EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2018.2.1. COM(2017) 753 final 2017/0332(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről (átdolgozás) (EGT-vonatkozású szöveg) {SWD(2017) 448 final}

{SWD(2017) 449 final}

{SWD(2017) 451 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai Az EU-ban élő emberek többsége magas színvonalú hozzáféréssel rendelkezik kiváló minőségű ivóvízhez, különösen a világ néhány más régiójához képest. Ez egyfelől annak az ivóvíz-gazdálkodásnak köszönhető, amely számos uniós tagállamban hosszú hagyományra tekint vissza, ugyanakkor pedig nagyban betudható az európai környezetvédelmi jogszabályoknak és az uniós finanszírozásnak is. Az 1980-as évek óta az EU szigorú szabályokat alkalmaz a víz biztonságának ellenőrzésére. Ez azt jelenti, hogy a települési szennyvizet gyűjtik és kezelik, az ipari kibocsátásokat biztonságosan kezelik, a vegyi anyagok használatát szigorú feltételek mellett hagyják jóvá, és holisztikus megközelítést alkalmaznak a víztestek határokon átnyúló kezelésére. Noha egyes esetekben a kezdeti beruházások vagy a versengő prioritások eredményeként ezeket a szabályokat nem lehetett az eredetileg kitűzött határidőkön belül megvalósítani, a vízgazdálkodás folyamatosan javult, és a Bizottság és a tagállamok most közös, összehangolt erőfeszítéseket tesznek annak érdekében, hogy a lehető leghamarabb teljes körűen végrehajtsák a szabályokat. Ki kell emelni az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló 98/83/EK tanácsi irányelvet, mivel kifejezett célja, hogy egészséges és tiszta ivóvíz biztosítása révén védelmet biztosítson az emberek számára a szennyezett ivóvíz káros hatásaival szemben. Az irányelvet általánosságban megfelelően hajtották végre a tagállamok, de a fogyasztás helyén történő minőség-ellenőrzésre vonatkozó megközelítése 20 évvel ezelőtt meghatározott paraméterekre támaszkodik. Emiatt indokolt megvizsgálni, hogy az irányelv hatékonyan kezeli-e a meglévő és az újonnan kialakuló kihívásokat, továbbá biztosítja-e, hogy az Európai Unió országaiban élő vagy ide látogató emberek az elkövetkező évtizedekben továbbra is kiváló minőségű ivóvízhez férhessenek hozzá. Az ivóvíz kérdése sok európai polgár számára egyértelműen prioritást jelent. Az ivóvíz állt a „Right2Water” („A víz közjó, nem árucikk!”) elnevezésű első európai polgári kezdeményezés középpontjában; a kezdeményezésre, amelynek keretében több mint 1,8 millió aláírást gyűjtöttek, a Bizottság pozitívan reagált. E kezdeményezés, amelyet 2013 decemberében nyújtottak be a Bizottságnak, mindenekelőtt sürgette, hogy „az uniós intézmények és a tagállamok kötelesek legyenek biztosítani, hogy a teljes lakosságot megillesse a vízhez és a szennyvízhálózathoz való jog” valamint hogy „az Unió fokozza a vízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez való univerzális hozzáférés megvalósítását célzó erőfeszítéseit”. Válaszában a Bizottság felkérte a tagállamokat, hogy tegyenek meg mindent annak biztosítása érdekében, hogy mindenki számára hozzáférhető legyen a vízellátás minimális szintje. Ez teljes mértékben összhangban van a 2030-ig tartó időszakra szóló menetrenddel, különösen a fenntartható fejlődés 6. céljával és azzal a kapcsolódó célkitűzéssel, hogy„ a biztonságos és megfizethető ivóvízhez való egyetemes és méltányos hozzáférés mindenki számára biztosítva legyen”; mindkét célt 2015-ben fogadták el. A Bizottság emellett elkötelezte magát az irányelv felülvizsgálata mellett; ennek eredményeként a felülvizsgálat bekerült a Bizottság „Célravezető és hatásos szabályozás” (REFIT) programjába. A javaslat tehát közvetlenül a „Right2Water” európai polgári kezdeményezés nyomán született. A felülvizsgálat emellett a körforgásos gazdaságra való átállásra irányuló tervnek is részét képezi. A felülvizsgált javaslat segíti majd a tagállamokat abban, hogy erőforrás-hatékony és fenntartható módon kezeljék az ivóvíz kérdését, hozzájárulva ezáltal az energiafelhasználás mérsékléséhez és a felesleges vízveszteség csökkentéséhez. Emellett hozzájárul a használatban lévő műanyag palackok számának csökkentéséhez is, mivel növeli a bizalmat a csapvíz iránt. A minőségi jogalkotás elvével összhangban a Bizottság ezt a folyamatot az irányelv értékelésével indította. Az értékelés eredményeinek közzétételére 2016. december 1-jén került sor; az eredmények segítségével lehetőség nyílt az irányelv erősségeinek és gyengeségeinek meghatározására. Megerősítést nyert, hogy az irányelv a megfelelő eszköz az EU-ban fogyasztott víz kiváló minőségének biztosítására, mivel alapvető célja az ivóvíz ellenőrzésének érvényre juttatása, valamint annak szavatolása, hogy a tagállamok probléma esetén helyreállítsák a megfelelő szintű vízminőséget. Az értékelés szerint a következő négy területen szükséges fejlődés: –a paraméterek jegyzéke; –a kockázatalapú megközelítés igénybevétele; –a vízzel kapcsolatos kérdések jobb átláthatósága, továbbá a fogyasztók hozzáférése a naprakész információkhoz; valamint –az ivóvízzel érintkező anyagok. A javaslatot kísérő hatásvizsgálat az európai polgári kezdeményezésben és a konzultációkban felvetett azon problémakört is megvizsgálta, hogy a lakosság egyes részei, például a kiszolgáltatott és a társadalom peremére szorult csoportok, különösen a romák, nem férnek hozzá az ivóvízhez. A hatásvizsgálat eredményei alapján ez a jogalkotási javaslat arányos választ kíván adni ezekre a kérdésekre. •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel A javaslat a 2003-ban, 2009-ben és 2015-ben módosított 98/83/EK irányelv átdolgozása. Az egyértelműség érdekében az átdolgozás tekinthető a legmegfelelőbb megoldásnak. Összhangban áll a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásban tett azon kötelezettségvállalással, hogy a hatályos jogszabályok módosítása során gyakrabban kerüljön sor az átdolgozás jogalkotási technikájának alkalmazására. Összességében a javaslat összhangban van az EU vízzel kapcsolatos jogszabályaival, különösen a víz-keretirányelvvel, a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvvel, a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvvel és a nitrátokról szóló irányelvvel. A javaslat mindenekelőtt kiegészíti a víz-keretirányelv 6., 7. és 8. cikkét, amelyek az ivóvízkivételre szánt víztestek azonosításának és ellenőrzésének követelményeire, valamint az e víztestekre kiterjedő védett területek kijelölésére vonatkoznak. Ezen túlmenően kiegészíti az említett irányelv 11. cikkét, amely a tagállamokat intézkedési programok létrehozására kötelezi, ideértve az ivóvíz-kivételi területek védelmét célzó intézkedéseket is. A megfelelési helyet követően a víz az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről szóló 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerint „élelmiszernek” tekintendő. Ezért javasolt, hogy a továbbiakban a „palackba és konténerbe kiszerelt, értékesítésre szánt vízre” vonatkozó rendelkezések ne tartozzanak a 98/83/EK irányelv hatálya alá, mivel a megfelelési helyet követően a palackozott ivóvíz a 178/2002/EK rendelet hatálya alá tartozik. A palackokba kiszerelt víz meghatározott kategóriái tekintetében a természetes ásványvizek a 2009/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek megfelelően mentesülnek ezen irányelv hatálya alól. Ugyanakkor a 2009/54/EK irányelv 9. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban a forrásvizeknek meg kell felelniük ezen irányelv rendelkezéseinek. Ezért a forrásvizeknek továbbra is ezen irányelv hatálya alá kell tartozniuk.

•Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival A 98/83/EK irányelv felülvizsgálata a körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési terv végrehajtását segítő új kezdeményezésként bekerült a Bizottság 2017. évi munkaprogramjába. A javaslat olyan elemeket tartalmaz, amelyek erőforrás-hatékony módon segítik elő az ivóvízzel való fenntartható gazdálkodást, és hozzájárulnak a palackozott víz fogyasztásának csökkentéséhez. Ez összhangban áll az Uniónak az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésére, valamint a tengeri hulladék csökkentésére irányuló erőfeszítéseivel és a műanyagokkal kapcsolatos uniós stratégiával. A javaslat a minőségi jogalkotásról szóló bizottsági közleménnyel összhangban hozzájárul az adminisztratív terhek csökkentésére és a lehető leghatékonyabb és legeredményesebb szakpolitikák kialakítására irányuló erőfeszítésekhez is. A szabványok aktualizálása és a holisztikusabb kockázatkezelési megközelítés alkalmazása várhatóan hozzájárul majd az uniós vízügyi ágazat versenyképességének fenntartásához és az innováció ösztönzéséhez is. A javaslat célja emellett a nyomon követési és jelentéstételi folyamatok egyszerűsítése, különös tekintettel az automatizálásra, a jelentéstétel gyakoriságának csökkentésére és a relevánsabb adatokra. Ez összhangban áll a minőségi jogalkotásra irányuló uniós megközelítéssel, valamint a jelentéstétel és az ellenőrzés célravezetőségi vizsgálatával. A polgárok ivóvízzel kapcsolatos információkhoz való hozzáférésének javítását célzó rendelkezések a Bizottság digitális egységes piaci stratégiájával is összhangban állnak. A javaslat a 2020-ig tartó 7. környezetvédelmi cselekvési program 3. kiemelt célkitűzésének („az uniós polgárok megóvása a környezettel kapcsolatos terhelésektől, valamint az egészségüket és jólétüket fenyegető kockázatoktól”) eléréséhez is hozzá fog járulni. Emellett a 4. kiemelt célkitűzéshez is illeszkedik, amelynek értelmében a nyilvánosság számára nemzeti szinten biztosítani kell a hozzáférést az egyértelmű környezeti információkhoz. E célból a javaslat kereszthivatkozásokat tartalmaz a 2003/4/EK irányelvre és az INSPIRE irányelvre, és garantálja a követelményeikkel való összhangot. Az ivóvízzel érintkező anyagokra vonatkozó szabályok (a 98/83/EK irányelv 10. cikke) törlése biztosítani fogja a belső piaci jogszabályokkal és különösen az építési termékekről szóló rendelettel való nagyobb összhangot. A hatásvizsgálat azt a következtetést tartalmazza, hogy a jelenlegi cikk, amely magában foglalja a tagállamok közötti kölcsönös elismerést, és jogbizonytalansághoz vezet, akadályozhatja a belső piac működését. A javaslat értelmében a házi elosztással kapcsolatos kockázatértékelésre vonatkozó új cikk venné át a korábban a 98/83/EK irányelv 10. cikkében foglalt kötelezettségek egy részét, és ezzel párhuzamosan az építési termékekről szóló rendelet alapján szabványosítási megbízás kerülne kiadásra az olyan építési anyagokra és termékekre vonatkozó követelmények meghatározására, amelyek kapcsolatban állnak az ivóvízzel. Az építési termékekre vonatkozó műszaki akadályok megszüntetése csak az építési termékek teljesítményének értékelését célzó harmonizált műszaki előírások bevezetésével érhető el, ezért a szükséges harmonizált szabványokat az Európai Unió Hivatalos Lapjában a 305/2011/EU rendelet keretében kell megállapítani és közzétenni. A biztonság kérdésével más uniós szakpolitikák foglalkoznak, különösen a hálózati és információs rendszerek biztonságának az egész Unióban egységesen magas szintjét biztosító intézkedésekről szóló, 2016. július 6-i (EU) 2016/1148 európai parlamenti és tanácsi irányelv. Emellett a Bizottság 2017 októberében elfogadta a vegyi, biológiai, radiológiai és nukleáris biztonsági kockázatokkal szembeni felkészültség fokozásáról szóló cselekvési tervet. Végezetül a javaslat az európai polgári kezdeményezésre is választ ad azáltal, hogy előírja a tagállamok számára, hogy biztosítsák a vízhez való hozzáférést a kiszolgáltatott és marginalizálódott csoportok számára. Ez egyben elősegíti a romák integrációjára vonatkozó uniós szakpolitika végrehajtását a nemzeti romaintegrációs stratégiák uniós keretrendszerében, valamint a romák integrációját célzó hatékony tagállami intézkedésekről szóló tanácsi ajánlásban foglaltak megvalósítását. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap A javaslat az Európai Unió működéséről szóló szerződés 192. cikkének (1) bekezdésén (az Európai Közösséget létrehozó szerződés korábbi 130s. cikkén) alapul. Ez a jogalap megegyezik az átdolgozott irányelv jogalapjával. •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) A vízügyi ágazatban a környezetvédelmi és egészségügyi kérdések szabályozása az EU és a tagállamok megosztott hatáskörébe tartozik. Ez azt jelenti, hogy az EU csak olyan mértékben alkothat jogszabályokat, amennyiben a Szerződések ezt lehetővé teszik, továbbá tiszteletben kell tartania a szükségesség, a szubszidiaritás és az arányosság elvét. Az irányelv célkitűzéseit – nevezetesen az emberi egészségnek az emberi fogyasztásra szánt víz szennyezettsége által okozott minden káros hatástól való védelmét – uniós szintű alapvető minőségi előírások megállapítása, valamint az ellenőrzésre, a jelentéstételre, a vízhez való hozzáférésre, az átláthatóságra és – amennyiben ezek az előírások nem teljesülnek – a korrekciós intézkedésekre vonatkozó minimumkövetelmények meghatározása révén kell elérni. A tagállamok meghatározhatják, hogy milyen konkrét intézkedést (például a korrekciós intézkedések típusát, konkrét ellenőrzési programokat) kívánnak meghozni. Az irányelv felülvizsgálatát eredetileg a „Right2Water” európai polgári kezdeményezés váltotta ki, amelyet több mint 1,8 millió aláíró támogatott. Az Európai Parlament a kezdeményezésre adott válaszában és az ENSZ fenntartható fejlesztési céljai melletti uniós kötelezettségvállalásra reagálva az ivóvízhez való hozzáférés biztosítása érdekében szintén uniós szintű fellépést sürgetett. E javaslat ezért általános szabályokat határoz meg uniós szinten, az EU hatáskörén belül és a szubszidiaritás teljes körű tiszteletben tartása mellett, ugyanakkor lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy mérlegelési mozgástérrel rendelkezzenek a biztonságos ivóvízhez való hozzáférés javítására vonatkozó kötelezettség végrehajtásának módjáról. Végezetül a REFIT-értékelés azt is megerősítette, hogy az ivóvízre vonatkozó jogszabályok uniós szintű hozzáadott értékkel bírnak, mivel hosszú távon hozzá tudnak járulni a vízminőség Európa-szerte történő harmonizálásához. Ezt például a tagállamok is alátámasztották, különösen a kisebb tagállamok, amelyek nem mindig rendelkeznek megfelelő forrásokkal és szakértelemmel, és arra számítanak, hogy az EU továbbra is meghatározza az ivóvízre vonatkozó alapvető kémiai és mikrobiológiai paramétereket, valamint a kapcsolódó értékeket. Számos érdekelt hangsúlyozta továbbá, hogy az uniós intézkedések jelentik a legjobb módszert a vízből eredő egészségügyi veszélyek kezeléséhez. Az irányelvben meghatározott fellépés léptékéből és hatásaiból következik, hogy célkitűzései uniós szinten jobban megvalósíthatók, mint nemzeti szinten. •Arányosság A javaslatot kísérő hatásvizsgálat további részleteket tartalmaz a jogalkotási javaslatban szereplő alternatívák arányosságáról és költséghatékonyságáról. Összességében bebizonyosodott, hogy az irányelv felülvizsgálata során a legmegfelelőbb és leginkább költséghatékony uniós szintű intézkedések a következők: a)az irányelvben szereplő paraméterek jegyzékének a legújabb tudományos eredményekkel összhangban történő felülvizsgálata és aktualizálása, valamint a nagy- és kis vízszolgáltatókra vonatkozó kockázatalapú megközelítés bevezetése; b)az átláthatóságra és a fogyasztók naprakész információkhoz való hozzáférésére vonatkozó szabályok javítása;

