Brüsszel, 15.4.2005

COM(2005) 144 végleges

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a többek között a Kínai Népköztársaságból származó elektronikus mérlegek (REM) behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 2605/2000/EK tanácsi rendelet módosításáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKLÁS

2004 augusztusában a Bizottság az 1408/2004/EK rendelettel bejelentette, hogy a többek között a Kínai Népköztársaságból származó elektronikus mérlegek (REM) behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 2605/2000/EK rendelet új exportőrre vonatkozó felülvizsgálatát kezdeményezi. Ez a rendelet egyúttal felfüggesztette a vámot a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. és a Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. (a továbbiakban: kérelmező) részéről érkező behozatal vonatkozásában; ez a két kapcsolt kínai vállalat kérte a felülvizsgálat kezdeményezését a behozatal nyilvántartásba vételével.

A jelenlegi vizsgálat megállapításai szerint a kérelmező nem felel meg a piacgazdasági elbánás feltételeinek, de jogosult az egyéni elbánásra, és 52,6%-os egyéni vámtételt kap.

Ezért ajánlott, hogy a Tanács elfogadja a csatolt rendeletjavaslatot, tekintettel annak a legkésőbb 2005. május 3-ig való közzétételére az Európai Unió Hivatalos Lapjában .

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a többek között a Kínai Népköztársaságból származó elektronikus mérlegek (REM) behozatalára végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 2605/2000/EK tanácsi rendelet módosításáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból származó dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendeletre[1] (a továbbiakban: alaprendelet), és különösen annak 11. cikke (4) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság által a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatra,

mivel:

A. HATÁLYOS INTÉZKEDÉSEK

A Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: KNK) származó egyes elektronikus mérlegek (REM) Közösségbe történő behozatalára vonatkozóan jelenleg hatályban lévő intézkedések végleges dömpingellenes vámok, amelyeket a 2605/2000/EK tanácsi rendelet[2] vetett ki. Szintén e rendelet alapján dömpingellenes vámokat vetettek ki a Tajvanból és a Koreai Köztársaságból származó REM behozatalára is.

B. A JELENLEGI VIZSGÁLAT

1. Felülvizsgálati kérelem

A végleges dömpingellenes vámoknak a KNK-ból származó REM-ek behozatalára való kivetését követően a Bizottsághoz két kapcsolt kínai vállalattól, a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd.-től és a Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd.-től (a továbbiakban: kérelmező) kérelem érkezett a 2605/2000/EK rendelet új exportőrre vonatkozó felülvizsgálatának az alaprendelet 11. cikke (4) bekezdése szerinti kezdeményezése iránt. A kérelmező kijelentette, hogy nem állt kapcsolatban azokkal a KNK-beli exportáló gyártókkal, amelyekre a REM tekintetében hatályban lévő dömpingellenes intézkedések vonatkoznak. Kijelentette továbbá, hogy az eredeti vizsgált időszak (a továbbiakban: VI, azaz az 1998. szeptember 1-jétől 1999. augusztus 31-ig terjedő időszak) során nem exportált REM-et a Közösségbe, a REM Közösségbe irányuló exportját azt követően kezdte meg.

2. Az új exportőrre vonatkozó felülvizsgálat kezdeményezése

A Bizottság megvizsgálta a kérelmező által benyújtott bizonyítékot, és alaposan mérlegelte, hogy elegendő-e felülvizsgálat kezdeményezéséhez az alaprendelet 11. cikkének (4) bekezdésével összhangban. A tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően, valamint miután az érintett közösségbeli ipar lehetőséget kapott észrevételei megtételére, a Bizottság az 1408/2004/EK rendelettel[3] kezdeményezte a 2605/2000/EK rendelet felülvizsgálatát a kérelmező vonatkozásában, és megkezdte a vizsgálatot.

A felülvizsgálatot kezdeményező bizottsági rendeletnek megfelelően a kérelmező által előállított REM behozatalára a 2605/2000/EK rendelettel kivetett 30,7%-os dömpingellenes vámot felfüggesztették. Az alaprendelet 14. cikke (5) bekezdésének megfelelően egyúttal utasították a vámhatóságokat az ilyen behozott termékek nyilvántartásba vételéhez szükséges megfelelő lépések megtételére.

