[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 22.12.2008

COM(2008) 884 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

a postai irányelv (a 2002/39/EK irányelvvel módosított 97/67/EK irányelv) alkalmazásáról {SEC(2008) 3076}

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

a postai irányelv (a 2002/39/EK irányelvvel módosított 97 /67/EK irányelv) alkalmazásáról

1. A jelentés előzményei és célja

Az európai uniós postai szolgáltatások közösségi keretrendszerét a 2002/39/EK irányelvvel módosított 97/67/EK irányelv (a továbbiakban a postai irányelv)[1] határozza meg. A postai irányelv 23. cikke szerint a Bizottság „minden második évben” jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé a postai irányelv alkalmazásáról. A fenti cikk azt is előírja, hogy e jelentésnek tartalmaznia kell az ágazat fejlődésére vonatkozó „megfelelő tájékoztatást”, különösen a műszaki, társadalmi, foglalkoztatási szempontok, illetve a szolgáltatás minőségének tekintetében.

A piac fejlődésének rendszeres nyomon követése és az arról szóló jelentés fontos elem a postai szolgáltatások belső piacának teljes megvalósításában, mivel lehetővé teszi a hiányosságok és a problémák kellő időben történő feltárását, szükség esetén a megfelelő (jogi) lépések meghozatalát és a korrekciós intézkedések végrehajtását. A piaci fejlődés nyomon követése az európai uniós postai reform átlátható módon történő végrehajtása érdekében is alapvető fontosságú, illetve általa állapítható meg, hogy a reform meghozta-e a kívánt hatásokat és hasznokat. Célszerű felidézni, hogy a korábbi alkalmazási jelentések fontos szerepet töltöttek be a 2008/6/EK irányelv megalkotásának folyamatában.

A Bizottság az első alkalmazási jelentést 2002 novemberében[2], a másodikat 2005 márciusában[3] a harmadikat pedig 2006 októberében[4] nyújtotta be. Akárcsak a korábbi alkalmazási jelentések, ez a jelentés is átfogó értékelést ad a postai irányelv tagállamokbeli átültetéséről, beleértve az irányelv legfontosabb pontjainak alkalmazását, a szabályozás változását és az általános piaci tendenciákat (köztük a gazdasági, műszaki, társadalmi, foglalkoztatási és szolgáltatás-minőségi szempontokat). A jelentés áttekinti a 2006 októberében elfogadott legutóbbi alkalmazási jelentés óta, azaz a 2006–2008 között történt eseményeket.

A szabályozás változásáról és a piac fejlődéséről a Bizottság szolgálatainak a jelentéshez csatolt munkadokumentuma ad részletes tájékoztatást. Ez a jelentés – A Bizottság jelentése a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a postai irányelv alkalmazásáról – a Bizottság szolgálatainak munkadokumentumában levont következtetésekről ad tömör áttekintést. A jelentés és a Bizottság szolgálatainak munkadokumentumában található részletes elemzés is az ECORYS-nak a postai ágazat legfontosabb fejleményeiről (2006–2008) szóló közelmúltbeli tanulmányát[5] veszi alapul.

A jelentés alapjául szolgáló időszak különös jelentőséggel bír az európai uniós postai ágazat szempontjából, mivel ezen rövid időszak alatt egy sor döntő fontosságú esemény történt: Először is, Németország – amelynek egységes (nemzeti) postai piaca messze a legnagyobb az EU-ban – 2008. január 1-jétől teljesen liberalizálta postai piacát. Másodszor, úgy tűnik, hogy végre értékelni lehet az Egyesült Királyságban 2006. január 1-jén lezajlott teljes piacnyitást, sőt, az értékelés – független szakértők bevonásával – már folyamatban van az Egyesült Királyságban. Harmadszor, ma már azt is értékelni lehet, hogy milyen hatásokkal járt a fenntartott szolgáltatásokra vonatkozó határérték Európa-szerte 50 grammra csökkentése – a 2006. január 1-jétől hatályos intézkedés volt az utolsó közbenső lépés a teljes piacnyitás előtt.