c)a jelentéstétel javítása és egyszerűsítése; d)az ivóvízzel érintkező anyagok szabad kereskedelmét gátló akadályok megszüntetése; e)a biztonságos ivóvízhez való hozzáférés javítása. •A jogi aktus típusának megválasztása Ez a javaslat jelentősen módosítja a 98/83/EK irányelvet, és azt számos új rendelkezéssel egészíti ki. Az egyértelműség érdekében javasolt a jogszabály-átdolgozás módszerének alkalmazása. Mivel az átdolgozott jogi eszköz irányelv, a jogszabály-szövegezés egységessége és a jogi aktus tagállamok általi átültetésének elősegítése érdekében ez a javaslat szintén irányelvre irányul. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata A Bizottság a 98/83/EK irányelv teljesítményét öt kritérium alapján értékelte: –eredményesség; –hatékonyság; –koherencia; –relevancia; valamint –uniós hozzáadott érték. Az értékelésre a hatásvizsgálattal egy időben került sor, és az értékelés során feltárt problémás területek tükröződnek a hatásvizsgálatban szereplő problémameghatározásokban és szakpolitikai alternatívákban. Az értékelés arra a következtetésre jutott, hogy az irányelv a célkitűzések elérését tekintve eredményes, és hozzájárul az emberi egészségnek a szennyezés káros hatásaitól való védelméhez azáltal, hogy biztosítja a határértékeknek való magas szintű megfelelést. Ugyanakkor a részben elavult paraméterekhez képest mért megfelelési arány relevanciája korlátozott. Az értékelés során megállapítást nyert továbbá, hogy az irányelv 10. cikke „az ivóvízzel érintkező anyagok” tekintetében túl nagy rugalmasságot hagy a tagállamoknak a „szükséges intézkedések” fogalmának meghatározása során. Ez ahhoz vezetett, hogy egy terméknek egy másik tagállam piacán való forgalomba hozatalakor további vizsgálatokra és ellenőrzésekre került sor, ez pedig hatástalanná tette a rendelkezést. A hatékonyságra vonatkozó elemzés az EU-ban az ivóvíz-ellátás teljes költségét 2014-ben mintegy 46,5 milliárd euróra becsülte. Ebből 8,3 milliárd euró az irányelv végrehajtásának tulajdonítható. Bár az irányelvből eredő egészségügyi előnyöket nem lehetett számszerűsíteni, az értékelés megállapította, hogy az irányelvnek tulajdonítható összes előny jelentősen meghaladja a vonatkozó összes költséget. Az értékelés során nem találtak olyan rendelkezést, amely a nyomon követéssel, az információszolgáltatással és a jelentéstétellel kapcsolatban túlzott adminisztratív költségekhez vezetett. Csak a 98/83/EK irányelv 10. cikke szerinti rugalmasság (lásd fent) bizonyult az iparág számára jelentős szükségtelen tehernek. A 98/83/EK irányelv és a vízügyi keretirányelv közötti összhang különösen fontos, mivel az ivóvízforrások védelme elengedhetetlen részét képezi a vízügyi keretirányelv szerinti terveknek és intézkedéseknek. A 98/83/EK irányelv elsősorban azért nem hivatkozik az ivóvíz kinyerésére használt vízkészletek védelemére, mert megelőzte a vízről szóló keretirányelvet. Gondoskodni kell e hiányzó kapcsolat létrehozásáról annak szavatolása érdekében, hogy mind a „szennyező fizet” elv, mind pedig az elővigyázatosság elve érvényesüljön. A javaslat ezért elősegíti a két irányelv közötti összhang fokozását azáltal, hogy a vízkivételtől a fogyasztói vízcsapig terjedően kockázatalapú megközelítést vezet be, továbbá javítja a tagállamok hatóságai és a vízszolgáltató vállalatok közötti információcserét és kommunikációt annak biztosítása érdekében, hogy a víz tekintetében teljes irányítási ciklus álljon rendelkezésre. A relevancia tekintetében az értékelés megállapította, hogy a 98/83/EK irányelvben meghatározott határértékek már nem megfelelőek, mivel nem tükrözik a tudományos fejlődést, a kockázatelemzés javulását, a megváltozott fogyasztói magatartást és az új környezeti terheléseket. A 98/83/EK irányelv uniós hozzáadott értéke az, hogy a szennyeződés káros hatásaival szemben az emberi egészség védelmének azonos szintjét biztosítja az EU egészében. Nem megerősített információk alapján az EU-ban a világ más régióihoz képest kevesebb jelentős, az ivóvízzel kapcsolatos eseményt észleltek, ez azonban bizonyítható módon nem hozható összefüggésbe a 98/83/EK irányelv meglétével. Az értékelés tanúsága szerint az alábbi fő területeken szükséges javítás:

–a paraméterek jegyzéke; –a kockázatalapú megközelítés hiánya; –az átláthatóság hiánya és a fogyasztók naprakész információkhoz való hozzáférésének hiánya; valamint –az ivóvízzel érintkező anyagok. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk A minőségi jogalkotásra vonatkozó iránymutatásokkal összhangban számos konzultációs tevékenységre sor került. ·Nyilvános konzultáció online kérdőív alapján A vízhez való jogról szóló európai polgári kezdeményezést (Right2Water) követően a Bizottság 2014 júniusa és szeptembere között valamennyi nyelven nyílt nyilvános konzultációt folytatott az ivóvíz minőségéről. A konzultációra 5 908 válasz, 138 vélemény és állásfoglalást érkezett a legfontosabb érdekelt felektől. Ezenkívül 2014 szeptemberében és 2015 októberében a Bizottság megbeszéléseket folytatott az érdekeltekkel az átláthatóság és a teljesítményértékelés megvitatása céljából. ·Célirányos nyilvános konzultációk A Bizottság három célzott nyilvános konzultációs konferenciát szervezett: 2015 májusában a REFIT-értékelés céljából, 2015 decemberében a hatásvizsgálat, 2016 szeptemberében pedig az ivóvízre vonatkozó előírások felülvizsgálata vonatkozásában. Ezzel az érdekelt felek széles körét érte el, ideértve a nemzeti és regionális hatóságokat, az ipar képviselőit, az üzleti szövetségeket és a vállalatokat, valamint a szakértőket. A konferenciák biztosították különböző nézőpontok megismerését, és lehetővé tették a Bizottság számára, hogy közvetlenül az érdekeltekkel folytasson megbeszéléseket. Valamennyi konferencia tekintetében külön munkadokumentumokat vagy kérdőíveket adtak ki, és nyilvánosan hozzáférhetővé tették valamennyi előadást és jegyzőkönyvet, beleértve a résztvevők listáit is. ·REFIT-visszacsatolási mechanizmus Miután a „bevezető hatásvizsgálatot” 2017. február 28-án közzétették a jogalkotás minőségének javításáról szóló weboldalon, az érdekeltek 2017. március 28-ig adhattak visszajelzést a dokumentumról. ·További konzultációk A Bizottság több más alkalommal is tájékoztatta az érdekelt feleket a felülvizsgálatról, és – például 2016 januárjában nagyszámú résztvevővel megvalósult szemináriumon, illetve szakértői csoportok különböző ülésein – felkérte őket észrevételeik ismertetésére. Annak biztosítása érdekében, hogy az eljárás a lehető legátláthatóbb legyen, a nyilvánosság számára a felülvizsgálathoz kapcsolódó valamennyi dokumentumot, többek között a hatásvizsgálatot alátámasztó tanulmányt is hozzáférhetővé tették. A konzultációkra érkezett válaszok egyértelműen támogatták a paraméterek jegyzékének aktualizálását és felülvizsgálatát. A nyilvános konzultáció során elsöprő többség támogatta, hogy a jegyzékre kerüljenek fel a fogyasztási cikkekben és gyógyszerekben felhasznált endokrinkárosító vegyületek, ugyanakkor számos technikai szakértő nem értett ezzel egyet. A legtöbb érdekelt előnyben részesítette a kockázatalapú megközelítés uniós szintű végrehajtását. Ugyanakkor biztosítani kívánták, hogy a tagállamok kellő rugalmassággal rendelkezzenek e tekintetben. Számos érdekelt fél folyamatosan rámutatott arra, hogy szükség van az ivóvízzel érintkező anyagokra és termékekre vonatkozó harmonizációra. A nyilvános konzultáció során – különösen a polgárok körében – erőteljesen megfogalmazódott annak igénye, hogy több, az ivóvíz minőségével kapcsolatos, naprakész online információ álljon rendelkezésre. A fogyasztók az EU más tagállamaiban való tartózkodásuk során aggályosnak érzik a csapvíz fogyasztását, és válaszaik jellemzően bizalmatlanságról tanúskodnak annak ellenére, hogy a megfelelési értékek magasak. A vélemények eltérnek a tekintetben, hogy az irányelvnek tartalmaznia kell-e a vízhez való hozzáférésre vonatkozó szabályokat. Az ellenzők azzal érveltek, hogy a vízhez való hozzáférés az irányelv hatályán kívül esik, és ezért indokolt lenne arról egyéb uniós jogszabályokban vagy más eszközök révén rendelkezni. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása A jogalkotási javaslat és a hatásvizsgálat a hatásvizsgálatról szóló szolgálati munkadokumentumban említett hatalmas mennyiségű háttéranyag és tanulmány alapján készült. 2015 decemberében együttműködési projekt indult a WHO európai regionális hivatalával a 98/83/EK irányelv I. melléklete (az irányelvben feltüntetendő paraméterek jegyzéke) felülvizsgálatának támogatására. A projekt 2017 nyarán zárult le. Az „Egyéb elemek” című 5. szakasz tartalmazza a projektre vonatkozó ajánlások részleteit és azt, hogy miként használták fel azokat ebben a bizottsági javaslatban. Külső felek számos tanulmányt készítettek az irányelv felülvizsgálatának értékelése céljából. E tanulmányok közé a következők tartoznak:

