[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 24.10.2007

COM(2007) 452 végleges

A BIZOTTSÁG HATODIK JELENTÉSE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

a „határok nélküli televíziózásról” szóló 89/552/EGK irányelv alkalmazásáról

A BIZOTTSÁG HATODIK JELENTÉSE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

a „határok nélküli televíziózásról” szóló 89/552/EGK irányelv alkalmazásáról

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

1.1. A jelentés háttere 3

1.2. Az európai televíziós piac alakulása 3

2. Az irányelv alkalmazása 4

2.1. Joghatóság (2. cikk) 4

2.2. Társadalmi szempontból kiemelten jelentős események (3a. cikk) 5

2.3. A televíziós műsorok terjesztésének és gyártásának előmozdítása (4. és 5. cikk) 6

2.4. A reklámszabályok alkalmazása (10–20. cikk) 7

2.5. A kiskorúak és a közrend védelme (2a., 22. és 22a. cikk) 7

2.6. Koordináció a nemzeti hatóságok és a Bizottság között 8

3. Az audiovizuális médiaszolgáltatásokra vonatkozó irányelv tervezete 9

4. Nemzetközi vonatkozások 9

4.1. Bővítés – kilátások 9

4.2. A kulturális sokféleség nemzetközi kerete 10

4.3. Együttműködés az Európa Tanáccsal 10

5. Következtetések 11

1. BEVEZETÉS

1.1. A jelentés háttere

Ezzel a közleménnyel a Bizottság az Európai Parlament, a Tanács és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság rendelkezésére bocsátja a („határok nélküli televíziózásról” szóló) 97/36/EK irányelvvel[1] módosított 89/552/EGK irányelv[2] (a továbbiakban: irányelv) alkalmazásáról összeállított hatodik jelentését, összhangban az irányelv 26. cikkével. E jelentés tárgya az irányelv 2005-2006-os időszak alatti alkalmazása.

A jelentés fő célkitűzése az irányelv referenciaidőszak alatti alkalmazásával kapcsolatos legszembetűnőbb tények ismertetése és elemzése[3]. Mivel a Bizottság az irányelv korszerűsítésére vonatkozóan javaslatot fogadott el, e jelentésben szerepelnek az e jogalkotási javaslattal kapcsolatos legújabb fejlemények is; a javaslatot az együttdöntési eljárás keretében jelenleg a Tanács és a Parlament vizsgálja[4].

1.2. Az európai televíziós piac alakulása

A televíziózás piacán az utóbbi években fontos gazdasági és technológiai jellegű kihívások jelentkeztek. Miközben a hagyományos pénzügyi források, mint a licencdíjak és hirdetési bevételek stabilitást mutattak, a bevételi forrásoknak a szolgáltatási kör szélesedésével összefüggő további diverzifikációja lehetővé tette, hogy a műsorszolgáltatási ágazat tovább javítsa az árbevételben kifejezett általános gazdasági teljesítményét (a rádió- és tévétársaságok 2004-es összes nettó árbevétele 72,8 milliárd eurót tett ki, ami 2003-hoz viszonyítva 7,9 %-os növekedés[5]). Ez a tendencia ugyanakkor nem akadályozta meg a szolgáltatók egyes területeken, például a fizetős csatornák (Pay-TV) esetében bekövetkező koncentrációját, ahol az üzleti feltételek számos esetben nem tették lehetővé, hogy egyidejűleg több szolgáltató jelen legyen az egyes nemzeti piacokon.

A digitális tévéműsor-szolgáltatás és újabban az IPTV, illetve az online tartalom egyéb formáinak fejlődése további változást eredményezett a műsorszolgáltatási ágazatban, amely ma már korábban nem tapasztalt mértékben képes szélesíteni szolgáltatási kínálatát. E technológiai fejlemények a következő években bizonyára továbbra is befolyással lesznek az ágazatra, a szektoron belüli, illetve az új belépők részéről jelentkező fokozottabb verseny formájában is. Egyelőre azonban még lehetetlen megjósolni, hogy a változó technológiai feltételekből mely üzleti modell fog a legtöbbet profitálni. A Bizottság mindenesetre a 2012-es évet jelölte meg az analóg technikáról való leállás céldátumaként[6].