Végül, de nem utolsó sorban, emlékeztetni kell arra, hogy a Tanács és az Európai Parlament 2008 februárjában elfogadta a postai irányelvet újfent módosító 2008/6/EK irányelvet (a továbbiakban: a harmadik postai irányelv)[6]. A harmadik postai irányelv a tagállamok többsége számára (ez mennyiségi szempontból gyakorlatilag az európai uniós postai piacok 95%-át jelenti) 2010. december 31-ét tűzi ki a teljes piacnyitás határidejéül, a többi tagállam számára pedig 2012. december 31-ét; az irányelv ezzel megteremti a jogalapot a postai szolgáltatások belső piacának teljes megvalósítására. Az Európai Parlament és a Tanács nagy egyetértéssel meghozott fontos döntése e jelentésnek nem csupán tárgyidőszakát határozza meg, hanem tárgykörét is lényegesen befolyásolja. A jelentés célja és tárgyköre így nem a harmadik postai irányelv – minden érdekelt féltől jelentős erőfeszítéseket követelő – alkalmazására vonatkozó várakozásokkal kapcsolatos, hanem a jelenlegi postai irányelv tárgyidőszak alatti alkalmazásával. A megfelelő helyeken azonban ki fogunk térni a várakozásokra és a tendenciákra is.

2. A postai szolgáltatások jelentősége és változó szerepe

A postai szolgáltatások az Európai Unió jelentős ágazatát képezik. 2004-ben a postai szolgáltatások bevételeinek nagysága az Európai Unióban megközelítette a 90 milliárd eurót, ami hozzávetőlegesen az EU GDP-jének 1%-át tette ki[7]. A postai ágazat a foglalkoztatás szempontjából is jelentős, maguk a postai szolgáltatók 2006-ban mintegy 1,6 millió embert alkalmaztak[8].

A kommunikációs, hirdetési és szállítási szolgáltatások ötvözetét nyújtó postai ágazat az egyéb közlekedési, logisztikai és kommunikációs ágazatokkal együtt kulcsfontosságú szerepet tölt be az Európai Unió gazdaságában. A postai szolgáltatások egyúttal olyan társadalmi haszonnal is járnak, amely gazdaságilag nem számszerűsíthető. A postai szolgáltatások olyan eszközt adnak az emberek kezébe, amelynek segítségével kommunikálhatnak egymással és információkhoz juthatnak. A postai szolgáltatások így általános gazdasági érdekű szolgáltatásnak minősülnek.

A postai ágazat jelentős átalakuláson megy keresztül. Az új évezred első évtizedének végén a postai szolgáltatók az elektronikus kommunikációs eszközök térnyerése miatt komoly versennyel szembesülnek. A verseny következtében, ha alkalmazkodni kívánnak fogyasztóik igényeihez, át kell alakítaniuk tevékenységüket és javítaniuk kell a hatékonyságot. Sőt, a postai szolgáltatások piacainak folyamatos megnyitása miatt az eredeti postai szolgáltatóknak az új szolgáltatók okozta versennyel is számolniuk kell. E fejleményekre válaszul a postai szolgáltatók tevékenységük átalakításával jelentősen javították hatékonyságukat, továbbá a kiadások ellenőrzését és a szolgáltatások minőségét. A küldeménykezelés folyamatainak átalakítása viszont gyakran új termékek és koncepciók kidolgozásához vezetett, vagy azokra vezethető vissza.

A fizikai postai szolgáltatások mellett egyre növekvő szerepet kapnak a többcsatornás kézbesítési lehetőségek és az ügyfelekre szabott megoldások. Ilyenek például a postai hibridszolgáltatások, amelyek ma már a legtöbb postai szolgáltató kínálatában megtalálhatók. Egyes postai szolgáltatók egy lépéssel tovább mennek, és az ügyfeleiknek kifejlesztett informatikai szolgáltatásokkal a szomszédos piacokra is belépnek. Az új és hozzáadott értéket tartalmazó szolgáltatások fejlesztésével a szolgáltatók az elektronikus szolgáltatásokkal való helyettesítés veszélyére reagálnak, illetve a technológiai fejlődésből eredő lehetőségeket kívánják megragadni.

