A Régiók Bizottsága véleménye – Úton a 8. környezetvédelmi cselekvési program felé

(2019/C 168/06)

Előadó: Cor LAMERS (NL/EPP), Schiedam polgármestere Referenciaszöveg: Saját kezdeményezésű vélemény

POLITIKAI AJÁNLÁSOK

A RÉGIÓK EURÓPAI BIZOTTSÁGA

A. Bevezető megjegyzések

1. rámutat, hogy az EU-nak minden vonatkozó szakpolitikai területen, különösen az éghajlattal, a biodiverzitással és a környezettel kapcsolatos kérdésekben ambiciózusabbnak kell mutatkoznia, hogy elérje a Párizsi Megállapodás céljait és az ENSZ által meghatározott fenntartható fejlesztési célokat;

2. megjegyzi, hogy az Európai Unió környezetvédelemmel, biodiverzitással és éghajlatváltozással kapcsolatos politikáinak és jogszabályainak elégtelen végrehajtása veszélyezteti az életmódunk hosszú távú fenntarthatóságát, súlyos egészségügyi kockázatokat jelent, és csökkenti az uniós polgárok életminőségét;

3. rámutat, hogy a világ növekvő népességéhez több élelem, energia és erőforrás szükséges. A következmények – az éghajlatváltozás, a természetvédelmi területek nagymértékű csökkenése és a csökkenő biodiverzitás – gyakran katasztrofálisak;

4. ebben a kontextusban határozottan úgy véli, hogy az EU környezetvédelmi cselekvési programjai stratégiai útmutatást, valamint hosszú távú elképzeléseket és lehetőségeket biztosítanak a környezetvédelmi és az éghajlatváltozási célok közötti konzisztencia biztosítása érdekében, és így hozzáadott értékkel rendelkeznek;

5. hangsúlyozza, hogy sok eredmény született a környezetvédelmi cselekvési programok keretében, például a szennyezés általánosságban lassan csökkenni kezdett, jobb a természeti értékek védelme, és megindult az átállás az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és körforgásos gazdaságra, azonban még sok tennivaló van hátra;

6. rámutat, hogy bár a 7. környezetvédelmi cselekvési program a jobb végrehajtást fő prioritásként kezeli, a környezetvédelmi politikák és jogszabályok elégtelen végrehajtása (például a szakpolitikák gyenge integrációja miatt) továbbra is jelentős probléma;

7. ezért arra kéri az Európai Bizottságot, a Tanácsot és a Parlamentet, hogy az ebben a véleményben meghatározott célkitűzésekkel összhangban dolgozzanak ki egy 8. környezetvédelmi cselekvési programot;

B. A 7. környezetvédelmi cselekvési program értékelése

8. támogatja az Európai Parlament „A 7. környezetvédelmi cselekvési program végrehajtásáról” szóló, 2018. április 17-i jelentésének ( 1 ) következtetéseit, és az Európai Parlament Kutatószolgálata által 2017. novemberében készített tanulmányt ( 2 ) , és az RB korábbi véleményei alapján ( 3 ) ismételten kiemeli az olyan kihívásokat, mint a szakpolitikai integráció, a rendelkezésre álló finanszírozás és a bevált gyakorlatokkal kapcsolatos információk hiánya;

9. ugyanakkor megjegyzi, hogy a 7. környezetvédelmi cselekvési program fő témáival kapcsolatos eredmények egyenlőtlenek és elégtelenek: a) az 1. prioritás célkitűzései (a természeti tőke védelme) nem fognak teljesülni 2020-ra; b) előrehaladás történt a 2. prioritás (alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság és erőforrás-hatékonyság) különböző részcéljainak, nevezetesen az éghajlat-politikával és az energiaüggyel kapcsolatos célok, illetve bizonyos mértékben a hulladékgazdálkodással/körforgásos gazdasággal kapcsolatos célok elérése tekintetében is; c) a 3. prioritáshoz tartozó, a környezetre gyakorolt nyomással és az emberi egészségre vonatkozó kockázatokkal összefüggő célkitűzések elérésének mértéke bizonytalan; d) a 8. prioritáshoz (fenntartható városok) tartozó célok elérése felé tett előrelépés az energiahatékonyságot, a fenntartható közlekedést és mobilitást, a fenntartható várostervezést és városrendezést, a városi biodiverzitást és a fenntartható épületeket tekintve vegyes képet mutat;

10. a végrehajtás hiányosságainak négy fő okát határozza meg: a) a környezetvédelmi szempontok egyéb szakpolitikai területekbe, különösen a közös agrárpolitikába (KAP), a közös halászati politikába (CFP) és a kohéziós politikába történő integrálásának hiánya; b) elégtelen finanszírozás és nem kellőképpen testreszabott finanszírozási rendszerek: míg számos uniós finanszírozású projekt ért el eredményeket, nem minden uniós alap rendelkezik egyértelműen meghatározott fenntarthatósági kritériumokkal. E tekintetben a tagállamokon belül sem áll rendelkezésre elegendő forrás; c) a tudásmegosztás hiánya: annak ellenére, hogy elegendő szakértői tudás áll rendelkezésre, ez nem mindig jut el a politikai döntéshozók szintjéig; d) a helyi közösségek és érdekelt felek elégtelen mértékű bevonása és szerepvállalása (4);

11. arra a következtetésre jutott, hogy a 7. környezetvédelmi cselekvési program bizonyította, hogy hozzáadott értékkel rendelkezik, és pozitív hatással volt az EU környezetvédelmi politikájára, a polgárokra, a környezetre és a gazdaságra. A program hosszú távú elképzelései kulcsfontosságú szerepet töltenek be a fenntartható beruházás és növekedés stabil környezetének a Földünk ökológiai korlátainak tiszteletben tartásával történő biztosításában;

