Az európai szemeszter 2011. évi kezdete óta az országspecifikus ajánlások több mint kétharmadának végrehajtásában történt legalább „némi haladás” (1. ábra). Az ajánlások többéves értékelése pozitívabb, mint az évenkénti előrehaladás értékelése (lásd a 2. ábrát), ami megerősíti, hogy végső soron végrehajtás alatt állnak fontos reformok, de sok esetben időigényes a folyamat. A végrehajtás eltérő üteme gyakran azt tükrözi, hogy egyes területeken sürgős a haladás, de arra is utal, hogy konszenzus kialakítására van szükség, főként ha a reformok előnyei nem egyenletesen oszlanak meg. Például, a tagállamok az évek során a pénzügyi szolgáltatások, a költségvetési politika és a költségvetési irányítás terén érték el a legnagyobb haladást, ami azt tükrözi, hogy a gazdasági és pénzügyi válságra reagálva az államháztartások és a pénzügyi ágazat stabilizációja élvezett prioritást, amelyhez határozott szakpolitikai intézkedésekre volt szükség. Hasonlóképpen a határozatlan idejű szerződéseken alapuló munkahelyteremtés előmozdítására és a munkaerőpiaci szegmentáció megszüntetésére irányuló lépések megmutatkoznak a vonatkozó ajánlások végrehajtása terén elért stabil eredményekben. Másrészről a tagállamok még nem foglalkoztak teljes mértékben az adórendszerek olyan hiányosságaival, mint a szűk adóalap. További intézkedésekre van szükség az egészségügy és a tartós ápolás-gondozás területén is. A reformok ezen a területen időigényesek, tekintettel a kihívások nagyságrendjére és az adminisztratív struktúrákra gyakorolt potenciális hatásokra (3. ábra).

A Bizottság továbbfejlesztett költségvetési eszközöket javasol, hogy további támogatást nyújtson a tagállamoknak az egyeztetett reformok végrehajtásában. A Bizottság 2015 óta technikai segítséget nyújt Strukturálisreform-támogató Szolgálatán keresztül, hogy javuljon a tagállamokban a növekedésösztönző reformok kialakítása és végrehajtása. A strukturálisreform-támogató program elindítása óta a tagállamok támogatás iránti kérelmei jelentős mértékben meghaladták az éves ciklusokban rendelkezésre álló finanszírozás összegét. 2017-ben 24 tagállam nyújtott be támogatás iránti kérelmet, és a finanszírozás céljából kiválasztott projektek döntő része az európai szemeszter során azonosított kihívások kezelésére irányul(). A Bizottság a gazdasági és monetáris unió elmélyítéséről szóló, 2017. december 6-i javaslataiban szót emelt ezen technikai támogatás megerősítése mellett, és bemutatott egy, a reformok végrehajtását segítő kísérleti eszközt, amely új pénzügyi támogatási lehetőségeket kínál a tagállamok számára(). E kezdeményezésekre építve a Bizottság június elején a 2020 utáni többéves pénzügyi keret számára egy új, egyszerűsített eszközt mutat be, amely a nemzeti reformvállalások végrehajtásához mind technikai, mind pénzügyi támogatást biztosít, annak érdekében, hogy javuljon a gazdasági és monetáris unió ellenálló képessége.

A jelenlegi Bizottság megbízatása során az európai szemeszter egyre egyszerűbb és inkluzívabb lett, mivel a Bizottság jelentős erőfeszítéseket tett az országspecifikus ajánlások végrehajtásának és az azokkal kapcsolatos nemzeti szerepvállalásnak a megerősítésére. A Bizottság számos intézkedést hozott annak biztosítására, hogy a folyamat egyszerűbbé váljon, az ajánlások relevánsabbak és célzottabbak, elemzésük alapjai szilárdabbak legyenek, és több lehetőség legyen a párbeszédre. A hozott intézkedések közé tartozik a tagállamokban lévő európai szemeszterrel foglalkozó tisztviselők hálózatának létrehozása, a Bizottság és a tagállamok között több és szorosabb kapcsolat kialakítása az igazgatás minden szintjén, valamint politikai szinten Brüsszelben és a tagállamokban egyaránt, továbbá a szociális partnerekkel és az érdekeltekkel folytatott inkluzív párbeszéd. A legutóbbi országjelentések közzététele óta konzultatív találkozókra került sor a nemzeti hatóságokkal, a szociális partnerekkel és más érintett érdekeltekkel egész Európában annak megvitatása céljából, hogy a jelentésekben azonosított fő kihívásokat hogyan lehet országspecifikus ajánlásokba átültetni. A Bizottság folytatta azon gyakorlatát, hogy az országjelentések közzététele előtt konzultál a tagállamokkal az országjelentések elemző részeiről. A Bizottság erőfeszítései ellenére a tagállamok által az ajánlások végrehajtása terén elért eredmények továbbra is elmaradnak a várakozásoktól.

