HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 164/7

A Régiók Európai Bizottsága véleménye – Vitaanyag a gazdasági és monetáris unió 2025-ig történő elmélyítéséről

(2018/C 164/02)

Előadó: Christophe ROUILLON (FR/PES), Coulaines polgármestere Referenciaszöveg: Vitaanyag a gazdasági és monetáris unió elmélyítéséről COM(2017) 291 final

A RÉGIÓK EURÓPAI BIZOTTSÁGA

1. úgy ítéli meg, hogy az Európai Unión belül a konvergencia és a kohézió hiánya, továbbá a gazdasági és banki területen mutatkozó gyenge pontok miatt – melyek hatása különösen a helyi és regionális önkormányzatokat érinti, ahol a válság miatt emelkednek a szociális kiadások, továbbá csökkennek beruházási kapacitásaik és nehezebben tartható fenn a közszolgáltatások kielégítő minőségi szintje – egy jövőbeli válság megelőzése érdekében minél előbb orvosolni kell a Gazdasági és Monetáris Unió (GMU) strukturális hiányosságait;

2. kéri tehát, hogy tegyenek minőségi előrelépést a GMU továbbfejlesztése terén. A hangsúlyt a gazdasági és társadalmi sokkhatásokkal szembeni ellenálló képességre, valamint a gazdaságok konvergenciájának elősegítésére kell helyezni a helyi és regionális önkormányzatok szerepének a figyelembevételével. A GMU terén hozandó intézkedéseket 2025-ig több szakaszban kell meghatározni, azonosítva a szerződések módosítása nélkül, azonnal végrehajtható intézkedéseket, illetve azokat – kezdve az adóügyi megállapodás elsődleges jogba történő átültetésével –, amelyek szükségessé teszik a szerződések módosítását;

3. örömmel fogadja ezenfelül, hogy a vitaanyag a GMU-t kiemelt témának tartja az Európa jövőjéről szóló nyilvános vita ösztönzésében (1). Jóllehet az euróövezet lakosságának 73 %-a, a teljes uniós lakosságnak pedig 60 %-a támogatja a GMU-t (2), a közös örökségünkké vált euro támogatása mellett határozott igény jelentkezik az euróövezet reformjára (3) azzal a céllal, hogy azt erős és stabil valutává tegyék, és hogy megvalósítsák a monetáris politika valóban demokratikus irányítását. Az RB tehát úgy ítéli meg, hogy a GMU reformja azon demokratikus konventek egyik kiemelt témája kell, hogy legyen, amelyeket 2018-tól decentralizált módon össze kell hívni Európa régióiban és településein, hogy a polgárok bevonhatók legyenek az uniós reformfolyamatba;

4. sajnálatát fejezi ki ugyanakkor amiatt, hogy a vitaanyag nem ismeri el kellőképpen, hogy gazdasági és pénzügyi szempontból sürgősen orvosolni kell az euróövezet eredeti hiányosságait. Az Unióban beindult növekedés hátterében tulajdonképpen az Európai Központi Bank (EKB) monetáris politikájának rövid távú gazdaságtámogató intézkedései állnak, amelyeknek köszönhetően 2008 óta ezermilliárd euróval csökkentek a kormányzatok kamatfizetési terhei, és több tagállam rendkívül alacsonyan tudta tartani a kamatlábakat. Az euróövezeti kormányzatoknak és pénzügyi szereplőknek azonban fel kell készülniük az EKB monetáris támogatási politikájának fokozatos csökkentésére és a hosszú távú kamatok növekedésére. Ugyanakkor az Unióban most – érzékelhető gazdasági hozzáadott érték felmutatásával – meg kell erősíteni, hogy az euróövezetnek stratégiai jelentősége van;

5. rámutat továbbá arra, hogy a vitaanyagban szereplő konkrét javaslatok többsége a tőkepiaci unióval és a bankunióval kapcsolatos olyan intézkedésekre irányul, amelyekről már döntés született. Ilyen például az európai betétbiztosítási rendszer bevezetése, amelyről 2019 vége előtt meg kellene állapodni ahhoz, hogy 2025-ben már működhessen. Az RB sajnálja, hogy ezzel szemben a GMU-val kapcsolatos kérdéseket a dokumentum végére száműzték, és hogy a vitaanyag opciókat sorol fel, nem pedig konkrét javaslatokat, amelyek végrehajtása mellett az Európai Bizottság elkötelezné magát. Következésképpen a vitaanyag kevés új elemet tartalmaz a négy elnök jelentéséhez (2012. december) (4), az öt elnök jelentéséhez (2015. június) (5) és az Európai Parlament számos állásfoglalásához képest – ilyen például az euróövezet közös fiskális rendszeréről szóló, 2017. február 16-i állásfoglalás;

