·A jelentéstétel uniós hozzáadott értéket is képvisel, mivel a nemzeti szinten nem elérhető, összehasonlítható és következetes információk miatt a jelenlegi jelentéstétel egyértelmű előnyökkel szolgál. Az alternatív megközelítések – például a kapcsolódó környezetvédelmi információk aktív terjesztése nemzeti szinten – ugyanakkor hosszú távon csökkenthetik az uniós szintű jelentéstétel szükségességét.

·A legtöbb jelentéstételi kötelezettség releváns, ám van még mit javítani rajtuk (pl. továbbfejlesztett technikai megoldások), és további alternatív megközelítések is léteznek (pl. nemzeti adatok kiaknázása). Konkrétabban a környezeti jelentések tartalma jobban összpontosíthatna a stratégiai, mennyiségi és a minőségi jogszabályok által vezérelt információra (pl. kulcsfontosságú mutatók alkalmazásával). Ez csökkentené a jelenleg előírt szöveges adatok mennyiségét.

Húsz értékelő kérdést tettek fel, amelyek elsősorban arra vonatkoztak, hogy a megfelelő információt a megfelelő időben, a megfelelő módon és a lehető legalacsonyabb áron tették-e hozzáférhetővé. Az érdekelt csoportokkal az interneten és rendszeres munkaértekezleteken konzultáltak. A környezetvédelmi politika 181 jelentéstételi kötelezettséget ír elő 58 különböző uniós környezetvédelmi jogszabályban. Ezek numerikus és térinformatikai információkat írtak elő, azonban a legtöbb szöveges változatban létezik – ezt a legnehezebb bejelenteni, strukturálni és elemezni. Az előírt gyakoriság eltérő. A jelentések körülbelül fele kettő vagy annál több évente jelenik meg, és körülbelül 50%-ukból bizottsági jelentés lesz más uniós intézmények számára. A folyamatok is eltérnek egymástól, de láthatólag akkor működnek a legjobban, ha az EEA dolgozza fel az adatokat. Az értékelés összességében azt találta, hogy:

·A célravezetőségi vizsgálat az uniós szintű jelentéstétel megvizsgálása mellett azt is áttekintette, hogy ezután hogyan terjesztik ezt az információt.

A célravezetőségi vizsgálat kihívását két megközelítés kiegyensúlyozott alkalmazása jelentette. Ez egyfelől azt jelentette, hogy egy lépést hátrálni kellett a teljesebb kép és a különböző jelentéstételi folyamatok megismerése érdekében. Másfelől ez olyan feladat volt, melynek keretében megvizsgálták a különböző jelentéstételi folyamatok részleteit és az általuk okozott működési kihívásokat, illetve tanultak ezek tapasztalataiból. Bár törekedtek arra, hogy a lehető legambiciózusabb célt tűzzék ki, az is nagyon fontos volt, hogy az kezelhető legyen. Az általuk tárgyalt kérdések a következők voltak:

Ennek ismerete az információáramlás irányítását jelenti. Az európai szintű információk általában helyi szinten kezdenek kialakulni: a légszennyezés környezetvédelmi megfigyelése, a természet állapota, a vízminőség stb. mind arról szól, hogy lássuk, mi történik a környezettel „a helyszínen”. Az információk egy részét ezután uniós szinten és a nyilvánosság számára is jelentik. Ezeket európai szinten a szabályozás ellenőrzéséhez használják fel annak vizsgálatára, hogy a szabályozás hatékonyan szolgálja-e a célkitűzések megvalósítását.

Bár a célravezetőségi vizsgálat szerint a környezetvédelmi jelentéstétel nagyrészt megfelel a céljának, olyan problémákat is feltárt, amelyek további figyelmet igényelnek (lásd a 2. szakaszt). Ezek kezeléséhez öt területen fognak intézkedéseket hozni. Ezek a következők:

Nemcsak a jelentések tartalmát illetően sikerült eredményeket elérni, hanem a jelentéstétel módját tekintve is. Az információtechnológia és a különböző eszközök sokkal egyszerűbbé és gyorsabbá tették a jelentéstételi folyamatot, és ezeket egyre szélesebb körben alkalmazzák. Végül a Bizottság olyan ötleteket és megközelítéseket is megvizsgált, mint az aktív információterjesztés fejlesztése.

A környezetvédelmi jogszabályoknak a „Célravezető és hatásos szabályozás program” (REFIT) keretében történő értékelése szisztematikusan vizsgálja a környezetvédelmi jelentési és nyomonkövetési kérdéseket. Ezek az értékelések a fő mozgatórugói a változásnak, amennyiben arra szükség van. Ez a helyzet például az INSPIRE-irányelv értékelésénél is.

Ezt a gyakoribb, tudományos megközelítést egy, a jelentéstétel még részletesebb megvizsgálására irányuló kötelezettségvállalással vezetik be minden felmerülő értékelésnél és javaslatnál. Ez kiaknázza a rendszeres felülvizsgálatokat és értékeléseket, aminek segítségével a Bizottság az EEA-val és az uniós tagállamokkal együttműködve néhány évente felül tudja vizsgálni a jelentéstétel során megkövetelt információkat. A Bizottság ezzel egyidejűleg fel tudja mérni, hogy általánosságban mennyire hatékony a jogalkotás. A felülvizsgálat ebben az összefüggésben szisztematikusan megvizsgálja a következő lehetőségeket:

A szisztematikus és összehasonlítható megközelítés biztosítása érdekében a Bizottság az ebben a jelentésben körvonalazott, környezetvédelmi jelentéstételre vonatkozó megközelítést a meglévő uniós környezetvédelmi jogszabályok értékelésénél és az új jogalkotási javaslatok megalkotásánál is alkalmazni fogja (pl. a jelentéstételi folyamat észszerűsítésével vagy a nyilvános információkról szóló rendelkezések továbbfejlesztésével).

A szisztematikus és összehasonlítható megközelítés biztosítása érdekében a Bizottság kiegészíti a minőségi jogalkotásról szóló iránymutatás által javasolt megközelítést, és általános rendelkezéseket vezet be – amennyire lehetséges – a környezetvédelmi jelentéstételi kötelezettségek vonatkozásában.

Létfontosságú annak biztosítása, hogy a tagállamok közigazgatási határai ne akadályozzák az adatáramlást és az adatkezelést. A hatóságok között és a nyilvánosság számára zökkenőmentes információáramlást kell elérni. Ezen intézkedés végrehajtásánál fontos, hogy ugyanennek kellene történnie a határokon átívelő kontextusban is, és függetlenül attól a tagállamtól, amelyből az információ származik.

A Bizottság iránymutatásokkal és a bevált gyakorlatok nemzeti és európai szinten történő megosztásával támogatja az aktív információterjesztést az INSPIRE-irányelv teljes körű végrehajtása keretében (lásd még a 6. szakaszt). Az iránymutatást a tagállamokkal és egyéb érdekelt csoportokkal szoros együttműködésben dolgozzák ki. A dokumentum az ágazatban végzett munka és a kísérleti projektek tapasztalataira fog építeni, különösen a strukturált végrehajtási és információs keret (SIIF) égisze alatt végzett munkára és projektekre. Ez a gyakorlat az Aarhusi Egyezmény nemzetközi folyamatait is bekapcsolja azzal, hogy ösztönzi az elektronikus eszközök szélesebb körű alkalmazását az információ nyilvánosság számára egyszerűen használható, hozzáférhető módon történő aktív terjesztésében.

