HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 251/1

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye - Javaslat a makroregionális stratégiák feltérképezésére Európában

(Saját kezdeményezésű vélemény)

(2015/C 251/01)

Előadó: BARÁTH Etele

2014. február 27-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

Javaslat a makroregionális stratégiák feltérképezésére Európában.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció 2015. február 3-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2015. február 18–19-én tartott, 505. plenáris ülésén (a február 18-i ülésnapon) 166 szavazattal 1 ellenében, 6 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

Bevezetés

A pénzügyi válságból kibontakozó általános válságra adott eddigi európai válaszok nem voltak elégségesek. Számos elemzés mutatta ki, hogy a döntések túlzottan a pénzügyi szektorra koncentráltak, az Unió döntési mechanizmusa erőteljesen hierarchikus, így nem tudja magába foglalni a társadalmi feszültségek feloldásához szükséges intézkedéseket. Jelentős eltérés mutatható ki az Unió hosszú távú fejlesztését szolgálni hivatott EU 2020 stratégia céljai, intézkedési tervei és a rendelkezésre álló eszközök között is. Kiemelkedő fontosságúvá vált a különböző gazdaságpolitikai intézkedések közötti összhang magasabb szintre emelése.

Bár egyes közép-kelet európai országok felzárkóztak, más tagországok között viszont nőtt a különbség mind a gazdasági kibocsájtás, mind a jövedelmek és az életszínvonal területén. Egyes regionális adottságok ezt csak fokozták, és bizonyos területeken már fenntarthatatlan feszültségek alakultak ki.

A válságból kivezető út társadalompolitikai szükségletei, a Kohéziós Politika megújult célrendszere, programjai egyaránt az európai politikák területi dimenziójának hangsúlyos megjelenítését igénylik.

Ezt ismerte fel az új összetételű Európai Bizottság, amikor a gazdasági növekedés, a munkahelyek számának bővítése és az életkörülmények javítása érdekében útjára bocsátotta az „Új kezdet” tervét. Az Európai Bizottság terve a 2015–2017 közötti időszak befektetési és fejlesztési forrásainak jelentős növelésére, a jogi és szervezeti akadályok leküzdésére új lehetőséget és felelősséget jelent a makroregionális stratégiák számára is. Az a tény, hogy a munkatervben megfogalmazott 10 prioritás közvetve vagy közvetlenül erősíti az európai nagytérségek összeköttetését, együttes fejlesztését, eszközt képez a makroregionális politika szerepének, a stratégiák helyének és megvalósíthatóságának újradefiniálásához is.

Jelentős hozzájárulás lehet a növekedés megindulása, a beruházások hatékonyságának és hatásosságának növelése irányába egy – a makroregionális stratégiákat is figyelembevevő – fejlesztésorientált, erőteljesen decentralizált és a gazdasági, társadalmi partnerek intenzívebb bevonását eredményező új típusú kormányzási gyakorlat (1).

A makroregionális stratégiák, a megújuló kormányzás által kiváló eszközül szolgálhatnak a fejlesztési folyamatok felgyorsításához, a területi kohézió erősítéséhez, az EU 2020 stratégia megvalósításának elősegítéséhez, így nem utolsósorban a környezeti értékek megóvásához. A korábbi „3 nem” már nem akadály: a 2014–2020-as MFF tartalmazza a pénzügyi lehetőségeket, a CSF a szabályokat és a gyakorlatban egy kisméretű lebonyolító apparátus pedig kiépült.

A saját kezdeményezésű vélemény elkészítésének célja, hogy az EGSZB 2013 őszi plenáris ülésén elfogadottakat teljesítve, áttekintse a makroregionális stratégiák hatását Európa számára, nevezetesen a civil társadalom szemszögéből, és javaslatot tegyen arra, hogy, milyen módon lehetséges a makroregionális stratégiákat az európai fejlesztéspolitikába illeszteni.

1. Megállapítások, javaslatok

1.1. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, áttekintve a makroregionális stratégiák állapotát, a róluk készült véleményeket, javaslatokat (2), összefoglalóan megállapítja, hogy az eredmények alapján egyértelműen szükség van a makroregionális stratégiák európai szintű kiterjesztésére. A makrorégiók célja nem a szétválasztás, hanem az egyesítés.

1.2. Az EGSZB javasolja az Európai Tanácsnak, hogy foglaljon állást a makroregionális politikának az Unió kormányzási szerkezetébe történő beillesztése érdekében és készíttessen az Unió teljes térségére érvényes iránymutatást a gazdasági és társadalmi fejlődés célját szolgáló makroregionális fejlesztési stratégia kialakítására.

1.3. Az EGSZB véleménye szerint a makroregionális stratégiák szerepe felértékelődött az Unió jövője szempontjából. A már működő makroregionális programok: — politikai értelemben hozzájárultak egy olyan, ma hiányzó, európai középszint kialakulásához, ami közelítheti a mereven egymásnak feszülő föderalista és nemzeti elképzeléseket, — horizontális együttműködést biztosító kormányzási eszközként oldották a túlzott hierarchikus és bürokratikus koncentrációt, — a civil szféra, benne a társadalmi-gazdasági partnerek rendszerszerű bevonását eredményezték a stratégiaalkotás és -megvalósítás teljes folyamatába.

1.4. A makroregionális stratégiák képesek segíteni a gazdasági versenyképesség javítását, a GDP oly kívánatos növelését és az azon túli európai hozzáadott érték bővítését egyaránt. Megfelelő adatbázisra támaszkodó monitoringgal, a partnerség elvének érvényesítésével és a tapasztalatok alapján kialakított benchmarkinggal hatékony politikának bizonyultak. Ezáltal:

1.4.1. mód lehet az európai szemeszter keretében jobban megjeleníteni az EU 2020 céljainak területi megvalósulását,

1.4.2. az EU 2020 stratégia általános és szakpolitikai céljainak és eredményeinek félidei felülvizsgálata folyamán, a hatékonyság érdekében, integrálni lehet az egyes „Partnerségi Megállapodásokban” foglalt makroregionális együttműködések fejlesztési, környezetvédelmi és urbanisztikai elemeit,

1.4.3. a kohéziós politika 2014–2020 közötti időszakra kialakított 11 stratégiai célja alapján az operatív programokban megfogalmazott tervezett intézkedések makroregionális összefüggéseinek erősítése biztosíthatja azok európai szintű hozzáadott értékét, hatásosságát és hatékonyságát,

1.4.4. az európai településhálózati és városi menetrendben elhatározott térségi együttműködési programok makroregionális összefüggései elősegíthetik a társadalmi-kulturális integrációt, és támogathatják a szociális igények kielégítése feltételeinek létrejöttét,

1.4.5. a környezeti értékek, erőforrások fenntarthatóságának eléréséhez új makroregionális eszköz jön létre.

1.5. Az EGSZB javasolja az európai szintű kormányzási szerkezet megerősítését a makroregionális irányítást biztosító huszonnyolc országot magába foglaló „magas szintű” koordinációs csoport kiegészítésével, a civil szféra és a területi-települési önkormányzatok bevonásával a döntéshozatal valamennyi fázisában.

2. Tárgyalás

2.1. Az eddigi gyakorlat alátámasztja, és a Bizottság elemzései igazolják, hogy a makroregionális stratégiák hozzáadott európai értékkel bírnak: — az európai és regionális identitás megerősítésében, — a közösségi stratégiai tervezés és megvalósítás területén, — az erőforrások felhasználásának összehangolásában.

2.2. A makroregionális stratégiák új eszközöket tárnak fel, amire nagy szükség van, mert: — a válságra adott válaszok nem komplexek, így egyensúlyt kell formálni területi-társadalmi vonatkozásokban, — az EP-választások igazolták, hogy továbbra sincs rendben az Európai Unió viszonya a civil világgal való kapcsolatokat illetően, — az Unió intézményrendszere reformokra szorul (pl. a demokratizálás és a decentralizálás, a horizontális struktúrák megerősítése, a politikák végrehajtásának hatásossága és hatékonysága, valamint a társadalmi-gazdasági partnerség terén).

