EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2016.2.10. COM(2016) 85 final A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK az európai migrációs stratégia szerinti kiemelt intézkedések végrehajtásának helyzetéről



Közlemény az európai migrációs stratégia szerinti kiemelt intézkedések végrehajtásának helyzetéről I. BEVEZETÉS: A MENEKÜLTÜGYI VÁLSÁG KEZELÉSE A menekültek és belső menekültek száma világszinten meghaladja a 60 ezer főt – a második világháború óta a legsúlyosabb menekültügyi válsággal nézünk szembe. A Szíriában és máshol kialakult konfliktus- és válsághelyzet közvetlen katalizátorként hatott az eseményekre, ugyanakkor a demográfiai fejlemények, az éghajlatváltozás, a szegénység, valamint a közlekedés és a kommunikáció globalizációja egyaránt tetten érhető azokban az okokban, amelyek a 2015-ben az Európai Unióba érkező migránsok és menekültek minden eddiginél magasabb száma mögött húzódnak meg. Nem valószínű, hogy a közeljövőben megváltozna a tényezők ezen együttese, ezért 2016-ban rendkívüli mértékben meg kell erősítenünk az uniós migrációs rendszert. A személyek kezeletlen és irreguláris áramlásával járó következmények kezelésén túlmutató intézkedésekre van szükség: valóban felkészültnek kell lennünk az áramlások kezelésére, és el kell mozdulnunk a védelemre szorulók rendezett és jogszerű belépési lehetőségeinek megteremtése felé, ugyanakkor gyorsan és hatékonyan kell azonosítanunk és visszaküldenünk az unióbeli tartózkodásra jogosulatlan személyeket. 2015 második felében minden eddiginél magasabb volt az Európai Unióba szabálytalanul belépők száma. A 2015. októberi csúcsidőszakban egyetlen hónap leforgása alatt több mint 200 000 személy érkezett Görögországba. Bár a 60 000 főt kevéssel meghaladó januári adat lényegesen alacsonyabb, az előző évek téli hónapjaiban megszokottakhoz képest még így is rendkívülinek számít. A szíriai konfliktus jelenleg ismét súlyosbodik, ami várhatóan a menekültek Törökországba való további beáramlásához fog vezetni. Európának tehát változatlanul szolidaritást kell tanúsítania, összhangban a menekültek helyzetére vonatkozó 1951. évi genfi egyezmény keretében vállalt kötelezettségekkel, valamint az Európai Unió valamennyi tagállama által elfogadott humanitárius értékekkel. Az EU-nak a hazájukhoz közelebb kell segítenie a menekülteken, hogy ne kelljen megtenniük az Európába vezető veszélyes utat. A sok esetben túlterhelt nemzeti és helyi hatóságok szempontjából nagyon is kívánatos a menekültáramlások mérséklődése, mindazonáltal tisztán kell látnunk, hogy a menekültválság mindaddig nem fog megszűnni, amíg végleges megoldások nem születnek a kiváltó okok – az Európa közvetlen szomszédságában fennálló instabilitás, háborús helyzet és terror, különösen a Szíriában dúló háború és folyamatos atrocitások – kezelésére. A fellépés egyetlen felelősségteljes módja az, hogy szembenézünk a realitással, és azt nyíltan és őszintén polgáraink elé tárjuk; emellett pedig fokozzuk az arra irányuló erőfeszítéseinket, hogy egy szorosabban összehangolt európai megközelítés révén – a közösen elfogadott uniós szabályokat és értékeket tiszteletben tartva – jobban és hatékonyabban kezeljük a helyzet Európai Uniót érintő következményeit. A Földközi-tenger keleti térségében és a Nyugat-Balkánon az elmúlt néhány hónap során kialakult útvonalak mentén a migránsok egyik határt a másik után átlépve gyorsan haladnak észak felé – ez gyökeresen ellentmond a közös európai menekültügyi rendszer alapelveinek és a schengeni szabályoknak. Ebben a helyzetben több tagállam a belső határellenőrzések ideiglenes visszaállításához folyamodott, ami veszélybe sodorta a szabad mozgást biztosító schengeni térség megfelelő működését és az európai polgárok, illetve az európai gazdaság számára nyújtott előnyeit. A biztonság szintén a legfontosabb kérdések közé tartozik, különösen az Európa területén nemrégiben elkövetett terrorista támadások összefüggésében, és egyes tagállamok biztonsági megfontolásokkal indokolták az ilyen ideiglenes intézkedések bevezetését. Azt kell célként kitűznünk, hogy az EU-ba érkező valamennyi személyt alapos biztonsági ellenőrzésnek vessük alá. Az elmúlt hat hónapban az Európai Bizottság következetesen és folyamatosan fellépett a gyors és összehangolt európai válaszintézkedések érdekében. Nagyszabású javaslatcsomagot terjesztett elő, hogy biztosítsa a tagállamok számára a tömeges beáramlás kezeléséhez szükséges eszközöket. Az Európai Parlament és a Tanács számos javaslatot már el is fogadott. Tengeri jelenlétünk háromszorosára növelése, a menedékkérők leginkább érintett tagállamokból történő áthelyezése egy új szükséghelyzeti szolidaritási rendszer révén, minden korábbinál nagyobb, több mint 10 milliárd EUR összegű uniós költségvetési támogatás mozgósítása a menekültügyi válság kezelésére és a leginkább érintett országok megsegítésére, a nyugat-balkáni országok számára új koordinációs és együttműködési keret kidolgozása, a Törökországgal létrehozott új partnerség, és az új Európai Határ- és Parti Őrségre vonatkozó ambiciózus javaslat előterjesztése – mindez az európai menekültügyi és migrációs politika megerősítését szolgálja, hogy képesek legyünk kezelni az előttünk álló új kihívásokat. A fenntartható migrációkezelési rendszer fő összetevői papírforma szerint már ugyan léteznek, ám gyors és maradéktalan gyakorlati végrehajtásukra mindeddig nem került sor. Az Európai Bizottság decemberben beszámolt a tagállamok által hozott döntések gyakorlati átültetésének állásáról, és túl lassúnak találta a végrehajtást. Az azóta eltelt két hónap során számos kérdésben történt némi előrelépés. Ugyanakkor változatlanul elmondható, hogy bizonyos határidőket nem tartottak be, és több kötelezettségvállalás továbbra is teljesítetlen. Valamennyi tagállamban biztosítani kell a legmagasabb szintű politikai felelősségvállalást, hogy a közösen elfogadott összehangolt európai válaszintézkedések keretében a nemzeti és helyi hatóságok – az elmúlt hónapokban rendelkezésre bocsátott uniós támogatással és segítségnyújtással – valóban gyorsan és hatékonyan tudják kezelni a menekültügyi válságot. Az Európai Unió jelenlegi első számú prioritása a Földközi-tenger keleti térségében, illetve a Nyugat-Balkánon húzódó útvonalak menti határok rendezett kezelésének helyreállítása. Az Európai Tanács következő ülésén a politikai vezetőknek vállalniuk kell, hogy minden szükséges lépést megtesznek annak érdekében, hogy tavaszra helyreállítsák a migrációs rendszert, és ellenőrzés alá vonják a Földközi-tenger keleti térségében, illetve a Nyugat-Balkánon húzódó útvonalon tapasztalható irreguláris és ellenőrizetlen áramlásokat. Ez minden tagállamtól kemény döntéseket, eltökélt fellépést, felelősségvállalást és szolidaritást követel. Mindenekelőtt az összes tagállamnak kötelezettséget kell vállalnia arra, hogy felhagy a „továbbáramoltatás” politikájával azon menedékkérők tekintetében, akik érdeklődést mutatnak menedékkérelmük máshol történő benyújtása iránt. Az Unióba érkezőknek tisztában kell lenniük azzal, hogy ha védelemre szorulnak, megkapják azt, arról azonban nem dönthetnek, hogy hol. Amennyiben pedig nem jogosultak védelemre, az EU a visszaküldés tilalmára vonatkozó elv maradéktalan tiszteletben tartása mellett intézkedik visszatérésükről.