A kibővített Közösségen belül 2006 közepén elérhető szolgáltatások száma meghaladja a korábbi előrejelzéseket. A 122 országos analóg csatorna mellett még kb. 1335 digitális csatorna volt hozzáférhető különféle platformokon keresztül (kábel, műhold, földi sugárzás, IPTV)[7]. E csatornák egy része valamely másik tagállam piacát vette célba, vagy székhelye az Unió területén kívül volt. 2006 közepén 370 ilyen szolgáltatás működött[8]. A nemzeti vagy nemzetközi szinten hozzáférhető csatornák mellett kb. 3000-re becsülik a regionális csatornák számát[9].

A megnövekedett és diverzifikálódott kínálat azonban nem módosította alapvetően a nézők televíziózási szokásait. A nézőközönség természetesen széttöredezettebb lett, miután a nézők bizonyos százaléka átváltott az új digitális csatornákra. Ugyanakkor nem következett be a tévénézésre fordított idő internetfogyasztás javára történő, régóta jósolt csökkenése. Bizonyos országokban (Belgium, Franciaország, Írország, Lengyelország) 2004-hez viszonyítva 2005-ben növekedett a tévézési idő. Továbbra is Magyarországon a legmagasabbak a nézőszámadatok (265 perc/nap), míg Dániában fordítják a legkevesebb időt tévénézésre (153 perc/nap).

2. AZ IRÁNYELV ALKALMAZÁSA

2.1. Joghatóság (2. cikk)

Az irányelv legfontosabb pillére a „származási ország elve”. Ez az elv azt jelenti, hogy szabadon forgalmazhatók az EU-ban mindazok a szolgáltatások, amelyek megfelelnek a szolgáltató székhelye szerinti (származási) ország jogának. Az irányelv 2a. cikkének (2) bekezdése ugyanakkor eltérést tesz lehetővé a 2a. cikk (1) bekezdésétől, amennyiben egy másik tagállamból származó televíziós adás nyilvánvalóan, súlyosan és nyomatékosan megsérti a 22. cikk (1) vagy (2) bekezdését, illetve a 22a. cikket.

Az Egyesült Királyság kormánya e rendelkezés alapján 2004. december 20-án arról értesítette a Bizottságot, hogy be kívánja tiltani az „Extasi TV” néven ismert televíziós szolgáltatást. Az intézkedés indokául a brit hatóság azt jelölte meg, hogy a kérdéses szolgáltatás nyilvánvalóan, súlyosan és nyomatékosan megsértette az irányelv 22. cikkét. A szolgáltatást Spanyolországban található műholdas uplink létesítmények segítségével továbbították, az adás összeállítása és szerkesztése azonban az Olaszországban székhellyel rendelkező Digital World Television (DWT) vállalkozás feladata volt. Ezért bizonytalanság volt abban a kérdésben, hogy mely tagállam – Olaszország vagy Spanyolország – rendelkezik joghatósággal a műsorszolgáltató felett.

Az Egyesült Királyság minden követelménynek eleget tett, mialatt a jogsértések folytatódtak. Az Egyesült Királyság 2005. február 9-i levelében értesítette a Bizottságot, hogy az 1990. évi műsorszolgáltatási törvény (Broadcasting Act) 177. szakasza alapján rendeletet adott ki, amely jogellenessé nyilvánított bizonyos, a kérdéses szolgáltatás egyesült királyságbeli tényleges igénybevételéhez szükséges tevékenységeket. A Bizottság 2005. július 11-i határozata értelmében az Egyesült Királyság által hozott intézkedések az irányelv[10] 2a. cikke (2) bekezdésével összhangban a közösségi joggal összeegyeztethetők.

Szintén problémát okozott a joghatóság meghatározása az RTL-TVi, a Club RTL és a „Plug TV” nevű szolgáltatások esetében, nevezetesen hogy ebben az esetben Belgium vagy Luxemburg rendelkezik-e illetékességgel. A Kapcsolattartó Bizottság 2006. november 15-i ülésén a belga delegáció előterjesztette a kérdéssel kapcsolatos álláspontját. Ezt a többi érdekelt delegációval kapcsolatos vita követte. A delegációk egyetértésre jutottak, hogy szorosabban együttműködnek az ilyen jellegű problémák konkrét megoldásainak megtalálása érdekében[11].