A postai szolgáltatások az Európai Unió egységes piaci politikájának döntő fontosságú elemét képezik, és már a növekedést és foglalkoztatást célzó, 2005-ben alapjaiban megújult lisszaboni stratégiában[9] is szerepet kaptak. A Bizottság „Egységes piac a 21. századi Európa számára” című közleményében[10] kiemeli, hogy a hálózatos iparágakra – például a postai szolgáltatásokra – vonatkozó kezdeményezések akkor fogják éreztetni hatásukat, amint azokat maradéktalanul végrehajtják. Mindazonáltal ennél többet is lehet tenni. Széles körű az egyetértés abban, hogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatások fenntarthatóságát – különösen a postai ágazatban és más liberalizált hálózatos ágazatokban – leginkább a versenyfeltételek biztosításával, az európai egységes piac fejlődésével lehet megvalósítani.

3. A postai irányelv alkalmazása és a szabályozás változása

A 2002/39/EK irányelvvel módosított 97/67/EK irányelvet minden tagállam átültette a postai szolgáltatásokra vonatkozó elsődleges és másodlagos jogába. A 2006. évi alkalmazási jelentésben leírt helyzethez képest már Észtország is befejezte a két irányelv – akkor még csak folyamatban lévő – átültetését.

Ugyanakkor a formai átültetés csupán az első lépés a közösségi keretszabályozás teljes körű végrehajtásában. A postai irányelv rendelkezéseinek gyakorlati végrehajtása, valamint a postai szolgáltatókra és az ágazatra gyakorolt hatás ugyanilyen jelentőségű.

A jelentés tárgyidőszaka alatt a szabályozás főbb változásai a következők voltak:

- Németország 2008. január 1-jén teljesen megnyitotta postai piacát. A mai napig így négy tagállam törölte el a fenntartott szolgáltatásokra vonatkozó eltérést még a postai irányelvben előírt határidő előtt (Németország, Finnország, Svédország, Egyesült Királyság). A német postai piac liberalizációja egy időben zajlott a németországi postai dolgozók törvényben előírt minimálbérének bevezetésével. Az ECORYS szerint a minimálbér lényegesen meghaladja az alternatív postai szolgáltatók által jelenleg fizetett béreket, így bevezetése könnyen hátrányos hatással járhat a verseny alakulására.

- A további piacok megnyitását illetően azonban némi visszafogottság érezhető. Hollandiában, ahol korábban a teljes piacnyitást tervezgették, most bejelentették, hogy bizonytalan ideig elhalasztják a liberalizációt. A holland kormány több érvet is felhozott a határozatlan idejű halasztás mellett. Ezek közé tartozik az eredeti holland postai szolgáltató fő versenytársainál biztosított munkakörülmények színvonala, a Németország és az Egyesült Királyság eredeti postai szolgáltatója által élvezett héamentesség[11] miatti versenypiaci egyenlőtlenség, és a német postai piacon bevezetett minimálbér, amely növeli az oda belépni kívánó vállalatok költségeit. Ezek az érvek politikai szempontból meggyőzőnek tűnhetnek, jogi szempontú értékelésük során azonban a hatályos jogszabályokkal, és különösen a postai irányelv 7. cikkével való összeegyeztethetőséget kell vizsgálni. Az említett cikk szerint a tagállamok csak akkor rendelkezhetnek az egyetemes szolgáltató(k) számára fenntartott szolgáltatásokról, ha ez az egyetemes szolgáltatás biztosításához szükséges. Ez a szabály tehát nem hivatkozik kölcsönösségi kötelezettségre, sem a nemzeti jogi környezet vagy tényszerű összefüggésrendszer más elemére.

- A postai ágazatban zajló verseny alakulását illetően megállapítható, hogy a versenytársak (törvényben előírt vagy tárgyalásos alapon) egyre inkább hozzáféréshez jutnak a kézbesítési hálózatokhoz. A tagállamok többségében az eredeti postai szolgáltató köteles biztosítani a hozzáférést a megfelelő feltételek mellett; ezeket a feltételeket első körben tárgyalások útján kell megállapítani, a tárgyalások sikertelensége esetén pedig a nemzeti szabályozó hatóság határozhatja meg (vagy köteles) meghatározni azokat.

