HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 39/1

AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK VÉLEMÉNYE

(2012. november 29.)

a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról szóló irányelv iránti javaslatról

(CON/2012/99)

2013/C 39/01

Bevezetés és jogalap

2012. július 10-én az Európai Központi Bank (EKB) az Európai Unió Tanácsától azt a felkérést kapta, hogy alkosson véleményt a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 77/91/EGK és 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK és 2011/35/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU rendelet módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv iránti javaslatról (1) (a továbbiakban: az irányelvtervezet). 2012. július 27-én az EKB felkérést kapott az Európai Parlamenttől, hogy alkosson véleményt az irányelvtervezetről.

Az EKB véleményalkotásra szolgáló hatásköre az irányelvtervezet tekintetében az Európai Unió működéséről szóló szerződés 127. cikkének (4) bekezdésén és 282. cikkének (5) bekezdésén alapul, mivel az irányelvtervezet olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyek érintik a Központi Bankok Európai Rendszere által („KBER”) a hatáskörrel rendelkező hatóságok részére a hitelintézetek prudenciális felügyeletére és a pénzügyi rendszer stabilitására vonatkozó politikáik zavartalan megvalósításában nyújtott támogatást, az Unió monetáris politikájának meghatározását és végrehajtását, valamint a fizetési rendszerek zavartalan működésének elősegítését. Az Európai Központi Bank eljárási szabályzatának 17.5. cikke első mondatával összhangban a Kormányzótanács fogadta el ezt a véleményt.

Általános észrevételek

Az EKB teljes mértékben támogatja egy helyreállítási és szanálási keretrendszer kialakítását, valamint a pénzügyi intézmények eredményes válságkezelése előtt álló akadályok elhárítását. Valamennyi pénzügyi intézmény számára lehetővé kell tenni a rendezett csődöt, garantálva a pénzügyi rendszer egészének stabilitását, valamint az állami költségek és a gazdasági zavarok minimalizálását. Az EKB a hitelintézetek és befektetési vállalkozások uniós szanálási keretrendszerét különösen az Unió pénzügyi stabilitásának fenntartása, és következésképpen válság idején az egységes piac működésének garantálása érdekében támogatja. Ennek érdekében kulcsfontosságú a hitelintézetek csődjének kezelését szolgáló, közös támogató eszközök – mint például a helyreállítási és szanálási tervek, valamint a hídbanki, az ún. „bail-in” (amely magában foglalja a biztosítékkal nem rendelkező hitelezők követeléseinek leírását, a hitelkövetelések saját tőkévé alakítását, a feltőkésítést, a szerkezetátalakítást valamint a reorganizációt), az üzletértékesítési, és az eszközelkülönítési eszközök – kialakítása. Az EKB üdvözli, hogy a tervezet összhangban áll a pénzügyi intézmények hatékony szanálási rendszereinek nemzetközileg elfogadott főbb sajátosságaival (2), amelyek a hatékony szanálás érdekében a megfelelő eszközökkel és hatáskörökkel rendelkező nemzeti szanálási rendszerek konvergenciáját szorgalmazzák. E főbb sajátosságok végrehajtása lehetővé teszi az időben történő beavatkozást az alapvető funkciók folytonosságának biztosítása érdekében.

Az EKB álláspontja szerint az irányelvet – az integrált uniós szanálási keretrendszer felé vezető igen fontos lépésként – gyors ütemben kell elfogadni. Ugyanakkor további lépésekre lesz szükség az egységes szanálási mechanizmus létrehozása érdekében, amely a bankunió három pillére közül az egyik. Az EKB ezért felhívja a Bizottságot, hogy sürgősen terjesszen be külön javaslatot egy független Európai Szanálási Mechanizmusra vonatkozóan, beleértve egy közös Európai Szanálási Alap vonatkozásait is. Ezt az Alapot – minimumfeltételként – a pénzügyi intézmények finanszíroznák. E három pillér összhangja elengedhetetlen a pénzpiaci unió sikeréhez.

