A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

az Amerikai Egyesült Államokkal és Kanadával a felsőoktatás, a képzés és az ifjúságügy területén kötött külső együttműködési megállapodások időközi értékeléséről

BEVEZETÉS

Ez a jelentés a felsőoktatás, a képzés és az ifjúság[1] területén az Európai Közösség és az Amerikai Egyesült Államok között létrejött és 2006. december 4-én aláírt[2], valamint az Európai Közösség és Kanada kormánya között létrejött és 2006. december 18-án aláírt[3] megállapodások 7. cikke alapján készült. A Bizottság a jelentés útján terjeszti elő álláspontját e két megállapodás időközi értékelésének főbb következtetéseiről és ajánlásairól. Az értékelés megtalálható az alábbi címen:

http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/index_en.htm.

Bár az Egyesült Államok és Kanada is elismeri az értékelés eredményeit, sajnálatos módon mégis mindkét ország hatóságai úgy határoztak, hogy a költségvetés szűkössége miatt 2013-ig – a két megállapodás lejártáig – visszavonják valamennyi folyamatban lévő és jövőbeli, kétoldalú projektekre irányuló pályázati felhívásukat. A Bizottság az értékelők ajánlásaihoz fűzött, az 5. pontban található megjegyzéseiben kellően figyelembe veszi, hogy az események ilyen váratlan fordulatot vettek.

AZ EGYÜTTMűKÖDÉSI MEGÁLLAPODÁSOK

Célok

Mindkét megállapodás az oktatás, az emberek közötti kapcsolattartás és a nyilvános diplomácia céljait szolgálja. A megállapodások az Amerikai Egyesült Államokkal és a Kanadával való együttműködés támogatásával járulnak hozzá a minőségi oktatáshoz és képzéshez az Európai Unióban. A megállapodások célja, hogy a következő két területen fejtsék ki hatásukat:

1. a kultúrák közötti párbeszéd és a kölcsönös megértés elősegítése; valamint

2. a tudásalapú gazdasághoz kapcsolódó készségek és szaktudás fejlesztése.

Beavatkozási eszközök

A megállapodások alapján megvalósított főbb cselekvési programok olyan több intézményre kiterjedő nemzetközi partnerségek, amelyek

- résztvevői észak-amerikai és európai uniós felsőoktatási és/vagy képzési intézmények,

- azért működnek együtt, hogy közös/kettős oklevelek kibocsátását magukban foglaló, alap- (BA) és mesterfokozatú (MA) közös tanterveket hozzanak létre, és

- támogatják a diákok és az egyetemi karok transzatlanti mobilitását.

Kifejezetten az EU–USA megállapodás keretében megvalósított cselekvési programok:

3. az ATLANTIS program és annak három alprogramja: i. a transzatlanti tudományos fokozatokra irányuló projektek (TD); ii. a kiválósági mobilitási projektek (EIM); és iii. a szakpolitikai célú kezdeményezések;

4. a Schuman–Fulbright ösztöndíjprogram;

5. az OCEANS öregdiák-szövetség[4]; és

6. a szakmai támogatást szolgáló intézkedések, ideértve az éves szakpolitikai fórumokat és a tanulmányokat.

Kifejezetten az EU–Kanada megállapodás keretében megvalósított cselekvési programok:

7. az EU–Kanada program, amely felsőoktatási és szakképzési cselekvési programokat foglal magában, nevezetesen a transzatlanti csereprogramra irányuló partnerséget (TEP) és a transzatlanti tudományos fokozatokra irányuló partnerséget (TDP);

8. ifjúsági cselekvési programok, különösen az ifjúsági kerekasztalok; valamint

9. kiegészítő cselekvési programok, nevezetesen az EU–Kanada tanulmányi utak és szakmai gyakorlatok programjai és az OCEANS öregdiák-szövetség.

Ezen eszközökről részletesebb információ és háttérdokumentumok szerezhetők be a Bizottság honlapjáról[5].

Finanszírozás és eredmények

Általánosságban az Unió intézményei, a tudósok és a hallgatók által közvetlenül felhasználható finanszírozásról az Európai Unió gondoskodik, míg a saját országaik intézményei, tudósai és diákjai által közvetlenül felhasználható finanszírozást az Egyesült Államok és Kanada kormánya biztosítja.

Az Európai Uniónak az ATLANTIS program 2006–2013 között időszakára vonatkozó költségvetési előirányzata 23,2 millió EUR, az EU–Kanada program 2007–2010 közötti időszakára[6] szóló előirányzata pedig 5,1 millió EUR volt. A programok finanszírozása az egyes megállapodások részes felei között az egyenlő arányú társfinanszírozás elve alapján történik, ami azt jelenti, hogy az uniós költségvetést az Egyesült Államok és Kanada megfelelő hatóságai kiegészítő támogatással végül megduplázzák.

Az ATLANTIS program keretében mindeddig 67, mobilitással kapcsolatos projektben összesen 5 034 személy és 317 intézmény vehetett részt.