Eddig nem volt lehetséges egy uniós szintű alkalmazás kifejlesztése, amellyel hatékonyan begyűjthették és felhasználhatták volna a nyilvánosan hozzáférhető adatokat. Már gyűjtöttek egy kis tapasztalatot, de az eszközök további fejlesztést és tesztelést igényelnek, mielőtt üzembe lehetne helyezni őket. A Bizottság az EEA-val együtt beruház ezen eszközök fejlesztésébe, és 2018 vége előtt tesztel néhány kísérleti fejlesztést. Ez magában foglalja az Unió Geoportáljának és a Reportnet projekttel való összeköttetésének továbbfejlesztését is. A Bizottság továbbá gyakorlati útmutatást dolgoz ki arról, hogy az adatbegyűjtés hogyan használható még hatékonyabban a környezetvédelmi szakpolitikában a jövőben, amivel a célravezetőségi vizsgálatban azonosított kérdéseket lehet megoldani (pl. a jogbiztonságot illetően).

Az adatbegyűjtés egy olyan módszer, amellyel az uniós intézmények anélkül férnek hozzá az adatokhoz nemzeti vagy helyi szinten, hogy azokat fizikai értelemben be kellene jelenteni. Elméletileg ez lehetővé teszi, hogy uniós szinten jobban és rugalmasabban férjenek hozzá az adatokhoz, miközben minimálisra csökkentik a másoknak okozott kellemetlenséget.

A Bizottság ezzel összefüggésben előmozdítja az INSPIRE-irányelv szabályainak következetes és reális alkalmazását. Az INSPIRE-irányelv a célravezető és hatásos szabályozás program szerinti értékelése azt állapította meg, hogy az irányelv jelenlegi végrehajtása nincs teljesen összehangolva az uniós környezetvédelmi jogszabályok szerinti jelentéstételi igényekkel. A Bizottság már most is tesz lépéseket annak biztosítása érdekében, hogy az INSPIRE-irányelv végrehajtása „előnyben részesítse a környezetvédelmi téradatkészleteket, különösen a nyomon követéshez és a jelentéstételhez kapcsolódókat”.

A Bizottság támogatni fogja a jelentéstételi infrastruktúra mélyreható reformját, hogy az a Reportnet 2.0 jelenleg kitűzött céljait (azaz a főleg a kapacitás és a biztonság bővítését célzó) meghaladó, az Unió központi és egyszerűsített környezetvédelmi (és lehetőség szerint egyéb) jelentéstételi eszközévé váljon. A Reportnetnek az Unió digitális egységes piaci menetrendjében – így különösen az e-kormányzati cselekvési tervben és az európai interoperabilitási keretben – megállapított ambíciószintekre is reagálnia kell. A Bizottság továbbá megvizsgálja a Reportnet felhőszolgáltatások használatával kapcsolatos lehetőségeit, és szinergiákat keres az energiaunió irányításáról szóló rendeletre irányuló javaslat végrehajtásával. A Bizottság figyelembe veszi a közös környezeti információs rendszerre (SEIS) vonatkozó kezdeményezésből származó tapasztalatokat, és az olyan ágazati információs rendszerekből eredő sikerekre és tapasztalatokra is épít, mint az európai vízügyi információs rendszer és a biológiai sokféleség európai információs rendszere.

Az online jelentéstétel előmozdítása és a legfrissebb informatikai megoldásokkal való korszerűsítése érdekében az EEA elindította az ún. Reportnet 2.0 projektet. A Reportnet az EEA adat- és információáramlást támogató és továbbfejlesztő infrastruktúrája, amelyet a Bizottság bizonyos szervezeti egységei is használnak a jelentéstételi folyamatokhoz. Ezt az uniós környezetvédelmi szakpolitika egy korábbi változatához tervezték, és jelenleg óriási terhelés alatt áll az aktuálisan bejelentett adatok nagy mennyisége miatt.

A „Make IT work” kezdeményezés által kialakított „Intelligensebb környezetvédelmi jelentéstételre vonatkozó szövegezési elveket” figyelembe fogják venni a felülvizsgálati folyamat során.

