Az információs és kommunikációs technológiák fejlődése – miközben páratlan lehetőségeket biztosít a emberiségnek – kihívásokat is jelent többek között a büntető igazságszolgáltatás, és így a kibertérben érvényesülő jogállamiság tekintetében. Virágzik a kiberbűnözés és a számítógépes információs rendszerekben elektronikus bizonyítékokat maga után hagyó egyéb bűnözés, miközben egyre gyakoribb, hogy az ilyen bűncselekményekre vonatkozó bizonyítékokat külföldi, több, változó vagy ismeretlen joghatóságban, vagyis a felhőben tárolják, a bűnüldözés hatáskörét ugyanakkor továbbra is területi határok korlátozzák.

Ezért úgy tekinthető, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv megkötése érintheti a közös szabályokat vagy megváltoztathatja azok hatályát.

Az Unió ennek megfelelően (az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése alapján) kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményt kiegészítő második kiegészítő jegyzőkönyv megtárgyalására.

A második kiegészítő jegyzőkönyv tárgya az uniós szakpolitikák és hatáskörök hatókörébe tartozik, különösen a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó eszközök (EUMSZ 82. cikkének (1) bekezdése), valamint az adatvédelem (EUMSZ 16. cikke) terén, továbbá mivel a tárgykör uniós jogot érint a tárgyalások nem folytathatók le az EU részvétele nélkül. Ezenfelül az EUSZ 17. cikke (1) bekezdésének előírásai szerint főszabály szerint a Bizottság képviseli az Európai Uniót. A fentiekre tekintettel a Tanácsnak a Bizottságot kell kijelölnie tárgyaló félnek a számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményt (185. sz. CETS) kiegészítő második kiegészítő jegyzőkönyv tekintetében.

3.RELEVÁNS RENDELKEZÉSEK A SZAKPOLITIKAI TERÜLETEN

A tárgyalásokon biztosítani kell, hogy az elfogadott rendelkezések összeegyeztethetőek az uniós joggal és az azon alapuló tagállami kötelezettségekkel, az uniós jog jövőbeni fejlesztését is szem előtt tartva. Ezenfelül arról is gondoskodni kell, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv olyan jogalkalmazási záradékot tartalmazzon, amely lehetővé teszi, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv részes felévé váló európai uniós tagállamok az uniós jog alapján szabályozzák a közöttük fennálló kapcsolatokat. Mindenekelőtt fenn kell tartani az Európai Bizottság elektronikus bizonyítékokról szóló javaslatainak működését az Európai Unió tagállamai között, akkor is, amikor e javaslatok még alakulnak a társjogalkotók által a jogalkotási eljárás során folytatott tárgyalásokon, és akkor is, amikor végül elnyerik végső (elfogadott) formájukat.

A második kiegészítő jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell a szükséges biztosítékokat az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert alapvető jogok és szabadságok, különösen a Charta 7. cikkében elismert, a magán- és a családi élet, otthon és kapcsolattartás tiszteletben tartásához való jog, a Charta 8. cikkében elismert, a személyes adatok védelméhez való jog, a Charta 47. cikkében elismert, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jog, a Charta 48. cikkében elismert, az ártatlanság vélelmét és a védelemhez való jog, valamint a Charta 49. cikkében elismert, a bűncselekmények és büntetések törvényességének és arányosságának elvei tekintetében. A második kiegészítő jegyzőkönyvet ezen jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazni.

Helyénvaló, hogy a személyes adatok és elektronikus hírközlési adatok gyűjtésére, továbbítására és újbóli felhasználására vonatkozó megfelelő adat- és magánélet-védelmi biztosítékok részét képezzék a jegyzőkönyvnek annak biztosítása érdekében, hogy az uniós szolgáltatók maradéktalanul megfeleljenek az uniós adat- és magánélet-védelmi jogszabályok szerinti kötelezettségeiknek, ugyanis egy ilyen nemzetközi megállapodás jogalapot nyújthat az adattovábbításokra a kiegészítő jegyzőkönyv részes harmadik felének hatósága által kiadott, az adatkezelő vagy az adatkezelő számára a személyes adatok és elektronikus hírközlési adatok közlését előíró, közzétételre kötelező határozatokra vagy megkeresésekre válaszul. E biztosítékoknak tehát szavatolniuk kell az uniós polgárok alapvető jogainak és szabadságainak védelmét, ideértve a magánélet és a személyes adatok védelmét a személyes adatoknak vagy elektronikus hírközlési adatoknak az Európai Unión kívüli országok bűnüldöző hatóságaival való közlésekor.