2.2. Társadalmi szempontból kiemelten jelentős események (3a. cikk)

Az irányelv 3a. cikke (1) bekezdésének rendelkezései értelmében a tagállamok hozhatnak olyan rendelkezéseket, amelyek biztosítják, hogy a társadalmi szempontból kiemelten jelentősnek minősülő események közvetítése ne olyan módon történjen, amely az érdeklődők jelentős részét megfosztaná ezen események ingyenes televízióműsor formájában való követésétől. Az irányelv 3a. cikkének (2) bekezdése szerint a Bizottságnak (miután bejelentést kapott) ellenőriznie kell ezen intézkedések közösségi joggal való összeegyeztethetőségét, majd közzé kell tennie az intézkedéseket, amint a tagállamok ténylegesen meghozták azokat.

Az elsőfokú bíróság 2005. december 15-én az Infront kontra Bizottság ügyben[12] hozott határozatban kifejtette, hogy az oktatási és kulturális főigazgató levele, amelyben tájékoztatja a brit hatóságokat, miszerint a Bizottság nem emel kifogást a társadalmi szempontból jelentős események adott országbeli televíziós közvetítésével kapcsolatos intézkedésekkel szemben, az EK-Szerződés 249. cikke értelmében vett határozatnak minősül. Erre támaszkodva a Bíróság eljárásjogi kifogásokra hivatkozva megsemmisítette az említett határozatot, mivel azt nem a bizottsági kollégiumi eljárásra, a feladatkör-átruházásra és a határozatok végrehajtására vonatkozó bizottsági szabályokkal összhangban fogadták el.

Ezen ítéletet követően a Bizottság a bizottsági kollégiumi eljárásra, a feladatkör-átruházásra és a határozatok végrehajtására vonatkozó bizottsági szabályokkal összhangban új határozatot fogadott el a brit intézkedésekről. A Bizottság a tagállami intézkedésekre vonatkozó, Infront-ítélet előtt bejelenetett ellenőrzéseit szintén összhangba hozta a Bíróság megállapításaival, és az irányelv[13] 3a. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Hivatalos Lapban a nemzeti intézkedésekkel együtt közzétételre kerülő bizottsági határozatokat fogadott el.

A Bizottság továbbá az Infront-ítélet után neki bejelentett valamennyi tagállami intézkedéssel kapcsolatban a Bíróság megállapításaival összhangban fog eljárni. Ez történt a Finnország által a Bizottságnak 2006. október 2-án bejelentett intézkedéstervezet esetében is. A Bizottság ezen intézkedéseket a Kapcsolattartó Bizottság kedvező véleményét követően ellenőrzésnek vetette alá. A korábban írtaknak megfelelően az ezen intézkedések közösségi joggal való összeegyeztethetőségéről szóló hivatalos határozatot elfogadták, és a nemzeti szinten hozott intézkedésekkel együtt közzétették[14].

2.3. A televíziós műsorok terjesztésének és gyártásának előmozdítása (4. és 5. cikk)

2006. augusztus 22-én a Bizottság elfogadta az irányelv 4. és 5. cikkének alkalmazásáról szóló hetedik közleményét. A jelentés az EU akkori 25 tagállamának 2003. és 2004. évi helyzetét tekinti át[15].

A 25 tagú Unióban az európai alkotásoknak szentelt átlagos sugárzási idő 2003-ben 65,18%-ot, 2004-ben 63,32%-ot tett ki, ami négy év (2001–2004) alatt 3,63 százalékpontos csökkenést jelent. Hat évet (1999–2004) tekintve azonban a műsorra tűzött európai alkotások aránya összességében 2,64 százalékkal emelkedett. Az irányelv 4. cikkének körébe tartozó adatok értékelése során két tényezőt kell figyelembe venni. Először: a 2004. évi értékek tartalmazzák az EU-hoz 2004-ben csatlakozó tíz tagállam adatait is. Másodszor: változás történt a számítási módszerben, ugyanis jelenleg a 3 % alatti nézőszámaránnyal rendelkező másodlagos csatornákat is figyelembe veszik az európai művek átlagos részesedesésének kiszámításánál. Az adatok szerint a rövid távú, kismértékű csökkenés ellenére az EU-ban a műsorra tűzött európai alkotások aránya jóval az összes számításba vett adásidő 60 % felett stabilizálódott. Különösen a felmérésben most először részt vevő tíz tagállam eredményei adnak okot optimizmusra. Figyelmet érdemel továbbá, hogy a megfelelési arány az EU egészét tekintve a vizsgált időszakban több mint 4 százalékponttal emelkedett. Az irányelv 4. cikkének európai szintű alkalmazása tehát összességében kielégítő volt.

