[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 17.10.2006

COM(2006) 592 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

Az euro-mediterrán beruházási hitel és partnerség (FEMIP) értékelése és jövőbeni lehetőségek {SEC(2006)1294}

BEVEZETÉS

Az Európai Tanács 2003. decemberi következtetéseivel[1] összhangban az Európai Bizottság az Európai Beruházási Bankkal szoros együttműködésben felülvizsgálta az euro-mediterrán beruházási hitel és partnerséget (a továbbiakban: FEMIP). A Bizottság ezennel összefoglalja e felülvizsgálat főbb megállapításait, és jövőbeni lehetőségeket terjeszt elő. Részletesebb illetve technikai információt szolgáltat a Bizottság szolgálatainak e közleményhez csatolt munkadokumentuma.

A FEMIP-et 2002 októberében hozták létre az Európai Tanács 2002. márciusi barcelonai ülését követően, ahol is az erősebb gazdasági növekedés érdekében a magánszektor fejlesztését követelték a földközi-tengeri régióban[2]. A FEMIP az EBB-hitelekhez EU-költségvetési forrásokat társított, amelyek révén környezetvédelmi projektek számára technikai segítségnyújtást, kockázati tőkét és kamattámogatást biztosított. Ezen túlmenően strukturált párbeszédet alakítottak ki az EU és a földközi-tengeri partnerországok között.

A Bizottság értékelése alapján 2003 novemberében a Tanács elvégezte a FEMIP-tevékenységek első felülvizsgálatát és úgy határozott, hogy a FEMIP-et új elemekkel kell megerősíteni: különleges FEMIP-keret létrehozása a magas kockázatprofillal rendelkező hitelek esetében, az adományozók vagyonkezelői alapjának megteremtése, a párbeszéd struktúrájának megszilárdítása és a FEMIP helyi jelenlétének további kibővítése a régióban. A Tanács beleegyezett továbbá a régiónak nyújtott hitelek közösségi garanciaösszegének emelésébe, amit 2004 decemberében, az EBB külső megbízásainak félidős értékelése keretében hivatalosan is megerősítettek.

Az Európai Tanács az ECOFIN-Tanácsot is felkérte, hogy a földközi-tengeri partnerországokkal folytatott konzultációt követően 2006-ban végezzen további felülvizsgálatot. A konzultációs folyamat a 2006. júniusi FEMIP miniszteri ülésen a miniszterek, a Bizottság és az EBB között folytatott közvetlen eszmecseréből, 2006 első felében az EBB és a fölközi-tengeri országok hatóságai között megtartott kétoldalú megbeszélésekből, valamint célirányos és internetes kérdőíveken keresztül a FEMIP-résztvevők konzultációjából állt.

A konzultációs folyamat eredményeit, akárcsak a kiválasztott EBB-értékeléseket és gazdasági adatokat a FEMIP teljesítményének értékeléséhez használták fel, azt illetően, hogy teljesítette-e elsődleges célkitűzéseit a gazdasági növekedés illetve a magánszektor fejlesztése tekintetében.

1. A FEMIP ÉRTÉKELÉSE A FÖLDKÖZI-TENGERI RÉGIÓ GAZDASÁGI SZÜKSÉGLETEINEK FÉNYÉBEN

1.1. A beruházás és a gazdasági növekedés elősegítése a régióban

A gazdasági növekedés (2005-ben 4,8 %) ugyan jelentős volt az elmúlt időszakban a földközi-tengeri régióban, viszont továbbra is a hasonló közepes bevételű országok átlaga mögött maradt. A növekedés elégtelennek bizonyult a hivatalosan bejelentett adatok szerint 9 és 23 % között mozogó munkanélküliség csökkentéséhez. Ezen túlmenően a napi 3 USD alatt élők százalékos aránya – Tunéziában és Jordániában 20 %, Algériában 25 %, Egyiptomban 70 % – továbbra is magas.

A beruházási tevékenységek alacsonyak voltak, különösen az olajtermelő országokon kívül, valamint a külföldről érkező közvetlen beruházások szintje egyéb régiókhoz képest viszonylag csekély; a fejlődő régiókba irányuló nettó magántőkének csak 3 %-a irányul a földközi-tengeri régióba. Ez mindenekelőtt a gyenge üzleti környezethez társuló magasnak vélt politikai és gazdasági kockázattal magyarázható. Mindez a magas reálkamatban is megnyilvánul, ami a pénzügyi piacok és a szabályozási környezet hiányosságaira, illetve a régiónak a világ tőkepiacaiba való beilleszkedésének elmaradására utal.

Annak ellenére, hogy a gazdasági környezet jelentős javuláson ment át, a régió továbbra is a világátlag alatt marad jelentős üzleti szempontok tekintetében, mint például a pénzügyi eszközökhöz való hozzáférés, a tulajdon bejelentése, a befektetők védelme illetve az üzletalapításhoz kapcsolódó adminisztratív eljárások, engedélyek kezelése stb. További reformok szükségesek az üzleti környezet javításához, annak érdekében, hogy könnyítsék új vállalkozások létrehozását illetve fejlesztését, a munkahelyteremtést és a gazdasági növekedést.

A pénzügyi eszközökhöz való hozzáférés különösen nehézkes a magánvállalkozások számára, kifejezetten a kisebb vállalkozások (kkv-k) esetében. Habár általánosságban elmondható, hogy a földközi-tengeri régió bankjai elegendő tőkével és likviditással rendelkeznek, kimondottan idegenkednek a kockázattól. Ez részben arra a tényre vezethető vissza, hogy a nem teljesített hitelek százalékos aránya már most is magas. A bankok ennélfogva viszonylag magas kamatokat szabnak meg, rövid futamidőre adnak hiteleket és jelentős garanciát követelnek a hitelfelvevőtől. A hozzáférést tovább korlátozza a bankon belüli rendelkezésre bocsátási csatornák fejletlensége és a szervezésbeli hiányok. A bankok jelentős része a kormány tulajdonában áll, néhány országban a közszektorba áramlik a hitelek nagy része, amiket nem kereskedelmi feltételek alapján biztosítanak. Ennek eredményeképpen a magánszektor számára csak szűkösen állnak rendelkezésre banki kölcsönök, ami a magánszektorbeli beruházási szükségletnek csak 4-20 %-át fedezi.

A kisvállalkozások még a magánszektoron belül is kisebb mértékben jutnak kölcsönhöz, annak ellenére, hogy a kisvállalkozások számos földközi-tengeri országban a vállalkozások 95 %-át teszik ki és a foglalkoztatás 50-70 %-áért felelősek. A kkv-k a nagyvállalkozásokhoz képest több nehézséggel találják szemben magukat, aminek az az oka, hogy tőkehiányban szenvednek, nem rendelkeznek megfelelő biztosítékkal, és nem eléggé átlátható az általuk biztosított információ. Emellett viszonylag több költséggel jár a bankok számára kisebb hiteleket biztosítani mint nagyobbakat.

A mikrofinanszírozási intézetek és a kevésbé forrásintenzív, szabványosított eszközök segíthetnének a kisebb vállalkozások nehézségeinek megoldásában. A mikrofinanszírozáshoz való hozzáférés lehetősége habár gyorsan növekszik, jelenleg csak a népesség 0,5 %-a számára áll rendelkezésre, jelentős potenciális lehetőségeket hagyva maga mögött.

1.2. A FEMIP jelentősen hozzájárult a régióban történő beruházáshoz

Ezen összefüggésben különös jelentősséggel bír a FEMIP fellépése, mivel kedvező feltételek mellett kiváló minőségű és jövedelmező infrastruktúrát és magánszektorbeli beruházásokat finanszíroz.

A FEMIP-nek köszönhetően komoly pénzügyi eszközöket irányítottak a földközi-tengeri régióba. Az EBB a legnagyobb hitelező a régióban és a FEMIP létrehozása óta lényegesen nőtt tevékenysége; a hitelszerződés-kötés a 2002-es 1,6 milliárd EUR-ról 2,2 milliárd EUR-ra nőtt 2005-ben (Törökországot beleértve[3]). A FEMIP-projektek mindegy harmadát egyéb intézetek társfinanszírozták.

A 2002 októbere és 2005 vége közötti időszakban 77 műveletet írtak alá 7,2 milliárd EUR összegben, ami a projektek tekintetében több mint 25 milliárd EUR teljes mennyiségnek felel meg. Törökországi, egyiptomi, tunéziai és marokkói hitelfelvevők jutottak a hitelek legnagyobb részéhez, a tervek szerint 2006 vége előtt teljesen kimerül az EuroMed II hitelnyújtási program.

A FEMIP a gazdasági növekedéshez az infrastruktúrába (a teljes hitel 60 %-a) és a magánvállalkozásokba történő beruházások révén járult hozzá. Jelentősen növekedtek az elmúlt években a kkv-knek nyújtott (átfogó) hitelek finanszírozására helyi közvetítőknek nyújtott hitelek, és a 2002-2005 közötti időszakban ezzel a teljes hitel több mint 20 %-át tették ki. Abszolút értelemben megháromszorozódott a magánprojektek FEMIP által történő teljes finanszírozása, a 2000-2002 közötti időszakban az évi 0,3 milliárd EUR a 2003-2005 közötti időszakra átlagosan évi 0,9 milliárd EUR-ra emelkedett.

Ezen kölcsöntevékenységek mellett az EBB tevékenységei az EU költségvetési forrásaiból finanszírozott kockázati tőkére és technikai segítségnyújtásra is kiterjedtek[4]. A kockázati tőke főként magántőkealapokban, mikrofinanszírozási intézetekben és egy kkv-hitelgaranciarendszerben való részvételre irányult. 350 millió EUR (amiből több mint 200 millió EUR kockázati tőke) kifizetett és még fennálló (azaz nem visszafizetett vagy leírásra került) kötelezettségvállalással az EBB a legnagyobb nemzetközi kockázatitőke-biztosítóvá vált a régióban. Ezen eszköz használata főként néhány országra összpontosult (Marokkó, Tunézia, Egyiptom), ami tükrözi a piaci fejlődést (jogszabályok, kellően képzett állomány megléte) és a gazdaságok méretét.

Nagyon hasznosnak bizonyult a technikai segítségnyújtás a projektek azonosítása, előkészítése, végrehajtása és értékelése tekintetében. Valamennyi célországban pozitívan fogadták a technikai segítségnyújtás koncepcióját illetve megközelítését, mely utóbbiak hatékonyan hozzájárulnak az ismeretek a kedvezményezett országok számára történő átadásához. Ez idáig a technikai segítségnyújtás kevesebb mint 30 %-a irányult a magánszektorra, annak ellenére, hogy a technikai segítségnyújtás tovább segíthetné a helyi pénzügyi közvetítők és a kkv-k fejlődését.

2004 végén hozták létre az adományozók FEMIP vagyonkezelői alapját annak érdekében, hogy finanszírozzák az olyan technikai segítségnyújtást az ágazati és tematikus tanulmányok, valamint a kockázati tőkére vonatkozó tevékenységek területén, amit nem finanszírozhatnak az EBB által kezelt EU költségvetési eszközökből. Ennek működése 2005 végén indult be, 2006 augusztusáig 12 technikai segítségnyújtási művelet és egy kockázati tőkére irányuló tevékenységet hagytak jóvá.

1.3. FEMIP-támogatási lehetőségek a magánszektor fejlesztése és különösen a kkv-k tekintetében

A FEMIP jelentős hitelösszegeket állított a nagyobb hosszú távú beruházások rendelkezésére, és erőfeszítéseket tett a kisebb vállalkozások szükségleteinek kielégítésére, ugyanakkor nehéznek bizonyult a köz- és magánszektor egyensúlyának fenntartható módon történő megfordítása, illetve az, hogy a FEMIP-támogatás elérje a magánvállalkozások több mint 50 %-át.

A kkv-knek nyújtott hitelek finanszírozására pénzintézeteknek nyújtott átfogó hiteleket leginkább a nagyobb, exportorientált kkv-k veszik igénybe, mivel a helyi közvetítő bankoknak teljes mértékben maguknak kell viselniük a kkv-kockázatot, és az e közvetítőknek nyújtott EBB-hiteleket külföldi valutában kezelik. E hitelek ennélfogva kevésbé érték el a magánszektor kisebb vállalkozásait. Az EBB jelentős erőfeszítést tett annak érdekében, hogy helyi pénznemben kínáljon hiteleket, mely erőfeszítéseknek azonban gyakran gátat állított a földközi-tengeri országok hatóságainak hiányos együttműködése az EBB-kötvények helyi pénznemben való piacra bocsátásának engedélyezését illetően.

Az EBB földközi-tengeri régióban folytatott tevékenységeiről szóló két EBB értékelő jelentés és a résztvevőkkel való konzultációk azt mutatják, hogy a legfőbb akadályt az üzleti környezet és különösen a pénzügyi ágazat reformja, továbbá az EBB magánszektorbeli műveleteinek a földközi-tengeri országokban történő megkönnyítését illetően a földközi-tengeri országok kormányai részéről tanúsított hiányos együttműködés jelenti, valamint az, hogy a FEMIP eszközei nem alakíthatóak megfelelően a régió magánszektorbeli projektjeinek szükségleteihez és kockázatprofiljához. A biztosítékokra és garanciákra vonatkozó szigorú követelmények, valamint az EBB-hitelekhez kötődő árfolyamkockázat megnehezítette a magánszektorbeli kisebb vállalkozások szükségleteinek kielégítését. Az értékelő jelentések arra is rámutattak, hogy a hozzáadott érték biztosításának lehetőségét néhány esetben elmulasztották, azzal, hogy az országokban és ágazatokban nem határozták meg megfelelően az EBB szerepét, valamint hogy nem helyeztek elég hangsúlyt az intézményi kérdésekre és a helyi hatóságokkal, a Bizottsággal és egyéb adományozókkal folytatott együttműködésre.

A különleges FEMIP-keret bevezetése egyes esetekben némileg csökkentette a biztonsági követelményeket. 2005 végétől csak két alkalommal vették igénybe e különleges FEMIT-keretet (részben azért, mert egyes földközi-tengeri országok megkérdőjelezik az EBB-vel kötött keretegyezmények magánszektorbeli műveletekre történő alkalmazhatóságát), azonban az előjegyzett projektek listája bizalomra ad okot.

A FEMIP pénzügyi eszközeiben azonosított hiányosságok kezelése a jelenlegi FEMIP finomítását és diverzifikálását igényelné.

2. TOVÁBBI TEENDőK

2.1 Az Európai Szomszédsági Politika jövője

Az európai szomszédsági politika 2004-es bevezetése új politikai környezetet alakított ki, melyet figyelembe kell venni a FEMIP jövőjének értékelésekor. 2007-től az EK szomszédos országokkal való együttműködését az Európai Szomszédsági és Partnerségi Eszköz fogja irányítani, mely egy politikai irányultságú eszköz. Ez az új eszköz rendelkezik különösen az EBB-vel való koherencia biztosításának szükségességéről.

Ebben az összefüggésben a Bizottság javaslatot terjesztett elő az EBB 2007-2013-ra vonatkozó külső megbízását illetően, amely értelmében jelentősen növekednének az Európai Szomszédsági Politikában résztvevő országok rendelkezésére álló hitelforrások. A javaslat fontolóra veszi azt is, hogy erősíteni kellene a koherenciát az EBB külső fellépései és az Európai Unió külpolitikái és célkitűzései között.

Az Európai Szomszédsági Politika további fejlesztésére tekintettel a tervek szerint átfogó vitára kerül sor az EU-ban a jövő év során. A szélesebb körű Európai Szomszédsági Politika keretében mindez ambiciózusabb és átfogóbb megközelítéshez vezethet.

