1. Tunézia átmenetének támogatása: az EU stratégiai prioritása

Öt évvel a Ben Ali elnök önkényuralmi rendszerének felszámoló 2011. évi forradalom után Tunézia demokratikus átmenete kritikus fordulóponthoz érkezett. A tunéziai nép lépéseket tett a szólásszabadságon, az átlátható és mindenkire érvényes választásokon, a hatalmi ágak szétválasztásán, a jogállamiságon, valamint az emberi jogok és alapvető szabadságjogok tiszteletben tartásán alapuló modern demokrácia felé vezető úton. A különböző politikai vezetők, az ország élénk civil társadalma és a lakosság egésze tanúbizonyságot tett azon elhatározásáról, hogy kialakítson egy pluralista társadalmat, amelyben minden tunéziai – férfiak és nők egyaránt – élvezheti az egyéni szabadságot és a gazdasági és politikai életben való nagyobb mértékű részvételt. E munka elismeréseként 2015 decemberében a Nemzeti Párbeszéd Kvartett kapta a Nobel-díjat.

A Tunéziában tapasztaltak reményre adnak okot Európa országainak közvetlen szomszédságában, ahol több ország is instabilitással, erőszakkal és az önkényuralmi rendszerek visszatérésével kénytelen szembesülni. A forradalom által elhozott tagadhatatlan változások ellenére a politikai, gazdasági és biztonsági nehézségek továbbra is hatással vannak a tunéziaiak életére, ami veszélyezteti az átmenet megvalósíthatóságát.

Az EU stratégiai érdeke, hogy szomszédja egy erős, demokratikus és stabil Tunézia legyen. Az EU Tunézia támogatása iránti folyamatos elkötelezettsége a demokrácia felé vezető átmenet megvalósítása érdekében tükrözi a felülvizsgált európai szomszédságpolitika (ENP) irányvonalait, amely politika az EU szomszédainak sajátos helyzetéhez igazított differenciált megközelítések kialakításának szükségességét hangsúlyozza. Ennélfogva olyan, az ország sajátos körülményeihez igazított uniós válaszra van szükség, amely a szakpolitikai területek széles körét fedi le, és ezáltal segíti az átmenet során felmerülő számos kihívás megoldását, valamint az EU és Tunézia közötti, már most is előrehaladott partnerségből fakadó lehetőségek teljes körű kibontását lehetővé tevő kezdeményezések kezelését.

2. Sérülékeny átmenet: Tunézia válasza az összetett és egyre nagyobb kihívások kezelése terén

A tunéziai átmenet törékeny, és komoly kockázatokkal néz szembe. A legtöbb tunéziait ráadásul több, egymással kapcsolatban álló kihívás akadályozza abban, hogy kiélvezze az új demokratikus rendszer és a kapcsolódó szabadságjogok minden előnyét.

2015-ben terrorista támadások sora vette célba az idegenforgalmi ágazatot és a biztonsági intézményeket. A Ben Guerdane határváros ellen Líbiából indított 2016. márciusi támadás jól illusztrálja az egyre növekvő biztonsági fenyegetést, amelyet a határokon átívelő fegyver-, kábítószer- és embercsempészet, valamint a Líbia instabilitását kihasználó, egyre nagyobb mértékben szervezett csoportok jelentenek.

A progresszív alkotmány elfogadását és a 2014. évi választások sikeres megrendezését követően a tunéziai hatóságok a szükséges intézményi, jogi és közigazgatási reformok végrehajtásának, valamint az azonnali társadalmi-gazdasági és biztonsági problémák kezelésének bonyolult feladatával szembesültek. A reformok végrehajtásában tapasztalható késedelmet a parlament prioritásainak nagy száma, korlátozott kapacitása és erőforrásai, valamint az átfogó demokratikus folyamathoz elengedhetetlen széles körű konzultáció okozza. Ezek az okok egyben azt is jelzik, hogy a még mindig nem teljes körű átmenethez még nagyobb politikai eltökéltségre van szükség. Az alkotmánybíróság és a demokrácia megerősítését szolgáló független szervek felállítása továbbra is sürgős feladat. A kínzás és bántalmazás állítólagos újabb esetei ráirányítják a figyelmet arra, hogy a jogi és közigazgatási gyakorlatok terén jelentős változásokat kell végrehajtani, hogy az alkotmány által biztosított jogok és szabadságjogok az átlagos polgárok számára is érzékelhető valósággá váljanak. A 2017 márciusában tartandó helyhatósági választások fontos mérföldkövet jelentenek majd a demokratikus folyamatban.

