EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2015.7.2. COM(2015) 315 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE 2014. ÉVI ÉVES JELENTÉS

A SZUBSZIDIARITÁSRÓL ÉS AZ ARÁNYOSSÁGRÓL



A BIZOTTSÁG JELENTÉSE 2014. ÉVI ÉVES JELENTÉS A SZUBSZIDIARITÁSRÓL ÉS AZ ARÁNYOSSÁGRÓL 1.Bevezetés E jelentés a huszonkettedik éves jelentés a szubszidiaritás és az arányosság elvének az uniós jogalkotásban történő alkalmazásáról. A Bizottság e jelentést az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez (EUMSZ) csatolt, a szubszidiaritás és az arányosság elvének alkalmazásáról szóló 2. számú jegyzőkönyv (a továbbiakban: a 2. sz. jegyzőkönyv) 9. cikke alapján nyújtja be. A jelentés azt vizsgálja, hogy az uniós intézmények és szervek miként hajtották végre ezt a két alapelvet, és az előző évekhez képest mennyiben változott a gyakorlat. Elemez továbbá több bizottsági javaslatot, amelyek 2014 során benyújtott indokolt vélemények tárgyát képezték. A szubszidiaritás-ellenőrzési mechanizmus, illetve a nemzeti parlamentek és a Bizottság közötti politikai párbeszéd szoros összefüggéseire való tekintettel e jelentés a nemzeti parlamentekkel való kapcsolatokról szóló 2014. évi bizottsági jelentés kiegészítésének tekintendő. 2.Az elvek intézmények általi alkalmazása 2.1.A Bizottság Az évek során a Bizottság – a szabályozás javításának elveivel összhangban – eljárásokat vezetett be a döntéshozatali folyamat különböző fázisai során a szubszidiaritás és az arányosság elvének való megfelelés értékelésére. Juncker elnök hangsúlyozta, hogy a szubszidiaritás és az arányosság elve központi helyet foglal majd el az új Bizottság munkájában. Új kezdeményezések előtt a Bizottság ellenőrzi, hogy egy uniós szintű fellépés jogszerű és indokolt-e. Minden jelentősebb új kezdeményezéshez ütemtervet tesz közzé. Ezek korai szakaszban előzetesen ismertetik a lehetséges kezdeményezéseket és a meglévő értékelési tevékenységet, valamint körvonalazzák a Bizottság terveit a hatásvizsgálat és konzultáció lefolytatását illetően. Az ütemtervekben emellett szerepel a fellépés előzetes indokolása is a szubszidiaritás és az arányosság tekintetében. Amikor hatásvizsgálatot kell elvégezni – vagyis minden olyan esetben, amikor komoly hatással kell számolni –, az érdekelt feleket nyilvános konzultáción keresztül hívja fel a Bizottság arra, hogy fejtsék ki véleményüket a cselekvés szükségességéről és az azonosított problémák lehetséges megoldásairól. A konzultáció során kapott válaszokra és más releváns hozzájárulásokra alapozva a hatásvizsgálatok elemzik többek között a megvizsgált lehetőségek szubszidiaritását és arányosságát. A Bizottság 2015. május 19-én – Juncker elnök politikai prioritásaival összhangban – a szabályozás javítására irányuló intézkedéscsomagot és a szabályozás javítására vonatkozó új, integrált iránymutatást fogadott el, amelynek részét képezte a szubszidiaritásnak és arányosságnak az új kezdeményezések hatásvizsgálata keretében történő értékelésére vonatkozó, aktualizált iránymutatás. 2014-ben 25 hatásvizsgálatot végeztek. A független minőségellenőrzési szerv, a Hatásvizsgálati Testület ellenőrzését követően e hatásvizsgálatok közül nyolc esetében ítélték meg úgy, hogy javítás szükséges a szubszidiaritás, illetve az arányosság, vagy mindkettő esetében. Ez a 32 %-os arány hasonló az előző éviekhez. Például a be nem jelentett munkavégzés megakadályozására, valamint az ilyen típusú munkavégzéstől való elrettentésre irányuló együttműködés erősítését célzó európai platform létrehozásáról szóló határozati javaslat esetében a Hatásvizsgálati Testület úgy vélte, hogy a hatásvizsgálatnak további bizonyítékokat kell szolgáltatnia annak indoklására, hogy a