2.2 A lehetőségek

A FEMIP jövőjét illetően a következőkben három, különböző törekvést tükröző lehetőség kerül figyelembe vételre[5]:

1. Az első lehetőség összehasonlítási alapként szolgál, mely esetben nem módosítják az eszközt, növelik a hitel mennyiségét és erősítik a kötelékeket az Európai Szomszédsági Politikával;

2. A második lehetőség az alábbiakat foglalja magában: a FEMIP pénzügyi eszközének finomítása és diverzifikálása, ezzel egyidejűleg a partnerség és a helyi jelenlét megerősítése, aminek célja a magánszektor fejlesztése érdekében a FEMIP hatékonyságának és hozzáadott értékének javítása;

3. A harmadik lehetőség a FEMIP teljes jogú euro-mediterrán EBB-fiókba történő átalakításából állna.

2.3 1. lehetőség: A megerősített FEMIP fenntartása és annak Európai Szomszédsági Politikát illető kötelékeinek javítása

Ezen alapvető lehetőség keretében növekedne a hitel mennyisége, ami – az EBB külső megbízásairól szóló közelgő tanácsi határozattal[6] összhangban – segítené fedezni a régió beruházási szükségleteit. A Bizottság javaslata értelmében a regionális felső határ felemelése lehetővé tenné, hogy reálértékben évi 2 %-kal növekedjenek a régió rendelkezésére álló hitelforrások, ami hozzájárulna a beruházási szükségletek fedezéséhez.

A külső megbízásról szóló javaslat tervbe veszi az EBB-prioritások és a közösségi politikák közötti kötelékek az Európai Szomszédsági Politika keretében történő megerősítését, annak érdekében, hogy a kereskedelem további liberalizálása, közös közlekedési és energiahálózatok, illetve a szabályozások közelítése révén elmélyítsék az EU és szomszédai közötti gazdasági integrációt, piacokat nyissanak meg és legyőzzék a kereskedelem illetve a beruházás útjába álló akadályokat.

Az EBB megfelelőbb integrálása az EU országos stratégiáiba és a Európai Szomszédsági Politika keretébe (különösen a cselekvési tervek vonatkozó részeit illetően), valamint ezzel egyidejűleg az EBB és az EU tevékenységei közötti megerősített koordináció – az ágazati és gazdasági reform szélesebb távlatában – fokozná az EBB-hitelek következetességét és hatását. Egy ilyen jellegű koncepcióhoz az szükséges, hogy az EBB-t mélyebben bevonják a bizottsági programozási folyamatba (pl. országos vagy térségi stratégiai dokumentumok, indikatív programok és cselekvési programok), továbbá hogy szoros együttműködésre kerüljön sor a FEMIP-projektek elsődleges meghatározása és végrehajtása során. A FEMIP ebben az összefüggésben projektek sorát finanszírozhatná egy meghatározott ágazaton belül, a hitelt ágazati reformmal vagy stratégiával összekötve, valamint együttműködésben a Bizottsággal és adott esetben egyéb több-/kétoldalú intézménnyel. Különösen arra kell törekedni, hogy az EBB-t jobban bevonják a transzeurópai hálózatok földközi-tengeri régióra való kiterjesztésébe.

Az EU költségvetési forrásaiból finanszírozzák a kockázati tőkét és a technikai segítségnyújtást, ami a jövőben is hasonlóképpen fog alakulni. A következő pénzügyi terv időszakában a Bizottság javaslatot tervez tenni a földközi-tengeri régióra vonatkozóan az Európai Szomszédsági és Partnerségi Eszköz regionális programja keretében, amelyben az Európai Szomszédsági és Partnerségi Eszköz és a vonatkozó komitológiai eljárások hatályba lépésének fenntartásával évi 32 millió EUR FEMIP támogatási hozzájárulást irányoz elő. A Bizottság ezen túlmenően tervezi az EBB és a Bizottság közötti, a földközi-tengeri országoknak nyújtott pénzügyi támogatás kezelését szabályozó megállapodás felülvizsgálatát, és különösen korábbi MEDA-műveletekből a kockázati tőke visszaáramlásának és különleges hiteleknek az alkalmazását, amelyek évi becsült összege 35 millió EUR. E források hozzájárulás formájában a FEMIP-be áramlanak. A múltbeli jegyzőkönyvekből és megbízásokból, valamint a jövőbeli műveletekből eredő visszaáramlásokat kockázati tőkéhez kapcsolódó műveletekre használnák fel. Ezzel lehetséges lenne a FEMIP számára, hogy a kockázati tőkéhez kapcsolódó új műveletek területén megcélozzon mintegy évi 50 millió EUR mennyiséget (a 2005-2006 közötti átlagnak megfelelően), és a technikai segítségnyújtás keretében kötelezettséget vállaljon kb. évi 20 millió EUR-ra[7]. Az adományozók vagyonkezelői alapjában 2006 végén rendelkezésre álló összegeket át lehetne vinni az új programozási időszakba, annak céljából, hogy a technikai segítségnyújtás és a kockázati tőke vonatkozásában további műveletek kerülhessenek finanszírozásra. Amennyiben a nemzeti hatóságok igénylik, kiválasztott projektek esetében továbbra is rendelkezésre fognak állni a kamattámogatások, amit az Európai Szomszédsági és Partnerségi Eszköz országoknak járó kiutalásaiból finanszíroznak.

