INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A légi közlekedés alapvető szerepet tölt be az Európai Unió gazdaságában. Ha meggondoljuk, hogy 2015-ben az Európai Unión belül mintegy 918 millió utas választotta utazásához a légi közlekedést, és az EU repülőtereiről induló, illetve oda érkező utasok száma több mint 1,45 milliárd, beláthatjuk, hogy a repülés döntő módon járul hozzá mind a belső, tagállamok közötti kapcsolatok, mind pedig a tagállamok és a világ más tájain lévő harmadik országok közötti összekapcsoltság fenntartásához. A légi közlekedés összeköti az embereket, a vállalkozásokat és a régiókat, és kiemelt szerepet játszik az EU integrációjában és versenyképességében. Előmozdítja az Unió regionális és társadalmi kohézióját is. Ezenkívül a légi közlekedés létfontosságú hozzájárulást jelent a gazdasági növekedéshez és a foglalkoztatáshoz. 2014-ben az ágazat 9,3 millió ember foglalkoztatását tette lehetővé, és több mint 510 milliárd euróval járult hozzá az EU bruttó hazai termékéhez (GDP). Erősítette a gazdaság más ágazatait is: a kutatások szerint a légiközlekedési ágazat hozzáadott értékének egy eurója csaknem három euró hozzáadott értéket teremt a gazdaság egésze számára. Hasonlóképpen, a légiközlekedési ágazat egy új munkahelye több mint három további munkahelyet teremt a tágabb értelemben vett gazdaságban. Az Unió összekapcsoltsági viszonyai nagymértékben függenek az uniós légi fuvarozók által végzett légi szolgáltatásoktól: e fuvarozók ugyanis évente átlagosan 7 millió járatot üzemeltetnek az Unió repülőtereiről, illetve repülőtereire. Ha a harmadik országbeli légi fuvarozókat nézzük, a járatok száma az ő esetükben évi 1,3 milliót tesz ki. Ami az EU és a világ többi része közötti kapcsolatokat illeti, az Unió és a harmadik országbeli légi fuvarozók közel egyenlő arányban szolgálják ki a piacot (előbbiek 2015-ben a járatok 49,9 %-át üzemeltették körülbelül 239 millió utassal, míg az utóbbiak a járatok 50,1 %-át mintegy 240 millió utassal).

A nemzetközi légi közlekedés liberalizációja és deregulációja eddig soha nem látott mértékű versenyt eredményezett az uniós piacon és világszerte. A globális verseny az elkövetkező években várhatóan tovább fog élénkülni, a nemzetközi légi közlekedés 2030-ig előreláthatóan évente mintegy 5 %-kal növekszik.

A légi fuvarozók közötti versenyt szabályozó feltételeket meghatározó nemzetközi keretek hiányában azonban a légi fuvarozókkal való bánásmódra vonatkozó gyakorlatok országonként eltérhetnek és befolyásolhatják a versenyt. Az Unió tagállamaira ez nem vonatkozik, hiszen az uniós szabályok biztosítják, hogy a légi közlekedéssel kapcsolatos szolgáltatásokhoz való hozzáférés tekintetében valamennyi európai és nem európai légi fuvarozó azonos jogokkal és lehetőségekkel rendelkezzen. Vonatkozik azonban egyes harmadik országokra, amelyekben a diszkriminatív gyakorlatok és a támogatások tisztességtelen versenyelőnyöket biztosíthatnak az említett harmadik országok légi fuvarozóinak. A Bizottság elismerte, hogy „miközben az uniós légitársaságok végső soron maguk felelnek versenyképességükért, és továbbra is hozzá kell igazítaniuk termékeiket és üzleti modelljeiket az uralkodó piaci feltételekhez (...), ugyanilyen fontos, hogy az EU-n belül és kívül is a verseny a nyitottságon, a viszonosságon és a méltányosságon alapuljon, és ne torzítsák tisztességtelen gyakorlatok”.

Valóban, a tisztességtelen gyakorlatok, amennyiben továbbra is folytatódnak, hosszabb távon domináns vagy akár monopolhelyzetet is eredményezhetnek a légi közlekedés piacán, ami az uniós polgárok számára kevesebb választási lehetőséget, gyérebb összeköttetéseket és magasabb árakat jelent.

Ezért azokban az esetekben, amikor az uniós összekapcsoltság és verseny a tét, az Uniónak képesnek kell lennie hatékony fellépésre a nyitott és versenyképes piac biztosítása érdekében.

A légi fuvarozók közötti tisztességes verseny feltételeit légiközlekedési megállapodások vagy légiszolgáltatási megállapodások keretében lehet rögzíteni. A harmadik országokkal kötött legtöbb légiközlekedési vagy légiszolgáltatási megállapodás azonban mindeddig nem írt elő erre vonatkozó szabályokat.

A 868/2004/EK rendelet célja az volt, hogy – egyoldalú uniós fellépés révén – kezelje ezeket a kérdéseket. Ezt az eszközt ugyanakkor még soha nem alkalmazták, és néhány jellemzője miatt nagyon valószínűtlen, hogy valaha is (konkrétan) alkalmaznák. Emiatt az unió nem rendelkezik az uniós légi fuvarozók és a harmadik országbeli légi fuvarozók közötti tisztességes versenyt biztosító hatékony eszközzel. A támogatás kérdésén túlmenően a 868/2004/EK rendelet ugyanis csak az úgynevezett tisztességtelen árképzési gyakorlatokkal foglalkozik. Ilyenekről csak akkor beszélhetünk, ha a harmadik országbeli légi fuvarozók „olyan légi viteldíjakat számítanak fel, amelyek kellőképpen alacsonyabbak a konkurens közösségi légifuvarozók által kínált díjaknál ahhoz, hogy kárt okozzanak”, márpedig ez nehezen bizonyítható. Miközben a „tisztességtelen árképzési gyakorlat” megállapításának az is feltétele, hogy a harmadik országbeli fuvarozó nem kereskedelmi jellegű előnyt élvezzen, önmagában az ilyen előny megléte nem elegendő az uniós fellépés elindításához. Ezenkívül a 868/2004/EK rendelet nem irányoz elő célzott uniós belső eljárást az Unió által aláírt, a tisztességes verseny biztosítását célzó légiközlekedési vagy légiszolgáltatási megállapodásokban foglalt kötelezettségek megszegése esetén. Végül maga a vizsgálat megindítása is elég szigorú szabályokhoz van kötve. Nevezetesen a Bizottságnál való panasztétel joga csupán a „közösségi ágazat” tekintetében gyakorolható, amelynek meghatározása: „a hasonló légi közlekedési szolgáltatásokat nyújtó közösségi légifuvarozók összessége, illetve közülük azok, amelyek együttesen az említett szolgáltatások teljes közösségi kínálatának jelentős részét képviselik”. Sem a tagállamokat, sem az egyes légi fuvarozókat nem illeti meg tehát saját jogon az a lehetőség, hogy panaszosként lépjenek fel.

A Bizottság az európai légi közlekedési stratégiáról szóló közleményében kinyilvánította azon szándékát, hogy értékeli a 868/2004/EK rendelet hatékonyságát a rendelet felülvizsgálata vagy olyan hatékonyabb eszközzel történő felváltása céljából, amely tisztességes versenyfeltételeket garantál valamennyi légi fuvarozó tekintetében, biztosítva ezáltal az Unióból kiinduló és oda irányuló összeköttetéseket. A légiközlekedési stratégia kiemeli továbbá annak fontosságát, hogy az EU és a tagállamok kétoldalú légiközlekedési megállapodásai kapcsán folyó tárgyalások a tisztességes versenyfeltételekről szóló rendelkezésekre is kitérjenek, és ezzel párhuzamosan többoldalú szinten is előrelépés történjen ezen eszköz hatékonyságának javítása érdekében.

A 868/2004/EK rendelet felülvizsgálatára vagy felváltására irányuló célkitűzéssel a Tanács is egyetért, amely 2012. december 20-i következtetéseiben elismerte, hogy „a 868/2004/EK rendelet nem képes megfelelően kezelni a légiközlekedési szolgáltatási ágazat sajátosságait”, és támogatta, hogy „a Bizottság (...) meg kívánja vizsgálni egy hatékonyabb jogi eszköz kialakításának lehetőségét, és ennek alapján javaslatot kíván beterjeszteni a 868/2004/EK rendelet módosítására vagy felváltására”.

Ezt a megközelítést az Európai Parlament is osztja, amely a 868/2004/EK rendelet felülvizsgálatára szólított fel „az EU légi közlekedési külkapcsolatait érintően a tisztességes verseny védelme, az uniós légi közlekedési ágazat versenyhelyzetének megerősítése, a viszonosság biztosítása és a tisztességtelen gyakorlatok felszámolása érdekében”.

• Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel