióban a fenntartható módon előállított biomassza kínálata elégtelen az élelmiszerekkel, az anyagokkal és az energiával kapcsolatos biomassza-kereslethez képest. Európai szinten meg lehetne vizsgálni egy koncepcionális keretet az efféle kompromisszumok megoldásának lehetséges módjára irányulóan, figyelembe véve a regionális, környezetvédelmi, technológiai és készségigényeket és a vonatkozó lehetőségeket. A keret alapulhatna Johan Rockström munkáján és bioszféra-gazdálkodási modelljén, és tartalmaznia kell az ökoszisztéma-szolgáltatások – például a tiszta levegő, a vízutánpótlás, a biológiai sokféleség, a szénmegkötés és -tárolás vagy a szabadidős tevékenységek – folyamatos vagy jobb nyújtására vonatkozó gazdasági értékelést. Ez segíthet olyan fenntartható és inkluzív üzleti modellek kidolgozásában is, amelyek lehetővé teszik az elsődleges termelők, valamint a vidék és az ellátási lánc egyéb szereplői számára, hogy lehetőségekké alakítsák az éghajlati és környezeti kihívásokat, növeljék és diverzifikálják a jövedelmüket, valamint szakképzettséget igénylő munkahelyeket teremtsenek. Az „Egy az egészség” elvnek megfelelően még inkább szavatolni kell a természet és az ember közötti biztonságos érintkezési felületeket az ökoszisztémák, az állatok és az emberek egészsége érdekében.

6.3.2.Középpontban a biológiai erőforrások általános felhasználása

A biogazdaság holisztikus megközelítése alapján és a 2. cselekvési területtel összhangban (A helyi biogazdaságok gyors elterjesztése Európában) a környezeti integritás biztosítása érdekében fenntarthatóbbá kell tenni a fogyasztási szerkezeteket, mivel a technológiai megoldások önmagukban nem képesek áthidalni a biológiai erőforrások fenntartható kínálata és a kereslet közötti szakadékot. A biológiai erőforrások iránti összesített keresletre nagyobb figyelmet fordítva jobban értékelni és mérni lehetne a tényleges költségeken alapuló, fenntarthatóbb fogyasztási döntéseket. A keresletvezérelt biogazdasági intézkedések nagymértékű befektetéseket vonhatnak maguk után a fenntartható biogazdaság vállalkozásaira irányulóan, és ösztönözhetik a régiók és a tagállamok fenntartható átalakulását.

7.Következtetés

Az Oroszország által provokáció nélkül indított ukrajnai inváziót követően minden eddiginél erősebb és egyértelműbb a tiszta energiára, valamint a fenntartható, reziliens és méltányos élelmiszerrendszerekre való átállás elősegítésének szükségessége. Az uniós biogazdasági cselekvési terv további végrehajtása során figyelembe kell venni az élelmiszer- és energiaárakra, valamint az energiaigényes termékek árára és a globális ellátási láncokra gyakorolt hatásokat, továbbá kezelni kell az ökoszisztéma határain belül a természeti erőforrásokra ebből eredően nehezedő további nyomást.

A fenntarthatóság mindhárom dimenziójára összpontosító, erős uniós biogazdasági stratégia hozzájárul az európai zöld megállapodásban meghatározott célok eléréséhez. A 2018. évi aktualizált biogazdasági stratégia terén elért eredmények ígéretesek, és ösztönöznek különféle tevékenységek folytatására és további megerősítésére. A biogazdasági stratégia erősségeinek teljes körű kiaknázása érdekében azonban további erőfeszítésekre van szükség, különösen ami a szárazföldet és a tengert érő többféle terhelés megszüntetésére, valamint a biológiai erőforrások általános fogyasztási szerkezetére irányuló további intézkedéseket illeti.