Az EU–Kanada program keretében mindeddig 37, mobilitással kapcsolatos projektben összesen 2 804 személy és 195 intézmény vehetett részt.

A Schuman–Fulbright ösztöndíjrendszert, amelyben eddig 83-an vettek részt, az EU évi 320 000 EUR-val[7] társfinanszírozza.

AZ ÉRTÉKELÉS

Az EU–USA és az EU–Kanada megállapodások időközi értékelésére vonatkozó szerződést 2010 márciusában az ECOTEC/ECORYS társaság nyerte el. Az értékelésre 2010 márciusa és 2011 januárja között került sor. A Bizottság 2011. június 15-én kapta meg a végső értékelő jelentést.

A módszerek tekintetében az értékelők az értékeléshez szükséges adatokat a következőképpen gyűjtötték: megbeszélést folytattak az észak-amerikai érdekelt felekkel Washington városában és Ottawában, az Európai Bizottság tisztviselőivel, az Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA) munkatársaival és a brüsszeli Belga–luxembourgi Fulbright Bizottsággal; mélyinterjút készítettek 20 tematikus projekt 95 projektpartnerével és koordinátorával (valamint hallgatóival), ehhez minden esetben ellátogattak az érintett projekt helyszínére is; adatokat gyűjtöttek továbbá a projektpartnerek és a koordinátorok által kitöltött online felmérésből, amelyekre 209 válasz érkezett; hallgatókkal és Schuman–Fulbright ösztöndíjasokkal töltettek ki online felméréseket, amelyekre külön-külön 53 és 57 válasz érkezett; telefonon kérdeztek ki 5 elutasított pályázót; valamint áttekintették a vonatkozó dokumentációt.

AZ ÉRTÉKELÉS EREDMÉNYEI

Az értékelés eredményei általánosságban pozitívak annak vizsgálata után, hogy a megállapodások mennyiben felelnek meg az igényeknek, milyen mértékben állnak egymást átfedő, kiegészítő vagy ellentétes viszonyban más szakpolitikákkal vagy cselekvési programokkal, mennyire hatékonyak a kívánt célok és hatások elérésében, melyek a hozzáadott értékeik; hogyan alakul hatékonyságuk és költséghatékonyságuk, valamint hogy mennyire hatékonyak az irányítási rendszerek és más működéssel kapcsolatos kérdések, így például a projekt eredményeinek terjesztése és hasznosítása tekintetében; és hogy a támogatott tevékenységek milyen mértékben fenntarthatók.

Az igényeknek való megfelelés

Az értékelők arra a következtetésre jutottak, hogy a megállapodások nagymértékben elégítenek ki egy sor fontos és egyre jelentősebb igényt, így például a globalizáció és ezzel párhuzamosan az oktatás nemzetközivé válásának vonatkozásában. A megállapodás célkitűzései:

- széles körűek és rugalmasak, lehetővé téve a kormányok számára, hogy különféle politikai és gazdasági célkitűzéseket teljesítsenek.

- az összetettség és a verseny fokozódásával jellemezhető időkben folyamatos vitafórumot biztosítanak, miközben védelmet nyújtanak azon tevékenységek számára, amelyek a tapasztalatok szerint igen gyenge pozícióban lehetnek;

- lehetőséget biztosítanak új szereplők számára a nemzetközi oktatási színtérre történő belépésre; valamint

- lehetőséget nyújtanak az intézmények számára arra, hogy a több intézményre kiterjedő együttműködés és a közös/kettős oklevelek kibocsátásának formájában bekapcsolódhassanak a nemzetközi partnerségek legmodernebb és leghaladóbb rendszereibe.

Kiegészítő jelleg más szakpolitikák és cselevési programok vonatkozásában

Az értékelők úgy találták, hogy nincs átfedés vagy ütközés a programok és a nemzetközi együttműködés, a mobilitás, az oktatás és képzés területén meglévő azon széles körű uniós kezdeményezések között, amelyekkel a megállapodások némi hasonlóságot mutatnak. Éppen ellenkezőleg: a megállapodások több szempontból egyedülállóak, különösen abból adódóan, hogy nemzetközi kétoldalú megállapodásokról van szó, és azok miatt az előnyök miatt, amelyeket az intézményesített együttműködés ezen formája a nemzetközi közjog alapján élvez. Ugyan a megállapodások által támogatott tevékenységek terjedelme viszonylag kicsi az ebben az ágazatban az EU, az USA és Kanada között szokásosan vállalt nemzetközi együttműködések terjedelméhez viszonyítva, e tevékenységek mégis sokféle lehetőséget kínálnak. Az értékelők mindössze az ifjúsági területen (csak Kanada esetében) állapítottak meg hiányosságokat a végrehajtás vonatkozásában, ami megnehezítette a kiegészítő jelleg felmérését.

Hatékonyság

Az értékelők úgy találták, hogy a megállapodások valamennyi kitűzött cél tekintetében hoztak eredményeket, de a vártnál kevesebb előrehaladás történt a szakpolitikai viták és a tapasztalatcsere lehetőségeinek biztosítása területén, valamint Kanadában az ifjúságot érintő kérdésekben. A programokban részt vevő hallgatók számára a megállapodások jelentős előnnyel jártak személyes és szakmai fejlődésük szempontjából (a fejleszthető készségek, a nyelvtudás, az interkulturális, valamint a globális munkaerőpiacon és a nemzetközi munkakörnyezetben hasznos készségek vonatkozásában). A megállapodások rendkívül hasznosnak bizonyultak a projektekben részt vevő munkatársak és szakemberek, valamint az intézmények számára is, különösen a nemzetközi hálózatok kiépítése és fenntartása, az ismertség és a hírnév erősítése, a nemzetközi szinten történő működés képességének javítása és az új szemlélet képviselőinek kitanítása szempontjából, akik képesek a pozitív eredmények elterjesztésére a megfelelő intézményekben.

Hozzáadott érték

Az értékelés megállapítja, hogy a megállapodások kétoldalú finanszírozása stratégiai szinten jelentős hozzáadott értékkel bír, és hogy a megállapodások egyértelmű hiányt töltenek be az EU és az USA, illetve az EU és Kanada között létrejött nemzetközi együttműködés finanszírozása vonatkozásában. A legtöbb partner és koordinátor úgy véli, hogy a projektje jobb minőséget képvisel, hasznosabb és fontosabb, mint a terület más nemzetközi együttműködési programjai. Úgy találták, hogy a megállapodások modellértékűek más iparosodott országok számára, nem utolsó sorban azért, mert élen járnak a kiváló minőségű hallgatói mobilitás terén, előmozdítják a tantervfejlesztésre irányuló újító megközelítéseket, az átláthatóságot és a sokrétű használhatóságot, valamint azért, mert a nemzetközi együttműködés jellegének formálására használható eszközöket biztosítanak.

Eredményesség

Az értékelők úgy látták, hogy ugyan több adat szükséges a programok eredményességének teljes felméréséhez, de például az Erasmus Mundus programmal összehasonlítva és az egyenlő arányú társfinanszírozás elvének eredményeképpen az egy cserediákra jutó átlagos uniós támogatás a megállapodások értelmében jelentősen alacsonyabb, ami a megállapodások költséghatékonyságát igazolja. Az EU és Kanada között létrejött megállapodás esetében hozzáférhető rendkívül szűk költségvetés azonban jelentős hátrányt jelent a megállapodás valamennyi célkitűzésének teljesítése szempontjából.

Fenntarthatóság

Az értékelők megállapították, hogy a megállapodások során kialakult partnerségek határozottan tovább élnek, hiszen a projektpartnerek és a koordinátorok fele a projekt lezárultával is fenntartja kapcsolatait, és a Schuman–Fulbright ösztöndíjasok háromnegyede – általában kutatási projektekben – továbbra is együttműködik a fogadó intézményben dolgozó kollégákkal. Ugyanakkor míg a projekteket tekintve a koordinátorok – mivel személy szerint jelentős részt vállalnak a projektekből – számítanak az együttműködés folytatására, az intézményi források jelenlegi korlátai miatt a projekt lejárta után nem jellemző a tevékenységek teljes mértékű folytatása, és a vállalkozások továbbra is ritkán vesznek részt a finanszírozásban, különösen az uniós résztvevők között.

Népszerűsítés, az eredmények terjesztése és hasznosítása

Az értékelők világosan rámutattak annak jelentőségére, hogy a projektek saját közvetlen hatókörükön túlmutatóan, szélesebb körben fejtsék ki hatásukat. Megállapították azonban ennek bizonyos konkrét akadályait, legfőképpen hogy vélhetőleg a programok ismertségének és/vagy elismertségének (a Schuman–Fulbright ösztöndíj kivételével), valamint egy egyértelmű márkanévnek (csak Kanada esetében) a hiánya állhat ennek hátterében. Az értékelők azt is megállapították, hogy a megállapodások népszerűsítésén és az eredmények terjesztésén lehetne még javítani. Azt is kifejtették, hogy a jövőben is meg kellene rendezni a projektigazgatók éves konferenciáját, amely fórumként lehetőséget nyújtana a különböző projektek és intézmények között az ötletek cseréjére. Javítani kell a szakpolitikai célú kezdeményezések eredményeinek az egymás feletti szinteken elhelyezkedő érdekelt felek felé irányuló közlésén. Az értékelők hangsúlyozták az OCEANS öregdiák-szövetség jelentőségét a népszerűsítés és a terjesztés vonatkozásában. Az eredmények intézményekben történő hasznosításának lehetőségét jelentős mértékűre értékelték, ugyanakkor az értékelők már figyelembe is vették az eredmények intézmények közötti nagymértékű hasznosítását.

