ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.1.

Peña Nieto elnök hivatali időszakának kezdetén (2012 decemberében) a főbb pártok aláírták a „Mexikóért” paktumot, és ezt követően a kormány egy sor reformot indított el azzal a céllal, hogy a gazdaság és az állam modernizálásával új lendületet adjon a mexikói gazdaságnak. Az ország gazdasága azonban nem lesz hosszú távon életképes, amennyiben nem sikerül megnyerni az erőszak ellen jelenleg is folyó küzdelmet, illetve garantálni az emberi jogok maradéktalan tiszteletben tartását. A bűnszervezetek elleni harc, amellyel az elmúlt években súlyosabbá vált erőszakot próbálják visszaszorítani, eddig nem hozta meg a várt eredményeket: továbbra is jelentősek a válogatás nélküli mészárlások, az eltűnések, az emberrablások stb. Ezzel kapcsolatban szólni kell arról is, hogy szövetségi szinten számos intézkedést hoztak (nemzeti emberi jogi program; koordinációs erőfeszítések a helyi, állami és szövetségi kormányzatok között; az állami rendőrség és az ügyészség átszervezése), hogy összehangolják egymással a különböző rendvédelmi erők eddig koordinálatlan működését, és hogy elejét vegyék az olyan eseteknek, amikor a rendőrség is aktívan közreműködik vagy érintett különböző bűncselekményekben.
3.4.

Minden polgár tanul nem formális és informális módon az egész életen át tartó tanulás folyamatában. Például számos nő (de férfi is) kifejleszt a családi ügyek kezelésével kapcsolatos kompetenciákat, amelyek átvihetők a munkahelyre, és főként a szociális szolgáltatások területére. Ha állást kell váltaniuk elbocsátás vagy családi okok miatt, ezen ismereteket hasznosíthatják az új munkára való átállás során is, a bevándorló nők pedig az első állás megszerzésére. Az EGSZB már felszólította a tagállamokat arra (4), hogy „gyorsítsák fel a külföldön szerzett képesítések és tapasztalatok elismerésének folyamatát, és ezzel tegyék lehetővé, hogy a nők kompetenciájuknak és ambícióiknak megfelelő munkát találjanak”, és hogy „vegyék figyelembe, hogy a bizonyos ágazatokban (takarítás, gyermekfelügyelet, idősgondozás, szálloda- és vendéglátóipar, mezőgazdaság) végzett munka, ha ezek az ágazatok ki tudnak lépni a feketemunka világából, lehetőségeket kínál a kevésbé képzett migráns nők számára a szakmai élet, a valorizáció, a fenti foglalkozásokra való képzés és a szakmai fejlődés tekintetében”. A szociális partnereket is felkérte korábban arra, hogy „a kollektív szerződésekben segítsék elő a migráns nők képesítéseinek elismerését”.
1.12.

Az EGSZB úgy véli, hogy a 2021-ben induló többéves pénzügyi keretnek – összhangban az új versenyképességi és fejlesztési stratégiával és a szociális jogok kidolgozás alatt álló európai pillérével – olyan középtávú (a versenyképességi stratégiával azonos időszakot felölelő) kulcsfontosságú stratégiai platformot kell jelentenie, amelyet a valódi szükségletekhez és prioritásokhoz igazodó és súlyozott kiadási tételek szerint kellene strukturálni, és amelynek ezzel egyidejűleg nagyobb rugalmasságot kellene biztosítania az újonnan felmerülő szükségletek kielégítéséhez. Az EGSZB örömmel fogadná az uniós költségvetés pénzügyi eszközei végrehajtási szabályainak olyan irányú módosítását is, amely növelné a hatékonyságot a visszatérítendő eszközök szélesebb körű alkalmazásának és ezen eszközök és a támogatási hitelek egymást kiegészítő voltának biztosítására való törekvésnek köszönhetően. Ezenkívül az uniós költségvetés és annak hatékonysága értékelési módszereinek javítására széles mozgástér áll rendelkezésre. A megfelelő költségvetési rugalmassági tényező alapvető jelentőséggel bír ahhoz, hogy az uniós költségvetés képes legyen reagálni a megjelenő új kezdeményezésekre, fenyegetésekre és lehetőségekre, valamint az EU cselekvőképességéhez is fontos (itt említhetjük például a migrációs válságot, a gazdasági megrázkódtatások kezelésének szükségességét, vagy az uniós tagállamok számának változását és ennek hatásait a pénzmozgásokra, illetve a természeti katasztrófák esetére fenntartott szolidaritási alap forrásainak megfelelő alapját). Ez a tényező nemcsak az uniós költségvetés kiadásainak volumenét és struktúráját érinti, hanem a bevételi oldalt is.
2.2.