12. kiemeli, hogy a 7. környezetvédelmi cselekvési program átfogó és rendkívül összetett volt, számos részcéllal és részletes meghatározásokkal. Ezenkívül, mivel a 7. környezetvédelmi cselekvési program egy adott (statikus) időszakra vonatkozóan határozott meg célkitűzéseket, nehézséget okozott az új technológiai fejleményekre, a változó körülményekre és az új nemzetközi stratégiákra való reagálás;

13. kiemeli, hogy a 7. környezetvédelmi cselekvési program a városok fenntarthatóságának javítását célzó intézkedéseket vázolt fel, figyelmen kívül hagyta azonban a közösségek egyéb típusait, így például a vidéki, part menti, hegyvidéki, szigeti, szigetcsoporti vagy legkülső területeket. Miközben a városok a célkitűzések elérése szempontjából kiemelt központnak számítanak, nem a környezetüktől elkülönítetten léteznek. Több figyelmet kell fordítani a városok és a közvetlen környezetük közötti kapcsolódásokra;

14. támogatja az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA) jelentése által levont következtetéseket, amely jelentés az EU környezetvédelemmel kapcsolatos jogszabályai optimális szinttől elmaradó végrehajtásának hat okára mutatott rá: a helyi, regionális és nemzeti hatóságok nem hatékony módon történő összehangolása, az adminisztratív kapacitás hiánya és elégtelen finanszírozás, az ismeretek és adatok hiánya, elégtelen megfelelés-biztosítási mechanizmusok és a szakpolitikai integráció hiánya ( 5 )

C. A 8. környezetvédelmi cselekvési program kidolgozásának alapelvei

Az európai környezetvédelmi politika megváltozott kontextusa, valamint regionális és helyi hatása

15. hangsúlyozza, hogy az EU két fontos tulajdonsága az egység és a sokféleség. Ezek az alapvető fogalmak jelentik az EU lényegét, különösen a politikai célok kitűzésekor és új jogszabályok megalkotásakor;

16. rámutat, hogy az egység legerősebb szimbóluma az uniós vívmányok. A Régiók Európai Bizottsága (RB) ezért a 8. környezetvédelmi cselekvési program alapjaként tekint ezekre. A vívmányokat alkotó jogszabályok, szabványok és értékek továbbra is fontos eszközei a környezetvédelem biztosításának, a biztonsági és kockázatokkal kapcsolatos problémák kezelésének, valamint a jó életminőség garantálásának. A vívmányok továbbá egyenlő jogokat biztosítanak az európai embereknek, illetve azonos feltételeket a kereskedelem és az iparágak számára;

17. hangsúlyozza, hogy az EU egyértelmű kötelessége, hogy tiszteletben tartsa a tagállamok, régiók és városok közötti politikai, társadalmi, földrajzi és biokulturális sokféleséget. A széles körű uniós erőfeszítések nem mindig vezettek a kívánt eredményre. Mivel nagy átalakulások várhatóak, a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak szakítania kell a felülről lefelé irányuló és univerzális megoldások alkalmazásával, és hidat kell létrehoznia az egység és a sokféleség között, azáltal, hogy egyensúlyra törekszik a harmonizált szabványok kialakítása és a testreszabott megoldások kidolgozásához szükséges elegendő tér biztosítása között, összhangban a helyi kontextussal. Ezért fontos, hogy az uniós és nemzeti szakpolitikák és jogalkotás elegendő mozgásteret hagyjanak a helyi és regionális elképzelések számára;

18. Hangsúlyozza, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak támogatnia kell a jelenlegi vívmányok hatékony végrehajtását, biztosítva az Európai Bizottság hagyományos, a vívmányok őreként betöltött szerepét;

19. ennek kapcsán rámutat, hogy a hagyományos környezetvédelmi politika több mint 40 évig sikeres volt ugyan, de már nem elégséges. A nem megfelelő levegő-, talaj- és vízminőségnek a határértékek betartása ellenére is lehetnek negatív hatásai az emberi egészségre és a természetre. A végrehajtási problémák továbbá nem oldhatóak meg csak azzal, hogy még több jogszabályt fogadunk el. Támogatási mechanizmusok, új megközelítések és innovációk is szükségesek (a vívmányok mellett) a célértékek és szabványok eléréséhez;

20. ezzel összefüggésben hangsúlyozza azt a problémát, hogy több tagállam is bevezetett olyan nemzeti jogszabályokat, amelyekkel az uniós kötelezettségszegési eljárások következtében kiszabott pénzbírságot a településeken és a régiókon lehet behajtani. Az uniós jogszabályoknak való megfelelés felelősségének ilyen „decentralizálása” problematikus, mivel a nemzeti hatóságok gyakran csak a jogi átültetésre, azaz a nemzeti jogszabályokba való beépítésre összpontosítanak, a regionális és helyi önkormányzatok számára azonban nem adják meg a szükséges eszközöket ahhoz, hogy ténylegesen és a gyakorlatban végrehajtsák az uniós joganyagot. A legtöbb esetben az európai és nemzeti kormányzati szinteknek vannak meg a megfelelő pénzügyi, jogi és adminisztratív forrásaik, ezért nekik kell felelősséget viselniük a jogszabályoknak való meg nem felelés miatt kapott büntetések kifizetéséért;

21. határozottan úgy véli, hogy az EU-nak új ambíciókat kell keresnie az átmenetek kapcsán, például a körforgásos gazdaságra, a fenntarthatóbb energiára, mobilitásra, élelmiszergyártásra és -fogyasztásra történő átállás tekintetében. Bátorítania kell továbbá az élen járó tagállamokat, régiókat és városokat, hogy az EU szabványain túllépő környezeti minőséget érjenek el. Ehhez az szükséges, hogy az Európai Bizottság további lépésekre ösztönözze őket;

22. fontosnak tartja, hogy elismerjék a körforgásos gazdaságban, a fenntartható élelmiszer-termelésben és -fogyasztásban, illetve a lég-, zaj- és fényszennyezés csökkentésében úttörő szerepet játszó régiók erőfeszítéseit, továbbá hogy ezek a törekvések támogatásban részesüljenek, és hogy elősegítsük az ilyen bevált gyakorlatok terjesztését Európa-szerte;

23. rámutat, hogy megváltozott a környezet, amelyben a környezetvédelmi politika megtervezése és jelenlegi végrehajtása történik, ez pedig a régi és új megközelítések új egyensúlyát teszi szükségessé, többek között az alábbi okok miatt: a) a szakpolitikák ma sokkal jobban összekapcsolódnak. Az uniós jogszabályok olyan területekre vannak felosztva, mint a levegő, a víz, a zaj és az energia, napjaink kihívásai azonban emellett a fenntarthatósággal kapcsolatos problémák szorosabb integrációját követelik meg, mind a napi emberi viselkedésben és üzletvitelben, mind társadalmi-gazdasági fronton. Ezért az EU-nak régióit komplex gazdasági, társadalmi, környezeti és biokulturális rendszerekként kell szemlélnie; b) a legnagyobb javulások az innovációknak és az átalakulásoknak köszönhetőek. Az is fontos, hogy tanuljunk egymástól, amihez nyitottságra van szükség, valamint arra, hogy a jó és a rossz példákat egyaránt ismerjük. A jelenlegi jogszabályok szabványokra és határértékekre koncentrálnak, az innovációhoz és az átalakulásokhoz azonban szabad térre van szükség a kísérletezéshez. Az EU-nak mindkettőre szüksége van; c) az EU lineáris politikai ciklust követ (javaslat, döntés, végrehajtás, kiértékelés), azonban az innováció sebessége miatt inkább körkörös és rugalmasabb megközelítésre van szükség;

24. hangsúlyozza, hogy ez az új környezet más gondolkodásmódot igényel, és a hangsúlyt az EEA által elfogadott, az ok-okozati összefüggésekre vonatkozó keretrendszer mind az öt összetevője (a környezet állapota, az arra ható tényezők, nyomások, hatások és válaszok) közötti kölcsönös függésre kell helyezni. A klasszikus környezetvédelmi politikák az állapotra és a hatásokra koncentrálnak. A jelenlegi és a jövőbeli szennyezés elleni küzdelem érdekében azonban az uniós és nemzeti politikáknak a környezet állapotára ható tényezőkre és nyomásokra is összpontosítaniuk kell. A problémának a forrásánál történő kezelése a körforgásos gazdaság és az egyéb átalakulások központi eleme;

A szakpolitikák integrációja

25. határozottan úgy véli, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak biztosítania kell a szakpolitikák integrációját;

26. hangsúlyozza, hogy az integrált megközelítés megszünteti az eltéréseket, és összeköti a különböző aspektusokat, például: a) a különböző környezetvédelmi és éghajlatváltozási szakpolitikák ambícióit, menetrendjeit, végrehajtási eljárásait és eszközeit; b) a környezetvédelmi és éghajlat-változási szakpolitikákat, valamint az egyéb szakpolitikákat, például a KAP-ot, a közös halászati politikát, gazdasági és társadalmi szakpolitikákat; c) az EU környezetvédelmi jogszabályainak (immissziópolitika) és forrásokra irányuló szakpolitikáinak (emissziópolitikák) ambícióit és a határértékek menetrendjét (6); d) az uniós, nemzeti, regionális és helyi szakpolitikákat a prioritások összehangolása, a párhuzamosságok elkerülése, az egymással ellentétes vagy nem összekapcsolódó folyamatok minimalizálása, valamint a létező szakpolitikai és az ezekből következő szabályozási rések bezárása érdekében;

27. hangsúlyozza, hogy a fő kérdés az, hogy az EU és az egyéb kormányzati szintek hogyan tudják hatékonyan integrálni a szakpolitikákat, különösképpen pedig hogyan lehet összeegyeztetni a környezetvédelmi, a társadalmi és a gazdasági célokat;

28. rámutat, hogy mivel a szakpolitikák integrációjához más szemlélet szükséges, a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak: a) a szakpolitikák integrációját olyan megközelítésnek kell tekintenie (nem pedig prioritásnak), amely különböző célokat összefog és megerősít; b) ösztönöznie kell az EU-t, a regionális és helyi önkormányzatokat, hogy környezetvédelmi szakpolitikáik az egyéb politikákban központi szerepet foglaljanak el (a környezetvédelmi célokat nem csupán érvényesíteni kell, hanem azoknak az egyéb szakpolitikák alapjául kell szolgálniuk), és hogy azokra minden tevékenységük alapvető vonatkozási pontjaként tekintsenek; c) holisztikus megközelítést kell alkalmaznia: a 7. környezetvédelmi cselekvési program sokkal integráltabb megközelítést alkalmazott, mint a korábbi környezetvédelmi cselekvési programok; a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak még tovább kell mennie, és a környezetvédelmi, gazdasági és társadalmi kontextust összességében kell szemlélnie;