3. Az érintett termék

A jelenlegi felülvizsgálat által érintett termék ugyanaz, mint abban a vizsgálatban volt, amely a hatályban lévő intézkedések megtételéhez vezetett a KNK-ból származó REM, azaz a kiskereskedelemben való használatra szánt, 30 kg-ot meg nem haladó maximum mérőkapacitású, a tömeg, egységár és a fizetendő ár kijelzésére alkalmas digitális kijelzőt (és esetleg ezen adatok kinyomtatására alkalmas berendezést is) tartalmazó, általában az ex 8423 81 50 KN-kód (8423 81 50 10 TARIC-kód) alá tartozó és a KNK-ból származó elektronikus mérleg behozatala vonatkozásában (a továbbiakban: eredeti vizsgálat).

4. Az érintett felek

A Bizottság hivatalosan értesítette a kérelmezőt és az exportáló ország képviselőit a felülvizsgálat kezdeményezéséről. Az érdekelt feleknek lehetőséget biztosítottak álláspontjuk írásbeli ismertetésére és a meghallgatásra.

A Bizottság küldött egy, a piacgazdasági elbánás (PGE) igénylésére vonatkozó űrlapot és egy kérdőívet is a kérelmezőnek, és a válaszokat az e célból meghatározott határidőn belül megkapta. A Bizottság felkutatott és megvizsgált minden információt, amelyet szükségesnek tartott a dömping megállapításához, beleértve a PGE igénylését, valamint ellenőrző látogatást tett a kérelmező létesítményeiben.

5. A vizsgált időszak

A dömpingre vonatkozó vizsgálat 2003. július 1-jétől 2004. június 30-ig tartott (a továbbiakban: vizsgált időszak vagy VI).

C. A VIZSGÁLAT EREDMÉNYEI

1. Az új exportőri minősítés

A vizsgálat megerősítette, hogy a kérelmező nem exportálta az érintett terméket az eredeti VI folyamán, a Közösségbe irányuló exportot ez után az időszak után kezdte meg.

A kérelmező továbbá be tudta bizonyítani, hogy nem állt kapcsolatban azokkal a KNK-beli exportőrökkel vagy gyártókkal, amelyekre a KNK-ból származó REM behozatala tekintetében hatályban lévő dömpingellenes intézkedések vonatkoznak.

E tekintetben megerősítést nyert, hogy a kérelmező az alaprendelet 11. cikkének (4) bekezdésével összhangban új exportőr.

2. Piacgazdasági elbánás (PGE)

Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése b) pontjának megfelelően a KNK-ból származó behozatalt érintő dömpingellenes vizsgálatok során rendes értéket kell meghatározni az említett cikk (1)-(6) bekezdésével összhangban azon gyártók számára, amelyekről megállapították, hogy eleget tesznek az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott követelményeknek, azaz ahol igazolódik, hogy a piacgazdasági feltételek érvényesülnek a hasonló termékek gyártása és értékesítése tekintetében. E követelményeket összefoglalóan a következőképpen határozzák meg:

az üzleti döntések a piac jelenségeihez igazodnak, jelentősebb állami beavatkozás nélkül, az árak pedig a piaci értéket tükrözik;

a cégek rendelkeznek az alapvető számviteli nyilvántartás áttekinthető rendszerével, amelyet független eljárás során auditálnak összhangban a nemzetközi számviteli standardokkal (IAS), és amelyeket minden célra alkalmaznak;

a nem piacgazdaságú rendszer zavarai nem jelennek meg;

a csődjogi és a tulajdonjogi szabályok stabilitást és jogbiztonságot biztosítanak;

a valutaátváltás piaci árfolyamon történik.

A kérelmező kérte a PGE-t az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja szerint. A Közösség következetes gyakorlata, hogy ellenőrzi, hogy a kapcsolt vállalatok csoportja mint egész megfelel-e a PGE feltételeinek. Ezért a Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd-t és a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd-t felkérték, hogy töltse ki a PGE igénylésére vonatkozó űrlapot. Mindkét vállalat válaszolt a PGE igénylésére vonatkozó űrlapra a megadott határidőn belül.

A Bizottság felkutatott minden szükséges információt, és az érintett vállalatok létesítményeiben megvizsgált minden információt, amelyet a PGE-igénylésben benyújtottak.