Az EGSZB emlékeztet arra, hogy az egyenlő bánásmódról szóló irányelvre irányuló javaslat tervezetét az Európai Bizottság a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezmény megkötése előtt nyújtotta be. Ezenkívül az Európai Parlament és az Európai Unió Tanácsa közötti tárgyalások fokozatosan olyan módosításokat vezettek be, amelyek nem felelnek meg a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezmény által meghatározott kötelezettségeknek. Ezért az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy a folyamatban lévő intézményközi tárgyalások keretében nyújtson be egy arra vonatkozó javaslatot, hogy az irányelvre irányuló javaslat tervezetét dolgozzák át oly módon, hogy a fogyatékosság tekintetében összhangban legyen a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezménnyel és természetesen a záró észrevételekkel, és tartalmazza a halmozott és interszekcionális megkülönböztetés, valamint a kapcsolaton alapuló megkülönböztetés tilalmát.
4.2.10.

Erőforrás- és hulladékgazdálkodás: A népesség növekedése, a fogyasztás fokozódása és az erőforrások, különösen a víz szűkössé válása a fogyasztókat és az ipart is érintő kérdések a fenntartható fogyasztást és a vállalati társadalmi felelősségvállalást tekintve. Az erőforrás- és hulladékgazdálkodásra is tekintettel lévő környezetbarát termékek gyártása az ágazat egyik prioritása. Az Európai Bizottság körforgásos gazdaságra vonatkozó csomagja és a Cosmetics Europe „Guidelines for Cosmetic Companies, especially SMEs (2012)” (Iránymutatás a kozmetikai vállalatok, különösen kkv-k részére [2012]) című dokumentuma értékes hozzájárulások, de ennél többre van szükség, mert továbbra is jelentős kihívások állnak előttünk. Az ágazat számára fontos erőforrások védelme összekapcsolódik a jelenlegi és jövőbeli nemzedékek közös kincsének tekinthető biológiai sokféleség szükséges védelmével. Az új termékek utáni kutatás nem mehet az őshonos népek és szellemi tulajdonuk kárára. Hasznos és rendkívül fontos, hogy az ágazathoz tartozó vállalkozások körében egyre jobban elterjedjenek a tisztességes kereskedelem elvei és a környezettudatos magatartási kódexek. Hasonló jelentőségű a fogyasztók hozzáállása: nem szabad, hogy elfogadjanak olyan termékeket, melyek előállítási módja ütközik a fenntartható fejlődés elveivel.
2.10.

A fejlesztéspolitikát illetően a fejlett országoknak az éghajlatváltozás elleni küzdelem finanszírozására tett évi 100 milliárd amerikai dolláros jelenlegi felajánlását a COP21-en 2025-ig meghosszabbították, és gyakorlati ütemtervet szorgalmaztak a célkitűzés elérésére vonatkozóan. Egyes országok külön-külön is tettek ígéretet a finanszírozásra. Fontos, hogy ezeket az ígéreteket be is tartsák és a pénzeszközöket a gazdaságosság és az éghajlat szempontjából, illetve társadalmilag is felelősségteljesen használják fel. Ahogy azt az EGSZB az EU–Afrika stratégia kapcsán is javasolta, tájékoztató kampányokat kell szervezni, hogy a civil szervezetek információhoz jussanak az igénybe vehető forrásokról, különösen a fejlődő országokban.
3.19.