A független gyártók által készített európai alkotások részaránya az EU-25-ök körében 2003-ban 31,39 %, 2004-ben pedig 31,50% volt.

Kiemelendő, hogy e tekintetben alig mutatható ki különbség az EU-15-ök, illetve a 2004-ben csatlakozott tíz új tagállam csatornái között, mely utóbbiak még az EU-15-ök csatornáinál (31,47%) is magasabb, 31,55%-os teljesítményt mutattak. A korábbi vizsgálati időszakokkal összevetve hat egymást követő év (1999-2004) átlagában 6,25%-os csökkenés következett be.

A független gyártók által készített új európai alkotások sugárzási aránya azonban továbbra is viszonylag magas (az összes számításba vett adásidő több mint egyötöde).

Így a független gyártók által készített európai alkotások aránya jóval meghaladja az irányelv 5. cikkében kitűzött 10 %-os célt.

2.4. A reklámszabályok alkalmazása (10–20. cikk)

A vizsgált időszakban a Bizottság főként a reklámszabályok megsértésével kapcsolatban folytatott jogsértési eljárásokat. Ezek a polgárok panaszai alapján, vagy a megbízott független tanácsadó általi időszakos figyelést követően indultak el. Az említett független tanácsadó olyan releváns tényeket és bizonyító adatokat tartalmazó nemzeti jelentéseket készített, amelyek bemutatják, hogy bizonyos tagállamok műsorszolgáltatói meghatározott időszak alatt konkrétan hogyan alkalmazták a televíziós reklámokra vonatkozó kvantitatív szabályokat. 2006-ban öt tagállam helyzetét vizsgálták meg, és a megfelelő jelentéseket szabályosan beterjesztették a Bizottságnak, amely intézkedni fog a szükséges nyomon követést illetően.

A független tanácsadó által készített monitoring jelentés alapján a Belga Királyság részére 2004-ben megküldött, részletes indoklást tartalmazó jelentést követően a Bizottság részletes eszmecserét folytatott a belga hatóságokkal. Mivel a szabályozó hatóságok a felelősségi körükbe tartozó műsorszolgáltatási tevékenységek felügyelete és ellenőrzése terén időközben jelentős fejlődést mutattak, a Bizottság 2006. április 4-én az ügy lezárása mellett határozott[16]. A futballközvetítések során bevezetett (mini-spot néven is ismert) rövid reklámbejátszások kapcsán – melyeket az irányelv szabályaival ellentétesnek minősítettek – Olaszországhoz hivatalos értesítést juttattak el. Az irányelv szabályainak be nem tartása miatt megindított ezen eljárást a Bizottság végül 2006. december 12-én zárta le, miután Olaszország módosította a TV-reklámokra vonatkozó jogszabályokat[17].

2.5. A kiskorúak és a közrend védelme (2a., 22. és 22a. cikk)

2004-ben a Bizottság tájékoztatta az Asociación Nacional para la Protección y el Bienestar de los Animales (ANPBA, spanyol állatvédő egyesület) szervezetet, hogy – mivel az ilyen programokat vevő országok egyikéből sem érkezett olyan panasz, amelyben jelezték volna az irányelv 2a. cikkének (2) bekezdésében rögzített vételi szabadság elvétől való eltérési szándékukat – elutasítja e szervezetnek a bikaviadalok spanyol műsorszolgáltatók általi közvetítésének betiltására vonatkozó kérését. Az ANPBA ezen levél kézhezvételét követően panaszt nyújtott be az ombudsmanhoz. Ez utóbbi az ügy kivizsgálását követően nem talált a panasz kezelése során a Bizottság általi hivatali visszásságra utaló nyomot, ezért 2006. január 12-én kelt határozatával[18] az ügyet lezárta. Időközben a Bizottság lezárta az ügyet[19].