Görögországnak és a nyugat-balkáni útvonal mentén fekvő más országoknak lényeges támogatásra lesz szükségük a védelemre szorulók hatékony regisztrálása és adataik feldolgozása, valamint a védelemre jogosulatlan személyek hazájukba vagy valamely más, útjuk során érintett biztonságos harmadik országba való visszaküldése terén. A többi tagállamnak fel kell gyorsítania a 2015 szeptemberében életbe léptetett szükséghelyzeti áthelyezési mechanizmusok végrehajtását, hogy ezáltal eleget tegyenek a közös teherviselésre vonatkozó kötelezettségvállalásuknak az arra jogosultak befogadását és elszállásolását illetően. Ennek megfelelően Görögországnak meg kell tennie a schengeni külső határellenőrzés és a dublini szabályok rendes alkalmazásához való visszatéréshez szükséges lépéseket, ugyanakkor az országot nem hagyhatjuk magára a menekültügyi válság következményeinek kezelésében: az uniós intézményeknek és ügynökségeknek, valamint a többi tagállamnak változatlanul pénzügyi támogatást és technikai segítségnyújtást kell biztosítaniuk, hogy Görögország képes legyen ellátni az első belépés szerinti tagállamként rá háruló feladatokat, összhangban a közösen elfogadott uniós szabályokkal. A jelen közlemény áttekintést nyújt a menekültügyi válság összefüggésében elfogadott válaszintézkedések végrehajtásáról, és arra is kitér, hogy rövid távon mely kulcsterületeken van szükség további fellépésre a helyzet normalizálása érdekében. A Bizottság még az Európai Tanács márciusi ülése előtt részletesebben kíván foglalkozni a fenntartható migrációs politikához, és különösen a dublini rendszer megreformálásához szükséges alapvető változásokkal. A menekültügyi válság hatékony kezelésének elősegítése érdekében a vezetőknek a következőkre kell kötelezettséget vállalniuk az Európai Tanács februári ülésén: A görögországi és olaszországi uniós fogadóállomások létrehozásának mielőbbi befejezése – a befogadási kapacitás bővítésére és a teljes körűen működő menekültügyi és visszatérési eljárásokra irányuló, célzott uniós támogatás segítségével – a migránsok és menekültek regisztrálásának és támogatásának biztosítása érdekében, összhangban azzal az elvvel, miszerint senki sem léphet be az EU-ba megfelelő regisztráció és ujjnyomatvétel nélkül; A „továbbáramoltatási” politika megszüntetése és az uniós menekültügyi és határigazgatási szabályok alkalmazásának szigorú megkövetelése; A korábban elfogadott áthelyezési program felgyorsítása az Olaszországra és Görögországra nehezedő nyomás enyhítése érdekében; A menedékkérők biztonságos harmadik országokba való visszatérését lehetővé tevő rendelkezések fokozott és koherensebb alkalmazása; A nyugat-balkáni útvonal mentén található országok közötti szorosabb együttműködés és koordináció tekintetében elfogadott megközelítés végrehajtása; Az erőfeszítések lényeges fokozása minden téren a hatékony visszatérés és visszafogadás biztosítása, valamint a migráció kiváltó okainak kezelése céljából, a rendelkezésre álló összes eszközt – köztük a kereskedelmi kedvezményeket és a fejlesztést is – felhasználva annak érdekében, hogy a harmadik országok konkrét kötelezettségeket vállaljanak; Az EU–Törökország közös cselekvési terv keretében végrehajtott intézkedések előmozdítása a Törökországból érkező áramlások megfékezése érdekében; valamint a törökországi menekülteket támogató eszköz projektjeinek gyors végrehajtása; Szigorúbb külső határellenőrzés megvalósítása azáltal, hogy legkésőbb júniusra – vagy még korábban – megállapodás születik az Európai Határ- és Parti Őrségről, amely a nyár folyamán megkezdi működését; A legkiszolgáltatottabb helyzetben lévő migránsok és menekültek, és különösen a gyermekek alapvető szükségleteinek kielégítése; A harmadik országoknak történő humanitárius segítségnyújtásra vonatkozó uniós kapacitás bővítése, továbbá az EU-n belüli humanitárius segítségnyújtást biztosító kapacitás létrehozása a nagyszámú menekültet és migránst fogadó országok támogatása érdekében; A szíriai menekültek számára biztosított uniós támogatás kiterjesztése, ideértve az áttelepítés jelentette jogszerű lehetőség biztosítását, valamint a Törökországgal közös Önkéntes Humanitárius Befogadási Rendszer létrehozásának jóváhagyását, a Bizottság 2015. december 15-i ajánlásával összhangban. II. EDDIGI INTÉZKEDÉSEK II.1. Operatív intézkedések A migránsok és menekültek beáramlásának kezelése Az Európai Unió a tengeri mentést tekintette a legfőbb prioritásnak. 2015 során a Frontex Tritón, illetve Poszeidón közös művelete keretében több mint 250 000 ember életét mentették meg. Ezek a beavatkozások, valamint a Frontex gyorsreagálású határvédelmi csapatainak égei-tengeri bevetése több mint egymillió irreguláris bevándorló felderítéséhez, és több mint 900 migránscsempészettel gyanúsított személy feltartóztatásához járult hozzá. Az EU közvetlenül is fellép a migránscsempészet ellen. A Földközi-tenger déli és középső térségében az EUNAVFOR MED Sophia művelet sikeresen eljutott abba a szakaszba, amelyben a nyílt tengeren a gyaníthatóan embercsempészet vagy emberkereskedelem céljára használt hajók fedélzetére lépnek, a hajót átkutatják, lefoglalják és átirányítják. A művelet eddig több mint 9 000 ember életét mentette meg, és készen áll a fellépés Líbia felségvizeire való kiterjesztésére – amennyiben azt a líbiai intézményi és politikai körülmények is lehetővé teszik. Az uniós ügynökségek – az Europol, a Frontex és az Eurojust – a migránscsempészet kezelése érdekében bővítették kapacitásaikat: javították a koordinációt, további erőforrásokat bocsátottak rendelkezésre és állandó jelenlétet biztosítanak a nyomásnak kitett tagállamokban. Ennek részeként az uniós fogadóállomásokon helyszíni információkat gyűjtenek, ezáltal hozzájárulva a nemzeti hatóságok információgyűjtéséhez és a nyomozások indításához. 2015-ben a migránscsempészethez köthető 10 735 új gyanúsítottal bővült az Europol adatbázisa, amely jelenleg több mint 38 600 gyanúsítottra vonatkozóan tartalmaz hírszerzési adatokat. Az Europol hamarosan, február 22-én működésbe helyezi a Migránscsempészet Elleni Küzdelem Európai Központját, a migránscsempészettel foglalkozó uniós információs platformot. Görögország és Olaszország határozott és célirányos uniós támogatással megkezdte – és egyes esetekben be is fejezte – az uniós fogadóállomások létrehozását, hogy biztosítsa a szabálytalanul az EU külső határaira érkező harmadik országbeli állampolgárok előszűrését, azonosítását és ujjnyomatvételét. A regisztrálás az első kulcsfontosságú lépés az áramlások ellenőrzése és kezelése tekintetében. Az uniós fogadóállomások biztosítják, hogy a hét minden napján, napi 24 órában határőrizeti szakemberekből álló integrált csapatok tevékenykedjenek a kijelölt létesítményekben. A külső határra érkező minden egyes személyt regisztrálni kell, ujjnyomatot kell tőle venni, és okmányait a nemzeti és nemzetközi biztonsági adatbázisok segítségével ellenőrizni kell. Ezt követően a szabálytalanul érkező harmadik országbeli állampolgárok esetében három lehetőség alkalmazható: a nemzeti menekültügyi rendszer, az európai áthelyezési rendszer vagy a visszatérési rendszer eljárásait kell megindítani. Azon migránsok aránya, akiknek ujjnyomatai bekerültek az Eurodacba, 2015. szeptember és 2016. január között Görögországban 8 %-ról 78 %-ra, Olaszországban pedig 36 %-ról 87 %-ra nőtt. Az uniós fogadóállomások egyre szélesebb körű működésének köszönhetően az adatok további javulására lehet számítani. A Bizottság mindkét tagállamban állandó jelenlétet tart fenn, kifejezetten a nemzeti hatóságok munkájának támogatása céljából. A fogadóállomásokra csupán a Frontex 518 és az EASO 21 szakemberét helyezték ki, ami lényegesen elmarad a szükségletektől. A tagállamok ennél jobb eredményeket értek el a gyorsreagálású csapatok mozgósításában.

A Bizottság minden korábbinál nagyobb, több mint 10 milliárd EUR összegű uniós költségvetési támogatást mozgósított a menekültügyi válság kezelésére. A szükséghelyzeti finanszírozás bővítése nyomán például 174 millió EUR állt rendelkezésre 2015-ben; ennek folyósítása rövid időn belül megtörtént, és a támogatást az év végére teljes mértékben felhasználták. 2016-ban 161 millió EUR-t tettek hasonló módon elérhetővé. Görögország mintegy 146 millió EUR szükséghelyzeti finanszírozásban részesült. Az uniós segítségnyújtás másik kulcseleme az áthelyezés. A meglévő jogi keret és struktúrák legfeljebb 160 000 egyértelműen nemzetközi védelemre szoruló személy más tagállamokba történő szükséghelyzeti áthelyezését teszik lehetővé. Az uniós költségvetés 640 millió EUR-val támogatta az áthelyezést. A haladás üteme azonban messze elmarad a kívánatostól (lásd az áthelyezésről szóló szakaszt és a 4. mellékletet). A Svédország által tapasztalt súlyos migrációs nyomásra és rendkívüli nehézségekre tekintettel a Bizottság decemberben javaslatot tett Svédország áthelyezési kötelezettségeinek ideiglenes felfüggesztésére. Ehhez hasonlóan a Bizottság nemrégiben Ausztria áthelyezési kötelezettségeinek felfüggesztését javasolta. A Bizottság decemberben 80 millió EUR-s programot hagyott jóvá a migránsok és menekültek görögországi elszállásolását biztosító befogadási kapacitás létrehozása érdekében. A kitűzött cél 50 000 további férőhely megteremtése, ami magában foglalja az ENSZ Menekültügyi Főbiztosának Hivatala (UNHCR) által működtetett, a menedékkérők számára egy utalványrendszer keretében 20 000 férőhelyet biztosító hálózatot, valamint az uniós fogadóállomásokon 7 000 férőhely kialakításának támogatását. Az utalványrendszer keretében jelenleg 14 950 férőhely áll rendelkezésre. A Bizottság a menedékkérők jogairól és kötelezettségeiről való hatékony tájékoztatás kialakítása és végrehajtása céljából létrehozta a migránsok tájékoztatására vonatkozó stratégiával foglalkozó munkacsoportot. Fontos, hogy az emberek tisztában legyenek azzal, hogy joguk van menedékkérelmet benyújtani, azt viszont nem választhatják meg, hogy mely tagállamban, továbbá kellően tájékozottaknak kell lenniük az áthelyezési programmal kapcsolatban. A menekültügyi és áthelyezési tájékoztató anyagok első, 14 nyelven elérhető csomagját jelenleg az EASO az uniós fogadóállomásokon használja. Szolidaritás és felelősségvállalás Öt ország már részesült az uniós polgári védelmi mechanizmus keretében nyújtott támogatásban, további négy ország – Szerbia, Szlovénia, Horvátország és Görögország – támogatás iránti kérelme pedig elbírálás alatt áll. Összesen 15 ország ajánlott fel segítségnyújtást, többek között sátrak, alváshoz szükséges eszközök, egyéni védőeszközök, fűtőtestek, generátorok és világítóberendezések formájában. A Bizottság pénzügyileg támogatja a részt vevő államok által felajánlott segélyek szállítását, és ösztönzi a szállítás és a logisztika átfogó koordinációját. A Bizottság nemrégiben növelte az általa nyújtott finanszírozást, amely jelenleg a segélyek szállítási költségének 85 %-át fedezi, ám még mindig vannak függőben lévő tagállami kérelmek (amint az a 9. mellékletből kiderül). A Juncker elnök által összehívott, a nyugat-balkáni útvonal menti menekültáramlásokkal foglalkozó vezetői találkozón elfogadott 17 pontból álló terv nyomon követése érdekében a Bizottság heti szintű találkozókat szervezett. Abban az időszakban, amikor a kommunikáció csaknem összeomlott, ez a koordináció meghatározó szerepet játszott azon kockázat csökkentésében, hogy egy ország egy másik országra is kiható, váratlan lépéseket tegyen. Az intézkedés közvetlen támogatást élvezett. A Bizottság 10 millió EUR-t irányozott elő Szerbia és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság számára, hogy migrációkezelési operatív kapacitásaik bővítése révén tényleges gyakorlati előrelépést érjenek el. Ehhez társul 22 millió EUR összegű humanitárius segély. II.2. Külső dimenzió A migráció külső és belső dimenziója szorosan összefonódik. Az uniós fellépés egyrészt az intenzív migrációs áramlások kiváltó okaira – az áramlást létrehozó és az áramlást elősegítő okokra egyaránt – összpontosult, másrészt pedig arra, hogy a menekültek hazájukhoz közelebb részesüljenek támogatásban, hogy ne kelljen megtenniük az Európába vezető veszélyes utat. Az EU emellett kiemelt figyelmet szentelt a származási és tranzit harmadik országokkal a migrációkezelés terén folytatott együttműködés javításának, az érintett országok Unióval és uniós tagállamokkal fennálló kétoldalú partnerségeinek meghatározó részeként.