Finanszírozások és befektetések

29. hangsúlyozza, hogy a környezetvédelmi, éghajlatváltozási és az áttérésekkel kapcsolatos kihívásokhoz jelentős zöld és kék befektetések és innovációk szükségesek;

30. hangsúlyozza, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési program hatékonyságának növelése érdekében több szinergia létrehozására van szükség a különböző uniós, nemzeti és regionális szintű finanszírozási források között, valamint meg kell erősíteni az állami és magánfinanszírozás közötti kapcsolatokat;

31. felhívja a figyelmet arra, hogy a helyi és regionális önkormányzatok beruházási lehetőségei korlátozottak, és komoly nyomás nehezedik rájuk. Egyrészt a szociális kérdések – amilyen például a munkanélküliség, az elöregedés és az oktatás – gyakran komoly költségtételnek számítanak a helyi vagy regionális költségvetésben. Másrészt az átalakulások, például az energetikai átállás jelentős beruházásokat tesznek szükségessé. Rengeteg a tennivaló, ha jelentős előrelépést akarnak elérni az átalakulások terén, amihez a helyi és regionális önkormányzatoknak további forrásokra van szükségük;

32. üdvözli az InvestEU program elindításáról szóló javaslatot, és azt, hogy a program a fenntarthatóságra összpontosít, valamint üdvözli az Európai Bizottságnak a 2020 utáni többéves pénzügyi keretről szóló javaslatát, amelynek középpontjában a fenntartható fejlődés és a környezetvédelmi politikák valamennyi költségvetési tételbe történő integrálása áll. Azonban az RB azt szeretné, hogy a költségvetés több mint 30%-a az éghajlatváltozási szakpolitikák általános érvényesítésére legyen fenntartva. Azt is kéri, hogy uniós szinten hozzanak létre egy, a méltányos átmenetet szolgáló alapot az energetikai átalakuláson átmenő régiók környezeti, gazdasági és szociális kihívásainak kezelése érdekében, továbbá, hogy minden régióban nyújtsanak elégséges támogatást a hulladékkezelési és mobilitási átmenet végrehajtására, úgy, hogy az hozzáadódjon a kohéziós alapokhoz, és kompatibilis legyen velük;

33. határozottan üdvözli az Európai Bizottság 2020 utáni többéves pénzügyi keretről szóló javaslatának horizontális elveit: az integrált társadalmi, gazdasági, kulturális és környezeti fejlesztések és a biztonság előmozdítását a városi, vidéki és part menti területeken;

Helyalapú vagy területre koncentráló megközelítés

34. úgy véli, hogy a testreszabott megoldások elengedhetetlenek, mivel a régiók és a települési önkormányzatok: a) fontos területi egységek, ahol emberek élnek, dolgoznak és közlekednek, ami jelentős mértékű kibocsátást okoz; b) jelentősen különböznek a szennyezések és kibocsátások típusainak és mennyiségeinek tekintetében; c) különböznek az uniós jogszabályok végrehajtásának tekintetében; d) jelentősen különböznek az elérhető gazdasági, társadalmi, földrajzi és környezeti lehetőségek és az ezek által jelentett kihívások tekintetében; e) különböznek a környezetvédelmi és éghajlatváltozással kapcsolatos szakpolitikákra vonatkozó igazgatási hatáskörökben, adminisztratív kapacitásban és az ilyen politikák adminisztratív megközelítésében; f) abban a kiváltságos helyzetben vannak, hogy közvetlenül az emberekkel és cégekkel együttműködve olyan intézkedéseket támogathatnak, mint a zöld közbeszerzések, az építkezésekre és közlekedésre vonatkozó szakpolitikák, valamint az oktatási, kutatási és környezettudatosságot növelő programok. Ez lehetővé teszi, hogy életképes megoldásokat találjanak ki, és új ötletek és ismeretek élő laborjaiként működjenek;

35. holisztikus helyalapú vagy területre koncentráló megközelítést ajánl, mert ez a legjobb módja az egészséges élet megvalósításának az adott hely vagy terület tulajdonságai tükrében;

36. a szubszidiaritás és az arányosság elvének, valamint a különböző tagállamok kormányzati struktúráinak és kultúrájának megfelelő figyelembevétele mellett azt ajánlja, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési program számos területközpontú stratégiát dolgozzon ki, például az egészséges és virágzó városi és nagyvárosi területekre, az egészséges és élénk vidéki területekre, valamint a biztonságos és vonzó tengerparti, szigeti, szigetcsoporti és legkülső területekre irányulóan. Míg a városstratégia inkább a város konkrét problémáira, például a mobilitásra és a területrendezésre irányulhat, a vidékstratégia a természetre, a mezőgazdasági innovációra és a demográfiai fejleményekre összpontosíthat. Az ajánlott stratégiák célja az lenne, hogy támogassák a különböző átalakulásokat a fenntartható fejlesztési célok értelmében az emberi egészség és a természet, a gazdaság és a jó életkörülmények szükségességének figyelembevételével. Ebben a tekintetben a 8. környezetvédelmi cselekvési program az Európai Bizottság 2020 utáni többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatának horizontális elveit tükrözi;

Többszintű megközelítés

37. ezért egy jól működő, többszintű kormányzási keretrendszer létrehozását kéri. A méltányos, fenntartható és alacsony szén-dioxid-kibocsátású társadalom megvalósulásához szükséges radikális és tartós életmód-változásokhoz lentről felfelé és felülről lefelé irányuló megközelítések is szükségesek. Az RB ezért úgy véli, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak egyértelműbben kell kapcsolódnia az uniós, a nemzeti, a regionális és a helyi szinten kidolgozott stratégiákhoz és tervekhez;

38. ezért arra kéri valamennyi kormányzási szintet, hogy tegyenek meg minden tőlük telhetőt a közigazgatások közötti együttműködés elősegítése érdekében, beleértve a függőleges kormányzati együttműködést és a régiók, települések közötti és a határokon átnyúló együttműködést. Ehhez hasonlóan a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak – a tagállamokon belüli kormányzati struktúrák és földrajzi helyzet figyelembevételével – továbbra is biztatnia kell a városokat, településeket és regionális önkormányzatokat az egymás közötti és az uniós szintű együttműködésre;

39. támogatja az olyan uniós kezdeményezéseket, mint például az uniós városfejlesztési menetrenddel kapcsolatos partnerségek. Az RB a fenntartható földhasználat, az energetikai átállás, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás, a városi mobilitás, a levegőminőség és a körforgásos gazdaság érdekében létrejött partnerségek kihasználását, és új, környezetvédelemmel és éghajlatváltozással kapcsolatos átfogó partnerségek létrehozásának komoly megfontolását ajánlja a vívmányok végrehajtásának támogatása érdekében;

40. hangsúlyozza, hogy az EU-s szintű célok konkrét helyi célkitűzésekre történő lefordítása bonyolult feladat, de elengedhetetlen az eredmények eléréséhez és a polgárok bizalmának megszerzéséhez. Ezért úgy gondolja, hogy ösztönzőket kell biztosítani a túlteljesítés érdekében. A díjakra vonatkozó programokat, például az Európa Zöld Fővárosa díjat és a Zöld Levél díjat ki kell terjeszteni kisebb városokra és falvakra. Ezenkívül jobban kell támogatni az olyan önkéntes intézkedéseket, mint például a Polgármesterek Klíma- és Energiaügyi Szövetsége és a városi mobilitási megfigyelőközpont;

41. azt javasolja, hogy a tagállamok szorosabban működjenek együtt a helyi és regionális önkormányzatokkal, és arra biztassák a városokat és régiókat, hogy vállaljanak nagyobb szerepet a nemzeti stratégiák és tervek kidolgozásában és végrehajtásában;

42. ezért arra kéri a tagállamokat, hogy hozzanak létre megfelelő intézményi szerkezeteket vagy platformokat a szorosabb együttműködés és a folyamatos konzultáció érdekében, például vertikális, kormányzatokon átnyúló csapatokat, amelyben a különböző kormányzati szintekről érkező szakértők együttesen dolgozzák ki a nemzeti terveket és stratégiákat;

43. hangsúlyozza, hogy a különböző kormányzati szintek koordinációja önmagában nem elegendő a hatékony kormányzás biztosításához. Az RB ezért arra kéri a régiókat és a városokat, hogy szoros kapcsolatokat hozzanak létre a civil társadalommal, a privát szektorral és tudományos intézetekkel a területükön belül és kívül is, valamint hogy támogassák a régiók közötti együttműködést ezeken a területeken, mivel az ilyen hosszú távú partnerségek hozzájárulnak a jó politikai döntéshozatalhoz.

44. rámutat, hogy ez elősegítené a különböző érdekekkel, háttérrel és korlátozásokkal rendelkező érdekeltek közötti párbeszédet és vitát, ami jobb döntéshozatalt eredményezne;

45. arra biztatja az uniós tagállamokat, hogy nemzeti kutatási forrásaik keretében határozzanak meg és finanszírozzanak holisztikus, megoldásorientált interdiszciplináris kutatási projekteket;

D. Javaslat a 8. környezetvédelmi cselekvési programra vonatkozóan

Új megközelítés a 8. környezetvédelmi cselekvési programban

46. rámutat, hogy a környezetvédelmi szakpolitika új kontextusában a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak: a) sokkal inkább stratégiai szemléletűnek és integráltabbnak kell lennie, és a fő témákra kell összpontosítania; b) növelnie kell az innovációt; c) lehetővé kell tennie az innovatív megoldások átvitelét és kiterjesztését; d) kihívások és megoldások által vezéreltnek kell lennie, ellentétben a 7. környezetvédelmi cselekvési programmal, amelyet határok és problémák vezéreltek; e) rugalmasnak kell lennie, hogy reagálhasson az új technológiai fejlesztésekre és az új nemzetközi stratégiákra (ellentétben a 7. környezetvédelmi cselekvési programmal); f) rugalmasnak kell lennie a régiók szociális, kulturális, gazdasági és környezeti kontextusának figyelembevételével;

47. a kilépési megállapodással és annak végrehajtásával összefüggésben sürgeti az Egyesült Királyságot és az Európai Uniót olyan közös megállapodások megkötésére, amelyek biztosítják a magas szintű környezetvédelmi normákat és a viszonosság fenntartását, beleértve az ambiciózus törekvéseknek a következő környezetvédelmi cselekvési programban történő fenntartását;

48. hangsúlyozza, hogy a jövő környezetvédelmi cselekvési programjainak menetrendeket kell meghatározniuk, és a fenntarthatósági kritériumok uniós szakpolitikákba, makrogazdasági prioritásokba és pénzügyi eszközökbe történő integrációjához kell vezetniük. A környezeti tényezők azt is jelzik, mennyire fenntartható a gazdasági fejlődésünk. Az RB ezért támogatja a 8. környezetvédelmi cselekvési program, a többéves pénzügyi keret és az európai szemeszter közötti szinergiát;

49. e tekintetben sajnálatosnak tartja a 8. környezetvédelmi cselekvési program és a 2020 utáni többéves pénzügyi keret elfogadása közötti eltérést. A jövőbeli környezetvédelmi cselekvési programokra vonatkozó döntéshozatali eljárást össze kell hangolni a többéves pénzügyi keret időkeretével annak érdekében, hogy a javasolt többéves pénzügyi keret megfelelően tükrözze a környezetvédelmi cselekvési program célkitűzéseit;

50. azt javasolja, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési program az új, 2020 utáni európai stratégia környezetvédelmi és éghajlatváltozási pillére legyen;

A 8. környezetvédelmi cselekvési program javasolt témái

51. az „egészséges városi és vidéki élet” megközelítést praktikus és integrált megközelítésnek tartja. Ez az életminőségen alapuló megközelítés integrálja a fenntartható fejlődés három pillérét – a gazdasági, a környezetvédelmi és a szociokulturális aspektusokat –, és a fenntarthatóság szélesebb kontextusába helyezi az emberi egészséget és a természetet. Kapcsolódik a fenntartható fejlesztési célok teljesítéséhez is;

52. javasolja, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési program olyan uniós stratégia legyen, amely elősegíti az egészséges életet mindenki számára az alábbi koncepciók összehangolásával: a) emberi egészség, beleértve a jó életminőséget; b) egészséges bolygó, ahol a források felhasználása felelősséggel és hatékonyan történik, a biodiverzitás, a geodiverzitás és az ökoszisztémák védelme mellett; c) körforgásos gazdaságon alapuló egészséges gazdaság, megfelelő növekedéssel, fejlődéssel, munkalehetőségekkel, fenntartható beruházásokkal és fenntartható üzleti környezettel; d) egészséges társadalom, amely mindenki számára lehetőségeket biztosít;

53. kéri az Európai Uniót, hogy az egészséges élet megközelítés valamennyi uniós szakpolitika, makrogazdasági prioritás és pénzügyi eszköz alapjául szolgáljon. Ezt a megközelítést elő kell segíteni és végre kell hajtani nemzeti, regionális és helyi szinteken is. Az RB azt javasolja, hogy az Unió folytasson szorosabb együttműködést az egészséges életet támogató hálózatokkal, például a WHO egészséges városok hálózatával;

54. hangsúlyozza, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak foglalkoznia kell az átállással kapcsolatos kihívásokkal, például az energetikai átállással, a körforgásos gazdasággal, a mobilitás átalakulásával, az élelmiszergyártás és -fogyasztás átalakulásával, valamint az infrastruktúra szürkéről zöldre és kékre történő átállásával. A gyártási, fogyasztási és közlekedési szokások a levegő-, víz-, talaj- és zajszennyezés kulcstényezői. Ezek az átállások megfelelnek a forrásokon alapuló szakpolitikáknak, és ezért támogatni fogják a jelenlegi uniós jogszabályok végrehajtását. Kapcsolódnak az életminőség átalakulásához is: az egészségesebb élethez városi területeken, és a jobb életminőséghez és vitalitáshoz a vidéki területeken. A 8. környezetvédelmi cselekvési programnak meg kell könnyítenie ezeket az átalakulásokat, és ki kell dolgoznia a kapcsolódó végrehajtási menetrendeket;

55. a 7. környezetvédelmi cselekvési program fő témáinak folytatását javasolja – az EU természeti tőkéjének megvédése, megőrzése és javítása, valamint az EU erőforrás-hatékony, zöld, versenyképes és semleges szén-dioxid-kibocsátású gazdasággá történő átalakítása, többek között a hozzáférhető, fenntartható személy- és áruszálllításra vonatkozó keret biztosítása, környezetbarát mobilitás biztosítása a városi és a vidéki területeken is; az uniós polgárok folyamatos környezeti nyomásoktól való védelme, illetve egészségük és jólétük fokozása –, mivel ezek a témák – más lehetséges témákkal kiegészítve – még mindig nagyon relevánsak;

56. hangsúlyozza, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak meg kell felelnie a Párizsi Megállapodás követelményeinek, és magában kell foglalnia a 17 fenntartható fejlesztési célt. Megfelelően rugalmasnak kell lennie az új nemzetközi fejlemények és megállapodások figyelembevétele érdekében;

A 8. környezetvédelmi cselekvési program javasolt struktúrája

57. gazdaságos és egyértelmű 8. környezetvédelmi cselekvési programot javasol, öt fő fejezettel: végrehajtás, átalakulások, innováció, szélesebb globális kihívások és kommunikáció;

58. javasolja, hogy ezeket a fejezeteket uniós cselekvési programok keretében hajtsák végre, mérhető célkitűzésekkel, célzott intézkedésekkel, finanszírozással, beruházásokkal, eszközökkel és egyértelmű nyomonkövetési mechanizmussal, például a környezetvédelmi politikák végrehajtásának felülvizsgálatára irányuló folyamaton keresztül. Ezen programok révén az EU kapcsolódási pontokat hozhat létre a 8. környezetvédelmi cselekvési program öt fejezete között, testreszabott, területspecifikus megoldásokat dolgozhat ki, és megfelelően képes reagálni az új fejleményekre és innovatív gyakorlatokra. Az uniós cselekvési programok pedig a nemzeti, regionális és helyi cselekvési tervek számára nyújthatnak inspirációt;