Arra a megfontolásra jutottak, hogy a kérelmezőnek nem nyújtják a PGE-t, azon az alapon, hogy a két kapcsolt kínai vállalat nem teljesíti az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott első két feltételt.

Az első feltétel tekintetében a két kapcsolt kínai gyártó egyikének alapszabálya megengedi az államilag ellenőrzött partner számára, amely nem rendelkezik vállalati tőkével és úgy tűnt, csak házigazdai feladatokat lát el, hogy igényeljen kompenzációt, amennyiben a vállalat nem valósította meg gyártási, értékesítési és profitra vonatkozó céljait. Ezenfelül szükség volt a helyi hatóságok jóváhagyására az épületek állóeszközként való elismeréséhez és a földhasználati jogok elidegenítése megkezdéséhez. A kínai gyártók egyike továbbá sosem fizetett bérleti díjat a földhasználati jogokért és hasznot húzott a harmadik félnek ingyenesen nyújtott bankgaranciákból. E körülmények alapján, valamint annak fényében, hogy a vállalat nem tudta bizonyítani, hogy üzleti döntései a piac jelenségeihez igazodnak, a piaci értékeket tükrözik és jelentősebb állami beavatkozás nélkül születnek, megállapították, hogy ez a feltétel nem teljesül.

A második feltétel tekintetében úgy találták, hogy a kérelmező megszegi az IAS egyes előírásait. Az IAS 1 vonatkozásában a kérelmező megsértett három alapvető számviteli elvet: az időszakos jövedelemszámítás, az elővigyázatosság és a formával szemben elsőbbséget élvező tartalom elvét. A kérelmező a leltározásra vonatkozó IAS 2 teljesítését is elmulasztotta, az épületek nem voltak az IAS 16-nak megfelelően elismerve és értékelve, a földhasználati jogok elidegenítése pedig nem állt összhangban az IAS 38-cal. Végül megszegte a valutaárfolyamok változásainak hatására vonatkozó IAS 21 és a vagyontárgyak értékcsökkenésére vonatkozó IAS 36 előírásait. Az a tény, hogy a könyvvizsgálói jelentések nem tettek említést az IAS-előírások megsértésének javáról, arra utal, hogy a könyvvizsgálatot nem az IAS-sal összhangban végezték.

Hangsúlyozni kell azt is, hogy a két kapcsolt kínai gyártó egyikének 2001-es pénzügyi évére vonatkozó könyvvizsgáló jelentés már említést tett a leltározással kapcsolatos problémákról, míg a 2002-es és 2003-as pénzügyi évre vonatkozó könyvvizsgáló jelentések azt említették, hogy a vállalat a vagyontárgyak értékcsökkenése tekintetében nem alakította ki a lényeges elveket a rendelkezésekhez. Ezek voltak azok a visszatérő problémák, amelyeket a könyvvizsgáló hiába emelt ki évről évre. Ez egy másik olyan elem, amely egyértelműen arra utal, hogy a kérelmező könyvelése nem megfelelő.

A kérelmező és a közösségbeli ipar lehetőséget kapott, hogy a fenti megállapításokkal kapcsolatban észrevételt tegyen. A tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően tájékoztatták a kérelmezőt, hogy nem részesülhet a PGE-ben. A közösségbeli ipar nem tett észrevételt. A kérelmező tagadta az állami beavatkozást, azt állította, hogy az árak a piaci értékeket tükrözik, és esetében a fent említett IAS-előírásokat nem kell alkalmazni.

A két kapcsolt kínai vállalat egyike azt állította, hogy egy vállalat teljesítményére vonatkozó kompenzációs igény rendszerint a piacgazdasági feltételeken alapuló kapcsolt vállalati megállapodásban található. A másik gyártó szokványos dolognak tartotta, hogy a vállalatnak a projekt szerelési fázisában egy ideig nem kellett bérleti díjat fizetnie. Végül úgy vélte, hogy az épületek értékcsökkenése és a földhasználati jogok elidegenítése nem egy, a vállalatra jellemző egyedi jelenség, és a kínai hatóságok részére nem juttattak semmiféle előnyt.