Mivel az Európai Bizottság elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslataiban nem szerepelnek olyan rendelkezések, amelyek szerint a hatóságok köztes szereplő segítsége nélkül hozzáférhetnek az adatokhoz („közvetlen hozzáférés”), ezen intézkedések alkalmazása kizárólag a nemzeti jogon alapulhat. Mivel a második kiegészítő jegyzőkönyv tartalmazhat „A lekérdezések kibővítésével/hitelesítési adatokon alapuló hozzáféréssel”, valamint „Nyomozati technikákkal” kapcsolatos rendelkezéseket, helyénvaló lenne fő célként azt meghatározni, hogy erőteljesebb biztosítékokat alakítsanak ki az ilyen határokon átnyúló közvetlen adathozzáférés tekintetében, hogy biztosítsák az uniós polgárok alapvető jogainak és szabadságainak, többek között a magánéletnek és a személyes adatoknak a védelmét.

A második kiegészítő jegyzőkönyv megkötésének lehetővé kell tennie a jegyzőkönyv részes felei közötti, valamint a jegyzőkönyv részes felei és az Európai Unió közötti kapcsolataikat szabályozó kétoldalú megállapodások vagy szerződések megkötését. E célból megfelelő rendelkezéseket kell beépíteni a jegyzőkönyvbe, amelyek előirányozzák, hogy ha az Egyezmény legalább két részes fele már megállapodást vagy szerződést kötött az Egyezménnyel szabályozott kérdésekről, vagy a jövőben ilyen megállapodást vagy szerződést köt, akkor jogosult alkalmazni a szóban forgó megállapodást vagy szerződést vagy annak megfelelően szabályozni az említett kapcsolatokat, feltéve hogy ezt oly módon teszi, ami megfelel az Egyezmény céljainak és elveinek. Az Európai Unió és az Egyesült Államok közötti, a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés céljából az elektronikus bizonyítékokhoz történő határokon átnyúló hozzáférésről szóló megállapodásnak az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kétoldalú kapcsolatokban elsőbbséget kell élveznie a második kiegészítő jegyzőkönyv tárgyalásai során elért, bármely megállapodással vagy megegyezéssel szemben, amennyiben az utóbbi azonos kérdésekre vonatkozik.





Ajánlás

A TANÁCS HATÁROZATA

az Európai Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének (185. sz. CETS) második kiegészítő jegyzőkönyvére vonatkozó tárgyalásokon való részvétel engedélyezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 218. cikke (3) és (4) bekezdésére,

tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

mivel:

(1)2017. június 9-én az Európai Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezménye (185. sz. CETS) Részes Feleinek Bizottsága (T-CY) az Egyezmény második kiegészítő jegyzőkönyvének elkészítésére vonatkozó megbízás elfogadásáról szóló határozatot fogadott el.

(2)A második kiegészítő jegyzőkönyvre vonatkozó megbízás a következő mérlegelendő elemeket tartalmazza: a hatékonyabb kölcsönös jogsegélyre vonatkozó rendelkezések (az előfizetői információkra vonatkozó kölcsönös jogsegély iránti megkeresések egyszerűsített rendszere; közlésre kötelező nemzetközi határozatok; az igazságügyi hatóságok közötti közvetlen együttműködés a kölcsönös jogsegély iránti megkeresések során; közös nyomozások és közös nyomozócsoportok; angol nyelvű megkeresések; a tanúk, sértettek és szakértők audió/video eszközök révén történő meghallgatása; sürgősségi kölcsönös jogsegély eljárások); az előfizetői információk, a megőrzés iránti megkeresések és a sürgősségi megkeresések tekintetében a más joghatóságokban működő szolgáltatókkal való közvetlen együttműködést lehetővé tévő rendelkezések; az adatokhoz való határokon átnyúló hozzáféréssel kapcsolatos meglévő gyakorlatokra vonatkozó egyértelműbb keret és erőteljesebb biztosítékok; biztosítékok, az adatvédelmi követelményeket is beleértve.

(3)Az Unió olyan közös szabályokat fogadott el, amelyek nagymértékben átfedésben vannak azokkal a tervezett elemekkel, amelyeket a második kiegészítő jegyzőkönyv tekintetében mérlegelnek. Ez elsősorban arra az átfogó eszközrendszerre vonatkozik, amelynek célja a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés elősegítése, az eljárási jogokra vonatkozó minimumszabályok, valamint adat- és magánélet-védelmi biztosítékok biztosítása.