- A belépés jogi korlátainak megszüntetésére és az egyenlő versenyfeltételek kialakítására irányuló tevékenység vegyes eredményeket hozott. A postai szolgáltatások héamentessége miatti versenytorzulás lényegében megmaradt, annak ellenére is, hogy a Bizottság 2003-ban a hatodik héairányelv[12] idevágó módosítására tett javaslatot[13]. Néhány tagállamban még mindig a postai ágazat alapvető problémáját jelenti, hogy a versenytársak nem rendelkeznek hozzáféréssel a levélszekrényekhez. Az egyetemes szolgáltatási kötelezettség fogalmának meghatározása és jövőbeli finanszírozása bizonytalanságot teremt a postai szolgáltatók körében, különösen ha a nemzeti végrehajtási jogszabályok nem adnak jogi megerősítést (például az egyetemes szolgáltatási kötelezettség hatályával kapcsolatban). Az engedélyezéshez kapcsolódó eljárások és kapcsolódó feltételek nem mindig segítik elő a verseny fejlődését. Egyes esetekben az engedély megadásához csatolt feltételek akár versenykorlátozónak is minősülhetnek, Finnországban például az engedélyért folyamodó postai szolgáltató köteles teljes körű egyetemleges szolgáltatást biztosítani, ennek híján különadót kell fizetnie, amelynek mértéke az éves árbevétel 5–20%-át is elérheti. Az engedélyezési rendszer gyakorlatilag megbénította a versenyt a címzett küldemények finnországi piacán.

A 2006. évi alkalmazási jelentés egyéb észrevételei és következtetései továbbra is érvényesek.

Az egyetemes postai szolgáltatók költségszerkezetének és számviteli adatainak átláthatósága a tagállamokban még mindig nem egységes. Úgy tűnik, hogy a postai irányelv 14. cikkében előírt főbb követelmények teljesülnek (külön elszámolások vezetése egyfelől a fenntartott szolgáltatások mindegyike, másfelől pedig a nem fenntartott szolgáltatások tekintetében). Nem egyértelmű azonban, hogy teljesülnek-e a 12. cikkben előírt követelmények, különösen annak biztosítása, hogy az egyetemes szolgáltatási kötelezettség körébe tartozó szolgáltatások díjai a költségeken alapuljanak.

A közösségi jogalkotó megerősítette, hogy a postai szolgáltatások belső piacának teljes megvalósításához elengedhetetlenek a jól működő nemzeti szabályozó hatóságok. Noha ilyen, formailag független hatóságokat minden tagállam létrehozott, észre kell venni, hogy e hatóságok feladatai, erőforrásai és jogai az egyes tagállamokban jelentősen eltérnek, és így jogosan megkérdőjelezhető, hogy e hatóságok megfelelő eszközökkel rendelkeznek feladataik (hatékony) elvégzésére.

4. Piaci tendenciák

A címzett postai küldemények forgalma 2004 és 2006 között folyamatosan nőtt[14]. A növekedés fokozottabban érezhető volt az EU-hoz 2004 és 2007 folyamán csatlakozott tagállamokban, mint a régi tagállamokban. 2004 és 2006 között a küldeményforgalom az új tagállamokban átlagosan 6,5%-kal nőtt, a többi tizenöt tagállamban ezzel szemben csak átlagosan 1,5%-kal. A postai piac fejlődése továbbra is az egyirányú kézbesítési piac felé mutat, amelyben a küldeményforgalom átlagban 85%-át a vállalkozások generálják.

Várható, hogy a kevésbé fejlett postai piaccal rendelkező tagállamok piacai továbbra is erőteljesen növekedni fognak, különösen a címzett reklámküldemények piacában rejlenek még olyan tartalékok, amelyek a szolgáltatási színvonal javulásával felszínre kerülhetnek. A fejlett postai piaccal rendelkező tagállamokban más a helyzet. E tagállamok némelyike még mindig számolhat mérsékelt növekedéssel, míg más tagállamok, például az Egyesült Királyság és Hollandia, az utóbbi években már a címzett küldemények forgalmának visszaesésével szembesült.

A levélpiaci verseny még mindig csak lassan fejlődik, a hatékony verseny továbbra is várat magára. A versenytársak piaci részesedése – noha növekedőben van – még azokban a tagállamokban is alacsony maradt, amelyek teljesen liberalizálták postai piacukat. A teljes körű verseny az átlagosnál magasabb színvonalú Spanyolországban, Svédországban, Németországban és Hollandiában. E tagállamokat közelebbről megnézve, 2007-ben a versenytársak becsült piaci részesedése Spanyolországban 8%, Svédországban 9%, Németországban 10%, Hollandiában pedig 14% körül mozgott. Az új tagállamok közül Bulgáriában, a Cseh Köztársaságban, Észtországban és Romániában figyelhető meg a teljes körű verseny fejlődése. A többi tagállamban a versenytársak piaci részesedése – néhány kivétellel – 2% alatt maradt.