A szíriai és a líbiai válság megoldását, valamint a Dáis jelentette fenyegetés leküzdését célzó diplomáciai erőfeszítések az áramlások létrejöttének okaira összpontosulnak, és céljuk egy stabil környezet megteremtése, ahová a menekültek vissza tudnak térni. Ennek az erőfeszítésnek világszinten kell megvalósulnia. Líbia esetében az EU politikai, pénzügyi és logisztikai támogatást nyújtott a politikai és biztonsági válság megszüntetésére irányuló ENSZ-tevékenységhez. Az elmúlt hónapokban lényeges előrelépés történt, amit a líbiai politikai megállapodás decemberi aláírása fémjelez. Az előrelépés ugyanakkor törékeny, és az elért eredményeket gyorsan meg kell szilárdítani, hogy a megfelelő hatáskörökkel rendelkező nemzeti egységkormány képes legyen úrrá lenni a Líbia előtt álló veszélyeken és kihívásokon. A decemberben aláírt megállapodást egy olyan nemzeti egységkormánynak kell nyomon követnie, amely képes kezelni az ország előtt álló veszélyeket és kihívásokat. Az EU 100 millió EUR-s támogatási csomaggal kívánja segíteni a jövőbeli kormány munkáját. Szíria tekintetében az EU a humanitárius és fejlesztési segélyek legnagyobb donora, és kulcsfontosságú szerepet játszott – és továbbra is játszik – a Szíriát támogató nemzetközi csoport létrehozásában és tevékenységében, ideértve a Szírián belüli párbeszéd és a politikai átalakulás menetrendjét meghatározó ENSZ BT-határozat egyhangú elfogadásához vezető munkát. Mivel Szíria északi részén ismét felélénkültek a harcok, meg kell duplázni a diplomáciai erőfeszítéseket. Az EU különféle válaszintézkedéseket hozott a szíriai válság súlyos következményeinek kezelésére. A Szíriának és a szomszédos fogadó országoknak nyújtott humanitárius segélyt illetően az uniós költségvetésből folyósított hozzájárulás összértéke 2015-ben meghaladta a 400 millió EUR-t – ez a több mint 5 milliárd EUR-s humanitárius, fejlesztési és stabilizációs segély biztosítására vonatkozó átfogó uniós kötelezettségvállalás része. A segítségnyújtás kiterjedt a még Szíriában tartózkodó szíriaiak közvetlen támogatására csakúgy, mint azon országok megsegítésére, ahová lakosságarányosan a legtöbb szíriai polgár menekült. Az EU több mint 160 millió EUR-t fordított a Szírián belüli mentési műveletekre, többek között az egészségügyi ellátás, a védelem, a vízellátás és csatornázás, az élelmiszerellátás és az elszállásolás területén, emellett a Libanonban 97 millió EUR-t, Jordániában 58 millió EUR-t és Törökországban 35 millió EUR-t fordított az ott tartózkodó menekültek támogatására. A szíriai válság kezelésére szolgáló uniós regionális alap rendkívül rugalmas és hatékony eszköznek bizonyul az uniós és tagállami segítségnyújtás összevonása és becsatornázása terén. Eddig 654 millió EUR-t sikerült mozgósítania, bár a nemzeti hozzájárulások még nem teljesítették az uniós költségvetési hozzájárulással azonos szint elérésére vonatkozó célkitűzést . Az alap legfeljebb 1,5 millió szíriai menekültnek, valamint a túlterhelt libanoni, törökországi, jordániai és iraki befogadó közösségeknek biztosít támogatást az alapfokú oktatás és a gyermekvédelem biztosítása, az egészségügyi ellátáshoz való jobb hozzáférés, a korszerűbb vízellátás és csatornázás, valamint a gazdasági lehetőségek és a társadalmi befogadás előmozdítása révén. A „Segítségnyújtás Szíriának és a térségnek” című, múlt heti londoni konferencián tett bejelentésnek megfelelően a szíriai válság kezeléséhez való uniós hozzájárulás 2016-ban eléri az 1,115 milliárd EUR-t. A Bizottság lépéseket tesz annak érdekében, hogy az uniós hozzájárulás mértéke 2017-ben is változatlan maradjon. A konferencián a Bizottság vezető szerepet vállalt a nemzetközi válaszintézkedések terén, és javaslatot tett egy Jordániával, illetve Libanonnal kötendő paktum kidolgozására. Olyan átfogó csomagokról lenne szó, amelyek az uniós kompetenciák széles körét érintő szakpolitikai intézkedéseket – így például kereskedelmi kedvezményeket – foglalnak magukban. A 2015 novemberében tartott, migrációval foglalkozó vallettai csúcstalálkozón európai és afrikai állam-, illetve kormányfők tárgyaltak a migrációval kapcsolatos együttműködés származási, tranzit- és célországok közötti megerősítéséről. A találkozón nyomatékosították, hogy fokozott szerepvállalásra van szükség az Európába irányuló irreguláris migráció felszámolása és a migrációs kérdések fejlesztési együttműködésbe való beágyazása érdekében. A résztvevők megállapodtak a 2016 végéig végrehajtandó konkrét intézkedésekről is. Az EU létrehozta az Afrikával foglalkozó szükséghelyzeti alapot, amely a stabilitással, az irreguláris migráció és a lakóhelyelhagyás kiváltó okaival, valamint a származási és tranzitországokkal a migráció terén folytatott együttműködéssel foglalkozik. Az alap finanszírozási szintje megközelíti az 1,9 milliárd EUR-t, de ebben az esetben is igaz, hogy az unióssal azonos mértékű nemzeti finanszírozásra vonatkozó cél messze nem teljesül: a nemzeti hozzájárulások összértéke a 82 millió EUR-t sem éri el. Eddig már 350 millió EUR-t meghaladó összértékű projektekről született megállapodás, többek között a munkahelyteremtés, a migráció jobb kezelése és a biztonság fokozása terén. Az EU ezen túlmenően változatlanul támogatja a menekülteket és a belső menekülteket Líbiában. A főképviselő/alelnök és a Bizottság diplomáciai szinten is kezdeményezéseket indított annak érdekében, hogy a migrációt és a biztonságot is kétoldalú politikai prioritásként kezeljék az afrikai országokkal fennálló kapcsolatokban. Az EU–Törökország közös cselekvési terv érdemi előrelépést jelent a Törökországban átmeneti védelem alatt álló szíriaiak támogatását célzó együttműködés, valamint a szíriai helyzet miatt kialakult válság megoldására irányuló migrációkezelés szempontjából (lásd alább a Törökországgal folytatott együttműködésről szóló szakaszt). Az EU és tagállamai szorosabbra fűzik a Törökországgal folytatott együttműködést, és számottevően megerősítik politikai és pénzügyi szerepvállalásukat. A közös felelősségvállalást tükröző kulcsfontosságú uniós hozzájárulás a Bizottság által 2015. november 24-én létrehozott törökországi menekülteket támogató eszköz, amelynek finanszírozásáról a tagállamok 2016. február 3-án állapodtak meg. Az új eszköz összevonja az uniós és tagállami költségvetésekből rendelkezésre álló forrásokat, hogy átfogó és összehangolt segítségnyújtási csomaggal támogassa a Törökországban tartózkodó 2 millió szíriai menekültet. Az eszköz 2016–2017 között 3 milliárd EUR értékű támogatást tesz lehetővé. III. A KÖVETKEZŐ HETEK ÉS HÓNAPOK KIEMELT INTÉZKEDÉSEI A migráns- és menekültáramlások jelentette rendkívüli nyomás komoly kihívás elé állította az uniós migrációkezelést. A határigazgatás és a menekültügyi eljárások nem tudtak megbirkózni az első belépési pontokon kialakult helyzettel. Olyan menekült- és migrációs áramlás bontakozott ki, ami egyértelműen ellentmond az uniós menekültügyi rendszer alapszabályainak. Maguk a menekültek igyekeztek eljutni a kívánt célországba, míg az uniós szabályok szerint az elsőként elért uniós tagállamban kellene védelemért folyamodniuk. A migrációs útvonalak mentén található országok pedig ahelyett, hogy teljesítették volna a menedékjog iránti kérelmek elbírálásával kapcsolatos feladataikat, egyre inkább csak tranzitországként tekintettek magukra. Mindennek eredményeként összeomlott a szabályok alkalmazása, és a három fő céltagállam aránytalan és fenntarthatatlan nyomás alá került. Egyúttal sokkal nehezebbé vált az áthelyezési mechanizmus beindítása is. E körülmények között a rend helyreállításához gyors és összehangolt európai fellépésre van szükség mind a legsürgetőbb hiányosságok orvoslása, mind a migránsok nagymértékű beáramlásának megfékezése terén. III.1. A legnagyobb nyomásnak kitett tagállamok helyzetének stabilizálása Egyértelműen intézkedésekre van szükség az azon tagállamokra nehezedő óriási nyomás enyhítése érdekében, amelyekben a menekültek és migránsok túlnyomó része először lép az EU területére – ehhez minden tagállam támogatására szükség van, és kiemelt figyelmet kell fordítani a Görögországnak és Olaszországnak történő segítségnyújtásra. Az uniós fogadóállomásokon alapuló koncepció lehetővé teszi a legnagyobb nyomásnak kitett helyszínekre való összpontosítást. Az uniós fogadóállomások rendet és megfelelő eljárásokat biztosítottak egy olyan helyzet közepette, amikor az érkezők száma soha nem tapasztalt magasságokba szökött. Noha a fogadóállomások szeptemberi indulása óta már hat hónap eltelt, a haladás sokkal lassabb annál, mint amit a kihívás mértéke megkövetelne. Jelenleg mindössze három uniós fogadóállomás működik teljes körűen. Az uniós fogadóállomások működésének kiterjesztése kulcsfontosságú feladat. Valamennyi fogadóállomás kiépítését sürgősen be kell fejezni, különben nagy a kockázata, hogy a nyomás egész egyszerűen a leggyengébb pontokra fog áthelyeződni. Az elkövetkező napokban fel kell gyorsítani a folyamatot, hogy az uniós fogadóállomások teljesen elkészüljenek és haladéktalanul működésbe lépjenek. Ez azt jelenti, hogy a helyszínen dolgozó uniós és nemzeti tisztviselők segítségével orvosolni kell az infrastruktúra, a személyzet, valamint az uniós fogadóállomások és a migrációs rendszer többi eleme közötti kapcsolat terén mutatkozó hiányosságokat. Az érkezők regisztrálására, azonosítására, ujjnyomatvételére és biztonsági előszűrésére vonatkozó szabályokat hatékonyan és következetesen kell alkalmazni. Elengedhetetlen, hogy a tagállamok a Frontex és az EASO felhívásainak eleget téve rendelkezésre bocsássák a szükséges szakembereket. Görögország esetében ez a munka felgyorsítását és a hiányosságok még eltökéltebb kezelését követeli meg. Az uniós fogadóállomások létrehozása lassú folyamat, mivel kiépítésüket a nulláról kellett kezdeni, és hiányosságok merültek fel az infrastruktúra, a személyzet és a koordináció terén. Jelenleg csupán egyetlen uniós fogadóállomás tekinthető teljes körűen működőnek, ugyanakkor több fogadóállomás hamarosan elkészül . A Bizottsággal folytatott szoros párbeszédet követően a görög kormány nemrégiben bejelentette, hogy a fegyveres erők segítségét is igénybe fogja venni annak érdekében, hogy az uniós fogadóállomások az Európai Tanács februári ülésének idején már teljes körűen működjenek. Ez magában foglalja az építkezési munkálatok befejezését, az alapvető szolgáltatások biztosítását és a szükséges személyzet munkába állítását. A humanitárius szükségletek kielégítése és a beáramlás jobb kezelése érdekében bővíteni kell a befogadási kapacitásokat – már rendelkezésre áll a Nyugat-Balkánnal foglalkozó vezetői találkozón elfogadott 50 000 férőhelyes célkitűzés mihamarabbi teljesítését elősegítő uniós finanszírozás. A folyamat valamennyi szakaszában egységesített eljárásokat kell alkalmazni, és be kell fejezni az Eurodac ujjnyomatszkennerek telepítését. Az uniós támogatásban nem lehetnek hézagok: az ügynökségeknek minden egyes szigeten jelen kell lenniük.