AJÁNLÁSOK

Az értékelők ajánlásainak összefoglalása – dőlt betűvel szedve – alább olvasható, kiegészítve a Bizottság megjegyzéseivel.

Fontosság

10. A megállapodások továbbra is nagy jelentőséggel bírnak a felsőoktatás igényeinek kielégítésében, és a közös/kettős oklevél 2006. évi elfogadása mutatja arra való képességüket, hogy továbbra is a fejlesztések élvonalában maradjanak. Az EU–Kanada megállapodáshoz kapcsolódó tevékenységek végrehajtásának elmaradása azt jelenti, hogy nem aknázták ki a megállapodásban rejlő összes lehetőséget. Elsőbbséget kell biztosítani annak, hogy a megállapodás ezen vonatkozásainak végrehajtása a 2013-ig hátralevő időszakban megtörténjen.

A Bizottság és kanadai társszerve 2010-es kétoldalú felhívásában megtette a szükséges lépéseket a közös/kettős oklevél kibocsátásával járó projektek támogatására és végrehajtására. Ennek eredményeképpen az erdészet területén támogatásban részesült egy transzatlanti tudományos fokozatokra irányuló partnerség.

11. A megállapodások összhangban állnak a felsőoktatás igényeivel, kevésbé igazodnak viszont a szakképzés igényeihez. Nagyobb figyelmet kell szentelni annak, hogy a megállapodásokat jobban az ágazat igényeihez igazítsák; a megállapodások szakképzési ágazatban történő népszerűsítése önmagában nem biztosítja a nagyobb érdeklődést a megállapodások iránt, illetve a szélesebb körű részvételt.

A Bizottság többször megvitatta transzatlanti társszerveivel azokat a lehetőségeket, amelyek révén az évenkénti pályázati felhívásokon keresztül jobban kielégíthetők a szakképzési ágazat igényei. A tárgyalások eredményeképpen könnyítettek a szakképző intézmények programban való részvételével kapcsolatos néhány előfeltételen.

12. A minőséget a résztvevők és a program adminisztrátorai természetesnek veszik. Az Erasmus Mundus program célja a program márkaértékének részeként a minőség javítása, amelyről maguk a résztvevők gondoskodnak; hasonló megközelítést javasolt a megállapodásokhoz kapcsolódó projektek esetében is, különösen a közös/kettős oklevelek tekintetében.

Egyetértve ezen ajánlás szándékaival a Bizottság rámutat arra, hogy az ajánlás a hallgatói visszajelzések meglehetősen szűk körű és nem teljes mértékben reprezentatív mintájára épül. A projektek minősége és azok eredményei általánosságban igen magas színvonalúak. Mindenestre a Bizottság meg fogja vizsgálni, miként lehetne a megállapodások keretében megvalósuló projektek minőségét tovább javítani. Elsőként az EACEA-n keresztül meggyőződik arról, hogy a kétoldalú projektek valamennyi résztvevője ismeri és használja az Erasmus Mundus minőségbiztosítási kézikönyvét és önértékelési eszközeit[8].

Hatékonyság

13. Kanadában nincs eszköz a szakpolitikai kérdésekre vonatkozó rendszeres viták lefolytatására és tapasztalatcserére. Ugyan a szövetségi és tartományi kormányzatok közötti hatáskörmegosztás megnehezíti az Egyesült Államokéhoz hasonló mechanizmus létrehozását, mégis megújult erőfeszítéseket kell tenni annak érdekében, hogy megvalósítsák a közös érdekű kérdésekről szóló rendszeres események megtartásának célkitűzését.

A Bizottság tudomásul veszi ezt az ajánlást . A Bizottság különféle csatornákon keresztül próbálta megtalálni annak a módját, miként kezdeményezzen tartalmas és kölcsönösen előnyös politikai párbeszédet Kanadával az oktatás, a képzés és az ifjúsági kérdések területén. Ez a felsőoktatás, a szakképzés, valamint a nemzetközi oktatás területein mindeddig az összkanadai szervezetek szintjén bizonyult hatékonynak. A Bizottság továbbra is erőfeszítéseket fog tenni különösen a kanadai szövetségi és tartományi szintek irányában.

14. A megállapodások fontos területeken járultak hozzá az uniós célok teljesítéséhez, de a vártnál kevesebb előrehaladás történt a szakpolitikai viták és a tapasztalatcsere lehetőségeinek biztosítása területén, valamint Kanadában az ifjúságot érintő kérdésekben. Mindkét területnek stratégiai prioritást kell biztosítani a megállapodások érvényességi idejének későbbi szakaszában. Kanadában gyors döntést kell hozni arról, hogy az ifjúsági terület milyen mértékben élvezzen stratégiai prioritást, amelynek végrehajtására a jelenlegi megállapodás utolsó éveiben kell sort keríteni. További inaktivitás esetén az ehhez a területhez rendelt uniós költségvetést a források pazarlásának megelőzése érdekében újra ki kell osztani a program más részei számára.