6. kiemelt feladatnak tartja az egyes tagállamok strukturális növekedésének megerősítését és az euróövezeten belüli konvergencia feltételei megteremtésének támogatását, hogy az övezet ellenállóképesebb legyen a jövőbeli pénzügyi válságok okozta sokkhatásokkal szemben. Bár tagadhatatlan, hogy az egyes tagállamok növekedési rátája összességében közeledett egymáshoz, az egy lakosra jutó jövedelem szintjét illetően azonban még mindig nagy eltérések vannak. Emellett az Unió versenyképességi problémákkal küzd számos gazdasági ágazatban a belső kereslet elégtelen volta, valamint a köz- és magánberuházások alacsony szintje miatt. Ugyanakkor az RB aggodalommal jegyzi meg, hogy a reálgazdaságban látszólag már alig érezhetők a monetáris politika kedvező hatásai, mivel a termelőtőke-állomány stagnál, miközben a pénzügyi eszközök és az ingatlanok értéke aránytalan mértékben emelkedik;

7. ezért egy olyan konvergenciastratégiát támogat, amely a gazdasági, társadalmi és területi kohéziót erősítő, már meglévő európai politikák kiegészítőjeként az alábbi javaslatokra támaszkodna:

7.1. az euróövezet költségvetési kapacitásának megteremtése – ideértve az euróövezethez való csatlakozások előkészítését – a makrogazdasági és szociális konvergenciát ösztönző intézkedések meghozatala érdekében, valamint, hogy javítható legyen a globalizációval szembeni ellenálló képesség. Ezzel kapcsolatban hangsúlyozza, hogy nagyobb figyelmet kell fordítani a helyi és regionális önkormányzatok költségvetési kérdésekben játszott szerepére, és ezzel összefüggésben aláhúzza, hogy számos helyi és regionális önkormányzat már most is rendelkezik fiskális hatáskörrel. Épp ezért az uniós szintű javaslatoknak tiszteletben kell tartaniuk ezeket a kompetenciákat;

7.2. az Európai Stabilitási Mechanizmus (ESM) egy részének átalakítása olyan integrált európai nem monetáris eszközzé, amelyet az európai intézmények irányítanak, amelynek feladatát egyértelműen meghatározzák, és amely 100–200 milliárd euro hitelezési és hitelfelvételi képességgel rendelkezik, hogy hirtelen pénzügyi válság és aszimmetrikus sokkhatások esetén rövid és középtávon be lehessen avatkozni;

7.3. konvergenciakódex létrehozása, amelyet a strukturális reformok terén olyan ösztönző rendszer egészít ki, amelynek alkalmazási körét az európai hozzáadott érték szempontjából kellene meghatározni, és amely magában foglalhatná elsősorban az adókonvergenciát és – figyelembe véve a demográfiai változással összefüggő kihívásokat – a munkaerőpiac képzés, digitalizálás és megerősített társadalmi kohézió útján történő dinamizálásához kapcsolódó intézkedéseket. Az RB ezzel összefüggésben felhívja a figyelmet arra, hogy a strukturálisreform-támogató program révén már támogatható a technikai segítségnyújtás;

8. ezzel kapcsolatban ismételten kéri, hogy: — az európai strukturális és beruházási alapok keretébe tartozó nemzeti, regionális vagy helyi társfinanszírozást zárják ki a Stabilitási és Növekedési Paktum számviteli mechanizmusából, ahogyan az az Európai Stratégiai Beruházási Alaphoz tartozó hozzájárulások esetében történik, — a közkiadások számításakor alkalmazandó, uniós szintű tipológiát határozzanak meg a közberuházások minősége tekintetében, azok hosszú távú hatásai függvényében, — vizsgálják felül a „strukturális hiány” kiszámítási módszerét, hogy figyelembe lehessen venni az egyes nemzeti gazdaságok belső jellegzetességeit és a közkiadások strukturális eltéréseit, — a makrogazdasági eredménytábla mutatói közé vezessenek be egy a beruházási rátára vonatkozó mutatót;