Annak érdekében, hogy kezelhető legyen a nagyobb hitelmennyiség és az EBB-tevékenységek Európai Szomszédsági Politikába való fokozott integrálása, valamint az ágazati és országos stratégiák, az EBB úgy becsüli, hogy a 2005. év végi mintegy 70-ről 2013-ig kb. 110 rendszeresített munkatársra kellene kibővítenie személyzeti állományát. Egyéb nemzetközi pénzügyi intézményhez képest meg így is alacsony lenne a létszám. E forgatókönyv alapján az EBB szerint az igazgatási költségek még mindig meghaladnák a folyó bevételeket, annak ellenére, hogy idővel fokozatosan javul a FEMIP költségfedezete[8].

Ezen alapvető lehetőség járna a legkevesebb költséggel. A magánszektor fejlődését illetően azonosított jelenlegi veszélyeket azonban nem győzné le.

2.4 2. lehetőség: Az Európai Szomszédsági Politika keretében a FEMIP kiigazítása a kkv-k fejlődéséhez nyújtott támogatás fokozása és a partnerség erősítése céljából

E lehetőség a FEMIP képességének javítására irányul, annak érdekében, hogy jobban megvalósíthassa potenciáljait a magánszektor szükségleteinek célirányos lefedése és a hiányosságok leküzdése révén. Az 1. lehetőség keretében meghatározott elemeken túlmenően a 2. lehetőség a FEMIP-eszközök finomítását és körének kiszélesítését, valamint az EBB helyi jelenlétének erősítését kínálja. Ezáltal jobban ki lehetne elégíteni a magánszektor (és nevezetesen a kkv-k) szükségleteit. A földközi-tengeri országokkal fenntartott partnerség erősítése és ezen országok felelősségének növelése céljából egy tanácsadó bizottság létrehozása is a javaslatok között szerepel.

A kkv-kre különös hangsúlyt fektető pénzügyi eszközök és szolgáltatások szélesebb köre révén megfelelőbb alkalmazkodás a magánszektor szükségleteihez

A kezdeményezőbb politika és a kkv-k szükségleteinek megfelelőbb módon történő kielégítése lehetővé tenné, hogy jobban megoszzák a kockázatot a FEMIP, a helyi pénzügyi közvetítők és a helyi vállalkozások között, továbbá hogy javuljanak valamennyi résztvevő fél kockázatkezelési képességei.

Az EBB kockázatvállalásának fokozása a különleges FEMIP-keret aktívabb alkalmazásával lenne elérhető, amellyel bizonyos esetekben enyhíthetők a szigorú biztonsági követelmények mind a magánvállalkozásoknak nyújtott közvetlen hitelek, mind pedig a garanciavállalás esetén, és szélesíthető a pénzügyi közvetítőknek nyújtott átfogó hitelek köre. A földközi-tengeri országok együttműködésére szükség van e tekintetben, annak érdekében, hogy teljesen végrehajthatók legyenek az EBB-vel a magánszektorbeli projekteket illető kétoldalú keretegyezmények.

A helyi közvetítők jelenleg tapasztalható idegenkedése a kockázattól egyaránt legyőzhető az átfogó hitelek nagyobb versenye és az átfogó hitelekről szóló megállapodásokban szereplő explicit rendelkezések révén, amelyek következtében a hangsúly a kisebb vállalkozásokra kerül. A kölcsöntevékenységek területén történt fenti javulások mellett tovább kell fejleszteni a technikai segítségnyújtást, hogy a pénzintézetek rendszereket fejleszthessenek ki a kölcsönnel járó kockázatok jobb felméréséhez, az eljárások egyszerűsítéséhez és a kkv-kre vonatkozóan új termékek bevezetéséhez. E területen a FEMIP is támogathatná a kkv-k hitelgarancia-rendszerének fejlesztését (a kkv-kockázat csökkentését a helyi bankok számára). Mindezt tovább segítené, ha végrehajtásra kerülnének azon intézkedések, amelyeket a bankszektor szerkezeti reformjának továbbvitelére irányuló, az Európai Szomszédsági Politika részét képező országos cselekvési tervek vesznek fontolóra.

A kockázatitőke-források igénybe vételén kívül a kkv-k kockázatainak saját források révén történő enyhítése elsősorban a helyi pénznemben kínált hitelek által érhető el, és így a hitelek olyan vállalkozások és projektek számára is rendelkezésre állnak, amelyek nem, vagy csak kevés exportbevételt termelnek. Ez azt igényli, hogy a kedvezményezett országok szabályozó hatóságai gondoskodjanak mindenről, ami ahhoz szükséges, hogy az EBB helyi pénznemben bocsáthasson a helyi piacokra kötvényeket vagy fejleszthessen ki fedezeti pénzügyi eszközöket.

A kkv-k beruházási projektjei minőségének további javítása érdekében és kockázataik csökkentéséhez technikai segítségnyújtás is biztosítható. A FEMIP támogathatja a kisebb vállalkozásoknak nyújtott üzleti szolgáltatások fejlesztését, annak érdekében, hogy segítse e vállalkozásokat az üzleti tervek felállításában, a jelentéshez kapcsolódó készségek és az átláthatóság javításában, valamint hogy ezáltal a bankok kedvezőbb képet kapjanak róluk. A kereskedelem finanszírozását szolgáló eszközöket (átfogó hitelek vagy garanciák e célból történő biztosítása helyi pénzintézetek számára) is tovább lehetne fejleszteni azért, hogy a földközi-tengeri régió vállalkozásai képesek legyenek jobban élni a 2010-es euro-mediterrán szabadkereskedelmi területtel.