Ezeket az érveket elvetették. Egyrészt, habár egy, a jelenlegi vizsgálatban szereplőhöz hasonló kapcsolt vállalkozás puszta megléte még nem teszi szükségessé az állami beavatkozást, az alapszabály olyan mechanizmusokat tartalmaz, amelyek megengedik az állam számára, hogy beavatkozzon. A kínai partner (azaz a helyi hatóság) joga kompenzáció igénylésére nincs arra az esetre korlátozva, amikor nincs bérletidíj-fizetés. A kínai partner ennélfogva szélesebb körű jogokkal rendelkezik, mint egy egyszerű házigazda. Másrészt a bérlet az államnak volt köszönhető a működés első éveire. Minden ilyen fizetési kötelezettség alóli mentességről rendelkezni kellett volna a szerződésben. Végül az a tény, hogy a kérelmező elismerte, hogy az épületek értékcsökkenését és a földhasználati jogok elidegenítését a vállalatok maguk nem határozták meg, azt a következtetést erősíti, hogy az állam jelentősen beavatkozhatott a kérelmező üzleti döntéseibe.

A 2. feltétel tekintetében a kérelmező fő érve az volt, hogy a KNK-ban a számviteli szakma nem fogadta el az IAS-t. A kérelmező elismerte, hogy nem követte azt, de úgy vélte, hogy a Bizottság által említett IAS nem volt alkalmazható a VI-ben. Kiderült azonban, hogy a (17) preaumbulumbekezdésben említett valamennyi IAS-rendelkezés hatályban volt a VI folyamán.

A végleges döntéssel kapcsolatban tett észrevételeiben a kérelmező kifejtette, hogy a döntés, miszerint a két kapcsolt kínai vállalatnak nem nyújtják a PGE-t, nem a vizsgálat kezdeményezésétől számított három hónapon belül született meg, ahogy arról az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja rendelkezik. A kérelmező szerint ez befolyásolta a Bizottság határozatát arról, hogy ne ellenőrizze a valamely kapcsolt vállalata és a gyártó által a hasonló országban benyújtott információt, ami hátrányosan hatott a vizsgálat eredményére.

Ami a három hónapos időbeli korlátot illeti, az ilyen időbeli korlátok be nem tartása nem jár kézzelfogható jogi következményekkel. Meg kell jegyezni, hogy a PGE-re vonatkozó beérkezett igénylések hiányosak voltak, és számos lényeges helyesbítést, valamint kiegészítő információt igényeltek, ami hátráltatta a vizsgálatot. Kérésére a két kapcsolt kínai exportáló gyártó számára meghosszabbították az időbeli korlátokat, hogy benyújthassák ezeket a helyesbítéseket és kiegészítő információkat. Továbbá mivel 2004 októberének elején nem tudták fogadni az ellenőrző csoportot, az ellenőrző látogatásra csak annak a hónapnak a második felében került sor, ezzel is tovább hátráltatva a PGE-ről való döntést. Ezért úgy határoztak, hogy a három hónapos időszakot követően is születhetett vagy elfogadásra kerülhetett érvényes döntés a PGE-ről.

A Bizottság minden szükségesnek ítélt információt ellenőrzött a helyszíni látogatás során a kérelmező létesítményeiben, és elfogadott minden, a kapcsolt vállalatok által nyújtott információt a kiviteli ár kiszámítása érdekében. Ezért az a tény, hogy e kapcsolt vállalatok létesítményeiben nem végeztek ellenőrző látogatásokat, nem hatott károsan a kérelmezőre. A hasonló ország gyártója vonatkozásában a megállapításokat az alábbi (29)-(41) preambulumbekezdés tartalmazza.

A fenti megállapítások fényében az a döntés született, hogy a kérelmező nem teljesítette az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott feltételeket, ezért nem részesülhet a PGE-ben.

3. Egyéni elbánás (EE)

A kérelmező, arra az esetre, ha a PGE-t nem adják meg neki, az EE-t is kérte. A benyújtott információk alapján úgy találták, hogy a két kapcsolt kínai vállalat megfelel az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében meghatározott valamennyi, az EE-re vonatkozó követelménynek.

Ezért az a döntés született, hogy a kérelmezőnek megadják az EE-t.