–az anyagokra vonatkozó útmutató felhasználók és vízvezeték-szerelők számára; –az ivóvízzel érintkező termékekről és anyagokról szóló vizsgálati jelentés; valamint –hatásvizsgálati tanulmány. A független külső felek által készített hatásvizsgálati tanulmány egy modellezési eszközt is alkalmazott a szakpolitikai alternatívák és az előnyben részesített szakpolitikai csomagok értékeléséhez. •Hatásvizsgálat A javaslat hatásvizsgálaton alapul, amely a Bizottság Szabályozói Ellenőrzési Testületétől 2017. június 23-án fenntartásokat tartalmazó kedvező véleményt kapott. A Szabályozói Ellenőrzési Testület által felvetett kérdésekkel a hatásvizsgálati szolgálati munkadokumentum felülvizsgált változata foglalkozott, amelyben külön fejezet részletezi a Szabályozói Ellenőrzési Testület véleménye alapján végrehajtott változtatásokat. Az értékelés, az érdekelt felekkel folytatott konzultációk és a „Right2Water” európai polgári kezdeményezés alapján számos szakpolitikai alternatívát dolgoztak ki a feltárt problémás területek kezelésére. A hatásvizsgálat megvizsgálta a lehetőségeket, hogy megállapítsa, azok mennyiben segíthetik elő az irányelv átfogó céljának elérését, azaz a fogyasztók egészségének védelemét, emellett értékelte azok pénzügyi hatásait és 2050-ig gyakorolt környezeti hatásait. A megállapításokat a hatásvizsgálatról szóló tanulmány és a hatásvizsgálati szolgálati munkadokumentum tartalmazza. Az öt szakpolitikai alternatíva az alábbiakat tartalmazza: –az irányelvben foglalt, a paramétereket tartalmazó jegyzéknek a legújabb szabványokhoz való hozzáigazítására vonatkozó lehetőségek a jegyzék kiterjesztése vagy korlátozása révén; –a nagy (és kis-) vízszolgáltató vállalatokra vonatkozó kockázatalapú megközelítés elfogadása; –az ivóvízzel érintkező anyagokra vonatkozó előírások harmonizációja; –a fogyasztók naprakész információkhoz való hozzáférésének javítása és a végrehajtás jobb nyomon követése; valamint –a vízhez való hozzáférésre vonatkozó alternatívák. Az alternatívák elemzése és ebből következő rangsorolása ahhoz a következtetéshez vezetett, hogy a különböző alternatívák kombinációja bizonyulna a legjobb megoldásnak az értékelésben megjelölt valamennyi problémás terület hosszú távú kezelésére. Az alternatívák kombinációja biztosítaná a következőket: –kiváló minőségű ivóvíz az EU-ban mindenki számára. A paraméterek jegyzékének a WHO ajánlásai alapján történő aktualizálása és javítása védelmet nyújtana az emberi egészséget fenyegető, újonnan megjelenő veszélyek ellen is; –korszerűbb megközelítés a nyomon követés terén mind a nagy, mind a kis vízszolgáltató vállalatok esetében kockázatalapú megközelítés alkalmazásával; –a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések korszerűsítése és egyúttal egyszerűsítése; –a fogyasztók számára naprakész és releváns információk rendelkezésre bocsátása; –a vízhez való hozzáférés javítása, valamint a vízhez való hozzáférés biztosítása a kiszolgáltatott és marginalizálódott csoportok számára. Az alternatívákat rangsorolták, és három szakpolitikai csomagot dolgoztak ki. Ezek közül kettő (a 2. és a 3. csomag) volt az egészségügyi és környezetvédelmi szempontból előnyben részesített csomag. A költségek kismértékű emelkedése mindkét csomag esetében indokolt, és az egészségügyi előnyök ellensúlyozzák azt. Mindkét szakpolitikai csomag választ ad mind a négy, az értékelésben meghatározott fejlesztési területtel kapcsolatos kérdésekre. Ezen túlmenően a 3. szakpolitikai csomag jelentősen javítja a vízvezeték-hálózatra nem csatlakozott uniós polgárok helyzetét, mivel – külön opcióként– foglalkozik a vízhez való hozzáférés kérdésével, amely a „Right2Water” európai polgári kezdeményezés és a 6. fenntartható fejlesztési cél nyomán merült fel. Ez a külön alternatíva magában foglalja a vízhez való hozzáférés javítását célzó intézkedések összességét, de az ehhez kapcsolódó kiegészítő költségeket valószínűleg túlbecsüli, mivel – pontosabb adatok hiányában – azon a feltételezésen alapul, hogy a vízvezeték-hálózatra nem csatlakozott polgárok felét egyéni vízkezelési rendszerekkel látják el.

Ezért az a döntés született, hogy e jogalkotási javaslatnak fenn kell tartania a 3. szakpolitikai csomag előnyeit azáltal, hogy általános kötelezettséget vezet be az ivóvízhez való hozzáférés mindenki számára történő javítására, valamint a kiszolgáltatott és marginalizálódott csoportok hozzáférésének biztosítására, ugyanakkor a tagállamokra bízza annak meghatározását, hogy a sajátos helyi körülményeket figyelembe véve miként lehetne a leghatékonyabban javítani a vízhez való hozzáférést. Feltételezhető, hogy e konkrét intézkedések végrehajtása lényegesen kevesebb költséggel járna, mint a vízvezeték-hálózatra nem csatlakozott polgárok fele számára (a 3. szakpolitikai csomagban szereplő feltételezés szerint) alternatív rendszerek biztosítása. Ez összhangban van az arányosság és a szubszidiaritás elvével, mivel bár az általános elvet uniós szinten határozzák meg, a tagállamok széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a vízhez való hozzáférés javítása tekintetében. A gyakorlatban ez azt jelenti, hogy a javaslat költségei és hatásai 5,9 milliárd EUR (2. szakpolitikai csomag) és 7,3 milliárd EUR (3. szakpolitikai csomag) közötti összegre tehetők. Ezeket a költségeket elsősorban a vízszolgáltatók fogják viselni. A fogyasztók esetében a háztartási költségek nagyon marginális növekedést mutatnának. Ez azonban nem jár annak kockázatával, hogy az ivóvíz megfizethetetlenné válik, és a költségeket ellensúlyozhatja, ha a fogyasztók palackozott víz fogyasztása helyett mindinkább a csapvizet választják. A nemzeti hatóságoknál felmerülő adminisztratív költségeket elhanyagolhatónak vagy csökkenőnek értékelték. Például a jelentéstételi követelmények egyszerűsítésének hatására az éves működési költségek 0,35 millió EUR-val fognak csökkenni. Mindkét szakpolitikai csomag pozitív hatást gyakorol a környezetre, mivel feltételezhető, hogy a csapvíz iránti fogyasztói bizalom növekedésével a palackozott víz fogyasztása csökkenni fog. Ezt az is ösztönzi majd, hogy valamennyi fogyasztó számára jobb hozzáférést biztosítanak a naprakész információkhoz. Ezenkívül a nagy és kisméretű vízszolgáltatók számára a kockázatalapú megközelítés alkalmazásának előírása nyomán ritkábban lesz szükség vízkezelési eljárásokra, ami energiamegtakarítást, valamint a környezetbe kibocsátott vegyi anyagok mennyiségének csökkenését fogja eredményezni. Várható, hogy a kockázatalapú megközelítés révén javul a szennyezés forrásnál történő kezelése és „a szennyező fizet” elv alkalmazása is. Annak előírása a tagállamok számára, hogy javítsák a vízhez való hozzáférést, illetve biztosítsák a vízhez való hozzáférés bizonyos szintjét, pozitív lépés lesz a 6. fenntartható fejlesztési cél céljainak elérése felé. Emellett kedvező mellékhatásként munkahelyek létrehozásához is vezet. •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés A hatásvizsgálatban megvizsgált valamennyi lehetőség elhanyagolható hatást gyakorol az adminisztratív terhekre, vagy ténylegesen csökkenti azokat, elsősorban azért, mert a legtöbb költséget a vízszolgáltatók viselik, nem pedig a nemzeti hatóságok. Az adminisztratív terhek csökkentése és az eljárások egyszerűsítése érdekében ez a javaslat a hatásvizsgálatra építve jelentősen csökkenti a Bizottsággal szembeni nemzeti jelentéstételi kötelezettségeket. A tagállamoknak – ahelyett, hogy jelentés benyújtására köteleznék őket – csak akkor kell az ellenőrzések eredményeit tartalmazó adatkészleteket létrehozniuk, ha az eredmények túllépik az irányelvben foglalt paramétereket. Emellett további információkat, például kockázatértékeléseket kell szolgáltatniuk. Ez várhatóan évi 0,35 millió EUR megtakarítást jelent. Az arányosság tiszteletben tartása érdekében a kis vízszolgáltatók számára hosszabb idő áll majd rendelkezésre a kockázatalapú megközelítés alkalmazására, mint a nagy és nagyon nagy vízszolgáltatók esetében. A kis vízszolgáltatóknak – felesleges terhelésük elkerülése érdekében – ritkábban kell aktualizálniuk az online információkat, mint a nagy és nagyon nagy vízszolgáltatóknak. Végezetül a fogyasztók tájékoztatásával és átláthatóságával kapcsolatban javasolt rendelkezések „internetkésszé” teszik a javaslatot, mivel arra kötelezik a vízszolgáltatókat, hogy széles körben használjanak digitális eszközöket a fogyasztóknak az ivóvíz minőségére és az ivóvízzel kapcsolatos minőségi veszélyekre vonatkozó tájékoztatására. •Alapjogok A „Minden embernek joga van a vízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez! A víz közjó, nem árucikk!” európai polgári kezdeményezésről szóló bizottsági közleményben említetteknek megfelelően a biztonságos ivóvízellátáshoz és a megfelelő higiénés körülményekhez való jog elválaszthatatlanul kapcsolódik az élethez és az emberi méltósághoz való joghoz, valamint a megfelelő életszínvonal biztosításának szükségességéhez, ahogyan azt az Európai Unió Alapjogi Chartája is elismeri. A Bizottság az említett közleményben hangsúlyozta továbbá a biztonságos ivóvízhez való hozzáférés emberi jogi dimenziójának jelentőségét, és kötelezettséget vállalt annak biztosítására, hogy ez továbbra is a szakpolitikák középpontjában álljon. Az elmúlt évtizedben a nemzetközi jog – elsősorban az ENSZ szintjén – elismerte a biztonságos ivóvízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez való jogot. Az ENSZ Közgyűlésének 64/292. sz. határozata elismerte, hogy „a biztonságos és tiszta ivóvízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez való jog a teljes értékű élethez és az összes emberi jog teljes körű gyakorlásához nélkülözhetetlen emberi jog”. Ezenfelül a fenntartható fejlődéssel foglalkozó, 2012. évi ENSZ-konferencia („Rio+20”) záródokumentumában a világ vezető politikusai hangot adtak „a biztonságos ivóvízellátáshoz és a megfelelő higiénés körülményekhez való emberi jog iránti elkötelezettség[ük]nek, amelyet fokozatosan, a nemzeti szuverenitás teljes körű tiszteletben tartása mellett kell biztosítani a lakosságnak”. Ezek a kötelezettségvállalások 2015-ben megerősítésre kerültek azáltal, hogy az államfők elkötelezték magukat a 6. fenntartható fejlesztési cél és az ehhez kapcsolódó célkitűzések mellett, melyek értelmében 2030-ra a biztonságos és megfizethető ivóvízhez való egyetemes és méltányos hozzáférést mindenki számára biztosítani kell. Európai szinten az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlése kijelentette, hogy „az ivóvízhez való hozzáférést alapvető emberi jogként kell elismerni, mert az a földi élethez nélkülözhetetlen, ezért olyan erőforrás, amelyen az emberiségnek meg kell osztoznia”. Az Unió továbbá megerősítette, hogy „valamennyi államnak emberi jogi kötelessége a biztonságos ivóvízhez való hozzáférés biztosítása, amely víznek rendelkezésre kell állnia, továbbá fizikailag elérhetőnek, megfizethetőnek és elfogadhatónak kell lennie”. A Bizottság mindezt figyelembe vette a „Right2Water” európai polgári kezdeményezésre és e jogalkotási javaslatra adott válaszának kidolgozásakor. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A javaslatnak nincsenek a Bizottságot érintő költségvetési vonzatai. A végrehajtás várhatóan megvalósítható a Bizottság és az Európai Környezetvédelmi Ügynökség számára rendelkezésre álló előirányzatok alapján, és további forrásokra valószínűleg nincs szükség. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A nagy szolgáltatók várhatóan 3 éven belül, a kis szolgáltatók pedig 6 éven belül végrehajtják a kockázatalapú megközelítést.

A mellékleteket a tudományos és műszaki fejlődés fényében rendszeresen felül kell vizsgálni. Annak érdekében, hogy két teljes hatéves ciklusra vonatkozóan rendelkezésre álljanak adatok, az irányelv átültetését követően 12 évvel sor kerül az irányelv egészének értékelésére. Annak biztosítása érdekében, hogy az irányelv elérje célkitűzését, vagyis az emberi egészségnek a szennyezett ivóvíz káros hatásaival szembeni védelmét, valamint hogy más olyan területeken is előrelépés következzen be, amelyeken az irányelv hatása kevésbé volt optimális, számos különböző sikermutató alkalmazását javasolták. E mutatókat, amelyeket jövőbeli értékelések során fognak alkalmazni, az Európai Környezetvédelmi Ügynökséggel együttműködve fogják kidolgozni, figyelembe véve a környezetvédelmi nyomon követésre és jelentéstételre vonatkozó célravezetőségi vizsgálat megállapításait. E sikermutatók a következők: –az „események” (vagyis az emberi egészséget potenciálisan veszélyeztető esetek) száma, valamint azon esetek száma, amelyekben az EU-ban túllépték a határértékeket. Az új jelentéstételi rendszerben a tagállamokat felkérik, hogy hatékonyabban számoljanak be ezekről az eseményekről és az általuk biztosított megoldásokról; –az EU-ban az emberi fogyasztásra szánt vízhez hozzáférő személyek száma; –az ivóvíz minőségéből fakadó hosszú távú egészségügyi hatások – ehhez további epidemiológiai vizsgálatokra lesz szükség egy olyan szakosodott szervezettel közreműködésben, mint a WHO; –az új átláthatósági követelmények és az online rendelkezésre bocsátandó minimális információk, például a hálózati szivárgási arányok. Ez lehetővé teszi majd a végrehajtás szintjeinek és eredményeinek szisztematikus elemzését. •Magyarázó dokumentumok (irányelvek esetén) Tekintettel a javaslat hatályára, valamint arra, hogy egy hatályos irányelv (a 98/83/EK irányelv) átdolgozására irányul, amelyet már minden tagállam teljes mértékben átültetett, az átültetésre vonatkozó magyarázó dokumentumok előírása nem tűnik sem indokoltnak, sem arányosnak. •Részletes magyarázat a javaslatban szereplő paraméterekre és határértékekre vonatkozó WHO-ajánlások figyelembevételéről A 98/83/EK irányelv I. mellékletében foglalt meglévő határértékek általában az Egészségügyi Világszervezet ivóvízre vonatkozó iránymutatásain alapulnak. Ezeket az iránymutatásokat rendszeresen aktualizálják; legutolsó módosításukra 2017 első felében került sor a negyedik kiadás első kiegészítése révén. A WHO-iránymutatások és a 98/83/EK irányelv között már az irányelv 1998. évi elfogadásakor voltak eltérések a paraméterek és szintjeik meghatározása tekintetében. Például: –a WHO iránymutatásai nem tartalmaznak a peszticidek csoportjára vonatkozó szabványokat, míg az irányelv tartalmazza az összes peszticidet és bomlástermékeiket; –a rák kialakulásának az egész életre vetített kockázata tekintetében a WHO-iránymutatásokban javasolt értékek a 10-5 értékhez kapcsolódnak, míg az EU az elővigyázatosság elvén alapuló megközelítést alkalmazza azáltal, hogy 10-6 kockázati értéket tekint elfogadhatónak. A Bizottság és a WHO európai regionális irodája 2015 decemberében lezárta az „ivóvíz paramétereire vonatkozó együttműködési projektet”, amelynek végleges jelentését 2018-ban tették közzé (a továbbiakban: WHO-jelentés). A projekt célja az volt, hogy szakpolitikailag releváns, tudományos alapokon nyugvó tanácsadást nyújtson az irányelv I. mellékletének felülvizsgálatához. A WHO jelentésében szereplő WHO-ajánlások és a javaslat között nagyfokú a konszenzus. Az ajánlások mindenekelőtt megerősítik, hogy a több száz olyan paraméter közül, amelyek esetében WHO-iránymutatások léteznek, meg kell határozni, hogy mely paraméterek kerüljenek felvételre a jegyzékre. A Bizottság átvette az e jegyzéken szereplő javasolt paraméterek és határértékek nagy részét, de néhány paraméter tekintetében eltérő megközelítést javasolt. Ez a rész megindokolja, hogy a bizottsági javaslat néhány esetben miért nem követi a WHO ajánlásait. 1. Azon paraméterek, amelyek esetében a WHO az I. mellékletből való törlést javasolta A WHO jelentése – tekintettel arra, hogy ritkán, jellemzően szennyezési események hatására fordulnak elő ivóvízben – a következő öt paraméter törlését javasolta az irányelvből: –benzol, –cianid, –1,2–diklór-etán,

–higany, valamint –policiklikus aromás szénhidrogének (PAH-ok). A WHO e paraméterek törlését azzal indokolta, hogy a WHO iránymutatási értékei alapján a tagállamok szükség esetén továbbra is nyomon követhetik azokat. Az érdekelt felek és különösen a tagállami hatóságok határozottan kiálltak e paraméterek eltávolítása ellen, egyrészt egészségügyi okokból, illetve azért is, mert uniós szinten kötelező érvényű értéket kell megállapítani. Ezért az a döntés született, hogy e paraméterek az I. mellékletben maradnak. Mindazonáltal az irányelvben meghatározott kockázatalapú megközelítés lehetővé teszi a vízszolgáltatók számára, hogy bizonyos feltételek mellett eltávolítsanak egyes paramétereket az ellenőrzendő anyagok jegyzékéből; a vízszolgáltatóknak ezért jogukban áll, hogy e paramétereket ne ellenőrizzék, ha azok a vízellátási körzetben nem relevánsak. Végül, de nem utolsósorban, a határértékeknek való megfeleléshez szükséges szennyvíztisztító telepek építése már megtörtént. 2. Azon határértékek, amelyek esetében a WHO az értékek növelését javasolta A WHO-jelentésben foglalt ajánlás a WHO-iránymutatások negyedik kiadásának első kiegészítésében közzétett legfrissebb rendelkezésre álló egészségügyi irányadó értékek alapján az antimon (5-ről 20 μg/l-re), a bór (1-ről 2,4 mg/l-re) és a szelén (10-ről 40μg/l-re) esetében javasolta az értékek aktualizálását. Mivel azonban a jelenlegi értékek évtizedek óta érvényben vannak, feltételezhető, hogy nem lesz szükség a költségek növelésére, hiszen az említett határértékeknek való megfelelést biztosító vízkezelési technikák már rendelkezésre állnak. Mindazonáltal a kockázatalapú megközelítés lehetővé teszi a vízszolgáltatók számára, hogy bizonyos feltételek mellett a jegyzékből töröljenek egyes ellenőrizendő paramétereket. Ezért az irányelv I. mellékletében megtartották az eredeti, szigorúbb értékeket. A bórra vonatkozóan néhány nemzeti eltérést biztosítottak azon régiókban, ahol a sziklákban felhalmozódó bór következtében az anyag természetes módon előfordul a talajvízben. Az Európai Parlamenttől is érkeztek a bórra vonatkozó érték módosítására irányuló kérelmek (E-9146/2016, P-0848/2016, E-10 109/2014). Bár nincs friss hivatalos vélemény, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság a múltban azt javasolta, hogy – valamennyi korcsoport védelme érdekében – a természetes ásványvizek legfeljebb 1,5 mg mennyiségű bórt tartalmazzanak. 3. A WHO által a jegyzékbe való felvételre javasolt új paraméterek 3.1 Klorát és klorit A WHO-jelentés a klorát (ClO3) és a klorit (ClO2) új paraméterként való felvételét ajánlotta, mindkettő esetében 0,7 mg/l értéket javasolva. Mindkét anyag elsősorban nátrium-hipoklorit használatával felszabaduló fertőtlenítési melléktermék. A WHO elismerte, hogy ez az érték valószínűleg túl magas, és megjegyezte, hogy amennyiben megvalósítható alacsonyabb értékek elérése, akkor ezen alacsonyabb értékek megfelelőek lennének. A probléma egyik oka az, hogy a klorát olyan hipokloritoldatokban keletkezik, amelyek nem frissek, és amelyeket hosszú időn keresztül, különösen meleg hőmérsékleten tároltak. Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság 2015. évi véleménye megállapította, hogy a 0,7 mg/kg mennyiségű klorátkoncentráció az ivóvízben (a WHO által javasolt érték) a csecsemők és a kisgyermekek esetében túlzott klorátexpozícióhoz vezethet. Az Ügynökség megállapította továbbá, hogy a klorát gátolhatja a jód felvételét, bár több humán egészségügyi adatra van szükség a klorát jódfelvétel-gátlásával kapcsolatban. Az EFSA emellett az élelmiszer-adalékanyagokkal foglalkozó közös FAO/WHO szakértői bizottságra (JECFA) is hivatkozott, amely a klorátra vonatkozóan értékelést végzett, és a krónikus kockázatok értékelése tekintetében 0,01 mg/testtömeg kg értéket állapított meg toxikológiai referenciaértékként, ami az ivóvíz vonatkozásában 0,24 mg/l értéket jelent. Ezért a Bizottság úgy ítéli meg, hogy indokolt a klorát és a klorit értékét szigorúbb, 0,25 mg/l szinten megállapítani; ez az érték a WHO által javasoltnak nagyjából egyharmada. 3.2 Perfluorozott vegyületek A WHO jelentése határértékek megállapítását javasolta két konkrét perfluorozott anyag vonatkozásában: a perfluoroktán-szulfonsav (PFOS) esetében 0,4 µg/l, a perfluoroktánsav (PFOA) esetében pedig 4 µg/l értéket javasolva. Eredetileg a PFOS és a PFOA volt a leggyakoribb perfluorozott vegyület. A felszín alatti vizekben fordulnak elő, elsősorban a talaj tűzoltó habokkal történő szennyeződésének következményeként; a habok ezekre az anyagokra, valamint más egyéb perfluorozott anyagokra bomlanak. Ugyanakkor ipari pontszerű szennyezésből is eredhetnek, illetve víz- vagy zsírtaszító anyaggal ellátott termékekből – például teflonbevonatú serpenyőkből, zsírpapírból, pizzasütőkből, vízálló és szennyeződéstaszító kültéri sporteszközökből – is származhatnak. A PFOS és a PFOA perzisztens, bioakkumulatív és mérgező anyagok. A PFOS eredetileg szerepelt a korlátozott anyagoknak a REACH-rendelet XVII. mellékletében szereplő jegyzékében, de jelenleg a 850/2004/EK rendelet értelmében a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagnak tekintendő. A PFOA-t, valamint sóit és a PFOA-val kapcsolatos anyagokat 2017. június 14-én felvették a korlátozott anyagoknak a REACH-rendelet XVII. mellékletében szereplő jegyzékére, mivel a Bizottság úgy vélte, hogy azok gyártása, felhasználása vagy értékesítése az emberi egészségre és a környezetre nézve elfogadhatatlan kockázatot jelent. A perfluor-hexán-1-szulfonsavat és sóit (PFHxS) a REACH-rendelet 57. cikkének e) pontja értelmében „nagyon perzisztens és nagyon bioakkumulatív anyagként” 2017. július 7-én felvették a REACH-rendelet különös aggodalomra okot adó anyagainak jelöltlistájára. Ugyanakkor több olyan változó lánchosszúságú anyag létezik, amelynek része a perfluoralkil-karbonsav (beleértve a PFOA-t is), a perfluoralkán-szulfonsav (beleértve a PFOS-t), a perfluralkán-szulfinsav és a perfluoralkán-szulfonamidok. A PFOA és a PFOS a legelterjedtebb anyagok, de mivel azokat hasonló per- és polifluorozott alkilezett anyagokkal (PFA-k) helyettesítették, amelyek gyakran rövidebb láncokat tartalmaznak, valószínű, hogy a PFOA és a PFOS az emberi eredetű, a környezetben tartósan megmaradó vegyi anyagok tekintetében már nem reprezentatív. Jelenleg nincs olyan jogalkotási megközelítés, amely ezen anyagok teljes csoportját szabályozza, és nem áll rendelkezésre az összes anyag végleges listája. Svédország intenzív kutatást végzett a PFA-k területén. A svéd nemzeti Élelmiszerügyi ügynökség 11 PFA (PFBS, PFHxS, PFOS, 6: 2 FTSA, PFBA, PFPeA, PFHxA, PFHpA, PFOA, PFNA és PFDA) jelenlétén alapuló ivóvíz-határértékeket javasolt. Ha e 11 PFA összege 0,09 µg/l-nél magasabb koncentrációban jelentkezik, az Ügynökség a szennyezés csökkentése érdekében a lehető legrövidebb időn belül intézkedések meghozatalát javasolja. Az Egyesült Államok a PFOA/PFOS tekintetében 0,07 µg/l egészségügyi tanácsadói szintet alkalmaz. Az elsőbbségi anyagoknak a 2008/105/EK irányelvben meghatározott jegyzékében a PFOS 0,00065 µg/l értékkel szerepel. Ez azt mutatja, hogy a WHO által ajánlottaknál alacsonyabb határértékeket is el lehet érni. Mivel ezek az anyagok nem tartoznak a környezethez, a 98/83/EK irányelvben a peszticidekre alkalmazott megközelítést követve elővigyázatossági megközelítést kell alkalmazni. A Bizottság ezért a WHO által a két egyedi anyagra ajánlott 4 µg/l (PFOA) és 0,4 µg/l (PFOS) értéktől való eltérést javasolja , és ehelyett az egész csoportot szabályozni kívánja. A javaslat az OECD meghatározása szerinti PFA-k szabályozására irányul, és a peszticidekhez hasonlóan az egyes PFA-k tekintetében 0,1 μg/l értéket, míg az összes PFA tekintetében 0,5 μg/l értéket javasol. Mivel ezek az értékek magasabbak a svédországi vagy az egyesült államokbeli példák esetében említetteknél, elérésük valószínűleg megvalósítható. 4. Endokrinkárosító vegyületek

