•Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

A vállalkozásoknak gyakran van szükségük adatokra több tagállamból, hogy az egész Unióban érdeklődésre számot tartó termékeket és szolgáltatásokat kifejleszthessenek, mivel az egyes tagállamokban rendelkezésre álló adatminták gyakran nem olyan gazdagok és sokszínűek, amely lehetővé tenné a nagy méretű adatállományok minták felismerését vagy a gépi tanulást. Ezenkívül előfordulhat, hogy az egyik tagállamban kifejlesztett adatalapú termékeket és szolgáltatásokat testre kell szabni ahhoz, hogy megfelelőek legyen egy másik tagállambeli ügyfelek preferenciáinak, és ehhez tagállami szintű helyi adatokra van. Ennélfogva lehetővé kell tenni, hogy az adatok könnyen áramolhassanak az egész EU-t átfogó és az ágazatokon átívelő értékláncokon át, amelyekhez elengedhetetlen a magas szinten harmonizált jogszabályi környezet. Ezenkívül az adatmegosztás határokon átnyúló jellege és az említett adatmegosztás fontossága miatt csak uniós szintű fellépés biztosíthatja, hogy az adatmegosztás európai modellje – a B2B adatmegosztás és a személyes adatok tere vonatkozásában megbízható adatközvetítőkkel – elindulhasson.

Az egységes adatpiacnak biztosítania kell, hogy a közszféra, a vállalkozások és az állampolgárok adatai a lehető leghatékonyabban és legfelelősségteljesebben legyenek hozzáférhetők és felhasználhatók, miközben a vállalkozások és az állampolgárok folyamatosan ellenőrizhessék az általuk generált adatokat és az összegyűjtésbe történő beruházások védelme garantált legyen. Az adatokhoz való jobb hozzáférés következtében a vállalatok és kutatószervezetek előmozdítanák a reprezentatív tudományos fejleményeket és a piaci innovációt EU-szerte, ami különösen fontos olyan helyzetekben, amikor uniós koordinált fellépésre van szükség, ilyen például a Covid19-válság.

•Arányosság

A kezdeményezés arányos a kitűzött célokkal. A javasolt jogszabály olyan elősegítő keretet hoz létre, amely nem lépi túl a célok eléréséhez szükséges mértéket. Harmonizálja az adatmegosztási gyakorlatok sorát, tiszteletben tartva a tagállamok azon előjogát, hogy megszervezzék igazgatásukat és jogszabályokat hozzanak a közszféra információihoz való hozzáférésről. Az adatközvetítők bejelentési kerete, valamint az adataltruizmus mechanizmusai a szolgáltatások iránti bizalom magas szintjének kialakulását szolgálják, anélkül, hogy szükségtelenül korlátoznák ezeket a tevékenységeket, és segítenek az említett adatok cseréje belső piacának kialakításában. A kezdeményezés jelentős rugalmasságot is hagy az ágazatspecifikus alkalmazás során, ideértve az európai adatterek jövőbeli fejlesztését is.

A rendeletre irányuló javaslat pénzügyi és adminisztratív költségeket fog felvetni, amelyeket főleg a nemzeti hatóságoknak kell viselniük, míg egyes költségek az adatfelhasználókat és az adatmegosztási szolgáltatókat is fogják terhelni az e rendeletben meghatározott kötelezettségek betartásának biztosítása érdekében. Azonban a különféle lehetőségeknek és azok várható költségeinek és hasznainak feltárása elvezetett az eszköz kiegyensúlyozott kialakításához. A rendelet elegendő rugalmasságot fog engedni a nemzeti hatóságoknak a pénzügyi befektetés szintjének eldöntéséhez és az említett költségek adminisztratív díjak vagy díjak révén történő megtérülési lehetőségeinek mérlegeléséhez, miközben átfogó uniós szintű koordinációt kínál. Hasonlóképpen, az adatfelhasználók és az adatmegosztási szolgáltatók költségeit ellensúlyozni fogja az adatokhoz való szélesebb körű hozzáférésből és azok felhasználásából fakadó érték, valamint új szolgáltatások piaci elterjedése.

•A jogi aktus típusának megválasztása

Az egységes alkalmazást igénylő elemek túlsúlya indokolja jogi eszközként a rendelet választását, amely nem hagy mozgásteret a tagállamok számára, és amely teljesen horizontális keretet hoz létre. Ezen elemek körébe tartozik az adatmegosztási szolgáltatók bejelentése, az adataltruista mechanizmusok, a közszféra nyílt adatként nem elérhető, vagy nem ágazatspecifikus uniós jogszabályok hatálya alá tartozó adatainak további felhasználására vonatkozó alapelvek, valamint európai szintű koordinációs struktúrák felállítása. A rendelet közvetlen alkalmazhatósága kiiktatná a végrehajtási időszakot és a tagállami eljárásokat, lehetővé téve ugyanakkor a közös európai adatterek közeljövőbeni létrehozását, összhangban az Unió helyreállítási tervével.