9. az Európai Parlament tényleges demokratikus részvételére, valamint az RB-vel és a szociális partnerekkel történő egyeztetésre szólít fel az európai szemeszter országspecifikus ajánlásainak elfogadását megelőzően annak biztosítására, hogy az országspecifikus ajánlások megfeleljenek a szubszidiaritás elvének, és ne a lehetséges makrogazdasági egyensúlyhiányok nyomán fogalmazzák meg őket, csupán a nemzeti adatok alapján, figyelmen kívül hagyva azok regionális, illetve helyi relevanciáját;

10. támogatja, hogy az euróövezet demokratikus működését az Európai Parlament és a nemzeti parlamentek nagyobb szerepvállalására építve erősítsék meg, különösen az Európai Stabilitási Mechanizmus ellenőrzése és annak európai alap formájában történő jövőbeli kibővítése terén. Az RB ugyanakkor elveti új parlamenti struktúrák létrehozásának gondolatát, mivel az Európai Parlament eleve az euróövezet parlamentje, hiszen a Szerződések értelmében az euro az Európai Unió közös valutája. Hosszú távon azonban és adott esetben az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) felülvizsgálatának keretében, a Tanácsra vonatkozóan az EUMSZ 138. cikkében meghatározottakhoz hasonló szavazási eljárásokat lehetne előírni az Európai Parlamentben annak figyelembevétele érdekében, hogy az euróövezeten kívüli tagállamokban is választhassanak európai képviselőket;

11. támogatja az eurócsoport elnöke és a gazdasági ügyekért és a monetáris politikáért felelős biztos feladatainak összevonását, az eurócsoporton belül az euróövezet általános érdekének képviselete érdekében;

12. úgy véli, hogy az eurócsoportnak olyan hivatalos operatív szabályokkal kell rendelkeznie, amelyek elősegítik átlátható működését;

13. hangsúlyozza, hogy az Európai Tanács által 2012. decemberben rögzített ütemterv értelmében a GMU-t a foglalkoztatás növelése érdekében valódi szociális pillérrel, valamint magas színvonalú, a makrogazdasági prioritásokkal egyenrangú összehangolt szociális normákkal kell felruházni (6);

14. azt ajánlja, hogy az Európai Bizottság által a GMU elmélyítése érdekében javasolt négy vezérelvet egészítsék ki egy ötödik, a fenntartható fejlődéshez való hozzájárulásra és a párizsi éghajlatváltozási konferencián kitűzött célok teljesítésére vonatkozó elvvel;

15. megismétli azon meggyőződését, hogy a jelenlegi uniós költségvetés, amely a GDP-nek mindössze 1 %-át teszi ki, nem elegendő ahhoz, hogy uniós szintű, anticiklikus makrogazdasági hatást fejtsen ki. Az RB ugyanakkor kiemeli, hogy az európai strukturális és beruházási alapok (esb-alapok), viszonylag szerény volumenük ellenére (az Unió bruttó nemzeti jövedelmének [GNI] 0,37 %-a), továbbra is fontos ösztönzői a helyi beruházásoknak, és hozzájárulnak ahhoz, hogy a – hamarosan már csak – 27 uniós tagállam gazdaságát konvergálni lehessen. Ezért kéri, hogy a 2020 utáni kohéziós politika rendelkezzen elegendő, a jövőbeli uniós költségvetés legalább egyharmadát kitevő forrással;

16. hangsúlyozza, hogy az Unió 2021-ben kezdődő időszakra szóló, következő pénzügyi keretét ki kell egészíteni új típusú saját forrásokkal (7). E javaslat célja a demokratikus kormányzásnak és az uniós költségvetés érthetőségének a javítása, valamint a költségvetési irányítás hatékonyságának a növelése kell, hogy legyen. Az új saját források alapját különösen egy közös összevont társaságiadó-alap (KÖTA) útján bevezetendő európai társasági adó, továbbá a digitális gazdaság által termelt nyereségek, illetve az ágazat üzleti forgalmának európai megadóztatása képezhetné, illetve a pénzügyi tranzakciókra kivetett adó vagy egy a CO2-kibocsátás csökkentését ösztönző szén-dioxid-adó bevezetése jelenthetné, amelyekre vonatkozóan az Európai Bizottságnak – a 2017. szeptember 21-i közleményének folytatásaként – 2018 tavaszáig kell javaslatot tennie;