Az Olaszországba érkezők száma a tél beállta miatt csökkent, ám az időjárási körülmények javulásával ugrásszerű növekedés várható, ezért meg kell tenni a megfelelő előkészületeket . Olaszországban csak két uniós fogadóállomás működik teljes körűen. Két további fogadóállomás felújítása és üzembe helyezése folyamatban van. Az utolsó két uniós fogadóállomás elhúzódó befejezése azzal áll összefüggésben, hogy az egyik helyszín jelenleg áthelyezési központként működik, a másik helyszínen pedig adminisztratív problémák merültek fel a kikötői hatóságokkal. Szükség esetén más helyszínek igénybevételét is mérlegelni kell, ha más módon nem biztosítható elegendő kapacitás az elkövetkező hetekben. További lépésekre van szükség a hiányosságok megszüntetése és a hatékonyság fokozása érdekében, többek között a jobb orvosi ellátás, a tengeren megmentett migránsok partra szállításának szorosabb összehangolása és a biztonsági ellenőrzésekre használt adatbázisok teljes körű összekapcsoltsága terén. A Bizottság készen áll egy innovatív – a Frontex és az EASO szakembereiből álló – mobil fogadóállomási csoport megszervezésére, amely Szicília keleti részén segítené azon migránsok azonosítását, ujjnyomatvételét és tájékoztatását, akiket nem tudnak a kijelölt uniós fogadóállomások kikötőibe szállítani. A csoport tevékenysége így hozzájárulna a migránsok ujjlenyomatvétele és regisztrálása terén az uniós fogadóállomásokon kívül mutatkozó hiányosságok kezeléséhez. A szárazfölddel való kapcsolat fontos annak biztosítása szempontjából, hogy a visszatérés vagy további menekültügyi eljárások előtt álló migránsok se kerüljenek ki a rendszerből. Mind az olasz, mind a görög uniós fogadóállomások tekintetében nélkülözhetetlen elem a biztonsági intézkedések megerősítése. A kiadott dokumentumok következetességét illetően problémák mutatkoznak, és a helyzet a kényes pontok – például a fogadóállomásokról a belső területekre való transzfer – vonatkozásában még rosszabb. Görögországban biztonsági elemekkel látják el a regisztráláskor kiadott okmányt, ami kulcsfontosságú az okmányok elcserélésének vagy hamisításának megelőzése szempontjából. Következetes ellenőrzéseket kell végezni az Interpol és az Unió biztonsági és okmány-ellenőrzési adatbázisai – különösen a Schengeni Információs Rendszer – felhasználásával, és az európai adatbázisokat a Frontexhez kiküldött határőrök számára is hozzáférhetővé kell tenni. A biztonsági adatbázisok révén végzett következetes ellenőrzések nem csupán az uniós jogi előírások miatt szükségesek, hanem a nagyon is valós terrorfenyegetettség tükrében is kulcsfontosságúak. Görögország és Olaszország egyaránt szembesült azzal a problémával, hogy a migránsok megtagadták az ujjnyomatvételt. Mihamarabb módosítani kell a nemzeti jogszabályokat és minden gyakorlati lépést meg kell tenni annak biztosítása érdekében, hogy minden migránstól – végső lehetőségként akár arányos kényszer alkalmazásával – ujjnyomatot vegyenek, és elkerüljék a nem azonosított és nem regisztrált migránsok másodlagos mozgásait. Már történtek előrelépések, ezeket azonban fel kell gyorsítani, hogy az Európai Tanács márciusi üléséig 100 %-ossá váljon az uniós területre lépők azonosítása és regisztrálása. Ezzel egyidejűleg biztosítani kell a migránscsempészet céljából úti és személyazonosító okmányokat hamisító bűnözők elleni hathatós nyomozást és vádemelést. Az uniós fogadóállomási rendszer központi eleme, hogy egy azonosítási eljárás és a kérelmek előszűrése révén segít meghatározni, ki szorul nemzetközi védelemre és ki nem. Az Uniónak és ügynökségeinek továbbra is készen kell állniuk arra, hogy minden lehetséges módon elősegítsék ennek végrehajtását. Ebben a tekintetben kiemelkedő jelentőséggel bírnak a visszatérési rendszerrel fennálló kapcsolatok. Február 1-jén a Frontex új, mindenekelőtt Görögországra, Olaszországra és Bulgáriára összpontosuló visszatérés-támogatási programot indított, amely széles körű és rugalmas segítségnyújtást irányoz elő. Görögország korábban már elért bizonyos eredményeket e területen: 2013-ban 59 %-os visszatérési arányt ért el, ami meghaladta az uniós átlagot. Most fokozott erőfeszítéseket kell tenni a folyamat felgyorsítása érdekében. Görögországnak haladéktalanul kiutasítási határozatot kell hoznia a területére szabálytalanul belépő migránsok tekintetében, amennyiben azok nem kérnek menedékjogot vagy nem jogosultak menedékre. Lehetőség szerint gyorsított eljárás keretében kell intézkednie a migránsok visszatéréséről, és gondoskodnia kell arról is, hogy az eljárás során valamennyi migráns a hatóságok ellenőrzése alatt maradjon. Ehhez azt is meg kell akadályozni – akár őrizetbe vétel útján –, hogy az irreguláris migránsok még a visszatérés előtt elszökjenek. Olaszország szintén nehézségeket tapasztalt a hatékony visszatérés biztosítása kapcsán. Előrelépést könyvelhet el az új önkéntes visszatérési program terén, amely várhatóan rövid időn belül életbe lép, továbbá az ország a visszafogadás érdekében is erőfeszítéseket tesz: eredményesen alkalmazza a gyorsított eljárásokat a visszautasítási határozatok kiadása, illetve az irreguláris migránsok egyes afrikai országokba való visszafogadása érdekében. Mindazonáltal továbbra is problémát jelent, hogy sok irreguláris migráns elszökik az eljárások lezárulása előtt. A rendelkezésre álló őrizeti kapacitás korlátozott, és a visszatérés előtti idegenrendészeti őrizet időtartama nem lépheti túl a 90 napot – mindkét kérdést sürgősen kezelni kell. Az EU és ügynökségei változatlanul támogatják az olasz hatóságokat ezen nehézségek áthidalásában. A Görögországba irányuló, dublini rendszer keretében történő átadás helyreállítása A közös európai menekültügyi rendszer működésének elengedhetetlen feltétele, hogy a közösen elfogadott uniós szabályokkal összhangban valóban vissza lehessen küldeni a menedékkérőket az Unióba való első belépésük szerinti országba („a dublini rendszer keretében történő átadás”). Októberben a Bizottság emlékeztetett rá, hogy a tagállamok 2010–2011 óta nem képesek végrehajtani a Görögországba irányuló, dublini rendszer keretében történő átadást. Az Emberi Jogok Európai Bírósága és az Európai Unió Bírósága olyan területeken mutatott rá rendszerszintű hiányosságokra, mint például a menekültügyi rendszerhez való teljes körű hozzáférés és a befogadási kapacitás biztosítása és minősége. Az átadás újraindításáról való döntéshozatal a tagállami hatóságok felelőssége, a tagállami bíróságok és az Európai Unió Bíróságának felügyelete mellett. Történt ugyan előrelépés, ám a befogadási kapacitás és feltételek, a menekültügyi eljárásokhoz való hozzáférés, a fellebbezés és a jogi segítségnyújtás terén továbbra is hiányosságok tapasztalhatók. Ennek megfelelően a Bizottság a mai napon ajánlást fogad el, amelyben felsorolja a Görögország dublini rendszerbe való visszatéréséhez szükséges konkrét intézkedéseket. A Görögország által a javasolt fellépések végrehajtása terén elért haladásról készített jelentések és egyéb források – például az Európa Tanács Miniszteri Bizottságának az ítéletek végrehajtásáról szóló jelentése, illetve az UNHCR jelentései – is elősegítik majd annak értékelését, hogy a körülmények lehetővé teszik-e a tagállamok számára a Görögországba irányuló, dublini rendszer keretében történő átadás folytatását, szem előtt tartva, hogy az átadás nagyságrendjének és az átadni kívánt személyek kategóriájának összhangban kell állnia a konkrétan elért előrelépésekkel. A legfontosabb következő lépések: Görögországnak és Olaszországnak az EU maradéktalan támogatásával a lehető legrövidebb időn belül valamennyi helyszínen biztosítania kell az uniós fogadóállomások teljes körű működését; A többi tagállamnak sürgősen ki kell elégítenie a Frontex és az EASO szakemberigényének még fennmaradó részét; Görögországnak és Olaszországnak fokoznia kell erőfeszítéseit a hatékony visszatérés helyreállítása és az irreguláris migránsok visszatérés előtti elszökésének megakadályozása érdekében; Görögországnak végre kell hajtania a Bizottság mai ajánlásában foglalt intézkedéseket, lehetővé téve a dublini rendszer keretében eseti alapon történő átadás újraindítását a haladás függvényében. III.2. Az áthelyezés végrehajtása A Tanács által elfogadott két kötelező jogi erejű áthelyezési határozat annak elismeréseként született, hogy sürgős segítséget kell nyújtani Görögországnak és Olaszországnak a kialakult szükséghelyzetben. Az áthelyezés a legnagyobb nyomásnak kitett tagállamok terheinek enyhítésére és a migrációkezelés rendjének visszaállítására szolgáló alapvető eszköz. Hatékony együttműködést tesz szükségessé az áthelyező országok és a befogadó tagállamok között. Mindenekelőtt meghatározó jelentőségű, hogy Görögország és Olaszország kötelezettséget vállaljon a rendezett és alapos regisztrálásra és előszűrésre. E két tagállamban folyamatban van az áthelyezendő személyek azonosítását, továbbutalását, regisztrálását és átadását, valamint a távozás előtti egészségügyi és biztonsági előszűrését célzó rendszer kialakítása.

A menedékkérőknek tisztában kell lenniük azzal, hogy az áthelyezés nagyobb biztonságot jelent számukra, mint a helyi menekültügyi rendszer elől való szökés, és a hatóságok meg fogják akadályozni a tetszés szerinti tagállamba való szabálytalan továbbutazásukat. Ami Görögországot illeti, ehhez – az uniós támogatást és segítségnyújtást igénybe véve – javítani kell a Görögország és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság közötti határ ellenőrzését, mindenekelőtt az EU területére szabálytalanul belépő személyek regisztrálásának biztosítása, továbbá az Európai Unióban való tartózkodásra jogosulatlan személyek hatékony azonosítása és visszatérése érdekében. Szintén döntő jelentőségű, hogy a más tagállamokba irányuló másodlagos mozgásokat szankcionálják, és az érintett személyeket visszaküldjék az áthelyezési céltagállamba. A legfontosabb tényező azonban változatlanul az, hogy a tagállamokban megvan-e az áthelyezési rendszer megfelelő működéséhez szükséges politikai akarat. Noha az áthelyezendő személyek száma egyre emelkedik, a tagállamok által eddig hivatalosan felajánlott férőhelyek száma alig haladja meg a 2 000-et, és mindössze tizenkét tagállam fogadott be áthelyezett személyeket. A február 8-i adatok szerint Görögországból mindössze 218 személyt, Olaszországból pedig 279 személyt helyeztek át. Öt tagállam egyáltalán nem bocsátott rendelkezésre áthelyezés céljából igénybe vehető férőhelyeket. Az áthelyezés lassú üteme különböző tényezőknek tudható be, amelyek közé tartozik a kijelölt kapcsolattartó pontok hiánya (a kapcsolattartó pontok feladata az egészségügyi és biztonsági ellenőrzések elvégzése – a tagállamok kizárólag ez alapján utasíthatják vissza egy áthelyezendő személy befogadását), valamint a fogadó tagállamokban az érkezők befogadását lehetővé tevő kapacitás hiánya. Meg kell szüntetni az áthelyezési céltagállamok azon gyakorlatát, hogy késedelmesen és ellehetetlenítő preferenciákat alkalmazva tüntetik fel és jelentik be a rendelkezésre álló férőhelyeket. A Bizottság ezért ma írásban emlékeztette a tagállamokat a két határozat értelmében teljesítendő kötelezettségeikre, és a sürgős segítségnyújtásra vonatkozó világos célkitűzés elérése érdekében felkérte őket a végrehajtás felgyorsítására. A nyugat-balkáni útvonal menti határellenőrzés szigorításával párhuzamosan a határozatok által enyhíteni kívánt nyomás fokozódása várható, így még nagyobb mértékű szolidaritást kell tanúsítani. A legfontosabb következő lépések: A tagállamoknak teljesíteniük kell kötelezettségvállalásaikat az áthelyezési határozatok gyorsított ütemű végrehajtása révén. A tagállamoknak és az uniós ügynökségeknek (Frontex, EASO) támogatniuk kell Görögországot a Görögország és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság közötti határ ellenőrzésének javításában, mindenekelőtt az EU területére szabálytalanul belépő személyek regisztrálásának biztosítása, továbbá az Európai Unióban való tartózkodásra jogosulatlan személyek hatékony azonosítása és visszatérése érdekében. III.3. Erős határok Az uniós külső határok kezelése felelősséggel jár. A határt szabálytalanul átlépő személyek számára biztosítani kell a nemzetközi védelem iránti kérelem benyújtásának lehetőségét. Amennyiben élnek ezzel a lehetőséggel, a belépés szerinti első tagállamnak – a nemzetközi jogban és az uniós jogban foglalt követelményeknek megfelelően – biztosítania kell a nemzeti menekültügyi eljárásokhoz való hozzáférést. Amennyiben nem kérnek menedékjogot, a belépés szerinti tagállam megtagadhatja a beléptetést, és kívánatos, hogy így is tegyen. A határ-ellenőrzési felelősség a határokra érkező migránsok kötelességeinek tükörképe – ezen alapul „a jogok feltétele a regisztráció” megközelítés. A harmadik országbeli polgároknak teljesíteniük kell a Schengeni határ-ellenőrzési kódexben rögzített beutazási feltételeket, többek között érvényes úti okmánnyal kell rendelkezniük . A tagállamoknak megfelelő intézkedésekkel kell biztosítaniuk, hogy a menedékkérőként a területükön való tartózkodásra jogosult személyek ne szökjenek el a menedékjog iránti kérelem értékelése és elbírálása elől. Egyértelművé kell tenni, hogy a belépés nem engedélyezhető azon az alapon, hogy egy személy a menedékkérelmének másik tagállamban való benyújtása érdekében kíván áthaladni a tagállamon. A nemzetközi menekültügyi jogban elismert és az uniós tagállamok, valamint a nyugat-balkáni országok által is tiszteletben tartott, a tisztességes menekültügyi eljárásokhoz való hozzáférésre vonatkozó jog nem szolgálhat ürügyként arra, hogy a menedékkérők tetszésük szerint válasszák ki, melyik országban nyújtják be menedékjog iránti kérelmüket. Ez azonban az elmúlt hónapokban tendenciaként is megfigyelhető a nyugat-balkáni útvonalon történő határellenőrzések tekintetében. Több, rendkívüli nyomásnak kitett ország – köztük uniós tagállamok – csupán tranzitországként tekintett magára, csekély és igen rövid távú befogadási kapacitást hozott létre, és egyes esetekben az egyik határról a másikra szállította a migránsokat. A nyugat-balkáni útvonal mentén fekvő országok közötti együttműködés továbbra sem kielégítő. Rendszeresen előfordulnak olyan esetek, hogy egy ország egyoldalú döntése dominóhatást vált ki az útvonal menti következő országok határain. Ennek eredményeként alakult ki az a hozzáállás, hogy a beléptetést az állampolgárság vagy a menedékjog iránti kérelem szándékolt benyújtása szerinti ország alapján megtagadják. Ez a szemlélet nem jelent strukturális megoldást az Európai Unió előtt álló kihívásra. A Bizottság ezért folyamatosan hangsúlyozza a migránsok regisztrálásának, a határok rezilienciájának és a befogadási kapacitás bővítésének jelentőségét. A helyzet rendezése felé vezető első lépés annak belátása, hogy össze kell hangolni az intézkedéseket, így elkerülve a felelősség áthárítását, a szomszédos országok közötti feszültségeket, és megelőzve, hogy a migránsok tömegesen az útvonalon rekedjenek. Ennek ki kell terjednie a korai előrejelzésre és az átláthatóság biztosítására. Második lépésként viszont most helyre kell állítani a rendszert, és kizárólag azon személyek belépését kell engedélyezni, akik a dublini rendszer szerinti illetékes tagállam nemzeti menekültügyi rendszerében menedékjogért folyamodnak. Természetesen annak ismeretében, hogy a menekültek és migránsok már áthaladtak egy tagállamon, lazult a tagállamok szabálykövető magatartása; mindazonáltal e norma helyreállítását kell célul kitűzni. Ugyanakkor a nyugat-balkáni útvonal mentén az utóbbi időben egyértelmű tendencia rajzolódik ki: fokozatosan szigorítják a határellenőrzést, ami – ha a migránsok beáramlása továbbra sem csökken – a határok lezárásához vezethet. Ezért tehát feltétlenül fel kell gyorsítani a Nyugat-Balkánnal foglalkozó vezetői megbeszélésen vállalt kötelezettségek teljesítését, és biztosítani kell az egyes országok által hozott döntések koordinációját és adott esetben az uniós jogi kerettel való összhangját.

Ebben az összefüggésben Görögországtól elvárják, hogy a Frontex fokozott támogatásával teljes körűen ellenőrizze a Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal közös határát. Az első lépések már megtörténtek: Görögország kérésére kihelyeztek egy kis létszámú Frontex-csapatot. A gyorsreagálású határvédelmi csapat jelenlétét most meg kell erősíteni, és teljes mértékben ki kell aknázni a kirendelt tisztviselők által ellátható feladatok körének bővítése révén. Bár a Frontex közös műveletek közvetlenül Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság területén történő végrehajtására nincs lehetőség, folyamatban van a Frontex általi segítségnyújtás alternatív lehetőségeinek feltérképezése. Az érintett határ északi oldalán végrehajtott bármilyen kiegészítő intézkedésnek uniós keretek között kell megvalósulnia. Az Unió csak biztonságok külső határok megléte esetén lehet képes a belső határellenőrzés nélküli terület fenntartására. A schengeni rendszer nagymértékű rugalmassága lehetővé teszi, hogy a tagállamok megfelelően reagáljanak a változó körülményekre. A szabályok értelmében a tagállamok bizonyos helyzetekben – a belbiztonság vagy a közrend súlyos fenyegetettségére hivatkozva – ideiglenesen visszaállíthatják a határellenőrzést belső határaikon vagy azok bizonyos szakaszain. Mivel egyre nő az Európába érkező migránsok és menekültek száma, a tagállamok a kivételesen alkalmazható végső eszközökhöz folyamodnak: kerítéseket építenek és ideiglenesen visszaállítják a belső határellenőrzést . A Schengeni határ-ellenőrzési kódex a visszaállított határellenőrzés fenntartására vonatkozóan –az intézkedés rendkívüli jellegére tekintettel – időkorlátot szab meg, amelynek meghosszabbítására csak szigorú feltételek teljesülése esetén van lehetőség. A belső határellenőrzést nyolc hónap elteltével meg kell szüntetni, kivéve, ha a Tanács ajánlást tesz a határellenőrzés ennél hosszabb ideig való fenntartására, mivel a schengeni értékelő jelentésben a külső határellenőrzés kapcsán feltárt súlyos hiányosságok továbbra is fennállnak és orvoslásuk nem történt meg, és ez a körülmény veszélyezteti a schengeni térség általános működését, valamint komoly kockázatot jelent a közrendre vagy a belső biztonságra nézve. A külső határellenőrzés szokásos értékelésének részeként 2015 novemberében előre nem bejelentett értékelő látogatásra került sor Görögország külső határán. A tagállamok és a Bizottság szakértőiből álló két csoport a görög tengeri határról (két égei-tengeri sziget) és a görög–török szárazföldi határról készített értékelést. Miután a görög hatóságok lehetőséget kaptak a jelentés megállapításaival kapcsolatos észrevételeik megtételére, a schengeni értékelő bizottság tagállami szakértői elé terjesztették a jelentést, akik kedvezően fogadták azt. A Bizottság február 2-án arra a következtetésre jutott, hogy a feltárt problémák súlyos hiányosságnak minősülnek. A Tanács jelenleg ajánlások kidolgozását mérlegeli e súlyos hiányosságok kezelése érdekében. A Bizottság készen áll arra, hogy a Tanács erre vonatkozó döntését követően megtegye a megfelelő végrehajtási intézkedéseket. A belső határellenőrzés visszaállításával járó költségek A schengeni rendszer védelmi mechanizmusok alkalmazása révén történő stabilizálása elengedhetetlen annak biztosításához, hogy a későbbiekben