P6_TA(2006)0495

Az európai biztonsági stratégia végrehajtása az EBVP keretében

Az Európai Parlament állásfoglalása az európai biztonsági stratégiának az EBVP-val összefüggésben történő végrehajtásáról (2006/2033(INI))

Az Európai Parlament,

- tekintettel az Európai Tanács által 2003. december 12-én elfogadott európai biztonsági stratégiára,

- tekintettel a 2004. október 29-én Rómában aláírt, az európai Alkotmányt létrehozó Szerződésre,

- tekintettel a 2005. június 16- 17-i és 2005. december 15- 16-i Európai Tanács elnökségi következtetéseire, különösen az EBVP-ről szóló elnökségi jelentésekre,

- tekintettel az európai biztonsági stratégiáról szóló, 2005. április 14-i állásfoglalására [1],

- tekintettel az EU-nak a tömegpusztító fegyverek elterjedése elleni, a Tanács által 2003. december 9-én elfogadott stratégiájára,

- tekintettel Michel Barnier, volt európai biztos 2006. májusi, "Európai polgári védelmi egység: európai támogatás" című jelentésére,

- tekintettel az Európai Védelmi Ügynökség irányító testületének 2005. szeptemberi következtetéseire;

- tekintettel 2006. február 2-i állásfoglalására Tanács által az Európai Parlamentnek benyújtott, a KKBP főbb szempontjairól és alapvető választásairól szóló éves jelentésről, valamint az Európai Unió 2004-es éves költségvetésével kapcsolatos pénzügyi vonatkozásokról [2],

- tekintettel eljárási szabályzata 45. cikkére,

- tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A6-0366/2006),

Általános megfontolások

A. mivel az európai biztonsági stratégia az átfogó közös kül- és biztonságpolitika (KKBP) és európai biztonsági és védelmi politika (EBVP) része, amelyekben az Európai Unió politikai - köztük a diplomáciai, gazdasági és fejlesztéspolitikai - cselekvési lehetőségeinek teljes palettája alkalmazásra kerülhet;

B. mivel a közvéleménykutatások az utóbbi tíz évben folyamatosan magas egyetértést mértek, és megmutatták, hogy az uniós polgárok több, mint 60%-a az Európai Unió közös külpolitikáját, illetve több, mint 70%-uk az Európai Unió közös védelmi politikáját támogatja; mivel továbbá más közvéleménykutatások szerint a katonai kiadások növelése nem élvez támogatást;

C. mivel a biztonság, valamint a tömegpusztító fegyverek elterjedése, illetve a nemzetközi terrorizmus az EU prioritásai közé tartozik; mivel közös válaszra és stratégiára van szükség az EBVP-ben;

D. mivel erősíteni kell az Európai Unió által és a világszerte végzett fegyverkiviteli ellenőrzést,

1. elismeri, hogy a görög elnökség kezdeményezésén alapuló, 2003. decemberi európai biztonsági stratégia kiváló elemzést tartalmaz a modern világot érő fenyegetésekről és megállapítja az EU külpolitikájának alapelveit; hangsúlyozza azonban, hogy ennek megvalósítását rendszeresen ellenőrizni kell annak érdekében, hogy válaszolni lehessen a geopolitikai fejleményekre;

2. megjegyzi, hogy mint ahogy azt az európai biztonsági stratégia is megállapítja, a nemzetközi terrorizmus, a tömegpusztító fegyverek elterjedése, a regionális konfliktusok, a széthullott országok és a szervezett bűnözés jelentik ma az Európai Unió és polgárai számára a legnagyobb fenyegetést; hangsúlyozza, hogy az európai biztonsági stratégiába stratégiai célként be kell iktatni a víz- és energiaforrásokért folytatott világméretű verseny erősödését, valamint a természeti katasztrófákat és az Európai Unió külső határainak biztosítását; aggodalommal tölti el az új fegyverkezési verseny perspektívája globális és regionális szinten, valamint a konvencionális fegyverek jelenleg zajló terjedése;