A WHO nem tett javaslatot az endokrin rendszert károsító anyagokra (EDC) vonatkozó iránymutatásokra, de felvetette, hogy – mivel a vízi élővilág sokkal érzékenyebb az ösztrogénalapú EDC-k hatásaira, mint az emlősök, ideértve az embereket is –, a vízi élővilág védelme érdekében olyan elővigyázatossági referenciaértékeket lehetne alkalmazni, amelyek a meglévő vagy lehetséges jövőbeli környezetminőségi előírásokhoz közel állnak. A WHO a következő három reprezentatív EDC-t és referenciaértéket javasolta: –béta-ösztradiol: 0,001 µg/l; –nonil-fenol: 0,3 µg/l; és –biszfenol-A: 0,01 µg/l. Annak ellenére, hogy a WHO jelezte, hogy jelenleg nem áll rendelkezésre az ivóvíz fogyasztásából (amely az expozíció kevésbé jelentős forrása) eredő egészségügyi kockázatra vonatkozó bizonyíték, és az ilyen kockázatok valószínűsége igen csekély, úgy döntöttek, hogy az elővigyázatosság elve alapján ezeket a paramétereket is felveszik az irányelvbe. A WHO nem javasolja, hogy az EDC-k teljes skáláját felvegyék a paramétereknek az irányelv I. mellékletében foglalt jegyzékére, mivel úgy véli, hogy e vegyületek teljes skálájának rendszeres ellenőrzése jelenleg nehéz és költséges lenne, az ivóvíz szennyeződésének megelőzése szempontjából pedig nem bizonyulna hatékonynak. A három anyagot referenciaértékként választották, mivel ismert, hogy a kezelt szennyvíz és egyéb kibocsátások által érintett felszíni vízforrásokban jelen vannak. A béta-ösztradiol természetes ösztrogén. Az egészségügyi és környezeti kockázatok tudományos bizottságának (EKKTB) véleménye és az ahhoz kapcsolódó dokumentáció az endokrinkárosító tulajdonságokat jelöli meg az e vegyületre vonatkozó környezetminőségi előírások alapjául szolgáló kulcsfontosságú hatásmechanizmusnak. Az EKKTB támogatta a környezetminőségi szabvány 0,4 ng/l értéken történő meghatározását, amely közel áll az ivóvízre javasolt 1 ng/l határértékhez. A biszfenol-A széles körben használatos egyes műanyagok és epoxigyanták gyártásához. Jelenleg az 1272/2008/EK rendelet szerint 1B. kategóriájú, reprodukciót károsító anyagok kategóriájába van besorolva. A francia hatóságok javaslatai alapján először is korlátozták a biszfenol-A hőpapírokban való használatát az EU-ban (2016. december), majd a biszfenol-A-t felvették a REACH-rendelet különös aggodalomra okot adó anyagokat tartalmazó jelöltlistájára az 1B. kategóriájú, reprodukciót károsító anyagként való harmonizált besorolása alapján (2017. január), ezt követően pedig endokrinkárosító tulajdonságai alapján (2017. június). A nonil-fenol a felületaktív anyagokban használt alkil-fenol-etoxilátok egyik építőköve, bár ezek használata az EU-ban jelenleg tilos. A nonil-fenol szintén korlátozás alá esik (a REACH-rendelet XVII. melléklete), endokrinkárosító tulajdonságai alapján felvették a REACH-rendelet különös aggodalomra okot adó anyagokat tartalmazó jelöltlistájára (2013. június), továbbá a 2008/105/EK irányelvben megállapított elsőbbségi anyagok jegyzékében is szerepel. Ezért javasolt a WHO által e három EDC tekintetében ajánlott értékeket követni. Mivel az irányelv nem ír elő „referenciaértékeket”, és nem határozza meg a paraméterek és értékek célját, az említett anyagokat javasolt felvenni az I. mellékletben szereplő paraméterek jegyzékébe. Ezenkívül ezek a vegyületek vízben viszonylag oldhatatlanok, és azok hatékony eltávolítása hagyományos adszorpciós kezelési módszerekkel (pl. parti szűrés, koaguláció, ózonkezelés, szemcsés aktív szén) történik. A vegyületeket ezért az irányelv értelmében úgy kell kezelni, mint bármely más kémiai paramétert, ami a fent említetteknek megfelelően azt jelenti, hogy a vízszolgáltatóknak lehetőségük van arra, hogy bizonyos feltételek mellett töröljék e paramétereket az ellenőrizendő értékeket tartalmazó jegyzékről, ha a kockázatértékelés megállapítja, hogy azok nem relevánsak. A Bizottság véleménye szerint az elővigyázatosság elve alapján indokolt az irányelv hatálya alá vonni e három endokrinkárosító három vegyületet. E véleményt az érdekeltek is támogatják. E vegyületek felvétele a hatásvizsgálat 1.2. alternatívájában modellezett kiterjesztett paraméterjegyzék részeként hozzájárul az emberi egészség védelméhez is. 5. Króm és ólom A WHO jelentése azt javasolja, hogy tartsák fenn az ólomra vonatkozó jelenlegi 10 µg/l és a krómra vonatkozó jelenlegi 50 µg/l határértéket. A WHO megjegyzése szerint az ólom azon kevés anyag egyike, amelyről ismert, hogy az ivóvízen keresztül közvetlen egészségügyi hatásokat okoz, ezért a koncentrációknak az észszerűség határain belül a lehető legalacsonyabbaknak kell lenniük. Ezért a Bizottság azt javasolja, hogy az értéket az irányelv hatálybalépése után 10 évvel 5 µg/l-re csökkentsék. Az átmeneti tízéves időszakban a jelenlegi 10 µg/l érték marad érvényben. A WHO megjegyzi, hogy a króm értéke felülvizsgálat alatt marad. A számos toxikológussal folytatott, folyamatban lévő egyeztetések arra utalnak, hogy a króm, különösen a toxikusabb króm (VI) esetében indokolt lenne alacsonyabb érték bevezetése. A Bizottság ezért a króm esetében ugyanazt a megközelítést fogja alkalmazni, mint az ólom esetében. Azt javasolja, hogy az értéket az irányelv hatálybalépését követő 10 éves átmeneti időszak után 50 %-kal, 25 µg/l-re csökkentsék. A javaslat rendelkezik továbbá a határérték megállapítását tartalmazó I. melléklet rendszeres felülvizsgálatáról, valamint az I. melléklet tudományos fejlődés fényében történő módosításának lehetőségéről. Ezért lehetőség van arra, hogy mindkét paraméter esetében szigorúbb értékeket állapítsanak meg a tízéves átmeneti időszak vége előtt, amennyiben a jövőbeli tudományos fejlődés miatt ez szükségessé válik. • A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata 1. cikk – Célkitűzés Ez a cikk nem változik.

2. cikk – Fogalommeghatározások A meglévő fogalommeghatározásokat némileg pontosították, és új fogalommeghatározásokat illesztettek be („vízszolgáltatók”, „elsőbbségi helyszínek”, valamint „kiszolgáltatott és marginalizálódott csoportok”), az átdolgozás új rendelkezéseivel összhangban. A WHO a házi elosztási kockázatértékelésekre vonatkozó új rendelkezések alkalmazásának megkönnyítése érdekében javasolta az elsőbbségi helyszínek fogalommeghatározásának felvételét. 3. cikk – Kivételek A rendelkezések változatlanok maradnak, pusztán az irányelvre való hivatkozásokat aktualizálták. 4. cikk – Általános kötelezettségek A cikk lényegében nem változik, a módosítások formai módosításokra vagy szövegezési pontosításokra vonatkoznak. 5. cikk – Minőségi előírások A cikk lényegében nem változik, a módosítások formai módosításokra vagy szövegezési pontosításokra vonatkoznak. 6. cikk – a megfelelés helye A (2) és a (3) bekezdést törölték, de nagy részüket a házi elosztási kockázatértékelésekre vonatkozó új rendelkezések (az új 10. cikk) veszik át. 7. cikk – A víz biztonságosságának kockázatalapú megközelítése (új) Ez az új cikk bemutatja az általános kockázatalapú megközelítést, amely az új 8., 9. és 10. cikk bevezetését szolgálja, továbbá a kockázatértékelésekhez kapcsolódó általános kötelezettségeket vezet be (rendszeres naprakésszé tétel és felülvizsgálatok, valamint a kockázatértékelések elkészítésének ütemezése). 8. cikk – Az emberi fogyasztásra szánt víz kivételére használt víztestekkel kapcsolatos veszélyértékelés (új)

Ez az új cikk kötelezettségeket állapít meg a veszélyértékelések elvégzésének vonatkozásában, különös tekintettel az alábbiakra: –a vízkivételi pontok azonosítása; –a veszélyek és szennyezési források azonosítása; –az azonosított veszélyek és szennyezési források szempontjából releváns paraméterek ellenőrzése. Csak a releváns paramétereket vagy szennyezőanyagokat kell ellenőrizni. Ide tartozhatnak azok a paraméterek, amelyeket a vízkivételi helynél ezen irányelvvel összhangban be kell tartani, de a víztestekben a víz-keretirányelvvel összhangban már nyomon követett szennyező vagy egyéb anyagok is, illetve a mikroműanyagok. A mikroműanyagok különösen a tengeri és édesvízi környezetre, a vízi élővilágra, a biológiai sokféleségre és adott esetben az emberi egészségre gyakorolt negatív hatások miatt adnak okot aggodalomra, mivel kis méretük elősegíti a szervezetek általi felvételüket és biológiai felhalmozódásukat, illetve azon mérgező hatások miatt, amelyeket e részecskék abból kifolyólag fejtenek ki, hogy vegyi anyagok összetett keverékéből állnak. A veszélyek azonosítása és ellenőrzése alapján a tagállamok a következő intézkedéseket hozhatják: –A vízszolgáltatókat mentesítik a kiegészítő kezelés és/vagy ellenőrzés alól, vagy kötelezik őket arra, hogy kiegészítő kezelést és/vagy ellenőrzést végezzenek, –A vízkinyerő terület védelmét szolgáló megelőző intézkedések, –A szennyezés forrásának kezelését célzó kockázatcsökkentő intézkedések, beleértve az egyes anyagok, például a mikroműanyagok által a vízi ökoszisztémákra és az emberi egészségre gyakorolt hatások megértésére irányuló kutatásokat, és megoldások keresése a lehetséges kockázatok csökkentése érdekében. 9. cikk – Az ellátással kapcsolatos kockázatértékelés (új) Ez a cikk a vízszolgáltató általi kockázatértékeléshez kapcsolódó kötelezettségeket vezet be. Ezek a rendelkezések nem újak, mivel e kötelezettségeket már 2015-ben bevezették az irányelv módosított II. mellékletével. A 98/83/EK irányelv II. mellékletének egy része tehát átkerült a 9. cikkbe. A II. melléklet C. része jelenleg csak olyan műszaki előírásokat tartalmaz, amelyek alapján ki kell igazítani az ellátással kapcsolatos kockázatértékelés paramétereinek ellenőrzési gyakoriságát. 10. cikk – A házi elosztási kockázatértékelés (új) Ez az új cikk kötelezettségeket állapít meg a házi elosztási kockázatértékelés elvégzésének vonatkozásában, különös tekintettel az alábbiakra: –a házi elosztó rendszerekkel, ideértve az ivóvízzel érintkező termékekkel és anyagokkal kapcsolatos lehetséges kockázatok értékelése, –a következő paraméterek ellenőrzése: ólom és Legionella. Az utóbbi esetében a WHO megállapította, hogy az Unióban az összes vízi kórokozó közül ez jelenti a legnagyobb egészségügyi terhet. Emellett az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ is az ember által kialakított vízrendszerek rendszeres ellenőrzését és az azokra vonatkozó megfelelő ellenőrző intézkedéseket javasolta a legionárius-betegség kitörésének megelőzése érdekében idegenforgalmi szálláshelyeken, kórházakban, tartós egészségügyi ápolást-gondozást ellátó létesítményekben vagy más olyan helyzetekben, ahol a kockázat nagyobb méretű, veszélyeztetettebb lakossági csoportokat érinthet. A kockázatelemzés és ellenőrzés alapján a tagállamok különféle intézkedéseket hozhatnak (például vízvezeték-szerelők továbbképzése, tájékoztatás és tanácsadás ingatlantulajdonosoknak, megfelelő vízkezelési technikák a vízszolgáltatókkal együttműködésben stb.). Emellett e cikk részben foglalkozik a korábbi 10. cikkben (az ivóvízzel érintkező termékek) tárgyalt szempontokkal, és biztosítja az összhangot a 305/2011/EU rendelettel, amelynek értelmében az ivóvízzel érintkező építési termékekre vonatkozóan szabványokat kell megállapítani. 11. cikk – Ellenőrzés (korábbi 7. cikk) Ellenőrzési programokat kell kidolgozni, amelyek kiterjednek az ezen irányelv szerinti összes különböző ellenőrzési kötelezettségre. A tagállamok hatáskörébe tartozik annak eldöntése, hogy az ellenőrzési programokat a nemzeti hatóságok hozzák-e létre, vagy a feladatot például a vízszolgáltatóknak delegálják. Valószínű azonban, hogy – a víz minőségének a vízkivételi helyen való biztosítása érdekében – az ellenőrzés nagy részét ténylegesen a vízszolgáltatók végzik. Mivel a veszélyértékelések (8. cikk) és a házi elosztási kockázatértékelés (10. cikk) vonatkozásában új ellenőrzési kötelezettségeket vezettek be, pontosítani kell ezt a cikket és a II. melléklettel való kapcsolatát.

Az (1), az (5) és a (6) bekezdés változatlan marad. A (2) bekezdés módosul annak érdekében, hogy hivatkozást tartalmazzon az új 8. és 9. cikk (veszélyértékelések és házi elosztási kockázatértékelés) alapján a II. mellékletnek megfelelően elvégzendő ellenőrzésre, valamint az I. melléklet A. és B. részében felsorolt paraméterek „rendszeres” ellenőrzésére. Ez utóbbi esetben az ellenőrzést a vízszolgáltatók az ellátással kapcsolatos kockázatértékelés alapján kiigazíthatják. A korábbi (4) bekezdés (az ellenőrzésre vonatkozó iránymutatások elfogadásának lehetősége) törlésre kerül, mivel feleslegesnek ítélték. Ugyanakkor a 18. cikk (2) bekezdése fenntartja a II. melléklet (amely az ellenőrzési előírásokra vonatkozik) módosításának lehetőségét (felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén). 12. cikk – Javító intézkedések és a használat korlátozása (korábbi 8. cikk) Az (1) bekezdés változatlan marad. A (2) bekezdés módosul az I. melléklet C. részében előírt, a házi elosztási kockázatértékelés során alkalmazandó paraméterek új jegyzékére való hivatkozás céljából. A (3) bekezdés módosul annak egyértelművé tétele érdekében, hogy az I. melléklet A. és B. részében meghatározott értékek túllépését automatikusan az emberi egészséget fenyegető veszélynek kell tekinteni. E pontosítás a 98/83/EK irányelv szerinti számos kötelezettségszegési eljárás fényében szükséges. A szöveg egy új (4) bekezdéssel egészül ki, amely egyértelművé teszi a fogyasztói tájékoztatással kapcsolatos kötelezettségeket a határértékek túllépése és/vagy az emberi egészséget fenyegető lehetséges veszélyek esetén. A legtöbb kötelezettség már létezett a 98/83/EK irányelv keretében, de szükségesnek tűnt, hogy – többek között a 98/83/EK irányelv értelmében folyamatban lévő számos kötelezettségszegési eljárás fényében – pontosításra kerüljenek, és végrehajtásuk megkönnyítése érdekében egy bekezdésen belül legyenek csoportosítva. Az (5) bekezdés változatlan marad. A korábbi (6) bekezdést törölni kell, mivel feleslegesnek ítélték. A korábbi (7) bekezdés törlésre került, mivel az „indikátorparaméterekről” szóló korábbi I. melléklet C. részét törölték. A korábbi (8) bekezdésben foglalt kötelezettségek az új (4) bekezdésbe kerülnek át. Korábbi 9. cikk – Eltérések A korábbi 9. cikk törlésre kerül. A 3 alkalommal adható, 3 évre szóló eltérés engedélyezésének összetett folyamata már nem indokolt. Az eljárást eredetileg azért vezette be az irányelv, hogy lehetővé tegye a tagállamok számára az 1998-ban újonnan megállapított határértékek betartását. A rendszer azóta egyszerűbbé vált, de a logika megegyezik a 98/83/EK irányelv logikájával: amennyiben egy tagállam túllépi valamelyik határértéket, a korrekciós intézkedésekről szóló 11. cikket kell alkalmazni (a vízhasználat tilalma vagy korlátozása, a fogyasztók tájékoztatása, egészségügyi tanácsadás stb.). Nem merülhet fel annak szükségessége, hogy határozat útján hivatalosan el kelljen fogadni az irányelvben megállapított határértéket túllépő értéket. Korábbi 10. cikk – A kezelés, a berendezések és az anyagok minőségbiztosítása (törölve) A korábbi 10. cikk törlésre kerül; a 98/83/EK irányelv keretében ez a cikk a továbbiakban nem szükséges, és helyébe részben a házi elosztási kockázatértékelésről szóló új 10. cikk lép. A szükséges harmonizációra a belső piaci szabályozás keretében kerül sor, az építési termékekről szóló rendelet szerinti szabványosítási megbízások kibocsátásával. E szabványosítási megbízások végrehajtásáig és a harmonizált szabványoknak a Hivatalos Lapban való közzétételéig a status quo továbbra is érvényben marad.