Fontos szerepet játszanak a régiók, a városok és a községek. Az EGSZB nagy elismeréssel tapasztalja, hogy e téren máris milyen sokféle kezdeményezés indult el e tevékenységek koordinálása érdekében. Gondoljunk csak az éghajlattal és a régiókkal foglalkozó nemzetközi csúcstalálkozóra (World Summit on Climate and Territories), a Polgármesterek Szövetségére, az ICLEI hálózatra és így tovább. Ezek gyakran olyan kezdeményezések, amelyek időközben különböző állami támogatásokra is építhetnek.
2.8.

Az ikt-ban való részvételüket néha lassúnak és nehézkesnek érezzük. Márpedig gyakran ők voltak az elsők, akik e technológiákat használták, és akik újdonságokat hoztak létre (The Seven Myths of Population Aging [A népességelöregedés hét mítosza], Julika Erfurt et al., Accenture, 2012. február). 2010-ben Franciaországban az új vállalkozások több mint 16 %-át 50 év feletti személyek alapították, és ezek közel felét önfinanszírozással: mivel elmúltak 50 évesek, ezek a személyek idősebb munkavállalók, álláskeresők, aktív vállalkozók, vagy akár nyugdíjasok voltak (lásd Yann Le Galès cikkét a Le Figaro2012. április 27-i számában).
3.6.

Az Európai Kereskedelmi Kamara Kínában arról számol be, hogy már most is jelentős többletkapacitás áll fenn az olyan termékek esetében, mint a nyersacél, az alumínium, a cement, a vegyi anyagok, a hajógyártás, a finomítás, a síküveg, a papír és a karton. A kínai kormány elismeri ezt és úgy döntött, hogy 2020-ig nyersacél-kapacitását 100 millió tonnával, 150 millió tonnára (2), széntermelését pedig 500 millió tonnával csökkenti (3).
3.6

A javasolt intézkedések többek között szigorúbb CO2-kibocsátással kapcsolatos előírásokat is tartalmaznak a gépjárművekre és tehergépjárművekre vonatkozóan 2020-tól kezdődően, ezenkívül az üzemanyag-hatékonyság javítására, a nehézgépjárművekből származó kibocsátások csökkentésére, valamint egy megfelelőbb közlekedésszervezésre irányuló intézkedéseket is. Ösztönözni kell a „szennyező/felhasználó fizet” elven alapuló úthasználati díjjal kapcsolatos rendszerek alkalmazását, ahogy az alternatív üzemanyagok – köztük az elektromos közlekedés – használatát is, különös tekintettel a megfelelő infrastruktúra kialakításának szükségességére.
3.3.

Az új globális geostratégiai felállással szemben az EU-nak nincs más választása, javítania kell biztonsági és védelmi kapacitásait. Ehhez elkerülhetetlenül szükség van egy integráltabb külpolitikára, tekintve, hogy a tagállamoknak nemzetközi szinten egyre kisebb jelentőségük van, és az együttes fellépés mindenki számára hasznos. Mindeközben nagyobb teret kell biztosítani az európai védelmi politika számára. Mindehhez a biztonság és a védelem koncepciójának az erő alkalmazásánál jóval szélesebb értelmezése szükséges. Ugyanakkor le kell szögezni, hogy a védelmi politika célja a megelőzés, emellett visszatartó szerepe is van, miközben végső eshetőségként is szolgál arra az esetre, ha a létfontosságú érdekek más eszközökkel nem védhetők meg és a védelmi feladat csak így látható el. Ehhez több erőforrás hatékonyabb felhasználása szükséges. A 28 különböző katonai szervezet megléte ellenére az EU honvédelmi kiadásai az Egyesült Államokénak csak 40 %-át teszi ki. Ehhez hozzá kell tenni, hogy egyebek mellett jelentősek az átfedések és a védelmi ipar is fejletlen. Ehhez több pénzügyi forrást és közös tervezési és ellenőrzési eszközöket kell biztosítani. Az uniós kormányoknak és polgároknak tisztában kell lenniük azzal, hogy a biztonság, a jólét és a szabadság elválaszthatatlanok egymástól. Az EU nagyobb stratégiai autonómiája a védelem területén azonban nem lehet sem összeegyeztethetetlen, sem pedig ellentétes az azon szövegségekkel és szervekkel – különösen a kollektív védelmét továbbra is megalapozó NATO-val – fennálló, együttműködésre épülő transzatlanti kapcsolatokkal, amelyeknek az uniós tagállamok többsége tagja.
1.19.