Ezenkívül különösen fontos az, hogy több kockázatitőke-forrás irányuljon a kkv-khez, mivel ennek az eszköznek az az előnye, hogy a források helyi pénznemben jelentős garanciakövetelmények nélkül állíthatók rendelkezésre. E célt szolgálná a mikrofinanszírozási tevékenységek és a magántőkealapok több országban történő további fejlesztése. Amennyiben a FEMIP több és átfogóbb műveleteket vállalna (pl. privatizált vállalkozásokban való részesedés vagy magánszektorbeli nagyprojektek esetén közös tőkebefektetések hitellel), a kockázati tőkét illető tevékenységek finanszírozási igénye minden bizonnyal túllépné az 1. lehetőség keretében tervezett 50 millió EUR éves szintet (az EBB egyik becslése legalább évi 80 millió EUR-ra enged következtetni a 2007-2013 közötti időszak vonatkozásában). A finanszírozási hiány betöltéséhez vagy az EU-tagállamok és a földközi-tengeri országok vagy az EBB maga (tartalékai vagy alternatív pénzügyi megállapodások révén) biztosíthat pótlólagos eszközöket.

A partnerség és a helyi kölcsönhatások megerősítése

Javítani lehetne a párbeszéd struktúráját annak érdekében, hogy a földközi-tengeri országok nagyobb mértékben részt vegyenek és jelentősebb felelősséget vállaljanak a FEMIP-ben, és ezáltal jobban össze lehetne kapcsolni a FEMIP tevékenységeit az Európai Szomszédsági Politika folyamatával. A FEMIP 2006. júniusi miniszteri ülésén több ország érdeklődést tanúsított a jelenlegi félévente megrendezésre kerülő szakértői ülés évente 2-4 alkalommal ülésező tanácsadó bizottság által történő helyettesítése iránt. E bizottságban képviselve lennének a földközi-tengeri országok, a tagállamok és az Európai Bizottság, és adott esetben külső szakértőket is meghívnának. A szakértői üléseken rendszerint felmerülő ágazati témák, ágazati reformok és az általános gazdasági környezet megtárgyalása mellett e bizottság megvitathatná továbbá a FEMIP stratégiáját, prioritásait és eredményeit (pl. a FEMIP üzleti tervet, a FEMIP éves jelentését és különböző eszközök használatát), valamint azon akadályokat, amelyekkel az EBB szembetalálta magát a fölközi-tengeri országokban folytatott műveletek során. Ily módon a FEMIP is rugalmasabban válaszolhatna a helyi szükségletekre. A tanácsadó bizottság a FEMIP éves miniszteri ülését is előkészítené.

Az EBB helyi jelenlétét is meg lehetne erősíteni. Az EBRD tapasztalat azt mutatta, hogy ez a tényező nagyon fontos a magánszektorbeli sikeres intézkedésekhez. Az EBB ez idáig 3 helyi irodát működtet, ahol összesen 7 EBB-munkatársat alkalmaznak[9]. Lévén, hogy kis irodákról van szó, főképpen képviseleti szerepet látnak el. Annak érdekében, hogy a földközi-tengeri országokban tovább javuljon a FEMIP ismertsége és közelsége a kedvezményezetteket illetően, némileg ki lehetne bővíteni az EBB helyi irodáit, nemcsak a hatóságokkal és a hitelfelvevőkkel fenntartott kapcsolatok megkönnyítése céljából, hanem azért is, hogy az EBB jobban integrálódjon széleskörű stratégiákba és adományozói együttműködésekbe, könnyebben azonosíthatóak legyenek az új projektek, javuljon a folyamatban lévő műveletek ellenőrzése, továbbá az EBB részéről több ismeret és tapasztalat irányuljon az országba.

Amennyiben a működési és üzleti szükségletek azt alátámasztják, fontolóra kellene venni a helyi irodák számának növelését is, ennek révén az EBB ismertebbé válna, és a fogadó ország politikai jelet kapna a hosszú távú kötelezettségvállalásról. Az új irodák létrehozásánál szinergiákat kellene előnyben részesíteni az EK-val és/vagy a kétoldalú fejlesztési ügynökségekkel.

A 2. lehetőség értelmében az EBB úgy becsüli, hogy a közvetlenül a földközi-tengeri műveleteken dolgozó rendszeresített munkatársak számát 2013 végéig összesen 130-ra kellene felemelni ahhoz, hogy kezelni lehessen a kockázati tőkéhez kapcsolódó, jelentős számú személyzetet igénylő műveletek elterjedését, a helyi irodák szerepének kiszélesedését és a tanácsadó bizottság létrehozását. Mindez az 1. lehetőségnél jelentősebb költségekkel járna. Az EBB szerint az igazgatási költségek meghaladnák a folyó bevételeket, annak ellenére, hogy 2007-2013 között fokozatosan javul a FEMIP költségfedezete.

A 2. lehetőség értelmében jobban fedeznék a magánszektor szükségleteit, az EBB közelebb kerülne ügyfeleihez és egyéb résztvevőkhöz, továbbá a földközi-tengeri országok erősebben részt vennének a FEMIP stratégiájában és eredményeiben. E lehetőség egyaránt fokozná a kkv-k létrehozására és fejlesztésére irányuló FEMIP-támogatás intenzitását.

2.5 3. lehetőség: Teljes jogú euro-mediterrán bank létrehozása

Számításba vették egy teljes jogú, különálló intézmény (euro-mediterrán bank) létrehozásának ambiciózus lehetőségét.

Az euro-mediterrán bank a földközi-tengeri partnerországokban (jelenleg 9 ország) folytatna tevékenységet[10]. Az EU-tagállamok, az EBB (többségi részvényes) és az Európai Közösség mellett más földközi-tengeri országok, nevezetesen a tagjelölt országok és az esetlegesen tagjelölt országok is részvényesei lehetnének.

Az EBB-fiók a rugalmas finanszírozáshoz alkalmazná legalább a 2. lehetőségben leírt különféle eszközöket (beleértve kölcsön, tőke, garanciák stb.), viszont jobban összpontosítana a magas kockázattal rendelkező termékekre. A fiók a FEMIP-hez és a legtöbb multilaterális bankhoz hasonlóan arra törekedne, hogy a külső adományozóktól (azaz az EU-tól, a tagállamoktól és egyéb részvényesektől) eszközöket vonzzon és katalizáljon a támogatásban részesülő olyan tevékenységekhez, mint például a technikai segítségnyújtás és egyéb támogatások.

A földközi-tengeri országok nagyobb bevonása a fiók irányításába és a kiszélesített helyi jelenlét várhatóan elősegíti a jelentősebb üzleti forgalmat, amivel lehetségessé válik a magánszektorbeli tevékenységek számottevőbb támogatása. A jelenlegi felszívóképesség értékelésén alapuló EBB-becslés szerint a kölcsöntevékenységek túlléphetik a FEMIP számára tervezett mennyiséget és 2009-ben 1,8 milliárd EUR-t, illetve 2013-ra átlagosan 2,6 milliárd EUR-t is elérhetnek.

Az euro-mediterrán fiók különböző tervezett eszközei is forrásigényesek lennének, még akkor is, ha feltételezzük, hogy a fiók nagymértékben díj ellenében számíthatna az EBB támogatási szolgáltatásaira. Az EBB szemléltetési célból úgy becsüli, hogy az „euro-mediterrán banknak” 2009-ben 195-390, 2013 végére pedig 270-540 munkatársra lenne szüksége, attól függően, hogy a fiók milyen mértékben képes megosztani az EBB-vel a támogatási szolgáltatásokat. Ez néhány vagy az összes termék esetében vagy azzal járna, hogy lényegesen megemelkedik az adminisztrációs pótlék szintje, vagy azt igényelné, hogy a jelentős pénzügyi bevételek érdekében a részvényesek magas összegeket fizessenek be.

Az euro-mediterrán bank különféle formát ölthetne, mely formák mindegyike eltérő működési és pénzügyi követelményeket vonna maga után. Az EBB úgy becsüli[11], hogy az intézet mintegy 22 milliárd EUR tőkemennyiséget igényelne a 2013-ig tartó időszak fedezéséhez (feltéve, hogy az EBB földközi-tengeri régióra vonatkozó portfoliója átkerül az új intézményhez), amit a részvényeseknek kell befizetni.

E lehetőség legjelentősebb haszna a felelősségvállalás növelése lenne, mégpedig azáltal, hogy a földközi-tengeri országokat bevonnák a döntéshozatali folyamatba, valamint a társtulajdon révén. Az eszközök tekintetében a 2. lehetőséghez képest elősegítené a nagyobb kockázatvállalást illetve rugalmasságot.

E lehetőség azonban pótlólagos költségekkel járna a részvényesekre nézve. Az EBB-hez képest korlátozott azon országok köre, amelyekben a fiókbank tevékenységet folyatatna, ennélfogva a tőkemegfelelésnek legalább olyan szintűnek kell lennie mint a többi multilaterális banknál (a tartozás és a tőke aránya 100 %, ellentétben a 250 %-os aránnyal az EBB esetében), kivéve, ha a fiókbank a továbbiakban is EU költségvetési garanciákat élvez. A befizetett tőke esetében is magasabb arányra (20 %) lenne szükség, abból adódóan, hogy elegendő pénzügyi bevételre van szükség a nagyobb személyzethez kapcsolódó magasabb költségek fedezésére[12].

Fontolóra kell venni, hogy mennyi időre van szükség egy ilyen intézmény létrehozásához. A fiókbank felállításához módosítani kellene az EBB alapokmányát (30. cikk), mivel azonban az az EK-Szerződés részét képezi, ehhez ad hoc kormányközi konferencia összehívása szükséges, majd ezt követően minden tagállamnak alá kell írnia és meg kell erősítenie a módosítást. Az új intézet alapokmányát, tőkeszerkezetét és munkamódszereit illető nemzetközi tárgyalások is hosszadalmasnak bizonyulhatnak.