13. cikk – Az emberi fogyasztásra szánt vízhez való hozzáférés (új) Ez egy új cikk, amely elsősorban a „Right2Water” európai polgári kezdeményezés és a Bizottság e kezdeményezésre adott válasza nyomán született. A cikk 2 fő kötelezettséget irányoz elő: –Először is kötelezi a tagállamokat, hogy javítsák az ivóvízhez való hozzáférést, és mozdítsák elő az ivóvíz fogyasztását különböző intézkedések révén, melyek egy része a cikkben is szerepel (az emberi fogyasztásra szánt vízhez hozzá nem férő személyek arányának meghatározása, tájékoztatás az elosztó hálózathoz való csatlakozás lehetőségéről, a csapvíz használatának ösztönzése a középületekben és éttermekben, annak biztosítása, hogy a legtöbb városban rendelkezésre álljanak a csapvízhez való szabad hozzáférést lehetővé tevő létesítmények stb.). –Másodsorban kötelezi a tagállamokat arra, hogy minden szükséges intézkedést hozzanak meg annak érdekében, hogy a kiszolgáltatott és marginalizálódott csoportok számára biztosítsák az ivóvízhez való hozzáférést. Amennyiben e csoportok nem férnek hozzá az ezen irányelv értelmében vett emberi fogyasztásra szánt vízhez, a tagállamoknak haladéktalanul tájékoztatniuk kell őket a rendelkezésükre álló víz minőségéről, és meg kell adniuk a szükséges egészségügyi tanácsadást. Ez az ENSZ 6. fenntartható fejlesztési célja és az ahhoz kapcsolódó célkitűzés értelmében tett azon kötelezettségvállalás megvalósítását hivatott elősegíteni, hogy „a biztonságos és megfizethető ivóvízhez való egyetemes és méltányos hozzáférés mindenki számára biztosítva legyen”. A vízhez való egyenlő hozzáférés fogalma általában háromdimenziós, amely magában a következőket: a nyújtott szolgáltatások földrajzi különbségei (például az infrastruktúra hiánya miatt), a kiszolgáltatott és marginalizálódott csoportok (pl. menekültek, nomád közösségek, hajléktalanok és kisebbségi kultúrák, mint például roma, „szinti”, „utazó”, kalé, „Gens du voyage” néven említett csoportok, függetlenül attól, hogy vándorló vagy letelepedett csoportokról van-e szó) által a vízszolgáltatáshoz való hozzáférés során tapasztalt nehézségek, valamint a megfizethetőség. A megfizethetőséget illetően az unióbeli vízügyi politikáknak figyelembe kell venniük a költségek megtérülésnek elvét és „a szennyező fizet” elvet. A tagállamok a differenciált vízdíjak megállapításakor figyelembe vehetik a népesség gazdasági és társadalmi körülményeiben megfigyelhető különbségeket is. A költségmegtérülés elve tehát nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy az ezen irányelv új 13. cikkében előírt intézkedések mellett szociális díjszabást fogadjanak el, vagy a hátrányos társadalmi és gazdasági helyzetű csoportokat védő intézkedéseket hozzanak. 14. cikk – A nyilvánosság tájékoztatása (új) E cikk részben felváltja a 98/83/EK irányelv korábbi 13. cikkét. Az információhoz való hozzáférésre vonatkozó rendelkezések részletesebbek, mivel a várakozások szerint a nagyobb átláthatóság javítani fogja a fogyasztók ivóvíz iránti bizalmát, többek között a minőség, az előállítás és a kezelés tekintetében. A kötelezettségek kettősek: –Először is, biztosítani kell számos, a IV. mellékletben meghatározott információ online rendelkezésre állását. Biztosítani kell, hogy a fogyasztó számára hozzáférhető információk relevánsak legyenek számára. –Emellett közvetlenül (például számláikon) a fogyasztók rendelkezésére kell bocsátani bizonyos konkrét információkat is, például a felhasznált mennyiségről, valamint a díjszabás és a költségszerkezet részleteiről. 15. cikk – A végrehajtás ellenőrzésével kapcsolatos tájékoztatás (új) E cikk részben felváltja a 98/83/EK irányelv korábbi 13. cikkét. A jelentéstételre vonatkozó rendelkezések a korábbi rendelkezésekhez képest egyszerűbbé válnak, és helyükbe új rendszer lép, amely nem ír elő tényleges jelentéstételt. Ez biztosítja a rendszer hatékonyabbá tételét, mivel így elkerülhető, hogy a jelentett adatok referencia-időpontja és a jelentéstétel tényleges időpontja között hosszú idő teljen el. A cikk értelmében a tagállamoknak olyan adatkészletet kell létrehozniuk, amely kizárólag ivóvízzel kapcsolatos, az ezen irányelv keretébe tartozó adatokat tartalmaz: az eseményeket, a mellékletben szereplő értékek túllépését, a veszélyek és a házi elosztási kockázatok értékelését, valamint az emberi fogyasztásra szánt vízhez való hozzáférés biztosítása érdekében hozott intézkedéseket. Az adatkészleteket az Inspire-irányelvben foglaltaknak megfelelően kell létrehozni. E célból a cikk előirányozza az Európai Környezetvédelmi Ügynökség által biztosított segítségnyújtást; az Ügynökség feladatul kapja azt is, hogy rendszeresen megtekintse az adatokat, és azokról a Bizottság részére az irányelv uniós szintű végrehajtásáról szóló áttekintéseket készítsen, amelyek az irányelv jövőbeli értékelésének összefüggésében is felhasználásra kerülnek (17. cikk). 16. cikk – Az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés (új) Ez az új cikk összhangban áll az Alapjogi Charta 47. cikkével, és az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés tekintetében végrehajtja az Aarhusi Egyezményt. A polgárok és a nem kormányzati szervezetek számára lehetővé kell tenni, hogy jogi szempontból felülvizsgálják a tagállamok által ezen irányelv alapján hozott határozatokat. 17. cikk – Értékelés (új)

Az új cikk meghatározza az irányelv jövőbeli értékelésének keretét (a minőségi jogalkotásra vonatkozó bizottsági iránymutatások értelmében). Az első értékelésre a tervek szerint az irányelv végrehajtása után 12 évvel kerül sor, hogy az ellátásra vonatkozó kockázatelemzések tekintetében legalább 2 ciklusra vonatkozóan rendelkezésre álljanak adatok. 18. cikk – Mellékletek felülvizsgálata (korábbi 11. cikk) E cikk felváltja a 98/83/EK irányelv 11. cikkét. A 11. cikk az irányelv I., II. és III. mellékletének az ellenőrzéssel történő korábbi szabályozási bizottsági eljárással megvalósuló felülvizsgálatát írta elő. A javaslat értelmében az eljárás felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal kerül felváltásra (a mellékletek módosítása tekintetében), összhangban az intézmények által a 2016. április 13-i intézményközi megállapodásban tett azon kötelezettségvállalással is, hogy kiemelt prioritásként mielőbb ki kell igazítani mindazokat az alap-jogiaktusokat, amelyek még mindig az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásra utalnak. Az I. melléklet rendszeres felülvizsgálatát fenntartják annak biztosítása érdekében, hogy továbbra is összhangban álljon a legújabb tudományos fejleményekkel. 19. cikk – A felhatalmazás gyakorlása (új) Ez egy új szabványos cikk a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadásáról. 20. cikk – Bizottsági eljárás (korábbi 12. cikk) Ez egy új szabványos cikk a végrehajtási jogi aktusok elfogadásáról. Korábbi 13 cikk – Tájékoztatás és jelentéskészítés (törölve) A cikk törlésre kerül, és nagy részben felváltja az új 15. cikk. Korábbi 14 cikk – Teljesítési ütemterv (törölve) Ez a cikk törlésre került, mivel 1998-ban további haladékot (5 évet) biztosított a 98/83/EK irányelv 2003-ig történő végrehajtásához. Ez a cikk mára elavulttá vált, ezért törölni kell. Korábbi 15. cikk– Rendkívüli körülmények (törölve) A 98/83/EK irányelv e cikke lehetővé tette a tagállamok számára, hogy a 98/83/EK irányelvnek való megfelelés biztosítása érdekében a Bizottságtól (a korábbi 14. cikkben előírt 5 éven túlmenően) további időt kérjenek (legfeljebb hat év erejéig). Ez a cikk mára elavulttá vált, ezért törölni kell.

Korábbi 16. cikk (Hatályon kívül helyezés), 17. cikk (Átültetés a nemzeti jogrendbe) és 18. cikk (Hatálybalépés) Ezt a három cikket törölték, és az átdolgozott irányelvek hatályon kívül helyezésére, átültetésére és hatálybalépésére vonatkozó aktualizált, szabványosított szövegekkel váltották fel őket (vö. 22., 23., 24. cikk új). 21. cikk – Szankciók (új) A szöveg a szankciókról szóló új szabványos cikkel egészül ki. 22. cikk – Átültetés E cikk a szokásos sablont követi. 23. cikk – Hatályon kívül helyezés E cikk a szokásos sablont követi. 24. cikk – Hatálybalépés E cikk a szokásos sablont követi. Az irányelv a Hivatalos Lapban való kihirdetését követően 20 nappal lép hatályba. 25. cikk – Címzettek (korábbi 19. cikk) A cikk változatlan marad. I. melléklet

A. rész Az I. melléklet A. része a mikrobiológiai paraméterek határértékeire vonatkozik. A WHO ajánlása alapján a jegyzéket új paraméterekkel egészítették ki, nevezetesen a következőkkel: Clostridium Perfringens spórák és coliform baktériumok, zavarosság (a korábbi C. részből – „Indikátor paraméterek” – átemelve), valamint a szomatikus koliform baktériumok. B. rész Az I. melléklet B. része a kémiai paraméterek határértékeire vonatkozik. A szöveg a WHO ajánlása vagy az elővigyázatosság elve alapján számos új paraméterrel egészült ki (a kapcsolódó határértékekkel), melyek a következők: biszfenol-A, klorát, klorit, béta-ösztradiol, haloaecetsavak, microcystin, nonil-fenol, PFA-k (külön és összesen), urán. C. rész A 98/83/EK irányelv I. mellékletének C. része indikátor paraméterekre vonatkozott. Az indikátor paramétereket törölték az I. mellékletből (az A. részbe áthelyezett néhány paraméter kivételével, mint például a zavarosság), és a fogyasztók tájékoztatására vonatkozó IV. mellékletbe kerültek át. Ennek az az oka, hogy az indikátor paraméterek nem annyira egészségügyi információkat, hanem inkább a fogyasztók érdeklődésére számot tartó információkat (mint például íz, szín, anionok, kationok stb.) biztosítanak. Az I. melléklet új C. része olyan paraméterekre vonatkozik, amelyeket (az új 10. cikkben előírt) új házi elosztási kockázatértékelés alapján kell értékelni, nevezetesen az ólomra és a Legionellára. II. melléklet A. rész – Általános célkitűzések és az emberi fogyasztásra szánt víz ellenőrzésére irányuló programok A II. melléklet A. része az ellenőrzési programokkal kapcsolatos általános kötelezettségekre vonatkozik, és nagyrészt változatlan marad, kivéve a működési ellenőrzésre vonatkozó új hivatkozás beillesztését, a zavarosságra vonatkozó kapcsolódó paraméterrel együtt. A kiegészítés a WHO ajánlása nyomán történt, mivel az operatív ellenőrzés napi szintű gyors tájékoztatást nyújt annak érdekében, hogy a kezelés megfelelően működjön. B. rész – Gyakoriság A II. melléklet B. része az ellenőrzés gyakoriságára vonatkozik. Két paraméterkategóriát határoz meg: 2.alapvető paramétereket (E. coli, Clostridium perfringens spórák és a szomatikus coliform baktériumok), amelyeket minden esetben a B. részben foglalt táblázatban meghatározott gyakorisággal kell ellenőrizni, és amelyek nem képezhetik ellátási kockázatelemzés tárgyát; és 3.minden más paramétert, amelyeket a B. részben foglalt táblázatban meghatározott gyakorisággal kell ellenőrizni, amíg ugyanezen melléklet C. részével összhangban sor nem kerül ellátási kockázatelemzés végzésére. A B. részben foglalt, a gyakoriságra vonatkozó táblázatot egyszerűsítették, és a 3. megjegyzést (a táblázat alatt) törölték, mivel feleslegessé vált.