Ugyanakkor a rendelet rendelkezései nem túl előíró jellegűek, és teret engednek a tagállami fellépések különböző szintjeinek olyan elemek esetében, amelyek nem hiúsítják meg a kezdeményezés célkitűzéseit, különösen az állami szervezeteket a közszféra adatainak bizonyos kategóriáinak további felhasználásával kapcsolatos feladataikban támogató illetékes szervezetek szervezete tekintetében.

3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

•Konzultációk az érdekelt felekkel

Online nyilvános konzultáció indult 2020. február 19-én, az európai adatstratégia elfogadásának napján, és azt 2020. május 31-én zárták le. A konzultáció kifejezetten jelezte, hogy a jelenlegi kezdeményezés előkészítése érdekében indult, és a vonatkozó szakaszokban és kérdésekben a kezdeményezés tárgyát képező kérdésekkel foglalkozott, és valamennyi érdekelti csoporthoz szólt.

A Bizottsághoz összesen 806 hozzászólás érkezett, ebből 219 vállalattól, 119 vállalkozói szövetségtől, 201 uniós polgártól, 98 akadémiai/kutatóintézettől, 57 pedig hatóságoktól. A fogyasztókat 7 válaszadó képviselte, 54 válaszadó pedig nem kormányzati szervezet (köztük 2 környezetvédelmi szervezet) volt. A 219 vállalat/üzleti szervezet 43,4 %-a volt kkv. Összességében a válaszok 92,2 % -a az EU-27-ből érkezett. Nagyon kevés válaszadó tüntette fel, hogy szervezete helyi, regionális, országos vagy nemzetközi hatókörű-e.

230 nyújtottak be állásfoglalást, vagy a kérdőívre adott válaszokhoz csatolva (210), vagy önálló hozzászólásként (20). A tanulmányok különböző nézőpontokat mutattak be az online kérdőívben érintett témákról, különösen a közös adatterek kezelésével kapcsolatban. Véleményeket adtak az említett terek kulcsfontosságú elveiről, és magas szintű támogatást fejeztek ki a szabványok és az adataltruizmus koncepciója mellett. Azt is jelezték, hogy biztosítékokra van szükség az adatközvetítőkkel kapcsolatos intézkedések kidolgozása során.

•Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

Annak érdekében, hogy az érintett szakértőkkel feltárják a közös európai adatterek azonosított ágazatokban történő létrehozásának keretfeltételeit, 2019-ben tíz műhelytalálkozóból álló sorozatra került sor a közös európai adatterekről, 2020 májusában pedig egy további munkaértekezletet szerveztek. Összesen több mint 300, főleg a magán- és a közszférából származó érdekeltet tömörítve, a műhelytalálkozók különböző ágazatokat (mezőgazdaság, egészségügy, pénzügy/bankügy, energia, közlekedés, fenntarthatóság/környezetvédelem, közszolgáltatások, intelligens gyártás) és további több területet átfogó szempontokat (adatetika, adatpiacok) öleltek fel. Az e területekkel foglalkozó bizottsági szervezeti egységek részt vettek a műhelytalálkozókon. Az ágazati műhelytalálkozók segítettek azonosítani az ágazatok azon közös elemeit, amelyeket a horizontális irányítási keret létrehozásával rendezni kell.

•Hatásvizsgálat

A javaslathoz hatásvizsgálat készült. 2020. szeptember 9-én a Szabályozói Ellenőrző Testület elutasító véleményt adott ki. A Testület 2020. október 5-én fenntartások mellett kedvező véleményt fogadott el.

A hatásvizsgálat az alapforgatókönyveket, a szakpolitikai lehetőségeket és azok hatásait vizsgálja négy intervenciós területen, nevezetesen a) a közszféra adatainak fokozottabb felhasználására szolgáló mechanizmusok, amelyek nem állnak rendelkezésre nyílt adatként, b) tanúsítási vagy címkézési keretrendszer az adatközvetítők számára c) az adataltruizmust megkönnyítő intézkedések, és d) az adatkormányzás horizontális aspektusainak összehangolására és irányítására szolgáló mechanizmusok, uniós szintű struktúra formájában.

Valamennyi beavatkozási terület esetében azt állapították meg, hogy az 1. szakpolitikai lehetőség – amely szerint az uniós szintű koordináció puha szabályozási intézkedésekkel történne – nem elegendő, mivel ez nem változtatna jelentősen a helyzeten az alapforgatókönyvhöz képest. Így a fő elemzés a 2. és a 3. szakpolitikai lehetőségre összpontosított, amelyek alacsony, illetve nagy intenzitású szabályozási beavatkozással járnak. Az előnyben részesített lehetőségnek az alacsonyabb és magasabb intenzitású szabályozási beavatkozás következő módon történő kombinációja bizonyult: