[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 15.6.2006

SEC(2006)761 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

2005. évi jelentés a versenypolitikáról

TARTALOMJEGYZÉK

Bevezetés 7

I – Antitröszt – az EKSz. 81., 82. és 86. cikke 11

A – Jogalkotási, értelmező és eljárási szabályok 11

1. Visszaélés erőfölénnyel 11

2. Megállapodások és összehangolt magatartás 12

2.1. Szállítási csoportmentességi rendeletek 12

2.1.1. Tengeri szállítás 12

2.1.2. Légi közlekedés 13

2.2. Gépjármű-forgalmazási csoportmentességi rendeletek 14

3. Eljárási szabályok 15

3.1. Iratbetekintés 15

3.2. Piaci információk és panaszok kezelése 16

1. keret: Az EKSz. 81. és 82. cikkei: Az állított jogsértések üldözésére vonatkozó közösségi érdek és a prioritások meghatározása 17

4. Az EU-jogszabályok versenyjogi átvilágítása 19

5. Zöld könyv az EK antitröszt-szabályainak megsértésén alapuló kártérítési keresetekről 20

B – A 81., 82. és 86. cikk alkalmazása 22

1. Energiaipar, alapvető iparágak, vegyipar és gyógyszeripar 22

1.1. Energia 22

1.2. Alapvető iparágak 28

1.3. Vegyi anyagok 29

1.4. Gyógyszerek 29

2. keret: AstraZeneca: a kormányzati eljárásokkal való visszaélés a gyógyszerágazatban 31

2. Tájékoztatás, kommunikáció és média 32

2.1. Elektronikus kommunikáció és postai szolgáltatások 32

2.2. Média 38

2.3. Tájékoztatási iparágak, internet és fogyasztói elektronika 41

3. Szolgáltatások 42

3.1. Pénzügyi szolgáltatások 42

3.2. Közlekedés 45

3.2.1. Légi közlekedés 45

3.2.2. Szárazföldi szállítás 47

3.3. Kereskedelem és egyéb szolgáltatások 47

3.3.1. Foglalkozások 47

3.3.2. Hulladékkezelés 49

4. Ipar, fogyasztási cikkek és feldolgozóipar 50

4.1. Fogyasztási cikkek és élelmiszerek 50

4.2. Gépipar és egyéb gyáripar, beleértve a szállítóberendezéseket 52

5. Kartellek 56

5.1. A kartellpolitika fejleményeinek áttekintése 56

5.1.1. Új igazgatóság 56

5.1.2. A Bizottság engedékenységi programja 57

5.2. Ügyek 59

C – EVH: Az együttműködés áttekintése 63

1. Általános áttekintés 63

1.1. Együttműködés politikai kérdésekben 63

1.2. A nemzeti jogszabályok kiigazítása a nemzeti versenyhatóságok általi hatékony végrehajtás biztosítására 64

1.3. Együttműködés egyedi ügyekben 64

2. Az EU versenyszabályainak az EU nemzeti bíróságai általi alkalmazása: Jelentés az 1/2003/EK rendelet 15. cikkének végrehajtásáról 67

2.1. Segítségnyújtás tájékoztatás vagy vélemény formájában 67

2.2. Nemzeti bíróságok ítéletei 67

2.3. Amicus curiae beavatkozás 68

2.4. A nemzeti bírák EU-versenyjogi képzésének finanszírozása 68

2.5. A 1/2003/EK rendelet 15. cikkének (1) bekezdése alapján kibocsátott vélemények összefoglalása 68

3. EVH-együttműködés a különféle ágazatokban 70

D – Válogatott bírósági ügyek 73

E – Statisztika 79

II – Összefonódások ellenőrzése 82

A – Jogalkotási és értelmezési szabályok 83

1. Tanulmány a kötelezettségvállalásokról 83

2. Új iránymutatás az összefonódásseltólvaló elllásról 85

3. A korszerűsített ügy-áttételi rendszer működése – tapasztalatok 2005-ben 86

3.1. Statisztikai áttekintés 86

3.2. A bejelentés előtti áttétel gyakorlati kérdései 87

B – Bizottsági határozatok 88

1. A 8. cikk értelmében hozott határozatok 88

2. A 6. cikk (1) bekezdésének b) pontja és (2) bekezdése értelmében hozott határozatok 93

3. Áttételek 97

4. Visszavont bejelentések/felhagyott műveletek 102

C – Válogatott bírósági ügyek 105

D – Statisztika 111

III. – Állami támogatások ellenőrzése 113

A – Jogalkotási és értelmezési szabályok 113

1. Rendeletek, iránymutatások és közlemények 113

1.1. Állami támogatási cselekvési terv 113

3. keret: Állami támogatási cselekvési terv 113

1.2. Iránymutatás a 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó regionális támogatásokról 114

1.3. A K+F és az innováció jövőbeli keretszabálya 116

1.4. Közlemény az exporthitel-biztosítás állami támogatásáról 117

1.5. A környezetvédelmi támogatásokról szóló iránymutatás felülvizsgálata 118

1.6. Általános gazdasági érdekű szolgáltatások 118

4. keret: Általános gazdasági érdekű szolgáltatások 118

2. mezőgazdaság 119

2.1. Az állami támogatásokról szóló új éves jelentés 119

2.2. Átláthatóság 120

3. Szén 121

4. Közlekedés 121

5. Átláthatóság 122

6. Bővítés 123

6.1. Meglévő támogatások az új tagállamokban 123

6.2. Bulgária és Románia csatlakozása 124

B – Ügyek 125

1. Megmentési és szerkezetátalakítási támogatás 125

1.1. Megmentési támogatás 125

1.2. Szerkezetátalakítási támogatás 126

2. hajógyártás 131

3. Acél 134

4. Közcélú műsorszolgáltatás, szélessávú hozzáférés, filmgyártás 136

5. Pénzintézeti tevékenység 140

6. Regionális támogatás 141

7. Kutatási és fejlesztési támogatás, innovációs támogatás 145

8. Környezeti és energiamegtakarítási támogatás 149

9. Képzési, foglalkoztatási és kis- és középvállalkozásoknak szóló támogatás 152

10. Adótámogatás 154

11. Természeti csapások által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás 159

12. Egyéb egészségügy, postai szolgáltatások, védelem 159

13. mezőgazdaság 161

14. Halászat 165

15. Szén 166

16. Szállítás 167

16.1. Vasúti szállítás 167

16.2. Kombinált szállítás 167

16.3. Közúti szállítás 168

16.4. Légi közlekedés 168

C – Az állami támogatásra vonatkozó határozatok végrehajtása 171

1. Bevezetés 171

2. Egyedi esetek 172

D – Válogatott bírósági ügyek 174

E – Statisztika 180

IV. – Nemzetközi tevékenységek 182

A – A bővítés és a Nyugat-Balkán 182

B – Kétoldalú együttműködés 183

1. Bevezetés 183

2. Megállapodások az Amerikai Egyesült Államokkal, Kanadával és Japánnal 183

3. Más országokkal és térségekkel való együttműködés 187

C – Többoldalú együttműködés 189

1. Nemzetközi Versenyhivatali Hálózat 189

2. OECD 191

V – 2006. évi kitekintés 195

1. Trösztellenes politika 195

2. Összefonódások 196

3. Állami támogatások 196

4. Nemzetközi tevékenységek 197

Melléklet – A jelentésben tárgyalt ügyek 198

1. Az EKSz. 81., 82. és a 86. cikke 198

2. Összefonódások ellenőrzése 200

3. Állami támogatások 201

Bevezetés

A VERSENYPOLITIKAI FŐIGAZGATÓ BEVEZETŐJE

A Versenypolitikai Főigazgatóság 2005-ben jelentős előrehaladást ért el a versenyszabályok hatékonyabb és célzottabb alkalmazása irányában, valamennyi tevékenységi területünkön.

Tanúja volt az állami támogatási cselekvési terv (SAAP) bevezetésének – annak a messzire mutató reformcsomagnak a beindításának, amit a célzottabb, például az innováció, a kockázati tőke, a kutatás és fejlesztés előmozdítását célzó támogatásokat elősegítő, konkrétumokra összpontosító állami támogatási szabályok kialakítására terveztek. A SAAP végső célja az, hogy az állami támogatások ellenőrzése terén megerősítse a kiszámíthatóságot, lehetővé tegye a jobb gazdasági eredményeket és a hatékonyabb irányítást. Az állami támogatások ellenőrzése során az ügykezelési tevékenység munkaterhe jelentős mértékben növekedett, 2005-ben 676 nyilvántartásba vett új üggyel (ez 8%-os növekedést jelent az előző évhez képest).

Az antitröszt szabályok végrehajtása terén a Versenypolitikai Főigazgatóság a legnagyobb figyelmet a kartellek – a versenyellenes magatartás legártalmasabb formája – felfedésének, szétoszlatásának és szankcionálásának biztosította. A kartellek mesterségesen emelik az áruk és szolgáltatások árait, csökkentik a kínálatot és gátolják az innovációt (így a fogyasztók végül gyengébb minőségért többet fizetnek), valamint jelentősen növelhetik az európai vállalkozások input-költségeit. A Bizottság engedékenységi programjának sikere – ami a növekvő számú kartellvizsgálathoz vezetett – biztató jele politikánk hatékonyságának. A Bizottság 2005-ben öt kartellellenes határozatot fogadott el, a kivetett bírságok összesen 683,029 millió EUR összeget tettek ki. A kartellellenes fellépések megerősítése érdekében 2005-ben egy külön Kartelliazgatóságot hoztak létre a Versenypolitikai Főigazgatóságon belül.

A Versenypolitikai Főigazgatóság másik antitröszt területen folytatott végrehajtási tevékenységét a fogyasztókra nézve legkárosabb gyakorlatokat magukban foglaló ügyekre irányuló növekvő összpontosítás jellemzi. Így például a Bizottság megbüntette az AstraZenecát, mert visszaélt a szabályozói rendszerrel annak érdekében, hogy késleltesse a sikertermékével, a Loseckel versengő generikus gyógyszerek piacra dobását. A hivatalos jogsértési eljárásokon túl éltünk azzal az 1/2003/EK rendeletben szereplő új lehetőséggel, hogy a vállalkozásokra nézve kötelező érvényű kötelezettségvállalásokat írjunk elő a versenykérdések megoldása céljából. Ez volt a helyzet például a Coca-Cola kereskedelempolitikájával kapcsolatban.

Az 1/2003/EK rendelet végrehajtásában mérföldkő volt a 17. cikk értelmében folytatott első két ágazati vizsgálat megindítása: az egyik a pénzügyi szolgáltatási szektorban, a másik pedig az energiaágazatban (gáz és villamos energia), mindkettő kulcsfontosságú a Bizottság növekedésre és foglalkoztatásra vonatkozó átfogóbb politikai célkitűzésének eléréséhez. E két ágazati vizsgálattal a Bizottság teljesítette a végrehajtás kezdeményezőbb és gazdasági alapú megközelítésére tett kötelezettségvállalását. A Bizottság e vizsgálatok eredményeit fel fogja használni annak meghatározására, hogy kellenek-e és milyen végrehajtási és szabályozói intézkedések ezekben az ágazatokban a belső piac megfelelő működésének biztosítására. Ezen ágazati vizsgálatok eredményeinek elemzése és megfelelő nyomon követésük a Versenypolitikai Főigazgatóság fő feladata lesz 2006-ban és azt követően.

Az összefonódások területén 2005-ben az egyesülési és felvásárlási tevékenység általános fellendülése miatt nőtt a végrehajtási tevékenység. 313 bejelentett egyesülési eset volt, ami 25 %-os növekedést képvisel 2004-hez képest. A Versenypolitikai Főigazgatóság vizsgálatai ugyanakkor egyre alaposabb ténymegállapításra igyekeznek támaszkodni. A hangsúly azon versenyjogi aggályok azonosításán volt, amelyek összhangban vannak az alapos közgazdasági elemzéssel és tényeken alapulnak. Különös figyelmet fordítottunk azokra az összefonódásokra, amelyek gátolhatják az EU liberalizációs célkitűzéseinek elérését.

A modernizáció fő célja az EU-versenyszabályok hatékonyságának növelése volt, ami csak a Bizottságot és a tagállamok nemzeti versenyhatóságait (NVH-k) egyesítő Európai Versenyhivatalok Hálózata megfelelő működésének biztosításával érhető el. Ennek fő célja az EU versenyszabályai egységes és következetes végrehajtásának biztosítása a kibővített EU-ban. Ezzel összefüggésben a Bizottságot csaknem 80 olyan ügyről tájékoztatták az 1/2003/EK rendelet 11. cikkének (4) bekezdése szerint, amelyekben a nemzeti versenyhatóság a 81. és/vagy a 82. cikk alapján hozott határozat elfogadását tervezte.

A Versenypolitikai Főigazgatóság az Információstársadalmi Főigazgatósággal együttműködve fontos szerepet játszik a Bizottság által 2002-ben az elektronikus kommunikációra vonatkozóan elfogadott, az EU-versenyjog elveire építő keretrendszer végrehajtásában. E keretrendszer alapján a Versenypolitikai Főigazgatóság az Információstársadalmi Főigazgatósággal együtt társfelelőse az elektronikus hírközlési piacokra vonatkozóan a nemzeti szabályozó hatóságok által benyújtott szabályozói intézkedések ellenőrzésének. 2005-ben 201 ilyen bejelentéssel foglalkoztunk (ez a 2004. évi adat - 89 - kétszeresét is meghaladja). A Bizottság által az ilyen bejelentésekről hozott határozatok száma is megduplázódott 2005-ben a 2004-eshez viszonyítva, 64-ről 117-re nőtt.

2005-ben ugyancsak fontos lépéseket tettünk a Bizottság versenyfelügyeleti területen hozott határozatainak hatékony végrehajtására, ahogy azt a Microsoft-ügyben a hivatalos eljárás (decemberi) megindítása is mutatja. Az állami támogatások területén úgyszintén csökkent a 2000 és 2005 közepe között elfogadott határozatok alapján felfedendő jogellenes és össze nem egyeztethető állami támogatások összege: az összesen 9,4 milliárd EUR összegből 7,9 milliárd EUR körüli összeg került tényleges visszafizettetésre 2005 június végéig.