tagállamok közötti kereslet vezérelte együttműködés miért nem kezelné az érintett kérdéseket. Ezenfelül a kezdeményezés jogalapjának világosabb bemutatását ajánlotta. További részleteket igényelt a választott megoldás arányossága tekintetében is, annak bemutatása érdekében, hogy miért írnák elő a 28 tagállam közötti szorosabb együttműködési formákat, tekintettel arra, hogy a munkáltatók és a tagállamok más opciókat részesítettek előnyben. A végleges jelentést a Testület ajánlásainak megfelelően módosították; például világosabban bemutatták a jogalapot, és jobban kifejtették az arányossági kérdéseket (43. o.). Az Unión belül a műsorgyártáshoz és különleges eseményekhez használt vezeték nélküli hangfrekvenciás berendezések általi rádióspektrum-használat harmonizációjának hatásvizsgálata esetében a Hatásvizsgálati Testület azt kérte, hogy a becsült költségek és az azonosított előnyök összehasonítása révén megfelelőben indokolják a kezdeményezés arányosságát, valamint azt is igényelte, hogy tisztázzák az uniós szintű fellépés hozzáadott értékét és szükségességét a tagállami szintű intézkedéshez képest. A Testület említett észrevételeit követően az elemző részek nagyobb hangsúlyt helyeztek a különböző felhasználói kategóriákra (kisebb kontra nagyobb felhasználók) gyakorolt hatásra. A jelentés világossá tette továbbá, hogy a költségek jelentős része az alapforgatókönyv esetén is felmerült volna, így világosabb összefüggésbe helyezte a költségek és a hasznok összehasonlítását. A Hatásvizsgálati Testület ajánlásai révén hozzájárult a szubszidiaritás és az arányosság elvével való összhang elemzésének javításához, amely döntő fontosságú információkat szolgáltat a Bizottság politikai döntéshozatali eljárása számára. A jogalkotási javaslatokat kísérő indokolás azt is leírja, miként felel meg a javaslat a szubszidiaritás és az arányosság elvének. A szubszidiaritás és az arányosság alapvető szempontot jelent a visszamenőleges értékelések keretében is, amelyek azt elemzik, hogy az uniós fellépések ténylegesen is elérik-e a várt eredményeket a hatékonyság, eredményesség, koherencia, relevancia és uniós hozzáadott érték tekintetében. Az említett értékelések azt vizsgálják, hogy az uniós intézkedések továbbra is szükségesek-e, vagy pedig másképpen jobban elérhetőek a célok. A Bizottság elkötelezett amellett, hogy a potenciális jogalkotási változtatások fontolóra vétele előtt „előbb értékel”, kielemzi a korábbi teljesítményt. A döntéshozatalt esetleg elősegítő bizonyítékok összegyűjtése és tanulságok levonása révén az EU a politikai döntéshozatal szerves és állandó részévé teszi az értékelést is a szubszidiaritás és az arányosság vizsgálata mellett. 2.2.A nemzeti parlamentek indokolt véleményeinek nyomon követése

2014-ben a Bizottság 21 indokolt véleményt kapott a nemzeti parlamentektől a szubszidiaritás elvével kapcsolatosan, ami 76 %-os csökkenést jelent az előző évben beérkezett indokolt vélemények számához képest (2013-ban 88). A 2014-ben kapott indokolt vélemények jóval kisebb részét (4 %) tették ki a politikai párbeszéd keretében a Bizottsághoz a beérkezett összes véleménynek (506). 2013-ban az indokolt vélemények az összes vélemény 14 %-át alkották, 2012-ben és 2011-ben pedig a vélemények valamivel több mint 10 %-a volt indokolt vélemény. Jóllehet 2014-ben nem indult új sárga lapos eljárás, az Európai Ügyészségről szóló javaslatra (COM(2013) 534 final) vonatkozó, 2013-ban indult sárga lapos eljárás továbbra is vitákat váltott ki a politikai párbeszéd keretén belül. További részletek találhatók a nemzeti parlamentekhez fűződő kapcsolatokról szóló jelentésben. A jelentősen alacsonyabb számú indokolt véleményt azzal összefüggésben kell vizsgálni, hogy a Bizottság által tett javaslatok teljes száma is csökkent a testület hivatali idejének végén. Meg kell jegyezni, hogy a 2013-ban a nemzeti parlamentek által a politikai párbeszéd keretébe benyújtott vélemények teljes száma is csökkent, azonban kisebb mértékben, mint az indokolt vélemények száma. Az indokolt vélemények továbbra is eltérőek formájukat nézve, valamint annak tekintetében is, hogy a nemzeti parlamentek milyen jellegű érvekkel támasztják alá a szubszidiaritás elvének állítólagos megsértésére vonatkozó következtetésüket. Akárcsak a korábbi években, a nemzeti parlamentek 2014-ben is sokféle javaslatról fogadtak el indokolt véleményt. A 2014-ben kibocsátott 21 indokolt vélemény 15 bizottsági javaslatot érint. A legtöbb indokolt véleményt kiváltó javaslatok (amelyek azonban mindössze három indokolt véleményt váltottak ki): a vámjogszabályok megsértésére és a vámjogi szankciókra vonatkozó uniós jogi keretről szóló irányelvre irányuló javaslat, valamint a hulladékgazdálkodási politika és jogszabályok felülvizsgálatáról szóló javaslat. Két indokolt véleményt adtak ki az ökológiai termelésről és az ökológiai termékek címkézéséről szóló rendeletjavaslat, az új élelmiszerekről szóló rendeletjavaslat, valamint az egyszemélyes korlátolt felelősségű társaságokról szóló irányelvjavaslat tekintetében. További részletek találhatók e jelentés mellékletében. A kibocsátott indokolt vélemények teljes számának 2014. évi jelentős mértékű csökkenése tükröződött a kamaránként kibocsátott indokolt vélemények számának komoly csökkenésében. 2014-ben a 41 kamara közül mindössze 15 adott ki indokolt véleményt (a 2013. évi 34 kamarához képest). Az osztrák Bundesrat és a brit House of Commons egyaránt három indokolt véleményt adott ki (szemben a 2013-as hat, illetve öt indokolt véleménnyel). A svéd Riksdag és a francia Sénat egyaránt két indokolt véleményt adott ki (ezzel szemben 2013-ban a Riksdag kilenc, a Sénat pedig négy indokolt véleményt adott ki). A kamarák többsége egy indokolt véleményt adott ki vagy egyáltalán nem adott ki indokolt véleményt. Jóllehet a nemzeti parlamentek 2014-ben az indokolt vélemények tekintetében kevésbé volt aktívak, számos kamara sürgette a szubszidiaritás ellenőrzési eljárás erősítését. 2014 januárja és májusa között a dán Folketing, a holland Tweede Kamer és a brit House of Lords olyan jelentéseket terjesztett elő, amelyek részletes javaslatokat tartalmaztak arról, hogy miként erősíthető meg a nemzeti parlamentek szerepe a döntéshozatali eljárásban. E jelentések többek között arra vonatkozó elképzeléseket is felöleltek, hogy hogyan terjeszthető ki a szubszidiaritás-ellenőrzés köre. Azt javasolták, hogy az indokolt vélemények ne csupán a szubszidiaritás elvének való megfelelést tárgyalják, hanem az arányosság elvével való összhangot vagy a javaslat jogalapját is. A jelentések emellett ajánlották az indokolt vélemény benyújtási határidejének meghosszabbítását, és arra tettek javaslatot, hogy amikor sárga lapos eljárás indul, a Bizottság legyen köteles visszavonni vagy módosítani a javaslatát. A nemzeti parlamentek közötti, e témákra vonatkozó megbeszélések különböző fórumokon folytatódnak. 