3. elismeri, hogy a nemzetközi terrorizmus elleni küzdelmet azonban nem lehet egyedül katonai eszközökkel folytatni, és hogy a terrorizmus megelőzése és leszorítása egy sor olyan nem katonai intézkedést követel meg, mint a titkosszolgálatok adatainak megosztása, a rendőrségi és igazságügyi együttműködés, amelyek esetében teljes intézményközi és pillérek közötti együttműködés szükséges, és hogy szükség van továbbá a demokratikus intézmények, infrastruktúrák és a civiltársadalom felépítésére a széthullott államokban, illetve azokban, amelyek ebbe az irányba tartanak; hangsúlyozza, hogy az Európai Unió egyik legfőbb hozzájárulása a nemzetközi terrorizmus megelőzéséhez azon kapacitása, hogy hatékonyan tud fellépni a demokratikus intézmények, a szociális és gazdasági infrastruktúra, a felelősségteljes kormányzás és a civil társadalom építése és újjáépítése során, illetve a rasszizmus és az idegengyűlölet elleni sikeres küzdelemben;

4. rámutat arra, hogy a KKBP feladata megvédeni az Unió polgárait ezektől a fenyegetésektől, hatékonyan védeni az EU jogos érdekeit és támogatni az ENSZ alapokmányának céljait azáltal, hogy globális felelős szereplőként jár el a világbéke és demokrácia érdekében; erőteljesen támogatja az európai biztonsági stratégia ötletét, amely szerint az e célkitűzések megvalósításának legjobb módja a hatékony multilateralizmus, amely nemzetközi intézményi keretet és a nemzetközi jogot jelenti;

5. megismétli azon álláspontját, miszerint az EU-nak ezt a feladatot az EBVP-án keresztül elsősorban polgári és békés eszközökkel kell megvalósítania, illetve katonai eszközökkel csak abban az esetben, ha a tárgyalások valamennyi lehetőségét teljes mértékben kimerítették, és ha azok zsákutcának bizonyultak; e legitim feladatok végrehajtása során az elsődleges megfontolásnak az emberi jogok és a polgárok alapvető szabadságainak EU határain kívül történő tiszteletben tartása kell hogy legyen;

6. úgy véli, hogy a geopolitikai kihívások jelentősen formálódtak az európai biztonsági stratégia 2003-as elfogadása óta, és ez legkésőbb 2008-ban annak felülvizsgálatát teszi szükségessé; úgy véli, hogy a stratégiát ötévente felül kell vizsgálni, és meg kell vitatni az Európai Parlamenten és a tagállamok parlamentjein belül;

7. rámutat, hogy kiemelkedő fontosságú a nemzetközi közösség válságra adott reakciójának civil és katonai elemeinek hatékony összehangolása;

8. sürgeti a tagállamokat, hogy támogassák az EBVP parlamenti dimenziójának megállapítását, amelynek során az intézményi és pénzügyi szintű fejlemények együtt járnak a parlamenti ellenőrzési jogok kiterjesztésével; emlékeztet arra, hogy az EBVP parlamenti megfigyelésének felelőssége megoszlik az Európai Parlament és a nemzeti parlamentek között a vonatkozó szerződések és alkotmányok szerinti hatásköreik és jogaik értelmében;

9. kezdeményezéseket javasol az Európai Parlament és a nemzeti parlamentek közötti szorosabb kapcsolatok és intenzívebb információcsere kialakítása céljából az EBVP-vel kapcsolatos kérdések vonatkozásában annak érdekében, hogy strukturáltabb és rendszeresebb párbeszéd váljék lehetővé a parlamentek között;

10. hangsúlyozza, hogy az Európai Uniónak olyan helyzetben kell lennie, hogy nagyban hozzájáruljon:

a) saját maga megvédéséhez a biztonsága elleni bármely valós vagy egyértelmű fenyegetéssel szemben;

b) biztosítsa a békét és a stabilitást elsősorban geopolitikai szomszédságában, és a világ más részein is az ENSZ alapokmány elveinek megfelelően;

c) humanitárius beavatkozásokat és mentési műveleteket hajtson végre;

d) konfliktusokat előzzön meg és kezeljen, segítse elő a demokráciát és az emberi jogok tiszteletben tartását;

e) segítse elő a regionális és globális leszerelést;