Az ajánlások a legutóbbi országjelentésekben bemutatott átfogó elemzésekre építenek, amelyek a hosszú távú növekedésre nézve több kihívást is kiemelnek. Európának olyan strukturális reformokat kell végrehajtania, amelyek javítják az üzleti környezetet és a beruházásokat lehetővé tévő feltételeket biztosítanak, különösen termék- és szolgáltatáspiaci reformok, az innováció támogatása, a kis- és középvállalkozások finanszírozáshoz való hozzáférésének javítása, a közintézmények jogállamiság tiszteletben tartásával történő megerősítése és a korrupció elleni küzdelem révén. Európának emellett olyan reformokat kell támogatnia, amelyek felkészítik munkavállalóit a jövőre és a növekvő digitalizációra, csökkentik a jövedelmi egyenlőtlenségeket és elősegítik a foglalkoztatási lehetőségek megteremtését, különösen a fiatalok esetében. Végül, de nem utolsósorban Európának olyan reformokra van szüksége, amelyek megerősítik a hosszú távú kihívásokkal, például a demográfiai tendenciákkal, a migrációval, a dekarbonizációval és a természeti erőforrásokra nehezedő terheléssel szembeni gazdasági ellenálló képességét. Csak az ellenálló gazdaságok biztosíthatják a hosszú távú gazdasági konvergenciát és a szociális egyenlőtlenségek csökkentését.

Amint azt Juncker elnök az Unió helyzetéről szóló 2017. évi beszédében hangsúlyozta: Európának addig kell megjavítania a tetőt, amíg süt a nap. A Bizottság 2018. évi országspecifikus ajánlásokra vonatkozó javaslatai teljes mértékben ki kívánják használni a kedvező gazdasági kilátásokat, és a szükséges strukturális reformok végrehajtása és a következetes költségvetési politika folytatása során iránymutatást nyújtanak a tagállamoknak. A közelmúltbeli pozitív tendenciákra építve folytatódniuk kell a tagállamok közötti és azokon belüli gazdasági és társadalmi konvergencia előmozdítására irányuló erőfeszítéseknek. Noha a válság örökségének felszámolása és az egyensúlyhiányok korrekciója prioritás marad több országban, a javasolt ajánlások előretekintőbb megközelítés előmozdítására törekszenek és a fenntartható, inkluzív és hosszú távú növekedés alapjának megteremtésére helyezik a hangsúlyt. Ugyanakkor ösztönzik a sokkokkal szembeni sebezhetőség és az alkalmazkodóképesség kezelését célzó reformok megvalósítását, mivel ezek továbbra is kulcsfontosságúak a jövőbeli hirtelen visszaesések elkerüléséhez.

Az évtized során most növekszik leggyorsabban Európa gazdasága, amit a rekordmagas foglalkoztatás, a felélénkülő beruházások és a javuló államháztartások támogatnak. A jelenlegi kedvező feltételek lehetőséget teremtettek arra, hogy Európa gazdaságait erősebbé és ellenállóbbá tegyük. Jelenleg egy kivételével az összes tagállam a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A Bizottság 2018. tavaszi gazdasági előrejelzése szerint a növekedés erőteljes, de némileg lassabb ütemben folytatódik, mivel a globális pénzügyi piaci volatilitás és a kereskedelmi protekcionizmus egyre inkább kockázatot jelent a gazdaság bővülésére nézve. Ezek a folyamatok emlékeztetnek arra, hogy nincs helye a megelégedettségnek: ideje felkészíteni az Uniót és tagállamait a jövő kihívásaira.