2011 óta a tunéziai gazdaságot számos komoly sokkhatás érte, és ennek eredményeként jelentősen visszaesett a gazdasági növekedés, makrogazdasági egyensúlyhiány alakult ki, valamint nőtt a munkanélküliség, a szegénység (a tunéziaiak 15%-a a szegénységi küszöb alatt él) és az informális gazdasági tevékenység aránya. Mindez tovább nehezítette a már a forradalom előtt is meglévő és azóta is fennálló, az átlagos tunéziaiak, különösen a fiatalok és a kevésbé fejlett térségekben élők körében elégedetlenséget ébresztő társadalmi-gazdasági nehézségek kezelését, ami bizonyos esetekben társadalmi nyugtalansághoz vezet. A Parlament előtt tartott első beszédében Juszef al-Sáhid, az újonnan kinevezett kormányfő elismerte ezen kihívások meglétét. Ennek ellenére Tunéziának továbbra is megvan mindene ahhoz, hogy demokratikus eredményeit gazdasági sikerre fordítsa: fiatal, képzett és dinamikus lakosság, stratégiailag fontos földrajzi elhelyezkedés, régóta fennálló ipari múlt sikeres export-orientált vállalkozásokkal és kiaknázatlan természeti erőforrások, például napenergia. Sürgősen szükség van kulcsfontosságú strukturális reformokra a makrogazdasági stabilizálás végrehajtásához, a fenntartható gazdasági növekedés és a vállalkozó szellem ösztönzéséhez, a közigazgatás hatékonyabbá tételéhez, a korrupció elleni küzdelemhez, az oktatásnak, a készségfejlesztésnek és a szakképzésnek a munkaerőpiac igényeihez való hozzáigazításához, valamint a közkiadások és a vagyon igazságosabb elosztásához.

Az egymást követő kormányok elkötelezettek a strukturális reformok felgyorsítása iránt. A civil társadalom, beleértve a szociális partnereket is, széles körben elismeri a reformok szükségességét, még akkor is, ha a politikai, társadalmi és közigazgatási ellenállás elkerülhetetlen, és valós aggályokon alapul. A fenntartható, hatékony és átfogó átmenetekhez idő és kitartás szükséges, mivel a bizalom és a stabilitás kialakítása érdekében az embereknek kézzel fogható eredményeket kell látniuk. Ezért szükséges és elvárt az EU erőteljes támogatása.

Az alkotmány rendelkezéseinek végrehajtása, a demokratikus intézményi keretrendszer és a gazdaság megreformálásának befejezése érdekében a tunéziai kormány számos törvényt javasolt, amelyek közül a parlament néhányat már el is fogadott. A romló biztonsági környezet határozott kezelésére tett erőfeszítésként számos rendkívüli biztonsági intézkedést hoztak. Ezek között szerepel egy új terrorizmusellenes törvény is, amely – meg kell említenünk – az emberi jogok tiszteletben tartása tekintetében bizonyos aggályokat vet fel. A tunéziai hatóságok ezenkívül a terrorizmus elleni küzdelemre és a radikalizálódás megakadályozására irányuló nemzeti stratégia kialakításán is dolgoznak. A nemzetközi partnerekkel (beleértve az EU-t is) folytatott párbeszéd és együttműködés jelentős mértékben javult.