ismét megszűnhessen minden belső határellenőrzés. Ennek elmulasztása nem csak a szabad határátlépés jelentette óriási előnyöktől fosztaná meg az embereket, hanem jelentős gazdasági költségeket róna a polgárokra és a vállalkozásokra, így aláásva az egységes piacot. A határellenőrzés szisztematikusabb és tartós visszaállítása számottevő terheket róhat elsősorban az uniós határmenti ingázókra, a közúti árufuvarozókra és a közigazgatásokra. Az áruk Unión belüli szabad cseréje az értékét tekintve jelenleg több mint 2 800 milliárd EUR-t, volumenét tekintve pedig 1 700 millió tonnát teszi ki. Becslések szerint a belső határellenőrzés szisztematikus és hosszú távú visszaállítása akár 5 milliárd és 18 milliárd EUR közötti közvetlen költséggel is járhat. A hatások messze túlmutatnának a közlekedési ágazaton: érintenék az árukereskedelem volumenét és értékét, valamint az európai logisztikai ágazat hatékonyságát is, és valószínűleg áremelkedéshez vezetnének. Ezzel egyidejűleg szűkebb korlátok közé szorítanák a munkaerőpiacot, hiszen a schengeni országokban élő munkavállalók 1 %-a külföldön dolgozik, és rájuk is kihatna az ellenőrzés visszaállítása. Amennyiben a szigorúbb ellenőrzés az EU közös vízumpolitikájának szétaprózódásához vezet, az a feltételezések szerint jelentős hatást gyakorolhat az idegenforgalmi ágazatra (10–20 millió EUR között, ami az uniós GDP 0,07–0,14 %-a). Ha olyan folyamat veszi kezdetét, amely veszélyezteti a gazdasági integráció mélységét és a gazdasági és monetáris unió megfelelő működését, a középtávú közvetett költségek nagyságrendekkel meghaladhatják a becsült közvetlen költségeket, mivel az Unión belüli kereskedelemre, beruházásokra és mobilitásra gyakorolt hatás minden eddigit felülmúlna. Fenntartható megoldás a külső határon 2015 decemberében a Bizottság elfogadta a határellenőrzésről szóló csomagot, amely – a schengeni térségen belüli szabad mozgás elvét megőrizve – a jobb migrációkezelést és az uniós biztonságot fenyegető tényezők elhárítását célozza. A csomag középpontjában a Bizottság által 2015. december 15-én előterjesztett, az Európai Határ- és Parti Őrségről szóló javaslat áll. A javaslat egy olyan közös rendszer létrehozására irányul, amely számottevően javítaná a külső határellenőrzés hatékonyságát, gyorsabban azonosítaná a hiányosságokat, és világos, operatív intézkedéseket határozna meg azok kezelésére . A Frontexnek a lehető legrövidebb időn belül át kell alakulnia Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökséggé, amely új feladatokkal és hatáskörökkel, valamint saját forrásokkal rendelkezik – ez lehetővé teszi, hogy sürgős fellépés szüksége esetén operatív beavatkozásokat hajtson végre a külső határokon. A Frontex jelenlegi személyi állományának megduplázásán túl az új ügynökség egy felvételi tartalékállományból is meríthet, amely legalább 1 500, három napon belül kihelyezhető nemzeti szakembert tömörít. Ez orvosolná azt a Frontex által jelenleg tapasztalt problémát, hogy a tagállamok nem tesznek eleget a nemzeti határőrök kihelyezésére vonatkozó felhívásoknak. A javaslat sürgető igényt kezel, és az uniós határok mindaddig sérülékenyek maradnak, amíg a javasolt jogszabály hatályba nem lép. Az Európai Tanács a 2015. decemberi ülésen elfogadott következtetéseiben felszólította a Tanácsot, hogy júniusig alakítsa ki álláspontját. A Bizottság kiáll azon vezetők mellett, akik az új Európai Határ- és Parti Őrség mihamarabbi létrehozását és a nyár folyamán történő működésbe helyezését szorgalmazzák. A Bizottság ajánlást dolgozott ki a Schengeni határ-ellenőrzési kódex célirányos módosítására, amely kötelezővé teszi az uniós polgárok megfelelő adatbázisok felhasználásával történő szisztematikus ellenőrzését a külső határokon. Ez jelentősen javítaná a biztonságot, különösen a külföldi terrorista harcosok összefüggésében. A harmadik országbeli állampolgárokat belépéskor és távozáskor továbbra is kötelező, szisztematikus ellenőrzésnek vetik alá a releváns adatbázisok felhasználásával. A legfontosabb következő lépések: Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak legkésőbb júniusra – vagy még korábban – megállapodásra kell jutnia az Európai Határ- és Parti Őrség létrehozásáról, hogy az a nyár folyamán megkezdhesse működését; Valamennyi nyugat-balkáni országnak el kell mozdulnia a határ-ellenőrzési szabályok és eljárások változásainak korai előrejelzésétől az uniós és nemzetközi jogszabályok teljes körű alkalmazásának helyreállítása felé; Görögországnak sürgősen kezelnie kell a schengeni védintézkedési eljárások során azonosított hiányosságokat, többek között vissza kell állítania a teljes körű ellenőrzést a Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal közös határán; A Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságnak biztosított bármilyen kiegészítő segítségnyújtást uniós keretek között kell megvalósítani.

III.4. A migránsok és menekültek alapvető szükségleteinek kielégítése Az Európai Unió a humanitárius kötelességeket és az alapvető jogokat tekinti a menekültekkel és migránsokkal szemben alkalmazott megközelítés vezérelvének. Ezek a mozgatórugói számos, folyamatban lévő célzott intézkedésnek, mint például: a Földközi-tengeren és az Égei-tengeren végrehatott kutatás-mentés, a menekültek tömegeit fogadó tagállamokkal való együttműködés például a befogadási kapacitás javítása érdekében, valamint a rászorulókat segítő és az integrációt ösztönző tagállamok támogatását célzó intézkedések. Az Uniónak és a tagállamoknak két alapvető szempontot kell szem előtt tartaniuk a migránsok és a menekültek kezelése tekintetében. Az első a menekültügyi rendszerhez való hozzáférés és a nemzetközi védelem kérelmezésének lehetősége – ennek gyorsan és hatékonyan kell lezajlania, és minden egyes esetet az érdemek alapján kell megvizsgálni, helyt adva a megfelelő jogorvoslati eljárásoknak. Minden körülmények között tiszteletben kell tartani a visszaküldés tilalmát. A második szempont a migránsok és menekültek kezelésének körülményeire vonatkozik. Az alapvető normáknak tiszteletben kell tartaniuk minden személy emberi jogait és emberi méltóságát. Az európai migrációs stratégia rendkívüli hangsúlyt fektet a gyermekek védelmének szükségességére, és a kísérő nélküli kiskorúakra vonatkozó európai cselekvési terv (2010–2014) nyomon követésére. Ez a munka már folyamatban van, hogy a migrációs lánc egészében átfogó gyermekvédelmi megközelítés érvényesüljön. Az áthelyezési eljárás elemei között is megtalálható a kiszolgáltatott helyzetben lévők, elsősorban a kísérő nélküli kiskorúak előnyben részesítése. A gyermekek védelme és biztonságának garantálása a tervek szerint teljes mértékben beágyazódik majd az uniós fogadóállomások tevékenységébe. A 6. melléklet bemutatja a rövid távú és folyamatban lévő munka jelenlegi állását. Egyértelmű bizonyítékok támasztják alá, hogy az emberkereskedelemmel foglalkozó bűnszervezetek arra használták fel a migrációs válságot, hogy a legkiszolgáltatottabb helyzetben lévőket – különösen a nőket és a gyermekeket – vegyék célba. A kutatások arra engednek következtetni, hogy bizonyos tagállamok befogadási létesítményeit is célba vették: egyes esetekben a kísérő nélküli gyermekeknek akár 60%-a is eltűnt, és nagy a kockázata, hogy emberkereskedők áldozatává váltak. Az Europol rámutatott, hogy a menekülteket a határokon átcsempésző bűnszervezetek szorosan összefonódnak azokkal a bűnbandákkal, amelyek fenyegetés útján szexuális kereskedelem vagy kényszermunka általi kizsákmányolásra kényszerítik az embereket. Kulcsfontosságú tehát, hogy az uniós fogadóállomásokon a kezdetektől azonosítsák az emberkereskedelem tényleges vagy potenciális áldozatait, tájékoztassák őket jogaikról, a rendőrség és az igazságügyi hatóságok pedig kellően együttműködjenek az emberkereskedők azonosításának és büntetőjogi felelősségre vonásának biztosítása érdekében. A nyugat-balkáni útvonal mentén jelenleg a határellenőrzés szigorításának tendenciája figyelhető meg, így az EU-nak készen kell állnia arra, hogy adott esetben sürgősen fokozza a humanitárius segítségnyújtást a teljes útvonalon. Ehhez az Uniónak bővítenie kell a külső humanitárius segítségnyújtási kapacitását, és létre kell hoznia egy hasonló belső kapacitást is a nagyszámú menekült és migráns érkezésével szembesülő országok megsegítése érdekében. A legfontosabb következő lépések: A tagállamoknak kiemelt figyelmet kell szentelniük a kísérő nélküli kiskorúak szükségleteinek az uniós fogadóállomásokon alapuló koncepció és az áthelyezés végrehajtásakor; Bővíteni kell a harmadik országoknak történő humanitárius segítségnyújtásra vonatkozó uniós kapacitást, továbbá létre kell hozni az EU-n belüli humanitárius segítségnyújtást biztosító kapacitást a nagyszámú menekültet és migránst fogadó országok támogatása érdekében; A Bizottság célzottan támogatni fogja a migráns gyermekek védelmének megerősítését, ideértve az Unión belül és Unión kívül tartózkodó gyermekek oktatására és védelmére irányuló programokat is. III.5. Az eredményes visszatérés és visszafogadás biztosítása Az irreguláris migránsok visszatéréséről való következetes és gyors intézkedés a sikeres migrációkezelés meghatározó összetevője, emellett az irreguláris migrációra is visszatartó erővel hat. Az EU teljes mértékben elkötelezett az erőszak és a konfliktus elől menekülő személyek védelme iránt. A védelemre nem szoruló migránsoknak azonban – az emberi jogok és az emberi méltóság maradéktalan tiszteletben tartása mellett – vissza kell térniük származási országukba vagy egy tranzitországba. A hatékony visszatérési rendszer abban is meghatározó szerepet játszik, hogy a forrásokat a védelemre szoruló személyek elszállásolására lehessen összpontosítani. Ehhez Unión belüli és harmadik országokkal való szerepvállalásra is szükség van. A nemzeti visszatérési rendszerek azonban számos gyakorlati problémával küzdenek: az úti okmányok hiánya, az idegenrendészeti őrizeti kapacitások hiánya a tagállamokban, a hosszadalmas és nehézkes nemzeti eljárások, amelyek csak az elszökésnek kedveznek, valamint a származási országok részéről a visszafogadás ellehetetlenítése. A 2014. évi tényleges visszatérési arány alacsony – egyes afrikai országok tekintetében 16 % körül mozog, és önmagában a 40 %-os uniós átlag is messze elmarad a kívánatos szinttől.

