22.

A szöveg a 22. cikk után a következő ║ fejezettel egészül ki: „VIIa. FEJEZET NEMZETI SZABÁLYOZÓ HATÓSÁGOK 22a. cikk A nemzeti szabályozó hatóságok kijelölése és függetlensége (1) Minden tagállam kijelöl egy nemzeti szabályozó hatóságot. (2) A tagállamok szavatolják a nemzeti szabályozó hatóság függetlenségét, és biztosítják, hogy a hatóság részrehajlás nélkül és átlátható módon gyakorolja hatáskörét. E célból a tagállamok biztosítják, hogy az ezen irányelv és a kapcsolódó jogszabályok által ráruházott szabályozói feladat végrehajtása során a nemzeti szabályozó hatóság: a) jogilag elkülönüljön és funkcionálisan független legyen bármely más köz- vagy magánszektorbeli jogalanytól, és b) ║személyzete és az igazgatásáért felelős személyek minden piaci érdektől függetlenül tevékenykednek, és c) szabályozói feladataik végrehajtása során nem kérnek és nem fogadnak el közvetlen utasítást semmilyen kormánytól vagy egyéb köz- vagy magánszektorbeli jogalanytól. (3) A nemzeti szabályozó hatóság függetlenségének védelme érdekében a tagállamok különösen ügyelnek arra, hogy: a) a nemzeti szabályozó hatóság jogi személyiséggel, pénzügyi önállósággal, továbbá megfelelő emberi és pénzügyi erőforrásokkal rendelkezzen feladatai végrehajtásához; b) a nemzeti szabályozói hatóság igazgatótanácsa tagjainak kinevezése legalább ötéves , de hét évet meg nem haladó, meg nem hosszabbítható határozott időtartamra szóljon. Az első hivatali idő esetében a tagok felének hivatali ideje két és fél év. A tagok csak akkor menthetők fel hivatalukból , ha már nem teljesítik az e cikkben meghatározott feltételeket vagy ha a nemzeti jog szerint súlyos kötelességszegést követnek el; és c) a nemzeti szabályozó hatóság költségvetési igényeit az energiapiaci műveletekből származó közvetlen bevételekből látják el. 22b. cikk A nemzeti szabályozó hatóság szakpolitikai céljai Az ezen irányelvben meghatározott szabályozói feladatok végrehajtásában a nemzeti szabályozó hatóság minden indokolt lépést megtesz a következő célok megvalósítására: a) versenyképes, biztonságos és környezetileg fenntartható belső villamosenergia-piac elősegítése a Közösségen belül, szoros együttműködésben a Bizottsággal, az Ügynökséggel, más tagállamok nemzeti szabályozó hatóságaival, valamint a Közösség valamennyi fogyasztójára és ellátójára kiterjedő tényleges piacnyitás , valamint az energiaellátási hálózatok hatékony és megbízható módon, a hosszú távú célok szem előtt tartásával történő üzemeltetésének biztosítása ; b) versenyképes és megfelelően működő ▐ piacok kialakítása a Közösségen belül, az a) pontban említett cél megvalósítása érdekében; c) minden, a tagállamok közötti villamosenergia-kereskedelemre vonatkozó korlátozás feloldása, beleértve a megfelelő, határokon átnyúló átviteli kapacitásoknak a kereslet kielégítése és a nemzeti piacok integrációjának fokozása érdekében történő fejlesztését, a villamos energiának az egész Közösségben való áramlását megkönnyítendő ; d) fogyasztóorientált, biztonságos, megbízható és hatékony hálózatrendszerek ║ fejlesztésének a legtakarékosabb módon való biztosítása, a rendszer-megfelelőség elősegítése, egyúttal az energiahatékonyság, valamint a nagy és a kis léptékű megújuló energiák és az elosztott termelés integrációjának biztosítása mind az átviteli- , mind az elosztóhálózatokban ; e) az új termelőkapacitások hálózati hozzáférésének megkönnyítése, különösen az új piaci szereplők és az újrahasznosítható energia piaci hozzáférését esetleg akadályozó tényezők eltávolítása; f) annak biztosítása, hogy a hálózatüzemeltetők