A SAAP-on túlmenően a Versenypolitikai Főigazgatóság fontos előrehaladást ért el nagyra törő versenypolitikai felülvizsgálati folyamatában, amelynek célja a verseny érvényesítésének kiterjesztése az EU-versenyszabályok hatékonyságának fokozása és a versenyképesség támogatása érdekében. A Versenypolitikai Főigazgatóság által a 82. cikk kizáró visszaélésekre való alkalmazásáról készített vitadokumentuma, valamint a kártérítési tényekről készült zöld könyv hozzá fognak járulni az EU-ban a megerősített versenykultúrához. További példaként a Bizottság javasolta a vonalhajózási konferenciák közötti megállapodásoknak a korlátozó üzleti megállapodások tilalmára vonatkozó EU-versenyszabályok alóli csoportmentesség hatályon kívül helyezését. A mentesség hatályon kívül helyezéséből az EU-exportőrök fognak hasznot húzni a szállítási díjak megbízható szolgáltatások egyidejű fenntartása és így az EU-ipar versenyképességének fokozása mellett történő csökkenése révén.

Végül a Versenypolitikai Főigazgatóság jelentős forrásokat fektetett 2005-ben a jobb szabályozási kezdeményezések támogatására is. Ez kiterjedt különösen a Bizottság új kezdeményezéseinek átvilágítására azok versenyre gyakorolt hatásának értékelése céljából, valamint a tagállamok irányában végzett versenypártolási tevékenységre. A saját politikánk fejlesztésére irányuló tevékenységünkkel együtt ezek az intézkedések hozzájárultak a versenyszabályok hatékonyságának javításához, valamint az üzleti közösség és a fogyasztók számára az átláthatóság és a kiszámíthatóság biztosításához.

Mindent egybevetve 2005 a jelentős előrehaladás éve volt mind az antitröszt és az összefonódások terén megújított versenyjogi rendszer konszolidációját, mind pedig az állami támogatási terület messzire nyúló reformját tekintve. 2005 ugyancsak fontos előrelépést hozott a meglévő eszközök terén a versennyel kapcsolatos kérdések hatásorientáltabb, közgazdasági alapú megközelítésben is. Végezetül 2005-ben a Versenypolitikai Főigazgatóság fontos új projekteket is útnak indított – mindenek előtt az ágazati vizsgálatokat –, amelyek eredményei alapján az elkövetkező években várhatóan új kezdeményezések és/vagy végrehajtási intézkedések születnek. Ez az uniós fogyasztók érdekeit fogja szolgálni, legyen szó akár magánszemélyekről, akár üzleti vállalkozásokról, és hozzá fog járulni az EU versenyképességéhez.

ÜZENET A MEGHALLGATÓ TISZTVISELŐTŐL

A Bizottság azért hozta létre a meghallgató tisztviselő feladatkörét, hogy egy olyan független személyt bízzon meg a trösztellenes és egyesülési ügyek közigazgatási eljárásának levezetésével, aki tapasztalt a versenyügyekben és rendelkezik az ilyen eljárások tárgyilagosságához, átláthatóságához és hatékonyságához szükséges feddhetetlenséggel. A meghallgatási tisztviselő feladatait a feladatmeghatározásnak megfelelően látja el.

Bizalmasság kontra iratbetekintés az iratbetekintésről szóló közlemény összefüggésében

2005-ben számos ügyben merültek fel az iratbetekintéssel kapcsolatos nehéz kérdések. Különösen néhány olyan ügyben, amelyekben az akta több ezer olyan dokumentumot tartalmazott, amelyek vonatkozásában ésszerűen hivatkoztak a bizalmasságra, az iratbetekintés iránti kérelmek az eljárások késedelmét eredményezték. Figyelemmel annak szükségességére, hogy minden egyes dokumentum vonatkozásában értékelni kell, hogy a védekezéshez való jogok elsőbbséget élveznek-e a bizalmasság előtt, az iratbetekintés alapos előkészítése elengedhetetlen az eljárás időben történő lebonyolításához.

Valamennyi résztvevőnek az az érdeke, hogy az eljárás gyorsan és eredményesen haladjon. Így a bizalmasság iránymutató elveit az információk szolgáltatóinak és az iratbetekintést kérőknek is be kell tartaniuk. Különösen:

- az információkat szolgáltatóknak kellően indokolt esetben kellene bizalmassági kérelmet benyújtani, és csak azokra a sajátos szakaszokra vonatkozóan, amelyek tekintetében a súlyos károsodás veszélye ésszerűen állítható. Meg kell adni az információk nem bizalmas változatát, és annak a törölt információk rövidített változatának rövid összefoglalását is tartalmaznia kell. Fontos, hogy a nem bizalmas változatokat és a törölt információk leírását olyan módon hozzák létre, hogy az az iratbetekintési joggal rendelkező fél számára lehetővé tegye annak meghatározását, hogy a törölt információk jelentőséggel bírnak-e védekezésében, és ennélfogva elegendő alap van-e arra, hogy a Bizottságtól a szóban forgó információkba való betekintést kérje.

- A bizalmas információkba való betekintést kérő feleknek részletes és indokolt kérelmet kell benyújtaniuk, amely egyértelműen igazolja a védekezési jogok szempontjából meghatározott iratokhoz fűződő érdeküket.

A meghallgató tisztviselő határozatai

A meghallgató tisztviselő 2005-ben 13 határozatot hozott feladatmeghatározásának 8. cikke alapján az egyedi iratbetekintési kérelmek intézésével kapcsolatos tevékenysége során. A 8. cikk értelmében a felek betekintést kérhetnek azon iratokba, amelyekről úgy gondolják, hogy szükségesek a meghallgatáshoz való joguk megfelelő gyakorlása érdekében, és amelyeket bizalmasságra hivatkozással nem tártak fel előttük. A meghallgató tisztviselő az ilyen dokumentumokba való betekintést megtagadhatja, illetve teljes körűen vagy részlegesen engedélyezheti.

A meghallgató tisztviselőnek 2005-ben nem kellett határozatot hoznia a 9. cikk alapján. Feladatmeghatározásának e cikke alapján a meghallgató tisztviselő határoz arról, hogy a Bizottság közölhet információkat annak ellenére, hogy az ellen valamely vállalkozás tiltakozik, amennyiben úgy találja, hogy az információ nem védett, vagy az információ közlése és annak esetleges következményei közötti egyensúly a közlés irányába tolódik el. Ezt a határozatot az európai bíróságok előtt lehet megfellebbezni, és ezt az eljárást általában Akzo-eljárásnak nevezik.

A megterhelő eljárások elkerülésére a meghallgató tisztviselő bevezette az ún. „9. cikk előtti” levelek kiküldésének gyakorlatát. Ezek tájékoztatják a vállalkozásokat a meghallgató tisztviselő előzetes álláspontjáról, mielőtt az meghozná a 9. cikk szerinti végső és jogilag kötelező határozatot. 2005-ben számos ilyen levél kiküldésére került sor.

Az akták terjedelme

2005 során a meghallgató tisztviselő elismerte, hogy az ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a felek jogosultak, kérelemre, valamennyi, az állított jogsértéshez tárgyilagosan kapcsolódó irat megtekintésére, a bizalmasságra vagy az érintett dokumentum belső jellegére vonatkozó szokásos kivételek mellett. Azonban a Bizottság megfelelő osztályai meghatározott mérlegelési jogkörrel rendelkeznek arra, hogy egyesítsenek olyan vizsgálatokat, amelyeket kellően összetartozónak minősítenek. Objektív okok vezethetik annak eldöntésére a megfelelő bizottsági osztályokat, hogy a vizsgált versenyellenes magatartás átfogó és alapos elemzése szükségessé teszi-e ugyanakkor egy eltérő termék- vagy földrajzi piacon történő vizsgálódást.

A meghallgató tisztviselő jelentései és a szóbeli meghallgatások

A meghallgató tisztviselő időközi és/vagy végleges jelentést készített három antitröszt- és tizenkét egyesülési ügyben 2005-ben, ezek közül néhány esetében a meghallgatást 2004-ben tartották. 2005-ben nyolc antitröszt-ügyben kértek szóbeli meghallgatást. Nem került sor meghallgatásra egyesülési ügyekben. Az egyesülési ügyekben a szóbeli meghallgatások iránti csökkenő érdeklődés a felek azon igényéből eredhet, hogy a rendelkezésre álló korlátozott időt a jogorvoslat keresését célzó egyeztetésekre használják fel ahelyett, hogy megkérdőjeleznék a Bizottság értékelését egy szélesebb hallgatóság előtt, amelyben jelen lehetnek a koncentrációt ellenző vállalkozások is.

Szóbeli nyilatkozati eljárás

2005-ben új eljárást vezettek be annak biztosítására, hogy a Bizottsággal az engedékenységi közlemény alapján együttműködni kívánó vállalkozásokat ettől ne tántorítsa el az EU-n kívüli joghatóságokban polgári jogi kártérítési eljárásokban történő marasztalásuk. Ez azzal jár, hogy a gyanított kartell további tagjai nem tekinthetnek be a vállalati nyilatkozatokba a szokásos módon (ami a CD-ROM/DVD vagy papíralapú másolatokat jelenti). Ehelyett a felek feljegyzéseket készíthetnek az engedékenységet kérelmező nyilatkozatának felvételéről.

I – Antitröszt – az EKSz. 81., 82. és 86. cikke

A – Jogalkotási, értelmező és eljárási szabályok

1. VISSZAÉLÉS ERőFÖLÉNNYEL

1. A VERSENYPOLITIKAI FőIGAZGATÓSÁG DECEMBER 19-ÉN TETTE KÖZZÉ VITADOKUMENTUMÁT AZ EU VERSENYSZABÁLYAINAK (AZ EKSZ. 82. CIKKE) AZ ERőFÖLÉNNYEL VALÓ VISSZAÉLÉSRE TÖRTÉNő ALKALMAZÁSÁRÓL [1]. A vitadokumentum célja azon vita előmozdítása, hogy miként lehet az EU piacait a legjobban megvédeni az erőfölényben lévő társaságok kizáró magatartásától, ami valószínűleg korlátozza a piacokon továbbra is fennálló versenykényszereket. A dokumentum egy keretet javasol az EKSz. 82. cikkének további szigorú érvényesítésére, a legutóbbi ügyekben végzett közgazdasági elemzésre építve, és a legáltalánosabban előforduló visszaélések közül néhány – például a kiszorító ár, az egyedüli márka kikötése, az árukapcsolás és a szállítás megtagadása – vonatkozásában egy lehetséges módszertan megállapításával. A visszaélés egyéb formái – így például a megkülönböztető és kihasználó magatartás – további bizottsági munka tárgyát fogja képezni 2006-ban. A Versenypolitikai Főigazgatóság 2006. március 31-ig várja az említett vitadokumentumra vonatkozó hozzászólásokat.

2. Az EKSz. 82. cikke tiltja az erőfölénnyel való visszaélést. A visszaélések felosztása rendszerint a versenytársakat a piacról kiszorító kizáró visszaélésre, valamint a kihasználó visszaélésre történik, amelynek során az erőfölényben lévő vállalkozás kihasználja piaci erejét például túlzó árak felszámításával. A vitadokumentum csak a kizáró visszaélésekkel foglalkozik.

3. A dokumentum felvázolja az erőfölényben lévő vállalkozás kizáró visszaélő gyakorlatának általános elemzési keretét. Amennyiben egy erőfölényben lévő társaság van jelen a piacon, ezen a piacon a verseny már gyenge. Ennélfogva a versenyszabályok célja az erőfölényben lévő e vállalkozás olyan magatartásának megakadályozása, ami a verseny további gyengülésének kockázatát és a fogyasztók károsodásának veszélyét hordozza, következzen az be akár rövid, közép- vagy hosszú távon. Az áralapú magatartások, mint például az árkedvezmények vonatkozásában a dokumentum felveti, hogy csak az ugyanannyira hatékony versenytársak kizárásának kockázatát kell-e visszaélésnek minősíteni. A dokumentum azt is vizsgálja, hogy figyelembe kell-e venni az EKSz. 82. cikke alapján a hatékonyságot, és ha igen, miként. Ha azt figyelembe kell venni, az állított hatékonyságnövekedésnek meg kell haladnia a szóban forgó magatartás korlátozó hatásait.

4. A Versenypolitikai Főigazgatóság széles körű konzultációt folytat a vitadokumentumról. Már megvitatta a dokumentumot az Európai Versenyfelügyeleti Hálózaton belül, és most bevonta a konzultációba a nyilvánosságot is. E konzultációs folyamat részeként a Bizottság nyilvános meghallgatást fog tartani 2006 tavaszán az erőfölénnyel való visszaélésről, és különösen a vitadokumentumban lefektetett keretjavaslatról.

2. Megállapodások és összehangolt magatartás

2.1. Szállítási csoportmentességi rendeletek

2.1.1. Tengeri szállítás

A 4056/86/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezése – vonalhajózási konferenciák csoportmentessége

5. A Bizottság december 14-én elfogadta az EKSz. 81. és 82. cikkének a tengeri szállításra történő alkalmazásáról szóló 4056/86/EK rendelet[2] hatályon kívül helyezéséről szóló javaslatot[3]. A Tanács az Európai Parlamenttel való konzultációt követően minősített többséggel fog határozni a javaslatról.

6. A cél véget vetni a vonalhajózási konferenciák csoportmentességének, ami lehetővé teszi a konferenciákon találkozó hajózási társaságok számára a szállítási díjak rögzítését és a kapacitás szabályozását. Három éves felülvizsgálatot követően a hatásértékelés azt mutatta, hogy a vonalhajózási konferenciák nem felelnek meg a 81. cikk (3) bekezdése négy együttes feltételének, és a csoportmentesség hatályon kívül helyezése valószínűleg csökkenti a szállítási díjakat, ugyanakkor fenntartja a megbízható szolgáltatást és növeli az európai ipar, különösen az európai exportőrök versenyképességét. A javaslat a vonalhajózási konferenciák csoportmentessége vonatkozásában két éves átmeneti időszakot irányoz elő a rendelet Tanács általi elfogadásától számítva.

7. A javaslat célja az 1/2003/EK rendelet[4] módosítása is, hatályának a kabotázsra és a tramphajózásra történő kiterjesztésével, így ugyanazon általános versenyjogi végrehajtási szabályok alkalmazása a gazdasági tevékenység valamennyi ágazatában.