2.3. A makroregionális stratégiák időszerűek, mert: — a választások eredményeként új Bizottság alakult, új súlypontokkal, melynek fő céljai: a munkahelyteremtés és a növekedés erősítése, s a tervezett üzleti beruházások hatékonysága nagymértékben függ a regionális adaptivitástól, — készül az EU 2020 stratégia megvalósításának félidei felülvizsgálata és 2015-ben elfogadásra kerülnek a megreformált irányok, közöttük várhatóan a makroregionális megközelítés megerősítése, — igazolást nyert, hogy mind a kormányzás területén, mind az európai hozzáadott értéket illetően, többek között a környezeti értékek védelme (tengerek) és katasztrófák megelőzése (árvízvédelem), egyes gazdasági együttműködés/turizmus, innováció érzékeny ágazatok/területén, a már elfogadott és megvalósítás alatt álló makroregionális stratégiák (Duna, Balti) új erőforrásokat tártak fel, — a Bizottság általi kezdeményezések (Adria, Alpok) térben kiterjesztik és megerősítik a tagállamok, valamint a régiók igényét a makroregionális összefüggések tervezése iránt (különös tekintettel a „harmadik országok” bevonására az együttműködésbe), — jelentős fejlődést mutatnak politikai téren is a társadalmi és gazdasági szféra által feltárt makrotérségi együttműködési lehetőségek (Mediterrán térség, Atlanti partvidék). Jelentős ezáltal a hozzájárulás a tengerstratégiák és a szárazföldi politikák összehangolásához is, — erősödnek a történeti jellegű nagytérségi együttműködések, a határokon átnyúló és a lineáris jellegű, nagyléptékű infrastruktúrák mentén, különösen a „Connecting Europe” makroregionális tengelyek fejlesztése hatására, — a makroregionális együttműködés bemutatása a 2020-ig terjedő tervezési időszakra vonatkozó partnerségi megállapodások kötelező részévé vált.

2.4. A makroregionális stratégiák jellegüknél fogva fejlesztés-orientáltak, ezért jelentős hozzájárulást nyújthatnak az Unió fejlesztéspolitikájának megerősödése és végrehajtása területén, különösen az „alulról” jövő, megalapozott kezdeményezésekben. A területek (funkciók), melyek leginkább szóba jöhetnek: — A kis és közepes méretű vállalkozások gazdasági tevékenysége. — Kutatás, oktatás, nyelvtanulás, kulturális és egészségügyi együttműködés. — Energetikai, környezetvédelmi, logisztikai és közszolgáltatási (víz, szennyvíz, szemét) együttműködés. — Állami szervek, regionális intézmények, önkormányzatok közös tervezése. — Biztonsági és migrációs együttműködés. — A piaci verseny gyakorlati erősítése (konkrét munkaerő-piaci, kkv-kat támogató, fejlesztési alapokat generáló együttműködés). — Statisztikai együttműködés. Ezek többsége olyan terület, ahol elsősorban alulról jövő integrációs kezdeményezések indokoltak, mert az európai intézmények közvetlen szabályozó szerepe marginális.

2.5. A makroregionális stratégiában résztvevőknek kormányuk horizontális felelősségű szereplőiként kell közreműködniük.

2.6. A makroregionális megközelítés tükrözi mind szemléletében, mind kormányzási eszközeiben az Unió megújulásának irányait: — olyan politikai kormányzásét, stratégiai irányításét, ami úgy egyesíti a különböző szintű szereplőket, hogy nem hoz létre új nagyméretű intézményeket, — integrálni képes a különböző szintű politikákat és programokat, (EU, országspecifikus, területi együttműködés; társult vagy előcsatlakozási országok; ágazati, pénzügyi eszközök stb.), — koordinálja a politikai, stratégiai és pénzügyi eszközöket a megvalósítás hatásossága és hatékonysága érdekében, — elősegíti a területi irányítási szervezetek és az ágazatok között a regionális határok lebontását, végül — a tulajdonlás egyértelművé tételét biztosítja a stratégiaalkotás és -megvalósítás teljes folyamatában.

2.7. A „jó” makroregionális kormányzás feltétele, hogy: — rendelkezzen stratégiai tervezési kapacitással, — megbízható területspecifikus adatbázissal és elemző háttérrel, — megfelelő végrehajtási ügynökséggel, — kiterjedt ellenőrzési rendszerrel mind a tervezésre, mind a megvalósításra kiterjedően, — megfelelő kommunikációs eszközökkel, — szükséges adaptációs képességgel és — a számonkérés érdekében biztosítania kell tevékenységének átláthatóságát.