11. hangsúlyozza, hogy amennyiben valamely harmadik ország fegyveres erői támadást indítanak az Európai Unió területe ellen, továbbra is a NATO jelenti a kollektív védelem zálogát; de egyben azt is kiemeli, hogy az EU-nak szolidaritást kell tanúsítania és az ENSZ Alapokmányának 51. cikkével összhangban a megtámadott tagállam számára minden szükséges támogatást biztosítania kell; üdvözli, hogy a NATO egyre növekvő szerepet tud betölteni a nem saját területéhez tartozó műveletekben; és úgy véli továbbá, hogy a NATO megfelelő fórum a biztonsági kérdésekről folytatott transzatlanti párbeszéd számára is;

12. elismeri, hogy a tagállamok fegyveres erőinek képességeit, valamint az EU számára történő rendelkezésre állásukat az befolyásolja, hogy a legtöbb tagállam mind az EU, mind a NATO tagja, és mindkét szervezet számára fegyveres erőket tartanak fenn; követeli ezért, hogy az Európai Unió folytassa a NATOval fenntartott intenzív munkát, különösen a képességfejlesztés területén;

13. hangsúlyozza az Európai Biztonsági Stratégia elválaszthatatlan részét képező "stratégiai anatómiát", vagyis azt a képességet, hogy az EU illetékességi körén belül más szereplőktől függetlenül tehessen lépéseket, ami interoperabilitást és fenntarthatóbb, megbízható, közös támogatáson és segítségen alapuló ellátási láncot követel meg, a feladatvégzés fölösleges megkettőzésének és a szűkös források optimálisnál alacsonyabb kihasználásának elkerülésével európai vagy tagállami szinten; óv a NATO és az EU, valamint a tagállamok és az EU erőfeszítései közötti szükségtelen átfedésektől;

14. úgy véli, hogy az EBVP jelenleg csak korlátozott civil és katonai műveletre szolgáló forrással rendelkezik; ezért azt kéri, hogy az Európai Unió - globális szereplőként meglévő hitelessége kiépítése érdekében - saját kapacitását elsősorban földrajzi szomszédságára, és különösen a Balkánra összpontosítsa; ugyanakkor további lehetőségek kialakítását tervezi, hogy képessé tegye az EU-t arra, hogy a világ más részein is hozzájáruljon a konfliktusmegoldáshoz az ENSZ-alapokmány elveivel összhangban;

Integrált civil-katonai együttműködés

15. üdvözli az Európai Unió azon kiemelt célkitűzését, amely a válságkezelés során történő civil és katonai együttműködés erősítésére irányul, valamint elismeri, hogy a civil válságkezelési képességek fejlesztése mindig is kiemelt jellemző volt, amely hozzáadott értéket képvisel az EBVP fejlesztése során, valamint a konfliktusmegelőzés, a humanitárius beavatkozás, a konfliktusokat követő újjáépítés és a béketeremtés kapcsán adott válaszok teljes palettáján keresztül; hangsúlyozza a szakosodott nemzetközi és helyi nem kormányzati szervezetek és hálózataik bevonásának szükségességét; sürgeti az EU-t, hogy továbbra is törekedjen a konfliktusmegelőzésre vonatkozó összehangolt politika végrehajtására a 2001. június 15- 16-i göteborgi Európa Tanács következtetései szellemében;