Az EGSZB javasolja a „helyes gyakorlatok” megosztását minden szinten. Ez már jelenleg is így történik az ENRD, ELARD, Ecovast és ERP keretében, valamint megtalálható a „The Best Village in the World” című kiadványban (3).
4.8.

A keretszabály bevételekkel foglalkozó 32. pontja helyesen tartalmazza a speciális vagy kizárólagos jogok alkalmazásával termelt túlzott nyereséget. Ám a közelmúlt gyakorlatában ez magában foglalta az egyetemes szolgáltatásból szerzett nyereséget, még akkor is, ha nem ezeknek a jogoknak a gyakorlásából származott, és ez félrevezető értékelésekhez vezetett. Hangsúlyoznunk kell, hogy az egyetemes lefedettség hátránnyal is jár, mivel a kijelölt szolgáltató köteles szolgáltatást nyújtani adott területen, a felmerülő költségektől függetlenül. Így tehát, ha a szolgáltatónak a jövedelmezőség szempontjai alapján kell nyújtania a szolgáltatást, akkor megsértik a Szerződés alapelveit, ha ebből a többletből kötelező jelleggel finanszírozni kell más, veszteséges közszolgáltatásokkal kapcsolatos kötelezettségeket. Ezért az EGSZB kéri, hogy az Európai Bizottság tisztázza ezt a pontot és különböztesse meg az előnnyel járó speciális vagy kizárólagos jogokat, amelyeknek nyereségét figyelembe kell venni a közszolgáltatásokkal kapcsolatos kötelezettségek finanszírozásában és az egyetemes lefedettséget, amely a kijelölt szolgáltató számára hátrányokkal is jár.
3.23

A mesterséges intelligencia nemcsak a rendelkezésre álló munka mennyiségére lesz hatással, hanem a meglévő munka jellegére is. A mesterségesintelligencia-rendszerek egyre több lehetőséget kínálnak a munkavállalók nyomon követésére és ellenőrzésére, ami veszélybe sodorja az autonómiát és a magánélet védelmét. A munkát már most is sokszor algoritmusok határozzák meg és osztják szét emberi beavatkozás nélkül, ami hatással van a munka jellegére és a munkakörülményekre. Számolnunk kell azzal is, hogy a mesterségesintelligencia-rendszerek használata miatt az elvégzendő tevékenységek egyre inkább kiüresednek, és fontos készségek felejtődnek el.
5.5.1.

Az EGSZB már korábban is szorgalmazta (24), hogy a jelenleg és a jövőben tárgyalt önálló beruházási megállapodásokba is építsenek be hasonló, a kereskedelmet és a fenntartható fejlődést tárgyaló fejezeteket. A TPP-megállapodás is tartalmaz konkrét szociális és környezeti fejezeteket.
5.5.

A termelő-fogyasztók olyan személyek, csoportok vagy háztartások és mezőgazdasági üzemek, amelyek – adott esetben szervezett formában, például egyesületek, alapítványok vagy szövetkezetek keretében működve – egyidejűleg termelői és fogyasztói is annak az energiának, melyet a házuk udvarára vagy a lakó- és kereskedelmi épületekre szerelt kisméretű berendezésekkel (pl. mini szélturbinákkal, fotovoltaikus panelekkel, napkollektorokkal és hőszivattyúkkal) előállítanak. A termelő-fogyasztók lehetnek kisvállalkozások is, ideértve a szociális vállalkozásokat és a helyi önkormányzatokat is.
3.9.

A koordináció hiánya tükröződik a globális kül- és biztonságpolitikai stratégia és a fejlesztési politikáról szóló új konszenzus konzultációs dokumentumaiban is, ami mutatja a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend korlátozott fokú integrálását és érvényesítését. Az év elején az Európai Bizottság konzultációt kezdeményezett a szociális jogok európai pilléréről úgy, hogy említést sem tett a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendről, illetve konkrétabban annak szociális pilléréről. Megjegyzendő, hogy az EGSZB most dolgozza ki a szociális jogok európai pillérére vonatkozó véleményét, amely az EGSZB nézeteit fejti ki. Az EGSZB nyomatékosan hangsúlyozza, hogy nem lehet és az EU-nak nem is szabad részterületekre bontva végrehajtania a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendet.
—

támogatni kell a betegeket, kerülve a megbélyegzést és a hibáztatást: a kölcsönös biztosítók már most is fontos szerepet játszanak a megelőzésben, a visszatérítés nyomon követésében és a beteg figyelemmel kísérésében; ezt a szerepet az állami betegség- és egészségbiztosítási szervezetekre is ki kellene terjeszteni,
3.1.3

A Tanács jóváhagyta azokat a kritériumokat, amelyeket az Európai Bizottság javasolt az adóparadicsomként ismert joghatóságok értékelésének tekintetében. Az EGSZB szerint ez csak akkor jelent fontos lépést az agresszív adótervezés elleni küzdelemben, ha a listát a szóban forgó joghatóságokra, valamint azokra a vállatokra vonatkozó szankciókkal is kiegészítik, amelyek pénzügyi műveleteik során továbbra is folytatják ezt a fajta agresszív adótervezést. E szankciókhoz a szóban forgó vállalatok közpénzekhez való hozzáférésének tilalma is hozzátartozhatna, ideértve a közbeszerzést is.
1.4.

Számos kiindulópont létezik a szakpolitika egyszerűsítésére. Az ESZGB az esb-alapokra vonatkozó előírások egyszerűsítését nemcsak uniós szinten, hanem a szakpolitika tagállami és regionális végrehajtásában is szükségesnek tartja. A jelenlegi rendszer annyira bonyolult, hogy egyes potenciális pályázók inkább nem is nem nyújtják be pályázataikat.
1.2.

A cukor magántárolásához nyújtott segély marad az egyetlen konkrét eszköz, amelynek révén az uniós cukorrépaipar a termelési kvóták megszüntetése után támogatáshoz juthat. Abban az esetben azonban, ha az uniós cukorrépa-ágazatban piaci krízis következne be, nem világos, hogy milyen feltételek mellett kerülhet sor a fenti támogatás juttatására. Pontosítani kell a magántárolási támogatás aktiválásának feltételeit, hogy a rendszer be tudja tölteni a rendeltetését. Az Európai Bizottság megfontolhatná egy olyan objektív árküszöb meghatározását, amelynek elérése esetén elindul a magántárolási támogatás aktiválásával kapcsolatos döntéshozatali folyamat. Ezáltal a folyamat kevésbé lenne szubjektív, és a válság idején gyorsabban és egységesebb módon lehetne biztosítani a segítséget. Meg kell vizsgálni lehetőségként az olyan általános válságkezelési rendelkezéseket is, mint amilyenek például az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet 222. cikkében szerepelnek. Az EGSZB üdvözli a cukorpiaci megfigyelőközpont felállítását, hangsúlyozva, hogy annak összetétele kiegyensúlyozott kell hogy legyen, illetve hogy piaci nehézségek esetén időben össze kell hívni azt.
3.2.

A szakirodalom és a saját elsődleges szereplőik mellett az EU intézményei is jól körülhatárolják a szociális gazdaságot alkotó szereplőket. Ki kell emelni az Európai Parlament szociális gazdaságról szóló 2009. január 25-i állásfoglalását (2008/2250(INI)), az Európai Bizottság Manual for Drawing Up the Satellite Accounts of Companies in the Social Economy: Cooperatives and Mutual Societies [Kézikönyv a szociális vállalkozások szatellitszámláinak elkészítéséről: szövetkezetek és biztosító egyesületek] (2006) című dokumentumát, az EGSZB véleményeit (7) és az EGSZB „A szociális gazdaság az Európai Unióban” című jelentését (8). Valamennyi forrás megegyezik abban, hogy a szociális gazdaság ágazatát olyan, különböző vállalkozások és szervezetek alkotják, amelyek „a tőke helyett az embereket előtérbe helyező szervezetek, amelyek különböző szervezeti formákat ölthetnek, lehetnek például szövetkezetek, biztosító egyesületek, alapítványok és társulások, illetve léteznek újabb formáik is” (Az Európai Unió Tanácsának 2015. december 7-i következtetései – „Az európai gazdasági és társadalmi fejlődés alapvető tényezőjének számító szociális gazdaság előmozdítása”) (9).
2.2.

Már most is sok minden folyamatban van a piacokon, továbbá a különböző szakpolitikai területeken – nemzeti és uniós szinten is. Az EGSZB is foglalkozott már ezzel a témával, például az autóipar jövőjéről (1), az együttműködő, intelligens közlekedési rendszerek európai stratégiájáról (2), valamint a mesterséges intelligenciáról (3) szóló véleményében.
3.14.

A kkv-k igényei azonban nem korlátozódnak az intelligens és inkluzív jogalkotásra, hanem a készségek fejlesztésére és az egész életen át tartó tanulásra is kiterjednek, illetve a vállalkozással kapcsolatos újfajta szemléletmódon alapulnak. A kkv-k digitális átállása ugyanis befolyásolja a vállalat megszervezését és kultúráját is. Márpedig számos kkv-vezető nem teszi meg vállalkozása stratégiájának a digitális átállást. A digitális átállás nem csupán a digitális eszközök és a folyamat kérdése, hanem az értékteremtés új módja is azáltal, hogy az üzleti modellt hozzáigazítja a digitális környezethez; ennek kezdeményezése pedig a vezetőn múlik.
4.6.4

minőségi megközelítést támogat, amely a kvantitatív elemzéssel egyenjogúan működik és figyelembe veszi a jogszabálytól elvárt, elérni kívánt hasznosságot.” A szabályozási költségek mellett a szabályozási előnyöket – többek között a nettó előnyöket – is számszerűsíteni kell adott esetben, és ezeket szisztematikusabban figyelembe kell venni az Európai Bizottság hatásvizsgálataiban. Az EGSZB, ahogy azt egy véleményében ( 16 ) is kifejtette, „olyantámogat, amely a kvantitatív elemzéssel egyenjogúan működik és figyelembe veszi a jogszabálytól elvárt, elérni kívánt hasznosságot.” A szabályozási költségek mellett a szabályozási– többek között a nettó előnyöket – is számszerűsíteni kell adott esetben, és ezeket szisztematikusabban figyelembe kell venni az Európai Bizottság hatásvizsgálataiban.
5.4.

Az EGSZB azt is megállapította, hogy „a szabályozási környezetet is hosszú távra kell tervezni. A vállalatoknak is hosszú távon kell tervezniük, különösen hogyha azt szeretnék, hogy befektetéseik gyümölcsözőek legyenek. Senkinek sem fűződik érdeke ahhoz, hogy bármelyik fél rosszul járjon. Erőteljes kormányzati és magánszektorbeli szereplőknek új szinergiákat kell kialakítaniuk és új részvételi formákba kell beletanulniuk. Központi szerepet kell szánni a civil társadalom hozzájárulásának ezen a téren is, különösen a szociális partnerek szintjén (29).
2.3.

A digitalizáció jelentős változásokat eredményezett – és eredményez továbbra is – a munkaerőpiacon. Ezek az átalakulások az olyan foglalkoztatási formák sokféleségében érhetők tetten, amelyek eltérnek a foglalkoztatási viszonyokat évtizedeken keresztül domináló egyéni állandó munkaszerződéseken alapuló formáktól. Egyes esetekben pontosan az „alkalmazott”, a „vállalkozó” vagy az „önálló tevékenységet folytató személy” klasszikus fogalmainak kikerülésére jöttek létre ezek az új foglalkoztatási formák olyan megnevezések mögött, mint „független vállalkozó” vagy „partner” (1). Ebben az összefüggésben szükségessé válik a szociális ellátórendszerek kiigazítása annak érdekében, hogy azok továbbra is fenntarthatóak és hosszú távon is megfelelőek legyenek.
5.2.1.2.

Az EGSZB (11) úgy véli, hogy az uniós jog alkalmazhatóságára a jogalkotási ciklus kezdetétől, már a hatásvizsgálatok idején figyelmet kell fordítani. Az eddig elért eredmények ellenére az európai hatásvizsgálati ökoszisztémának még fejlődnie kell. Az EGSZB több lehetőséget is javasol a hatásvizsgálatok színvonalának emelésére. Ezek között szerepel az, hogy a hatásvizsgálatok elvégzésére vonatkozó specifikációknak átláthatóaknak, hozzáférhetőeknek és sokszínűeknek kell lenniük, hogy ki kellene bővíteni a hatásvizsgálatok európai nyilvántartását, hogy a különféle európai intézményeknek minőségi megközelítést és a kutatási mátrix szintjén konvergens módszertani megközelítést kellene alkalmazniuk. A jövőben az EGSZB-nek is elemeznie kellene bizonyos hatásvizsgálatokat (azokat, amelyek olyan témákra vonatkoznak, amelyek kapcsán az intézmény határozott álláspontot foglal el), át kellene tekintenie a módszertani szempontokat és a jogalkotási ciklus későbbi szakaszában véleményt kellene formálnia a gazdasági, szociális, környezeti és területi dimenzió esetleges figyelembevételéről. Ez megkönnyítené esetleges felkérésre készülő EGSZB-vélemények kidolgozását is olyan jogszabálytervezetek kapcsán, amelyeket az említett hatásvizsgálatok készítenek elő.
1.3.

Az erőszakos szélsőségesség jelentette fenyegetés ellen olyan módon kell küzdeni, hogy a biztonságon kívül egyéb okait is kezeljük. Ebben vezető szerepet kell vállalniuk a gazdasági és szociális szervezeteknek, és a nagyobb hatás elérése érdekében együtt kell működniük az interkulturális és vallásközi párbeszéddel foglalkozó intézményekkel és hálózatokkal, és tevékenységi körükbe be kell vonniuk a kulturális örökség, a művészi önkifejezés és a kreatív iparágak területét is. Az EGSZB arra ösztönzi az Európai Bizottságot és az Unió a Mediterrán Térségért tagállamait, hogy a szociális szereplők körében is népszerűsítsék ezeket az interkulturális párbeszéddel kapcsolatos tevékenységeket, adott esetben megerősítve az olyan szakosodott szervezeteket, amelyek – az Anna Lindh Alapítványhoz (2) hasonlóan – már évek óta tevékenykednek a mediterrán térségben. A kulturális örökséget illetően az EGSZB ösztönzi a fokozott együttműködést a kulturális örökség védelme területén, mivel azt jelenleg fegyveres konfliktusok és erőszakszervezetek fenyegetik.
6.21.

A közvetlenül az Európai Bizottság által kezelt programok értékelésének átláthatóbbnak, valamint alaposabbnak is kellene lennie, tekintettel az uniós támogatások iránti kérelmek nagy számára és arra, hogy alacsony a sikerráta. A visszajelzések azt is lehetővé tennék a sikertelenül járt civil társadalmi szervezetek számára, hogy eredményesebbek legyenek, ezen felül növelni lehetne a kiválasztási folyamat iránti bizalmat is.