KÜLÖNÖS ÉSZREVÉTELEK

1. A szanálás fogalmának meghatározása

Az irányelvtervezet fogalommeghatározása szerint a szanálás valamely intézmény szerkezetátalakítása az alapvető funkciói folyamatosságának biztosítása, a pénzügyi stabilitás megőrzése és az intézmény egésze vagy része életképességének helyreállítása érdekében (3). Az EKB álláspontja szerint a szanálás egyértelmű hierarchiát igényel. Ezzel összefüggésben a csődbe került, vagy valószínűleg csődbe kerülő intézményeket elviekben – a szanálási hatóságok határozata alapján – szanálási eszközök igénybevételével kell szanálni, amennyiben szükséges, továbbá közérdekből is, ideértve a rendszerkockázatok megelőzését. Ha a szanálási hatóság úgy értékeli, hogy nem állnak fenn közérdekkel kapcsolatos megfontolások, az intézményt a nemzeti jog szerint az ilyen intézményekre szokásosan vonatkozó eljárásnak megfelelően kell felszámolni. Végezetül, a működő vállalkozásként történő helyreállítás során a szerkezetátalakítást csak akkor kell fontolóra venni, amennyiben azt a pénzügyi stabilitás megőrzéséhez fűződő közérdek indokolja, és amennyiben a hitelintézet szabályos szanálása jelentős káros hatást gyakorolna a pénzügyi rendszer stabilitására, a határokon való átterjedés magasabb kockázata mellett. Az irányelvtervezetnek pontosítania kell, hogy a szanálás célja nem magának a csődhelyzetben lévő intézménynek a megmentése, hanem az alapvető funkciói folytonosságának biztosítása (4).

2. A szanálás feltételei, és a közpénzekből történő rendkívüli támogatás szükségességének értékelése

2.1. Az irányelvtervezet előírja, hogy a szanálási intézkedés egyik feltétele az, hogy az illetékes hatóság vagy szanálási hatóság megállapítsa azt, hogy az intézmény csődhelyzetben van, vagy valószínűleg csődbe jut (5). Az EKB álláspontja szerint – az azonnali és hatékony szanálási intézkedés érdekében – egyértelműen az illetékes hatóságra kell telepíteni az annak meghatározásával járó felelősséget, hogy egy intézmény csődhelyzetben van, vagy valószínűleg csődbe jut.

2.2. Az irányelvtervezet előírja továbbá, hogy az intézmény csődhelyzetére, vagy a valószínű csődbe jutására utaló jel az, hogy annak állami támogatásra van szüksége. Azonban az irányelvtervezet ugyanezen cikke úgy rendelkezik, hogy az állami támogatás két különös fajtája nem minősül ilyen jelzésnek (6). Noha az EKB támogatja az ilyen állami támogatás javasolt leghosszabb időtartamát (7), megjegyzi, hogy a fenti mutató alapján jelentős számú, jelenleg állami támogatásban részesülő hitelintézet és befektetési vállalkozás minősülne csődhelyzetben lévőnek, vagy valószínűleg csődbe jutónak. Az EKB megítélése szerint kizárólag az intézmény prudenciális értékelésén kell alapulnia azon körülmények meghatározásának, hogy egy intézmény csődhelyzetben van, vagy valószínűleg csődbe jut-e. Így az állami támogatás szükségessége önmagában nem képezhet megfelelően objektív kritériumot (8). Ehelyett az intézmény prudenciális helyzetének értékelésébe az állami támogatás nyújtásához vezető körülményeket kellene bevonni.

3. A központi bankoknak a helyreállításban és szanálásban történő részvétele

3.1. A központi bankoknak makroprudenciális és pénzügyi stabilitási feladataik vannak, illetőleg pénzpiaci szakértelemmel rendelkeznek. Erre tekintettel részt kell venniük a szanálási folyamatban, hozzájárulva a szanálási célkitűzések eléréséhez, egyidejűleg a minimumra szorítva a központi banki feladatok ellátására, valamint a fizetési és elszámolási rendszerek működésére gyakorolt, nem kívánt kedvezőtlen hatások kockázatát. A központi bankok ezzel összefüggésben szerepet kaphatnak a helyreállítási és szanálási tervek pénzügyi stabilitási szempontból történő értékelésében, így az olyan kiváltó események valószínűségének meghatározásában, amelyek rendellenes tőkeáttétel-csökkenéshez vezethetnek. A központi bankok bevonhatók a szanálási hatóság lehetséges intézkedéseinek értékelésébe is, tekintve, hogy a fő célkitűzések egyike a rendszerszintű zavarok elkerülése (9). Az EKB ezért szükségesnek tartja a tagállamok részéről annak biztosítását, hogy – amennyiben nem maga a központi bank a szanálási hatóság – az illetékes hatóság és a szanálási hatóság a központi bankkal megfelelő információcserét folytasson (10).

3.2. Az irányelvtervezet előírja, hogy egy intézmény pénzügyi helyzetének a jelentős hanyatlást követő helyreállítására készített és karbantartott helyreállítási tervek nem feltételezhetik rendkívüli állami támogatáshoz való hozzáférést, vagy ilyen támogatás juttatását. E tervekben azonban adott esetben szerepelnie kell az arra vonatkozó elemzésnek, hogy az intézmény hogyan és mikor kérheti a központi banki eszközök szigorított feltételekkel, és rendelkezésre álló biztosítékok mellett történő igénybevételét (11). Az EKB hangsúlyozni kívánja, hogy ez a rendelkezés semmi esetre sem befolyásolhatja a központi bankok független és teljesen saját belátásuk szerint történő döntését a központi banki likviditás fizetőképes hitelintézetek részére történő nyújtásáról – a szabványos monetáris politikai műveletek és a sürgősségi likviditási támogatás keretében egyaránt – a monetáris finanszírozás Szerződés szerinti tilalma által előírt korlátokon belül (12).

3.3. Az irányelvtervezet minden egyes tagállam számára előírja, hogy a szanálási eszközkészletébe vegye fel egy hídintézmény és egy vagyonkezelő társaság létrehozására és működtetésére vonatkozó hatáskört. Az irányelvtervezet előírja, hogy a hídintézmény teljes egészében vagy részben egy vagy több hatóság tulajdona lesz, valamint, hogy a vagyonkezelő társaság teljes egészében vagy részben egy vagy több hatóság tulajdona lesz, amelyek körébe beletartozhat maga a szanálási hatóság is (13). Amennyiben a központi bank jár el szanálási hatóságként (14), a kétségek eloszlatása érdekében egyértelműnek kell lennie, hogy a központi bank semmilyen körülmények között nem fogja e jogalanyok adósságát átvállalni vagy finanszírozni. A központi bank e jogalanyok tulajdonosaként betöltött szerepének minden körülmények között összeegyeztethetőnek kell maradnia a monetáris finanszírozás Szerződés 123. cikke szerinti – 3606/93/EK tanácsi rendelettel (15) kiegészített – tilalmával. E rendelkezés többek között megtiltja, hogy a központi bank finanszírozza az állami szektor harmadik személyek felé fennálló kötelezettségeit. Ezen túlmenően ezt a szerepkört a központi banki függetlenség – különösen a pénzügyi és intézményi függetlenség – sérelme nélkül kell betölteni.

3.4. Az EKB megjegyzi, hogy az irányelvtervezet csak azokat a minimumfeltételeket tartalmazza, amelyeknek a hatóságok által létrehozandó hídintézményeknek és vagyonkezelő társaságoknak meg kell felelniük. Az EKB hangsúlyozni kívánja, hogy az átlátható finanszírozás a közpénzek felhasználásának legitimitására és elszámoltathatóságára hatást gyakorló egyik fő kérdés, amely megőrzése az eurorendszer érdeke. E tekintetben az EKB üdvözli, hogy az irányelvtervezet előírja, hogy a szanálási költségeket elviekben a részvényeseknek és a hitelezőknek kell viselniük, és amennyiben ezek a pénzeszközök nem elegendőek, a finanszírozási rendszereknek (16). Ugyanakkor az EKB hangsúlyozza, hogy a monetáris finanszírozás tilalmával összhangban ezeket a finanszírozási rendszereket a központi bankok nem finanszírozhatják. Ez különösképpen az alternatív finanszírozási eszközök (17) irányelvtervezetben (18) való felsorolását befolyásolja.

4. A kijelölt nemzeti hatóságok részvétele a helyreállítási tervek értékelésében

Az irányelvtervezet előírja, hogy az illetékes hatóságok felülvizsgálják a helyreállítási terveket, többek között annak biztosítása érdekében, hogy azok hatékonyan végrehajthatók legyenek pénzügyi stresszhelyzetben, éspedig anélkül, hogy a pénzügyi rendszerre jelentős kedvezőtlen hatást gyakorolnának, akkor is, ha ugyanebben az időszakban más intézmények is helyreállítási terveket hajtanak végre (19). Annak biztosítása érdekében, hogy a felülvizsgálat során valamennyi jelentős rendszerszintű vonatkozás figyelembevételre kerüljön – beleértve a helyreállítási tervek egyidejű végrehajtásának átfogó hatását, amelyek prociklikus vagy csordaszellemű magatartását eredményezhetnek – az EKB szükségesnek tartja, hogy az illetékes hatóságok az értékeléseket a kijelölt illetékes nemzeti hatóságokkal egyeztetve végezzék, amennyiben ezek elkülönült hatóságok (20).

5. Csoporton belüli pénzügyi támogatás

Az irányelvtervezet előírja, hogy a tagállamok biztosítják, hogy a csoport tagjai csoporton belüli pénzügyi támogatási megállapodásokat köthessenek (21). Az EKB e követelménynek különösen abban látja a jelentőségét, hogy az illetékes hatóságok által engedélyezett ilyen megállapodásokat a csoporton belüli valamennyi olyan vállalkozás részvényesei közgyűléséhez be lehet nyújtani jóváhagyásra, amely részt kíván venni a megállapodásban. Az EKB megjegyzi azonban, hogy ezen önkéntes megállapodásoknak a nemzeti jogrendszerekben történő végrehajtása összetett jogi kérdéseket vet fel. Ezek elfogadottsága azon is fog múlni, hogy rendelkezéseik mennyire sikeresen illeszkednek a nemzeti adózási, fizetésképtelenségi és társasági jogi szabályozáshoz, például a csoporton belüli tranzakciók függetlenségét illetően (22). Ebből a célból az EKB úgy ítéli meg, hogy további vizsgálódásra lehet szükség arról, hogy egyéb kiegészítő rendelkezések indokoltak-e az ilyen önkéntes megállapodások szerint jóváhagyott és végrehajtott, csoporton belüli tranzakciók a jogbiztonságának és végrehajthatóságának biztosítására.

6. A bail-in eszköz és a leírási hatáskörök

6.1. Az EKB üdvözli a bail-in eszköznek adósságleírási vagy – átalakítási mechanizmusként való kialakítását a csődhelyzetben lévő, vagy valószínűleg csődbe jutó intézmények veszteségeinek elnyelésére. A bail-in mechanizmust az eredményes szanálás nemzetközileg elfogadott főbb sajátosságainak (23), különösen pedig a szanálási hatóság szanálási rendszeren alapuló azon hatáskörének megfelelően kell kialakítani, amely a kötelezettségek széles skálájának a felszámolás során érvényesülő hitelezői rangsornak megfelelő leírására vonatkozik. Az EKB támogatja egy ilyen bail-in eszköznek a tagállamok által legkésőbb 2018. január 1-jétől történő bevezetését (24). Ez egyben további munkát tenne lehetővé a bail-in vonatkozásában, történetesen a kiválasztott bail-in eszközök célzott szintje szempontjából egy minimumkövetelmény bevezetése tekintetében, egyidejűleg megtartva a bail-in átfogó hatályát. Ezen túlmenően, az EKB hozzá kíván járulni a bail-in, mint szanálási eszköz gyakorlati kihatásainak további elemzéséhez, a gyors végrehajtás megvalósíthatósága, a veszteségek elnyelésében a lejárat szerinti rangsor megtartásának képessége, az átalakítás vagy leírás mechanikája (25), illetőleg a származékos piacokra való esetleges hatások tekintetében is. Ezzel összefüggésben a bail-in és a hídbanki eszközöket együttesen kell elemezni, mivel ez utóbbi eszköz képes utánozni az előbbi eszköz számos eredményét.

6.2. Az EKB megítélése szerint a szanálási intézkedéseket indokolt körülmények között kell elfogadni, és azokhoz az erkölcsi kockázat behatárolása érdekében megfelelő körülményeknek kell társulniuk (26). A fentieknek megfelelően a csődhelyzetben lévő, vagy rövidesen csődbe jutó intézményeket főszabályként rendes felszámolási eljárás keretében kell felszámolni, és azokat akkor kell a szanálási eszközök alkalmazásával felszámolni, ha az szükségesnek minősül. Mindezek előrebocsátása mellett a bail-in hatásköröket szanálási eszközként túlnyomórészt azon intézmények szanálására kell felhasználni, amelyek életképtelenné váltak. Az EKB megítélése szerint a csődhelyzetben lévő, vagy valószínűleg csődbe jutó intézmény működő vállalkozásként (27) való megtartásához a bail-in alkalmazásának lehetőségét csak kivételes és indokolt esetben szabad fontolóra venni. Az EKB támogatja, hogy a bail-in eszközhöz minden esetben társuljon a vezetőség leváltása, és az intézmény, illetve tevékenységei ezt követő, olyan módon történő szerkezetátalakítása, amely a csődhelyzet okait orvosolja (28).

6.3. Az irányelvtervezet előírja, hogy az Európai Bankhatóság (EBH) számoljon be a Bizottságnak az intézményekre vonatkozó azon követelmény végrehajtásáról, hogy azok fenntartsák a szavatoló tőke és elfogadható kötelezettségek aggregált összegét (29) az intézmény összes kötelezettségének százalékában kifejezve. Az EKB további értékelést elvégzését kéri arra vonatkozóan, hogy a bail-in minimumkövetelményét az összes kötelezettség, vagy a kockázattal súlyozott eszközök százalékában kell-e kifejezni. Az utóbbi megoldás érdeme, hogy figyelembe veszi az intézmény eszközeinek kockázatosságát. Az EKB ajánlja, hogy ezt az értékelést az EBH végezze el. Az EKB ajánlja továbbá, hogy az EBH nyújtson értékelést a Bizottságnak e követelménynek az intézményekre gyakorolt hatásáról, valamint arról, hogy előnyös lenne-e egy azt megtiltó vagy korlátozó követelmény bevezetése, hogy a bail-in keretében felhasználható eszközök a bankszektoron belüliek legyenek.

6.4. Az irányelvtervezet előírja, hogy a szanálási intézkedést megelőzően a szanálási hatóságok gyakorolják a leírási hatáskört (30). Ennélfogva a tőkeinstrumentumok leírása szanálási hatáskör (31), amelyre – úgy tűnik – az intézmény szanálásának megindulása előtt kerül sor. Az EKB támogatja, hogy a hatóságok rendelkezzenek hatáskörrel a tőkeinstrumentumoknak azt megelőzően történő leírására, hogy az intézmény szanálása megkezdődik. Az intézmények feltőkésítésére tekintettel az EKB javasolja ennek az irányelvtervezetben történő, a kétségek eloszlatását szolgáló, kifejezett pontosítását. Egyben kívánatos lenne, ha a Bizottság esettanulmányt és szimulációt végezne a bail-in eszköz végrehajtásáról a bail-in folyamat különböző szakaszai közötti kölcsönös függőségek tisztázására.

7. A szanálás finanszírozása és a finanszírozási rendszerek célmérete

7.1. Megfelelő szanálási keretrendszernek kell biztosítania, hogy a szanálás költségeit mindenekelőtt a szanálás alatt álló intézmény részvényesei és hitelezői – és általánosságban a magánszektor – viselje. Az EKB ezért üdvözli, hogy az irányelvtervezetben szereplő szanálási eszközök és hatáskörök lehetővé teszik a hatóságok számára, hogy a szanálás finanszírozásának terhét a részvényesekre és a hitelezőkre hárítsák. Ezen túlmenően az irányelvtervezet a szanálás finanszírozásának két további forrását vezeti be: a nemzeti finanszírozási rendszereket és a betétbiztosítási rendszerbe teljesített hozzájárulásokat (32).

7.2. A szanálás finanszírozására szolgáló további források előnyeinek elismerése mellett az EKB álláspontja az, hogy a finanszírozási rendszerek európai rendszere kialakításának nagyra törő javaslata nem fogja megoldani a határokon átnyúló szanálás jelentős problémáit, mint például a koordináció és a tehermegosztás kérdését. A nemzeti hatóságok felügyelete alatt álló 27 nemzeti rendszer létezését tovább bonyolítja a hitelfelvétel – fontos részletekben, így a hitelfelvevő és a hitelező jogai és kötelezettségei tekintetében átláthatóságot nélkülöző – javasolt rendszere.

8. Betétbiztosítási rendszerek alkalmazása a szanálás finanszírozásában

8.1. Az irányelvtervezet előírja, hogy az a betétbiztosítási rendszer, amelyhez az intézmény tartozik, felelős a veszteség azon összegéért, amelyet abban az esetben kellett volna viselnie, ha az intézményt rendes fizetésképtelenségi eljárás keretében felszámolják (33). A hídbankra történő átruházás során a fedezett betétek kezelése jelentős hatást gyakorolhat a betétbiztosítási rendszer részvételére. A betétbiztosítási rendszer szanálási intézkedésekben való részvételének foka a további feltételek azonossága mellett fogja érinteni a másik két rendelkezésre álló forrásból – a finanszírozási rendszerekből és a biztosítékkal nem rendelkező hitelezőktől – igényelt finanszírozás szintjét is. Ez a bizonytalanság a hitelezők körében emelheti a hitelezők, ügyfelek és más szerződő felek körében a megelőző menekvés kockázatát, amely megvalósulása aláásná a rendszer fő célját.

8.2. Az irányelvtervezet lehetővé teszi a tagállamok számára annak előírását, hogy a területükön letelepedett betétbiztosítási rendszerek rendelkezésre álló pénzügyi eszközei a szanálás finanszírozására felhasználhatók legyenek (34). Miközben az EKB támogatja ezt a rendelkezést – amely lehetővé tesz szinergiákat a betétbiztosítási rendszer és a szanálás finanszírozása között – kiemelkedő fontosságúnak tartja, hogy ez semmiféle módon ne veszélyeztesse a betétbiztosítási rendszer fő feladatát, azaz a biztosított betétesek védelmét. Az EKB üdvözli, hogy az irányelvtervezet elsőbbséget biztosít a betétbiztosítási rendszer által fedezett betétesek kifizetésének azon esetekben, amikor a betétbiztosítási rendszert felkérik a szanálásnak a rendelkezésére álló pénzügyi eszközeivel történő finanszírozására, valamint ezzel egyidejűleg a biztosított betéteseknek történő visszafizetés szokásos feladatára, és a rendelkezésre álló eszközök mindezen kérések teljesítésére nem elegendők (35). Mindezek előrebocsátása után az EKB tanácsolja, hogy a jogbiztonságot a betétbiztosítási rendszer szanálás-finanszírozásban betöltött szerepének egyértelmű meghatározása garantálja, tekintet nélkül a választott szanálási eszközre, és az intézkedések alkalmazásának módjára. Az irányelvtervezet előírja a tagállamok számára annak biztosítását, hogy a fizetésképtelenségi eljárások nemzeti jogi szabályozása alapján a betétbiztosítási rendszer azonos rangú legyen a fedezet nélküli, előnyben nem részesített követelésekkel (36). Ez a felfogás nem tűnik összhangban állónak azzal, hogy a tagállamok számára megengedett a betétbiztosítási rendszer által fedezett betétekre vonatkozó követelések elsőbbségi rangsorának meghatározása. Jelenleg hat tagállam – beleértve Bulgáriát (37), Görögországot (38), Lettországot (39), Magyarországot (40), Portugáliát (41) és Romániát (42) – biztosít elsőbbségi rangsort azon követeléseknek, amelyeket a betétbiztosítási rendszer jogátruházással szerezett azt követően, hogy kifizette az adott fedezett betétnek megfelelő összeget, ezzel is hozzájárulva annak biztosításához, hogy a betétbiztosítási rendszernek mindig elegendő pénz álljon rendelkezésére. Az elsőbbségi rangsor hatásaira vonatkozó álláspontok erősen eltérőek, mivel az a meggyőződés, hogy a betétesek elsőbbségi rangsorolása hatást gyakorolhat a bankok számára rendelkezésre álló finanszírozási költségekre, és hogy a többi hitelező nagyobb erőfeszítéseket tesz követeléseinek biztosítására. Másfelől ezt bizonyos mértékig mérsékelné, ha az elsőbbségi követelések körébe csak a garantált betétek tartoznának bele. Továbbá azoknak a jogrendszereknek, amelyek elsőbbségi rangsort adnak a garantált betéteseknek, elő kell segíteniük az irányelvtervezetben előírt szanálási intézkedések (pl. üzletértékesítési eszköz, hídintézményi eszköz) használatát. Pénzügyi stabilitási szempontból támogatott a fedezett betétekre vonatkozó elsőbbségi követelés is, mivel az csökkenti a bankok megrohamozásának, a felszámolási szakaszban a biztosított betétesek esetleges veszteségeinek, valamint a betétbiztosítási alap túlzott kimerülésének a kockázatát (43).

9. Az értékesítésre vonatkozó információ közzététele

Az irányelvtervezet előírja, hogy a szanálás alatt álló intézmény vállalkozásainak az üzletértékesítési eszköz keretében részben vagy egészében történő értékesítésére vonatkozó információ közzététele késleltethető (44). Az EKB megítélése szerint más szanálási eszközök alkalmazása során is előfordulhat, hogy a tőzsdén jegyzett pénzügyi instrumentumokra vonatkozó árérzékeny információk közzétételét késleltetni kell. Az irányelvtervezet vonatkozó rendelkezéseit (45) a bármely szanálási eszköz alkalmazása során érvényesülő, általános szabállyá kellene kiterjeszteni, amennyiben az intézmény érdeke indokolhatja az árérzékeny információk közzétételének késleltetését.

10. A helyreállítási és szanálási szabályok további harmonizálása

10.1. Az EKB támogatja a rendszerszinten jelentős, nem-bank pénzügyi intézményekre – például biztosítókra és piaci infrastruktúrákra – vonatkozó helyreállítási és szanálási keretrendszer kidolgozását (46). Ezt össze kell hangolni a nemzetközi kezdeményezésekkel.

10.2. Folytatni kell a tagállamok fizetésképtelenségi jogának további minimumharmonizációjára irányuló erőfeszítéseket. A fizetésképtelenségi jogok jelenlegi sokfélesége – például a hitelezői igények rangsora tekintetében – jelentősen befolyásolja a szanálási eszközök végrehajtását, és különösen a szanáló társaságokhoz kerülő eszközök és kötelezettségek érvényesítését.

Kelt Frankfurt am Mainban, 2012. november 29-én. az EKB elnöke Mario DRAGHI

(1) COM(2012) 280 végleges.

(2) Lásd: „A pénzügyi intézmények hatékony szanálási rendszereinek főbb sajátosságai” (Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions) című, 2011. októberi dokumentumot, amely elérhető a Pénzügyi Stabilitási Tanács weboldalán a http://www.financialstabilityboard.org címen, valamint a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság „A nemzetközi bankok szanálásával foglalkozó csoport jelentése és ajánlásai” (Report and Recommendations of the Cross-border Bank Resolution Group) című, 2010. márciusi dokumentumát, amely elérhető a Nemzetközi Fizetések Bankjának weboldalán a http://www.bis.org címen

(3) Lásd az irányelvtervezet 2. cikkének (1) bekezdését.

(4) Lásd a KBER hozzászólását az Európai Bizottságnak a bankhelyreállítás és szanálás lehetséges uniós keretrendszere technikai részleteiről folytatott nyilvános konzultációjához, 2011. május, 4. és 5. o. Valamennyi említett EKB-dokumentum elérhető az EKB weboldalán a http://www.ecb.europa.eu címen. Lásd még az EKB 3. javasolt módosítását.

(5) Lásd az irányelvtervezet 27. cikke (1) bekezdésének a) pontját.

(6) Lásd az irányelvtervezet 27. cikke (2) bekezdése d) pontjának i. és ii. alpontját.

(7) Lásd az irányelvtervezet 27. cikk (2) bekezdése d) pontjának második bekezdését.

(8) Lásd az irányelvtervezet 27. cikke (2) bekezdésének d) pontját a 2. cikk (26) bekezdésével együttesen értelmezve. Lásd még a 2. és 8. javasolt módosítást is.

(9) Lásd a KBER hozzászólását az Európai Bizottságnak a bankhelyreállítás és szanálás lehetséges uniós keretrendszere technikai részleteiről folytatott nyilvános konzultációjához, 2011. május, 6. o., 9. bekezdés.

(10) E tekintetben az irányelvtervezet 74. cikke (3) bekezdésének b) pontja a megfelelő irányba vezető lépés, de nem elegendő a megfelelő mértékű információmegosztás és együttműködés biztosítására. Lásd még a 4. és 23. javasolt módosítást is.

(11) Lásd az irányelvtervezet 5. cikkének (3) bekezdését; a helyreállítási terveket illetően pedig az irányelvtervezet 9. cikkének (2) bekezdését.

(12) Lásd az EKB 2012. évi konvergenciajelentését, 29. o. Lásd még az 1. javasolt módosítást.

(13) Lásd az irányelvtervezet 34. cikkének (2) bekezdését és 36. cikkének (2) bekezdését.

(14) Lásd a CON/2011/39 EKB véleményt.

(15) A Tanács 1993. december 13-i 3603/93/EK rendelete a Szerződés 104. cikkében és a 104b. cikke (1) bekezdésében említett tilalmak alkalmazásához szükséges fogalmak meghatározásáról (HL L 332., 1993.12.31., 1. o.).

(16) Lásd az irányelvtervezet 92. cikkének (2) bekezdését.

(17) Lásd a CON/2011/103 EKB vélemény 4. pontját és a CON/2010/83 EKB vélemény 6.3. pontját.

(18) Lásd az irányelvtervezet 96. cikkét.

(19) Lásd az irányelvtervezet 6. cikke (2) bekezdésének b) pontját.

(20) Lásd az 5. javasolt módosítást.

(21) Lásd az irányelvtervezet 16–22. cikkét.

(22) Spanyolország kivételével csaknem minden tagállam társasági jogában alapvető elv a csoporton belüli tranzakciók függetlenségének követelménye. Lásd a DBB jogi osztályának a Markt Főigazgatóság részére készített 2008. évi jelentését a csoporton belüli transzferek jogi korlátairól, amely rámutatott erre a kockázatra.

(23) Lásd „A pénzügyi intézmények erdményes szanálási rendszereinek főbb sajátosságai” (Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions) című, 2011. októberi dokumentumot, amely elérhető a Pénzügyi Stabilitási Tanács weboldalán a http://www.financialstabilityboard.org címen.

(24) Lásd az irányelvtervezet 115. cikke (1) bekezdésének harmadik bekezdését.

(25) Lásd a Központi Bankok Európai Rendszerének (KBER) hozzászólását az Európai Bizottságnak a bankhelyreállítás és szanálás lehetséges uniós keretrendszere technikai részleteiről folytatott nyilvános konzultációjához, 4. o.

(26) Lásd a KBER hozzászólását az Európai Bizottságnak a bankhelyreállítás és szanálás lehetséges uniós keretrendszere technikai részleteiről folytatott nyilvános konzultációjához, 2011. május, 5. o.

(27) A működő vállalkozás (angolul: going concern) megfogalmazás arra a helyzetre használatos, amikor valamely intézmény a szanálás alatt tovább működik a belátható időn belüli felszámolás esélye nélkül. Ez az angol gone concern (veszteségfedezés) ellentéte, melynek során csak a kritikus banki funkciókat tartják meg, de a szanálás alatt állt, majd felszámolás alá került jogalanytól eltérő jogalany keretében.

(28) Lásd az irányelvtervezet (46) preambulumbekezdését.

(29) Lásd az irányelvtervezet 39. cikkének (6) bekezdését.

(30) Lásd az irányelvtervezet 51. cikkének (1) bekezdését.

(31) Lásd az irányelvtervezet 56. cikke (1) bekezdésének f) pontját.

(32) A 96. cikk. Amennyiben a finanszírozási rendszerek a központi banktól is hitelt fognak kapni, ez monetáris finanszírozást is megvalósíthat. E vonatkozásban lásd a 3.4. pontot és a 29. módosítást.

(33) Lásd az irányelvtervezet 99. cikkének (1) bekezdését.

(34) Lásd az irányelvtervezet 99. cikkének (5) bekezdését.

(35) Az irányelvtervezet 99. cikkének (8) bekezdése.

(36) Lásd az irányelvtervezet 99. cikkének (2) bekezdését.

(37) A betétbiztosítási rendszer elsőbbségi hitelezői jogállását a bankok fizetésképtelenségéről szóló törvény (Darjaven vestnik sz. 92, 2002.9.27.) 94. cikkének (1) bekezdése állapítja meg.

(38) A betétesek elsőbbségi hitelezői jogállását a gépjármű-felelősségbiztosításról szóló 2005/14/EK irányelvet és a viszontbiztosításról és más rendelkezésekről szóló 2005/68/EK irányelvet átültető, 3746/2009. évi törvény (FEK A 27, 2009.2.16.) 4. cikkének (16) bekezdése hozta létre. A betétbiztosítási rendszer jogállását a 13a. cikk (4) bekezdése állapítja meg.

(39) A hitelintézetekről szóló 1995. október 5-i törvény (LV 163(446), 1995.10.24.). A 192. cikk (1) bekezdése vezette be a garantált betétesek elsőbbségi rangsorát 1998. május 21-én.

(40) A hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII törvény (Magyar Közlöny 1996/109, 1996.12.12.), konkrétabban a törvény XV. fejezete részletezi a betétbiztosítási rendszert. A törvény 183. cikkének (1) bekezdése állapítja meg az összes betéti követelés elsőbbségi jogállását, nem csak a garantált betétekét.

(41) Lásd a hitelintézetek és pénzügyi vállalkozások jogszabályi keretéről szóló, 1992. december 31-i 298/92 törvényerejű rendelet (D.R. No 30, I, 2012.2.10.) konszolidált változatának 166-A. cikkét.

(42) A hitelintézetek jogi átszervezési és felszámolási eljárásairól szóló, módosított és kiegészített 10/2004 kormányrendelet (Monitorul Oficial al României, Első rész, No. 84, 2004.1.30.), és különösen annak 38. cikke elsőbbségi jogot ad, a csődeljáráshoz kapcsolódó költségek kiegyenlítése utáni rangsorban a garantált betétekből származó követeléseknek, beleértve a betétbiztosítási rendszernek a garantált betéteseknek történő visszafizetéséből eredő követeléseit.

(43) Lásd a CON/2011/83 EKB véleményt.

(44) Lásd az irányelvtervezet 33. cikkének (2) bekezdését.

(45) Lásd a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanács irányelv (HL L 96., 2003.4.12., 16. o.) 12. cikkének (3) bekezdését.

(46) Lásd e tekintetben a nem-bank pénzügyi intézmények lehetséges helyreállítási és szanálási keretrendszeréről folytatott, 2012. október 5-i bizottsági konzultációt, elérhető az Európai Bizottság weboldalán a http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/nonbanks/consultation-document_en.pdf címen.