2.8. A makroregionális stratégiák alapvető meghatározása szerint a makrorégiók: — azonos, összefüggő földrajzi – gazdasági – kulturális térséghez tartoznak, — közös kihívásoknak és lehetőségeknek felelnek meg, és — a területi kohézió érdekében forrásaik összehangolásával megerősített együttműködést valósítanak meg.

2.9. A meghatározásnak kétféle makrorégió felel meg a mai európai gyakorlatban, mindkettőre jellemző, hogy harmadik országbeli tagjai is lehetnek: — a lineáris jellegűek, melyek alapvetően a nagy infrastruktúrákhoz kötődnek, mint a Duna-menti régió, vagy a Korridorok mentén képződő régiók, és — a nagytérségiek, mint a Balti, vagy az Adria és az Alpok menti makrorégiók, vagy a Mediterrán és Atlanti partvidék térsége.

2.10. Az európai történelmi határok az Unió létrejöttével funkcionális szempontból virtualizálódtak. A makroregionális szemléletmód lehetővé teszi Európa térképének funkcionális újrarajzolását. A makroregionális rendszerek alapján a megerősített, vagy a megerősödés útján lévő nyitott együttműködési rendszerek Európa demokratikus, a megújuló gazdasági és befogadó társadalmi együttműködést előtérbe állító, a környezeti értékeket fenntartható módon biztosító politikai magatartásának XXI századi képét vetítik előre.

3. Általános jellegű észrevételek, javaslatok a makroregionális stratégiák szerepének kiteljesítésére

3.1. Az EU 2020 stratégia és a pénzügyi-gazdasági kormányzás új erővonalainak egyensúlyba hozása a „GDP-n túl” koncepcióval, ami a regionális különbségek csökkentésével, a társadalmi szükségletek és a környezeti viszonyok összehangolt fejlesztésével lehetséges.

3.2. A makroregionális stratégiák hozzájárulnak a területi kohézió javulásához a szolidaritási mechanizmusok megerősítésével, valamint a területi különbségek ismeretében a fejlesztési eszközök jobb koordinációja lehetséges.

3.3. A nagytérségi koordinált fejlesztési javaslatok, a térségi megerősített együttműködésben rejlő gazdasági előnyök, mind az innováció, mind a jelentős termelési-beszállítói kapacitások terén a tőkevonzó képesség növelését eredményezik.

3.4. A makrorégiókon belüli hálózatok, az intézményi és gazdasági kapcsolatok jelentősen mérsékelhetik a globalizációs válság hatásait úgy, hogy felértékelik az erőforrásokat és a különböző fejlettségű térségek közötti kiegyenlítődést támogatják, amiben jelentős szerepe lehet a metropolitán és más fejlett urbánus régióknak, amelyek a fejlődés dinamikáját hordozzák.

3.5. A nagyvárosi, policentrikus régiók hálózatokba szerveződve jelentős gazdasági és innovációs potenciált hordoznak, motorjai a munkahelyteremtésnek, egyúttal jelentős környezeti veszélyeket is jelenthetnek. A makroregionális stratégiák kiegyensúlyozhatják, tervezhetővé teszik a nagymértékű sűrűsödés okozta klímaváltozási veszélyek elhárítását.

3.6. A makroregionális stratégiák támogathatják a kis és közepes méretű települések arányos fejlődését, kapcsolatuk erősödését és ezáltal a helyi és regionális értékek felemelését.

3.7. A makroregionális politika hozzá tud járulni a területi-gazdasági különbségek csökkentéséhez az Európa 2020 stratégia kiemelt programjainak az egyes regionális adottságokhoz történő igazításával.

3.8. A makroregionális stratégia alkalmas lehet annak a kritikus tömegnek a megteremtésére, ami a gazdasági, társadalmi és környezeti képességeket egyesíti a fejlődés érdekében. Különös fontosságú lehet ez a határokon átnyúló transznacionális programok esetében.

3.9. A makroregionális stratégiák léptéküknél fogva támogathatják az általános érdekű szolgáltatások igazságosabb és megfizethető mértékű fejlesztését, továbbá javíthatják az információhoz, a tudáshoz történő hozzáférés lehetőségét és a mobilitás feltételeit.

Kelt Brüsszelben, 2015. február 18-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Henri MALOSSE

(1) A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának a makroregionális stratégiák irányításáról.

(2) Recent and Upcoming EESC Opinions on Macro-regional Areas and Strategies, and Related Horizontal Matters – Key Points.