TANULSÁGOK LEVONÁSA: MIT TANULHATUNK A GAZDASÁGI VÁLASZLÉPÉSEKBŐL A VÁLSÁGHELYZETEKRE VALÓ FELKÉSZÜLTSÉG TERÉN Az EU határozottan cselekedett a világjárvány gazdasági következményeinek kezelése érdekében. Ez a fellépés nagyban támaszkodott a korábbi gazdasági és pénzügyi válságok, illetve kihívások során szerzett tapasztalatra, illetve az azok kezelésére kialakított megoldásokra. Mindazonáltal a kezdettől fogva egyértelműen látszott, hogy olyan kihívással kell szembenéznünk, amilyenre száz éve nem volt példa. Megbízható, háromlépcsős megközelítés: -Először, az EU szükséghelyzeti intézkedések révén uniós forrásokat mozgósított – köztük 82 milliárd EUR-t az uniós költségvetésből, amely összeg a koronavírusra való reagálást célzó beruházási kezdeményezéseket (CRII és CRII+) is magában foglalja –, és aktiválta a Stabilitási és Növekedési Paktum általános mentesítési rendelkezését, valamint az állami támogatásra vonatkozó ideiglenes keretet, hogy lehetővé tegye a tagállamok számára a hathatós fellépést: 2020-ban a nemzeti intézkedések 3 billió EUR összegű költségvetési és likviditási támogatást tettek ki. Ehhez társult az Európai Központi Bank pénzügyi stabilitást támogató fellépése. -Másodszor, a válságelhárítási szakaszban a szolidaritás jegyében összesen 540 milliárd EUR-t kitevő uniós eszközöket mozgósítottak a válság gazdasági hatásainak enyhítésére, többek között a szükséghelyzeti munkanélküliségi kockázatokat mérséklő ideiglenes támogatás (SURE) révén. -Végül, a jelenlegi helyreállítási szakaszban a Next Generation EU, konkrétan a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz, valamint a REACT-EU keretében 750 milliárd EUR fordítható a beruházások és a reformok ösztönzésére az elkövetkező hat év során. A szakpolitikai válasz három fő ismérve: -Gyorsaság: a Bizottság valamennyi határozatát rekordsebességgel, ugyanakkor megfelelő demokratikus ellenőrzés mellett hozta meg. A CRII mindössze egy hónappal a vonatkozó javaslat előterjesztése után hatályba lépett. A szükséghelyzeti munkanélküliségi kockázatokat mérséklő ideiglenes támogatást nyújtó, 100 milliárd EUR-s kerettel rendelkező új európai eszközt (SURE) szintén a javaslat előterjesztésétől számított egy hónapon belül fogadták el, és az eszköz 2020 nyarán működésbe lépett. Az Európai Tanács a bizottsági javaslat bemutatását követően kevesebb mint két hónappal politikai megállapodásra jutott a Next Generation EU-ról, a sajátforrás-határozat ratifikációs folyamata pedig csupán öt hónappal a vonatkozó többéves pénzügyi keret kezdete után lezárult. Összehasonlításként az utolsó három sajátforrás-határozat a vonatkozó többéves pénzügyi keret kezdete után több mint két év elteltével lépett hatályba. -Ambíció: az EU gazdasági válaszlépései különböző álláspontokat öleltek fel. A Next Generation EU egy mindannyiunkat érintő rendkívüli válság kezelésére szolgáló ideiglenes és rendkívüli intézkedésként jött létre. Jól példázza, hogy az EU képes felnőni a feladathoz. -Koherencia: az uniós gazdasági válasz keretében támogató és egymást kölcsönösen erősítő fiskális és monetáris politikai intézkedések valósultak meg. Fontos kiemelni, hogy sikerült egyensúlyt teremteni a rövid távú válaszlépések és a hosszabb távú szükségletek között. A Bizottság beágyazta a válság előtt kialakított menetrendek prioritásait a helyreállításba és a Next Generation EU-ba, mindenekelőtt az európai zöld megállapodásra, a digitális átállásra és a helyreállítás szociális vetületére helyezve a hangsúlyt. Három tanulság a jövőbeli egészségügyi válasz szempontjából: -Az uniós koordináció döntő szerepe: a koordinált nemzeti költségvetési politikai válaszlépések, valamint az uniós költségvetés és a helyreállítási és rezilienciaépítési tervek erőteljes szerepe hozzá fog járulni a válság aszimmetrikus hatásának ellensúlyozásához, és lehetővé teszi, hogy az EU együtt növekedjen. A gazdaság terén végrehajtott közös uniós fellépés leképezte a közös uniós fellépés alapvető szerepét olyan területeken, mint például az oltóanyagok, azonban tudott meríteni a korábbi gazdasági és pénzügyi kihívások tapasztalataiból, illetve az azok kezelésére kialakított intézkedésekből, így nem volt szükség rögtönözni. -Az uniós szakpolitikai koordinációs rendszer rezilienciája: a nemzetgazdaságok, az egységes piac és az uniós ipari ökoszisztémák rezilienciájának megerősítése a szakpolitikai válasz kulcsfontosságú eleme. Az előző gazdasági és pénzügyi válságra adott válasz lehetővé tette az EU számára, hogy sokkal felkészültebben reagáljon a gazdasági következményekre, olyan meglévő eszközök segítségével, mint az általános mentesítési rendelkezés vagy a bankunió. Az uniós egészségügyi politika nem rendelkezett a válság idején bevethető, már létező eszközökkel. -Az EU szerepe a globális színtéren: az uniós gazdaság súlya és az euró kulcsszerepet játszott abban, hogy az EU ellenállóbbá váljon a sokkhatásokkal szemben, ideértve a világjárvány által kiváltott gazdasági válságot is. A történtek újfent rávilágítottak az uniós gazdaságok és a világ többi része közötti erős kölcsönös függőségre, és a globális ellátási láncok minden eddiginél nagyobb jelentőségre tettek szert. Az egészségügy terén folytatott világszintű együttműködés során szintén együttesen kell latba vetni a többoldalú kötelezettségvállalást és az EU globális súlyát a lehető legjobb egészségügyi válságreagálás érdekében, az „Európa együtt” megközelítés jegyében.