4. Dömping

Rendes érték

(a) Hasonló o rszág

Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően a nem piacgazdaságú országok számára és, abban az esetben, ha nem lehetett megadni a PGE-t, az átalakulóban lévő országok számára a rendes értéket egy hasonló országban tapasztalható ár vagy megállapított érték alapulvételével kell meghatározni.

Az ezt a felülvizsgálatot kezdeményező rendeletében a Bizottság jelezte azon szándékát, hogy Indonéziát használja fel megfelelő hasonló országnak a KNK számára rendes érték megállapítása céljából, és felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg észrevételeiket ezzel kapcsolatban. Indonéza már az eredeti vizsgálatban is hasonló országként szerepelt.

E választás tekintetében egyik érdekelt fél sem emelt kifogást. Az eredeti vizsgálatban közreműködő indonéziai gyártó ebben a felülvizsgálatban is közreműködött, és kitöltötte a Bizottság kérdőívét.

Meg kell jegyezni azt is, hogy mielőtt a legmegfelelőbb hasonló ország kiválasztásáról a döntés megszületett, a Koreai Köztársaságba, Tajvanba és Japánba is küldtek kérdőíveket gyártóknak, de azok nem működtek együtt.

A fentiek fényében, és különösen arra a tényre tekintettel, hogy Indonézia az eredeti vizsgálatban is hasonló országként szerepelt, és semmi sem utal arra, hogy Indonézia alkalmassága vonatkozásában változás történt volna, az a döntés született, hogy Indonézia megfelelő hasonló ország az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontjával összhangban.

A kérelmező az eredeti vizsgálat és e felülvizsgálat módszere közötti diszkriminatív változásként értékelte azt a tényt, hogy míg az eredeti vizsgálat folyamán történt ilyen látogatás, addig e felülvizsgálat során nem hajtottak végre ellenőrző látogatást az indonéziai gyártó létesítményeiben. A kérelmező diszkriminatívnak tartotta továbbá egy nem piacgazdasági exportáló gyártó számára a rendes érték megállapításához a nem ellenőrzött tények használatát, míg ez nem történik meg a piacgazdaságú országok exportáló gyártóit illetően az új exportőrre vonatkozó felülvizsgálatban. A nem bizalmas iratokban lévő információk alapján a kérelmező kifejtette, hogy az indonéziai gyártó válaszai a kérdőívre nyilvánvalóan nem voltak megfelelőek, azok a megállapított rendes érték hozzávetőleges kiszámításához szolgáltak csak információval.

Az alaprendelet 16. cikkével összhangban az ellenőrző látogatások nem kötelezőek. Ezért nem minősíthető diszkriminatívnak, ha az ellenőrző látogatásra nem kerül sor. Az a tény továbbá, hogy nem került sor ellenőrző látogatásra az indonéziai gyártó létesítményeiben a felülvizsgálat során, nem jelenti azt, hogy a nyújtott információt nem elemezték gondosan. Az indonéziai gyártó által nyújtott információ konzisztens volt az eredeti vizsgálatban szolgáltatott, és a helyszínen ellenőrzött információval, valamint a kérdőívre adott válasszal nyújtott okirati bizonyítékkal. Ez az információ elegendő volt a megállapított rendes érték részletes kiszámításához az alábbiakban meghatározottak szerint. Az a tény, hogy a kérelmező nem tudta azonosítani a nem bizalmas iratokban az indonéziai gyártó által nyújtott információ valamennyi bizalmas részletét, nem teszi az ilyen információt alkalmatlanná a rendes érték kiszámításához. Végül a kérelmező nem állította, hogy a nem bizalmas irat nem tartalmaz olyan megfelelően részletezett összefoglalókat, amelyek lehetővé teszik a bizalmasan nyújtott információ elfogadható megértését.

A fentiek fényében a kérelmező ellenőrző látogatásra és nem megfelelő információra vonatkozó észrevételeit el kellett utasítani.

b) A rendes érték meghatározása

Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően a két kapcsolt kínai exportáló gyártó számára a rendes értéket a hasonló országbeli gyártótól kapott információ alapján állapították meg. Bár e gyártó termelése és exportértékesítése jelentős volt, az indonéziai piacon a nem kapcsolt fogyasztók számára való értékesítése mennyiségét nem találták elegendőnek. Ezért a rendes értéket a kérelmező által a Közösségbe exportált termékekhez hasonló típusú termékek megállapított értéke alapján kellett meghatározni, azaz az Indonéziában gyártott REM előállítási költségei és az értékesítési, általános és adminisztratív (SGA) költségre vonatkozó reális összeg, illetve a reális haszonkulcs összege alapján.