16. a közelmúltbeli 2008-as civil fő célkitűzés szerinti kísérletek arra ösztönzik, hogy orvosolja azt, hogy korábban hiányzott a hangsúly a civil kapacitások és képességek fejlesztése terén; a civil és katonai sejt és a műveleti központ potenciálja tovább ösztönzi arra, hogy fontos szerepet játsszon az EU azon megközelítésének kifejlesztésében, amely az integrált civil-katonai együttműködéssel és koordinációval kapcsolatos; azt az ajánlást teszi ezért, hogy a civil és katonai sejtet, valamint a műveleti központot minősítsék át a civilkatonai missziók végrehajtását szolgáló európai főhadiszállássá;

17. elismeri, hogy mind a civil, mind a katonai válságkezelésben alapvető fontosságúak a műhold alapú és légi hírszerző rendszerek, az integrált kommunikációs rendszerek és a stratégiai tengeri és légi utánpótlás vonalak területén meglévő kulcsjelentőségű képességek; felszólít, hogy az Európai Védelmi Ügynökség a Bizottsággal együtt kezdeményezzen integrált kutatási és fejlesztési folyamatokat azokon a területeken, amelyek erősítik az integrált és összehangolt civil-katonai megfontolásokat, és különösen a műhold alapú és légi hírszerző rendszerek, az integrált kommunikációs rendszerek területén;

Válságkezelés

18. üdvözli a globális riasztó és koordinációs rendszer létrehozását, amelyet a Bizottság az ENSZ-szel szoros együttműködésben finanszíroz; rámutat arra, hogy e rendszer jelentősen javíthatná az Európai Unió reakciós kapacitását;

19. utal a Bizottság által létrehozott egészségügyi vészhelyzetek esetén végzett műveletekre szolgáló egység tevékenységére; hangsúlyozza ezen egység fontosságát tekintettel az információ- és adathalmazra, illetve azon képességére, hogy előrejelzéseket adjon az országos kiterjedésű és egyéb járványokról, illetve biológiai és vegyi fenyegetésekről is; ezért felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy hozza meg a szükséges rendelkezéseket, amelyek révén a Bizottságot bevonják az intézkedések koordinálásba az egészségügyi vészhelyzetek, valamint határokon átnyúló bioterrorista támadások esetén;

20. üdvözli a Bizottság azon erőfeszítéseit, amelyek a katasztrófavédelmi közösségi eljárás kialakítására irányulnak, beleértve egy súlyos terrorista támadás esetét is; megjegyzi, hogy ez az eljárás elsősorban egy olyan adatbázisban szereplő információkon alapul, amely a segítségnyújtás céljából rendelkezésre álló nemzeti erőforrásokról tartalmaz adatokat; megjegyzi, hogy az ezen adatbázis időmegtakarító hatását, amely a szinergiákat is támogatja, lényegesen lehetne javítani, ha átvenné az EU katonai személyzete által létrehozott adatbázis tartalmát, amely a válságkezelésre rendelkezésre álló valamennyi erőforrás adatait tartalmazza; ezért felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy tartsa meg a szükséges tárgyalásokat, és fogadja el a szükséges intézkedéseket annak lehetővé tétele érdekében, hogy erre az átvételre sor kerülhessen;

21. üdvözli a Tanács azon erőfeszítéseit, amelyek a számos, katasztrófa esetén rendelkezésre álló EBVP-erőforrás gyors és hatékony telepítésének biztosítására irányulnak; ebben az összefüggésben hangsúlyozza, hogy sürgősen meg kellene szüntetni a stratégiai (légi) szállítási koordináció terén meglévő hiányosságokat; ezért sürgeti a tagállamokat, hogy a lehető leggyorsabban bocsássák rendelkezésre az e probléma megoldásához szükséges pénzügyi forrássokat; felszólítja továbbá a Tanácsot, hogy komolyan vizsgálja meg a Michel Barnier fent említett jelentésében foglalt javaslatokat, különös tekintettel a nem hivatalos Civil Biztonsági Tanács létrehozására, a válságok megelőzését szolgáló integrált európai megközelítésre, a meglévő nemzeti erőforrások összevonására, valamint az európai polgárok külföldi támogatását megvalósító európai konzulátusok felállítására; kéri továbbá a Tanácsot és a Bizottságot, hogy e javaslatok fokozatos megvalósítása érdekében működjenek együtt;

22. úgy véli, hogy az EBVP fejlődése hozzájárult a "szürke területek" kialakulásához a Tanács és a Bizottság hatáskörei tekintetében az elsősorban civil missziók teljesítésével kapcsolatban; azt várja, hogy a stabilitási eszköz elfogadása világosabb helyzethez vezet anélkül, hogy annak negatív hatása lenne a válságkezelés rugalmasságára, ami idáig a gyakorlatban megmutatkozott;

23. üdvözli a 2008-as civil fő célkitűzéssel kapcsolatban megvalósított előrelépést, és különösen a civil reagálási csapatok és az integrált rendőri egységek használatára vonatkozó tervek fejlesztését; utal továbbá a szervezett bűnözés és az emberkereskedelemmel szemben folytatott küzdelemmel kapcsolatos szakértelem kialakulására; üdvözli ugyanakkor egy válságplatform felállítását a Bizottságnál, amely azt a célt tűzte maga elé, hogy felgyorsítsa a helyszíni EBVP missziók kezdeti szakaszát; felhívja a Tanácsot a Bizottságot, hogy hangolják össze erőfeszítéseiket, és ezért azt javasolja, hogy állítsanak össze képzési programot a missziók tervezésében közreműködő személyzet számára;

Nemzetbiztonság

24. rámutat arra, hogy mindenfajta biztonságpolitika első számú feladata a saját terület védelme; elismeri, hogy amit az európai polgárok leginkább elvárnak az európai védelmi politikától, az az hogy jelentősen hozzájáruljon saját személyes biztonságuk védelméhez, miközben tiszteletben tartja alapvető szabadságjogaikat;

25. rámutat arra, hogy az EU-nak biztosítania kell saját külső határait, meg kell védenie létfontosságú infrastruktúráit, fel kell számolnia a nemzetközi terrorista finanszírozási hálózatokat és küzdenie kell a szervezett bűnözés ellen; e tekintetben felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy fejlesszenek ki az Unió külső határainak integrált kezelését szolgáló rendszert, az emberi és az alapvető jogok, valamint a humanitárius jog tiszteletben tartásának korlátozása nélkül, különösen a menekültek és a menedékkérők tekintetében;

26. rámutat arra, hogy az EU-nak:

- biztosítania kell az ipar és az egyéni fogyasztók számára az ellátás folyamatosságát, különösen a hidrokarbonátok esetén, ami magában foglalja a szárazföldi, légi, illetve vezetékes szállítás biztonságát;

- meg kell védenie magát az olyan internetes támadásokkal szemben, amelyek megbéníthatják a legfontosabb kommunikációs, pénzügyi és energiarendszereket;

Gyors reakciók az ENSZ alapokmánya alapján

27. támogatja azt a tényt, hogy az európai biztonsági stratégia - miközben feltételezi, hogy az EU-nak az új fenyegetések fényében készen kell állnia arra, hogy a válság kitörése előtt cselekedjen, illetve megelőző intézkedéseket kell hoznia a konfliktusok és fenyegetések leküzdése érdekében - fenntartás nélkül az ENSZ alapokmányára, mint a nemzetközi kapcsolatok alapvető keretrendszerére támaszkodik;

Magatartási szabályok/képzés

28. határozottan üdvözli, hogy valamennyi EBVP-műveletben részt vevő személyzet magatartását egy sor dokumentumban rögzített iránymutatás és általános magatartási szabály rendezi; üdvözli az ezen iránymutatásokban és az emberi jogi normák tiszteletben tartásának szabályaiban megjelenő első jeleket; ragaszkodik ahhoz, hogy e szabályoknak való megfelelés teljes mértékben kötelező legyen és a csapatok parancsnokai felelőséggel tartozzanak beosztottjaik fegyelméért és viselkedéséért, akár a háborús körülmények közötti extrém stresszhelyzetben is; kedvezőnek tekinti azon erőfeszítéseket is, amelyek célja, hogy biztosítsák, hogy a nemekre vonatkozó megfontolás a jövőben nagyobb figyelmet kap a különböző EBVP-politikákban, programokban és a kezdeményezésekben;