A postai piacát 2006-ban teljesen liberalizáló Egyesült Királyságban a teljes körű verseny szinte jelentéktelennek tekinthető, viszont a forgalmazási lánc elején lévő piaci szegmensben a versenytársak mintegy 20%-os piaci részesedéssel bírnak a címzett küldemények teljes forgalmában. Az Egyesült Királyság nemzeti szabályozó hatósága, a Postcomm, különösen tevékeny volt a hozzáférési megállapodások létrehozásában és az új belépők engedélyezési rendszerének kidolgozásában. A hozzáférési rendszer több szempontja és a hozzáférés szabályozása az Egyesült Királyságban inkább a hozzáférési verseny fejlődését segítette elő, semmint a teljes körű versenyét.

Úgy tűnik, hogy a fenntartott szolgáltatásokkal kapcsolatos határérték 100 grammról 50 grammra való, 2006. január 1-jétől hatályos csökkentése – amely a címzett küldemények piacának további 7%-át nyitotta meg – csekély hatással volt a verseny fejlődésére, mivel a forgalmat tekintve csak a piac kis hányadát nyitotta meg. A látszat szerint egyes tagállamokban a verseny fejlődése szempontjából nagyobb jelentőséggel bírt, amikor elkülönülő szegmenseket nyitottak meg a címzett küldemények piacán, mivel a versenytársak ezáltal nagyobb részesedést szerezhettek a postai piacon; ilyen volt például Hollandiában a címzett reklámküldemények piacának liberalizációja, Németországban az úgynevezett „D-engedély” (amely révén a versenytársak magas hozzáadott értékű, következő napi kézbesítési szolgáltatásokat nyújthatnak a teljes piacnyitásig), Bulgáriában pedig a hibrid küldemények piacának liberalizációja.

A verseny általánosan lassú fejlődése jogi akadályokra vezethető vissza, azaz arra, hogy a legtöbb tagállamban még mindig a fenntartott szolgáltatások teszik ki a postai forgalom legnagyobb részét. A méretgazdaságosság alapvető fontosságú a postai szolgáltatások nyújtásában, de a szolgáltatásoknak az eredeti postai szolgáltató javára való fenntartása megnehezíti az új belépők számára, hogy ők is elérjék a méretgazdaságosság előnyeinek kihasználásához szükséges forgalmat, és ezzel azt is, hogy hatékonyan versenyezhessenek a postai piacon.

A fenntartott szolgáltatások és a fentiekben említett további jogi akadályok – például a postai szolgáltatások héamentessége, egyes tagállamokban a levélszekrényekhez és a postai infrastruktúra más elemeihez való hozzáférés lehetősége és az engedélyezési eljárások – mellett a verseny fejlődését stratégiai akadályok is nehezíthetik. Stratégiai akadályok főként a piacon erőfölénnyel rendelkező postai szolgáltatóknak a fölénnyel való (állítólagos) visszaéléséből eredhetnek, például kizárólagossági szerződések, árdiszkrimináció, hűségkedvezmények, valamint árukapcsolás és „árucsomagolás” formájában.

5. A postai irányelv piaci hatása

Az Európai Unió postai reformja 1992-ben kezdődött a postai szolgáltatások egységes piacának fejlesztéséről szóló zöld könyv közzétételével, és rendkívül jelentős hatást gyakorolt a postai szolgáltatások nyújtására és a postai ágazatra. A postai irányelv és a tagállamok általi alkalmazása a szolgáltatási színvonal javulásához vezetett és biztosította a minden ügyfél számára elérhető egyetemes szolgáltatások nyújtását. A színvonalas és megfizethető egyetemes postai szolgáltatást Európa-szerte legalább heti öt alkalommal kell biztosítani, amit legfeljebb földrajzi okokból lehet kivételesen korlátozni.

A postai irányelvben szereplő rendelkezések szabályozási és piaci hatásainak köszönhetően és a fokozatos piacnyitás következményeként a levélküldemények piacán megindult a verseny. A címzett küldemények piaci szegmensében a versenytársak piaci részesedése 2004 és 2007 között több tagállamban jelentősen nőtt. A piacnyitás és a verseny bevezetése kulcsfontosságú eszköz a foglalkoztatás növelésére és a fogyasztóknak nyújtott szolgáltatások színvonalának emelésére. A hatékony verseny azonban még mindig várat magára, a feltárt (vagy felmerülő) belépési akadályok kezelésére pedig megfelelő megoldásokat kell találni.

A postai irányelvben előírt fokozatos piacnyitás és a versenyhelyzet kihívásai láttán az eredeti postai szolgáltatók a jelentés tárgyidőszaka alatt is folytatták tevékenységük korszerűsítését, és a hatékonyság növelése érdekében nagyszabású szerkezetátalakításba kezdtek. A postai szolgáltatók egyre inkább átállnak a szolgáltatások piac- és ügyfélorientált módon történő nyújtására.

A kézbesítési időben mért átlagos szolgáltatási színvonal a jelentés tárgyidőszakában továbbra is magas volt, és jelentősen meghaladta a postai irányelvben meghatározott kézbesítési teljesítménymutatókat, azaz a határokon átnyúló EU-n belüli küldemények esetében a három napon belüli 85%-os kézbesítési arányt, és az öt napon belüli 97%-os arányt. 2007-ben a határokon átnyúló EU-n belüli küldemények 94%-át három napon belül kézbesítették, ami gyakorlatilag megegyezik a 2006-os értékkel.

6. Következtetések

A jelentés tárgyidőszaka alatt folytatódott a postai piacok fokozatos megnyitása, Németország pedig teljesen liberalizálta postai piacát. A verseny tovább fejlődött és a vele járó, vállalkozások és fogyasztók számára kínált előnyök is bővültek, de nem olyan ütemben, mint az várható volt. Ez egyfelől annak a következménye, hogy a postai szolgáltatások jelentős hányadát még mindig az eredeti postai szolgáltatók részére tartják fent. E tekintetben a harmadik postai irányelv elfogadása hozhatja meg a kívánt áttörést, mivel rendelkezései eltörlik az utolsó jogi monopóliumokat és egyedülálló lehetőséget biztosítanak a postai ágazat és a gazdaság egésze számára. A verseny kialakulása, amint az a piacukat teljesen megnyitó tagállamokban már bebizonyosodott, a színvonal emelkedését és a postai szolgáltatásoknak az ügyfelek igényeihez való igazítását eredményezi.

A fenntartott szolgáltatások mellett más (jogi és stratégiai) akadályok is nehezítik a piacra lépést. Ha a cél a fenntartható és hatékony postai szolgáltatások belső piacának megvalósítása, ezeket a piaci akadályokat hatékonyan kell kezelni és meg kell szüntetni. Ez mind a Bizottság, mind a tagállamok és az összes érdekelt fél közös felelőssége. Elengedhetetlen, hogy minden tagállamban hatékony szabályozási rendszer működjön, és hogy a nemzeti postai jogszabályok ne emeljenek akadályokat a verseny kialakulása és az ügyfelek igényeire gyakorolt kedvező hatása elé.

Ezzel összefüggésben fel kell idézni, hogy a Bizottság 2003-ban a postai héamentesség eltörlésére és az összes postai szolgáltató megadóztatására nyújtott be javaslatot a Tanácsnak. A Tanács azonban mindezidáig nem tudott megállapodni a javaslatról, amely 2004 óta nem is volt napirenden. A javaslat elfogadása ma égetőbb mint bármikor, hiszen a harmadik postai irányelv végleges határidőt tűzött ki a nemzeti postai piacok teljes liberalizációjára. Az is figyelmet érdemelhet, hogy az Európai Bíróságot a postai szolgáltatások héamentességével kapcsolatban előzetes döntéshozatalra kérték (C-357/07 sz. ügy).

Megállapítható, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok alapvető szerepet töltenek be a belső piac megvalósításában és a többszereplős piaci környezetben. A nemzeti szabályozó hatóságok előtt álló fő kihívások közé tartozik többek között a kölcsönös átjárhatóság biztosítása a többszereplős piaci környezetben, a stratégiai belépési akadályok elleni fellépés és a díjak költségalapúságának biztosítása. Annak érdekében, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok sikeresen elvégezhessék feladataikat, a legtöbb tagállamban növelni kell a hatóságok ismereteit és a rendelkezésükre álló személyzet létszámát. Ennek fontosságát a 2008/6/EK irányelv is kiemelte.