8. A teljesen versenyalapú rendszerre való áttérés megkönnyítésére a Bizottság 2007-ben tervezi megfelelő iránymutatások kiadását a tengerészeti ágazat versenyjogi kérdéseiről.

A 823/2000/EK bizottsági rendelet hatályának meghosszabbítása és módosításai – a konzorciumok csoportmentességéről szóló rendelet

9. A Bizottság április 20-án fogadta el a vonalhajózási konzorciumok meglévő csoportmentességét módosító 611/2005/EK tanácsi rendeletet [5]. Ez meghosszabbítja a 823/2000/EK bizottsági rendeletet 2010. április 25-ig, és két kisebb módosítást vezet be. A módosítások biztosítják a konzorciumok tagjai számára azt a jogot, hogy pénzügyi szankciók terhe nélkül felmondják a konzorciumi megállapodást, a konzorciumi megállapodás időpontjától számított legfeljebb 24 hónapos kezdeti időszakot követően, ami hosszabbítást jelent a korábbi rendszer hat hónapos időtartamához képest. Ezen felül a kezdeti időszak most vonatkozik arra az esetre is, ha valamely meglévő megállapodás felei határoznak jelentős beruházásokról a konzorcium által kínált tengeri szállítási szolgáltatások terén. Az ilyen beruházásnak el kell érnie a konzorciumi tagok által eszközölt összes beruházás értékének legalább a felét. Végül módosult a mentesség egyik alapvető feltétele, nevezetesen a konzorciumon belüli árverseny megléte: az „egyéni bizalmas szerződések” most figyelembe vehetők az ilyen verseny létezésének igazolására.

10. A konzorciumok csoportmentessége szorosan kötődik a vonalhajózási konferenciák csoportmentességéhez (4056/86/EK tanácsi rendelet). A két csoportmentesség közötti szoros kapcsolat miatt a Bizottság úgy ítélte meg, hogy nem szükséges és nem is helyénvaló alapvető módosítások beiktatása a konzorciumi rendeletbe a 4056/86/EK rendelet felülvizsgálatának vége előtt.

2.1.2. Légi közlekedés

A 1617/93/EK bizottsági csoportmentességi rendelet felváltása

11. A Bizottság folytatta a 2004-ben a 1617/93/EK rendelet[6] felülvizsgálatára vonatkozóan megkezdett konzultációs eljárást, a konzultáció keretében kapott beadványokat tárgyaló dokumentum március 2-i közzétételével.

12. A Bizottság november 15-én elfogadott egy előzetes csoportmentességi rendelet-tervezetet azzal a céllal, hogy felváltsa a 1617/93/EK bizottsági rendeletet. A tervezetet a versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel való visszaélésekkel foglalkozó tanácsadó bizottság fogja megvitatni. Az előzetes csoportmentességi rendelettervezet előírja, hogy:

13. az EU-n belüli légi járatok személyszállítási tarifáira vonatkozó konzultációk 2006. december 31-ig részesülnek a csoportmentessségben, ez a mentesség ezt követően nem kerül meghosszabbításra;

14. a repülőtéri résidőkiosztásra és a menetrendek meghatározására vonatkozó konzultációk 2006. december 31-ig részesülnek a csoportmentességben, ez a mentesség ezt követően nem kerül meghosszabbításra;

15. az EU és harmadik országok közötti légi személyszállítási tarifák 2008. december 31-ig részesülnek a csoportmentességben, adatszolgáltatási kötelezettség mellett.

16. Az új csoportmentességi rendelet előkészítésével párhuzamosan a Bizottság osztályai konzultációt folytatnak az IATA -val és számos egyéni légitársasággal a vonalközi forgalom jövőjéről.

2.2. Gépjármű-forgalmazási csoportmentességi rendeletek

A személygépkocsi-forgalmazási megállapodásokban a telephelyre vonatkozó kikötések már nem részesülnek csoportmentességben

17. Október 1-jén hatályba lépett a gépjármű-forgalmazásra vonatkozó versenyszabályok bizottsági reformjának utolsó része: az autógyártók és a forgalmazók között „a telephelyre vonatkozó kikötések” ezentúl nem tartoznak a Bizottság által az 1400/2002/EK rendeletben a gépjárművek vonatkozásában adott csoportmentesség körébe. Az autóforgalmazási megállapodásokban a telephelyre vonatkozó kikötések olyan rendelkezések, amelyek egy meghatározott helyszínt jelölnek ki a forgalmazó számára, és megtiltják, hogy más telephelyeken további eladási vagy kiszállítási egységeket működtessen.

18. Az új szabály a személygépkocsikra és a könnyű haszongépjárművekre vonatkozik. Ez nem vonatkozik a kizárólagos forgalmazási megállapodásokra, vagy a piacra csak minimális hatást gyakorló megállapodásokra[7]. A szelektív forgalmazási megállapodások vonatkozásában az új szabály annyit jelent, hogy a forgalmazóknak a telephelyen kívül eladási vagy szállítási egységek nyitását megtiltó, telephelyre vonatkozó kikötések többé már nem részesülnek a csoportmentességi rendelet által létrehozott menedékben.

19. Az új szabály mögötti politikai célkitűzés kétszeres[8]:

20. a területi korlátozások csökkentése, hogy a fogyasztók részesülhessenek a forgalmazók közötti hatékony verseny hasznából, különösen az árak és azon területek vonatkozásában, ahol nincs tényleges választási lehetőségük egyazon márka forgalmazói között; és

21. a forgalmazás olyan innovatív formái fejlesztésének elősegítése, mint a több márkát kínáló elárusítóhelyek.

22. A telephelyre vonatkozó kikötéseknek a rendelet 5. cikke alapján történő tárgyalásával a Bizottság elismerte az egyedi értékelés esetenkénti nagyobb lehetőségét, annak a kérdésnek az eldöntésében, hogy a kikötés vajon teljesíti-e a 81. cikk (3) bekezdése alapján előírt összes feltételt. A szelektív forgalmazási rendszerekben a telephelyre vonatkozó kikötések legvalószínűbb lehetséges pozitív hatása az, hogy megelőzik a letelepedett forgalmazók befektetései és reklámtevékenysége vonatkozásában a potyautashatást.

23. A rendeletben említett, telephelyre vonatkozó korlátozások első fajtája – azaz a további értékesítési egységek megnyitását tiltó kikötések – vonatkozásában nehezen látható be, hogy miért lehet szükséges a potyautashatás elkerüléséhez a további értékesítő egységekre vonatkozó korlátozás autógyártók általi kikötése. A rendelet megengedi az autógyártóknak annak előírását, hogy a másodlagos értékesítőhelyek feleljenek meg a forgalmazásra azon területen érvényes minőségi előírásoknak, ahol az értékesítőhely nyílik, valamint e megfelelés előzetes ellenőrzését. Ez rendszerint megelőzi a meglévő forgalmazók beruházásai és reklámkiadásai vonatkozásában a méltánytalan potyázás veszélyét. Ezen túlmenően valószínűtlen, hogy a másodlagos értékesítőhelyek növelnék az autógyártók tranzakciós és logisztikai költségeit, mivel a forgalmazóval kötött szerződés továbbra is meghatározza, hova kell az autógyártónak a forgalmazó által rendelt személygépkocsikat leszállítania. Ez annyit jelent, hogy ha egy forgalmazó másodlagos értékesítőhelyet nyit egy másik tagállamban, nem szükséges további szerződést kötnie a helyi importőrrel, bár az autógyártó továbbra is megbízhatja a helyi importőrt feladatokkal, mint például a minőségi szempontoknak való megfelelés ellenőrzésével. A vásárlási feltételek és az értékesítési célkitűzések továbbra is a meglévő forgalmazási megállapodásban meghatározottaknak fognak megfelelni.

24. A rendeletben említett, telephelyre vonatkozó korlátozások második fajtája – azaz a forgalmazóknak további szállítási egységek megnyitását tiltó kikötések – vonatkozásában valószínűbb, hogy az EKSz. 81. cikke értelmében végzett elemzés eltérő eredményre vezetne. Nagyobb lehet annak kockázata, hogy az ilyen szállítási pontokkal visszaélnek a célterületen megtelepedett forgalmazó beruházásain, értékesítési erőfeszítésein és jó hírnevén való potyázás céljából. Ha a gyakorlatban a szállítási pontokat „értékesítés” bonyolítására használnák (szemben az egyszerű „átadási szolgáltatással”), a gyártó sikeresen hivatkozhat a 81. cikk (3) bekezdése értelmében adott felmentésre, feltéve, hogy az átadási pontok nyitásának korlátozása az egyetlen módja az olyen potyázási kockázatok megelőzésének, amelyek az elosztóhálózat megingásához vezethetnek.

3. Eljárási szabályok

3.1. Iratbetekintés

25. A Bizottság december 13-án elfogadta az antitröszt- és fúziós ügyekben a Bizottság irataiba való betekintésről szóló közleményt[9]. A közlemény előírja az iratbetekintési jog gyakorlásának a közleményben kifejezetten említett rendelkezésekkel összhangban álló kereteit. A közlemény nem vonatkozik a dokumentumok más eljárásokkal összefüggésben történő szolgáltatására. A közleményben leírt iratbetekintési jog – ami különbözik a 1049/2001/EK rendelet[10] értelmében biztosított általános iratbetekintési jogtól – lehetővé teszi azon személy védekezési jogainak hatékony gyakorlását, akihez a Bizottság kifogásokat intézett.

26. Az iratbetekintésre vonatkozó 1997-ben elfogadott közleményt felváltó közlemény célja az antitröszt- és egyesülési ügyekben beterjesztett iratbetekintési kérelmek feldolgozásakor a Bizottság eljárásai átláthatóságának és világosságának növelése. Ebből a célból a közlemény megjegyzi, hogy a Bizottság által tett kifogások címzettjei iratbetekintési joggal rendelkeznek, akár elektronikus, akár papíralapú változat tekintetében. A közlemény jelzi, hogy a felek mely esetekben kapnak iratbetekintési jogot. Meghatározza, hogy a „Bizottság aktája” az azon egyedi eljáráshoz kapcsolódó valamennyi iratot tartalmazza, amelyekre a Bizottság a kifogási nyilatkozatot alapította. A Bizottság belső dokumentumai (amibe beletartoznak a tagállamokkal váltott iratok), az üzleti titkok és más bizalmas információk azonban nem érhetők el a felek számára. A Bizottság a belső dokumentumok fogalmát úgy értelmezi, hogy abba alapvetően beletartozik a Bizottság és külső szakértői közötti minden levelezés. Azonban az eljárással kapcsolatban megbízásra készült tanulmány eredményei, valamint a tanulmányban alkalmazott módszertan megértéséhez vagy annak technikai helyessége ellenőrzéséhez szükséges dokumentumok rendelkezésre állnak.

27. A közlemény tartalmazza a bizalmas információk kezelési eljárásának és az iratbetekintés végrehajtásának részletes leírását. Ugyancsak leírja a titkossági igények tárgyában fennálló nézeteltérések feloldásának eljárását, beleértve a meghallgatási tisztviselők szerepét is.

28. A közlemény kiterjed antitrösztügyekben a panaszosok, és fúziós ügyekben más részt vevő felek meghatározott dokumentumokhoz való hozzáférésének kapcsolódó kérdésére. Ez a jog azonban terjedelmében az iratbetekintési jognál korlátozottabb.

3.2. Piaci információk és panaszok kezelése

29. A Bizottság értékeli az üzleti vállalkozások és fogyasztók által nyújtott információkat, mivel ezek segítséget nyújtanak a versenyszabályok hatékony érvényesítésének biztosításában. A Bizottság örömmel fogadja az azokról a területekről érkező információkat, amelyeken a piac nem működik jól, illetve a versenyszabályok gyanított megsértésére vonatkozó információkat is.

30. Ezeket az információkat különböző módokon lehet a Bizottsághoz eljuttatni:

31. A feljelentési és engedékenységi kérelmek[11] elsőbbséget élveznek. A kartellek a versenyellenes tevékenység legrosszabb formái, és a Bizottság jelentős erőforrásokat fordít az ellenük való fellépésre.

32. A piaci információkra[12] mindig szükség van, függetlenül attól, hogy azok vizsgálathoz vezetnek-e egyedi ügyekben. A Bizottság csak több információforrásból gyűjtött információk segítségével alakíthat ki a piacról egységes képet.

33. Várják az egyértelműen közösségi érdekű ügyeket felvető és megfelelő háttérinformációkat tartalmazó hivatalos panaszokat is[13]. Sok fontos bizottsági határozat nem lett volna lehetséges a panaszosok által nyújtott információk és aktív támogatás nélkül. Általában hasznos a hivatalos panasz benyújtása előtt felvenni a kapcsolatot a Versenypolitikai Főigazgatósággal. A panaszt megelőző informális kapcsolatok lehetővé teszik a lehetséges panaszos rendelkezésére álló információk korai megvitatását, és segíthetnek annak tisztázásában, hogy az ügy prioritás-e a Bizottság számára.

34. Az információszolgáltatás e módjainak mindegyike fontos, és végrehajtási intézkedésre vezethet. A Bizottság valamennyi beérkezett beadványt alaposan mérlegel és megválaszol.