Azokat az SGA-költségeket használták fel, amelyek az Indonéziai gyártónál és a hazai étékesítésbe bonyolódó kapcsolt vállalatnál jelentkeztek.

Az indonéziai gyártó által a haza piacán a nem kapcsolt fogyasztók részére történő értékesítés megfelelő mennyiségének hiányában a haszonkulcs kiszámításához fel kellett használni az eredeti vizsgálatból származó információkat. Úgy döntöttek, hogy az eredeti vizsgálatban a REM Tajvanból való behozatala vonatkozásában a rendes érték kiszámításához használt haszonkulcsot hívják segítségül. Ezt a kulcsot a hasonló termékek indonéziai eladásának jövedelmezőségére vonatkozó egyéb információ hiányában reálisnak tekintették. Meg kell említeni azt is, hogy a tajvani hazai piacon a tajvani exportáló gyártó által értékesített REM az alsó szegmensbe tartozó típus volt, éppúgy, mint a hasonló országbeli gyártó által előállított REM.

A kérelmező úgy érvelt, hogy az alaprendelet 11. cikkének (9) bekezdésével összhangban ugyanazt a módszert kellett volna alkalmazni a rendes érték, azaz az eladási ár megállapításához, mint az eredeti vizsgálatban. Arra is utalt, hogy semmi jele annak, hogy az eredeti vizsgálat számításba vette volna a kapcsolt vállalat SGA-ját, mivel az eredeti rendelet nem tartalmaz erre vonatkozó utalást. Ez alapján úgy tűnik, hogy az eredeti vizsgálatban használt módszer a kérelmező hátrányára változott. Kijelentette továbbá, hogy szokatlan dolog volt, hogy a hasonló ország piacától eltérő piac eredeti VI-jének jövedelmezőségét választották.

Tekintettel ezekre az érvekre, a fenti (37) preambulumbekezdésben meghatározottaknak megfelelően a megállapított rendes értéket az eredeti vizsgálat során a tajvani hazai eladásokból származó haszonnal alkalmazták, mert úgy ítélték meg, hogy a vizsgált időszak folyamán az indonéziai hazai eladások nem megfelelőek a rendes értéknek az eladási árak alapján való megállapításához. Az eredeti vizsgálat során nem ez volt a helyzet, mert az eladási árakat és nem a megállapított értéket használták fel. Ez az oka annak, hogy az eredeti rendelet miért nem tartalmazott részleteket az SGA-költségekről. Meg kell jegyezni továbbá, hogy amennyiben az indonéziai piacon teljesített kevés REM-eladás árait használták volna fel, az úgy megállapított rendes érték magasabb lett volna. Ugyanez történt volna, ha a rendes érték megállapítása során az ebből a kevés indonéziai eladásból származó haszonkulcsot alkalmazták volna. Ezért hibás az az érvelés, hogy a módszer a kérelmező hátrányára változott meg.

Exportár

A két kapcsolt kínai exportáló gyártó Szamoán és Tajvanban nyilvántartásba vett kapcsolt vállalatokon (kereskedőkön) keresztül értékesítette a REM-eket a Közösség részére. Az exportárat az első független közösségbeli vásárló által fizetett vagy fizetendő viszonteladási árak alapján állapították meg.

Összehasonlítás

A rendes érték és az exportár összehasonlítását a gyári árak alapján, azonos kereskedelmi szinten végezték. A tisztességes összehasonlítás érdekében, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének megfelelően, figyelembe vették az árakat és az árak összehasonlíthatóságát bizonyítottan befolyásoló tényezők közötti különbségeket. Ezen az alapon megítélték az alkalmazható engedményeket a fizikai sajátosságok, szállítási költségek, kezelési költségek és jutalékok különbségeire.

A rendes értéket kiigazították, hogy kizárják a nyomtató interfészek értékét. Továbbá, mivel a két kapcsolt kínai exportáló gyártó által a kapcsolt értékesítési vállalataikon keresztül a Közösség részére eladott modellek egy része karral rendelkezett, a kar értékét figyelembe véve kiigazították a rendes értéket.