3. KÖVETKEZTETÉS

Az elemzés azt mutatja, hogy a FEMIP sikeres tevékenységének köszönhetően beruházási eszközöket irányítottak a földközi-tengeri régióba, azonban a gazdasági reformokra és a magánszektorbeli szükségletekre gyakorolt hatása az alábbiak által javítható: 1. erősebb stratégiai összpontosítás azáltal, hogy a gazdasági reformok érdekében jobban összekötik az EBB-műveleteket az EU politikáival, 2. a FEMIP-eszközök körének kibővítése és finomítása a magánszektorbeli szükségleteknek való megfelelés érdekében, valamint 3. a FEMIP helyi jelenlétének erősítése a földközi-tengeri országok szükségleteinek megfelelőbb azonosítása és kielégítése céljából.

Az eszközökre, a helyi kölcsönhatásokra és a stratégiai orientációra vonatkozó széleskörű javítások bevezetésével a FEMIP jelenlegi intézményi kereten belüli további kiigazítása (fenntartása az EBB-n belül, lásd a 2. lehetőséget) tűnik a leginkább költség- és időhatékony lehetőségnek. E kiigazításra az Európai Szomszédsági és Partnerségi Eszköz, valamint az Európai Szomszédsági Politika jövőbeli fejleményeinek elfogadása keretében fog sor kerülni.

[1] Az Európai Tanács 2003. december 12-13-i brüsszeli ülésének következtetései: Az Európai Tanács üdvözli az ECOFIN-Tanács határozatát, amely értelmében az Európai Beruházási Bankon belül, a FEMIP megerősítése révén további fejlesztésre kerül az euro-mediterrán beruházási hitel és partnerség. Az Európai Tanács barcelonai ülésén adott megbízásával összhangban a határozatot a FEMIP pozitívan értékelt teljesítménye és a földközi-tengeri partnerországokkal folytatott konzultáció alapján hozták meg. Az Európai Tanács felkéri az ECOFIN-Tanácsot, hogy 2006 decemberében értékelje egy, a földközi-tengeri partnerországok javát szolgáló, EBB többségi tulajdonban álló fiók létesítését a megerősített euro-mediterrán beruházási hitel és partnerség értékelése alapján, figyelembe véve a barcelonai folyamat partnereivel folytatott konzultációk eredményét.

[2] Ide tartoznak a barcelonai folyamatban résztvevő országok: Marokkó, Algéria, Tunézia, Gáza-Ciszjordánia, Izrael, Libanon, Szíria, Jordánia és Törökország.

[3] Azáltal, hogy Törökországot elismerték EU-hoz csatlakozó tagjelölt országként, a Törökországban történő kölcsönbiztosítást (amely megelőzőleg a FEMIP tevékenységeinek több mint egy harmadát tette ki) 2005 óta másik kölcsönzési megbízás alá helyezték át. Ennek megfelelően a törökországi műveleteket a jövőben már nem a FEMIP keretében könyvelik el, annak ellenére, hogy Törökország intézményi tekintetben továbbra is részt vesz a FEMIP-ben (pl. FEMIP-ülések).

[4] Az EBB jelenlegi alapokmánya korlátozza az EBB azon képességét, hogy ilyen műveleteket saját forrásaiból finanszírozzon.

[5] Ezen lehetőségek részletesebb ismertetése megtalálható a bizottsági szolgálatok munkadokumentumában.

[6] Az EBB 2007-2013-ra vonatkozó külső megbízását illető bizottsági javaslatban a földközi-tengeri országok számára rendelkezésre álló hitelforrások a 2000-2007-es 6,5 milliárd EUR-ról a 2007-2013-as időszakban 10 milliárd EUR-ra emelkednének (az EU költségvetésből vállalt garanciával). Ezen túlmenően tervezik egy, az EU költségvetési garanciája nélküli 2 milliárd EUR összegű keret létrehozását.

[7] Mivel nehéz megjósolni a visszaáramlást, az adatok (50 és 20 millió EUR) indikatív jellegűek. Következésképpen az adott évben rugalmasan tervezendők a technikai segítségnyújtást és a kockázati tőkét illető viszonylagos kötelezettségvállalások.

[8] Hivatkozási pontként elmondható, hogy az elmúlt években a FEMIP folyó bevételek általi költségfedezete 80 %-os volt. További részletek a bizottsági szolgálatok munkadokumentumában találhatók.

[9] A helyi alkalmazottakat leszámítva, akik jelenleg nem politikai, hanem csak adminisztratív feladatokat látnak el (pl. fogadás, biztonság, takarítás, karbantartás stb.).

[10] Azáltal, hogy Törökországot elismerték EU-hoz csatlakozó tagjelölt országként, az új műveletek továbbra is az EBB-n belül maradnak, felkérik azonban Törökországot, hogy váljon az új bank részvényesévé.

[11] Az e közleményhez csatolt munkadokumentumban különböző feltételezések alapján felvázolják az euro-mediterrán bank forgatókönyvét.

[12] Az EBB által hitelként biztosított valamennyi pótlólagos milliárd EUR esetében 0,4 milliárd EUR tőkére van szükség, amelynek 5 %-át az EBB-részvényeseknek kell befizetniük. A saját tőkealappal rendelkező euro-mediterrán fiók esetében a hiteleket teljes mértékben tőkével kell fedezni (egy milliárd pótlólagos hitelhez egy milliárd tőke lenne szükséges), amire magasabb befizetési arányt alkalmaznának (20 % a tervezett feltételezések alapján) az igazgatási költségek teljes fedezése céljából.