1. keret: Az EKSz. 81. és 82. cikkei: Az állított jogsértések üldözésére vonatkozó közösségi érdek és a prioritások meghatározása A lehetséges panaszosokat a panasz Bizottságnál történő hivatalos benyújtása előtt az alábbi megfontolások figyelembe vételére kérjük. A tagállami versenyhatóságok és bíróságok Annak mérlegelésekor, hogy küldjenek-e a Bizottsághoz hivatalos panaszt, a fogyasztóknak és üzleti vállalkozásoknak szem előtt kell tartaniuk, hogy a tagállami versenyhatóságok ugyancsak alkalmazzák az EU versenyjogát, és a Bizottsággal együtt tevékenykednek az Európai Versenyhivatalok Hálózatában (EVH). A lehetséges panaszosoknak ezért figyelembe kell venniük azt, hogy a tagállam versenyhatósága valószínűleg megfelelően tud intézkedni. Amennyiben például a gyanított jogsértés a versenyt főként egy tagállam területén belül érinti, lehetséges, hogy ezen ország nemzeti versenyhatósága (NVH) kívánja az ügyet lefolytatni. Még ha az ügy több tagállamon belül is érinti a versenyt, az NVH-k együttműködhetnek a versenyjogi ügy bizonyítékainak összegyűjtésében és két vagy három tagállam versenyhatóságai együtt folytathatják le az ügyet. Az EVH-n belüli munkamegosztásról bővebb útmutatás található a Bizottság honlapján[14]. A lehetséges panaszosoknak meg kell fontolniuk a nemzeti bíróság előtti keresetindítást is. Sok esettel a nemzeti bíróságok is megfelelően tudnak foglalkozni, ideértve a szerződéses kötelezettségek teljesítésével kapcsolatos igényeket, a semmisség polgári jogi szankciójának alkalmazását a 81. cikk (2) bekezdése esetében vagy pedig az ideiglenes intézkedések alkalmazását[15]. A Bizottság ugyancsak erősen támogatja a versenyellenes magatartás következtében kárt szenvedett szereplők nemzeti bíróságok előtti kártérítés igénylésére vonatkozó jogát[16], és kiadta azt a zöld könyvet[17] amely a kártérítési igények egyszerűbb előterjesztésének lehetőségeit tárgyalja. Prioritások A Bizottsághoz hivatalos panasz benyújtását mérlegelő minden lehetséges panaszosnak szem előtt kell tartania, hogy bár a Bizottság minden szolgáltatott információt nagyon komolyan vesz, nem rendelkezik erőforrásokkal minden olyan probléma kivizsgálására, amelyre figyelmét felhívták. A Bizottság prioritásokat kell meghatároznia és erőforrásait a legsúlyosabb jogsértések kivizsgálására és üldözésére kell összpontosítania, valamint olyan ügyek vitelére, amelyek jelentőséggel bírnak az EU versenypolitikájának fejlesztése és az EKSz. 81. és 82. cikkének egységes alkalmazása[18] vonatkozásában. A rendelkezésre álló információkra támaszkodva a Bizottság az egyedi esettől függően a következő szempontok közül egyet vagy többet alkalmaz annak eldöntése érdekében, hogy fennáll-e elegendő közösségi érdek valamely panasz részletes vizsgálatának elvégzéséhez vagy sem [19]: a belső piaci verseny működésére gyakorolt hatás jelentősége, ahogyan azt különösen a következők jelzik: a kifogásolt magatartás földrajzi kiterjedése vagy gazdasági jelentősége, vagy a piac mérete, vagy az érintett termék végső fogyasztója számára fennálló fontossága, vagy a kifogásolt magatartás fontossága, vagy azon vállalkozások piaci helyzete, amelyek ellen a panasz irányul, vagy a szóban forgó piac általános működése; a szükséges vizsgálatok köre és összetettsége, a jogsértés megállapításának valószínűsége, és az, hogy e tényezőkre figyelemmel arányos-e a részletes vizsgálat lefolytatása; annak lehetősége, hogy a panaszos az ügyet valamelyik tagállamban nemzeti bíróság elé vigye, számításba véve különösen azt, hogy az ügyre vonatkozóan magánfelek általi jogérvényesítés folyt vagy folyik-e, vagy hogy az ilyen típusú ügyek megfelelően kezelhetőek-e ezen a módon; az olyan egyedi panaszra történő intézkedés helyénvalósága, ami olyan sajátos jogi kérdés(ek)re vonatkozik, amelyben a Bizottság már egy vagy több más ügy vizsgálatát folytatja vagy lefolytatta, vagy/és amely a közösségi bíróságok előtt folyt eljárások tárgya; a kifogásolt magatartás beszüntetése vagy módosítása, különösen, ha az 1/2003/EK rendelet 9. cikke értelmében bizottsági határozat útján kötelező kötelezettségvállalások megtételére került sor, vagy amennyiben a bepanaszolt vállalkozás(ok) más okból megváltoztatta/megváltoztatták magatartását/magatartásukat, feltéve, hogy a beszüntetéstól vagy módosítástól függetlenül a fennmaradó versenyellenes hatás, vagy az állítólagos jogsértések súlya miatt nem áll fenn erre vonatkozó közösségi érdek; a kifogásolt magatartással érintett közösségi vagy nemzeti jog egyéb területeinek fontossága, összevetve a panasz által felvetett versenyjogi aggályok fontosságával. E szempontok alkalmazása azonban rugalmasan történik. Lehetetlen elvont szabályokat meghatározni arra vonatkozóan, hogy mikor lenne helyes vagy helytelen a Bizottság fellépése. Mindig lesznek olyan, a fenti bekezdésben nem említett tényezők, amelyek növelhetik vagy csökkenthetik egy adott ügy fontosságának mértékét. Ezen túlmenően a Bizottság nem köteles félretenni egy adott ügyet a közösségi érdek hiánya miatt. Amennyiben azonban a Bizottság úgy gondolja, hogy részletes vizsgálatot indokoló, jelentős közösségi érdek nem áll fenn, rendszerint elutasítja a panaszt, hivatkozva a fenti szempontok közül valamelyikre vagy akár többre is. A Bizottság igyekszik a panaszosokat a panasz kézhezvételétől számított négy hónapon belül tájékoztatni arról, hogy szándékozik-e kivizsgálni az ügyet vagy sem. |

- 4. Az EU-jogszabályok versenyjogi átvilágítása

35. A március 22–23-án ismételten elindított lisszaboni stratégiában meghatározott egyik kulcsfontosságú intézkedés a szabályozói környezet javítása EU- és nemzeti szinten is, a versenyképesség fokozása érdekében. A „jobb szabályozás” elérését célzó munka 2002-ben kezdődött a Bizottság cselekvési terve alapján, amit március 16-án vizsgáltak felül. Ez lefed minden folyamatban lévő EU-s jogalkotási javaslatot, meglévő szabályt (egyszerűsítés), valamint új jogalkotási és politikai javaslatot. A cselekvési tervvel összhangban a Bizottság júniusban elfogadta a felülvizsgált hatásértékelési iránymutatásokat[20], amelyek lefedik a Bizottság éves munkaprogramjában szereplő valamennyi jogalkotási és politikai kezdeményezést. Egy ilyen értékelés feltárja a meghatározott problémák megoldásának alternatív lehetőségeit, és értékeli gazdasági, környezeti és társadalmi hatásait.

36. A hatásértékelési iránymutatások elismerik, hogy „a kedvező üzleti környezetben zajló élénk verseny a termelékenység és versenyképesség növekedésének fő hajtóereje”[21]. A versenyjogi átvilágítás ezért a hatásértékelés szerves részét képezi. A hatásértékelési iránymutatások felsorolják – nem kimerítően – azon javaslatfajtákat, amelyeket át kell világítani a versenyre esetlegesen gyakorolt negatív hatások vonatkozásában (például a liberalizált hálózati iparágak szabályai, azok az intézkedések, amelyek hatást gyakorolnak a piacra bejutás és annak elhagyása akadályaira, a versenyszabályok alóli kivételek stb.)[22].

37. A versenypolitikai átvilágítás keretében alkalmazott alapvető „versenyjogi teszt” indulásként két alapvető kérdés feltevését foglalja magában. Először: a verseny milyen korlátozásai származhatnak közvetlenül vagy közvetve a javaslatból (tartalmaz-e a piacra jutás vonatkozásában korlátozást, érinti-e az üzleti magatartást, stb.)? Másodszor: rendelkezésre állnak-e kevésbé korlátozó eszközök a szóban forgó politikai cél eléréséhez? A versenyjogi átvilágítás eredményezheti kevésbé korlátozó szabályozói vagy piaci alapú módszerek választását egyes politikai célkitűzések megvalósításához, elkerülve ezzel a verseny szükségtelen vagy aránytalan korlátozásait. Ez a fogyasztók és az ipar érdekében is áll.

5. Zöld könyv az EK antitröszt-szabályainak megsértésén alapuló kártérítési keresetekről

38. Az EKSz. 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályokat érvényesíthetik a versenyhatóságok (hatóságok általi jogérvényesítés) és a nemzeti bíróságok előtt eljárást indító magánfelek (magánfelek általi jogérvényesítés). Az EK antitrösztszabályai modernizációjának egyik célja a nemzeti bíróságok és a nemzeti versenyhatóságok (NVH-k) e szabályok érvényesítésében betöltött szerepének újjáélesztése volt. Az 1/2003/EK rendelet e tekintetben hangsúlyozza a Bizottság, a nemzeti bíróságok és a nemzeti versenyhatóságok közös felelősségét, és rendelkezik az EK antitrösztszabályainak fokozott és egységes érvényesítése eléréséhez szükséges eszközökről. A hatóságok általi jogérvényesítés vonatkozásában a Bizottság és az NVH-k most szorosan együttműködnek az EVH-n (Európai Versenyfelügyeleti Hálózaton) belül az EK antitrösztszabályainak alkalmazása céljából. A magánfelek általi jogérvényesítés vonatkozásában az 1/2003/EK rendelet eltörölte a Bizottság 81. cikk (3) bekezdésének alkalmazására vonatkozó monopóliumát, ezzel felhatalmazást adva a nemzeti bíróságoknak az EKSz. 81. és 82. cikke egészében történő alkalmazására. E nemzeti bíróságok kizárólagos hatáskörrel rendelkeznek a versenyjogi jogsértések áldozatai számára kártérítés megítélésére.

39. Az antitröszt kártérítési keresetek jelentik a Bizottság által december 19-én elfogadott zöld könyv központi kérdését[23]. A Bizottság ösztönözni kívánja az ilyen fajtájú kereseteket, amelyekből eddig olyan kevés volt[24], mivel ez kettős célt szolgál. A kártérítési keresetek nem csak azt teszik lehetővé, hogy az EK antitrösztszabályai megsértésének áldozatai kártérítéshez jussanak, hanem azok további ösztönzést adnak a vállalkozások számára az EK-antitrösztszabályok tiszteletben tartására. A kártérítési keresetek nem csupán erősítik a versenyhatóságok jogsértést megállapító határozatának hatásait, azoknak önálló végrehajtási eszköznek is kell lenniük. Az EK-antitrösztszabályok magánfelek általi érvényesítése így olyan eszközzé válik, ami szélesíti az EKSz. 81. és 82. cikkeinek érvényesülési körét. Továbbá azáltal, hogy eredményesen terjeszthető elő kártérítés iránti igény, az egyes európai cégek vagy fogyasztók közvetlenül részt vesznek a versenyszabályok érvényesítésében. Az ilyen első kézből származó tapasztalatok növelik a versenyszabályok jelentőségét a cégek és a fogyasztók számára. Az EK antitröszt szabályai érvényesítési szintjének emelésével a kártérítési keresetek hozzájárulnak e szabályok betartásához, és így az Európán belüli hatékony versenyhez. Ezek így fontos eszközök a versenyképes gazdaság, a lisszaboni stratégia kulcselemének megteremtésében és fenntartásában, amelynek célja az Európai Unió gazdasági növekedésének elősegítése és munkahelyteremtés az európai polgárok számára.

40. A Bíróság a Courage kontra Crehan ügyben hozott 2001-es ítéletében megerősítette, hogy az EK-antitrösztszabályok megsértésének áldozatai jogosultak kártérítés követelésére, és hogy a tagállamoknak kell gondoskodniuk a jogorvoslat hatékony rendszerét lehetővé tevő eljárási keretekről[25]. A zöld könyv fő célkitűzése a kártérítési igények érvényesítésének hatékonyabb rendszere útjában álló alapvető akadályok azonosítása és a további különböző reagálási lehetőségek meghatározása az EK-antitrösztszabályok megsértése miatti kártérítési igények lehetővé tételére.

41. A zöld könyv számos kulcsfontosságú kérdéssel foglalkozik, így például a bizonyítékokhoz való hozzáféréssel, a vétkesség bizonyításának szükségességével, a kár kiszámításával, a kár áthárításán alapuló védekezéssel, a közvetett fogyasztók kereseti jogával, a képviseleti alapú, kollektív jogérvényesítési kereset lehetőségével, a perköltségekkel, a hatóságok és magánfelek általi jogérvényesítés összehangolásával, valamint a joghatósági szabályokkal és az alkalmazandó joggal.

42. A zöld könyv célja vitaindítás arról, hogy miként lehet növelni a sikeres keresetek számát az EK antitrösztszabályainak megsértése esetén. A zöld könyvre kapott válaszok alapján a Bizottság értékelni fogja, hogy szükséges-e, és ha igen, milyen intézkedés az ilyen igények további előmozdítása érdekében.

B – A 8 1., 82. ÉS 86. CIKK ALKALMAZÁSA

1. ENERGIAIPAR, ALAPVETő IPARÁGAK, VEGYIPAR ÉS GYÓGYSZERIPAR

1.1. Energia

A gázra és villamos áramra vonatkozó ágazati vizsgálatok

43. Az EU-antitrösztszabályok energiaágazatban való alkalmazása vonatkozásában 2005-ben a legfontosabb megtett intézkedés a gázra és villamos energiára vonatkozó ágazati vizsgálatok elindítása. A Bizottság június 13-án határozott[26] a gáz- és villamosenergia-ágazatban az 1/2003/EK tanácsi rendelet 17. cikkével a Bizottságra ruházott hatásköröknek megfelelő ágazati vizsgálat megindításáról. Az ágazati vizsgálatok megindításának indokait a versenypolitikáért felelős biztos az energiaügyekért felelős biztossal egyetértésben közleményben határozta meg[27].

44. Az ágazati vizsgálatok részét képezik a Bizottságnak a lisszaboni stratégia újbóli beindítására irányuló erőfeszítéseinek, mely a gazdasági növekedés fellendítését, a foglalkoztatás növelését és az Európai Uniónak a „világ legversenyképesebb és legdinamikusabb tudásalapú gazdaságává” történő átalakítását célozza. A lisszaboni stratégia megfelelő irányba terelésének elősegítésére a Bizottság a versenyszabályok kezdeményezőbb alkalmazása mellett döntött, főként ágazati átvilágítások révén, a nyitott és versenyképes európai piacok megteremtése érdekében, különösen az energiaágazatban[28].

45. A vizsgálatok a közelmúltban liberalizált villamosenergia- és gáziparra összpontosítanak. A piaci integráció kiábrándítóan lassan zajlott, és mindeddig nem járt jelentős hatással arra a gyakran magas szintű koncentrációra, ami mindkét ágazat jellemzője. Jelentős áremelkedések történtek 2004-ben és 2005-ben, és a fogyasztók növekvő mértékben panaszkodtak arról, hogy képtelenek a szolgáltatóktól versenyképes ajánlatokat szerezni. E tényezők azt sugallták, hogy a piacok nem optimálisan működnek, ami indokolta az 1/2003/EK rendelet 17. cikke értelmében a vizsgálat megindítását és a Bizottság rendelkezésére álló vizsgálati eszközök felhasználását.

46. A villamosenergia-ágazatban a vizsgálat a nagykereskedelmi villamosenergia-piacok árképzési mechanizmusaira, a villamosenergia-termelésre és -ellátásra, valamint a villamosenergia-előállítók szállítási és ajánlattételi stratégiáira összpontosít. Külön vizsgálják azt is, vajon a villamosenergia-előállítók jelentős piaci erővel rendelkeznek-e és tudják-e befolyásolni a nagykereskedelmi villamosenergia-árakat. Az értékelésnek valószínűleg ökonometriai elemzések is részét képezik. Ezen felül részletesen megvizsgálják a piacra lépést akadályozó tényezőket, valamint a határokon átnyúló áramtranszfer olyan akadályait, amelyek eredhetnek például a hosszú távú szállítási szerződésekből egyes tagállamokban, valamint a nemzeti villamosenergia-hálózatokat összekötő rendszerösszekötők jogi és üzemeltetési mechanizmusait.

47. A gáz vonatkozásában a vizsgálat a hosszú távú importszerződésekre, a swapmegállapodásokra és a gáz határokon átnyúló áramlásának akadályaira összpontosít. Részletesen vizsgálni fogják a gázhálózat felhasználóira és a gáztárolásra vonatkozó egyensúlyi követelményeket, valamint a hosszú távú fogyasztói szerződéseket és azoknak az átállási költségekre és a piacra lépésre gyakorolt lehetséges hatásait.

48. A gáz és villamos energia vonatkozásában folyó vizsgálatok különböző kérdéseket vizsgálnak, mert a verseny e két ágazatban különböző fejlődési szakaszban van, és termelési szerkezetük is eltérő. Mindazonáltal a két ágazat közötti kapcsolatot számításba veszik. A gáz fontossága valóban növekszik elsődleges üzemanyagként a villamosenergia-előállításban, és a versenyképesebb gázpiacok azonnali kedvező hatással lehetnek a villamosenergia-piacokra.

49. A Versenypolitikai Főigazgatóság célja annak megállapítása, hogy az EKSz. 81., 82. és 86. cikkének megsértése felel-e a villamosenergia- és gázpiacok nyilvánvalóan nem megfelelő működéséért, amely esetben a Bizottság proaktív kiigazító intézkedéseket tehet. A vizsgálatban összegyűjtött tények, és az ebből következő jogérvényesítési prioritások alapján a Versenypolitikai Főigazgatóság rögtön felmerülésükkor el indítja az ügyeket az EKSz. 81., 82. és 86. cikke alapján. A vizsgálatok eredményei várhatóan y segítik a gáz- és villamosenergia-piacok liberalizációja jelenlegi jogszabályi keretei hatékonyságának értékelését.

50. A vizsgálatok előkészítésekor a Versenypolitikai Főigazgatóság konzultációt folytatott iparági szövetségekkel, fogyasztói csoportokkal, más bizottsági osztályokkal (beleértve az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóságot), valamint a nemzeti versenyhatóságokkal (NVH-k) és a nemzeti szabályozó hatóságokkal (NSZH-k), illetve azok európai képviselőivel a vizsgálat összefogásának és hatékonyságának biztosítása érdekében. A Versenypolitikai Főigazgatóság célja a folyamat során az átláthatóság biztosítása. A Bizottság a válaszok első elemzésének eredményeit számos fórumon bemutatta, többek között a december 1-i Energiaügyi Tanácson, amelyen a Bizottság beszámolt az energialiberalizáció jogalkotási csomagjának végrehajtásáról is. A Versenypolitikai Főigazgatóság által az elemzési dokumentumban[29] meghatározott fő problémák a koncentráció uralkodó szintjéhez, a vertikális elzáráshoz, a piaci integráció hiányához, az átláthatóság hiányához és az árképzési mechanizmushoz kötődnek. 2006 elején várható egy előzetes jelentés bemutatása, amit a jelentés intenzív nyilvános konzultációja követ. Az energiaágazat vizsgálatának zárójelentése 2006 végén esedékes.

51. Az ágazati vizsgálatok lényegesen erősítik a Bizottságot abban, hogy proaktívan támogassa a versenyt a közelmúltban liberalizált gáz- és villamosenergia-ágazatban, de a liberalizációs folyamatot támogató jogérvényesítési tevékenység 2005-ben az egyedi esetekben is élénk maradt.

Hosszú távú gázszállítási szerződések a fogyasztói piacokon

52. A gázágazat 2005. évi verseny előtti megnyitását követően felmerült sajátos probléma a fogyasztói piacok lehetséges elzárása a hosszú távú gázszállítási szerződések révén, amelyek egyrészről a hagyományos szállítók, másrészről pedig az elosztó társaságok, és az ipari és kereskedelmi fogyasztók között jöttek létre.

53. A hosszú távú szerződések gátolják a fogyasztókat abban, hogy a pénzükért nagyobb értéket kínálni kész alternatív szállítókra váltsanak. Néhány esetben a jelenleg hatályban lévő szerződések még évekig nem járnak le, ennélfogva e fogyasztók nem élvezhetik az ágazatban kialakuló verseny előnyeit. A gáz kínálati piacán jelentős a méretgazdaságosság szerepe is, például a kiegyenlítés és rugalmasság magas költségei miatt, amelyek a szállított gáz mennyiségének növekedésével arányosan csökkennek. Így a fogyasztói piacokon a hosszú távú szerződések késleltethetik az alternatív szállítókat a hatékony versengéshez szükséges piaci részesedés kialakításában is. Az ilyen hosszú távú szerződések ennélfogva lezárhatják a piacokat, és versenyjogi aggályokat vethetnek fel, amennyiben nem feltétlenül szükségesek a fogyasztók számára kiegyenlítő előnyök nyújtásához.

54. A Versenypolitikai Főigazgatóság, valamint az NVH-k és NSZH-k az Európai Versenyfelügyeleti Hálózat energiaügyi alcsoportjában két alkalommal is megvitatták a hosszú távú fogyasztói szerződések ügyét. A Bundeskartellamt jelentést tett közzé a németországi helyi közművek („Stadtwerke”) piacán a hosszú távú szállítási szerződések kérdéséről. Ezt követően tárgyalásokat kezdett a piac 15 legnagyobb szállítójával azért, hogy egyértelmű korlátokat vezessen be a szállítási szerződéseik leghosszabb időtartama vonatkozásában. E tárgyalások szeptemberben megszakadtak, és a Bundeskartellamt bejelentette, hogy hivatalos tiltó eljárást fog indítani[30]. A Versenypolitikai Főigazgatóság ugyancsak vizsgálja a belga piac hosszú távú gázszállítási szerződéseinek kérdését is.

Területi korlátozásokkal kapcsolatos ügyek

55. A Versenypolitikai Főigazgatóság 2005 folyamán folytatta arra irányuló törekvéseit, hogy az energiapiacon a liberalizációt megelőző kereskedelmi gyakorlatok ne ássák alá a liberalizációs folyamatot. E törekvések eredménye, hogy eltávolították a területi korlátozásokat a Gazprom és az EU számos fontos, nagymúltú nagykereskedője között kötött gázszállítási szerződésekből. A területi korlátozások gátolják a gázimportőröket a gáz másik tagállamba történő exportjában és/vagy csökkentik erre irányuló ösztönzésüket, akadályozva ezzel a piaci integrációt és a jelenlévők közötti versenyt.

56. A Versenypolitikai Főigazgatóság 2003-ban biztosította, hogy a Gazprom és az olasz olaj- és gáztársaság, az Eni Spa [31] felhagyjanak ezzel a gyakorlattal. A Versenypolitikai Főigazgatóság februárban[32] elérte az Ausztriában monopolhelyzettel rendelkező gáznagykereskedő, az OMV és az orosz gáztermelő, a Gazprom közötti szerződések kijavítását. Nevezetesen, az OMV-t nem gátolják a Gazpromtól vásárolt gáz Ausztrián kívüli eladásában, és a Gazprom is szabadon adhat el más ausztriai vevőknek anélkül, hogy a gázt először az OMV-nek kellene felajánlania (ún. elővásárlási jog). Az OMV az orosz gázt Ausztrián át Olaszországba szállító TAG-csővezeték kapacitásának növeléséhez is hozzájárult. Ez az eredmény hasonló ahhoz, amit 2003-ban az ENI-vel értek el. A vállalt kötelezettségvállalások lényegében megegyeznek az ENI, a TAG-csővezeték másik részvényese által a Bizottság ösztönzésére 2003 októberében vállalt kötelezettségekkel. E fejleményeket figyelembe véve döntöttek a vizsgálat lezárásáról.

57. A Versenypolitikai Főigazgatóság júniusban[33] lezárta a Gazprom és a legnagyobb német nagykereskedelmi cég, az E.on csoporthoz tartozó E.on Ruhrgas AG közötti gázszállítási szerződések vizsgálatát, miután elérte, hogy a szerződésekből távolítsák el a területi korlátozásokat. Ezen túlmenően a Gazpromot a továbbiakban nem köti az e szerződésekben korábban szerepelt „legnagyobb előnyben részesített vevő” rendelkezés. E kikötések arra kötelezték a Gazpromot, hogy a Ruhrgas-nak a németországi nagykereskedelmi piacokon a Ruhrgas versenytársainak ajánlott feltételekhez hasonló feltételeket kínáljon.

58. E két ügy lezárása azt jelenti, hogy mostanra lezárult valamennyi, az orosz gázra vonatkozó exportkorlátozások miatt (Ausztriában, Franciaországban, Németországban, Olaszországban és Hollandiában) 2001-ben indított bizottsági ügy. Az algériai gáz olasz és spanyol üzemeltetők általi behozatalára vonatkozó, ugyancsak 2001-ben megindított vizsgálatok viszont folytatódnak.

Szabályozási keret

59. 2005 folyamán tovább fejlődött a szabályozási keret a gáz és a villamos energia belső piacán. A Tanács és a Parlament szeptember 28-án elfogadott egy rendeletet a földgázszállító hálózatokhoz a harmadik személyek általi hozzáférésről, amitől azt várják, hogy javítsa az újonnan piacralépők közötti, határon átnyúló kereskedelmi lehetőségeket[34]. 2006 elején elfogadták a villamosenergia-ellátás biztonságáról és az infrastrukturális beruházások védelméről szóló irányelvet[35]. Egy olyan megbízható szabályozói keret megteremtése várható, ami hozzájárul majd a villamosenergia-termelés és infrastruktúra új beruházásaihoz.

60. A Bizottság 2005 folyamán folytatta erőfeszítéseit annak érdekében, hogy a tagállamok hajtsák végre a második gáz[36] és villamosenergia[37] irányelvet, amelyek az energiaágazat liberalizációs folyamatának sarokköveit alkotják. Jelentős előrehaladás történt. A második gáz- és villamosenergia-irányelv arra is kötelezte a Bizottságot, hogy 2005 végéig számoljon be a gáz és a villamos energia belső piacának létrehozásában elért előrehaladásról. A Bizottság december 1-jén mutatta be jelentését az Energiaügyi Tanácsnak. E jelentés összhangban van a Versenypolitikai Főigazgatóság ágazati vizsgálataiban végzett elemzéssel, és javasolja országvizsgálatok elvégzését még azelőtt, hogy 2006 végén döntés születne egy harmadik liberalizációs csomag szükségességéről.

61. A Bíróság ugyancsak egyértelművé tette a szabályozási keret néhány fontos vonatkozását, amikor június 7-én meghozta ítéletét a VEMW- ügyben[38] . Bár az ügy kimondottan a Hollandiába irányuló rendszerösszekötő kapacitás hosszú távú lekötésére vonatkozott, fontos következményei vannak sok olyan régi hosszú távú rendszerösszekötő kapacitáslekötés tekintetében, amelyek az első villamosenergia-irányelv hatálybalépését követően is fennmaradtak[39].

62. A Bíróság megállapította, hogy a holland jogszabályok és a régi szállítási szerződésekre vonatkozó rendelet által biztosított elsőbbségi hozzáférés (ebben az esetben a teljes rendszerösszekötő kapacitás 23 %-a) az 1996-os villamosenergia-irányelvben tiltott megkülönböztetésnek minősül, mert az irányelv 7. és 16. cikke előírja valamennyi régi és új felhasználó esetében az egyenlő elbánást. A Bíróság azon indokok alapján helyezkedett erre az álláspontra, hogy minden más értelmezés a monopolisztikus és megosztott piacról a nyitott és versengő piacra történő átmenet veszélyeztetésének kockázatát hordozná. A Bíróság azt is megállapította, hogy Hollandia kérhette volna a meglévő szerződések vonatkozásában az irányelvtől való eltérést, ezt azonban a kellő időben nem tette meg.

63. Ezt az ítéletet nemzeti szinten további bírósági ügyek, valamint az NSZH-k intézkedései követhetik. Az antitröszt-jogérvényesítést illetően az ítélet utat nyit az előtt, hogy a Versenypolitikai Főigazgatóság további ügyeket indítson el, még ha a Bíróság ítélete nem is foglalkozik kifejezetten versenyjogi kérdésekkel.

64. Az ágazati vizsgálat valószínűleg jó áttekintést biztosít a Versenypolitikai Főigazgatóságnak a hosszú távú lekötésekhez kapcsolódó ténykérdésekről és az utóvizsgálatok szükségességéről.

65. Végül 2005-ben kezdődött meg a széndioxid-kibocsátási jogok kereskedelme is[40]. Bár ez nem csak az energiaágazat számára jelentős, hatásai legegyértelműbben a villamosenergia-piacokon érződtek. Úgy tűnik, hogy a kibocsátás-kereskedelmi rendszer hatást gyakorolt a villamosenergia-árakra, mivel a villamosenergia-előállítók részben beépítik a kibocsátási jogok árát az általuk a végső fogyasztók felé kiszámlázott árba. Egyes villamosenergia-fogyasztók kifogásolták, hogy az áraknak emiatt nem kellett volna emelkedniük, mivel a kibocsátási jogok elosztása jórészt ingyenesen történt.

REPSOL

66. Bár a Bizottság 2005 folyamán elsőbbséget adott a közelmúltban liberalizált gáz- és villamosenergia-ágazatnak, folytatódott a jogsértések elleni fellépés más olyan energiaágazatokban, mint például az üzemanyagok forgalmazása.

67. A Bizottság 2004. október 20-án közzétett egy közleményt[41] az 1/2003/EK rendelet 27. cikke (4) bekezdésének megfelelően, annak érdekében, hogy elvégezze a REPSOL C.P.P. („REPSOL”) által tett, az 1/2003/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében vett kötelezettségvállalás piaci tesztjét. A Bizottság által az EKSz. 81. cikke alapján indított vizsgálat tárgya a REPSOL által aláírt üzemanyag-forgalmazási szerződésekben azon kizárólagossági kikötések használata volt, amelyek az üzemanyagok spanyol nagy- és kiskereskedelmi piacának elzárásához vezettek. A szerződéseket eredetileg bejelentették a Bizottságnak, de ez a bejelentés 2004. május 1-jén lejárt.

68. 2004. június 17-én megküldték a REPSOL-nak az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (1) bekezdésének értelmében vett előzetes értékelést.

69. Ez az előzetes értékelés azt sugallja, hogy a piacra jutás nehéz, és a REPSOL szerződései jelentősen hozzájárulnak a piac lehetséges lezárásához, mert azok a piac jelentős részét a REPSOL-hoz kötik, és hosszú időtartamúak (különösen a „bérleti” és „haszonélvezeti” szerződések – amelyekben a REPSOL korlátozott időtartamú tulajdonjoggal rendelkezett – szólnak 25–40 éves időtartamra).

70. A REPSOL által felajánlott kötelezettségvállalások a „bérleti” és „haszonélvezeti” szerződéssel („B/H” szerződés) rendelkező számos bérlőnek jogot adnak a lejárat előtti felmondásra, a REPSOL-nak fizetendő kártalanítás mellett. Ezenfelül a REPSOL nem köt öt évnél hosszabb új szerződéseket a DODO[42] benzinkutakkal, és 2006 végéig nem is vásárol új DODO benzinkutat. A javasolt kötelezettségvállalások végrehajtását a REPSOL által kijelölt megbízott ellenőrzi.

71. A javasolt kötelezettségvállalások piaci tesztjének eredményeit követően a REPSOL benyújtotta felülvizsgált kötelezettségvállalásait, és a Bizottság tervezi egy az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (1) bekezdésének megfelelő határozat elfogadását, ami a felülvizsgált kötelezettségvállalásokat kötelezővé teszi.

1.2. Alapvető iparágak

ALROSA – De Beers kereskedelmi megállapodás

72. A Bizottság június 3-án közzétett egy közleményt[43] az 1/2003/EK rendelet 27. cikke (4) bekezdésének megfelelően annak érdekében, hogy elvégezze az ALROSA és a De Beers által tett, az 1/2003/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében vett kötelezettségvállalás piaci tesztjét[44]. A Bizottság által az EKSz. 81. és 82. cikke, valamint az EGT-megállapodás 53. és 54. cikke alapján indított vizsgálat tárgya a két cég – amelyek mindketten a nyers gyémánt bányászatában és szállításában tevékenykednek – között aláírt kereskedelmi megállapodás volt. A szerződést eredetileg bejelentették a Bizottságnak, ám a bejelentés érvényessége 2004. május 1-jén lejárt.

73. A társaságokhoz 2003 januárjában és júliusában címzett kifogási nyilatkozat képezte a Bizottság általi, az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (1) bekezdésének értelmében vett előzetes értékelést.

74. Az előzetes értékelés azt mutatja, hogy a De Beers erőfölényben van a nyersgyémánt világpiacán. A kereskedelmi szerződésnek az ALROSA-val, legnagyobb versenytársával való megkötésével a De Beers jelentős beszerzési forrás felett szerezne ellenőrzést a nyersgyémánt piacán, és hozzáférést nyer a számára egyébként nem elérhető gyémántok széles köréhez. Ez egyrészt megszüntetné az ALROSA beszállítói szerepét Oroszországon kívül, másrészt növelné a De Beers már meglévő piaci erejét s ezzel megakadályozná a verseny fokozódását vagy fenntartását a nyersgyémánt piacán.

75. Az előzetes értékelés azt is megállapította, hogy a kereskedelmi szerződés szerint a De Beers – a világ legnagyobb gyémánttermelője – legnagyobb versenytársa termelése körülbelül felének lenne ezáltal a forgalmazója. Figyelembe véve a tényt, hogy a forgalmazott mennyiségek jelentősek és hogy a szerződést a nyersgyémánt kereskedelmében tevékenykedő két legnagyobb cég kötötte, a piaci verseny jelentősen gyengülne a kereskedelmi szerződés eredményeként.

76. Az ALROSA és a De Beers által felajánlott kötelezettségvállalások javasolták a közöttük folyó nyersgyémánt-kereskedelem értékének fokozatos csökkentését 700 millió USD-re 2005-ben, 625 millió USD-re 2006-ban, 550 millió USD-re 2007-ben, 475 millió USD-re 2008-ban, 400 millió USD-re 2009-ben és 275 millió USD-re 2010-ben és azt követően. Az árképzés, válogatás és értékelés vonatkozásában a ALROSA és a De Beers a kereskedelmi szerződéshez hasonló megállapodást kötnek. A javasolt kötelezettségvállalások végrehajtását az ALROSA és a De Beers által kijelölt megbízottak ellenőrzik.

77. A javasolt kötelezettségvállalások piaci tesztjének eredményeit követően a Bizottság fontolóra veszi az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (1) bekezdésének megfelelő határozat elfogadását, ami a felülvizsgált kötelezettségvállalásokat kötelezővé teszi.

1.3. Vegyi anyagok

78. A Versenypolitikai Főigazgatóság 2005-ben „versenyjogi átvilágítást” végzett a vegyipari ágazatra vonatkozó számos jogalkotási tervezet vonatkozásában, mint például a növényvédelmi termékek forgalomba hozatalát szabályozó, 91/414/EK növényvédelmi irányelv[45] tervezett felülvizsgálata, és vegyi anyagok bejegyzéséről, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról[46] („REACH”) szóló bizottsági javaslat, ami körülbelül 30 000 már meglévő és bármilyen jövőben létrejövő vegyi anyag nyilvántartásba vételéről rendelkezik.

79. A versenyjogi elemzések, melyek a javaslatok jogalkotási folyamat során történő módosításaira tekintettel jelenleg is folynak, arra összpontosítanak, hogy e jogalkotási szövegek és különösen az iparra rótt költségek ne vezessenek a verseny torzulásához.

1.4. Gyógyszerek

Generikus verseny

80. A Bizottság napirendjén elöl szerepel a versenyképes európai gyógyszeripar, különösen a lisszaboni stratégiára tekintettel. Biztosítani kell az innovatív termékek hathatós szellemi tulajdonjogi védelmét, hogy a társaságok számára megtérülhessen a befektetett K+F költség, és innovációs erőfeszítéseik elismerésben részesüljenek. Ha azonban a társaságok mesterségesen meg kívánják hosszabbítani ezt a védelmet, ez már az innováció ellen hat és az EU-versenyszabályok súlyos megsértését jelentheti. A szabadalom lejártát követően harmadik személyek által gyártott generikus termékek részéről érkező verseny rendszerint ösztönzi a további innovációt a gyógyszeriparban.

81. Az AstraZeneca -ügy keretében (lásd a lenti 2. keretet) és azzal párhuzamosan a Versenypolitikai Főigazgatóság felfigyelt a generikus verseny kizárását vagy késleltetését célzó, potenciálisan versenyellenes magatartásra. E jelzések vezettek a generikus gyógyszerek terén a verseny fokozott ellenőrzésére.

Gyógyszerek párhuzamos kereskedelme

82. A Bizottság megítélése szerint a gyógyszeripai termékek párhuzamos kereskedelme az alacsony és a magas árakat alkalmazó tagállamok közötti olyan kiegyenlítő eszköz, ami hozzájárul a gyógyszeripari termékek közös piacának létrehozásához. Az európai bíróságok szűken értelmezik az EKSz. 81. cikkének a tagállamok közötti kereskedelmet korlátozó vagy ellehetetlenítő kvótarendszerekre való alkalmazását azon az alapon, hogy ezek a rendszerek egyoldalú magatartások a vállalkozások részéről.

83. Az egyoldalú szállítási kvótarendszerek mindazonáltal az EKSz. 82. cikkébe ütközhetnek. Azonban számításba kell venni az ilyen rendszerek lehetséges objektív indokait.

2. keret: AstraZeneca: a kormányzati eljárásokkal való visszaélés a gyógyszerágazatban A Bizottság június 15-én elfogadott egy határozatot, amellyel az AstraZeneca AB-t és az AstraZeneca Plc-t („AZ”) 60 millió EUR-ra büntette az EKSz. 82. cikkének és az EGT 54. cikkének oly módon történő megsértése miatt, hogy számos EGT-tagállamban visszaéltek a hivatalos eljárásokkal és szabályzatokkal abból a célból, hogy kizárják a generikus termékeket gyártó cégeket és a kereskedőket az AZ gyomorfekély ellen használatos, Losec[47] nevű termékével való versenyből. A bírság számításba vette, hogy a visszaélések néhány jellemzője – például a kormányzati eljárásokkal való visszaélés – újszerűnek tekinthető. 1. Az érintett piac Az érintett piac az orvosi rendelvényre kapható úgynevezett protonpumpagátlók (PPI-k) – melyek a gyomorral és belekkel kapcsolatos, savhoz kötődő betegségekre, mint például a fekélyekre használatosak – nemzeti piacai. Az AZ Losec nevű gyógyszere volt az első PPI. 2. Az AZ erőfölénye az érintett nemzeti PPI-piacokon A Bizottságnak az érintett országokban az adott években fennálló erőfölényre vonatkozó megállapításai többek között az AZ magas piaci részesedésén, illetve a PPI-piacon való jelenléti helyzetén alapulnak. A gyógyszerpiacon az elsőnek induló rendszerint képes a később piacra lépőknél magasabb árat elérni és fenntartani. A Bizottság határozata taglalja a vevő oldali monopólium (például nemzeti egészségügyi rendszerek) és az árszabályozás kérdését is. Észrevételezi, hogy a monopolhelyzetben lévő vevők alkuereje jelentősen csökken azon társaságok irányában, amelyek eredeti innovatív termékeket kínálnak (mint amilyen a Losec is). Ezen túlmenően a monopolhelyzetű vevők nincsenek olyan helyzetben, hogy ellenőrizzék a piacra való belépést. 3. A szabályozói rendszerrel való visszaélés Az AZ első visszaélése egy 1992-ben elfogadott tanácsi rendelettel való visszaélés[48] ami egy kiegészítő oltalmi tanúsítványt (KOT) hozott létre, amelynek alapján a gyógyszerek szabadalmi alapvédelme kiterjeszthető. A visszaélés lényegében az AZ által 1993 közepétől számos EGT-ország szabadalmi hivatala előtt az omeprazol (a Losec hatóanyaga) KOT-jával kapcsolatban tett félrevezető nyilatkozatok rendszeréből állt. A félrevezető információknak köszönhetően az AZ több országban többletoltalmat kapott. Így késedelmet szenvedett a Losec olcsóbb, generikus változatának piacra lépése, ami az egészségügyi rendszerek és a fogyasztók számára többletköltséggel járt. A Bizottság úgy találta, hogy az ilyen eljárások és szabályzatok felhasználása sajátos körülmények között visszaélésszerű lehet, különösen, amennyiben az ilyen eljárásokat alkalmazó hatóságok mérlegelési jogkörrel csak kis mértékben vagy egyáltalán nem rendelkeznek. A jogszabályi rendelkezések alapján rendelkezésre álló jogorvoslatok önmagukban nem zárják ki az EKSz. 82. cikkének alkalmazását, még ha le is fedik a kizáró magatartás vonatkozásait. A Bizottság határozatában megállapította, hogy nincs indok a versenyjog olyan helyzetekben történő alkalmazhatóságának korlátozására, amelyekben az ilyen magatartás nem sért egyéb jogszabályokat, és amelyekben nem áll rendelkezésre egyéb jogorvoslat. 4. A gyógyszerengedélyezési eljárásokkal való visszaélés A második visszaélés a 90-es évek vége felé történt, amikor kérelmezték a Losec-kapszulák regisztrációjának megszüntetését Dániában, Norvégiában és Svédországban, olyan körülmények között, amikor a Losec-kapszulákat már kivonták a piacról és helyettük a Losec MUPS tablettákat vezették be e három országban. A szelektív deregisztráció megszüntette azt a referenciapiaci engedélyt, amelyre a generikus cégeknek és párhuzamos kereskedelmet folytatóknak vitathatóan hivatkozniuk kellett a piacra való belépéshez és/vagy ottmaradáshoz. A Bizottság megállapította, hogy e magatartása révén az AZ arra törekedett( részben sikerrel ( hogy a megszerzett védelmet ténylegesen a vonatkozó szabályokban előírt időtartamon túlra terjessze ki. A második visszaélést ugyancsak kizáró szándék jellemezte egy olyan szabályozói környezetben, amelyet az érintett hatóságok részéről a mérlegelési jogkör kis mértéke vagy hiánya jellemzett. Az erőfölényben lévő társaságokat különös felelősség terheli a különleges jogosultságok – legyenek magánjogiak vagy közjogiak – más személyek piacra lépését tiszteletben tartó módon történő ésszerű felhasználásában. A Bizottság határozatában megjegyezte, hogy a bevezetés, visszavonás vagy deregisztráció kérésével járó egyedi cselekmények rendszerint nem képeznek visszaélést. |

2. Tájékoztatás, kommunikáció és média

2.1. Elektronikus kommunikáció és postai szolgáltatások

Mobiltelefonálás roamingdíjai

84. A roamingdíjak (azaz a mobiltelefonok külföldi utazás alatti használatáért fizetendő díjak) vonatkozásában a Bizottság február 10-én küldte meg a kifogási nyilatkozatot a T-Mobile International AG & Co. KG (T-Mobile) és a Vodafone D2 GmbH (Vodafone) német mobilhálózat-szolgáltatóknak. A kifogás a T-Mobile és a Vodafone által a külföldi mobilszolgáltatóknak nagykereskedelmi szinten a nemzetközi roamingért felszámított díjakra (az ún. szolgáltatók közötti tarifákra) vonatkozik. A Bizottság által a T-Mobilnál végzett vizsgálat ideiglenes következtetései szerint a T-Mobile visszaélt németországi erőfölényével, amikor a nemzetközi nagykereskedelmi roamingszolgáltatásokat saját hálózatában nyújtotta 1997-től legalább 2003 végéig, tisztességtelen és túlzó árak felszámításával. A Bizottság ugyanerre az ideiglenes következtetésre jutott a Vodafone által a 2000-től legalább 2003 végéig tartó időszakra felszámított tarifák vonatkozásában.