Mivel a kínai exportáló gyártók kapcsolt kereskedőinek feladatai hasonlóak a jutalékos alapon dolgozó meghatalmazottakéihoz, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontjával összhangban a jutalék tekintetében kiigazították az exportárat. A jutalék szintjét hasonló funkciók meglétére hivatkozva közvetlen bizonyítékok alapján állapították meg. Ebben az összefüggésben a jutalék megállapítása során figyelembe vették a két kapcsolt kínai gyártó által előállított érintett termék eladása kapcsán a kapcsolt kereskedőknél jelentkező SGA-költségeket.

A kérelmező szerint a hasonló országban eladott modellre szigorúbb előírások vonatkoztak, ami befolyásolta az árak összehasonlíthatóságát.

Mivel a kérelmező nem szolgált egyetlen példával sem az állítólagos szigorúbb előírásokra és azoknak az árak összehasonlíthatóságára gyakorolt állítólagos kihatására vonatkozóan, ezt a kifogást nem lehetett elfogadni.

A kérelmező kifogásolta, hogy egyes, a kérdőívhez utólag benyújtott információkat fel kellett volna használni az exportár szállítási és kezelési költségek tekintetében való kiigazításának megállapítása során.

Ezt az kifogást elfogadták, és az exportárat pozitív irányban kiigazították.

A kérelmező úgy vélte, hogy az eladás utáni költségeknek, garanciáknak és hitelköltségeknek megfelelően ki kell igazítani a rendes értéket. Igényt formált arra is, hogy az indonéziai gyártó kapcsolt vállalatainak egyike és valamely indonéziai forgalmazó között létrejött megállapodásból eredő költségeket vonják le a rendes értékből.

Ezeket a követeléseket el kellett utasítani, mert a kérelmező által említett költségek nem tartoztak sem a gyártási költségekbe, sem az SGA-költségekbe, amelyeket a rendes érték megállapításához használtak. Ezért semmi sem indokolja, hogy az ilyen költségeket levonják a rendes értékből.

A kérelmező szerint az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja nem teszi lehetővé, hogy kapcsolt vállalatainak exportáraiból levonják a jutalékot, mert tényleges jutalékfizetés nem történt. Bármely esetben, amikor az exportár ilyen kiigazítására került sor, hasonlóképpen a rendes értéket is ki kellett volna igazítani, mivel az indonéz gyártó kapcsolt vállalata ugyanazokat a feladatokat látta el, mint a kérelmező kapcsolt vállalatai. A Tajvanon keresztül történő eladások tekintetében a kérelmező úgy érvelt továbbá, hogy a kiigazítás megállapítása kiterjed a gyártásra és vezetésre vonatkozó költségekre. Az alkalmazott megoszlási kulcsot a tajvani vállalatnál a REM-ek forgalmazása és eladása területén dolgozó alkalmazottak száma alapján kellett volna meghatározni a forgalmazás és eladás területén dolgozó alkalmazottak teljes létszáma helyett.

A 2. cikk (10) bekezdésének i) pontja nem követeli meg, hogy a százalékos árrésen alapuló jutalékot ténylegesen fizessék meg, különösen, ha a kereskedő kapcsolódik az exportáló gyártóhoz, amennyiben a kereskedő feladatai hasonlóan egy jutalékos alapon dolgozó meghatalmazottéihoz. A jutalék tekintetében akkor van szükség kiigazításra, ha a felek nem a meghatalmazói-meghatalmazotti jogviszony alapján járnak el, hanem vevőként és eladóként eljárva érik el ugyanazt a gazdaság eredményt. A kérelmező kapcsolt vállalatai valamennyi export eladásról számlát küldtek a nem kapcsolt fogyasztóknak, és meghatározták az eladási árat, míg az utóbbiak feladták náluk a rendelést. Nem ez volt a helyzet az indonéziai gyártó kapcsolt vállalatánál, amelynek SGA-költségeit felhasználták a rendes érték megállapításához. Az indonéziai piacon az értékesítést valóban egy másik kapcsolt vállalat végezte, és, ahogy az a fenti (51) preambulumbekezdésben már kifejtésre került, ennek a vállalatnak az SGA-költségeit nem használták fel a rendes érték megállapításához. Ezért nem volt helyénvaló a rendes érték ilyen kiigazítása, és a kérelmező kifogásait nem lehetett elfogadni.

