C 152/111

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az 575/2013/EU rendeletnek és a 2014/59/EU irányelvnek a több pontból kiinduló szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézménycsoportok prudenciális kezelése, valamint a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelménynek való megfelelés szempontjából figyelembe vehető instrumentumok közvetett jegyzésére vonatkozó módszertan tekintetében történő módosításáról

(COM(2021) 665 final – 2021/0343 (COD))

(2022/C 152/18)

Főelőadó: Antonio GARCÍA DEL RIEGO

Felkérés: az Európai Unió Tanácsa, 2021.11.26. Európai Parlament, 2021.11.22. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikke Illetékes szekció: „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció Az EGSZB elnökének határozata: 2021.11.9. Elfogadás a plenáris ülésen: 2021.12.9. Plenáris ülés száma: 565. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 174/2/3

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az EGSZB úgy véli, hogy a tőkekövetelményekről szóló rendeletbe (CRR) közvetlenül bele kell foglalni a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó belső minimumkövetelmény (MREL) szempontjából figyelembe vehető instrumentumok közvetett jegyzésére vonatkozó külön prudenciális eljárást. A CRR javasolt módosításai orvosolnák a CRR és a bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló irányelv (BRRD) között feltárt következetlenségeket.

1.2. Az EGSZB egyértelműbb CRR-rendelkezéseket javasol a több pontból kiinduló (MPE) szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézménycsoporthoz (G-SII) tartozó összes szanálandó csoport tényleges teljes veszteségviselő képességére (TLAC) vonatkozó követelmények összegének és az adott globálisan rendszerszinten jelentős csoport egy pontból kiinduló (SPE) stratégia szerinti elméleti követelményének az összehasonlítására vonatkozóan. A javasolt változtatásokra annak tisztázása érdekében van szükség, hogy a szanálási hatóságok milyen mértékben jogosultak kezelni az MPE és az SPE szerinti követelmények közötti potenciális különbségeket.

1.3. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy módosítani kell az MPE szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézményekre alkalmazandó általános levonási szabállyal összefüggésben a leányvállalat TLAC/MREL-többletének kiszámítására szolgáló képletet, annak biztosítása érdekében, hogy a képlet a TLAC-standarddal összhangban figyelembe vegye a leányvállalat kockázatalapú és nem kockázatalapú TLAC/MREL-követelményeit is. Ezzel elkerülhető lenne az adott leányvállalat TLAC/MREL-többletének túlbecslése.

1.4. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy az Unión kívül letelepedett leányvállalatok figyelembevételének lehetővé tétele érdekében tisztázni kell a CRR-nek az MPE szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézményekre alkalmazandó bizonyos rendelkezéseit. Ez összehangolná a CRR-t a nemzetközileg elfogadott vonatkozó TLAC-elvvel, amely a Pénzügyi Stabilitási Tanácshoz (FSB) tartozó joghatóságok területén letelepedett leányvállalatokra alkalmazandó.

1.5. Az EGSZB a nem unióbeli globálisan rendszerszinten jelentős intézmények jelentős leányvállalatainak minősülő intézmények szavatolótőkéjére és leírható, illetve átalakítható kötelezettségeire vonatkozó követelménnyel (a továbbiakban: belső TLAC) összefüggésben néhány célzott pontosítást javasol annak biztosítása érdekében, hogy az ezen intézmények által kibocsátott, hitelviszonyt megtestesítő instrumentumok megfeleljenek a leírható, illetve átalakítható kötelezettséginstrumentumokra vonatkozó összes előfeltételnek. E módosítás oka, hogy a leírható, illetve átalakítható kötelezettséginstrumentumok figyelembevételének jelenleg előfeltétele, hogy szanálandó szervezet bocsássa ki őket, aminek a belső TLAC-követelmény hatálya alá tartozó leányvállalatok nem felelnek meg. Ezt a hiányosságot azzal lehetne orvosolni, ha a szanálandó szervezetekre alkalmazandó előfeltételek értelemszerűen alkalmazandók lennének a nem szanálandó szervezetekre is. Ezen intézmények ennek köszönhetően a belső TLAC-követelményüket – a társjogalkotók eredeti szándékának megfelelően – leírható, illetve átalakítható kötelezettségekkel is teljesíthetnék.