59. úgy véli, hogy a szubszidiaritás és az arányosság elvének, valamint a különböző tagállamok kormányzati struktúráinak és kultúrájának megfelelő figyelembevételével a 8. környezetvédelmi cselekvési programnak elő kell segítenie a nemzeti és/vagy regionális cselekvési tervek végrehajtását. A tagállamok döntése, hogy egy nemzeti, vagy több regionális tervvel, illetve mindkettővel rendelkezzenek, mivel ezek a döntések szorosan kapcsolódnak a nemzeti és regionális kormányzati struktúrákhoz. A következő környezetvédelmi cselekvési programnak fel kell vázolnia a helyi és regionális önkormányzatok cselekvéseinek alapelveit, és sürgetnie kell a helyi önkéntes célok elérését és tervek elfogadását. Ez segítené a környezetvédelmi cselekvési program végrehajtását, ugyanakkor némi rugalmasságot is biztosítana a helyi kapacitások, tudás és szakértelem figyelembevételére a helyi problémák megoldása során;

60. azt javasolja, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési program első fejezete a 7. környezetvédelmi cselekvési program fő témáiból álljon. Ezek a témák hatékony végrehajtást követelnek meg;

61. hangsúlyozza, hogy az első fejezethez az európai környezetvédelmi politikák végrehajtásának felülvizsgálata ( 7 ) során felvázolt lépéseket tartalmazó uniós cselekvési programok végrehajtása, valamint a 7. környezetvédelmi cselekvési program céljainak támogatása szükséges, mint például: a) jobb szakpolitikai integráció, hatékonyabb, forráson alapuló szakpolitikák, célzott uniós finanszírozás; b) a különböző végrehajtási kihívások kutatása; c) végrehajtási eszközök: jelenleg a környezetvédelemmel és éghajlat-politikával kapcsolatos jogszabályok saját eszközkészlettel és útmutató anyagokkal rendelkeznek. A félreértések elkerülése és a nagyobb mértékű koherencia biztosítása érdekében az RB egy egységesebb módszert javasol kapacitásépítő eszközökkel (pl. eszközök és programok, workshopok, webináriumok, útmutató anyagok stb.); d) az ismeretek és a bevált gyakorlatok összegyűjtése egyetlen, nyilvánosan hozzáférhető és könnyen kereshető adatbázisba, amely tartalmazza a bevált gyakorlatok azonosítását segítő megfelelő funkciókat; e) az olyan meglévő és új kezdeményezéseket elősegítő, kiterjesztő és finanszírozó fellépések, amelyek támogatják az ismeretek és a bevált gyakorlatok európai, nemzeti, regionális és helyi hálózatok általi megosztását és a városok közötti együttműködést, mint például a szakértői értékelések és a kölcsönös tanulási tevékenységek, a helyszíni szemlék, a környezetvédelmi ikerintézményi programok, a partnerek közötti mentorálás és coaching; f) nyomon követés az európai környezetvédelmi politikák végrehajtásának felülvizsgálatára irányuló folyamaton keresztül;

62. az RB azt kéri, hogy a 8. környezetvédelmi cselekvési program fejlessze tovább az ENVE szakbizottság és a Környezetvédelmi Főigazgatóság által a párbeszéd elősegítésére és az EU környezetvédelmi jogszabályainak alkalmazásával összefüggő helyi és regionális kihívásokkal és megoldásokkal kapcsolatos információk összegyűjtésére létrehozott Környezetvédelmi Technikai Együttműködési Platformot; javasolja az állandó képviselők hálózatának a Platformon belüli létrehozását a környezetvédelmi jogszabályok végrehajtásának valamennyi kormányzati szinten történő előmozdítása érdekében, kiegészítve ezáltal a környezetvédelmi végrehajtási felülvizsgálatot (EIR), illetve a technikai segítségnyújtást és információcserét (TAIEX);

63. javasolja, hogy a hiányosságok kiküszöbölése és a testre szabott megoldások megtalálása érdekében az RB véleményei, és a jövőbeli regionális csomópontok ( 8 ) munkája révén helyeződjön nagyobb hangsúly az uniós környezetvédelmi politikákkal kapcsolatos végrehajtási szempontokra/kihívásokra;

64. azt javasolja, hogy a második fejezet a fő átalakulásokkal foglalkozzon (az energetikai átállással, a körforgásos gazdasággal, a mobilitás átalakulásával, az élelmiszergyártás és -fogyasztás átalakulásával, valamint az infrastruktúra szürkéről zöldre és kékre történő átállásával), és a szükséges jogszabályi és pénzügyi keret létrehozását szorgalmazza ezeknek az átalakulásoknak a segítése érdekében, igazságos módon, az úttörő szerepet játszó régiókban az innovációt tovább ösztönözve és támogatva a költséges energetikai átlállást végrehajtó, sok szén-dioxidot kibocsátó régiókat;

65. hangsúlyozza, hogy a második fejezetet az átállásokra vonatkozó, cselekvéseket és finanszírozást is tartalmazó uniós menetrendek révén kell végrehajtani az egyes területeken végbemenő átalakulások elősegítése és az innováció további gyakorlati megvalósítása érdekében. Ez regionális és helyi szintű konkrét intézkedéseket foglal magában. A 8. környezetvédelmi cselekvési programnak ösztönöznie kell az átállásokra vonatkozó nemzeti és regionális menetrendek kidolgozását. Ezeknek a kihívásokat, közös fellépéseket és a megfelelő szakpolitikai válaszokat meghatározó menetrendeknek a kidolgozására közös alkotás révén kerülhet sor;

66. azt javasolja, hogy a harmadik fejezet a zöld innovációt és befektetéseket ösztönözze. A további innováció elengedhetetlen fontosságú a környezetvédelmi és éghajlatváltozási kihívások kezeléséhez. E fejezetben nagyobb szerepet kell biztosítani a kutatásnak a megfelelő szakpolitikai válaszok kialakításában;

67. hangsúlyozza, hogy a harmadik fejezet végrehajtásához egy uniós zöld innovációs menetrend kidolgozása szükséges: egy menetrend az egészséges életmód, a fenntartható társadalom és a körforgásos gazdaság elérése érdekében. A menetrendnek támogatnia kell a kutatást és fejlesztést. Ezt a menetrendet az uniós, nemzeti, regionális és helyi szintű politikai döntéshozóknak, az iparágnak és a tudományos köröknek közösen kell kidolgozniuk, és abban meg kell határozniuk a kihívásokat, a szakpolitikai válaszokat, valamint a közös problémamegoldási megközelítéseket. Egy ilyen menetrend az Európai Bizottságot, a tagállamokat, a városokat és régiókat rendszerszintű innovatív megközelítések alkalmazására, zöld innovációs projektekkel kapcsolatos partnerségek létrehozására, illetve előmozdítására, valamint a kormányzatok által a projektek elindításában betöltött segítő szerep figyelembevételére ösztönözné;

68. azt javasolja, hogy a negyedik fejezet szélesebb körű globális kihívásokkal foglalkozzon. Az olyan nemzetközi fejlemények és stratégiák, mint például a Párizsi Megállapodás, a fenntartható fejlesztési célok, a Biológiai Sokféleség Egyezmény és az ENSZ városfejlesztési menetrendje jelentősen befolyásolják a környezetvédelemmel és éghajlatváltozással kapcsolatos szakpolitikákat. A 8. környezetvédelmi cselekvési program számos prioritása ráadásul csak partnerországokkal együttműködve vagy egy átfogó megközelítés részeként érhető el, ezért a regionális és helyi önkormányzatok decentralizált együttműködésben való részvételre irányuló kapacitásának javítása jelentős előnnyel járhat. Az ipar, a turizmus és a háztartások tevékenysége által okozott szennyezés, valamint a környezeti bűnözés kezeléséhez nemzetközi kötelezettségvállalás szükséges, amelyet összehangolt fellépés követ;

69. hangsúlyozza, hogy a negyedik fejezet végrehajtásához egy nemzetközi környezeti és éghajlatvédelmi menetrend szükséges az EU számára, hogy az képes legyen az említett kihívások kezelésére, és a nemzetközi színtéren a vezető szerep felvállalására a környezet és az éghajlat javát szolgáló gazdasági és kereskedelempolitikák alkalmazásával;

70. azt javasolja, hogy az ötödik fejezet a kommunikációval foglalkozzon, és a hangsúlyt a 8. környezetvédelmi cselekvési program megfelelő végrehajtásának jelentőségével és előnyeivel, valamint a program által a polgárok, a vállalkozások és a környezet számára nyújtott hozzáadott értékkel kapcsolatos tájékoztatásra helyezze. A környezetvédelmi cselekvési program végrehajtását nagymértékben elősegítené, ha a polgárok és az egyéb érdekelt felek jobban megértenék az EU környezetvédelmi prioritásait, a meghozandó intézkedéseket, és az ezek által elérhető konkrét eredményeket.

Kelt Brüsszelben, 2019. február 7-én. Európai Bizottsága elnöke a Régiók Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) hiv.: P8_TA(2018)0100

(2) „A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó 7. környezetvédelmi cselekvési program végrehajtásának félidős értékeléséről”.

(3) Az RB alábbi véleményei: ENVE-V-044 (HL C 271., 2014.8.19., 25. o.); ENVE-V-045 (HL C 271., 2014.8.19., 45. o.); ENVE-V-046 (HL C 415., 2014.11.20., 23. o.); ENVE-VI/001 (HL C 260., 2015.8.7., 6. o.); ENVE-VI/005 (HL C 51., 2016.2.10., 48. o.); ENVE-VI/008 (HL C 240., 2016.7.1., 15. o.); ENVE-VI/011 (HL C 88., 2017.3.21., 83. o.); ENVE-VI/013 (HL C 88., 2017.3.21., 43. o.); ENVE-VI/014 (HL C 207., 2017.6.30., 45. o.); ENVE-VI/015 (HL C 207., 2017.6.30., 51. o.); ENVE-VI/021 (HL C 54., 2018.2.13., 21. o.); ENVE-VI-024 (HL C 54., 2018.2.13., p. 9. o.); ENVE-VI-028 (HL C 361., 2018.10.5., 46. o.); ENVE-VI-029 (HL C 461., 2018.12.21., 30. o.); valamint ENVE-VI-030 (HL C 387., 2018.10.25., 42. o.).

(4) RB-tanulmány: „Úton a 8. környezetvédelmi cselekvési program felé – Helyi és regionális dimenzió”.

(5) EEA, Environmental indicator report 2017. In support of the monitoring of the Seventh Environment Action Programme [Az Európai Környezetvédelmi Ügynökségnek a hetedik környezetvédelmi cselekvési program nyomon követését támogató jelentése a környezeti indikátorokról] (21/2017. sz. EEA-jelentés), EEA, 2015.; Az Európai környezet: Állapot és előretekintés 2015: Összefoglaló jelentés. Európai Környezetvédelmi Ügynökség, Koppenhága.

(6) Az RB véleménye: ENVE-V-046.

(7) Az RB véleménye: ENVE-VI/021.

(8) https://ec.europa.eu/commission/files/report-task-force-subsidiarity-proportionality-and-doing-less-more-efficiently_hu