Annak ellenére, hogy Kanada kissé elmaradt a szakpolitikai viták és a tapasztalatcsere területén (lásd a (4) ajánláshoz fűzött megjegyzéseket), a Bizottság és az Amerikai Egyesült Államok Oktatási Minisztériuma már két oktatáspolitikai fórumot is szervezett: egyet 2009-ben a felsőoktatás reformjáról, valamint az egyetemek és vállalkozások közötti együttműködésről, és egy másikat 2010-ben a felsőoktatás minőségéről, az iskolák és tanárok fejlesztéséről és a jövőben szükséges készségekről. 2011-re egy újabb fórumot terveznek, ahol a 21. század diákjáról, a képesítési keretrendszerekről és a hallgatók szorgalmáról folytatnak majd eszmecserét.

Az ifjúsági terület és Kanada vonatkozásában a Bizottság és annak kanadai partnerei lépéseket tettek egy sor tevékenység végrehajtására. Úgy tűnik, hogy az újabb fejlemények fényében a támogatás újrafelosztására nem lesz szükség.

15. Az EU–USA megállapodás vonatkozásában meg kell találni a szakpolitikai fórumok és a szakpolitikai célú kezdeményezések közötti szorosabb kapcsolódási pontokat annak érdekében, hogy a lehetséges szinergiákat jobban ki lehessen aknázni, és hogy a szakpolitikai célú kezdeményezések megállapításait uniós/nemzeti szinten is vegyék figyelembe.

A Bizottság egyetért ezzel az ajánlással és keresi annak konkrét lehetőségeit, hogyan fokozható a szakpolitikai fórumok és a szakpolitikai célú kezdeményezések közötti együttműködés, és hogyan terjeszthetők azok eredményei szélesebb körben.

16. Szükség lenne arra, hogy a részvétel előnyeit szélesebb körben tegyék elérhetővé a kevésbé tapasztalt és kisebb intézmények számára, különösen a szakképzés területén. Szélesebb körben végzett népszerűsítésre lenne szükség ahhoz, hogy ezen intézményeket elérhessék, például a szakképzési ágazat számára kifejlesztett gyakorlati útmutató segítségével. Fontolóra kellene venni egy olyan mechanizmus életbe léptetését, amely a tapasztalattal nem rendelkező projektek számára nyújtana segítséget a projekt kidolgozási fázisának megvalósításában. Ezenkívül bizonyos alulreprezentált intézményeknek elsőbbséget lehetne biztosítani az éves pályázati felhívások keretében, és erőfeszítéseket kellene tenni az alulreprezentált intézmények közül kikerülő, korábbi sikeres résztvevők felkutatására és támogatására annak érdekében, hogy ágazataik élen járó képviselőiként hívják fel a figyelmet a részvételre. A szakképzés esetében fontolóra kellene venni egy sikeres szakképzési projektekről szóló füzet elkészítését kimondottan a szakképzési ágazat elérése érdekében.

A Bizottság részben egyetért ezzel az ajánlással . A korábbi évenkénti pályázati felhívások keretében már tettek erőfeszítéseket a szakképzési intézmények hozzáférésének megkönnyítésére (lásd a (2) ajánláshoz fűzött megjegyzéseket): ezen felhívások tartalmaztak rendelkezéseket arra, hogy többféle intézmény részesüljön támogatásban, illetve arról, hogy az új és/vagy a támogatást még nem nyert intézmények kiválasztása elsőbbségi alapon történjen.

A Bizottság rámutat azonban arra, hogy valamennyi pályázónak egyenlő bánásmódban kell részesülnie, ami azt jelenti, hogy a támogatási mechanizmusokat nem lehet kizárólag a pályázók bizonyos köréhez igazítani. Az EACEA számos segédeszközt vezetett be a lehetséges pályázók számára, nevezetesen többéves programismertetőket, a gyakori kérdések és válaszok gyűjteményét, a projektek rövid összefoglalásait és külön elektronikus postafiókokat, ahol a pályázati fázisban felmerülő kérdésekre lehet választ kapni. A Bizottság ezen felül bevezette az EVE[9] elnevezésű központi információs pontot, amely az európai oktatási, képzési, kulturális és ifjúsági projektek vonatkozásában projektek ezreit és azok eredményeit mutatja be, különösen a két megállapodáshoz tartozó projekteket. A projekteredmények terjesztésének és hasznosításának ezen eszköze a szélesebb közönség számára is hozzáférhető, amelyet a kisebb vagy kevesebb tapasztalattal rendelkező intézmények is felhasználhatnak ötletek merítésére.

17. Négy évvel a [Kanadával] megújított megállapodás életbe lépése után az ifjúsági területen rendkívül kevés konkrét eredmény mutatkozik, és csekély mértékű a fellendülés. Nagyobb prioritást kell biztosítani az ezen a területen folyó tevékenységek tényleges megvalósításának.

A Bizottság csak részben ért egyet ezzel az ajánlással . A lassú kezdést követően 2009 óta az ifjúsági terület fellendülőben van. Lásd az (5) ajánláshoz fűzött megjegyzéseket.

Eredményesség

18. Strukturáltabb kommunikációs folyamatok foganatosítására lenne szükség az információs igények és az ellenőrzés tekintetében, például a Bizottság és az EACEA szervezeti egységei közötti találkozók jobb kihasználásával.

A Bizottság egyetért ezzel az ajánlással és fontolóra veszi, hogy gyakrabban tartsanak szervezeti egységek közötti találkozókat az EACEA-val.

19. Jobban ki kellene használni a korszerű jelentéstételi eszközöket vagy legalább a szabványosított formátumokat annak érdekében, hogy az információ- és adatgyűjtés a projektpartnerek és a projektkoordinátorok, valamint az EACEA számára is hatékonyabbá válhasson. Ajánlatos volna egy olyan szabványos formátum életbe léptetése, amelynek segítségével a hallgatókat és a lehetséges volt hallgatókat a kiválasztás pillanatában nyilvántartásba vennék.

Az EACEA megkezdte jelentéstételi eszközeinek felülvizsgálatát. Ehhez kapcsolódóan 2012 elejére várhatóan bevezetésre kész állapotba kerül egy új, internetalapú mobilitási adatbázis. Ez az új eszköz várhatóan kifejezett javulást hoz a hallgatók és volt hallgatók pályájának nyomon követésében.

20. Rendszeres találkozókat kellene szervezni az Európai Bizottság (Oktatási és Kulturális Főigazgatóság) és a Belga–luxemburgi Fulbright Bizottság között a Schuman–Fulbright ösztöndíjrendszerről szóló minőségi információk cseréje és az USA-val kötött megállapodások keretébe tartozó más cselekvési programokkal való (lehetséges) szinergiák érdekében. Ezen belül az Európai Bizottságot rendszeresen el kell látni az ösztöndíjasokról szóló minőségi információkkal, így például földrajzi elhelyezkedésük megoszlása és témáik tekintetében.

Vitát kell folytatni és egyezségre kell jutni arról, hogy milyen formában juttassák el az Oktatási és Kulturális Főigazgatóságnak az ösztöndíjasokról szóló mennyiségi adatokat.

A Bizottság egyetért ezzel az ajánlással . Konkrét intézkedéseket fog kezdeményezni annak érdekében, hogy strukturált módon és rendszeresen szerezzenek be minőségi információkat a Schuman–Fulbright ösztöndíjrendszerről a célból, hogy szinergiák jöhessenek létre az USA-val kötött megállapodás keretében megvalósított cselekvési programokkal és más uniós programokkal.

21. A költséghatékonyság kimutathatósága érdekében gyakorlati és megvalósítható megközelítést kellene kialakítani a projektek (valódi) ráfordításainak és eredményeinek ellenőrzésére, és egy sor egyszerű kritériumot kellene megfogalmazni a költséghatékonyság minőségi vetületének jobb felmérése céljából.

A Bizottság tudomásul veszi ezt az ajánlást , de kiemeli az értékelők megállapítását, amely szerint „első látásra biztosnak látszik, hogy a megállapodások a költséghatékonyság tekintetében nem adnak okot az aggodalomra”. Mivel mindkét megállapodás és az egyes projektek számára is viszonylag szűk költségvetés áll rendelkezésre, tulajdonképpen költséghatékonyabb lenne egy nagyobb uniós program keretein belül kidolgozni egy gyakorlati és megvalósítható megközelítést, amelyet aztán értelemszerűen alkalmazni lehetne a kétoldalú projektek esetében is. Meg kell jegyezni, hogy az EACEA a dokumentumok vizsgálatán és helyszíni látogatásokon alapuló ellenőrzési rendszert léptetett életbe annak érdekében, hogy megvizsgálja a projekteknek a jóváhagyott munkaprogramban körvonalazott tervek szerinti végrehajtását.

22. Nyilvántartást kellene készíteni a legjellemzőbb (jogi) akadályokról és az alkalmazott megoldásokról, és a nyilvántartást valamennyi új résztvevő körében terjeszteni kellene.

A Bizottság egyetért az ajánlás lényegi részével, de rámutat arra, hogy 2008-ban már közzétette a bevált gyakorlatokat tartalmazó kézikönyvét, amely gyakorlati tanácsokkal szolgál a sikeres kétoldalú projektek megtervezéséhez és végrehajtásához[10]. Ezenkívül a „Transatlantic Degree Programs (TDP) Inventory project”[11] címet viselő 2007-es szakpolitikai célú kezdeményezésre irányuló projekt keretein belül megjelent egy kiadvány, amely különösen a közös és kettős oklevelek kibocsátásával járó programok kidolgozása során jelentkező kihívásokkal és az abban rejlő lehetőségekkel foglalkozik. Ehhez a kiadványhoz a 2010-ben Berlinben tartott projektigazgatói konferencián valamennyi támogató és partner ingyenesen juthatott hozzá. A Bizottság meg fogja vizsgálni, milyen módon egészítheti ki és egységesítheti a rendelkezésre álló információkat, és miként tegye azokat minél szélesebb körben hozzáférhetővé az érdeklődő közönség számára.

Fenntarthatóság

23. A részt vevő intézmények saját befektetése elvének fenntartása annak érdekében, hogy a részes felek elköteleződése a finanszírozás időszaka alatt és azt követően is fennmaradjon.

A Bizottságnak nem áll szándékában módosítani ezt az elvet.

24. Az oktatási ágazaton kívüli partnerek nagyobb mértékű részvételre és befektetésre történő ösztönzése.

A programok kezdete óta, valamint az oktatási és képzési szervezetek és a munka világa közötti kapcsolatok javítása érdekében a Bizottság arra ösztönözte a konzorciumokat, hogy vonják be a projektmunkába például a vállalkozásokat, szakszervezeteket, iparági és üzleti csoportokat, nem kormányzati szervezeteket, kiadókat, kormányzati szerveket, a kereskedelmi kamarákat és a kutatóintézeteket. Az ilyen jellegű szervezetek többek között szakmai gyakorlati helyeket biztosíthatnak, szakszerű tanácsokkal és szaktudással szolgálhatnak, valamint segíthetnek abban, hogy a projekt elérje azt az országos és nemzetközi szintű ismertséget, amely a támogatáson felül a projekt sikeréhez szükséges.

25. A kiválósági mobilitással (EIM) kapcsolatos cselekvési program mellett az innovatív „fenntartási” programok lehetőségének kialakítása azzal az előfeltétellel, hogy az új partnerek lehetőség szerint a megállapodásokban kevésbé reprezentált országokból kerüljenek ki.

A Bizottság tudomásul veszi ezt az ajánlást, ugyanakkor nem fogja azt továbbvinni, tekintve, hogy mind az USA, mind Kanada hatóságai visszavonták kétoldalú pályázati felhívásaikat.

Népszerűsítés, az eredmények terjesztése és hasznosítása

26. Meg kell erősíteni a megállapodások helyzetét az EU-ban annak érdekében, hogy az USA ATLANTIS programjának márkanevéhez hasonló elismertséget lehessen elérni. A Bizottságnak fokoznia kellene a megállapodások keretében folyó tevékenységek népszerűsítését, például támogatást nyújthatna a projektkoordinátoroknak abban, hogy magas rangú érdekelt feleket hívjanak meg a tevékenységekben való részvételre.

Az EU–Kanada program javára válna a rá irányuló figyelem fokozása, ezáltal a program szélesebb célközönséghez jutna el és szélesebb körben fejthetné ki hatását. Ennek elérése érdekében innovatívabb tevékenységek megvalósítására van szükség, és ajánlatos volna egy az ATLANTIS névhez hasonló elnevezés bevezetése a népszerűsítés és a marketing támogatására; ilyen lehetne például a MAPLE (Mobility for transatlantic Promotion of Learning Exchanges, a tanulmányi csereprogramok transzatlanti előmozdítását szolgáló mobilitás) vagy a CHAMPLAIN (Collaboration for Higher transatlantic Mobility Promotion, Learning And International Networks, együttműködés a magasabb fokú transzatlanti mobilitás előmozdítása, a tanulás és a nemzetközi hálózatok érdekében). Megfontolandó, hogy kikérjék az OCEANS hálózat véleményét egy lehetséges névről, akár egy kisebb versenypályázat keretein belül.

A Bizottság elismeri, hogy szükség van a megállapodások hatékonyabb népszerűsítésére az EU-ban, ezzel az ajánlással ugyanakkor nem fog tovább foglalkozni, tekintve, hogy mind az USA, mind Kanada hatóságai visszavonták kétoldalú pályázati felhívásaikat

27. A projektkoordinátorok időközi jelentésébe bele kellene foglalni a közzétételi terv tervezetét. A szakpolitikai célú kezdeményezésre irányuló projektek esetében a projektek indulásakor össze kell állítani egy sajtóközleményekből álló kommunikációs tervet. A terjesztés célközönségébe egyrészt kormányzati tisztviselőket, másrészt más projekteket kellene felvenni. A közzétételi/ismertségnövelési terv kidolgozását meg lehetne határozni pályázati feltételként.

Az EACEA és a Bizottság meg fogja vizsgálni, milyen megközelítés lenne a legjobb, hogy az érintett felek körében ismertessék és terjesszék a projekteket és azok eredményeit, valamint növeljék azok ismertségét.