1.5.1. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az MPE-bankok számára lehetővé kell tenni a TLAC működési kereteiben megállapított kiigazítások alkalmazását. Ezeket a kiigazításokat úgy tervezték, hogy biztosítsák az SPE és MPE szanálási modellek egyenértékű kezelését. Ezeket a kiigazításokat a CRR II. 12a. cikke és 72e. cikkének (4) bekezdése tartalmazza, de ez a két cikk nem vonatkozik a harmadik országokra. Különösen a 12a. cikk szövege jelzi, hogy a kockázattal súlyozott eszközök (RWA) különbségeiből eredő kiigazítások az Unióban bejegyzett gazdálkodó egységekre korlátozódnak, mivel a szanálandó szervezet fogalma csak az EU-ban székhellyel rendelkező leányvállalatokra vonatkozik. Fontos, hogy a hatókört kiterjesszük minden olyan leányvállalatra, amelyekkel a csoport bármely más országban rendelkezhet.

1.6. Az EGSZB úgy véli, hogy ezt a célt az Európai Bizottság közelmúltbeli javaslata nem éri el, mivel az egyes szanálandó szervezetek hipotetikus SPE és kockázattal súlyozott eszközök összegének összehasonlítása távol tartja a harmadik országbeli leányvállalatokat, mivel az összehasonlítás a BRRD 45d. és 45h. cikkére hivatkozik, és a BRRD nem terjed ki a harmadik országokban működő leányvállalatokra, sem a harmadik országok és a tagállamok eltérő számítási kritériumaiból adódó kockázattal súlyozott eszközök közötti különbségekre. A BRRD csak a tagállamok közötti különbségeket veszi figyelembe.

2. Általános megjegyzések

2.1. A tőkekövetelményekről szóló rendelet (CRR) a tőkekövetelményekről szóló irányelvvel (CRD) együtt létrehozza az Unióban működő hitelintézetek prudenciális szabályozási keretét. A CRR és a CRD elfogadására a 2008–2009-es pénzügyi válságot követően, az uniós pénzügyi szektorban működő intézmények rezilienciájának fokozása érdekében került sor, nagyrészt az EU nemzetközi partnereivel, mindenekelőtt a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottsággal (BCBS) egyeztetett globális standardok alapján.

2.2. A CRR ezt követően a szabályozási keret még meglévő hiányosságainak kezelése, továbbá a globális pénzügyi szolgáltatási reform néhány, az intézmények rezilienciája szempontjából alapvetően fontos fennmaradó elemének végrehajtása érdekében módosításra került. Jelentős módosításokat vezetett be az Európai Parlament és a Tanács által 2019. május 20-án elfogadott, kockázatcsökkentési intézkedésekre vonatkozó csomag, amelyet 2019. június 7-én hirdettek ki a Hivatalos Lapban.

2.3. Ez a reform végrehajtotta az Unióban a Pénzügyi Stabilitási Tanács (FSB) által 2015 novemberében elfogadott, a globálisan rendszerszinten jelentős intézményekre vonatkozó nemzetközi standardot (Teljes veszteségviselő képesség (TLAC-) standard), továbbá az Unióban letelepedett összes intézmény tekintetében megerősítette a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelmény (MREL) alkalmazását.

2.4. A TLAC-standard értelmében a globálisan rendszerszinten jelentős intézményeknek elegendő mennyiséget kell tartaniuk magas veszteségviselő képességgel rendelkező (hitelezői feltőkésítésbe bevonható) kötelezettségekből, szanálás esetén ezekkel biztosítva a gyors és zökkenőmentes veszteségviselést és feltőkésítést. A TLAC-standard uniós jogba való átültetése – a CRR ezirányú módosítása – figyelembe vette a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó meglévő intézményspecifikus minimumkövetelményt (MREL), amelyet a BRRD határoz meg. A TLAC és az MREL ezért elengedhetetlen a bankválságok hatékony kezeléséhez, valamint a pénzügyi stabilitásra és az államháztartásra gyakorolt negatív hatásuk csökkentéséhez. A TLAC és a módosított MREL-szabályok 2019. június 27-én, illetve 2020. december 28-án váltak alkalmazandóvá az Unióban.

