Az intézkedési programok keretében hozott tagállami intézkedések közé tartoznak a nitrátokról szóló irányelvből eredő intézkedések, amelynek legutóbbi végrehajtási jelentése megerősített intézkedéseket javasol a szennyezett területeken, valamint az új közös agrárpolitika (KAP) stratégiai terveiben szereplő intézkedések, amelyeket legkésőbb 2022. január 1-jéig kell benyújtani a Bizottsághoz. Az Európai Számvevőszék egy közelmúltbeli jelentésében elemezte, hogy a KAP és az uniós vízpolitika milyen mértékben mozdítja elő a fenntartható vízhasználatot a mezőgazdaságban. A Bizottság úgy véli, hogy a KAP különféle eszközökön és intézkedéseken keresztül hozzájárul ehhez a célkitűzéshez. Az új KAP az I. pillér új ökorendszerei és a II. pillér vidékfejlesztési programja révén fontos lehetőséget kínál az ambíciószint növelésére és a vízgazdálkodásnak kedvező kiegészítő intézkedések finanszírozására a mezőgazdaságban. Az új KAP a bizottsági javaslat 6. cikkében meghatározott kilenc egyedi célkitűzés köré épül fel, amelyek közül három kedvező a környezetre nézve. Amikor a tagállamok kidolgozzák a terveiket, azoknak hozzá kell járulniuk e célkitűzésekhez. Az is követelmény, hogy hozzá kell járulni a zöld megállapodás céljaihoz, többek között a „termelőtől a fogyasztóig” stratégia azon célkitűzéshez, amely szerint 50 %-kal csökkenteni kell a tápanyagveszteséget, és 50 %-kal csökkenteni kell a növényvédő vegyszerek általános használatát és kockázatait, amit többek között a tagállamoknak küldött KAP-ajánlások is vázolnak.

A települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv tervezett felülvizsgálata (a Bizottság javaslata 2022-ben) várhatóan tovább csökkenti az európai felszíni és felszín alatti vizek szennyezettségét, egyrészt azáltal, hogy növeli az irányelv hatálya alá tartozó szennyvíz mennyiségét, másrészt annak biztosítása révén, hogy több szennyvizet kezeljenek fejlett kezelési technológiákkal. Az ivóvízről szóló felülvizsgált irányelv új kockázatalapú megközelítése fel fogja lendíteni a vízszolgáltatók és a víz-keretirányelv végrehajtásáért felelős szereplők közötti párbeszédet.

Hasonlóképpen, az ipari kibocsátásokról szóló irányelv tervezett felülvizsgálata (a Bizottság javaslata 2022-ben) mind a közvetlen, mind a közvetett kibocsátások esetében javítani fogja a vízminőségi előírásoknak való megfelelést, és hangsúlyozza a környezetközpontú irányítási rendszerek jelentőségét a víz újrafelhasználása és az erőforrás-hatékonyság szempontjából.

Új elsőbbségi anyagok

Külön értékelés készült a környezetminőségi előírásokról szóló 2013. évi irányelvben szereplő új anyagok monitoringjának és méréseinek jelenlegi helyzetéről. A környezetminőségi előírásokról szóló 2013-as irányelv értelmében az összes tagállamnak további 12 anyagot kell monitoroznia.

A legtöbb tagállam már monitorozza a 2013-ban felvett 12 anyagot. Négy tagállam beszámolt az összes megfigyelt anyag kémiai állapotáról, és kulcsintézkedéseket határozott meg valamennyi nem teljesítő anyag esetében. További 11 tagállam a monitorozott anyagok többségével foglalkozott, és meghatározott kulcsintézkedéseket valamennyi nem teljesítő anyag esetében. Ami a többi tagállamot illeti, az adatközlés hiányos volt, mivel egyes vízgyűjtő kerületek és/vagy anyagok kimaradtak belőle. Egyes anyagokat a környezetminőségi előírásokról szóló irányelvben leírttól eltérő mátrixban monitoroztak. Gyakran nem adtak tájékoztatást a mátrixban előforduló anyagok eredetéről.

A Bizottság 2022-ben javasolni fogja a felszíni és felszín alatti vizekben található anyagok jegyzékének felülvizsgálatát. Ekkor további növényvédő szereket, gyógyszereket és ipari vegyi anyagokat is felvehet azon anyagok jegyzékébe, amelyek vízbe történő kibocsátását csökkenteni kell vagy fokozatosan meg kell szüntetni.

3.2.A víztakarékosság javítása

A zöld megállapodás részeként a víztakarékosság mára az uniós szakpolitikai menetrend szerves részét képezi. A körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési terv felvázolta a víz újrafelhasználására vonatkozó minimumkövetelményekről szóló rendelet jövőbeli szerepét, amely az integrált vízgazdálkodás részeként meg fogja könnyíteni az öntözés alternatív vízellátását. A cselekvési terv azt is előrevetítette, hogy a Bizottság elő fogja mozdítani a víztakarékosságot az ipari folyamatokban (pl. az ipari kibocsátásokról szóló irányelv felülvizsgálata révén). Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról szóló 2021. évi uniós stratégia szorgalmazza az édesvízhez való hozzáférés megóvását és a vízfelhasználás nagyobb hatékonyságát valamennyi ágazatban, és bejelentette, hogy a Bizottság a termékekre vonatkozó víztakarékossági követelmények szigorításával fog hozzájárulni a vízfelhasználás csökkentéséhez. A víztakarékos technológiákra és gyakorlatokra való átállást erre alkalmas gazdasági eszközökkel kell támogatni.

Az ivóvízről szóló felülvizsgált irányelv (4. cikkének (3) bekezdése) értelmében a tagállamoknak intézkedéseket kell majd hozniuk a jelenlegi magas szivárgási arányok kezelésére. Az épületkorszerűsítési program és az európai Bauhaus kezdeményezés is foglalkozik az épületek víztakarékosságával. Emellett a 2030-ig tartó időszakra szóló biodiverzitási stratégia arra szólítja fel a tagállami hatóságokat, hogy vizsgálják felül a vízkivételre és -tározásra vonatkozó engedélyeket az ökológiai vízhozamok megvalósítása érdekében. A végső cél az, hogy legkésőbb 2027-re elérjék valamennyi felszíni víz jó állapotát vagy potenciálját, valamint az összes felszín alatti víz jó állapotát.

A víztakarékosság a tagállamok számára eddig is kiemelt prioritás volt, és továbbra is az. A tagállamok több mint fele hozott intézkedéseket az előző ciklusban (2010–2015), és a jövőben is így fog tenni. Másik 10 tagállam az előző ciklusban hozott intézkedéseket, de a jövőre nézve nem számolt be további intézkedési tervekről.

A legtöbb tagállam a vízkivételről és a vízelterelésről számolt be fő terhelésként. A vízkivételekből eredő terhelések és hatások csökkentéséhez kapcsolódó legfontosabb intézkedések az áramlási rendszer javítása és/vagy a minimális ökológiai vízhozam helyreállítása (7. kulcsintézkedés, a hidromorfológiáról szóló részben jelentve), valamint a vízhatékonyság kezelésére irányuló intézkedések, úgymint az öntözésre, az iparra, az energiára és a háztartásokra vonatkozó műszaki intézkedések (8. kulcsintézkedés). Ilyen mennyiségi intézkedésekről a tagállamok közel fele számolt be. A víz újrafelhasználására vonatkozó minimumkövetelményekről szóló új rendeletre készülve 11 tagállam építette be intézkedési programjába a víz újrafelhasználását mint vízkészlet-gazdálkodási intézkedést.

Jelentős előrehaladás figyelhető meg a vízkivétellel foglalkozó alapintézkedések terén. A tagállamok vízkivételre vonatkozó jelentései azt mutatják, hogy szinte mindegyik tagállam rendelkezik engedélyezési rendszerrel vagy nyilvántartással a felszín alatti vizek és a felszíni vizek kitermelésének ellenőrzésére (lásd: 1. ábra). Hasonlóképpen, a legtöbb tagállam rendelkezik koncessziós, jóváhagyási és/vagy engedélyezési rendszerrel a víztározás ellenőrzésére, és/vagy a duzzasztások nyilvántartásával. A tagállamok nagyjából fele azonban arról számolt be, hogy a kisebb vízkivételek mentesülnek az ellenőrzések alól.

1. ábra: Engedély vagy nyilvántartás a vízkivételek ellenőrzésére

Ami a felszín alatti víztestek mesterséges utánpótlásának vagy dúsításának engedélyezését illeti (lásd: 2. ábra), a legtöbb tagállam intézkedéseket hozott, az előző ciklusban végrehajtott ilyen intézkedéseket, vagy a jelenlegi ciklusra tervez ilyeneket. Ez lehetővé fogja tenni számukra a vízhiány és a vízszennyezés jobb kezelését.

3.3.Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás

Az éghajlatváltozás hatásának erősödésével várhatóan nőni fog az elegendő mennyiségű tiszta édesvíz rendelkezésre állására nehezedő terhelés, ezért megfelelő intézkedésekre van szükség a víz-keretirányelv célkitűzéseinek biztosításához. Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról szóló jelentésekben (24. kulcsintézkedés) csak 6 tagállam számolt be a felszíni vizekkel kapcsolatos intézkedésekről, 4 pedig a felszín alatti vizekkel kapcsolatos intézkedésekről. A legtöbb tagállam fő terhelésként diffúz szennyezésről, a vízkivételről vagy vízelterelésről, fizikai változásokról és gátakról, akadályokról és zsilipekről számolt be. A terhelések további fontos típusai között említették a pontforrásokat.

3.4.A hidromorfológiai terhelések kezelése