A jutalék kiigazításának megállapítása tekintetében hangsúlyozni kell, hogy a kérelmező a kifejezett kérés ellenére sem szolgáltatott olyan megfelelő részleteket, amelyek lehetővé tették volna SGA-költségei eltérő megosztását. Ebben az összefüggésben a kérelmezőnek a jutalék kiigazításának megállapítására vonatkozó igényét el kellett utasítani.

Dömpingkülönbözet

Az alaprendelet 2. cikkének (11) bekezdésében foglalt rendelkezéseknek megfelelően típusonként összehasonlították a rendes érték súlyozott átlagát az érintett termék megfelelő típusa exportárának súlyozott átlagával.

Az összehasonlítás alátámasztotta a dömping meglétét. A Közösség következetes gyakorlatával összhangban a két kapcsolt exportáló gyártó vonatkozásában egy dömpingkülönbözetet állapítottak meg. A meg nem fizetett vámú, a nettó, közösségi határparitáson számított ár százalékában kifejezett dömpingkülönbözet a Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd és a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd kapcsolt vállalat vonatkozásában 52,6%.

D. A FELÜLVIZSGÁLT INTÉZKEDÉSEK MÓDOSÍTÁSA

A vizsgálat eredményeinek fényében úgy határoztak, hogy a megállapított dömpingkülönbözet szintjén végleges dönpingellenes vámot kell kivetni a kérelmezőre. Ez a különbözet alacsonyabb, mint a károkozás megszüntetésének az eredeti vizsgálatban a KNK számára megállapított országos szintje.

Ebben az összefüggésben a Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd és a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd által gyártott REM behozatalára vonatkozó módosított dömpingellenes vám mértéke 52,6%.

E. A DÖMPINGELLENES VÁM VISSZAMENŐLEGES HATÁLYÚ BESZEDÉSE

A fenti megállapítások fényében a kérelmező tekintetében alkalmazandó dömpingellenes vámot visszamenőlegesen be kell szedni az érintett termék behozatala után, amelyet az 1408/2004/EK bizottsági rendelet 3 cikke szerint a nyilvántartásba vételre figyelemmel hajtottak végre.

F. KÖZZÉTÉTEL

Minden érdekelt felet tájékoztattak a lényeges tényekről, valamint azokról a szempontokról, amelyek alapján a kérelmezőtől érkező REM behozatalára módosított végleges dömpingellenes vámot terveztek kivetni, és ezt a vámot visszamenőleges hatállyal be kívánták szedni a nyilvántartásba vételre figyelemmel végrehajtott behozatal után. Észrevételeiket megfontolták és figyelembe vették, ahol ez lehetséges volt.

Ez a felülvizsgálat nem érinti a 2605/2000/EK tanácsi rendelettel kivetett intézkedéseknek az alaprendelet 11. cikke (2) bekezdése szerinti lejárata időpontját,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk

A 2605/2000/EK tanácsi rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében a táblázat a következőkkel egészül ki:

Ország | Vállalat | Vámtétel | Kiegészítő TARIC-kód |

Kínai Népköztársaság | Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd No. 3217 Hong Mei Road, Shanghai 201103, People’s Republic of China | 52,6% | A561 |

Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd No. 1688 Huateng Road, Huaxin Town, Qingpu District, Shanghai, People’s Republic of China | 52,6% | A561 |

Az ezúton kivetett vámot visszamenőleges hatállyal is be kell szedni az érintett termék behozatala után, amelyet az 1408/2004/EK bizottsági rendelet 3. cikke szerint nyilvántartásba vettek.

A vámhatóságok azt az utasítást kapják, hogy fejezzék be a Kínai Népköztársaságból származó és a Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd és a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd által gyártott érintett termék behozatalának nyilvántartásba vételét.

Más rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos intézkedéseket kell alkalmazni.

2. cikk

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

[1] HL L 56., 1996.3.6., 1. o. A legutóbb a 461/2004/EK rendelettel (HL L 77., 2004.3.13., 12. o.) módosított rendelet.

[2] HL L 301., 2000.11.30., 42. o.

[3] HL L 256., 2004.8.3., 8. o.