2.5. Az uniós jog a nemzetközi standardokkal összhangban elismeri mind az egy pontból kiinduló (SPE), mind a több pontból kiinduló (MPE) szanálási stratégiát. Az SPE szanálási stratégia keretében a csoporthoz tartozó vállalkozások közül csak egy, jellemzően az anyavállalat kerül szanálásra (a szanálandó szervezet), míg a csoporthoz tartozó egyéb vállalkozások, jellemzően a leányvállalatok, nem tartoznak szanálási intézkedés hatálya alá. E leányvállalatok veszteségeit átviszik a szanálandó szervezethez, amely tőkét csatornáz át a leányvállalathoz. Ez biztosítja, hogy a leányvállalatok még akkor is zökkenőmentesen tovább működhessenek, ha elérték az életképtelenségi pontot.

2.6. Az MPE szanálási stratégia keretében a bankcsoporthoz tartozó szervezetek közül egynél több is szanálható. Következésképpen a bankcsoporton belül egynél több szanálandó szervezet, vagyis egynél több szanálandó csoport létezhet. Az MPE szanálási megközelítés oly módon kívánja biztosítani egy adott szanálandó csoport megvalósítható és hiteles szanálását, hogy az ne veszélyeztesse más szanálandó szervezetek és szanálandó csoportok szanálhatóságát ugyanabban a konszolidált bankcsoportban. A módosított bankszanálási keretrendszer értelmében a szanálandó szervezetekre vonatkozó MREL-t a szanálandó csoport konszolidált szintjén („külső MREL”) kell meghatározni.

2.7. A keretrendszer előirányozza a veszteségviselő és a feltőkésítési képesség szanálandó csoportokon belüli felosztását is („belső MREL”). A BRRD alapján a belső MREL szempontjából figyelembe vehető pénzügyi instrumentumokat szabály szerint a szanálandó szervezetnek, azaz jellemzően az anyavállalatnak kell tartania.

2.8. Az Európai Bankhatóság (EBH) a BRRD szerinti felhatalmazásnak eleget téve 2020 eleje óta kidolgozott egy levonási szabályon alapuló szabályozástechnikai standardtervezetet, amihez a vonatkozó nemzetközi standardok ajánlásait is figyelembe vette ( 1 ) . E levonási szabály szerint a közbenső anyavállalatnak a belső MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumai összegéből teljes mértékben le kell vonnia azon instrumentumokat, amelyeket a leányvállalatok rajta keresztül, de a szanálandó szervezet számára bocsátanak ki.

2.9. Az EBH következtetése szerint a BRRD követelményeinek teljesítéséhez szükséges további rendelkezések bevezetéséhez az 1. szintű joganyagot kell módosítani. Amellett, hogy biztosítani kell a belső MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumok közvetett jegyzésére vonatkozó megközelítés alkalmazhatóságát, a módosított TLAC/MREL-keret 2019-es bevezetése óta felmerültek egyéb szanálással kapcsolatos kérdések is. Ezek a kérdések elsősorban az MPE szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézménycsoportok – köztük a harmadik országokban leányvállalatokkal rendelkező MPE-csoportok – szabályozási kezeléséhez kapcsolódnak. A CRR például jelenleg nem határozza meg, hogy az MPE szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézményekre vonatkozó különböző TLAC-korrekciók kiterjednek-e az ilyen intézmények harmadik országban található leányvállalataira is.

2.10. A fenti kérdések kezelése érdekében célirányosan módosítani kell a CRR szanálással kapcsolatos bizonyos rendelkezéseit. Konkrétan, az MPE szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézménycsoportok – köztük a harmadik országokban leányvállalatokkal rendelkező MPE-csoportok – szabályozási kezelését jobban össze kell hangolni a TLAC-standard szerinti módszerrel. Ez biztosítaná, hogy szanálás esetén az e globálisan rendszerszinten jelentős intézményekhez tartozó szanálandó szervezetek és csoportok a továbbterjedés kockázata nélkül továbbra is elláthassák kulcsfontosságú funkcióikat.

2.11. A javasolt módosítások nem érintik a keret általános felépítését, csak a TLAC és az MREL megfelelő alkalmazását biztosítják.

2.12. A CRR javasolt módosításai lényeges szerepet játszhatnak az intézmény szanálhatóságának javításában. Mivel a vonatkozó rendelkezések már alkalmazandók az Unióban, a javasolt módosításokat gyorsan el kell fogadni. A gyorsított elfogadás szükségességét az is fokozza, hogy a bankcsoportoknak tisztában kell lenniük a mechanizmussal annak eldöntéséhez, hogy miként tudnák a legjobban meghatározni belső MREL-kapacitásukat, mivel az MREL-nek való megfelelés általános határideje 2024. január 1., a kötelező közbenső célokat pedig 2022. január 1-jéig kell teljesíteni.

2.13. A javaslatot nem kíséri külön hatásvizsgálat, mivel a javaslat nem a CRR alapvető elemeit módosítja, hanem elsősorban két meglévő uniós jogi eszköz, nevezetesen a CRR és a BRRD közötti jogi kapcsolatot tisztázza azáltal, hogy a CRR-be közvetlenül belefoglalja a belső MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumok közvetett jegyzésének célzott kezelését. Az ilyen pontosítások biztosítanák, hogy a két, egymással szorosan összefüggő keretrendszer továbbra is nagymértékben összehangolt maradjon.

2.14. Ez szükséges ahhoz, hogy az intézmények a CRR-nek és a BRRD-nek egyaránt megfelelve, ugyanakkor a túlbonyolítást elkerülve továbbra is egyetlen teljes kockázati kitettségértéket és egyetlen teljes kitettségi mértéket számítsanak ki, jelentsenek és tegyenek közzé. Ezek megállapították azt is, hogy a belső MREL-nek való megfelelés érdekében szükség lehet további, MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumok kibocsátására, amint azt a módosított BRRD-ben a társjogalkotók bevezették.

3. Részletes megjegyzések

3.1. A válságkezelési csoportok (CMG) által kidolgozott szanálási stratégiák nagyjából két stilizált megközelítésen alapulnak: az „egy pontból kiinduló szanálás” (SPE), amely esetében a szanálási jogkört a csoport élén egyetlen nemzeti szanálási hatóságra alkalmazzák, és „több pontból kiinduló szanálás” (MPE), amelynél a szanálási eszközöket a csoport különböző részei esetében két vagy több szanálási hatóság alkalmazza összehangolt módon.

3.1.1. Az egy pontból kiindulás (SPE) magában foglalja a szanálási jogköröknek, például a hitelezői feltőkésítések és/vagy transzfereszközöknek a felső anyavállalat vagy holdingtársaság szintjén, egyetlen szanálási hatóság által való gyakorlását – valószínűleg egy csoport globális összevont felügyeletéért felelős joghatóság formájában. Az SPE-stratégia a felső anyavállalatnál vagy holdingtársaságnál a csoporton belül elszenvedett veszteségek fedezése révén működik, például a kibocsátott fedezetlen adósság leírásával és/vagy kötelező átváltásával.

3.1.2. A több pontból kiindulás (MPE) azt jelenti, hogy két vagy több szanálási hatóság a csoport különböző részeire alkalmazza a szanálási jogkört, és ez valószínűleg a csoport két vagy több különálló részre való felbomlását fogja eredményezni. A csoport felosztható országos vagy regionális alapon, üzletágak mentén, vagy ezek kombinációja alapján. A különálló részekre alkalmazott szanálási jogköröknek nem kell azonosaknak lenniük, és magukban foglalhatnak szanálási opciókat, így például a szanáláson belüli feltőkésítést, áthidaló szervezet igénybevételét, üzletág átruházását vagy felszámolását. Az MPE-stratégiák ugyanakkor megkövetelik, hogy a fellépéseket koordinálják a joghatóságok között, a különálló szanálási műveletek hatékonyságát aláásó konfliktusok vagy következetlenségek, az eszközök rendellenes működése és a vállalaton belül átterjedés elkerülése érdekében.

3.1.3. A két megközelítés vonatkozásában nincs bináris választási lehetőség. A gyakorlatban szükségessé válhat a kettő ötvözése, hogy alkalmazkodni lehessen egy adott cég szerkezetéhez és a működése szerinti kulcsfontosságú joghatóságok vonatkozásában a helyi rendszerekhez. Például néhány MPE-stratégia magában foglalhatja több SPE-szanálás alkalmazását a cég különböző részeire, például az egymástól elkülöníthető regionális blokkokra.

3.2. A javaslat jórészt a belső MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumok szanálandó csoporton belüli közvetett jegyzésére vonatkozó szabályozástechnikai standardok kidolgozása kapcsán az EBH által végzett előkészítő munkán alapul. Elsődleges célja a TLAC/MREL-keretrendszer és a CRR jelenlegi szabályai közötti szándékolatlan ellentétek feloldása. A javasolt módosítások csak korlátozott mértékben járnának az intézmények adminisztratív terheinek növekedésével és a belső műveleteik kiigazítása miatti költségekkel, továbbá a költségek nagy részét várhatóan ellensúlyozni fogja az, hogy lehetővé válik a belső MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumok szanálandó csoporton belüli közvetett jegyzésére vonatkozó megközelítés megfelelő működése, illetve az érintett intézmények esetében a harmadik országbeli leányvállalatok jobb elismeréséből származó előny, valamint a belső TLAC-követelménnyel összefüggésben kibocsátott instrumentumok figyelembe vehetőségének további tisztázása.

3.3. A javaslat konkrétan a következőket írja elő:

3.3.1. A belső MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumok közvetett jegyzésének célzott kezelése A javasolt rendelet ezért a CRR-ben bevezeti azt a követelményt, hogy a tulajdoni lánc mentén elhelyezkedő közbenső anyavállalatoknak le kell vonniuk saját belső MREL-teljesítési képességükből az ugyanazon szanálandó csoporthoz tartozó leányvállalataik által kibocsátott, belső MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumokban, többek között szavatolótőkében lévő tulajdonuk összegét.

3.3.2. Az SPE szerinti elméleti követelménynek és az MPE szerinti tényleges követelmények összegének összehasonlítása A CRR előírja, hogy az MPE szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézménycsoportoknak a TLAC-követelményüket azon elméleti feltevés alapján kell kiszámítaniuk, hogy a csoport szanálására SPE szanálási stratégia keretében kerülne sor (SPE szerinti elméleti követelmény). Ezt az SPE szerinti elméleti követelményt a szanálási hatóságoknak össze kell hasonlítaniuk az adott csoporthoz tartozó összes szanálandó szervezet MPE szanálási stratégia szerinti tényleges TLAC-követelményeinek összegével (MPE szerinti követelmények). A CRR ezen összehasonlítás következményei tekintetében azonban ellentmondásos rendelkezéseket tartalmaz.

3.3.3. Levonások a leírható, illetve átalakítható kötelezettségek tételeiből. Ezzel az előírással minimalizálható a globálisan rendszerszinten jelentős intézménycsoporton belüli továbbterjedés kockázata, illetve biztosítható, hogy a szanálandó szervezetek csőd esetén olyan, elegendő nagyságú veszteségviselő képességgel rendelkezzenek, amelyet nem csökkenthetnek a TLAC szempontjából figyelembe vehető instrumentumok csoporton belüli állományából eredő veszteségek. Ezen előírás nélkül a globálisan rendszerszinten jelentős intézménycsoporthoz tartozó szanálandó szervezet csődje veszteséget okozna a csoporthoz tartozó többi szanálandó szervezet számára, vagyis csökkentené az említett szanálandó szervezetek veszteségviselő és feltőkésítési képességét.

3.3.4. Az Unión kívül letelepedett leányvállalatok figyelembevétele. A CRR 12a. cikke és 72e. cikkének (4) bekezdése nem említi kifejezetten a harmadik országban található leányvállalatokat. Emiatt előfordulhat, hogy a globális MPE szanálási stratégiával rendelkező uniós bankcsoportok nem vehetik figyelembe az Unión kívül letelepedett leányvállalatokat.

3.3.5. A belső TLAC-követelménnyel összefüggésben kibocsátott, hitelviszonyt megtestesítő instrumentumok figyelembe vehetőségének tisztázása. A CRR 92b. cikke meghatározza a nem unióbeli globálisan rendszerszinten jelentős intézmények szanálandó szervezetnek nem minősülő jelentős leányvállalataira vonatkozó belső TLAC-követelményt. Ez a követelmény a 92b. cikk (2) bekezdése értelmében szavatolótőkével és leírható, illetve átalakítható kötelezettséginstrumentumokkal is teljesíthető.

3.4. Az 575/2013/EU rendelet és a 2014/59/EU irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat részletes módosításai az MPE szanálási stratégiával rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézménycsoportok prudenciális kezelése tekintetében.

3.4.1. Összevont számítás a több szanálandó szervezettel rendelkező globálisan rendszerszinten jelentős intézmények esetében (12a. cikk)

3.4.1.1. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az MPE-bankok számára lehetővé kell tenni a TLAC működési kereteiben megállapított kiigazítások alkalmazását. Ezeket a kiigazításokat úgy tervezték, hogy biztosítsák az SPE és MPE szanálási modellek egyenértékű kezelését. Ezeket a kiigazításokat a CRR II. 12a. cikke és 72e. cikkének (4) bekezdése tartalmazza, de ez a két cikk nem vonatkozik a harmadik országokra. Különösen a 12a. cikk szövege jelzi, hogy a kockázattal súlyozott eszközök különbségeiből eredő kiigazítások az Unióban bejegyzett gazdálkodó egységekre korlátozódnak, mivel a szanálási egység fogalma csak az EU-ban székhellyel rendelkező leányvállalatokra vonatkozik. Fontos, hogy a hatókört kiterjesszük minden olyan leányvállalatra, amelyekkel a csoport bármely más országban rendelkezhet.

3.4.1.2. Az EGSZB úgy véli, hogy ezt a célt az Európai Bizottság közelmúltbeli javaslata nem éri el, mivel az egyes szanálandó szervezetek hipotetikus SPE és kockázattal súlyozott eszközök összegének összehasonlítása távol tartja a harmadik országbeli leányvállalatokat, mivel az összehasonlítás a BRRD 45d. és 45h. cikkére hivatkozik és a BRRD nem terjed ki a harmadik országokban működő leányvállalatokra, sem a harmadik országok és a tagállamok eltérő számítási kritériumaiból adódó kockázattal súlyozott eszközök közötti különbségekre. Csak a tagállamok közötti különbségeket öleli fel.

3.4.1.3. Ami a kiigazításhoz szükséges megállapodás szükségességét illeti, az EGSZB azon a véleményen van, hogy bár a BRRD II. 45h. cikkének 4–6. pontja tartalmaz egy külön eljárást a szavatolótőke-követelményről és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekről szóló megállapodásra, ez olyan eljárás, amely csak az EU-n belüli különböző szanálási hatóságok esetében lenne alkalmazható, és közös szabályozás alapján. Az eljárás többek között azért nem érvényes harmadik országokra, mert az EBH bevonására van szükség azokban az esetekben, amikor nem születik megállapodás a szanálási hatóságok között.

3.4.1.4. Az EGSZB azt javasolja, hogy azokban az esetekben, amikor a kiigazítások egy harmadik ország leányvállalatában merülnek fel, az anyaintézmény európai szanálási hatósága legyen az, amely – figyelembe véve az említett harmadik ország szanálási hatóságának nem kötelező erejű véleményét – alkalmazni tudja a kiigazítást anélkül, hogy megállapodásra kellene jutnia a harmadik ország hatóságával.

3.4.2. Levonások a leírható, illetve átalakítható kötelezettségek tételeiből (72e. cikk)

3.4.2.1. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a 72e. cikknek tartalmaznia kell egy 2024. december 31-ig tartó átmeneti időszakot (a TLAC harmadik országokban történő végrehajtásának határideje). Ezen átmeneti időszak alatt az MPE-bankok a harmadik országbeli leányvállalatokban lévő tulajdon levonását egyenértékű szanálási követelmény nélkül kiigazíthatják, a többletet a harmadik országban alkalmazandó teljes tőkekövetelmény alapján számítva ki. Ellenkező esetben ez nem kívánt következményekkel járna, mert megnő a leírható, illetve átalakítható kötelezettségek kibocsátásának szükségessége annak következtében, hogy ezt a részesedést nem lehet módosítani egy harmadik országbeli leányvállalat esetében, továbbá 2025-től a szanálási rendszer mellett az anyaintézmény követelménye csökkenni fog az ilyen harmadik országbeli részesedésekre vonatkozó alacsonyabb kiigazított levonás miatt, és többé nem lesz szükség a leírható, illetve átalakítható kötelezettségek kibocsátására.

Kelt Brüsszelben, 2021. december 9-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Christa SCHWENG

(1) Pénzügyi Stabilitási Tanács: A rendszerszempontból jelentős bankok teljes belső veszteségviselő képességére vonatkozó irányelvek („Belső TLAC”) (Guiding Principles on the Internal Total Loss-absorbing Capacity of G-SIBs („Internal TLAC”), 2017.7.6. E szabály alapján a leányvállalat által kibocsátott és a közbenső anyavállalat által jegyzett, belső MREL szempontjából figyelembe vehető instrumentumokat teljes mértékben levonnák azon figyelembe vehető instrumentumokból, amelyeket a közbenső anyavállalat a saját belső MREL-jének való megfelelés céljából bocsát ki.