A visszatérési rendszer javítása 2015 folyamán egyre nőtt a migránsok száma, és ez várhatóan 2016-ban is folytatódik, így a visszatérésre vonatkozó uniós kapacitást feltétlenül erősíteni és javítani kell. A hatékony visszatérési rendszer a fenntartható uniós migrációs politika kulcseleme: ha Európa el akarja helyezni a védelemre szorulókat, akkor késedelem nélkül intézkednie kell azok visszatéréséről, akiknek nincs joga maradni. A tagállamok mindeddig nem tudták teljes sikerrel létrehozni az e kihívás kezelésére alkalmas nemzeti rendszereket, aminek következtében a közös uniós visszatérési rendszer hitelessége csorbát szenvedett. A Bizottság visszatérésre vonatkozó cselekvési terve utat nyit az erős nemzeti és európai visszatérési rendszer előtt. Ehhez Unión belüli és harmadik országokkal való fellépésekre is szükség van. Az EU-n belül a tagállamoknak maradéktalanul és helyesen kell alkalmazniuk a visszatérési irányelvet, és a Bizottsággal együttműködve azonosítaniuk és orvosolniuk kell az eredményes visszatérés gyakorlati akadályait – a kiutasítási határozatok kibocsátásától kezdve annak biztosításáig, hogy a visszatérítendő személyek ne kerülhessék el az eljárást, ezzel egyidejűleg tiszteletben tartva mindenki alapvető emberi jogait és védelem iránti igényét. A Bizottság decemberben javaslatot terjesztett elő a visszatéréshez biztosított új európai úti okmányra. Az előnyben részesített lehetőség változatlanul az önkéntes visszatérés – mivel méltóságteljesebb és költséghatékonyabb –, amelyet az uniós költségvetésből, valamint közös programok és a bevált gyakorlatok megosztása révén is támogatnak. Ennek ellenére gyakran előfordul, hogy a migránsok csak akkor hajlandók önkéntesen visszatérni, amikor komolyan és hitelesen felmerül a kiutasítás lehetősége. A tagállamoknak ezért gondoskodniuk kell róla, hogy ez reális lehetőség legyen. A Bizottság gyakorlati és pénzügyi támogatással ösztönözte megközelítésének érvényesítését – egy integrált visszatérés-kezelési rendszer kialakításáról van szó, amelyben a visszatérésben és visszailleszkedésben érintett valamennyi tagállam és uniós hálózat részt vesz. A Frontex 66 kitoloncolásra szolgáló közös légi járatot koordinált, és a 2015-ben végrehajtott közös műveletek keretében összesen 3 565 migráns visszatéréséről intézkedtek. A Frontex visszatérésre szánt 2016-os költségvetését jelentősen növelték: a közös visszatérési műveletek 65 millió EUR-s támogatásban fognak részesülni, míg korábban ez az összeg 10 millió EUR körül mozgott. Az eredmények a következő hetek során az irreguláris migránsok Görögországból és Olaszországból való visszatérésének elősegítését célzó konkrét műveletekben érhetők majd tetten. Harmadik országokkal folytatott együttműködés a visszatérés és visszafogadás terén A nemzetközi védelemre nem szoruló irreguláris migránsok visszatéréséről való intézkedés az uniós migrációs politika meghatározó összetevője. A harmadik országoknak kötelezettségük, hogy visszafogadják állampolgáraikat. Az ezt övező állandó nehézségek, valamint az irreguláris migráció 2015-ös tendenciái nyomán azonban a visszatérés és visszafogadás témája a származási, illetve tranzit harmadik országokkal fenntartott uniós kapcsolatok egyik első számú prioritásává nőtte ki magát . A Bizottság és a tagállamok feltérképezik a pozitív és negatív ösztönzőket egyaránt, amelyek segítségével biztosítható a meglévő visszafogadási egyezmények hatékony alkalmazása vagy új egyezmények megkötése. Ez összhangban áll az Európai Tanács 2015 októberében megfogalmazott kérésével, miszerint átfogó és testreszabott csomagok kidolgozására van szükség, hogy a partnerek számára is világossá váljon a visszafogadási együttműködés jelentősége a kapcsolatokon belül. A különféle ösztönzőket és eszközöket – köztük kereskedelmi kedvezmények lehetőségét – tartalmazó csomagokat az EU-nak és tagállamainak összehangolt módon kell alkalmaznia. A csomagok kidolgozása máris megkezdődött, hogy az első eredményekről már az Európai Tanács márciusi ülésén beszámolhassanak. Nagy hangsúlyt kap a visszatérés és a visszafogadás terén egyes konkrét partnerekkel folytatott együttműködés javítása. Elsősorban azokról a harmadik országokról van szó, amelyek tekintetében alacsony a visszatérési arány, és a visszafogadási egyezmény megkötésére irányuló tárgyalások megtorpantak (például Algéria és Marokkó), vagy a már megkötött visszafogadási egyezmény végrehajtása nem megfelelő (például Pakisztán). Ami Pakisztánt illeti, az EU által folytatott magas szintű párbeszéd és a 2015-ben tett erőfeszítések ellenére a meglévő visszafogadási egyezmény végrehajtása sorozatosan akadályokba ütközött. Ezen túlmenően kiemelt figyelmet szentelnek azoknak az országoknak, amelyek állampolgárai a korábbinál lényegesen nagyobb számban lépték át szabálytalanul a határt – ilyen például Afganisztán és Banglades: 2015-ben Görögországon keresztül több mint 200 000 afgán állampolgár lépett az EU területére, míg a határt szabálytalanul átlépő bangladesiek száma 2014 és 2015 között háromszorosára emelkedett. Afrikában a Bizottság – a vallettai cselekvési tervnek megfelelően – szorosan együttműködik a szubszaharai-afrikai országokkal, hogy lehetővé tegye e származási országok számára a Cotonoui Megállapodás keretében állampolgáraik visszafogadására vonatkozóan vállalt jogi kötelezettségük teljesítését. A jelenlegi tényleges visszatérési arány alacsony – egyes országok tekintetében 16 % körül mozog, ami messze elmarad az önmagában is meglehetősen szerény 40 %-os uniós átlagtól. A helyzet javítását célzó intézkedések igyekeznek feltérképezni a visszafogadási kötelezettségek teljesítését elősegítő gyakorlati lehetőségeket. Biztonságos harmadik országok

A menekültügyi eljárásokról szóló irányelv lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy eltekintsenek a menedékjog iránti kérelem érdemi megvizsgálásától, ha egy biztonságos harmadik országhoz fűződő elégséges kapcsolat alapján a menedékkérő az említett harmadik országban is védelemért folyamodhat. Amennyiben teljesülnek a vonatkozó feltételek, e rendelkezés értelmében a tagállamok lezárhatják a menekültügyi eljárást, és intézkedhetnek a menedékkérőnek az adott biztonságos harmadik országba való visszatéréséről. Jelenleg azonban nem minden tagállam foglalta bele nemzeti jogába e lehetőség alkalmazását, vagy azt csak igen szigorú feltételek mellett teszi lehetővé. A Bizottság ezért minden tagállamot arra ösztönöz, hogy ágyazza be nemzeti jogába a biztonságos harmadik országok elvét, és a szükséges feltételek teljesülése esetén alkalmazza azt. Ebben az összefüggésben a Bizottság hangsúlyozni kívánja, hogy a biztonságos harmadik ország elve a menekültügyi eljárásokról szóló irányelv fogalommeghatározása szerint feltételezi a genfi egyezménnyel összhangban való védelem lehetőségének meglétét, ugyanakkor nem követeli meg, hogy a biztonságos harmadik ország földrajzi korlátozások nélkül megerősítse az egyezményt. Emellett ami az adott harmadik országhoz fűződő kapcsolat meglétét és a menedékkérő ezen országba való utazásának indokoltságát illeti, azt is figyelembe kell venni, hogy a menedékkérő átutazott-e a kérdéses biztonságos harmadik országon, illetve ez az ország földrajzilag közel található-e a menedékkérő származási országához. A legfontosabb következő lépések: A tagállamoknak a Bizottsággal együttműködve sürgősen meg kell szüntetniük az adminisztratív akadályokat és a szűk keresztmetszeteket, lehetővé téve a visszatérési eljárások következetes és gyors lefolytatását; A tagállamok saját kétoldalú kapcsolataikra épülő, teljes körű szerepvállalása mellett fokozni kell a kiemelt országokkal folytatott együttműködést a visszatérési arány javítását célzó, ösztönzőkből és eszközökből álló csomagok életbe léptetése érdekében; A tagállamoknak ehhez be kell ágyazniuk nemzeti jogukba a biztonságos harmadik országok elvét, és a szükséges feltételek teljesülése esetén alkalmazniuk kell azt. III.6. Az EU–Törökország közös cselekvési terv végrehajtása Az EU–Törökország közös cselekvési terv végrehajtása kulcsfontosságú lesz az előttünk álló hetekben és hónapokban az irreguláris migránsok beáramlásának megfékezése szempontjából, tekintettel arra, hogy a szabálytalan határátlépők létszáma a tél folyamán az időjárási körülmények dacára is kiugróan magas maradt. Törökország a közös cselekvési terv életbe léptetését követően azonnal jelentős lépéseket tett a végrehajtás érdekében. A török munkaerőpiacnak az átmeneti védelem alatt álló szíriaiak előtti megnyitására irányuló intézkedések előreláthatólag nagyban elősegítik majd, hogy a menekültek legális munkához jussanak. Egyéb, jelenleg is kidolgozás alatt álló intézkedések az Unióval való együttműködés útjában álló akadályok elhárítását célozzák egyrészt a migránscsempészet és az irreguláris migráció elleni közdelem érdekében, másrészt azért, hogy tájékoztatás révén eltántorítsák a menekülteket attól, hogy vállalkozzanak az Európába vezető veszélyes útra. Törökország arról számolt be, hogy több irreguláris migránst és migránscsempészt sikerült elfognia (2015-ben 3 700 migránscsempészt tartóztattak le), ugyanakkor még jobban meg kell erősíteni a bűnüldözési és igazságügyi együttműködést. Az EU intenzív párbeszédbe kezdett a török hatóságokkal annak biztosítása érdekében, hogy a 3 milliárd EUR költségvetésű törökországi menekülteket támogató eszköz keretében hozott konkrét intézkedések nyomán a lehető leghamarabb kezdetét vegye a projektek finanszírozása. A Bizottság a török hatóságokkal együttműködve 2015 végén megkezdte a Törökországban átmeneti védelmet élvező szíriai polgárok szükségleteinek felmérését. Az igényfelmérésre vonatkozó első áttekintés várhatóan február közepére elkészül, és lehetővé teszi majd az eszközből finanszírozandó projektek azonosítását. A kiemelt területek az alábbiak: a menekülteknek való humanitárius segítségnyújtás, társadalmi-gazdasági támogatás, munkaerő-piaci integráció, egészségügyi ellátás és társadalmi befogadás, települési infrastruktúra, valamint a menekültáramlások kezelése. További fontos lépés a visszafogadás előmozdítása. Elengedhetetlen, hogy az EU és Törökország közötti visszafogadási egyezmény végrehajtása hatékony legyen, mind a saját állampolgárok Törökország általi visszafogadása, mind az EU felé tartva Törökországon áthaladó más országbeli állampolgárok 2016. június 1-jétől esedékes visszafogadása tekintetében. Ezzel párhuzamosan komoly erőfeszítéseket tettek annak érdekében, hogy a Törökország és Görögország közötti kétoldalú visszafogadási egyezmény a más országbeli állampolgárok tekintetében hatékonyabbá váljon, ám az eddigi teljesítmény messze elmarad a kívánatostól. A Bizottság jelenleg is vizsgálja a további segítségnyújtás lehetőségeit, és készen áll a görög és török hatóságokkal való szoros együttműködésre annak érdekében, hogy – az EU–Törökország egyezmény teljes körű hatálybalépéséig – növelje a meglévő kétoldalú egyezmény szerint Törökországba visszatérők számát. A legfontosabb következő lépések: A Bizottságnak és a tagállamoknak haladéktalanul el kell indítaniuk a törökországi menekülteket támogató eszköz révén támogatott első fellépéseket; A török és az uniós fellépésnek valódi és gyors eredményeket kell hoznia az irreguláris migránsok beáramlásának megfékezése és hatékony visszatérése terén. III.7. A menekültek támogatása az EU határain kívül