C. rész – Ellátási kockázatértékelés A C. rész első bekezdései átkerültek az „ellátási kockázatértékelésről” szóló új 9. cikkbe. A C rész fennmaradó része – amely megállapítja az ellenőrzési gyakoriságtól való eltérésre vonatkozó előírásokat abban az esetben, ha kockázatértékelésre került sor, és amelyet a 98/83/EK irányelvbe a 2015. évi módosítással vezettek be – nagyrészt változatlan marad, és a néhány módosítás a szövegezésnek az irányelv többi részében foglalt szöveghez való formális kiigazításához kapcsolódik. D. rész – Mintavételi módszerek és mintavételi helyek Ez a 98/83/EK irányelv által a 2015. évi módosítással bevezetett rész lényegében változatlan marad. III. melléklet A. rész – Mikrobiológiai paraméterek, amelyekre vonatkozóan analitikai módszerek kerültek meghatározásra Az A. rész első két bekezdését törölték, mivel a III. melléklet A. részének ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással való módosításának lehetőségére vonatkoztak, és a III. melléklet felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén történő módosításának lehetőségéről már rendelkezik a 18. és a 19. cikk. A mikrobiológiai paraméterekre vonatkozó módszerek jegyzékét az I. melléklet A. részében foglalt új mikrobiológiai paraméterek tükrözése érdekében aktualizálták. B. rész – Kémiai paraméterek, amelyekre a módszerrel szembeni teljesítménykövetelmények vonatkoznak Ezt a részt a 98/83/EK irányelv 2015. évi módosításával aktualizálták. A módosítással a szöveg 2 táblázattal egészült ki, melyek egyike a 2019 végéig alkalmazandó előírásokat tartalmazza. Javasolt e második táblázat törlése, mivel olyan előírásokat tartalmaz, amelyek csak 2019 végéig érvényesek, valamint az első táblázat megtartása. A kémiai paraméterekre vonatkozó előírások jegyzékét tartalmazó táblázatot az I. melléklet B. részében foglalt, a mikrobiológiai paramétereket tartalmazó új táblázat tükrözése érdekében aktualizálták. IV. melléklet (új) A IV. melléklet egy új melléklet, amely felsorolja azokat az információkat, amelyeknek a fogyasztók tájékoztatása céljából a weboldalon rendelkezésre kell állniuk. Az arányosság érdekében a nagyon nagy vízszolgáltató vállalatoknak néhány további konkrét információt kell szolgáltatniuk, beleértve a vízellátó rendszer általános teljesítményére a hatékonyság szempontjából vonatkozó éves információkat, többek között a szivárgási arányokat és az energiahatékonyságot is. A feltételezés szerint azáltal, hogy hozzájárulnak a problémával kapcsolatos tudatosság növeléséhez, a nagyobb mértékű átláthatóság arra ösztönözheti a vízszolgáltatókat és a tagállami hatóságokat, hogy foglalkozzanak a vízveszteség és a szivárgás kérdésével. Korábbi IV. és V. melléklet A IV. melléklet a korábbi 80/778/EGK irányelv nemzeti jogba való átültetésének határidejére vonatkozott (a tagállamok belépésének eltérő időpontjaira is tekintettel). Az V. melléklet szolgált megfelelési táblázatként a 80/778/EGK irányelv és a 98/83/EK irányelv között. E mellékletek már nem relevánsak, és törlésre kerültek.

V. melléklet (új) Az V. melléklet (új) a hatályon kívül helyezett irányelvet és későbbi módosításait, valamint átültetési és alkalmazási időpontjait felsoroló szabványos melléklet. VI. melléklet (új) A VI. melléklet a 98/83/EK irányelv és az átdolgozott irányelvre irányuló javaslat közötti az új megfelelési táblázatot tartalmazza. ê 1998/83/EK irányelv (kiigazított szöveg) 2017/0332 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről (átdolgozás) (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Ö Unió működéséről szóló Õ Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 130s. cikke (1) Ö 192. cikke (1) Õ bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében,

mivel: ò új szöveg (1)A 98/83/EK tanácsi irányelvet több alkalommal jelentősen módosították. Mivel most további módosításokra kerül sor, az irányelvet az áttekinthetőség érdekében át kell dolgozni. ê 98/83/EK irányelv (1) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) mivel az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló, 1980. július 15-i 80/778/EGK tanácsi irányelvet hozzá kell igazítani a tudományos és műszaki fejlődéshez; mivel az említett irányelv végrehajtásával kapcsolatban szerzett tapasztalatok azt mutatják, hogy szükséges kialakítani egy kellőképpen rugalmas és átlátható jogi keretrendszert a tagállamok számára az előírásoknak való megfelelésben elkövetett mulasztások kezelésére, mivel továbbá szükség van az irányelv felülvizsgálatára az Európai Unióról szóló szerződés figyelembevételével, különös tekintettel a szubszidiaritás elvére; ê 98/83/EK irányelv (2) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) mivel a Szerződés 3b. cikkének betartása érdekében – amely úgy rendelkezik, hogy a közösségi intézkedések nem terjedhetnek túl azon a mértéken, amely a Szerződés céljainak eléréséhez szükséges – szükség van a 80/778/EGK irányelv átdolgozására, amelynek keretében az alapvető minőségi és egészségügyi paraméterek betartására kell fektetni a hangsúlyt, a tagállamok belátására bízva azt, hogy további paramétereket is meghatározzanak, amennyiben jónak látják; ê 98/83/EK irányelv (3) preambulumbekezdés mivel a szubszidiaritás elvének megfelelően a közösségi intézkedéseknek támogatniuk kell és ki kell egészíteniük a tagállamok illetékes hatóságainak intézkedéseit; ê 98/83/EK irányelv (4) preambulumbekezdés mivel a szubszidiaritás elvének megfelelően az Unió térségei között meglévő természeti és társadalmi-gazdasági különbségek megkívánják, hogy az ellenőrző rendszerre és elemzésre vonatkozó döntések túlnyomó többségét, illetve a mulasztások kijavítására irányuló intézkedéseket helyi, regionális és nemzeti szinten hozzák meg, addig a mértékig, amíg az említett különbségek nem gyengítik az irányelv szerint megalkotandó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések keretét; ê 98/83/EK irányelv (5) preambulumbekezdés mivel szükség van az emberi fogyasztásra szánt víz lényeges és preventív jellegű, egészséggel kapcsolatos minőségi paramétereire vonatkozó közösségi szabványokra, a többi közösségi intézkedéssel együttesen elérendő minimális környezetminőségi célok meghatározása érdekében, az emberi fogyasztásra szánt víz fenntartható felhasználásának biztosítására és előmozdítására;

ê 98/83/EK irányelv (6) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (2)ð A 98/83/EK irányelv jogi keretet hozott létre annak érdekében, hogy a víz egészségességének és tisztaságának biztosítása által óvja az emberi egészséget az emberi fogyasztásra szánt víz szennyezettsége által okozott káros hatásoktól. Ennek az irányelvnek ugyanezt a célt kell szolgálnia. ï mivel az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének az emberi egészséggel kapcsolatos jelentősége miatt Ö E cél érdekében Õ Ö uniós Õközösségi szinten van szükség azoknak az alapvető minőségi határértékeknek ð a minimumkövetelményeknek ï a meghatározására, amelyeknek az e célra szánt víznek meg kell felelnie. ð A tagállamoknak meg kell hozniuk az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy az emberi fogyasztásra szánt ivóvíz mentes legyen bármiféle mikroorganizmustól és parazitától, valamint olyan anyagoktól, amelyek akár veszélyt is jelenhetnek az emberi egészségre nézve, és biztosítaniuk kell, hogy az ivóvíz megfeleljen az említett minimumkövetelményeknek. ï ê 98/83/EK irányelv (7) preambulumbekezdés mivel az élelmiszeriparban használt vizet is ide kell érteni, hacsak nem állapítható meg, hogy az ilyen víz használata nem befolyásolja a kész termékek élvezhetőségét; ê 98/83/EK irányelv (8) preambulumbekezdés mivel annak érdekében, hogy a vízszolgáltató társaságok teljesíteni tudják az ivóvízzel kapcsolatos minőségi előírásokat, megfelelő vízvédelmi intézkedéseket kell foganatosítani a felszíni és felszín alatti vizek tisztaságának megőrzése érdekében; mivel ez a cél elérhető a szolgáltatás előtt alkalmazandó megfelelő vízkezelési intézkedések révén is; ê 98/83/EK irányelv (9) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) mivel a következetes európai vízügyi politika előfeltétele, hogy egy megfelelő vízügyi keretirányelv elfogadása a szükséges időben megtörténjen; ê 98/83/EK irányelv (10) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (3)A természetes ásványvizeket és a gyógyszernek minősülő vizeket ki kell zárni ennek az irányelvnek a hatálya alól, mivel ð a 2009/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, illetve a 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv foglalkozik az ilyen vizekkel. ï különös szabályokat állapított meg az ilyen típusú vizekre vonatkozóan. ð Azonban a 2009/54/EK irányelv a természetes ásványvizekre és a forrásvizekre egyaránt vonatkozik, és csak az ásványvizeket kell kizárni ezen irányelv hatálya alól. A 2009/54/EK irányelv 9. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban a forrásvizeknek meg kell felelniük ezen irányelv előírásainak. Az emberi fogyasztásra szánt, palackozott vagy tartályokba töltött, értékesítésre, illetve valamely élelmiszer gyártásában, készítésében vagy kezelésére való felhasználásra szánt víznek meg kell felelnie ezen irányelv előírásainak a megfelelési helyen (a csapban), és onnantól a 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 2. cikke második albekezdésének megfelelően élelmiszernek kell tekintetni. ï ê 98/83/EK irányelv (11) preambulumbekezdés mivel minőségromlás esetén intézkedésekre van szükség az összes egészséggel közvetlenül kapcsolatos paraméternek és az egyéb paramétereknek való megfelelés érdekében; mivel, ezen túlmenően, ezeket az intézkedéseket körültekintően össze kell hangolni a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelv , és a biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, 1998. február 16-i 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alkalmazásával;

ò új szöveg (4)A vízhez való jogról szóló európai polgári kezdeményezés („Right2Water”) lezárását követően uniós szintű nyilvános konzultáció indult, és a célravezető és hatásos szabályozás program (REFIT) keretében sor került a 98/83/EK irányelv értékelésére. Ennek alapján nyilvánvalóvá vált, hogy a 98/83/EK irányelv bizonyos rendelkezéseit naprakésszé kell tenni. Négy fejlesztendő területet azonosítottak, nevezetesen a minőséget meghatározó számszerű értékek listáját, a kockázatalapú megközelítésre való korlátozott hagyatkozást, a fogyasztók tájékoztatására vonatkozó rendelkezések pontatlanságát, valamint az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkezésbe kerülő anyagok jóváhagyási rendszerei közötti egyenlőtlenségeket. Ezen túlmenően a vízhez való joggal kapcsolatos európai polgári kezdeményezés külön problémaként azonosította azt a tényt, hogy a lakosság egy része – különösen a társadalom perifériáján – nem fér hozzá emberi fogyasztásra szánt vízhez, pedig ez szerepel az ENSZ 2030-as fenntartható fejlesztési céljai között (6. célkitűzés). Az utolsó megoldandó kérdés pedig a vízügyi infrastruktúra karbantartására és felújítására irányuló beruházások alacsony szintjére visszavezethető vízszivárgással kapcsolatos tudatosság hiánya; amire az Európai Számvevőszék vízügyi infrastruktúráról szóló különjelentése is rámutatott. (5)Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) Európai Regionális Irodája részletesen áttekintette a 98/83/EK irányelvben meghatározott paraméterek és számszerű értékek jegyzékét annak megállapítása érdekében, hogy a műszaki és tudományos fejlődés fényében szükség van-e a jegyzék kiigazítására. E vizsgálat eredményei alapján az enterális kórokozókat és a Legionella-t ellenőrizni kell, hat kémiai paramétert vagy paramétercsoportot fel kell venni e jegyzékbe, és három, az endokrin rendszert károsító vegyülethez elővigyázatossági referenciaértéket kell rendelni. Az új paraméterek közül három esetében az elővigyázatosság jegyében a WHO által javasoltnál szigorúbb, de elérhető számszerű értékeket kell megállapítani. Az ólom tekintetében a WHO megállapította, hogy a koncentrációt az észszerűen megvalósítható legalacsonyabb szinten kell tartani, a krómra vonatkozó érték pedig továbbra is WHO-felülvizsgálat alatt marad, ezért mindkét paraméter tekintetében tízéves átmeneti időszakot kell engedélyezni a szigorúbb értékek alkalmazása előtt. (6)A WHO ajánlásában az is szerepel, hogy három számszerű érték esetében lazítani lehet az előírásokon, öt paramétert pedig törölni kell a jegyzékből. Ezek a változtatások azonban nem feltétlenül szükségesek, mivel az (EU) 2015/1787 bizottsági irányelv által bevezetett kockázatalapú megközelítés bizonyos feltételek mellett lehetővé teszi a vízszolgáltatók számára, hogy töröljenek egyes paramétereket az ellenőrizendő paraméterek jegyzékéből. A számszerű értékeknek való megfelelést lehetővé tévő kezelési módszerek pedig már használatban vannak. ê 98/83/EK irányelv (12) preambulumbekezdés mivel szükség van az egész Közösség területén jelentős anyagokra vonatkozóan olyan egyedi számszerű értékek megállapítására, amelyek elég szigorúak ahhoz, hogy biztosítsák az irányelv céljainak elérését; ê 98/83/EK irányelv (13) preambulumbekezdés mivel a számszerű értékek a rendelkezésre álló tudományos ismeretekre és az elővigyázatosság elvére épülnek; mivel az értékeket úgy választották ki, hogy biztosítsák az emberi fogyasztásra szánt víz egész életen át történő biztonságos fogyasztását, és így az egészség magas szintű védelmét képviselik; ê 98/83/EK irányelv (14) preambulumbekezdés mivel mind a mikrobiológiai, mind a kémiai kockázatok megelőzése érdekében ezek között egyensúlyt kell teremteni; mivel ebből a célból, és a számszerű értékek jövőbeni felülvizsgálatának fényében, az emberi fogyasztásra szánt vízre alkalmazandó számszerű értékek meghatározását közegészségügyi megfontolásokra és kockázat-értékelési módszerekre kell építeni; ê 98/83/EK irányelv (15) preambulumbekezdés mivel jelenleg nem áll rendelkezésre elegendő bizonyíték ahhoz, hogy megalapozzuk közösségi szinten a belső elválasztási szerveket károsító vegyi anyagok számszerű értékeit, annak ellenére, hogy egyre növekszik az aggodalom az egészséget károsító anyagoknak az emberre és az élővilágra gyakorolt potenciális hatása miatt; ê 98/83/EK irányelv (16) preambulumbekezdés mivel különösen az I. mellékletben szereplő határértékek általában az Egészségügyi Világszervezetnek az ivóvíz minőségére vonatkozó iránymutatásaira és a Bizottság tudományos tanácsadó testületének a kémiai vegyületek toxicitásának és ökológiai toxicitásának vizsgálatával kapcsolatos véleményére épülnek;

