HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja CE 8/12

2008. szeptember 23., kedd

A tanárképzés minőségének javítása

P6_TA(2008)0422

Az Európai Parlament 2008. szeptember 23-i állásfoglalása a tanárképzés minőségének javításáról (2008/2068(INI))

2010/C 8 E/03

Az Európai Parlament,

tekintettel az EK-Szerződés 3. cikke (1) bekezdésének q) pontjára, valamint 149. és 150. cikkére,

tekintettel a Bizottságnak a tanárképzés minőségének javításáról szóló közleményére (COM(2007)0392) és az ahhoz kapcsolódó bizottsági személyzeti munkadokumentumokra (SEC(2007)0931 és (SEC(2007)0933),

tekintettel az egész életen át tartó tanulás terén egy cselekvési program létrehozásáról szóló, 2006. november 15-i 1720/2006/EK európai parlamenti és tanácsi határozatra (1), amelynek egyik konkrét célkitűzése a tanárképzés minőségének és európai dimenziójának fokozása (17. cikk (2) bekezdésének e) pontja),

tekintettel „Az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges kulcskompetenciák – Európai referenciakeret” című, 2006. december 18-i 2006/962/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlásban (2) meghatározott nyolc kulcskompetenciára,

tekintettel az „Oktatás és képzés 2010” elnevezésű, tízéves munkaprogramra, és különösen annak „A tanárok és oktatatók oktatásának és képzésének javítása” című 1.1 célkitűzésére (3), valamint e program végrehajtásának előrehaladásáról szóló közös időközi jelentésekre,

tekintettel az Európai Unió többnyelvűségi politikájára és a Bizottság többnyelvűséggel foglalkozó magas szintű munkacsoportjának jelentésére (2007),

tekintettel az Európai Tanács 2000. március 23.-24-i lisszaboni különleges ülésének elnökségi következtetéseire,

tekintettel a 2002. márciusi barcelonai Európai Tanács elnökségi következtetéseire, amelynek keretében konkrét célkitűzéseket fogadtak el többek között a tanárok és oktatók oktatásának és képzésének javítására vonatkozóan,

tekintettel a Tanácsnak az oktatási és szakképzési átlagteljesítmény referenciaszintjeiről (hivatkozási értékek) szóló 2003. május 5-i következtetéseire (4),

tekintettel az Oktatási, Ifjúsági és Kulturális Tanács 2007. november 15.-16-i ülésén elfogadott következtetésekre, és különösen a tanárképzésre vonatkozó következtetésekre (5),

tekintettel az OECD által háromévenként elvégzett PISA-felmérésekre (PISA: nemzetközi tanulói teljesítményfelmérő program), valamint a szervezet „Tanárkérdés: Eredményes tanárok pályára vonzása, szakmai fejlődésének elősegítése és megtartása” című jelentésére (2005),

tekintettel a „Hogyan kerülnek az élre a világ legjobban teljesítő iskolarendszerei” című jelentésre (How the world's best performing school systems come out on top, McKinsey & Co, 2007. szeptember),

tekintettel a saját kiadású, „A testnevelés jelenlegi helyzete és kilátásai az Európai Unióban” című tanulmányra,

tekintettel „A sport szerepéről az oktatásban” című 2007. november 13-i állásfoglalására (6),

tekintettel eljárási szabályzata 45. cikkére,

tekintettel a Kulturális és Oktatási Bizottság jelentésére (A6-0304/2008),

A. mivel a magas színvonalú oktatás és képzés számos előnnyel jár, amelyek meghaladják a versenyképesség támogatásával és a munkahelyteremtéssel járó előnyöket, és fontos részei az egész életen át tartó tanulásnak;

B. mivel szükséges olyan egyének nevelése, akik önállóak, tájékozottak és a társadalmi kohézió iránt elkötelezettek, és mivel a globalizálódó világunkban a magas színvonalú oktatás és képzés döntő fontosságú tényező az Európai Unióban a társadalmi és gazdasági kohézió, valamint a munkahelyteremtés, a versenyképesség és a növekedési potenciál tekintetében;

C. mivel az Európai Szociális Alap fontos szerepet tölthet be az oktatás és a képzés fejlesztésében, hozzájárulva ezzel a megfelelőbb tanárképzéshez;

D. mivel a tanárképzés minősége tükröződik az oktatási gyakorlatban, és közvetlenül kihat a tanulók tudásszintje mellett személyiségfejlődésükre is, különösen iskolai tanulmányaik első éveiben;

E. mivel a tanári hivatás az oktatási környezetek összetettebbé és sokszínűbbé válásával párhuzamosan egyre több kihívással néz szembe; mivel e kihívások közé tartozik az információs és kommunikációs technológiák terén történő fejlődés, a társadalmi és családi struktúrák változása, az a tény, hogy a bevándorlás fokozódásával és a multikulturális társadalmak megjelenésével sok iskolában a diákok igen eltérő kulturális háttérből érkeznek, az iskolák autonómiájának fokozódása, ami a tanárok feladatainak növekedését eredményezi, az egyes tanulók tanulási szükségleteire fordított figyelem növelésének szükségessége;

F. mivel egyértelmű és pozitív összefüggés áll fenn a magas színvonalú tanárképzés és a magas színvonalon teljesítő tanulók között;

G. mivel a digitális világ folyamatban lévő terjeszkedésével összefüggésben megnövekedő információáramlás eredményeként ténylegesen fejleszteni kell a média és a médiatartalom felhasználása iránti kapacitást, összhangban az egyének céljaival és szükségleteivel, és mivel a médiaoktatás a média olyanfajta pedagógiai megközelítése, amelynek lehetővé kellene tennie a felhasználók számára, hogy kritikus és mérlegelő hozzáállást alakítsanak ki valamennyi médium használatát illetően;

H. mivel az EU-ban az általános iskolai tanárok több mint 80 %-a és az óvodai nevelők 97 %-a nő, míg a középiskolai oktatásban ugyanez az arány csak 60 %;

I. mivel a tanárképzés minősége befolyásolhatja az iskolai lemorzsolódást és az idősebb diákok olvasási készségeit;

J. mivel az iskolára felkészítő és az alapfokú oktatás különösen fontos szerepet játszik a gyermekek tényleges tanulmányi eredményeiben;

K. mivel Unió-szerte több mint 27 különböző tanárképzési rendszer működik, ugyanakkor a tanári hivatást érintő kihívások lényegében azonosak valamennyi tagállamban;

L. mivel az oktatás olyan szakma, ahol a magas szintű munkahelyi elégedettség fontos tényező a jó alkalmazottak megtartásában;

M. mivel nem lenne tisztességes csak a tanárokat felelőssé tenni oktatási tevékenységükért; mivel hangsúlyozni kell, hogy a tanárok arra irányuló képessége, hogy valamennyi tanulójuknak megfelelő oktatást kínáljanak, mindenki együttélését biztosító környezetet teremtsenek és csökkentsék az erőszakos magatartást, szorosan kötődik azon feltételekhez, amelyek között tanítanak, a rendelkezésre álló támogatási eszközökhöz, az egyes osztályokban tanulási nehézségekkel küzdő tanulók számához, az iskolai társadalmi és kulturális környezethez, a családok együttműködéséhez és a kapott szociális támogatáshoz, mivel a tanárok elkötelezettségének mértéke nagymértékben függ a társadalom oktatás iránti elkötelezettségétől, és mindkét tényező egymásra kölcsönösen hat a jobb oktatás érdekében;

N. mivel valamennyi erőfeszítést meg kell tenni annak biztosítása érdekében, hogy minden tanár úgy érezze, hogy köztiszteletben álló és értékesnek tartott szakma képviselője, hiszen a szakmai identitás nagymértékben függ az elfogadott társadalmi képtől;