2.3.Az Európai Parlament és a Tanács a) Az Európai Parlament Az EUMSZ hatálybalépése óta és a 2. sz. jegyzőkönyv keretében az Európai Parlament egy sor intézkedést hozott annak érdekében, hogy eleget tegyen az e területen fennálló jogi kötelezettségeinek. Különös tekintettel a nemzeti parlamentek indokolt véleményeire, jelenleg az alábbiakban ismertetésre kerülő eljárás van hatályban. A nemzeti parlamentek véleményeit továbbítják az illetékes parlamenti bizottsághoz és a Jogi Bizottsághoz, és kiosztják azokat a bizottság összes tagja számára, valamint csatolják az ülés aktájához. A nemzeti parlamentek véleményeit rendszeresen lefordítják az EU valamennyi hivatalos nyelvére, és megemlítik azokat a jogalkotási állásfoglalások preambulumbekezdéseiben. Az illetékes bizottság elvben nem tarthatja meg zárószavazását a meghatározott nyolchetes határidő lejárta előtt. Az Európai Parlament 2014-ben hivatalosan 287 beadványt kapott a nemzeti parlamentektől. Ezek közül 18 indokolt vélemény, a többi 269 pedig hozzájárulás (vagyis olyan beadvány, amely nem veti fel a szubszidiaritás elvével való összhang kérdését) volt. 2013-ban hivatalosan 86 indokolt véleményt és 206 hozzájárulást továbbítottak az Európai Parlamentnek. A Jogi Bizottság az a parlamenti bizottság, amely általános hatáskörrel rendelkezik a szubszidiaritás elvének kezelésére. A bizottság egyik tagját a szubszidiaritásért felelő „állandó előadóvá” nevezik ki hat hónapos időtartamra a politikai csoportok közötti rotáció alapján. Az előadó áttekinti a beérkezett indokolt véleményeket, és bizottsági vitára bocsáthatja az indokolt véleményekben felvetett kérdéseket, és esetlegesen ajánlásokat fogalmazhat meg a többi érintett bizottság számára. A Jogi Bizottság emellett rendszeresen jelentést készít a Bizottság szubszidiaritásról és arányosságról szóló éves jelentéséről. A Sajjad Karim (ECR/UK) által készített jelentés alapján az Európai Parlament 2014. február 4-én állásfoglalást fogadott el a Bizottság szubszidiaritásról és arányosságról szóló 19. éves jelentéséről. Annak ellenére, hogy a 2014-es választási évben egy ideig szünetelt a parlamenti tevékenysége, az Európai Parlament 2014-ben 32 alkalommal adott előzetes értékelést, kétszer pedig részletes értékelést a Bizottság hatásvizsgálatairól, elkészített három kiegészítő hatásvizsgálatot, egy hatásvizsgálatot a lényeges parlamenti módosításokról és egy utólagos hatásvizsgálatot. Ezen túlmenően öt jelentést készített az európai egység hiányából fakadó költségekről. Az Európai Parlament az európai fellépés elmaradásából származó költségekről szóló jelentés révén (amely feltérképezi az Európai Parlament által javasolt intézkedésekből szerezhető nyereséget) új, általánosabb megközelítést is kezdeményezett az uniós szintű fellépések hozzáadott értékének értékelése céljából, továbbá jelenést készített a Juncker elnök politikai iránymutatásban meghatározott 10 prioritás gazdasági növekedési potenciáljáról. b) A Tanács Az 1. és a 2. sz. jegyzőkönyv állapította meg a Tanács kötelezettségeit a nemzeti parlamenteknek a szubszidiaritás figyelemmel kísérésére vonatkozó jogosultsága tekintetében. A Tanács felelőssége főként abban áll, hogy továbbítania kell a nemzeti parlamenteknek azon jogalkotási aktus tervezeteket, amelyek nem a Bizottságtól származnak. A 2. jegyzőkönyv 4. cikke alapján a Tanácsnak minden, a tagállamok csoportjától, az Európai Bíróságtól, az Európai Központi Banktól és az Európai Befektetési Banktól származó jogalkotási tervezetet és módosított tervezetet továbbítania kell a nemzeti parlamenteknek. 2014-ben azonban a Tanácshoz nem érkeztek ilyen jogi aktusok, így egyetlen jogi aktust sem továbbított a nemzeti parlamenteknek. A fenti kötelezettség kiegészítéseként a 2. sz. jegyzőkönyv 6. cikke alapján a Tanácsnak továbbítania kell a tagállamok csoportjától származó jogalkotási javaslatra vonatkozó bármely nemzeti parlamenti véleményt a javaslatot tevő tagállamok számára. Hasonlóképpen a Tanács továbbítja az érintett intézménynek a Bíróságtól, az Európai Központi Banktól, illetőleg az Európai Beruházási Banktól származó jogalkotási javaslatokra vonatkozó nemzeti parlamenti véleményeket. 2014 folyamán azonban a Tanácshoz nem érkezett ilyen jogi aktus.

A Szerződésbe foglalt kötelezettségei mellett a Tanács folyamatosan tájékoztatja a tagállamokat a Bizottság jogalkotási javaslataira vonatkozó nemzeti parlamenti véleményekről is. Így 2014-ben a Tanács Főtitkársága a delegációk számára több mint 250 dokumentumot továbbított: indokolt véleményeket és olyan véleményeket, amelyeket a politikai párbeszéd keretében bocsátottak ki a Bizottság jogalkotási javaslatairól. Végezetül pedig jogalkotási tevékenysége keretében a Tanács ellenőrzi a szubszidiaritás és arányosság alapelveinek való megfelelést, amikor áttekinti a bizottsági javaslatokat kísérő hatásvizsgálatokat. 2.4.A Régiók Bizottsága A Régiók Bizottsága 2014-ben fogadta el és hajtotta végre második szubszidiaritási munkaprogramját, amely a Bizottság munkaprogramjából különleges kritériumok szerint kiválasztott alábbi három kezdeményezést öleli fel: i. Szakpolitikai csomag a tisztább európai levegőért; ii. Az ökológiai termelésről szóló javaslat; iii. A hulladékgazdálkodási jogszabály a körkörös gazdasági csomag keretében. Különös figyelmet szenteltek a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok alkalmazásának a monitorozott jogalkotási javaslatokban. A szubszidiaritási munkaprogram végrehajtása során a Régiók Bizottsága elemezte a tisztább európai levegőért elnevezésű szakpolitikai csomagot. A szubszidiaritási szakértői csoporttal folytatott konzultációt követően a Régiók Bizottsága arra a véleményre jutott, hogy a javaslat összhangban áll a szubszidiaritás és az arányosság elvével, és megerősítette, hogy a levegőszennyezés olyan határokon átnyúló jelenség, amely európai szinten kezelendő. Az ökológiai termelésről és az ökológiai termékek címkézéséről szóló rendeletjavaslat tekintetében a szubszidiaritási szakértői csoporttal és a szubszidiaritási ellenőrzési hálózattal folytatott konzultációra abban a nyolchetes időszakban került sor, amely során a nemzeti parlamentek ellenőrizhetik a szubszidiaritást. A válaszadók túlnyomó többsége ellenezte a tagállamok arra vonatkozó lehetőségének megszüntetését, hogy kivételeket engedélyezzenek az ökológiai termelésre irányadó szabályok alól, és aggályokat fogalmaztak meg a szubszidiaritás szempontjából. Ami az arányosságot illeti, úgy vélték, hogy javaslat túl messzire ment, mivel más, kevésbé korlátozó módjai is voltak a kitűzött célok elérésének. Ezek az aggodalmak a Régiók Bizottságának véleményében is türköződtek. A hulladékokról szóló 2008/98/EK irányelv, a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló 94/62/EK irányelv, a hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK irányelv, az elhasználódott járművekről szóló 2000/53/EK irányelv, az elemekről és akkumulátorokról, valamint a hulladékelemekről és -akkumulátorokról szóló 2006/66/EK irányelv, valamint az elektromos és elektronikus berendezések hulladékairól szóló 2012/19/EU irányelv módosításáról szóló irányelvjavaslat különösen érdekes volt a Régiók Bizottsága számára, mivel a legtöbb tagállamban a helyi és regionális hatóságok felelősek az uniós hulladékgazdálkodási jogszabályok végrehajtásáért. A szubszidiaritási szakértői csoporttal és a szubszidiaritási ellenőrzési hálózattal folytatott konzultációra abban a nyolchetes időszakban került sor, amely során a nemzeti parlamentek ellenőrizhetik a szubszidiaritást. A konzultáció során az derült ki, hogy a legtöbb válaszadó nem érzékelt szubszidiaritási problémákat az új uniós hulladékgazdálkodási célokból eredően. Több válaszadó azonban aggodalmának adott hangot az arányosságot illetően, megkérdőjelezte az új hulladékgazdálkodási célok megvalósíthatóságát, és azt hangsúlyozta, hogy Unió-szerte különböző megközelítéseket alkalmaznak a jelenlegi hulladékgazdálkodási célok tekintetében. A Régiók Bizottsága területi hatásvizsgálati műhelytalálkozót szervezett, amely azt mutatta, hogy egyes régiók korlátozásokkal szembesülnek az irányelvben ajánlott célok elérése terén. A konzultáció és a területi hatásvizsgálati műhelytalálkozó főbb eredményei tükröződnek a Régiók Bizottságának véleményében. A Régiók Bizottsága által 2014-ben elfogadott több további vélemény aggodalomnak adott hangot abban a tekintetben, hogy a Bizottság javaslatai összhangban állnak-e a szubszidiaritás és arányosság elvével (például az Európai Ügyészség létrehozásáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslatra vonatkozó vélemény, a be nem jelentett munkavégzés megakadályozására, valamint az ilyen típusú munkavégzéstől való elrettentésre irányuló együttműködés erősítését célzó európai platform létrehozásáról szóló határozatra irányuló javaslatra vonatkozó vélemény, valamint az 1308/2013/EU és az 1306/2013/EU rendeleteknek a gyümölcsök és zöldségek, a banán és a tej oktatási intézményekben való kínálatához kapcsolódó támogatási program tekintetében történő módosításáról szóló rendeletjavaslatra vonatkozó vélemény). A Régiók Bizottsága 2014-ben szubszidiaritási műhelytalálkozót szervezett uniós, valamint nemzeti és regionális hatóságoktól érkező érdekeltek számára. A műhelytalálkozó célja a 2013. évi 6. szubszidiaritási konferencia eredményeinek felmérése, valamint a szubszidiaritás hatékony nyomon követésére vonatkozó új megközelítések és megoldások feltérképezése. Ezenfelül a Régiók Bizottsága és a tübingeni egyetem közös szervezésében „a regionális parlamentek uniós ügyekben betöltött szerepéről” szóló konferencia került megrendezésre, amely arra irányult, hogy növelje a regionális parlamenteknek a szubszidiaritás-ellenőrzési mechanizmusban játszott szerepével és az előttük álló kihívásokkal kapcsolatos ismereteket. Végezetül a REGPEX partnerek ülése, valamint a Régiók Bizottsága többi internetes platformjának ülése, amelyre egyaránt decemberben került sor, arra a következtetése jutott, hogy erősíteni kell a nemzeti parlamentek tudatosságát a szubszidiaritással kapcsolatos kérdésekben, és információcserére szolgáló eszközökkel kell ellátni őket. Mindezek mellett meg kell említeni a Régiók Bizottsága által 2015 júniusában kibocsátott szubszidiaritásról szóló 2014. évi éves jelentést is. 2.5.A Bíróság 2014-ben a Bíróság nem hozott egyetlen jelentős ítéletet sem a szubszidiaritás és az arányosság elve tekintetében. 3.Fontos esetek, amelyekben aggályok merültek fel a szubszidiaritással és az arányossággal kapcsolatban A vámjogszabályok megsértésére és a vámjogi szankciókra vonatkozó uniós jogi keretről szóló irányelvre irányuló javaslat A Bizottság 2013. december 13-án tette közzé azt a javaslatot, amely meghatározza, hogy mely cselekmények tekintendők az uniós vámjogszabályok megsértésének, valamint létrehozza az ilyen cselekmények elkövetése esetén kiszabandó szankciók keretét. A javaslat célja, hogy összehangolja a közös szabályok megsértésének következményeit, amelyek vámunió-szerte különfélék, mivel 28 különböző jogrendszertől és a tagállamok közigazgatási és igazságügyi tradícióitól függenek. A javaslat tehát arra törekszik, hogy egységesebbé tegye az uniós vámjogszabályok megsértésének kezelési módját a tagállamokban. A nemzeti parlamentek három indokolt véleményt bocsátottak ki a javaslatról, amelyek hat szavazatot képviseltek. A nemzeti parlamentek három további kamarája bocsátott ki véleményeket erről a javaslatról a politikai párbeszéd keretében. A nemzeti parlamentek indokolt véleményeibe foglalt érvelés szerint megkérdőjelezhető, hogy a Bizottság javaslata megfelel-e a szubszidiaritás elvének, valamint kétségeiket hangoztatták abban a tekintetben, hogy a javasolt intézkedések megfelelőbben szabályozhatók-e uniós szinten, mint a tagállamok szintjén. A svéd Riksdag nem volt meggyőződve arról, hogy közös megfogalmazást kell beiktatni az irányelvbe a szankciók és azok szintje vonatkozásában. Továbbá kinyilvánította, hogy a javaslat bizonyos elemeit, amelyek általában az EUMSZ 83. cikkén alapuló jogi aktusokban találhatók (a bűncselekmények és a büntetések alkotóelemeire vonatkozó minimumszabályok) tagállami szinten megfelelőbben lehetne szabályozni, valamint a Bizottság nem igazolta, hogy a szankciók közös skálájának szabályozására van szükség a megerősített vámügyi együttműködés megvalósításához. A dán Folketing úgy vélte, hogy a javaslat szélesebb körű annál, mint ami az uniós vámjogszabályok megsértésére és a kapcsolódó szankciókra vonatkozó szabályok harmonizálásához szükséges. A litván Seimas azzal érvelt, hogy a javaslat célja (vagyis az uniós vámjogszabályok hatékony végrehajtása, valamint helyes és egységes érvényesítése) nem valósul meg, mivel a javasolt irányelv nem határozza meg, hogy a tagállamoknak közigazgatási vagy büntetőjogi szankciókat kell-e alkalmazni az említett vámjogszabálysértések tekintetében. A Bizottság az indokolt véleményekre adott válaszában hangsúlyozta, hogy az összehangolt vámjogszabályokat nem lehetne hatékonyan érvényesíteni amiatt, hogy a vámjogszabálysértésekkel és a szankciókkal kapcsolatos tagállami szabályok jelenleg jelentősen eltérnek egymástól. A Bizottság véleménye szerint ezek az eltérések azáltal hidalhatók át, hogy létrehozzák a vámjogszabálysértések közös jegyzékét és a vonatkozó szankciókat közelítik egymáshoz. A tagállamok egyenként nem hozhatnak ilyen intézkedéseket és ezért ezen a területen célszerűbb az uniós szintű fellépés. A Bizottság megállapította továbbá, hogy a vámjogszabálysértések és szankciók közelítése hatékonyabbá tenné a vámhatóságok közötti együttműködést, valamint azt hangsúlyozta, hogy a vámjogszabálysértések közös jegyzéke és a vámjogi szankciók közelítése összehasonlíthatóbb vámjogi szankcionálási rendszert hozna létre. A társjogalkotók továbbra is tárgyalják a javaslatot. A hulladékokról szóló 2008/98/EK irányelv, a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló 94/62/EK irányelv, a hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK irányelv, az elhasználódott járművekről szóló 2000/53/EK irányelv, az elemekről és akkumulátorokról, valamint a hulladékelemekről és -akkumulátorokról szóló 2006/66/EK irányelv, valamint az elektromos és elektronikus berendezések hulladékairól szóló 2012/19/EU irányelv módosításáról szóló irányelvre irányuló javaslat A Bizottság a még inkább körkörös gazdaság megteremtésére szolgáló csomag részeként 2014. július 2-án javaslatot tett közzé azzal a céllal, hogy versenyképesebbé tegye Európát és csökkentse a költséges, szűkös erőforrások iránti keresletet. A javaslat azt ajánlja, hogy 2030-ig a települési hulladék 70 %-át és a csomagolási hulladék 80 %-át hasznosítsák újra, továbbá 2025-től tiltsák meg az újrahasznosítható hulladék hulladéklerakókban történő elégetését. A javaslat ambiciózus célokat határoz meg, és alapvető rendelkezésekkel egészíti ki az azok megvalósításához és figyelemmel kíséréshez szükséges jogi aktusokat. A nemzeti parlamentek három indokolt véleményt bocsátottak ki a javaslatról, amelyek négy szavazatot képviseltek. A nemzeti parlamentek tíz további kamarája bocsátott ki véleményeket erről a javaslatról a politikai párbeszéd keretében.