ê 98/83/EK irányelv (17) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (7)Ö Amennyiben a területükön az emberi egészség védelme érdekében szükséges, Õmivel a tagállamoknak Ö kötelezően Õ meg kell határozniuk az I. mellékletben nem szereplő további paraméterekre vonatkozó értékeket., amennyiben ez a területükön az emberi egészség védelme érdekében szükséges; ê 98/83/EK irányelv (18) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) mivel a tagállamok meghatározhatják az I. mellékletben nem szereplő további paraméterek értékeit, amennyiben úgy vélik, hogy ez szükséges a minőség biztosítására az emberi fogyasztásra szánt víz előállítása, szolgáltatása és ellenőrzése során; ê 98/83/EK irányelv (19) preambulumbekezdés mivel, ha a tagállamok szükségesnek tartják, hogy az I. melléklet A. és B. részében meghatározottaknál szigorúbb előírásokat fogalmazzanak meg, illetve meghatározzák az I. mellékletben nem szereplő, de az emberi egészség védelméhez szükséges további paraméterekre vonatkozó előírásaikat, akkor kötelesek tájékoztatni a Bizottságot ezekről az előírásokról; ê 98/83/EK irányelv (20) preambulumbekezdés mivel a szigorúbb védelmi intézkedések bevezetése vagy fenntartása során a tagállamok kötelesek tiszteletben tartani a Szerződés alapelveit és szabályait, amint azokat a Bíróság értelmezi; ò új szöveg (8)A 98/83/EK irányelv csak korlátozott mértékben foglalkozott a megelőző biztonsági tervezéssel és a kockázatalapú elemekkel. A kockázatalapú megközelítés első elemeit már 2015-ben bevezették a 2015/1787/EU irányelvvel, amely módosította a 98/83/EK irányelvet annak érdekében, hogy a tagállamok számára lehetővé tegye az általuk létrehozott ellenőrzési programoktól való eltérést, amennyiben hiteles kockázatértékeléseket végeznek, például a WHO ivóvíz-minőségre vonatkozó iránymutatásai alapján. Az ivóvízbiztonsági tervet meghatározó iránymutatások és az ivóvízellátás biztonságára vonatkozó EN 15975-2 szabvány együtt alkotják azokat a nemzetközileg elismert elveket, amelyeken az ivóvíz előállítása, elosztása, paramétereinek ellenőrzése és elemzése alapul. Ezeket az irányelvben meg kell tartani. Annak érdekében, hogy ezek az elvek ne csupán az ellenőrzési szempontok esetében érvényesüljenek, valamint hogy az időt és az erőforrásokat a valódi kockázatokra és a hibaforrásoknál végrehajtott költséghatékony intézkedésekre lehessen összpontosítani, elkerülve a nem releváns kérdésekre irányuló elemzéseket és erőfeszítéseket, helyénvaló bevezetni egy átfogó kockázatalapú megközelítést az ellátási lánc egészében, a vízkivételi területtől az elosztáson át a csapig. E megközelítésnek három lábon kell állnia: az első a vízkivétel területére jellemző veszélyek tagállamok általi felmérése („veszélyértékelés”), összhangban a WHO iránymutatásaival és az ivóvízbiztonságiterv-készítési útmutatóval; a második a vízszolgáltató lehetősége arra, hogy az ellenőrzést a fő kockázatokhoz igazítsa („az ellátással kapcsolatos kockázatértékelés”); a harmadik pedig a házi elosztó rendszerből eredő kockázatok (pl. Legionella vagy ólomszennyezés) tagállamok általi értékelése („a házi elosztással kapcsolatos kockázatértékelés”). Ezek az értékeléseket rendszeresen felül kell vizsgálni, többek között az éghajlattal kapcsolatos szélsőséges időjárási események, a vízkivételi területen az emberi tevékenységben bekövetkező változások, vagy a forrásokat érintő események nyomán. A kockázatalapú megközelítés biztosítja az illetékes hatóságok és a vízszolgáltatók közötti folyamatos információcserét. (9)A veszélyértékelés során az emberi fogyasztásra szánt víz előállításához szükséges kezelés mértékének csökkentését kell szem előtt tartani, például törekedni kell az emberi fogyasztásra szánt víz kinyerésére használt víztestek szennyezését okozó tényezők mérséklésére. E célból a tagállamoknak azonosítaniuk kell az e víztesteket érintő veszélyeket és lehetséges szennyezési forrásokat, és nyomon kell követniük az általuk a veszélyértékelés alapján relevánsnak ítélt szennyezőanyagokat (például mikroműanyagok, nitrátok, növényvédő szerek vagy a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján meghatározott gyógyszerek), a területen természetesen előforduló szennyezőanyagokat (pl. arzén), vagy a vízszolgáltatók bejelentéseiben szereplő anyagokat (pl. egy adott paraméter értékeinek hirtelen növekedése a kezeletlen vízben). Ezeket a paramétereket az illetékes hatóságoknak jelzésként kell használniuk arra, hogy a vízszolgáltatókkal és az érdekelt felekkel együttműködve csökkentsék a víztestek terhelését, például megelőző vagy kockázatcsökkentő intézkedéseket alkalmazzanak (ideértve szükség esetén az egészségre gyakorolt hatások megismerésére irányuló kutatást), valamint biztosítsák e víztestek védelemét és a szennyezés forrásainak kezelését. (10)Ami a veszélyértékelést illeti, a 2000/60/EK irányelv előírja a tagállamok számára, hogy határozzák meg és tartsák megfigyelés alatt az emberi fogyasztásra szánt víz kivételére használt víztesteket, és tegyék meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy elkerüljék ezek minőségének romlását, és ezzel csökkentsék az ivóvíz előállítása során szükséges vízkezelés mértékét. A kötelezettségek megkettőzésének elkerülése érdekében a tagállamoknak a veszélyértékelésre a 2000/60/EK irányelv 7. és 8. cikke, valamint V. melléklete alapján végzett megfigyelést, valamint a 2000/60/EK irányelv 11. cikke szerinti intézkedési programjaikban foglalt intézkedéseket kell használniuk. ê 98/83/EK irányelv (21) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (11)mivel aÖ Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének értékelésére használt Õ számszerű értékeket azon a ponton kell betartani, ahol az emberi fogyasztásra szánt vizet a megfelelő felhasználó rendelkezésére bocsátják; ð azonban az emberi fogyasztásra szánt víz minőségét befolyásolhatják a házi elosztó rendszerek. A WHO szerint az Unióban a Legionella a legveszélyesebb vízi kórokozó. A meleg vizes rendszerekben terjed, és belégzéssel fertőz, például zuhanyozás közben. Ezért egyértelműen a házi elosztó rendszerekhez kapcsolódik. Mivel észszerűtlenül magas költségekkel járna egy egyoldalú kötelezettség előírása minden magán- és nyilvános létesítmény ellenőrzésére e kórokozó tekintetében, a házi elosztási kockázatértékelés alkalmasabb e kihívás kezelésére. A házi elosztási kockázatértékelés során figyelembe kell venni az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkező termékekből és anyagokból eredő lehetséges kockázatokat is. A házi elosztási kockázatértékelés során ezért többek között az elsőbbségi létesítményekre kell összpontosítani, értékelve a házi elosztó rendszerből és a kapcsolódó termékekből és anyagokból eredő kockázatokat, valamint az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkező építési termékek teljesítményét a 305/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti teljesítménynyilatkozat alapján. A teljesítménynyilatkozattal együtt az 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 31. és 33. cikkében említett információkat is rendelkezésre kell bocsátani. Az értékelés alapján a tagállamoknak minden szükséges intézkedést meg kell tenniük többek között annak biztosítása érdekében, hogy a WHO erre vonatkozó iránymutatásaival összhangban megfelelő ellenőrzési és kezelési intézkedések álljanak rendelkezésre (például megbetegedések esetén), valamint hogy az építési termékekből származó szennyeződés ne veszélyeztesse az emberi egészséget. Azonban a 305/2011/EU rendelet sérelme nélkül, amennyiben ezek az intézkedések a termékek és anyagok Unión belüli szabad mozgásának korlátozását jelentenék, a korlátozásnak kellően megalapozottnak és szigorúan arányosnak kell lennie, és nem vezethet a tagállamok közötti önkényes megkülönböztetéshez vagy a kereskedelem rejtett korlátozásához. ï

ò új szöveg (12)A 98/83/EK irányelvnek a kezelés, a berendezések és az anyagok minőségbiztosításával kapcsolatos rendelkezései nem jártak sikerrel az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkező építési termékek belső piacán jelentkező akadályok felszámolásában. Továbbra is nemzeti termékjóváhagyások vannak érvényben, a különböző tagállamokban eltérő követelményekkel. Ez megnehezíti és költségessé teszi a gyártók számára termékeik Unió-szerte történő forgalmazását. A technikai akadályok csak akkor szüntethetők meg, ha a 305/2011/EU rendelet alapján harmonizált műszaki előírások lépnek életbe az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkező építési termékekre vonatkozóan. Az említett rendelet lehetővé teszi az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkező építési termékekre vonatkozó értékelési módszereket harmonizáló európai szabványok kidolgozását, továbbá küszöbértékek és osztályok meghatározását az alapvető jellemzők teljesítményszintjével kapcsolatban. E célból a 2017. évi szabványosítási munkaprogramban szerepelt egy szabványosítási felkérés az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkező termékek és anyagok higiéniájára és biztonságára vonatkozóan a 305/2011/EU rendeletnek megfelelően, és a szabvány kiadása 2018-ra várható. Ennek a harmonizált szabványnak az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetése racionális döntéshozatalt fog lehetővé tenni az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkező biztonságos építési termékek forgalomba hozatala és forgalmazása kapcsán. Ennek fényében az emberi fogyasztásra szánt vízzel érintkező berendezésekre és anyagokra vonatkozó rendelkezéseket törölni kell, és részben ezek helyébe lépnek a házi elosztási kockázat értékelésére vonatkozó rendelkezések, melyek kiegészülnek a 305/2011/EU rendelet szerinti vonatkozó harmonizált szabványokkal. ê 98/83/EK irányelv (22) preambulumbekezdés mivel az emberi fogyasztásra szánt víz minőségét befolyásolhatják a házi elosztó rendszerek; mivel ezen túlmenően elismert tény, hogy előfordul, hogy sem a házi elosztó rendszerek, sem azok karbantartása nem tartozik a tagállamok felelősségi körébe; ê 98/83/EK irányelv (23) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (13)mivel mMinden egyes tagállam köteles Ö gondoskodni Õ ellenőrző programokat létrehozni Ö létrehozásáról Õ annak ellenőrzésére, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz megfelel-e ezen irányelv előírásainak.; mivel az ilyen ellenőrző programoknak meg kell felelniük a helyi igényeknek és ezen irányelv ellenőrzésre vonatkozó minimális követelményeinek; ð Az ezen irányelv alapján végzett ellenőrzések legnagyobb része a vízszolgáltatókra hárul. E vízszolgáltatók számára bizonyos fokú rugalmasságot kell biztosítani azon paraméterek tekintetében, amelyeket az ellátással kapcsolatos kockázatértékelés keretében figyelemmel kísérnek. Ha egy paramétert nem tárnak fel, akkor a vízszolgáltatók számára lehetővé kell tenni az ellenőrzési gyakoriság csökkentését vagy az adott paraméter ellenőrzésének leállítását. A legtöbb paraméter esetében az ellátással kapcsolatos kockázatértékelést kell alkalmazni. A kulcsparamétereket azonban egy bizonyos minimális gyakorisággal mindenkor ellenőrizni kell. Ez az irányelv elsősorban a megfelelőségi ellenőrzések céljára állapítja meg az ellenőrzési gyakoriságot, és csak korlátozott rendelkezéseket tartalmaz az operatív ellenőrzésre vonatkozóan. Azonban a vízkezelés megfelelősége érdekében további operatí