29. tudomásul veszi a Tanács azon erőfeszítéseit, amelyek arra vonatkoznak, hogy tovább fejlessze a célzott - stratégiai és működési - EBVP képzési programokat a diplomáciai, katonai és civil személyzet számára; azt várja, hogy az Európai Parlament szakértői számára lehetségessé válik a részvétel ezen programokban; támogatja azt a megközelítést, hogy alkossanak minimumszabályokat a helyszíni EBVP-missziókat teljesítő személyzet képzésére, és felhívja a Tanácsot, hogy működjön együtt a Bizottsággal és a tagállamokkal valamennyi képzési intézkedés általánosítása érdekében minden szinten;

30. úgy véli, hogy a katonák szükségtelen veszélynek vannak kitéve, amennyiben az irányítási struktúra, a felszerelés vagy a fegyverzet nem felel meg a műveletből fakadó követelményeknek; ezért különösen fontosnak véli, hogy ügyeljenek az EU irányítása alá tartozó egységek megfelelő felszerelésére;

31. úgy véli, hogy a katonai képességek eredményes használata nem lesz lehetséges Európa bevetési kapacitásának jelentős fokozása nélkül, beleértve a légi és tengeri szállítást; ezzel kapcsolatban méltányolja a különböző országok erőfeszítéseit arra, hogy bővítsék légi közlekedésüket és kétéltű képességeiket, valamint a több repülőgép-anyahajó beszerzésére vonatkozó terveiket;

32. megjegyzi, hogy többnemzeti műveletek során költségnövekedés és hatékonyságcsökkenés alakul ki azáltal, hogy a részt vevő egységek felszerelése és fegyverzete egymástól eltér, és gyakran nem kompatibilis egymással; ezért úgy véli, hogy az EU-nak intézkedéseket kell bevezetnie a felszerelés és a fegyverzet harmonizálására a többnemzeti műveletek forrásainak és hatékonyságának optimalizálása céljából;

Hírszerzés

33. bírálatának ad hangot azon súlyos kérdés kapcsán, hogy különböznek egymástól a felállítás alatt álló harcoló egységek (battle groups) hozzáférési lehetőségei a légi és műholdas hírszerzési információkhoz, és sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Helios, SAR-Lupe és Cosmo-Skymed nemzeti műholdas hírszerző rendszerek nem állnak rendelkezésre közösen, valamennyi tagállam számára;

34. e hiányosságok kiküszöbölése érdekében:

a) nyomatékosan kéri, hogy a fejlesztés alatt álló csapatokat azonos vagy legalábbis kompatibilis hírszerzési és telekommunikációs felszereléssel lássák el;

b) kéri, hogy a műholdas hírszerző rendszerek következő generációját egyesítsék egy olyan, a torrejóni műholdközpontot használó közös európai rendszerben, amelynek adatai katonai, rendőrségi és katasztrófakezelési célokra felhasználhatóak lennének;

35. rámutat arra, hogy a NATO jelenleg az AGS (Airborne Ground Surveillance) légi támogatású hírszerzési rendszer kifejlesztésén dolgozik a már meglévő vagy fejlesztés alatt álló nemzeti rendszerek mellett; ragaszkodik ahhoz, hogy ezt a rendszert bocsássák az összes uniós tagállam rendelkezésére, különösen az EU harcoló egységek vonatkozásában;

36. úgy véli, hogy a telekommunikáció terén fontos feladat, hogy a többnemzeti egységek irányítására közös rendszert fejlesszenek ki; ezért úgy véli, hogy a hadsereg, a rendőrség és a katasztrófavédelmi egységek készülékeinek azonos technikai normáknak kellene megfelelniük, mint ahogy az például Finnországban történik;