2006. december 20-án az Európai Parlament és a Tanács ajánlást fogadott el a kiskorúak és az emberi méltóság védelméről, valamint a válaszadási jogról. Az ajánlás a korábbi 1998-as tanácsi ajánlásra épül, amely hatályban marad. Tárgyi hatálya a következőkkel egészül ki: médiaismeretek; a szabályozó (önszabályozó vagy társszabályozó) szervek közötti, a tapasztalatokra és a bevált gyakorlati megoldásokra vonatkozó információcsere; a diszkrimináció elleni, minden médiára kiterjedő fellépés; valamint az online médiára vonatkozó válaszadási jog. A Bizottság rendszeres jelentéseket készít az ajánlás végrehajtásáról és hatékonyságáról, szükség esetén pedig felülvizsgálja azt.

2.6. Koordináció a nemzeti hatóságok és a Bizottság között

A Kapcsolattartó Bizottság 2005. április 6-án (22. ülés), 2005. október 14-én (23. ülés) és 2006. november 15-én (24. ülés) tartotta üléseit. A 2004. október 21-én tartott 21. ülésen a Kapcsolattartó Bizottság úgy határozott, hogy az átláthatóság növelése érdekében nyilvánosan hozzáférhetővé teszi jegyzőkönyét. Ezek most megtalálhatók a Bizottság weboldalán[20].

A bizottság figyelemmel kísérte a határok nélküli televíziózásról szóló irányelv felülvizsgálatának előkészületeit, több alkalommal foglalkozott joghatósági kérdésekkel, és általánosságban nyomon követte az irányelv alkalmazásával kapcsolatos kérdéseket. A 24. ülés alkalmával a luxemburgi és belga delegációk késznek mutatkoztak megoldást találni annak biztosítsára, hogy a CLT vállalkozás betartsa a belgiumi francia közösség szabályozása szerinti, audiovizuális produkciókra vonatkozó kötelezettségeit. A bizottság ugyanezen ülés alkalmával kedvező véleményt adott az irányelv 3a. pontja szerinti finn intézkedésekre (kiemelt események).

Az Európai Unión kívüli országok műsorszolgáltatói, mint például az Al Manar vagy a Sahar 1 csatorna által megvalósított gyűlöletkeltést tárgyaló 2005. márciusi ülést követően Reding biztos 2006 márciusára összehívta a Nemzeti Szabályozó Hatóságok Magas Szintű Csoportjának éves ülését. Számos kérdést megvitattak, többek között néhány 2005 márciusában tett olyan kötelezettségvállalás nyomon követését, amelyek az Európai Unió alapjogi chartájában, illetve az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményben rögzített alapvető jogokat hivatottak biztosítani.

3. AZ AUDIOVIZUÁLIS MÉDIASZOLGÁLTATÁSOKRA VONATKOZÓ IRÁNYELV TERVEZETE

2005 decemberében fogadták el az audiovizuális szolgáltatásokat szabályozó, modernizált irányelvre vonatkozó jogalkotási javaslatot[21]. Ezt 2003-ban és 2005-ben összesen két nyilvános konzultáció, valamint 2006 szeptemberében az érdekelt felek részvételével Liverpoolban megtartott konferencia előzte meg[22].

A jogalkotási javaslatot jelenleg a Parlament és a Tanács az együttdöntési eljárás keretében tárgyalja. A bizottsági javaslatra vonatkozó 2006. májusi első megbeszélést követően a Tanács a finn elnökség ideje alatt, 2006. november 13-án egy általános megközelítést fogadott el.

A Parlament 2006. december 13-án első olvasatában nagy vonalakban megerősítette a bizottsági javaslatot, ennek során a hatály, a társ- és önszabályozás, az európai alkotások és a kétpilléres megközelítés tárgyában egyértelmű konszenzus állt fenn. Az elfogadott módosítások javasrészt összhangban vannak a Tanács általános megközelítésével[23]. A Bizottság 2007. március 29-én fogadta el módosított javaslatát. A közös álláspontról szóló politikai megállapodást 2007. május 24-én, a német elnökség ideje alatt fogadták el[24].

4. NEMZETKÖZI VONATKOZÁSOK

4.1. Bővítés – kilátások

Románia és Bulgária 2007. január 1-jei csatlakozásával az EU a felülvizsgálati időszakban 25-ről 27-re növelte tagállamai számát.Az Unió és az (akkor még) csatlakozásra váró országok között a kapcsolatok az előcsatlakozási stratégiáknak megfelelően alakultak. A Bizottság nyomon követte a folyamatot, melynek során kiemelt figyelmet fordított azon adminisztratív és igazságügyi kapacitások fejlesztésére, amelyek az irányelv végrehajtásához szükségesek.

Jelenleg Horvátország, Törökország és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság a tagjelölt országok. Az EU hivatalosan 2005. október 3-án kezdte meg a csatlakozási tárgyalásokat Horvátországgal és Törökországgal. A Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal folytatott tárgyalások még nem kezdődtek meg.

Ami a Nyugat-Balkán országait illeti, az Európai Tanács több alkalommal is hangsúlyozta kilátásaikat az EU-tagság elérésére. A Bizottság az Európa Tanáccsal együttműködésben arra törekszik, hogy ezekben az országokban az audiovizuális politikák fokozatosan közeledjenek az európai médiaszabályokhoz.

4.2. A kulturális sokféleség nemzetközi kerete

A vizsgált időszakban fontos intézkedéseket hoztak az európai audiovizuális politika közös célkitűzéseinek megerősítésére, amelyek nemzetközi szinten erősítik a kuturális sokféleséget.

A Közösség 2006. december 18-án ratifikálta az UNESCO közgyűlése által 2005. október 20-án elfogadott, a kulturális kifejezések sokszínűségek védelméről és előmozdításáról szóló egyezményt, melynek révén döntő mértékben hozzájárult az egyezmény gyors hatályba lépéséhez (a 30. ratifikációs okmány letétbe helyezése után 3 hónappal, azaz 2007. március 18-án) és a végrehajtási folyamat elindításához.

Az EU továbbá – az 1995 óta 13 újabb tagállam csatlakozása nyomán – a Világkereskedelmi Szervezet (WTO) 17 tagállamával folytatott tárgyalásokat a szolgáltatások kereskedelméről szóló általános egyezmény (GATS) keretében tett szolgáltatáskereskedelmi kötelezettségvállalások módosításáról annak érdekében, hogy ezeket az EU-12-ek kötelezettségvállalásaival összehangolja és egységes EK-szintű kereskedelmi kötelezettségvállalási jegyzékbe foglalja (az EU25-ök egységes GATS-kötelezettségvállalási jegyzéke). E tárgyalások eredménye a kulturális sokszínűség szempontjából pozitív: a GATS alapján az audiovizuális ágazat jelenleg a kibővült EU egészében egységes garanciákat élvez (azaz nincsenek piacrajutási és nemzeti elbánásra vonatkozó kötelezettségvállalások); a 25 tagállam számára explicit módon egyértelművé tették, hogy a tartalomszolgáltatás nem tartozik a telekommunikációs szolgáltatásokra vonatkozó kötelezettségvállalások hatálya alá, és biztosítékokat hoztak létre annak érdekében, hogy a számítógépes és hozzá kapcsolódó szolgáltatások segítségével megvalósított audiovizuális szolgáltatásokat kivegyék a számítógépes szolgáltatásokra vonatkozó kötelezettségvállalások hatálya alól.

4.3. Együttműködés az Európa Tanáccsal

A Bizottság megfigyelőként vesz részt a médiaügyi és új kommunikációs szolgáltatásokkal foglalkozó operatív bizottság (CDMC) ülésein. A CDMC koordinálja a médiával és kommunikációs kérdésekkel foglalkozó valamennyi szakértői csoport és alárendelt szervezet munkáját. E szervezetek közül a Határokon Átnyúló Televíziózás Állandó Bizottsága a leginkább illetékes, amelynek feladata az Európa Tanács határokon átnyúló televíziózásról szóló egyezménye végrehajtásának felügyelete. E bizottság nemrégiben előkészítő munkába kezdett az egyezmény felülvizsgálata tárgyában a Bizottság megfigyelőjének részvétele mellett. Olyan döntés született, hogy fenntartják a két jogi eszköz közötti, a két intézmény által hosszú évek óta szorgalmazott konzisztenciát.

Az Európai Bizottság szinén elindított egy kezdeményezést, amelynek célja az európai audiovizuális szabályozási normákkal kapcsolatos tájékozottság növelése a Nyugat-Balkánon, valamint az Európa Tanáccsal együttműködésben a szakpolitikai reformok támogatása. A nyugat-balkáni országokban és Brüsszelben szemináriumsorozatot szerveztek, amely lehetővé tette az európai szabályozási normákkal, illetve az egyes nyugat-balkáni országok aktuális médiapolitikai helyzetével kapcsolatos tapasztalatcserét. E kezdeményezés legfőbb eredményeként megerősödött a regionális együttműködés, és nagyobb figyelmet kapott az európai normák médiaszabadság terén betöltött szerepe, illetve az audiovizuális területre érvényes közösségi vívmányok [25].

5. KÖVETKEZTETÉSEK

Az irányelv továbbra is hatékonyan biztosítja az Európai Unióban a televíziós szolgáltatások nyújtásának szabadságát. A Bizottság a szerződés őreként továbbra is felügyeli az irányelv hatékony végrehajtását, és szükséges esetben intézkedéseket hoz ennek biztosítása érdekében. Az irányelv 4. és 5. cikkének alkalmazásáról szóló hetedik közlemény általánosságban kielégítő eredményeket jelez azzal kapcsolatban, hogy a csatornák mennyiben tesznek eleget az európai alkotásokra vonatkozó követelményeknek. Ezzel párhuzamosan az új audiovizuális szolgáltatások – például az igény szerinti (on-demand) szolgáltatások – kifejlesztése számára teret nyitó technológiai és piaci fejlemények azt igazolják, hogy szükség van az EU jogi keretének korszerűsítésére. Erre akkor kerül majd sor, ha véglegesen elfogadják az audiovizuális médiaszolgáltatásokra vonatkozó módosított irányelvet.

[1] HL L 202., 1997.7.30., 60. o.

[2] HL L 298., 1989.10.17., 23. o.

[3] E jelentés az ötödik alkalmazásról szóló jelentés (COM(2006) 49 final) utáni soronkövetkező dokumentum.

[4] Az irányelv korszerűsítésével kapcsolatos részletes információk a következő weboldalon olvashatók:http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm.

[5] Az European Audiovisual Observatory 2006-os évkönyve.

[6] A 2005. május 24-i COM (2005) 204 végleges közlemény.

[7] Az European Audiovisual Observatory 2006-os évkönyve.

[8] Az European Audiovisual Observatory 2006-os évkönyve.

[9] Az European Audiovisual Observatory 2006-os évkönyve.

[10] C(2005) 2335 végleges.

[11] Lásd alább a 2.6 bekezdést.

[12] T-33/01. sz. ügy, EBHT 2005., II-05897. o.

[13] 2007. június 25-i, még nem közzétett határozatok.

[14] A finn kormány 2007. február 22-én hozta meg a végleges intézkedéseket, melyeket 2007. március 26-án jelentett be a Bizottságnak.

[15] A Bizottság jelenleg dolgozik az irányelv 4. és 5. cikkének 2005-2006. évi alkalmazásáról szóló nyolcadik közleményén.

[16] A jelentésben szereplő adatok szerint többségében flandriai műsorszolgáltatók követtek el jogsértést az irányelvvel kapcsolatban. Azóta jelentős fejlődés következett be a műsorszolgáltatók felügyeletében és a flamand médiarendeletben rögzített szabályok általuk való betartásában. Ezenkívül a flamand kormány 2006. február 10-én létrehozta a flamand médiaszabályozó testületet (Vlaamse Regulator voor de Media), amely a korábbi Commissariaat van de Media nevű hatóságnál szélesebb hatáskörrel rendelkezik.

[17] Lásd különösen az 538/01/CSP sz. rendelet 4. cikkének a 250/04/CSP sz. rendelettel történt módosítását.

[18] A 3133/2004 JMA sz. Európai Bizottság elleni panasz ügyében hozott határozat az alábbi címen olvasható: http://www.ombudsman.europa.eu/decision/en/043133.htm.

[19] A határozatot 2005. október 12-én hozták.

[20] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm.

[21] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm.

[22] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/index_en.htm.

[23] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2006-0559+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN.

[24] További információk:http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm

[25] http://ec.europa.eu/avpolicy/ext/enlargement/index_en.htm