A szíriaiak helyzete kétségbeejtő: 13,5 millió szíriai polgár – köztük 6 millió gyermek – szorul humanitárius segítségnyújtásra. A Bizottság a 2015-ös évhez hasonlóan 2016 folyamán is fenntartja a magas szintű humanitárius segítségnyújtást, hogy kielégítse a menekültek legsürgetőbb szükségleteit a szíriai válság által érintett térségben. Szírián belül – noha a konfliktus egyre inkább elmérgesedik, és a tömeges lakóhelyelhagyás következtében súlyosbodik a humanitárius helyzet – az EU gondoskodni fog róla, hogy a rászorulók, különösen a legkiszolgáltatottabb helyzetben lévők, támogatásban részesüljenek az élelmiszer- és vízellátás, valamint szálláshelyek és oktatás biztosítása révén. A szíriai válság kezelésére szolgáló alap 350 millió EUR-t különít el 1,5 millió menekült és a túlterhelt libanoni, törökországi, jordániai és iraki befogadó közösségek sürgős támogatására olyan alapvető szükségletek kielégítése céljából, mint például az oktatás, az egészségügyi ellátás és a higiénia. A Bizottság következő lépésként rövid időn belül végrehajtja a vállalt kötelezettségeket, és feltérképezi a nyomon követés szakpolitikai lehetőségeit. A Bizottság például a kereskedelmi kedvezmények alkalmazásának olyan innovatív lehetőségein dolgozik, amelyek egyúttal a Jordániában tartózkodó menekülteket is támogatnák. A tagállamok részéről ugyancsak a felajánlások mihamarabbi gyakorlati teljesítésére van szükség, hogy ténylegesen előmozdítsák a helyszínen fennálló helyzet javulását. A nemzetközi közösségnek továbbra is fokoznia kell a szíriai menekültek megsegítésére irányuló kollektív erőfeszítéseit. Az EU-nak a nemzetközi fórumok által kínált valamennyi lehetőséget ki kell használnia arra, hogy egyértelművé tegye a globális fellépés szükségességét. Mindezt figyelembe véve alapos előkészületekre van szükség az UNHCR szervezésében március 30-án Genfben sorra kerülő „Globális felelősségmegosztás a szíriai menekültek befogadása terén” című magas szintű találkozó, az ENSZ 2016. májusi isztambuli humanitárius csúcstalálkozója, valamint az ENSZ Közgyűlésében 2016 szeptemberében tartandó, a menekültek és migránsok tömeges mozgásával foglalkozó csúcstalálkozó előtt. Ezek az események újabb lehetőséget biztosítanak az EU és a nemzetközi közösség számára, hogy bizonyságot tegyenek a Szíriának és a szomszédos országoknak nyújtott hosszú távú támogatásról. A más régiókban tapasztalható lakóhelyelhagyás kiváltó okainak kezelése Az EU a világ más részein is támogatást nyújt a lakóhelyük elhagyására kényszerülő menekültek és az őket befogadó közösségek számára. 2015 közepén Szubszaharai-Afrikában a menekültek száma 4,1 millió volt, a belső menekültek száma pedig akár a 11,4 milliót is elérhette. Szudán és Etiópia több mint 1 millió, a környező országokból származó menekültnek ad otthont, emellett csaknem 3,5 millió belső menekült is van az országban. A nyomást tovább fokozza a fiatalok számának gyors növekedése Afrikában . Ez határozott és tartós fellépést követel meg az Uniótól és más globális szereplőktől az érintett országokban. Elsősorban a Szükséghelyzeti Alap Afrikáért nevű eszközön keresztül nyújtható gyors finanszírozás. Annak érdekében, hogy az Alap által támogatható országok számára megkönnyítsék a régióból származó menekültek befogadását, olyan projekteket kell indítani, amelyek a menekültek számára hozzáférést biztosítanak az oktatáshoz, a szociális ellátáshoz és a munkaerőpiachoz, továbbá elő kell mozdítani az érintett országok határigazgatását. Jogszerű lehetőségek biztosítása A migránsok rendezett keretek közötti támogatásának további módja az áttelepítés, illetve a humanitárius befogadási rendszerek alkalmazása. Ezek jogszerű lehetőséget biztosítanak a rászorulók védelmére, anélkül, hogy veszélyes utakra kellene vállalkozniuk, amelyek már oly sok tragikus kimenetelű esethez vezettek. Az áttelepítés globális megközelítés, és az UNHCR-rel világszerte együttműködő partnerek képesek előmozdítani a nemzetközi védelemre szorulók támogatására irányuló erőfeszítéseket. A Bizottság 2015. júniusi ajánlása nyomán megállapodás született egy 22 504 fős áttelepítési programról, amely az EU-n kívüli, egyértelműen nemzetközi védelemre szoruló, lakóhelyüket elhagyni kényszerülő személyek megsegítését szolgálja. A jóváhagyott program keretében az UNHCR kérésére fog megindulni a tényleges áttelepítés, amely kétéves időtartamot fed le. A programban részt vevő államok által közzétett információk szerint 2015 végéig 3 358 személy áttelepítése valósult meg . A bejelentett vállalásokat most késedelem nélkül teljesíteni kell. Az eddigi gyakorlati tapasztalatokra építve a Bizottság az áttelepítésre vonatkozó kollektív megközelítés biztosítása céljából áprilisig előterjeszti a horizontális áttelepítésről szóló kezdeményezését. Ez alapvető fontosságú eszköz lesz arra nézve, hogy az Unió miként támogatja a nagyszámú menekültet befogadó országokat, és miként biztosít védelmet a menekülteknek úgy, hogy ne kelljen a csempészek áldozatává válva veszélyes, szabálytalan utakra vállalkozniuk. A Törökországgal közös önkéntes humanitárius befogadási rendszert mihamarabb életbe kell léptetni, így jogszerű lehetőséget biztosítva a tagállamoknak arra, hogy nemzetközi védelemben részesítsék a szíriai konfliktus miatt lakóhelyüket elhagyni kényszerülő személyeket, és a tagállamoknak fel kell gyorsítaniuk a Bizottság ajánlásával kapcsolatos munkát. A rendszer aktiválása annak függvénye, hogy csökken-e a Törökországból érkező, a határt szabálytalanul átlépő személyek száma. A rendszer a törökországi menekült közösségek méretéhez igazítható. A gyors megállapodás és végrehajtás lényegesen hozzájárulna a Törökországgal a migrációs kérdésekben folytatott együttműködés eredményességéhez, továbbá elősegítené az EU–Törökország közös cselekvési tervben előirányozott intézkedések végrehajtását. A legfontosabb következő lépések: Az EU-nak késedelem nélkül nyomon kell követnie a londoni konferencián tett kötelezettségvállalásokat; Az EU-nak és tagállamainak határozottabban kell fellépniük a lakóhelyelhagyás kiváltó okainak kezelése érdekében azáltal, hogy javítják a segítségnyújtási együttműködést és teljesítik a hivatalos fejlesztési segélyre (ODA) vonatkozó 0,7 %-os célkitűzést. Az Afrikával foglalkozó szükséghelyzeti alapra és a szíriai válság kezelésére szolgáló alapra vonatkozó nemzeti kötelezettségvállalásokat az uniós hozzájárulással megegyező szintre kell növelni; A tagállamoknak a 2015-ös megállapodásnak megfelelően fel kell gyorsítaniuk az áttelepítést, és a Bizottság 2015. december 15-i ajánlását követve mihamarabb jóvá kell hagyniuk a Törökországgal közös önkéntes humanitárius befogadási rendszert; A Bizottság áprilisig előterjeszti az egész Unióra kiterjedő áttelepítési kezdeményezését, amely lehetővé teszi az áttelepítési erőfeszítések lényeges növelését.

IV. AZ UNIÓS JOG, ILLETVE A KÖTELEZETTSÉGSZEGÉSI ELJÁRÁSOK VÉGREHAJTÁSA 2015 szeptemberében a Bizottság számos eset megindítását, illetve kivizsgálását kezdeményezte a menekültügyi eljárásokra, a befogadási feltételekre és a visszatérésre vonatkozó jogszabályok, valamint a dublini rendelet és az ujjlenyomatokról szóló Eurodac-rendelet teljes körű és helyes végrehajtásával összefüggésben. A Bizottság 2015-ben összesen 58 menekültügyi határozatot (hivatalos felszólító leveleket és indokolással ellátott véleményeket) fogadott el a 2015. szeptember 23. óta elfogadott uniós menekültügyi joganyag átültetésével és a jogszabályoknak való megfeleléssel kapcsolatban. A szeptemberben hozott intézkedések nyomán több tagállam arról értesítette a Bizottságot, hogy a kérdéses irányelveket megítélésük szerint maradéktalanul átültették a nemzeti jogba. A Bizottság jelenleg értékeli a bejelentett intézkedések hiánytalanságát. A hiányos bejelentéseket illetően a Bizottság ma arról határozott, hogy 9 esetben indokolással ellátott véleményt bocsát ki. A visszatérési irányelv kapcsán a Bizottság 10 tagállamtól adminisztratív levélben kért bővebb tájékoztatást a kiutasítási határozatok kibocsátásáról, illetve a hatékony végrehajtásuk biztosítását szolgáló intézkedésekről. A tagállami észrevételek megküldését követően a Bizottság most szorosan együttműködik az érintett tagállamokkal, hogy azonosítsák a visszatérést jelenleg hátráltató akadályokat és szűk keresztmetszeteket, továbbá az ezek kezelése érdekében végrehajtandó intézkedéseket. Mindennek célja a visszatérési arány növelése, valamint annak biztosítása, hogy a tagállamok teljes mértékben eleget tegyenek vállalt kötelezettségeiknek. A jogérvényesítés és a kötelezettségszegés terén folytatott bizottsági munka azt tükrözi, hogy az uniós migrációkezelési rendszer – és különösen a közös európai menekültügyi rendszer – egyik gyenge pontja a jogszabályok hiányos átültetése és a következetlen végrehajtás. A Bizottság keményen dolgozik azért, hogy a tagállamok maradéktalan megfelelést érjenek el. Továbbra is teljes mértékben ki fogja használni a Szerződések szerinti hatásköreit a potenciális és tényleges kötelezettségszegési eljárások nyomon követése során, hogy biztosítsa a közösen elfogadott uniós szabályoknak való teljes megfelelést. V. KÖVETKEZTETÉS Az Európai Tanács februári üléséig minden szükséges lépést meg kell tenni a migrációs rendszer rendjének helyreállítása és a Földközi-tenger keleti térségében, illetve a Nyugat-Balkánon húzódó útvonalon tapasztalható irreguláris áramlások ellenőrzés alá vonása érdekében. Az Európai Tanácsnak fel kell vállalnia a szükséges intézkedéseket, amelyeket az uniós intézményeknek, az uniós ügynökségeknek és valamennyi tagállamnak eltökélten végre kell hajtaniuk. A megfelelő határigazgatás megköveteli, hogy az újonnan érkező személyeket eredményesen regisztrálják, és a dublini szabályokkal összhangban elindítsák a nemzeti menekültügyi eljárások, az áthelyezési eljárások vagy a visszatérési eljárások felé vezető úton. Az uniós menekültügyi és határigazgatási jogszabályok teljes körű alkalmazása, valamint a múlt év során hozott kollektív döntések végrehajtása garantálná az uniós tagállamok közötti kiegyensúlyozott felelősségmegosztást, és biztosítaná, hogy az egyes tagállamok képesek legyenek megbirkózni a helyzettel. Az irreguláris migráció ösztönzőinek felszámolása egyúttal a származási országokban fennálló körülmények javítását, a kulcsfontosságú tranzitországokkal – például Törökországgal – való együttműködést, a megbízható és jogszerű migrációs lehetőségek biztosítását, valamint a tartózkodásra jogosulatlanok hatékony, szisztematikus és időben történő visszatéréséről és visszafogadásáról való intézkedést is jelenti.