Szélessávú szolgáltatások

85. A szélessávú szolgáltatások terén a Bizottság 2004-ben elfogadta a Deutsche Telekom AG (DT) kötelezettségvállalását azon magatartás beszüntetésére, ami Németországban a helyi hurokhoz (vonalmegosztás) való megosztott hozzáférés vonatkozásában alkalmazott „árrésprés” formájában jelent meg, és amit előzetesen erőfölénnyel való visszaélésnek minősítettek[49]. A létrejött megállapodás alapja a Deutsche Telekom -határozatban kialakított árrésprés-módszertan volt[50]. A német nemzeti szabályozó hatósággal ((Bundesnetzagentur (BNetzA)) folytatott konzultációt követően a Bizottság az egyezséget elfogadta, és az a vonalmegosztási díjak jelentős csökkenéséhez vezetett. Ezt követően több társaság kezdett hálózatkiépítésbe annak érdekében, hogy szélessávú szolgáltatásokat nyújtson a vonalmegosztás alapján. Azonban a BnetzA-hoz címzett, május 24-i keltezésű levelében a DT bejelentette azt a szándékát, hogy a vonalmegosztási díjakat ismét növelni kívánja. Miután beigazolódott az, hogy ez az egyezség előtti árrésprés megismétlődéséhez vezetne, a Bizottság részlegei beavatkoztak és kérték a DT-t kötelezettségvállalása betartására. A DT – annak érdekében, hogy megelőzze a Bizottság által hivatalos eljárás megindítását – új kérelmet nyújtott be a BnetzA-hoz, amelyben a 2004-essel megegyező tarifák alkalmazását kérte. A BNetzA – amellyel a Bizottság részlegei ebben az ügyben szorosan együttműködtek – végül jóváhagyta a nagykereskedelmi tarifákat, amelyek alacsonyabbak voltak a kértnél és az ahhoz szükségesnél is, hogy a DT teljesítse kötelezettségvállalását[51]. A Bizottság arra számít, hogy a versenyt kedvezően fogják befolyásolni a szélessávú szolgáltatás vonalmegosztáson keresztül történő nyújtásának javított feltételei, és hogy növekedni fog a szélessávú szolgáltatás németországi elterjedtsége, ami végső soron növelni fogja a fogyasztók választási lehetőségeit és csökkenti a fogyasztói árakat.

3G ágazati vizsgálatok

86. A Bizottság szeptemberben fejezte be a mobilkommunikáció audiovizuális tartalom átvitelére is képes új rendszereinek (3G) piacán a verseny helyzetére irányuló ágazati vizsgálatát. Az ágazati vizsgálat eredményeit május 27-én nyilvánosan bemutatták, és a piaci szereplők észrevételeket tettek az eredményekre.

87. Az ágazati vizsgálatot a Bizottság és az EFTA Felügyeleti Hatóság közös kezdeményezésére 2004-ben és 2005 első felében végezték, és azért indították meg, mivel a Bizottság meg kívánt bizonyosodni arról, hogy az új mobilszolgáltatások beindításához szükséges alapvető sporttartalmakat nem fogják vissza versenyellenes magatartással. A vizsgálat a sportesemények mobiljogainak megszerzésében, viszonteladásában és hasznosításában érintett valamennyi szereplő magatartásának átfogó felülvizsgálatára terjedt ki.

88. A 2004-ben kiküldött kérdőívekre körülbelül 230 szervezet válaszolt. Ezen felül az összegyűjtött adatok ellenőrzésekor a Versenypolitikai Főigazgatóság 50 olyan esetet elemzett, amelyben a 3G-jogok értékesítésekor versenyjogi problémák merültek fel.

89. Az ágazati vizsgálat eredményei tiszta képet adtak a Bizottságnak a jelenlegi piaci helyzetről, valamint az uralkodó forgalmazási és hasznosítási szokásokról a mobilplatformokra szánt sporttartalmak teljes értéklánca mentén. Az ágazati vizsgálat megállapításai és az ezt követő intézkedések az ágazati vizsgálat következtetéseit összefoglaló jelentésben kerültek leírásra[52].

90. Ez a jelentés rávilágít az ágazati vizsgálat során talált, lehetségesen versenyellenes üzleti gyakorlatokra, amelyek korlátozhatják az innovatív mobil sportszolgáltatások fogyasztók számára történő elérhetőségét. A jelentés a vizsgálat által feltárt versenyjogi aggályok négy fő területére összpontosít:

91. Csomagban történő eladás: olyan helyzetek, amelyekben az erős médiaszolgáltatók csomagban megvették egy jelentős sportesemény valamennyi audiovizuális jogát annak érdekében, hogy kizárólagosságot biztosítsanak valamennyi platform felett, a 3G jogok hasznosításának vagy hasznosításra átadásának célja nélkül.

92. Embargók: azok a helyzetek, amelyek során olyan túlzottan szigorú feltételeket (komoly időkorlátozások vagy a klip hosszának szükségtelen behatárolása) rónak ki a mobiljogokra, amelyek korlátozzák a 3G-tartalom gyakorlati elérhetőségét.

93. Közös eladás: azok a helyzetek, amelyekben a 3G-jogok nem kerülnek hasznosításra azért, mert a közös eladással foglalkozó szervezeteknek nem sikerül az egyes sportklubok 3G-jogait eladniuk.

94. Kizárólagosság: a 3G-jogok kizárólagossága olyan helyzetekben, amikor ez a prémiumtartalmak erős szolgáltatók általi emonopolizálásához vezet.

95. A jelentés felkérte a piaci szereplőket üzleti gyakorlataik felülvizsgálatára, és az azokból eredő lehetséges versenyellenes hatások időben történő orvoslására. Egyben bejelentette, hogy a Versenypolitikai Főigazgatóság a nemzeti versenyhatóságokkal (NVH-k) együtt felülvizsgálja az ágazati vizsgálat során azonosított, lehetségesen káros, nemzeti vonatkozású eseteket.

A 2002/21/EK keretirányelv 7. cikke alapján folytatott konzultációs eljárás

96. Az elektronikus hírközlési szolgáltatások EU-szabályozói keretrendszere alapján [53]a nemzeti szabályozó hatóságok (NSZH-k) kötelesek az EU-versenyjog elveivel összhangban meghatározni a nemzeti körülményeknek megfelelő, érintett elektronikus hírközlési piacokat.

97. A nemzeti szabályozó hatóságoknak a piacelemzési eljárást követően ismertetniük kell a Bizottsággal az érintett piacok meghatározásával kapcsolatos szabályozási intézkedések tervezetét, azt, hogy találtak-e jelentős piaci erőt vagy sem, és adott esetben a javasolt szabályozási jogorvoslati intézkedéseket. A Bizottság észrevételeket adhat ki, amelyeket a nemzeti szabályozó hatóságoknak maximális mértékben figyelembe kell venniük, vagy arra kérheti a nemzeti szabályozó hatóságot, hogy vonja vissza az intézkedéstervezetet, ha a piac meghatározása, és/vagy a jelentős piaci erő megállapítása nem egyeztethető össze a közösségi joggal. A Bizottság 2005-ben 201 bejelentést kapott a nemzeti szabályozó hatóságoktól (nettó növekedés a 2004. évi 89 bejelentéshez képest).

98. A Bizottság 2005-ben egy olyan határozatot fogadott el, amely a bejelentett intézkedések visszavonását kéri[54]. Ebben az esetben – ami a németországi nagykereskedelmi helyhez kötött hívásvégződtetésre vonatkozott – a nemzeti szabályozó hatóság javasolta a Deutsche Telekom, mint jelentős piaci erővel rendelkező szolgáltató kijelölését a nagykereskedelmi végződtetési szolgáltatások saját hálózatán át történő nyújtására. A nemzeti szabályozó hatóság azt a következtetést vonta le, hogy Németországban a helyhez kötött hálózatokat üzemeltető 53 alternatív szolgáltató nem rendelkezik jelentős piaci erővel annak ellenére, hogy monopolhelyzetben vannak saját hálózatukban a nagykereskedelmi végződtetési szolgáltatás nyújtásában, figyelemmel a Deutsche Telekom szembenálló vásárlóerejére. A Bizottság azonban úgy ítélte meg, hogy a nemzeti szabályozó hatóság nem szolgáltatott elegendő bizonyítékot a szembenálló vásárlóerőre vonatkozó érv alátámasztására.

99. A Bizottság értékelt továbbá három bejelentést, amelyekben a nemzeti szabályozó hatóság két vagy több szolgáltatót együttesen talált erőfölényben lévőnek valamely érintett piacon. Ezen esetek közül kettőben a nemzeti szabályozó hatóság a Bizottság osztályai által kifejezett előzetes aggályok alapján visszavonta a bejelentést azt megelőzően, hogy a Bizottság határozatot fogadott volna el.[55]. A harmadik esetben – ami az írországi nagykereskedelmi mobilhozzáférésre és híváskezdeményezésre vonatkozik – a Bizottság nem tiltakozott a nemzeti szabályozó hatóság közös erőfölényre vonatkozó megállapítása ellen.

100. Végül a Bizottság elfogadta a francia szabályozó hatóság javaslatát arra, hogy helyhez kötött telefonhívások érintett piacába vegyék be az ún. „IP alapú beszédátvitel” (VoIP) szolgáltatásokat, amelyek a fogyasztóknak a hagyományos telefonszolgáltatással egyező módon teszi lehetővé hívások indítását és fogadását[56]. A francia szabályozó hatóság megkülönböztetést tett a pusztán internetalapú, az azonnali üzenetküldéshez hasonló VoIP szolgáltatások, és más, az összes szereplő közötti azonos szintű (peer-to-peer) internetalapú szolgáltatások, mint például a Skype, illetve a helyi hurok átengedésébe és más, szélessávú elérési termékekbe beruházó, így ügyfeleiknek a hagyományos telefonvonallal megegyező működésű, de annál jobb minőségű telefonszolgáltatást kínálni képes alternatív szélessávú szolgáltatók által nyújtott szolgáltatások között.

Jogsértési eljárások az EKSz. 226. cikke alapján a versenyjogi irányelv (2002/77/EK) vonatkozásában

101. Az EU-versenyszabályok és a keretirányelv 7. cikkében előírt konzultációs eljárás mellett és azokkal együtt a Bizottság az EKSz. 226. cikke alapján indított jogsértési eljárást használja annak biztosítására, hogy a tagállamok i. átültetik az EK-irányelveket a nemzeti jogba, és ii. azokat helyesen ültetik át. A Versenypolitikai Főigazgatóság feladata az elektronikus hírközlés EU-s szabályozói keretének egyik irányelve, nevezetesen az úgynevezett versenyjogi irányelvnek való tagállami megfelelés nyomon követése[57]. A versenyjogi irányelv célja elsősorban annak biztosítása, hogy a tagállamok nem adnak vagy nem tartanak fenn semmiféle, az EKSz. 86. cikkével ellentétes kizárólagos vagy külön jogot az elektronikus hírközlési szolgáltatási hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtására, és ezáltal annak biztosítása, hogy az EU-ban mindenütt versenyorientált piaci feltételek uralkodjanak.

102. A Bizottság folytatta jogsértési eljárásait azon tagállamok ellen, amelyek késlekedtek elfogadni a nemzeti jog versenyjogi irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezéseket. A Bizottság 2005 folyamán lezárta a folyamatban lévő eljárásokat Belgium, Észtország és a Cseh Köztársaság vonatkozásában, miután e tagállamok tájékoztatták a Bizottságot a nemzeti intézkedések elfogadásáról. Másrészről a Bíróság április 14-i ítéletével megállapította, hogy Görögország még nem fogadta el a versenyjogi irányelvnek való megfeleléshez szükséges intézkedéseket[58]. Hasonlóképpen a Bíróság június 16-i ítéletében azt a következtetést vonta le, hogy Luxemburg is elmulasztotta az ezen irányelvnek való megfeleléshez szükséges intézkedések elfogadását[59]. Luxemburg azonban június 23-án értesítette a Bizottságot azokról az intézkedésekről, amelyek az ország jogszabályait a versenyjogi irányelvvel összhangba fogják hozni.

103. 2004-ben felhívták a Bizottság figyelmét arra, hogy olyan rendeletek maradtak hatályban Svédországban, amelyek a televíziós műsorszolgáltatókat arra kötelezik, hogy a földi műsorszórási és átviteli szolgáltatásokat az állami tulajdonban álló Teracom AB-tól szerezzék be. A Bizottság ezért jogsértési eljárást indított Svédország ellen[60]. A Bizottság hivatalos figyelmeztető levelére – ami az analóg sugárzási szolgáltatásokra vonatkozott – a svéd kormány által adott válasz nem tartalmazott egyértelmű kötelezettségvállalást arra nézve, hogy ésszerű határidőn belül véget vet a jogsértésnek. Ezért március 16-án a Bizottság a 226. cikk alapján indokolt véleményt fogadott el Svédország ellen. A Bizottság megállapította, hogy a versenyjogi irányelvbe ütközik az a követelmény, hogy a műsorszolgáltatóknak kizárólagosan a Teracomtól kell beszerezniük az analóg közvetítési szolgáltatásokat. A 2005-ben végzett további vizsgálat azt mutatta, hogy a digitális műsorszórási szolgáltatásokra vonatkozó svéd jogszabályok hatása hasonló. Azok a műsorszolgáltatók, amelyek műsorukat Svédországban digitális földi hálózaton át kívánják terjeszteni, kötelesek a Teracommal együttműködni a digitális elosztási lánc egyes kulcsvonatkozásaiban (mint például a multiplex technika alkalmazása). A Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy gyakorlatilag a Teracom olyan különleges vagy kizárólagos jogot kapott a digitális közvetítési szolgáltatások vonatkozásában is, ami a versenyjogi irányelvbe ütközik. A Bizottság ezért október 12-én kiegészítő hivatalos figyelmeztető levelet küldött a svéd kormánynak.

104. Ugyanezen a napon a Bizottság hivatalos figyelmeztető levelet küldött Magyarországnak, amelyben közölte álláspontját, mely szerint a magyar médiatörvény nem felel meg a versenyjogi irányelvnek. A magyar médiatörvény korlátozza az elektronikus hírközlési hálózatok létesítését vagy szolgáltatások nyújtását és akadályozza a kábeltévépiac további konszolidációját azzal, hogy olyan területre korlátozza a kábeltévé szolgáltatók műsorszóró adatátviteli szolgáltatások nyújtására vonatkozó jogát, ami legfeljebb a lakosság egyharmadát fedi le. A korlátozás eltörlése növelné a versenyt a kábelszolgáltatók, illetve a kábelszolgáltatók és másféle infrastruktúrát használó szolgáltatók között.

Postai szolgáltatások

105. Az EU postai ágazatra vonatkozó versenypolitikája a postai piacok folyamatban lévő liberalizációjának összefüggéseiben kerül alkalmazásra. A postai irányelv[61] lehetővé teszi, hogy az egyetemes postai szolgáltatások pénzügyileg kiegyensúlyozott körülmények között történő nyújtásának biztosításához szükséges mértékben a tagállamok fenntarthatnak egyes postai szolgáltatásokat az egyetemes postai szolgáltatóknak, amelyek még mindig a piac jelentős részét alkotják. A postai irányelv előírja, hogy a Bizottságnak legkésőbb 2006. december 31-ig kell javaslatokat benyújtania adott esetben az EU postai piacának 2009-re történő teljes liberalizációja érdekében. Egyes tagállamok már megszüntették monopóliumukat, vagy bejelentették, hogy szándékukban áll még ezen időpont előtt megszüntetni.

106. Ilyen előzmények mellett vizsgálta a Bizottság 2005-ben számos tagállamban a postai szolgáltatásokra vonatkozó jogszabálytervezeteket. A Bizottság álláspontja az volt, hogy a Cseh Köztársaság postatörvény-tervezete olyan rendelkezéseket tartalmazott, ami a postai irányelv hatályán túlra terjesztette volna ki a monopolhelyzetben lévő szolgáltatók monopóliumát és így visszaállította volna a monopóliumot e tagállamban a korábban a verseny előtt nyitott piacon. A Bizottság álláspontja szerint fent lehet tartani azokat a kizárólagos jogokat, amelyek nem lépik túl a postai irányelvben meghatározott postai szolgáltatásokat, és azok valószínűleg indokolhatók a 86. cikk (2) bekezdésére figyelemmel[62]. A Bizottság és a Cseh Köztársaság közötti nem hivatalos kapcsolatfelvételt követően a törvényt olyan módon módosították, hogy az nem terjeszti ki a monopóliumot és lehetővé teszi a verseny további fejlődését.

107. Ezen túlmenően a Versenypolitikai Főigazgatóság jelenleg vizsgál egyes olyan gyakorlatokat, amelyek hátráltathatják a versenyt a Közösségen belüli, határokon átnyúló küldemények piacán, ami az EU-szabályok alapján lényegében liberalizálásra került. Ezen esetek legtöbbjében az állítólagos visszaélő magatartás olyan gyakorlatokhoz kapcsolódik, amelyek átviszik a monopólium tárgyát képező szolgáltatások piacán lévő erőfölényt a szomszédos, verseny előtt nyitott piacokra. A liberalizáció előrehaladásával az ilyen gyakorlatok valószínűleg növekvő mértékben terjednek. Ezért a Bizottságnak és a nemzeti versenyhatóságoknak ébernek kell maradniuk annak biztosítása érdekében, hogy a versenyellenes magatartás ne oltsa ki a Tanács és a Parlament által elhatározott fokozatos liberalizáció előnyeit.

2.2. Média

A német Bundesliga

108. A Bizottság január 19-én elfogadta a német Bundesliga [63]-határozatot – az 1/2003/EK rendelet 9. cikke értelmében hozott, első kötelezettségvállalási határozatot. A határozat kötelezővé nyilvánította a német labdarúgóliga kötelezettségvállalását a labdarúgó mérkőzések médiajogainak közös és kizárólagos eladása vonatkozásában, és lezárta az eljárást.

109. A Bundesliga -határozattal a Bizottság megerősítette a médiaterületen folytatott antitröszt-politikáját az értékes audiovizuális sportjogok eladása és megszerzése vonatkozásában. A médiaszektor felépítése miatt, amelyben korlátozott számú szereplő kereskedik kis mennyiségű értékes, a sporteseményekhez kapcsolódó kizárólagos audiovizuális joggal, az ágazatban könnyen merülnek fel versenyjogi aggályok. A kínálati oldalon gyakran csak néhányan vannak, akik a fontos sportesemények jogaival rendelkeznek. A kínálati oldalon a koncentrációt növeli a közös eladás, azaz a klubjogok egyesítése és egy egységként történő forgalomba hozatala[64]. Ugyancsak lényeges a koncentráció a vevői oldalon, ami aggodalmakat vethet fel, tekintve annak a tartalomhoz más piaci szereplők általi hozzáférésére gyakorolt lehetséges hatásait[65].

110. A Bizottság 2004. június 18-án készítette el az 1/2003/EK rendelet 9. cikke (1) bekezdésének értelmében vett előzetes értékelését, amelyet a Liga Szövetsége és a DFB rendelkezésére bocsátott. Az előzetes értékelés szerint a médiajogok Liga-Fußballverband általi közös és kizárólagos eladása számos versenyjogi aggodalmat vetett fel. A Bundesliga klubjait adott esetben megakadályozhatták abban, hogy függetlenül tárgyaljanak a műsorszolgáltatókkal és/vagy a közvetítési jogi ügynökökkel, és különösen abban, hogy független kereskedelmi döntéseket hozzanak a jogcsomagok áráról és tartalmáról, ezzel kizárva a klubok között a jogok eladásában kialakuló versenyt. Emellett –– mivel a labdarúgási tartalom fontos szerepet játszik a reklámbevételekért és előfizetőkért versengő műsorszolgáltatók és új médiaszereplők számára, a jogok Ligaverband általi közös eladása hátrányosan érinthette a fogyasztói televízió és médiapiacot a kibocsátás korlátozásával és a bejutás elzárásával.

111. E versenyjogi aggályok orvoslására a Ligaverband olyan kötelezettségvállalásokat ajánlott fel, amelyek jelentősen módosították közös eladási politikáját[66]. Az 1/2003/EK rendelet 27. cikke (4) bekezdésének megfelelő közleményben elvégezték a javasolt kötelezettségvállalások piaci tesztjét[67]. A fogyasztói piacokon megvalósuló elzáró hatások kockázatának megelőzésére a médiajogokat egy versenyalapú ajánlati eljárásban kínálják fel, megkülönböztetésmentes és átlátható feltételek mellett. Ezen felül – a sportjogok értékének védelme érdekében a kizárólagosság meghatározott fokának szükségessége elismerése mellett – a hosszú távú piacelzárás kockázatát az a kötelezettségvállalás rendezi, ami a vertikális licenciaszerződések legfeljebb három szezonra történő korlátozására vonatkozik. A szerződések hosszabb időtartama a Bizottság előzetes értékelése szerint egy olyan helyzet kialakulását kockáztatná, amelyben a sikeres vevő képes lenne a piacon erőfölény kialakítására csökkentve a hatékony versenyt az elkövetkező ajánlattételi fordulókat megelőzőleg.

112. Az esetleg érdeklődő vevőkör audiovizuális jogokra való ajánlattételének lehetővé tétele érdekében a Ligaverband vállalta, hogy a kizárólagosság hatályát korlátozza azáltal, hogy az audiovizuális jogokat szétbontják ésszerű számú külön csomagokra, amelyeket úgy alakítanak ki, hogy egy csomag önmagában is hasznosítható legyen egy szolgáltató számára. Több használható csomag eladása lehetővé tenné azt, hogy a kevésbé erős és kevesebb pénzeszközzel rendelkező szolgáltatók is ajánlatot tehessenek a szükségleteiknek megfelelő jogokra. Néhány csomagot sajátos piacoknak/platformoknak fognak elkülöníteni: a különböző terjesztési platformokra vonatkozó jogok erősen aszimmetrikus értéke miatt a sportjogokhoz való hozzáférésből kizáródhatnak az egyes kialakulóban lévő piaci platformok piaci szereplői; az egyes platformoknak szánt csomagok elkülönítésére vonatkozó kötelezettségvállalás révén az ingyenes és fizetős televíziós szolgáltatók, a mobilszolgáltatók és az internetszolgáltatók számára lehetővé válik a jogok megszerzése.

113. Végül a kizárólagos jogok közös eladásával okozott kibocsátási korlátozások kockázatának korlátozására a klubok fenntartanák maguknak egyes jogok egyénileg történő értékesítését. A visszaszállás jogának kikötését a jogok maximális hasznosításának biztosítására, és a hasznosítatlan jogok elkerülésére szánták, azaz ez vonatkozik minden olyan jogra, amit a Ligaverband nem ad el, vagy a jogvásárlók nem hasznosítanak teljes mértékben. A nem hasznosított jogok visszaszállnak a klubokra, nem kizárólagos alapon történő önálló hasznosításra.

114. A Bizottság elfogadta, hogy a kötelezettségvállalások hatálybalépésére átmeneti időszakot[68] alkalmazzanak annak érdekében, hogy a szabályozást anélkül hozzák összhangba a versenyszabályokkal, hogy az veszélyeztetné a német labdarúgóliga működését.

115. A határozat kijelenti, hogy kizárólag a Ligaverbandnak a német professzionális férfi labdarúgóliga első és második osztályára vonatkozó közös és kizárólagos eladási politikájával foglalkozik, az egyedileg megkötött licenciaszerződésekből eredő versenyjogi kérdésekkel pedig nem. Ebből a célból a határozat hangsúlyozza, hogy nem kizárt a Bizottság részéről egy jövőbeli vizsgálat, különösen, ha egy önálló vevő egynél több jogcsomagot vásárol meg.

116. A Ligaverband által felajánlott kötelezettségek jelentősen javítják a tartalmak elérhetőségét a televízió, a rádió és különösen a felemelkedő új médiapiacok szereplői számára. Ezért azok megfelelnek a Bizottság azon politikájának, hogy a tartalmak maximális hozzáférhetőségét biztosítsa az innováció támogatása és a médiapiaci koncentrációs tendenciák tompítása érdekében, a nézők érdekeinek teljes figyelembe vételével.

Premier League[69]

117. A Bizottság novemberben bejelentette, hogy kötelezettségvállalásokat kapott az FA Premier Leaguetől (FAPL) a Premier League labdarúgó mérkőzések médiajogainak az Egyesült Királyságban történő közös értékesítése vonatkozásában. Ez a 2002-es kifogási nyilatkozatot és a kötelezettségvállalások első csoportjáról 2004 áprilisában folytatott nyilvános konzultációt követően történt. A kötelezettségvállalásokat a 2007-es szezontól kezdve - fogják az eladási jogokra alkalmazni. A kötelezettségvállalások fő eleme a tévéjogok kisebb és kiegyensúlyozottabb csomagjainak kialakítása annak biztosítására, hogy egy vevő se vehesse meg az összes csomagot, és hogy a jogok eladása tisztességesen történjen. E célból a FAPL vállalta, hogy a csomagokat a minden egyes csomag vonatkozásában a legmagasabb ajánlatot tevőnek fogja adni, és biztosítja, hogy a folyamatot egy végrehajtást ellenőrző megbízott fogja felügyelni. A kötelezettségvállalások különböző más olyan elemeket tartalmaznak, amelyek megszüntetik a kibocsátási korlátozásokat a különböző médiajogok terén. E kötelezettségvállalások alapján a Bizottság 2006-ban elfogadhatja a határozatot az 1/2003/EK rendelet 9. cikke alapján.

2.3. Tájékoztatási iparágak, internet és fogyasztói elektronika

Microsoft

118. A Bizottság július 28-án elfogadott egy határozatot a Microsoft-ügyben a végrehajtást ellenőrző megbízott vonatkozásában[70]. A Bizottság Microsoft-ügyben hozott 2004. március 24-i határozata („a határozat”) egy olyan mechanizmus létrehozását írja elő, amely alkalmas a határozat Microsoft általi betartásának nyomon követésére, amibe beletartozik a Microsofttól független végrehajtást ellenőrző megbízott is. Ez egyike azon ritka alkalmaknak, amelyekben a Bizottság a megbízottat arra alkalmazta, hogy az EKSz. 82. cikke alapján hozott, abbahagyásra és elállásra kötelező határozat betartását kövesse nyomon. A megbízottakat gyakrabban alkalmazzák fúziós ügyekben a megfelelés nyomon követésére.

119. A megbízott elsődleges felelőssége szakértő tanácsadás a Bizottságnak a határozat betartásával kapcsolatban. A megbízott különösen arról tájékoztatja a Bizottságot, hogy i. a Microsoft teljes körűen, pontosan és időben rendelkezésre bocsátja-e az interoperabilitásra vonatkozó információkat és nem szab-e ésszerűtlen vagy diszkriminatív korlátozásokat az információkhoz való hozzáférésre, vagy azok felhasználására, és ii. hogy a Microsoft által a határozat alapján rendelkezésre bocsátott Windows ügyféloldali PC operációs rendszer teljes körűen működőképes-e, nem tartalmazza-e a Windows médialejátszót, és hogy a versengő médialejátszók fejlesztői elegendő információval rendelkeznek-e ahhoz, hogy saját médialejátszójuk a Windows médialejátszóhoz képest ne kerüljön hátrányba a Microsoft erőfölényben lévő ügyféloldali PC operációs rendszerével való interoperabilitás vonatkozásában. E célból a megbízott hozzáféréssel fog rendelkezni a Microsoft PC és szerver operációs rendszerek forráskódjához. A megbízott kinevez