megfelelő – mind rövid, mind hosszú távú – ösztönzőket kapjanak a hálózati teljesítmény hatékonyságának növelésére és a piaci integráció elősegítésére; g) a saját nemzeti piac hatékony működése révén fogyasztói hasznok biztosítása , a fogyasztók védelmének garantálása és a versenyhivatalokkal együttműködve a tényleges verseny elősegítése; h) a villamosenergia-ellátás mint egyetemes szolgáltatás és közszolgáltatás magas színvonalának elősegítése, hozzájárulva a rászoruló fogyasztók védelméhez, és az A. mellékletben meghatározott fogyasztóvédelmi intézkedések eredményességének biztosításához nyújtott támogatás; i) a szükséges adatcsere-eljárások harmonizálása. 22c. cikk A nemzeti szabályozó hatóság feladatai és hatáskörei (1) A nemzeti szabályozó hatóság feladatai , amelyeket adott esetben más érintett közösségi és nemzeti szervezetekkel, átvitelirendszer-üzemeltetőkkel és más piaci érdekelt felekkel szoros együttműködésben, valamint az előbbiek saját külön hatásköreinek sérelme nélkül kell elvégeznie, a következők: a) meghatározza és jóváhagyja a szabályozott hálózati díjakat és hálózati díjösszetevőket független módon és átlátható kritériumoknak megfelelően; b) biztosítja, hogy az átviteli- és elosztórendszer-üzemeltetők, továbbá adott esetben a rendszertulajdonosok, valamint a villamosenergia-ipari vállalkozások teljesítsék az e rendelet és más közösségi jogszabályok szerinti kötelezettségeiket, beleértve a határokon átnyúló ügyekkel kapcsolatosakat is; c) a határokon átnyúló ügyekben együttműködik a többi tagállam nemzeti szabályozó hatóságaival és az Ügynökséggel, beleértve annak biztosítását, hogy az átviteli infrastruktúrák között elegendő rendszerösszekötő kapacitás legyen a hatékony átfogó piaci értékelésnek és az ellátásbiztonsági kritériumoknak való megfelelés érdekében a különböző tagállamokban lévő ellátási vállalkozások közötti hátrányos megkülönböztetés nélkül ; d) betartja és végrehajtja a Bizottság és az Ügynökség minden vonatkozó, kötelező határozatát ; e) éves jelentést készít a Bizottság, a tagállamok érintett hatóságai és az Ügynökség részére saját tevékenységéről és feladatainak végrehajtásáról. A jelentés az e cikkben felsorolt minden egyes feladat tekintetében beszámol a megtett lépésekről és az eredményekről; f) figyeli a jelen irányelv és más, releváns közösségi jogszabályok értelmében a szétválasztásra vonatkozó követelményeknek való megfelelést, biztosítja, hogy az átviteli, az elosztási és az ellátási tevékenységek között ne legyen keresztfinanszírozás valamint azt, hogy az elosztási és az átviteli tarifákat jóval korábban állapítsák meg, mint amikor azokat alkalmazni kell ; g) felügyeli az átvitelirendszer-üzemeltetők beruházási terveit, és értékeli azokat az éves jelentésben, az 1228/2003/EK rendelet 2c. cikkének (1) bekezdésében említett, tíz évre szóló, az egész Közösségre kiterjedő hálózati befektetési tervnek való megfelelés tekintetében; a tíz éves beruházási terv a befektetéseket előmozdító intézkedésekre ösztönöz, különösen a kis és nem jövedelmező energiapiacokon, és biztosítja, hogy a munkaerő minősége és létszáma elégséges legyen a szolgáltatási kötelezettségek teljesítéséhez; a tíz éves beruházási terv nem teljesítése az adott üzemeltető által arányos, az üzemeltetőre az Ügynökség ajánlásaival összhangban a nemzeti szabályozó hatóság által kirótt szankciók alkalmazásához vezet; h) jóváhagyja az átvitelirendszer-üzemeltetők éves beruházási terveit; i) felügyeli a hálózatbiztonsági és megbízhatósági követelményeknek való megfelelést , szabványokat