A postai ágazat előtt álló kihívás a következő években mindenki számára nyilvánvaló. Az ágazat nem hagyatkozhat kizárólag a harmadik postai irányelv átültetésére. A piac fejlődésének nyomon követése és a jelenlegi postai irányelv alkalmazásának kritikus szemmel történő értékelése is kulcsfontosságú. A tagállamoknak, különösen nemzeti szabályozó hatóságaiknak, minden erejükkel a harmadik postai irányelv átültetésére kell koncentrálniuk, ugyanakkor a jelenleg hatályos postai irányelv hatékony végrehajtását is biztosítaniuk kell. Az előttük álló időszak döntő jelentőségű, mivel ez alatt zajlik le az átmenet a több jogi szabályozásból az egységes szabályozás felé.

A közösségi jogalkotó vállalásai és kötelezettségei alapján a Bizottság tevékenyen részt fog venni ezekben a folyamatokban, mégpedig azáltal, hogy a tagállamoknak lehetőséget biztosít a legjobb szabályozói gyakorlatok kialakítására, egyúttal – az Európai Unió postai reformjában kitűzött célok feletti őrködés érdekében – folytatni fogja a piac fejlődésének aktív és átlátható módon történő nyomon követését.

[1] Az Európai Parlament és a Tanács 97/67/EK irányelve (1997. december 15.) a közösségi postai szolgáltatások belső piacának fejlesztésére és a szolgáltatás minőségének javítására vonatkozó közös szabályokról, HL L 15., 1998.1.21., 14. o.; Az Európai Parlament és a Tanács 2002/39/EK irányelve (2002. június 10.) a 97/67/EK irányelvnek a közösségi postai szolgáltatások verseny számára való további megnyitása tekintetében történő módosításáról, HL L 176., 2002.7.5., 21. o.

[2] A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a postai irányelv (a 97/67/EK irányelv) alkalmazásáról, COM(2002) 632 végleges.

[3] A Bizottság jelentése a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a postai irányelv alkalmazásáról (a 2002/39/EK irányelv által módosított 97/67/EK irányelv), COM (2005) 102 végleges és SEC (2005) 388.

[4] A Bizottság jelentése a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a postai irányelv (a 2002/39/EK irányelvvel módosított 97/67/EK irányelv) alkalmazásáról, COM (2006) 595 végleges és SEC (2006) 1293.

[5] A tanulmány a következő weboldalon is hozzáférhető:http://ec.europa.eu/internal_market/post/studies_en.htm.

[6] Az Európai Parlament és a Tanács 2008/6/EK irányelve (2008. február 20.) a 97/67/EK irányelvnek a közösségi postai szolgáltatások belső piacának teljes megvalósítása tekintetében történő módosításáról, HL L 52., 2008.2.27., 3. o.

[7] „Main developments in the European postal sector (2004-2006)” (az európai postai ágazat legfontosabb fejleményeiről szóló tanulmány), WIK-Consult, 2006. május.

[8] „Main developments in the European postal sector (2006-2008)” (az európai postai ágazat legfontosabb fejleményeiről szóló tanulmány), ECORYS, 2008.

[9] Az Európai Tanács 2005. március 22/23-i brüsszeli ülése, Elnökségi következtetések.

[10] A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Egységes piac a 21. századi Európa számára, COM(2007) 724, végleges:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/hu/com/2007/com2007_0724hu01.pdf

[11] A héamentességről bővebben a szövegben lejjebb és a bizottsági szolgálatok munkadokumentumának 3.5.3. pontjában olvashat.

[12] A Tanács 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik irányelve a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapítás, HL L 145., 1977., 1. o.; helyébe 2007. január 1-jétől a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (HL L 347., 2006.12.11., 1. o.) lépett. Utóbbi gyakorlatilag az 1977-ben elfogadott hatodik tanácsi irányelv évek során módosított szövegének az átdolgozása.

[13] A postai szolgáltatásokra kivetett hozzáadottérték-adóról szóló 77/388/EGK irányelv módosítására irányuló javaslat, COM(2003) 234 végleges, a COM (2004) 468 végleges dokumentum által módosított formában.

[14] A legutóbbi rendelkezésre álló adatok szerint; ECORYS, 2008.