O. mivel ahhoz, hogy kiválóan teljesítő munkavállalókat csábítsanak a tanári pályára, ezzel egyenértékű társadalmi elismerést, státuszt és javadalmazást kell biztosítani számukra;

P. mivel a tanárok fontos társadalmi és fejlesztési szerepet töltenek be, amely túlmutat a hagyományos tantárgyak határain, és fontos szerepet játszhatnak szerepmodellként;

Q. mivel a „mindenki esélyegyenlőségére” vonatkozó célkitűzés szerepel az EK-Szerződésben, különösen az EK-Szerződés 13. cikkében, amely a nemen, fajon, etnikai származáson, valláson vagy meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális orientáción alapuló megkülönböztetés elleni küzdelem jogi alapja;

R. mivel az iskolák minősége nagymértékben függ a terveikkel és irányításukkal kapcsolatos autonómiájuk mértékétől;

S. mivel a testnevelők megfelelő szakmai képesítése igen fontos szerepet játszik a gyermekek testi és lelki fejlődésében és abban, hogy egészséges életmódot válasszanak;

1. erőteljesen támogatja azt az elemzést, miszerint a tanárképzés színvonalának növelése jelentős mértékű javulást eredményez a tanulók teljesítményében;

2. úgy véli, hogy a további és magasabb színvonalú tanárképzés biztosítását, illetve arra irányuló politikák kidolgozását, hogy a legjobb jelölteket nyerjék meg a tanári pályára, valamennyi oktatási minisztériumnak elsődleges feladatának kell tekintenie;

3. úgy véli, hogy az oktatás azon területein kell növelni a kiadásokat, ahol a legnagyobb javulás érhető el a tanulók teljesítményében;

4. hangsúlyozza, hogy a tagállamoknak nagyobb jelentőséget kell tulajdonítaniuk a tanárképzésnek, illetve több forrást kell e célra kijelölniük, ha komoly előrehaladást kívánnak elérni a lisszaboni stratégia „Oktatás és képzés 2010” programjában meghatározott célkitűzések megvalósítása tekintetében, nevezetesen az oktatás minőségének javítása és annak érdekében, hogy az egész életen át tartó tanulás támogatást nyerjen az egész Európai Unióban;

5. határozottan ösztönzi a tanárok folyamatos és következetes szakmai fejlődésének támogatását, egész pályájuk során; ajánlja, hogy minden tanárnak rendszeresen álljanak rendelkezésre tudományos, munka- és pénzügyi lehetőségek, úgymint kormányzati ösztöndíjak készségeik és képesítéseik, valamint pedagógiai ismereteik javítására és korszerűsítésére; úgy ítéli meg, hogy ezeket a képzési lehetőségeket olyan módon kell strukturálni, hogy a képesítéseket valamennyi tagállamban elismerjék;

6. hangsúlyozza a fokozottabb, nemzetek közötti párbeszéd és tapasztalatcsere szükségességét, különösen az óvodai, az alapfokú és a középiskolai oktatásban részt vevő tanárok folyamatos szakmai fejlődésének biztosítását és eredményességét illetően;

7. sürgeti, hogy fordítsanak különleges figyelmet az új tanárok pályakezdési időszakára; ösztönzi támogató hálózatok és mentorprogramok kialakítását, amelyek keretében az elismert tapasztalattal és készségekkel rendelkező tanárok központi szerepet kaphatnak az új kollégák képzésében, átadva a sikeres pályájuk során szerzett tudásukat, előmozdítva a csoportos tanulást, továbbá segítséget nyújtva abban, hogy csökkentsék a pályaelhagyó kezdő tanárok számát; úgy véli, hogy a tanárok együttes munkával és tanulással javíthatják az iskolák teljesítményét és az általános tanulási környezetet;