Az európai szemeszter és az országspecifikus ajánlások éves iránymutatást nyújtanak a nemzeti reformokhoz. Múlt novemberben, a 2018. évi ciklus kezdetekor az éves növekedési jelentés() azonosította az Unió és tagállamai gazdasági és szociális prioritásait az elkövetkező évre. Kiemelte, hogy a beruházásélénkítés, a strukturális reformok és a felelős költségvetési politikák „bűvös háromszöge” kézzelfogható eredményeket hoz. Az idei országspecifikus ajánlások továbbra is tükrözik ezeket a kiemelt szakpolitikai prioritásokat, ugyanakkor figyelembe veszik a kedvező gazdasági és szociális helyzetet. A Tanács által 2018. május 14-én elfogadott, az euróövezet gazdaságpolitikájára vonatkozó ajánlás() szintén egyértelmű iránymutatást nyújtott az ajánlások előkészítéséhez minden érintett ország esetében.

Éves nézőpontból a végrehajtás terén elért eredmények kevésbé kielégítőek, mivel a különböző szakpolitikai területeken egyenetlen a haladás. A tavalyi évhez képest a tagállamok a pénzügyi ágazatuk megreformálásában érték el a legnagyobb haladást, például a pénzügyi feltételek javítása, a nemteljesítő hitelek tartós szanálása és a banki felügyelet javítása révén. Az aktív munkaerőpiaci intézkedések terén is érdemi haladás történt, mivel ezek egyre sokrétűbbé váltak és általánosságban az egyéni igények testreszabottabb megközelítésére helyezték a hangsúlyt. A kutatás és fejlesztés is egyre több támogatást kap a kormányok állami kutatási és fejlesztési tevékenységek finanszírozására irányuló erőfeszítései, a magánszektor nagyobb jövedelmezősége és a javuló finanszírozási feltételek révén. Másrészről az adókijátszás elleni küzdelem, az adóigazgatás javítása, az adókikerülés kezelése és a korrupció elleni küzdelem vegyes eredményeket mutatott. Mérsékelt haladás volt elkönyvelhető az elöregedő népesség által az államháztartás fenntarthatósága szempontjából jelentett kihívások kezelése terén is. Ezzel a szakpolitikai területtel nagyszámú ajánlás foglalkozik, de csak korlátozott volt a haladás. Az oktatási reformok, különösen a hátrányos helyzetű csoportok hozzáférésének javítására és az oktatás általános minőségének javítására irányuló reformok továbbra is kihívást jelentenek, mivel korlátozott volt a haladás azon tagállamok többségében, amelyek 2017-ben erre a területre vonatkozó ajánlást kaptak (lásd a 3. ábrát és a 2. függeléket).

3. ábra: Az országspecifikus ajánlások végrehajtásának legmagasabb és legalacsonyabb szintjét mutató szakpolitikai területek

A makrogazdasági egyensúlyhiányok korrekciója folytatódik, de néhány tagállamban az egyensúlyhiány különböző forrásait továbbra sem kezelték, és új kockázatok alakultak ki. Noha az euróövezet nagy folyófizetésimérleg-többlete stabilizálódott, a haladás országról országra eltérő. A korábbi nagy folyófizetésimérleg-hiányokat több országban is kiigazították, miközben más országokban nagyjából változatlanul tartós többlet áll fenn. Egyes országokban továbbra is tartósan magas a magánszektor adósságállománya, az államadósság és a külső adósság. A hitelállomány-leépítés egyenetlen ütemben zajlik, a gyorsabb csökkenés nem mindig a magasabb adósságnál következik be. Az adósság stabil csökkenő pályán tartása kulcsfontosságú a sebezhetőség határozott csökkentéséhez egy olyan környezetben, ahol a monetáris politikai feltételek valószínűleg fokozatosan normalizálódnak. Az egyensúly további helyreállítását segítené, ha a folyófizetésimérleg-hiánnyal vagy magas külső adóssággal rendelkező tagállamok megőriznék az árversenyképesség terén nemrégiben elért javulást. A nagy többlettel rendelkező tagállamoknak elő kell mozdítaniuk a gyorsabb bérnövekedést és erősíteniük kell a beruházásokat. A termelékenységet fokozó intézkedések minden országban kulcsfontosságúak a hosszú távú növekedés előmozdítása és a reálbérek dinamikájának támogatása céljából, amelyek a legtöbb országban és ágazatban a szűkülő munkaerőpiacok ellenére visszafogottak maradtak. A bérek dinamikusabb emelkedése – amennyiben fokozott belső kereslethez vezet – további lendületet adna a folyamatban lévő gazdasági bővülésnek. A lakásárak erős mozgásához kapcsolódó kihívások egyre több tagállamban igényelnek szoros nyomon követést, mivel a korábbi alulértékelési rések legtöbbje bezáródik. Mindez olyan országspecifikus gazdasági és pénzügyi kihívásokra utal, amelyek különösen fontosak az euróövezet jó működése szempontjából, a valutaunió tagjai közötti erős gazdasági és pénzügyi kapcsolatok miatt.

Az azonosított egyensúlyhiánnyal rendelkező tizenegy tagállamnak adott országspecifikus ajánlások hozzájárulnak az egyensúlyhiányok csökkentéséhez. A gazdasági feltételek javulása tükröződött a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárásbeli kategorizálásra vonatkozó bizottsági következtetésekben(): Tizenkét tagállam részletes vizsgálata alapján a Bizottság tizenegyüknél állapított meg egyensúlyhiányt. A következtetés szerint Szlovéniában már nincs egyensúlyhiány, Bulgáriában, Franciaországban és Portugáliában pedig már nem túlzott az egyensúlyhiány. Összességében nyolc ország (Bulgária, Franciaország, Németország, Írország, Portugália, Spanyolország, Hollandia és Svédország) esetében egyensúlyhiány, három másik esetében (Horvátország, Ciprus és Olaszország) pedig túlzott egyensúlyhiány áll fenn. A korábbi évekhez hasonlóan az azonosított egyensúlyhiánnyal vagy túlzott egyensúlyhiánnyal rendelkező minden ország esetében sor kerül a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás szerinti egyedi nyomon követésre, és e nyomonkövetési folyamat mélysége a kihívások mértékének és az egyensúlyhiányok súlyosságának felel meg().

A 2018. évi konvergenciajelentésből() kiderül, hogy az eltéréssel rendelkező tagállamoknak további haladást kell elérniük, hogy be tudják vezetni az eurót. Az euró – amelyet naponta mintegy 342 millió ember használ 19 tagállamban – rendeltetése, hogy az egész Európai Unió egységes valutája legyen. Minden tagállamnak – Dánia és az Egyesült Királyság kivételével – be kell vezetnie az eurót, miután elérte a fenntartható konvergencia magas fokát. Az euróövezeti csatlakozás nyílt és szabályokon alapuló folyamat, amelyet az Európai Unió működéséről szóló szerződés és a konvergenciakritériumokról szóló 13. jegyzőkönyv szabályoz. Az idei kétéves konvergenciajelentés azon hét tagállamra terjed ki, amelyek jogi kötelezettséget vállaltak az euró bevezetésére, ezek: Bulgária, Cseh Köztársaság, Horvátország, Magyarország, Lengyelország, Románia és Svédország. A jelentés megvizsgálja a nemzeti jogszabályok összeegyeztethetőségét és a konvergenciakritériumok (az árstabilitás, a rendezett államháztartás, az átváltási árfolyam stabilitása és a hosszú távú kamatlábak) alapján értékeli e tagállamok által a magas fokú fenntartható gazdasági konvergencia megvalósítása felé tett haladást. A jelentés emellett az Európai Unió működéséről szóló szerződésben említett, a konvergencia fenntarthatóságának értékelése szempontjából releváns egyéb tényezőket is figyelembe vesz.

A jelentés arra a következtetésre jut, hogy jelenleg a vizsgált országok egyike sem teljesíti az euró bevezetésének összes feltételét. Mind a hét tagállam teljesíti az államháztartásra vonatkozó kritériumot, és a GDP 30 %-a alatti államadóssággal Bulgária teljesít közülük messze a legjobban. A Cseh Köztársaság, Magyarország és Románia kivételével minden ország teljesíti az árstabilitási kritériumot; Bulgária átlagos inflációs rátája csupán 1,4 %. Hasonlóképpen, Lengyelország és Románia kivételével valamennyi vizsgált tagállam teljesíti a hosszú távú kamatlábakra vonatkozó kritériumot. Másrészről viszont egyetlen ország sem teljesíti az árfolyamra vonatkozó kritériumot, mivel egyikük sem lépett be az európai árfolyam-mechanizmusba (ERM II). Bulgária pénznemét, a levát már 1999 óta az euróhoz kötik. A bolgár gazdaság ezért hozzászokott, hogy rugalmas árfolyam nélkül működjön – ez hasonló ahhoz, amit az ERM II-beli tagság megkövetel. Más tényezők felülvizsgálata rámutat, hogy noha az országok gazdaságilag és pénzügyileg általánosságban jól integrálódtak az EU-ba, néhányuk makrogazdaságilag továbbra is sebezhető, és/vagy üzleti környezetükkel és intézményi keretükkel kapcsolatos kihívásokkal szembesülnek, amelyek kockázatot jelenthetnek a konvergenciafolyamat fenntarthatóságára nézve. A teljes jogi összeegyeztethetőséget csak egyetlen ország, Horvátország valósította meg. Az euróövezeti tagság alapos előkészítése elengedhetetlen, és a Bizottság kész segíteni a tagállamoknak az euró bevezetéséhez vezető úton. A Bizottság a többéves pénzügyi keretre irányuló javaslata részeként hamarosan az ilyen konvergenciára irányuló erőfeszítéseket támogató célzott programot terjeszt elő.

3.Az országspecifikus ajánlások fő céljai

Az ajánlások általános célja a tagállamok arra való ösztönzése, hogy a jelenlegi kedvező gazdasági dinamikát használják fel gazdaságaik ellenálló képességének további erősítésére. A kedvező konjunkturális körülményekre tekintettel valamennyi tagállamnak előnyben kell részesítenie azokat a reformokat, amelyek fokozzák a növekedési potenciáljukat és inkluzívabbá teszik, javítják az intézményi és az üzleti környezetet, megszüntetik a beruházási akadályokat, javítják az erőforrás-hatékonyságot, ösztönzik a minőségi munkahelyek létrehozását, csökkentik az egyenlőtlenséget, kezelik a készségekkel kapcsolatos kihívásokat, gondoskodnak a hatékony, rugalmas és elérhető egészségügyi ellátásról és javítják a szociális védőhálókat.

Államháztartás, adózás és pénzügyi szektor

Visszatekintve, a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében meglévő rugalmasság, amelyet a Bizottság a Tanács segítségével határozott meg, lehetővé tette a felelősségteljes költségvetési gazdálkodás biztosítása és a növekedés támogatása közötti egyensúly megteremtését rövid és középtávon. A Bizottság felülvizsgálta a hatályos szabályok keretében meglévő rugalmasságnak a 2015. évi bevezetés óta történt használatát(). Elsőként, az előírt költségvetési kiigazítás modulációja segített megőrizni a fellendülést ott, ahol az a legtörékenyebb volt, ugyanakkor támogatta a szilárd költségvetési pozíció elérését és előmozdította a kielégítő ütemű adósságcsökkentést, ennek ellenére egyes tagállamok számára prioritás marad a költségvetési tartalékok felépítése. Másodikként úgy tűnik, hogy megfelelő és gazdasági szempontból indokolt volt a rugalmasságnak a strukturális reformok és a közberuházások elősegítése érdekében való alkalmazása azon tagállamok esetében, amelyek valóban kihasználták. A reformok és beruházások növekedésre gyakorolt teljes hatását ugyanakkor csak középtávon lehet értékelni.

A gazdasági feltételek folyamatos javulásával ideje az erősen eladósodott országokban újból költségvetési tartalékokat építeni, a többlettel rendelkező országokban pedig a költségvetési mozgásteret gazdaságaik ellenállóbbá tételére és a növekedés támogatására felhasználni. Az államháztartási helyzet további javulása várható az Unióban. A szélesedő gazdasági növekedésnek köszönhetően az államháztartási hiány 2017-ben a GDP 1 %-ára csökkent az Európai Unióban, és várhatóan tovább csökken. Ugyanezen okból esett vissza az államadósság a GDP 83,1 %-ára az Európai Unióban, és várhatóan folytatódik a stabilan csökkenő pályája. A költségvetési irányvonal nagyjából semleges volt 2017-ben, és a jelek szerint 2018-ban is így marad. Változatlan politika mellett az előrejelzések szerint a legtöbb ország esetében − beleértve több nagy államadóssággal rendelkező országot − bővül vagy csak marginálisan csökken a strukturális hiány 2019-ben, és ezáltal továbbra is ki lehetnek téve a lehetséges jövőbeli sokkoknak. Az országspecifikus ajánlásokban azon tagállamok tekintetében előirányzott költségvetési kiigazítás, amelyek még nem érték el a középtávú költségvetési céljukat, összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal. Mindazonáltal a megfelelő mozgástérrel rendelkező tagállamok is azt az ajánlást kapják, hogy költségvetési és strukturális politikájukat a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályain belül használják fel a növekedés támogatására, gazdaságuk kiegyensúlyozásának megkönnyítésére és ezáltal más tagállamok számára nem elhanyagolható átgyűrűző hatások biztosítására. A tagállami költségvetési politikák ebből eredő kombinációja nagyjából semleges aggregált költségvetési irányvonalat biztosítana az euróövezet számára 2019-ben, egyensúlyt teremtve az államháztartás fenntarthatóságának elérése és a folyamatban lévő gazdasági bővülés és foglalkoztatásnövekedés megőrzése között.

A tagállamok az évek során jelentős mértékben javították költségvetési kereteiket, és ez most kifizetődik, mivel hozzájárul a jobb költségvetési kilátásokhoz. Néhány tagállamban folytatni kell a reformokat az erős hazai költségvetési keret előnyeinek kihasználása és annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok kollektíven járuljanak hozzá az uniós szintű prudens költségvetési politikához. Míg Horvátország és Románia ajánlásaiban a költségvetési keretük széles körű reformjának törvénybe iktatása vagy végrehajtása szerepel, Belgiumnak és Lengyelországnak célzott fejlesztésre van szüksége, például a kormányzati szintek közötti koordinációra, a költségvetési eljárások javítására vagy független nyomon követésre.

Annak biztosítása érdekében, hogy az államháztartás közép- és hosszú távú beruházási projektekhez rendelkezésre álljon, kiemelt figyelmet kell szentelni az összetételére. Az államháztartási bevételek és kiadások különböző szakpolitikai területek közötti megfelelő elosztása a növekedést erőteljesebben támogató mixet eredményezne. További erőfeszítésekre van szükség az adózás és a kiadások hatékonyságának és eredményességének növeléséhez a kormányzat valamennyi szintjén. A szigorúan végrehajtott kiadási felülvizsgálatok hasznos eszközt jelentenek az adófizetők pénzének jobb elosztásához. Az idei ajánlásokkal összhangban ezen a területen Ausztriának, Belgiumnak, Bulgáriának, Finnországnak, Franciaországnak, Magyarországnak, Lengyelországnak, Portugáliának és Romániának kell intézkedéseket hoznia.

A népesség elöregedésének a nemzeti költségvetésre gyakorolt hatása szükségessé teszi a nyugdíj-, egészségügyi és tartós ápolási-gondozási rendszerek reformját. Ez kulcsfontosságú az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának, valamint a megfelelő és hozzáférhető szociális biztonságnak és egészségügyi ellátásnak a biztosítása szempontjából. A tapasztalatok alapján e terület reformja jelenti az egyik legnagyobb kihívást, és ezért kell a reformokat mielőbb jogszabályba foglalni, de fokozatosan végrehajtani, hogy az érintett csoportoknak legyen lehetősége az alkalmazkodásra. Mindazonáltal több tagállam is tett lépéseket nyugdíj- és egészségügyi rendszerének reformja érdekében, de e reformok megtartásához elszántságra van szükség. A Bizottság további reformokat javasol ezeken a területeken számos tagállamnak, köztük a Cseh Köztársaságnak, Írországnak, Magyarországnak és Litvániának.

A munkavállalás ösztönzőinek erősítése és a kiszolgáltatottabb helyzetben lévő csoportok esetében a munkahelyteremtés támogatása érdekében további intézkedésekre van szükség a munkát terhelő adók magas szintjének kezeléséhez, a közpolitikához szükséges bevétel egyidejű megóvása mellett. Több tagállam folytatta a munkát terhelő adók csökkentése érdekében tett erőfeszítéseit, különösen az alacsony keresetűekre helyezve a hangsúlyt, és idén további intézkedések megtételére vonatkozóan kap ajánlást Ausztria, Németország, Olaszország és Lettország. Az adóreformoknak ettől függetlenül védeniük kell a bevételt a megfelelő szociális védelem és beruházások érdekében. Ebben az összefüggésben Horvátország, Olaszország és Litvánia is kapott az adóalap szélesítésére vonatkozó számos ajánlást, Horvátország például rendszeres ingatlanadó bevezetésére.

Az adószabályok és az adóigazgatás javítása alapvető a tagállami adórendszerek fenntarthatóságának biztosításához, valamint a vállalatok számára egyenlő versenyfeltételek és pozitív üzleti környezet biztosításához. A stabil, egyszerű és költséghatékony adórendszer javíthatja az adózási fegyelmet, és hozzájárulhat a kedvező befektetési környezethez. Az ajánlások ezért az adórendszer egyszerűsítésére irányulnak Franciaországban és Magyarországon, hatékonyságának növelésére Németországban, és az adóigazgatás és az adózási fegyelem javítására Bulgáriában, Litvániában és Romániában. Amint azt az euróövezetre vonatkozó 2018. évi ajánlás jelzi, az adófizetők agresszív adótervezési stratégiái elleni küzdelem elengedhetetlen a vállalkozások közötti verseny torzulásának megakadályozásához, az adófizetők méltányos kezeléséhez és az államháztartás védelméhez, hozzájárulva ezzel a társadalmi kohézió megőrzéséhez és az egyenlőtlenségek elleni küzdelemhez. Az adófizetők agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai koordinált intézkedést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák részéről, amely kiegészíti az uniós jogszabályokat. A tagállamok európai szinten fellépnek az adózási átláthatóság fokozása érdekében, és megállapodtak a visszaéléssel szembeni védelem minimális szintjéről. Lépéseket tettek nemzeti szinten is, például módosították vagy hatályon kívül helyezték szabadalmi adókedvezményeiket, amelyek megkönnyítették az agresszív adótervezést, vagy megváltoztatták adóilletőségi szabályaikat. Ezen előrelépés ellenére az adószabályok és a releváns gazdasági mutatók alapos felülvizsgálatából kiderül, hogy számos tagállam adórendszerét továbbra is kihasználják az agresszív adótervezést alkalmazó multinacionális vállalatok.

Az elmúlt év során számos tagállamban haladás történt a pénzügyi szektor megerősítése terén, csökkentve a nemteljesítő hitelek állományát és áramlását. Lépések történtek különösen a fizetésképtelenségi keret javítására, a felügyeleti keret erősítésére és a nemteljesítő hitelek csökkentésére, többek között eszközkezelő társaságokon keresztül. További intézkedések ajánlottak Bulgáriának, Ciprusnak és Máltának, hogy erősítsék azon szegmensekben a pénzügyi ágazat felügyeletét, ahol továbbra is a nemzeti hatóságok illetékesek. Számos tagállamot érint továbbra is a nemteljesítő hitelek nagy aránya. E tekintetben Bulgária, Ciprus, Írország, Olaszország és Málta kap országspecifikus ajánlást.

A lakáspiac alakulása destabilizáló hatással lehet a pénzügyi szektorra, ami intézkedést tesz szükségessé néhány tagállamban. A lakás általában a háztartások fő vagyoni eszköze, és az ingatlanokat rutinszerűen használják a vállalatok is a hitelek biztosítékaként. A fellendülés-visszaesés megelőzése így növelné a gazdaságok potenciális sokkokkal szembeni ellenálló képességét, különösen a lakásárak korrekciója esetén. Ezzel kapcsolatban Írország, az Egyesült Királyság, Hollandia és Svédország kapott a lakáskínálat szűk keresztmetszetének csökkentésére irányuló ajánlást. Svédországban a háztartások magas eladósodottságának csökkentéséhez hozzájárulna a főként az adórendszer által megteremtett, eladósodásra ösztönző olyan elemek visszaszorítása, mint a jelzáloghitel-kamatok leírhatósága.