és követelményeket állapít meg, illetve hagy jóvá a szolgáltatás és az ellátás minősége tekintetében, továbbá felülvizsgálja az addigi teljesítményt a szolgáltatás és az ellátás minősége, illetve a hálózatbiztonsági és megbízhatósági szabályok szempontjából ; j) felügyeli az átláthatóság szintjét, biztosítja, hogy a villamosenergia-ipari vállalkozások megfeleljenek az átláthatósági követelményeknek; k) ösztönzi az európai megszakítható ellátási szerződések fejlesztését; l) a versenyhivatalokkal együttműködve nagy- és kiskereskedelmi szinten figyelemmel kíséri a tényleges piacnyitást és a versenyt – beleértve a villamosenergia-tőzsdét, a lakossági árakat, a szolgáltatóváltás díjait, a tényleges fogyasztást tükröző megfelelő előrefizetési feltételeket, a be- és kikapcsolási díjakat , a karbantartási költségeket és a meghatározott formátumú lakossági panaszokat –, valamint a verseny bármely torzulását vagy korlátozását, beleértve a vonatkozó tájékoztatás nyújtását, adott esetben pedig felhívja az érintett illetékes hatóságok figyelmét a vonatkozó ügyekre; m) figyelemmel kíséri a korlátozó jellegű szerződéses gyakorlatok előfordulását, beleértve a kizárólagossági záradékokat, amelyek akadályozhatják vagy korlátozhatják, hogy a nem lakossági fogyasztók egyidejűleg több szolgáltatóval is szerződést kössenek; ahol helyénvaló, az ilyen gyakorlatról tájékoztatja a nemzeti versenyfelügyeleti hatóságokat; n) a Szerződés rendelkezéseinek teljes figyelembe vételével, előmozdítja az energiafogyasztók és szolgáltatók közötti olyan hosszú távú szerződéseket, amelyek hozzájárulnak az energiatermelés és elosztás javításához, egyidejűleg lehetővé teszik a fogyasztók számára az ennek eredményeként létrejövő előnyökből való részesülést, feltéve, hogy ezek a megállapodások hozzá tudnak járulni az energiaszektor beruházásainak optimális szintjéhez; o) elismeri a szerződéses szabadságot a hosszú távú szerződések tekintetében, valamint az eszközalapú szerződések megkötésének lehetőségét, feltéve, hogy ezek összhangban állnak a hatályos közösségi jogszabályokkal. p) figyelemmel kíséri, hogy az átviteli és elosztó vállalkozásoknak mennyi időbe telik az összekötetések kialakítása és a javítása , és az ügynökség iránymutatásaival összhangban szankciókat állapít meg a határidő indokolatlan túllépése esetén ; q) az egyéb nemzeti szabályozó hatóságok hatáskörének sérelme nélkül, felügyeli a villamosenergia-ellátásnak mint egyetemes szolgáltatásnak és közszolgáltatásnak a magas színvonalát és a védelemre szoruló fogyasztók védelmét ▐; r) biztosítja az A. mellékletben meghatározott fogyasztóvédelmi intézkedések eredményességét és végrehajtását. s) legalább évente ajánlásokat tesz közzé az ellátási tarifák 3. cikknek való megfelelőségéről , kellő figyelmet fordítva ezekben az ajánlásokban a szabályozott (nagykereskedelmi és végfelhasználói) árakkal dolgozó piac működésére gyakorolt hatásokra ; t) bejelentést tesz a nemzeti versenyhatóságnak és a Bizottságnak azokról a tagállamokról, amelyekben a szabályozott tarifák a piaci árnál alacsonyabbak; u) megállapítja a végfogyasztók, az ellátók, az elosztók és a mérőberendezés-üzemeltetők közötti kapcsolatokra vonatkozó szabályokat, amelyek hatálya alá tartozik legalább a fogyasztók fogyasztási adataihoz , köztük az árakhoz és a kapcsolódó költségekhez való hozzáférés , az ezen adatokra vonatkozó, könnyen érthető, harmonizált formátum alkalmazása, a tényleges fogyasztást tükröző megfelelő előlegfizetés, valamint az A. melléklet h) szakasza alatti ilyen adatokhoz való azonnali