8. felhívja a tagállamokat annak biztosítására, hogy továbbra is fordítsanak figyelmet arra, hogy a legjobb tanárokat alkalmazzák és tartsák alkalmazásban, különösen a szakma kellően vonzóvá tételével, ugyanakkor a tanári testületek összetétele képviselje a társadalomra jellemző társadalmi és kulturális sokszínűséget az iskolai oktatás minden szintjén;

9. hangsúlyozza, hogy az, hogy motivált és kiválóan teljesítő diplomásokat és szakembereket tudjanak a pályára vonzani, szorosan összefügg annak biztosításával, hogy a tanítás vonzó és örömteli szakma legyen, ahol jó szakmai előremenetel valósítható meg; sürgeti a tagállamokat, hogy tegyenek további intézkedéseket a tanítás mint karrierlehetőség támogatására a legkiemelkedőbb szakemberek számára;

10. hangsúlyozza egy nemek közötti egyenlőséget érvényesítő politika jelentőségét; hangsúlyozza annak jelentőségét is, hogy az iskolára felkészítő intézményekben és az alapfokú oktatásban tevékenykedő pedagógusok kiváló szakemberek legyenek, akik a feladataikhoz mérten megfelelő szintű társadalmi és szakmai támogatásban részesülnek;

11. elismeri annak jelentőségét, hogy a tanárok folyamatosan részt vegyenek az oktatási tevékenységükkel kapcsolatos munka- és vitacsoportokban; meggyőződése, hogy e munka mögött mentoroknak és oktatási hatóságoknak kell állniuk; úgy ítéli meg, hogy az oktatási folyamat kritikus mérlegelésével kapcsolatos tevékenységekben való részvétel nagyobb érdeklődést teremthet a tanárok részéről munkájuk iránt, ezáltal pedig javíthatja a teljesítményt;

12. kitart amellett, hogy az iskola fontos szerepet játszik a gyermekek társadalmi életében és oktatásában, valamint olyan értelemben, hogy biztosítja számukra a demokratikus társadalomban való részvételhez szükséges tudást és készségeket; hangsúlyozza annak fontosságát, hogy képesített, kompetens és tapasztalt tanárok vegyenek részt a tanárok hatékony pedagógiai képzési módszereire vonatkozó koncepció kialakításában;

13. felhívja a tagállamokat annak biztosítására, hogy csak megfelelően képesített testnevelő tanárok tarthassanak testnevelés órákat a közoktatási rendszerben;

14. rámutat a tanárok átlagbére közötti szembeszökő eltérésekre, nemcsak a különböző tagállamokat tekintve, hanem az átlagos nemzeti jövedelem és az egy főre jutó GDP arányában is; meggyőződése, hogy a tanárok számára megfelelő javadalmazási csomagokat kell biztosítani, amelyek tükrözik társadalmi jelentőségüket, és olyan intézkedésekre hív fel, amelyek megakadályozzák a legjobb tanárok elvándorlását a magánszférába, ahol jobban fizetett állásokat kapnak, különösen a természettudományok és a technológia terén;

15. hangsúlyozza, hogy a tanárokat jobban fel kell készíteni azokra az új igényekre, amelyeket velük szemben támasztanak; elismeri, hogy az információs és kommunikációs technológiák fejlődése kihívást jelent a tanárok számára, ugyanakkor lehetőségeket is teremt; ösztönzi, hogy az alapképzésben és a későbbi képzési szakaszokban kapjon kiemelt szerepet az információs és kommunikációs technológiák oktatása, hogy biztosítsák a legújabb technológiai fejlemények és az oktatási alkalmazások ismeretét, és azt, hogy a tanárok rendelkezzenek a szükséges készségekkel e tudásnak az osztálytermekben való hasznosításához;

16. úgy véli, hogy a képzés célja többek között, hogy a tanárok megkapják azt az innovatív keretet, amely ahhoz szükséges számukra, hogy a környezeti szempontokat tevékenységeikben és az új tárgyakban érvényesíthessék: előnyben részesíti az adott kontextusban feltárt szükségletekre összpontosító helyi szemináriumokat, valamint olyan kurzusokat, amelyek célja, hogy az adott intézmény alkalmazottai konkrét projekteket hajthassanak végre, amelyek figyelembe veszik szükségleteiket és különleges helyzetüket;

17. hangsúlyozza, hogy a tanárok mobilitása, a jobb együttműködés és a csapatmunka támogatja az oktatási módszerek kreativitását és megújítását, és megkönnyít a bevált gyakorlatokon alapuló tanulást;

18. felhívja a Bizottságot, hogy növelje azokat a pénzügyi erőforrásokat, amelyek az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó program révén rendelkezésre állnak a tanárképzés támogatására, és kiváltképpen arra szólítja fel a Bizottságot, hogy támogassa a szomszédos országok és régiók iskolái közötti tanári csereprogramokat; hangsúlyozza, hogy a mobilitás hozzájárul az tanítással kapcsolatos ötletek és bevált gyakorlatok terjedéséhez, és segíti az idegen nyelvi készségek fejlesztését és a más kultúrákkal kapcsolatos ismeretek növelését; hangsúlyozza, hogy a tanároknak pályájuk során komolyabb nyelvtanulási lehetőségeket kell biztosítani, amelyekkel – többek között – a lehető legnagyobb mértékben kihasználhatják az EU mobilitási programjai által kínált lehetőségeket;

19. felhív arra, hogy a médiaképzés kapjon prioritást a tanárképzésben, és hogy a médiával kapcsolatos, már folymatban lévő modulok legyenek a tanárok alapképzésének jelentős elemei;

20. hangsúlyozza a Comenius és a Comenius-régió iskolai partnerség elengedhetetlen szerepét ebben a tanári mobilitással kapcsolatos keretben;

21. erőteljesen támogatja az idegen nyelvek már nagyon korai életkortól történő tanulását, és a nyelvórák minden alapfokú iskolai tantervbe való beépítését; rámutat, hogy e cél eléréséhez elengedhetetlen, hogy az idegennyelv-tanárok felvétele és képzése terén megfelelő beruházásokat eszközöljenek;

22. hangsúlyozza, hogy minden tanárnak egyben szerepmodellnek is kell lennie saját nyelvének tökéletes ismerete tekintetében, mivel ez a megfelelő tudásátadás alapvető eszköze, és megkönnyíti a tanulóknak a többi tárgy elsajátítását, egyúttal fejleszti kommunikációs készségeiket, amely tényező egyre növekvőbb jelentőséggel bír számos szakmai tevékenységben;

23. hangsúlyozza annak szükségességét, hogy oktatók valamennyi tagállamban igazolhatóan rendelkezzenek legalább egy idegen nyelv ismeretével;

24. felhív a médiaismeretek iskolai oktatására, a tanárok iskola utáni és iskolán kívüli oktatására a médiatanulmányok terén, valamint az állami hatóságok és a magánszektor közötti együttműködés útján az egész életen át tartó tanulásra;

25. hangsúlyozza, hogy semmi sem helyettesítheti azt az időt, amelyet a tanár a tanulókkal az osztályteremben tölt, és aggodalommal tölti el, hogy a növekvő adminisztráció és papírmunka negatív hatással van erre és a tanórákra való felkészülésre;

26. felhív arra, hogy a polgári nevelés legyen kötelező tárgy mind a tanárképzésben, mind az iskolákban, hogy a tanárok és a tanulók kellő ismerettel rendelkezzenek a polgárok jogaival és kötelezettségeivel, valamint az Unióval kapcsolatosan, illetve tudják elemezni és kritikusan értékelni a tematikus politikai és társadalmi helyzeteket és folyamatokat;

27. véleménye szerint minden iskola sajátos kapcsolatban van saját helyi közösségével, és az iskola vezetőinek nagyobb döntéshozási hatáskörrel kell rendelkezniük, ami lehetővé teszi számukra, hogy – a szülőkkel és a helyi közösség érdekelt feleivel együttműködve – a helyi sajátosságokhoz illeszkedő oktatási követelményekkel a saját környezetükből adódó oktatási nehézségek megoldására törekedjenek; hangsúlyozza, hogy egy igen sokféle bevándorlói lakosság érkezésével a tanári szakma figyelmét különösen fel kell hívni az interkulturális kérdésekre és folyamatokra, nemcsak az iskolán belül, hanem a családokkal és közvetlen helyi környezetükkel kapcsolatosan is, ahol a sokféleség virágzik;

28. hangsúlyozza a Comenius program tanárokra gyakorolt, különösen előnyös hatását, valamint fontosságát a kis közösségek, különösen a társadalmilag és gazdaságilag hátrányos helyzetű területek fejlettségi szintjére az integráció és az európai dimenzióval kapcsolatos, az oktatáson belüli fokozottabb tudatosság előmozdítása révén;

29. üdvözli a tagállamoknak a közös munkával kapcsolatos megállapodását, hogy – a nyílt koordinációs módszer alkalmazása révén – növeljék a tanárképzési politikák összehangoltságát; sürgeti a tagállamokat, hogy teljes mértékben használják ki az egymástól való tanulás e lehetőségét, és kéri, hogy vonják be az e terület menetrendjére és fejlesztésére vonatkozó konzultációba;

30. hangsúlyozza a tanárképzésre vonatkozó jobb statisztikák szükségességét szerte az Unióban, hogy ezáltal ösztönözzék az adatok megosztását, a fokozottabb együttműködést és a bevált gyakorlatok cseréjét; javasolja, hogy a tagállamok – a Bizottsággal együttműködve – hozzanak létre olyan rendszereket, amelyek biztosítják, hogy az iskolára felkészítő intézmények, valamint az alapfokú és a középfokú oktatás tekintetében összehasonlítható adatok álljanak rendelkezésre a tanárképzésről;

31. úgy ítéli meg, hogy az iskolai erőszak kezelése érdekében elengedhetetlen a szorosabb együttműködés megvalósítása a vezető tanárok és a szülők között, valamint a jelenség hatékony kezeléséhez szükséges eszközök és eljárások megteremtése;

32. hangsúlyozza a nemek közötti egyenlőséget szem előtt tartó tanítás és a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó szempontok tanárképzésben való érvényesítésének jelentőségét;

33. felhívja a Bizottságot, hogy terjessze a tagállamokból származó, a bevált gyakorlatra vonatkozó olyan modelleket, amelyek fejlesztik az élettel kapcsolatos általános készségeket iskolai projektek útján, pl. egészséges diétával és sporttal, háztartási ismeretekkel és egyéni pénzügyi tervezéssel;

34. felhívja a tagállamokat, hogy a tanárképzésben szerepeltessenek konfliktusmegoldási programokat, hogy a tanárok új stratégiákat tanulhassanak a tantermekben jelentkező bármilyen konfliktus megoldására, illetve az erőszak és az agresszió kezelésére;

35. felhívja a tagállamokat, hogy a tanárképzésben szerepeltessék az Európai Unióval, intézményeivel és ezek működési módjával kapcsolatos alapszintű ismereteket, valamint rendezzenek gyakorlati látogatásokat a tanárjelöltek számára az uniós intézményekbe;

36. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak, a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek, az OECD-nek, az UNESCO-nak és az Európa Tanácsnak.

(1) HL L 327., 2006.11.24.,45. o.

(2) HL L 394., 2006.12.30.,10. o.

(3) HL C 142., 2002.6.14., 7. o.

(4) HL C 134., 2003.6.7., 3. o.

(5) HL C 300., 2007.12.12., 6. o.

(6) Elfogadott szövegek, P6_TA(2007)0503.