17. ellenzi, hogy az euróövezet költségvetési kapacitása egy euróövezetre vonatkozó költségvetési sor formájában szerepeljen az EU költségvetésében, amíg a saját források felső határa az uniós GNI 1,23 %-a marad. Az euróövezet költségvetési kapacitásának az uniós költségvetésbe való integrálása ugyanis azt jelentené, hogy az évente legfeljebb 30 milliárd euro lenne, ami aligha elegendő az Európai Bizottság által tervezett feladatok ellátására, melyek a következők: 1. a strukturális reformokhoz való segítségnyújtás; 2. stabilizációs szerep betöltése; 3. védőháló-mechanizmus (backstop) biztosítása a bankunió számára, továbbá 4. az euróövezeten kívüli tagállamok előcsatlakozási támogatási eszközeként való működés. Emellett az a forgatókönyv, amely a költségvetési kapacitást az uniós politikák finanszírozása céljából az uniós költségvetésbe integrálja, fenntartja annak a veszélyét, hogy ez automatikusan kiszorító hatást (crowding out) gyakorol az uniós politikák finanszírozására, például az esb-alapokra;

18. úgy ítéli meg, hogy az államok euróövezethez való csatlakozását szolgáló konvergenciaeszközök bevezetésének előfeltételeként egyértelművé kell tenni, hogy az esb-alapokhoz és különösen a kohéziós alaphoz viszonyítva mi a hatókörük (8);

19. hangsúlyozza, hogy a vitaanyag felveti, hogy meg lehetne erősíteni a strukturális reformok és az uniós költségvetés közötti kapcsolatot, akár egy külön alap révén, amely ösztönzőket biztosítana a tagállamoknak a reformok végrehajtásához, akár úgy, hogy az esb-alapok (részleges vagy teljes) folyósítását a konvergenciára irányuló konkrét reformok végrehajtásában elért eredményekhez kötik. A reformok végrehajtását az európai szemeszter keretében követnék nyomon. Ezzel összefüggésben az RB emlékeztet arra, hogy következetesen ellenezte a makrogazdasági feltételrendszer minden olyan formáját, amely az európai strukturális és beruházási alapokat visszatartó erejű vagy büntető eszközként alkalmazná. Az RB-t aggasztja továbbá, hogy a szemeszter folyamatában a magas adósság/GDP arány kordában tartásának vagy csökkentésének eszközeként a nemzeti államadósság csökkentésére sokkal nagyobb hangsúlyt helyeznek, mint a növekedést célzó egyéb intézkedésekre. Az RB végül sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a helyi és regionális önkormányzatoknak az európai szemeszter irányításába való bevonása továbbra sem kielégítő, jóllehet a 2017-re vonatkozó országspecifikus ajánlások több mint háromnegyede területi vonatkozású, míg végrehajtásuk a szubnacionális kormányzati szintek feladata;

20. úgy ítéli meg, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum rugalmas alkalmazásáról szóló, 2016. februári tanácsi megállapodást az Unió elsődleges jogában szintén meg kell erősíteni. Az RB ezzel összefüggésben emlékeztet arra a kérésére, hogy a helyi és regionális önkormányzatok közberuházásait ne kelljen beszámítani a strukturális hiányba a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a költségvetési paktumban meghatározott középtávú költségvetési cél keretében (MTO), az esb-alapok tagállamok és területi önkormányzatok által történő társfinanszírozását pedig ne kelljen figyelembe venni a strukturális közkiadások körében. Az említett társfinanszírozások ugyanis meghatározásuk szerint általános európai érdekű beruházások, és a gazdasági növekedésre igazoltan multiplikátorhatást gyakorolnak (9);

21. hangsúlyozza, hogy a bankunió kiegészítése érdekében összehangolt európai megközelítést kell kialakítani a nemteljesítő hitelekkel (10) kapcsolatban, amelyek összege 2016 végén megközelítette az 1 000 milliárd eurót, ami az uniós GDP kb. 6,7 %-ának és az összes bankhitel 5,1 %-ának felel meg, és amelyek tekintetében az Unióban igen jelentős különbségek figyelhetők meg: százalékos arányuk 1 % és 46 % között mozog, gazdasági ágazatok szerint pedig jelentős szórást mutatnak. Az RB támogatja tehát a Tanács által 2017. július 11-én jóváhagyott cselekvési tervet, amelynek célja, hogy a bankfelügyelettel, a fizetésképtelenségre és a követelésbehajtásra vonatkozó keret reformjával, a nemteljesítő hitelek másodlagos piacának létrehozásával és a bankszektor szerkezetátalakításával kapcsolatos különféle kezdeményezések útján megoldja a nemteljesítő hitelek problémáját a bankszektorban;