28. A közép- és magas szintű érdekelt feleket (a részt vevő országok/államok egyetemeinek/szakképzési intézményeinek nemzeti szervezeteit, nemzetközi szervezeteket, minisztériumokat és más érdekelt feleket) intenzívebben be kellene vonni a szakpolitikai célú kezdeményezésekbe, legalább a tekintetben, hogy tájékoztatják őket a projektek indulásáról, előrehaladásáról és eredményeiről.

A kötelező fenntarthatósági és közzétételi stratégiákon felül a Bizottság már arra buzdította a szakpolitikai célú kezdeményezések támogatóit, hogy az érintett érdekelt feleket vegyék fel a projekt partnerei közé, továbbá felkérte a támogatókat, hogy rendszeresen tegyék közzé az eredményeket e szervezetek és szervek körében.

29. Az OCEANS hálózatnak megvan a lehetősége arra, hogy jelentős mértékben hozzájáruljon a megállapodások népszerűsítéséhez és terjesztéséhez. Az Európai Bizottságnak, az USA és Kanada szövetségi hatóságainak meg kellene erősíteniük a hálózatot ebbéli szerepében.

A Bizottság tudomásul veszi ezt az ajánlást .

30. A projektigazgatók konferenciája az egyetlen nagy lehetőség a résztvevők közössége számára arra, hogy tagjaik találkozzanak és véleményt cseréljenek. Fontos, hogy a konferenciát továbbra is megrendezzék.

A Bizottság teljes mértékben egyetért ezzel az ajánlással . Mivel azonban újabb kétoldalú projekteket nem hirdetnek meg a közeljövőben, nincs igazán szükség ilyen jellegű konferencia megrendezésére.

31. Ösztönözni kell az eredményeknek az oktatási intézmények közötti hasznosítását egy online, a több intézményre kiterjedő együttműködésről szóló kérdéseket és válaszokat ismertető eszköz biztosításával. Egy ilyen jellegű eszköznek egyrészt lehetővé kell tennie az érdeklődő felek vagy az „új” pályázók számára, hogy tanuljanak elődeiktől a projektek alkalmazása és végrehajtása vonatkozásában, másrészt lehetőséget kell biztosítania az eredmények közzétételére.

Lásd a (2) és (13) ajánláshoz fűzött megjegyzéseket.

KÖVETKEZTETÉSEK

A Bizottság egyetért az értékelők átfogó értékelésével, amely szerint a megállapodások rendkívül fontosak és teljesítik szélesebb körű és konkrétabb célkitűzéseiket is, különösen abban az összefüggésben, hogy az EU jelentősebb szerep betöltésére törekszik a világon, valamint hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 165. és 166. cikkében megfogalmazott célkitűzések teljesüljenek.

A megállapodások nincsenek átfedésben, és nem ütköznek jelentős mértékben számos más, a témába vágó uniós kezdeményezéssel, valamint komoly és kézzelfogható előnyökkel járnak a hallgatók, a karok és intézmények számára. A megállapodásokban részt vevő érdekelt felek egyre határozottabb érdeklődést mutatnak, és ezzel együtt a pályázók száma mind 2009-ben, mind 2010-ben jelentősen növekedett. A tevékenységek legtöbbje nem valósulhatott volna meg az EU, az USA vagy Kanada támogatása nélkül.

Mivel a megállapodások a stratégiai szinten jelentős hozzáadott értéket képviselő kétoldalú finanszírozás miatt viszonylag költséghatékonyak, modellértékűek más iparosodott és magas jövedelmű országok számára.

A fentiekre tekintettel a Bizottság helyteleníti a két megállapodás keretében megvalósuló főbb együttműködési tevékenységek hirtelen beszüntetését.

Az értékelők számos javaslatot tettek a programok bizonyos vonatkozásainak javítására, de jelentős hiányosságokat nem találtak. A Bizottság már tett lépéseket bizonyos javaslatok vonatkozásában, és a fentebb ismertetett szellemben még más javaslatokat is fontolóra fog venni.

[1] Ifjúsági terület kizárólag az EU–Kanada megállapodásban szerepel.

[2] 2006/910/EK tanácsi határozat (HL L 346., 2006.12.9., 33. o.)

[3] 2006/964/EK tanácsi határozat (HL L 397., 2006.12.30., 14. o.)

[4] www.oceans-network.eu.

[5] EU–USA megállapodás: http://ec.europa.eu/education/eu-usa/doc1901_en.htm.

EU–Kanada megállapodás: http://ec.europa.eu/education/eu-canada/doc1688_en.htm..

[6] A megállapodás késői elfogadása miatt az EU–Kanada programban 2006-ban nem tettek közzé pályázati felhívást.

[7] Kivéve 2006-ot, amikor az uniós társfinanszírozásból származó támogatás 260 000 EUR-t tett ki.

[8] Ingyenesen hozzáférhető a következő címen: http://www.emqa.eu.

[9] http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/eve/index_en.htm.

[10] http://ec.europa.eu/education/external-relation-programmes/doc1949_en.htm.

[11] http://www.tdp-project.de.