hozzáférés valamennyi fogyasztó számára ; v) az 1228/2003/EK rendelettel összhangban felügyeli az átvitelirendszer-üzemeltetők, elosztórendszer-üzemeltetők, ellátók és fogyasztók, valamint egyéb piaci szereplők szerepével és felelősségével kapcsolatos szabályok végrehajtását; w) az ellátás biztonságával összefüggésben felügyeli a termelőkapacitásokba történő beruházásokat; x) adott esetben vétójogot gyakorol az átvitelirendszer-üzemeltető általános irányításáért felelős személyek kinevezésére vagy felmentésére vonatkozó döntések felett; y) meghatározza vagy jóváhagyja a hálózati hozzáférési díjakat, és közzéteszi az ilyen díjak meghatározásához alkalmazott módszertant; z) meghatározza vagy jóváhagyja a szolgáltatás minőségi előírásait, felügyeli a végrehajtást, és az előírások be nem tartása esetén szankciókat alkalmaz; aa) felügyeli a 24. cikkben említett biztonsági intézkedések végrehajtását; ab) az adatcserére vonatkozó eljárások harmonizációja a legfontosabb regionális szintű piaci eljárások tekintetében; ac) ársapkák alkalmazása a nem versenyképes piacokon meghatározott, korlátozott ideig a fogyasztók piaci visszaélésektől való védelme érdekében oly módon, hogy az ársapka meghatározásának szintje kellően magas legyen ahhoz, hogy ne riassza el az új belépőket és ne akadályozza a meglévő versenytársakat; ad) az átvitelirendszer-üzemeltetők karbantartási politikájának vizsgálata; ae) az illetékes tervező hatóságokkal együtt iránymutatásokat dolgoz ki az időben korlátozott engedélyezési eljárás tekintetében, hogy új belépőket ösztönözzön a villamosenergia-termelés és -kereskedelem piacára való belépésre; és af) biztosítja a nagykereskedelmi áringadozások átláthatóságát. (2) Ha a tagállam úgy rendelkezik, az (1) bekezdésben említett felügyeleti feladatokat a nemzeti szabályozó hatóságtól eltérő, más hatóság is elláthatja. Ilyen esetben a felügyeletből származó információt a lehető leggyorsabban a nemzeti szabályozó hatóság rendelkezésére kell bocsátani. A nemzeti szabályozó hatóság – függetlenségét megőrizve, saját egyedi hatásköreinek sérelme nélkül és a jobb szabályozás elveivel összhangban – az (1) bekezdésben említett feladatinak elvégzésekor szükség esetén konzultációt folytat az átviteli rendszerek üzemeltetőivel, és szorosan együttműködik a többi érintett nemzeti hatósággal. (3) Az (1) bekezdés alapján ráruházott feladatok mellett, ha a 10. cikk értelmében független rendszerüzemeltetőt jelöltek ki, a nemzeti szabályozó hatóság: a) felügyeli, hogy az átvitelirendszer-tulajdonos és a független rendszerüzemeltető teljesíti-e az e cikk szerinti kötelezettségeit, nem teljesítés esetén pedig az 5. cikk d) pontjával összhangban szankciókat szab ki. b) felügyeli a független rendszerüzemeltető és az átvitelirendszer-tulajdonos közötti kapcsolatokat és kommunikációt, annak érdekében hogy biztosítsa a független rendszerüzemeltető kötelezettségeinek teljesítését, főként azzal, hogy jóváhagyja a szerződéseket, és vitarendező hatóságként jár el a független rendszerüzemeltető és az átvitelirendszer-tulajdonos közötti, a (10) bekezdés értelmében bármelyik fél által benyújtott panasz ügyében; c) a 10. cikk (2) bekezdése c) pontjának sérelme nélkül, az első tízéves hálózatfejlesztési terv esetében jóváhagyja a független rendszerüzemeltető által évente benyújtandó beruházási tervet és többéves hálózatfejlesztési tervet; d) biztosítja, hogy a független rendszerüzemeltető által beszedett hálózathasználati tarifákban benne legyen a hálózattulajdonos vagy hálózattulajdonosok olyan mértékű díjazása is, amely megfelel a hálózati eszközök használatának és az abban eszközölt új beruházásoknak; e) jogosult ellenőrzést tartani az átvitelirendszer-tulajdonos és a független rendszerüzemeltető telephelyein; és f) felügyeli a szűk keresztmetszetek kezeléséért felszámított díjak független rendszerüzemeltető általi beszedését ║ az 1228/2003/EK ║ rendelet ║ 6. cikkének (6) bekezdésével összhangban. (4) A nemzeti villamosenergia-piacok – beleértve a kis- és nagykereskedelmi árak – (1) bekezdés l) pontja szerinti figyelemmel kísérésekor a nemzeti szabályozó hatóságok az Ügynökség által meghatározott és jóváhagyott összehangolt módszertant követnek. (5) A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok az (1) és (2) bekezdésben említett feladatok gyors és hatékony végrehajtását lehetővé tevő hatáskörrel rendelkezzenek. E célból a nemzeti szabályozó hatóságok legalább a következő hatáskörökkel rendelkeznek: a) kibocsáthatnak villamosenergia-ipari vállalkozásokat kötelező határozatokat; b) a nemzeti versenyhivatalokkal együttműködve ellenőrizhetik a villamosenergia-piacok működését, és dönthetnek a tényleges verseny elősegítéséhez és a piac megfelelő működéséhez szükséges és arányos intézkedésekről ▐; c) feladataik teljesítéséhez bármilyen szükséges tájékoztatást beszereznek a villamosenergia-ipari vállalkozásoktól , ideértve a harmadik felek számára a hozzáférés megtagadásának indoklását és minden, a hálózat megerősítéséhez szükséges intézkedésre vonatkozó információt, és ahol szükséges, együtt kell működniük a pénzügyi piacokat szabályozó hatóságokkal ; d) eredményes, célszerű és elrettentő szankciókat szabhatnak ki azokra a villamosenergia-ipari vállalkozásokra, amelyek nem teljesítik az ezen irányelv szerinti kötelezettségeiket vagy a szabályozó hatóság vagy az Ügynökség határozatát; e) megfelelő ellenőrzési joggal és utasítási hatáskörrel rendelkeznek a (10) és a (11) bekezdés szerinti vitarendezés céljából; f) jóváhagyják a 24. cikkben említett biztonsági intézkedéseket. (6) A nemzeti szabályozó hatóságok felelősek a következő feltételeknek azok hatálybalépése előtt történő megállapításáért vagy jóváhagyásáért: a) a nemzeti hálózatokhoz való csatlakozás és a hálózati hozzáférés feltételei, beleértve az átviteli és elosztási tarifákat , valamint azok módszereit vagy, alternatívaként, az átviteli és elosztási tarifák megállapításának vagy jóváhagyásának módszereit és azok figyelemmel kísérését is. Ezek a tarifák a tényleges költségeket tükrözik, amennyiben az ilyen költségek megfelelnek egy hatékony hálózat üzemeltető költségeinek, illetve átláthatóak. A tarifákat vagy úgy kell meghatározni, hogy a hálózatok működőképességének biztosításához szükséges beruházásokat el lehessen végezni. Ezek a tarifák nem lehetnek hátrányosan megkülönböztető jellegűek a piacra újonnan belépőkkel szemben ; b) a kiegyenlítő szolgáltatások nyújtása, amelynek a lehetséges mértékben költségalapúnak, ugyanakkor megfelelő ösztönzőknek kell lenniük annak érdekében, hogy a rendszerhasználók kiegyensúlyozzák az általuk betáplált és vételezett mennyiséget; elfogulatlannak és diszkriminációtól mentesnek kell lenniük, és objektív kritériumokon kell alapulniuk; c) a határokon túli infrastruktúrához való hozzáférés, ideértve a kapacitáselosztásra és a túlterheltség elhárítására vonatkozó eljárásokat is. A nemzeti szabályozó hatóságoknak jogukban áll e feltételek módosítását kérni a szállítási rendszerüzemeltetőktől. (7) A tarifákra és a kiegyenlítő szolgáltatásokra vonatkozó feltételek és módszerek meghatározásakor vagy jóváhagyásakor a nemzeti szabályozó hatóságok biztosítják, hogy a hálózatüzemeltetők rövid és hosszú távon is ösztönözve legyenek a hatékonyság javítására, a piaci integráció elősegítésére, az ellátás biztonságának garantálására, valamint a kapcsolódó kutatási tevékenységek támogatására. (8) A nemzeti szabályozó hatóságok figyelemmel kísérik a túlterheltség elhárítását a nemzeti villamos energia rendszereken és rendszerösszekötőkön belül. Az átviteli rendszerüzemeltetők jóváhagyásra benyújtják túlterheltség elhárítási, köztük a kapacitás elosztásra vonatkozó eljárásaikat a nemzeti szabályozási hatóságokhoz. A nemzeti szabályozó hatóságok jóváhagyásuk előtt kérheti ezen eljárások módosítását. (9) A nemzeti szabályozó hatóságok jogosultak szükség esetén megkövetelni az átviteli- és az elosztórendszer-üzemeltetőktől az 1. cikkben említett feltételek ▐ megváltoztatását annak érdekében, hogy azok arányosak és megkülönböztetéstől mentesen alkalmazhatóak legyenek. Az átviteli és elosztási tarifák megállapításának késedelme esetén a nemzeti szabályozó hatóságok jogosultak az átviteli és elosztási tarifákat előzetesen megállapítani, és határozatot hozni a megfelelő kiegyenlítő intézkedésekről, amennyiben a végleges tarifák az előzetesen megállapított tarifáktól eltérnek. (10) Az átviteli- vagy elosztórendszer-üzemeltetőkkel szemben az azon üzemeltetők ezen irányelv szerinti kötelezettségeikkel kapcsolatban panasszal élő fél panaszait a nemzeti szabályozó hatósághoz nyújthatja be, amely az ügyben vitarendező hatóságként eljárva a panasz beérkezését követő két hónapon belül döntést hoz. Ha a nemzeti szabályozó hatóságnak további információra van szüksége, ez az időtartam két hónappal meghosszabbítható. Ez az időtartam a panaszos beleegyezésével az említett határidőkön túl is meghosszabbítható. A nemzeti szabályozó hatóság döntése kötelező érvényű mindaddig, amíg azt jogorvoslat alapján meg nem változtatják. (11) Bármely érintett fél, aki vagy amely jogosult panaszt emelni az e cikk szerinti, módszerekre vonatkozó döntéssel szemben, vagy ha a szabályozó hatóságnak a javasolt tarifák vagy módszerekre vonatkozóan konzultációs kötelezettsége van, a döntés vagy a döntési javaslat közzétételét követő két hónapon belül vagy – ha a tagállam úgy rendelkezik, rövidebb időn belül – a döntés felülvizsgálatát kérheti. A kérelemnek nincs halasztó hatálya. (12) A tagállamok megfelelő és hatékony szabályozási, ellenőrzési és átláthatóságot biztosító mechanizmusokat hoznak létre azért, hogy elkerülhető legyen bármilyen piaci erőfölénnyel való – különösen a fogyasztók sérelmére történő – visszaélés és ellenséges felvásárlásra irányuló magatartás. Ezeknél a mechanizmusoknál figyelembe veszik a Szerződés és különösen annak 82. cikke rendelkezéseit. (13) A nemzeti szabályozó hatóságok független panaszirodákat és alternatív jogorvoslati rendszereket – például független energiaügyi ombudsmani hivatalt vagy fogyasztói szervet – hoznak létre. E legjobb gyakorlatok kritériumainak megfelelő szolgálatok vagy rendszerek feladata lesz a panaszok hatékony kezelése. A nemzeti szabályozó hatóságok dolgozzák ki az arra vonatkozó szabályokat és iránymutatásokat, hogy a termelőknek és hálózatüzemeltetőknek hogyan kell kezelniük a panaszokat. (14) A tagállamok gondoskodnak a megfelelő intézkedések meghozataláról – beleértve a nemzeti jog szerint alkalmazandó közigazgatási intézkedéseket és büntetőjogi eljárásokat – azok ellen a felelős természetes vagy jogi személyek ellen, akik vagy amelyek ennek az irányelvnek a bizalmas információk kezelésére vonatkozó rendelkezéseit megsértik. (15) A (10) és (11) bekezdésben említett panaszok nem sérthetik a közösségi vagy nemzeti jog szerinti jogorvoslati jogok gyakorlását. (16) A nemzeti szabályozó hatóságok határozatait megfelelően indokolni kell , és a jogi ellenőrzés lehetővé tétele érdekében nyilvánosságra kell őket hozni . (17) A tagállamok gondoskodnak egy olyan nemzeti szintű mechanizmus létrehozásáról, amelynek révén a nemzeti szabályozó hatóság határozata által érintett fél jogorvoslattal fordulhat nemzeti bírói testülethez , vagy a felektől és kormányoktól független más független nemzeti hatósághoz . ▐ 22d. cikk A határokon átnyúló ügyek szabályozása (1) A nemzeti szabályozó hatóságok szorosan együttműködnek és tanácskoznak egymással, továbbá az ezen irányelv szerinti feladataik teljesítéséhez szükséges valamennyi információval ellátják egymást és az Ügynökséget. Az információcsere tárgyát képező adat tekintetében az adatot átvevő hatóság ugyanolyan szintű titoktartást biztosít, mint amilyet az adatot továbbító hatóság biztosít. (2) Annak biztosítása érdekében, hogy, ahol megtalálhatóak a regionális villamosenergia-piacok, ez a megfelelő szabályozási struktúrákban is tükröződjön. A megfelelő nemzeti szabályozási hatóság, szoros együttműködésben az Ügynökséggel és az Ügynökségi irányítása mellett biztosítják, hogy regionális piacaik vonatkozásában legalább az alábbi szabályozási feladatok ellátására sor kerüljön: a) ▐ legalább regionális szintű együttműködés olyan működési megállapodások létrehozása érdekében, amelyek biztosítják a hálózat optimális kezelését, előmozdítják a közös villamosenergia-tőzsdék kialakítását és a határkeresztező kapacitások allokációját, valamint biztosítják a régión belüli és a régiók közötti tényleges verseny kialakulásához és az ellátás biztonságának fokozásához szükséges rendszerösszekötő kapacitás minimális szintjét , többek között új összekapcsolások révén b) az átviteli/szállítási rendszerüzemeltetőkre és egyéb piaci szereplőkre vonatkozó valamennyi műszaki és piaci szabályzat legalább az érintett regionális szinten történő harmonizációja; c) a szűk keresztmetszetek kezelésére vonatkozó szabályok harmonizálása és a szűk keresztmetszetek kezeléséből keletkezett bevételeknek illetve költségeknek a piaci szereplők közötti tisztességes újraelosztása; d) annak biztosítására szolgáló szabályok elfogadása, hogy az érintett regionális egyesített piacot működtető villamosenergia-tőzsdék tulajdonosai és/vagy kezelői teljes mértékben függetlenek az erőművek tulajdonosaitól és/vagy kezelőitől. (3) A nemzeti szabályozó hatóságoknak jogukban áll megállapodást kötni egymással a szabályozási együttműködés, illetve az (1) és (2) bekezdésben említett intézkedések elősegítése érdekében, amelyeket szükség esetén az egyéb érintett nemzeti hatóságokkal szoros konzultációt folytatva és azok saját hatáskörének sérelme nélkül kell végrehajtani. (4) Az Ügynökség meghatározza a legalább két tagállam területét összekötő infrastruktúra szabályait: a) az illetékes nemzeti szabályozó hatóságok közös kérésére, vagy b) amennyiben az illetékes nemzeti szabályozó hatóságok attól az időponttól számítva hat hónapon belül nem tudtak megállapodni a szabályozásról, amikor a kérdés vizsgálatát már minden szabályozó hatóság megkezdte. ▐ 22e. cikk Megfelelés az iránymutatásoknak (1) A Bizottság és bármely nemzeti szabályozó hatóság ║ az Ügynökség véleményét kérheti abban az ügyben, hogy egy szabályozó hatóság határozata megfelel-e az ebben az irányelvben vagy az 1228/2003/EK rendeletben említett iránymutatásoknak. (2) Az Ügynökség a kérelemtől számított négy hónapon belül megküldi véleményét a Bizottságnak vagy az azt kérő nemzeti szabályozó hatóságnak, továbbá a szóban forgó határozatot hozó nemzeti szabályozó hatóságnak. (3) Ha a határozatot hozó nemzeti szabályozó hatóság a kézhezvételtől számított négy hónapon belül nem teljesíti az Ügynökség véleményében foglaltakat, az Ügynökség tájékoztatja a Bizottságot. (4) Bármely nemzeti szabályozó hatóság tájékoztathatja a bizottságot, amennyiben úgy véli, hogy egy nemzeti szabályozó hatóság határozata nem felel meg az ebben az irányelvben vagy az 1228/2003/EK rendeletben említett iránymutatásoknak, az említett határozat dátumától számított két hónapon belül. (5) A Bizottság eljárást indít, ha két hónappal az után, hogy az Ügynökség a (3) bekezdéssel összhangban vagy egy nemzeti szabályozó hatóság a (4) bekezdéssel összhangban tájékoztatta – vagy saját kezdeményezésére a határozat dátumától számított három hónapon belül – megállapítja, hogy komoly kételyek merülnek fel azt illetően, hogy a szabályozó hatóság határozata megfelel-e az ebben az irányelvben vagy az 1228/2003/EK rendeletben említett iránymutatásoknak. Ez esetben felkéri a nemzeti szabályozó hatóságot és a nemzeti szabályozó hatóság előtt folyó eljárás feleit, hogy nyújtsák be észrevételeiket. (6) Ha a Bizottság eljárást indít, az erre vonatkozó döntés keltétől számított legfeljebb négy hónapon belül végleges határozatot hoz, amelyben: a) nem emel kifogást a nemzeti szabályozó hatóság határozatával ellen; vagy b) a nemzeti szabályozó hatóságot határozatának módosítására vagy visszavonására kötelezi, ha úgy ítéli meg, hogy nem teljesülnek az iránymutatások. (7) Ha a Bizottság nem indít eljárást vagy a (5), illetve (6) bekezdésben meghatározott határidőn belül nem hoz végleges határozatot, úgy kell tekinteni, hogy nem emelt kifogást a nemzeti szabályozó hatóság határozata ellen. (8) A nemzeti szabályozó hatóság két hónapon belül végrehajtja a Bizottságnak a határozat módosítására vagy visszavonására vonatkozó határozatát, és erről tájékoztatja a Bizottságot. ▐ 22f. cikk Nyilvántartás (1) A tagállamok előírják az ellátó vállalkozások részére, hogy a nemzeti szabályozó hatóság, a nemzeti versenyhivatal és a Bizottság számára legalább öt évig nyilván kell tartaniuk a nagykereskedelmi ügyfelekkel és az átvitelirendszer-üzemeltetőkkel kötött, villamosenergia-ellátási szerződésekkel és villamosenergia-derivatívákkal kapcsolatos ügyletek fontos adatait. (2) Az adatok közé tartoznak az adott ügyletre vonatkozó jellemzők, például az időtartam, a szállítási és rendezési szabályok, a mennyiség, a végrehajtás napja és ideje, valamint az ügyleti árak és az érintett nagykereskedelmi ügyfél azonosítására szolgáló eszközök, továbbá a rendezetlen villamosenergia-ellátási szerződések és villamosenergia-derivatívák bizonyos részletei. (3) A nemzeti szabályozó hatóság jelentést készít a vizsgálatok és kérelmek eredményéről a piaci szereplők számára, egyben biztosítja, hogy konkrét piaci szereplőre vagy konkrét ügyletre vonatkozó, üzleti szempontból érzékeny információ nem kerül nyilvánosságra . ▐ (4) E cikk ║ a 2004/39/EK irányelv hatály alá tartozó jogalanyok számára nem teremt újabb, az (1) bekezdésben említett hatóságokkal szembeni kötelezettségeket. (5) Ha az (1) bekezdésben említett hatóságoknak hozzáférésre van szükségük a 2004/39/EK irányelv hatály alá tartozó jogalanyok által vezetett nyilvántartáshoz, az említett irányelv szerinti felelős hatóságok ellátják őket a kért adatokkal.”