22. kétségét fejezi ki azzal a javaslattal kapcsolatban, hogy olyan értékpapírosított pénzügyi termékeket hozzanak létre, amelyeket kereskedelmi szervezet vagy intézmény bocsáthat ki. Ezek megvásárolnának egy euróövezetbeli államkötvény-portfóliót, és ennek fedezetével saját kötvényeket bocsátanának ki (államkötvény-fedezetű értékpapírok), az amerikai államkötvényekhez hasonlóan. Az ilyen értékpapírok révén szét lehetne választani a bankokat és az állami hitelfelvevőket, és meg lehetne szüntetni az államkötvények privilegizált helyzetét, elkerülve a közös kockázatvállalást és a morális kockázatot. Ugyanakkor az értékpapírosítás révén a bankok átterjeszthetik a pénzügyi kockázatokat a nem szabályozott pénzügyi szereplőkre. Ráadásul fennáll a veszélye, hogy az államkötvény-fedezetű értékpapírok szorult gazdasági helyzetben növelik az államkötvények kamatai közti különbséget (kamatkülönbözet).

Kelt Brüsszelben, 2017. november 30-án. a Régiók Európai Bizottsága elnöke Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Az Európai Bizottság „Európa jövője – A 27 tagú EU útja 2025-ig: gondolatok és forgatókönyvek” című fehér könyvéről szóló, 2017. május 12-én elfogadott állásfoglalását követően az RB konzultációt indított a vitafolyamatról. A konzultáció alapján levont következtetéseit egy 2018 közepén elfogadandó véleményben fogalmazza meg.

(2) Lásd a legutóbbi, 2017 tavaszán megjelent, 87. sz. Standard Eurobarométer-felmérés 34. és 35. oldalát.

(3) Lásd: eupinions #2016/4: „A European Finance Minister with Budget Autonomy? Need for reforms of the Eurozone and their potential, given public opinion in Europe”, Bertelsmann Stiftung.

(4) http://www2.consilium.europa.eu/media/26310/132525.pdf.

(5) http://www.consilium.europa.eu/hu/policies/emu-report-2015/.

(6) Lásd az RB véleményét (ECOS-V-050) a következő tárgyban: „A Bizottság közleménye – A gazdasági és monetáris unió szociális dimenziójának megerősítése”, COM(2013) 690 final, előadó: Jean-Louis DESTANS (FR/PES), elfogadva 2014. január 31-én. Ezenkívül az RB 2017. október 11-én vagy 12-én véleményt fogad el „Javaslat a szociális jogok európai pillérének intézményközi kihirdetéséről és vitaanyag Európa szociális dimenziójáról” tárgyban; SEDEC-VI/027, előadó: Mauro D’ATTIS (IT/EPP).

(7) Lásd Carl Fredrik GRAF (SE/EPP) „Költségvetési kapacitás és automatikus stabilizátorok a gazdasági és monetáris unióban” című, 2017. február 7-i véleményének 35. bekezdését.

(8) Lásd Carl Fredrik GRAF (SE/EPP) „Költségvetési kapacitás és automatikus stabilizátorok a gazdasági és monetáris unióban” című, 2017. február 7-i véleményének 35. bekezdését.

(9) Lásd Markku MARKKULA (FI/EPP) „A beruházási hiány kezelése: Hogyan válaszoljunk a kihívásokra?” című, 2017. február 8-i véleményének 52. és 54. bekezdését.

(10) A nemteljesítő hitelek olyan bankhitelek, amelyeket késve fizetnek vissza, illetve amelyek visszafizetésére a biztosítékként felajánlott eszközök értékesítése nélkül nem lehet számítani. A nemteljesítő hitelek folyamatosan nagy állománya azért jelent problémát, mert a bankokra háruló magasabb adminisztrációs költségek és magasabb finanszírozási költségek miatt korlátozzák a bankok nyereségességét. A céltartalékképzési követelmények kimerítik a banktőkét, és ezek a hitelek veszélyeztetik a nagy nemteljesítő hitelállománnyal rendelkező bankok életképességét.