A folytatólagos munkaprogram továbbá meg fogja vizsgálni a jelentéstétel célját és szükségességét, valamint a bejelentett információk hasznosságát. Ezenfelül a kapcsolódó jelentéstételi kötelezettségeket is felülvizsgálják, hogy összhangban legyenek az INSPIRE-irányelv adatszolgáltatási előírásaival, vagy – ahol az előírásoknál hatékonyabbnak bizonyulnak – az adatszolgáltatási előírásokat igazítják hozzájuk, hogy biztosítsák a következetességet a jelentéstételi kötelezettségekkel. Az intézkedés célja, hogy szükségtelen költségek okozása nélkül maximalizálja az adatok átjárhatósága felé való elmozdulásból származó előnyöket.

Végül minden környezeti adathoz nyílt hozzáférést kell biztosítani, és azoknak egyszerűen lekérdezhetőnek és újrafelhasználhatónak kell lenniük különösen a kutatók és tudósok számára.

6. intézkedés: Az INSPIRE-irányelv teljes körű végrehajtásának előmozdítása, elsőbbséget biztosítva az uniós környezetvédelmi jogszabályok végrehajtásához és az ezzel kapcsolatos jelentéstételhez leginkább kapcsolódó adatkészleteknek Időbeli ütemezés: A tagállamok által az INSPIRE-irányelvnek megfelelő lista közzététele az elsőbbséget élvező adatkészletekről 2018-ig, illetve az előrehaladás felülvizsgálata 2019-ben a tagállamok jelentései alapján

Az INSPIRE-irányelv szerint értékelés utánkövetéseként a Bizottság jelenleg is azonosítja a környezetvédelmi jelentéstételi kötelezettségekhez kapcsolódó (az INSPIRE-irányelv hatálya alá tartozó) téradatkészleteket. Az INSPIRE-irányelv értelmében a tagállamoknak releváns metaadatokat kell létrehozniuk ezen adatkészletek számára, és azokat nemzeti szinten (megtekintési, letöltési és keresőszolgáltatások által) elérhetővé kell tenniük. Csak kevés tagállam végezte ezt el ténylegesen. Amint a Bizottság a tagállamokkal együttműködésben elkészítette a listát, az INSPIRE-irányelvben meghatározott mechanizmussal követi nyomon az irányelv szerinti kötelezettségek alkalmazását.

4.4.A környezetvédelmi jelentéstételt kiegészítő más adatforrások és megközelítések potenciáljának kiaknázása

Nagyon biztató az a lehetőség, hogy olyan egyéb adatforrásokat alkalmazzanak a jelentéstétel kiegészítésének eszközeként vagy – adott esetben – alternatívaként, mint a Kopernikusz vagy a közösségi tudomány. A tapasztalatok azonban azt mutatják, hogy ez nem mindig könnyű, és számos kérdést kell megoldani.

7. intézkedés: A Kopernikusz programban generált adatok jobb felhasználása Időbeli ütemezés: Intézkedések megállapítása a kiválasztott területeken 2017-ben

A Kopernikusz uniós Föld-megfigyelési program az Unió által birtokolt műholdakból álló konstelláció, amely példátlan mennyiségű Föld-megfigyelési adatot gyűjt össze. A Kopernikusz programban gyűjtött tematikus információk fontos szerepet játszhatnak a környezetvédelmi előírásoknak való megfelelést biztosító folyamatban például figyelemfelkeltéssel, a nem megfelelés jelzésével és az ellenőrzések vezérlésével. Az ilyen információk továbbá a környezetvédelmi nyomon követésben és jelentéstételben is fontosak lehetnek. Erre már léteznek példák: az egyik Natura 2000 területen a műholdak képeit használják fel a gyep kiterjedése változásainak nyomon követésére. A fejlesztések ösztönzése érdekében utánkövetési intézkedések fogják megvizsgálni, hogyan használhatók fel a Kopernikusz-információk a jelentéstételi eljárásokban – és általánosságban az uniós környezetvédelmi szakpolitikai döntéshozatalban – használt információk kiegészítésére vagy általánosan azok minőségének javítására. Ezek az intézkedések az EEA tapasztalataira építenek, és céljuk, hogy különösen a természet-, a víz- és a tengerpolitika területén továbbfejlesszék a felhasználói követelményeket. Ezenfelül a Föld-megfigyelési rendszerek globális rendszerével (GEOSS) – amelynek a Kopernikusz és más nemzetközi és páneurópai Föld-megfigyelési hálózatok is a részei – való szinergiák is vizsgálat tárgyát képezhetik.





8. intézkedés: A közösségi tudomány szélesebb körben való használatának előmozdítása a környezetvédelmi jelentéstétel kiegészítéseként Időbeli ütemezés: Az iránymutatások fejlesztését célzó lépcsőzetes intézkedések 2019-ben

A közösségi tudomány egy másik, környezetvédelmi kérdésekkel kapcsolatos, ígéretes kiegészítő adat- és információforrás. Ez újabb módot kínál a környezeti adatok begyűjtésére, amely költséghatékony és korai figyelmeztetéseket küld a környezeti tendenciákról és konkrét problémákról. Ezenkívül növeli a lakossági tudatosságot és növeli az emberek szerepvállalását. Ugyanakkor a közösségi tudományból származó, egyre növekvő mennyiségű adat és tevékenység ellenére a közösségi tudomány adatait a gyakorlatban (még) nem használják széles körben a hivatalos környezetvédelmi nyomon követésben (különösen mivel egyes területeken az adatok nem azonos szintűek a tudományosan megalapozottabb nyomonkövetési berendezésekkel) és jelentéstételben. Ennek ellenére hivatalos jelentések megírását ösztönözheti és intézkedéseket válthat ki – például ha a polgárok problémát jelentenek be egy helyi hulladéklerakóval kapcsolatban –, illetve kiegészítheti azokat.

A Bizottság továbbra is támogatja a közösségi tudományos tevékenységeket az uniós kutatási és innovációs programok által. Ez magában foglalja a fejlődő technológiákat, amelyek segítségével a polgárok hozzájárulhatnak az ügyhöz (például a levegő minőségének ellenőrzésével), és amelyek előmozdítják a koordinációt a meglévő regionális, európai és nemzetközi szintű intézkedések között, valamint ösztönzik és terjesztik a bevált gyakorlatokat.

4.5.A koherencia és az együttműködés javítása

9. intézkedés: A más területeken gyűjtött adatok megosztásában és felhasználásában való együttműködés javítása a környezet érdekében Időbeli ütemezés: Fejlesztésre szoruló együttműködési intézkedések azonosítása 2017-ben

A környezetvédelmi jelentéstétel és a más uniós szakpolitikai területeken (különösen a mezőgazdasági, éghajlat-, fogyasztói és egészségügyi, energia-, tenger- és halászati politika) való jelentéstétel, valamint a statisztika kapcsolódik egymáshoz. Figyelembe fogják venni az uniós szinten létező adatok felhasználására vonatkozó együttműködést javító egyes területeket. A Bizottság más szervezeti egységeihez benyújtott információk egyes területeken jobban felhasználhatók lennének a környezetpolitika informálásához. E tekintetben számos jó példa létezik; ilyenek például a mezőgazdasági, a környezetvédelmi és az éghajlat-politika. Más intézkedéseket is meg kell hozni, ideértve annak értékelését, hogy a hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló rendelet elfogadását követően mennyire konzisztens a hulladékokról szóló, felülvizsgált uniós jogszabályok szerinti jelentéstételi kötelezettségekkel.

Az uniós energetikai jogszabályok szerinti tervezési, jelentéstételi és nyomonkövetési kötelezettségek bizottsági célravezetőségi vizsgálata szintén megvizsgálta a kapcsolódó problémákat. Mindkét észszerűsítési gyakorlat végrehajtása során van lehetőség az erőforrások egyesítésére és kapcsolatok kialakítására (pl. a mutatók vagy az elektronikus jelentéstétel esetében).

Az utánkövetést úgy végzik el, hogy az pozitív szinergiákat hozzon létre az érintett szakpolitikai területeken.