Határőrizet

37. hangsúlyozza az EU külső határainak védelmére irányuló együttes képessége megerősítésének fontosságát; továbbra is komolyan aggódik a határőrizetben használt felszerelések kompatibilitásának hiánya és azok minősége miatt, és hangsúlyozza a helyzet orvoslását célzó új technológiák iránti igényt;

Szállítás

38. úgy véli, hogy mivel a szállítás, különösen a stratégiai szállítás egy alapvető hiányosság az EU válságkezelő tevékenységében, nagy igény mutatkozna egy hagyományos polgári több módozatú szállításhoz hozzáférést biztosító önálló európai rendszer iránt, amely integrált civil-katonai megközelítést hoz létre és méretgazdaságosságot biztosít az összes európai szereplő számára a válságkezelés során mind az EBVP, mind a katasztrófa-elhárítás céljaira;

Az EBVP döntéshozatalában megmutatkozó gyengeségek

39. úgy véli, hogy az EBVP-misszió végrehajtását célzó döntést megelőző politikai határozathozatali eljárásnak számos gyenge pontja van, ahogy az látható volt a Kongói Demokratikus Köztársaságban működő misszió esetében; ezért felhívja a Tanácsot, hogy vizsgálja felül az eljárás különböző szakaszait, és adott esetben tegyen lépéseket e gyenge pontok kiküszöbölésére; ezzel kapcsolatosan emlékezteti a Tanácsot, és különösen annak Politikai és Biztonsági Bizottságát konzultációs kötelezettségére a Parlament felé;

40. újra megerősíti a korlátlan részvételre vonatkozó követelését és a létező szerződésekben biztosított jogát arra, hogy évente, előzetesen konzultáljanak vele a KKBP jövőbeli aspektusairól és lehetőségeiről; nyomatékosan felhívja a Tanácsot, hogy nyíltabb és átláthatóbb módon tájékoztassa a Parlamentet a KKBP és az EBVP vonatkozásában; ezzel kapcsolatosan kifogásolja a Parlament hozzáférésére vonatkozó jelenlegi eljárást a Tanács "bizalmas dokumentumaihoz", amelyek az esetek többségében csak általános információkat tartalmaznak;

41. megerősíti álláspontját, amely szerint a Parlament megfelelő előzetes értesítése és konzultációja nélkül nem indulhat az EU részvételével katonai misszió;

42. kéri, hogy a katonai felszerelésre és fegyverzetre fordítandó kiadásokat a parlamenti ellenőrzés alatt álló költségvetésekben határozzák meg; éppen ezért úgy véli, hogy mellőzni kell az olyan párhuzamos költségvetéseket és mechanizmusokat, amelyek felett sem a nemzeti parlamentek, sem az Európai Parlament nem gyakorolhatnak hatékony felügyeletet;

43. megjegyzi, hogy az Európai Unió költségvetésében több olyan cím is szerepel, amely védelmi szempontokat is felölel, mint például azok az előirányzatok, amelyek a válságkezelésre, a külső határok és a létfontosságú infrastruktúrák védelmére, a biztonsági kutatásokra és a Galileo és a globális környezetvédelmi és biztonsági megfigyelés (GMES) programok végrehajtására vonatkoznak;

44. sürgeti különösen azt, hogy tovább növeljék a válságkezelő misszióra, a külső határok védelmére, a biztonsági kutatásokra és a Galileo számára rendelkezésre álló költségvetési eszközöket; hosszú távon a biztonsági kutatás területét hozzá kell igazítani a biztonsági kutatással foglalkozó magas szintű csoport (High-Level Group on Security Research) által meghatározott finanszírozási követelményekhez;

45. kéri továbbá, hogy a katonai válságkezelési műveleteket az Európai Unió költségvetéséből finanszírozzák, és hogy erre a célra a tagállamok további uniós forrásokat tegyenek elérhetővé;

46. kifogásolja azt, hogy az Athena és más, a tagállamok vagy akár az Európai Fejlesztési Alap által finanszírozott eseti mechanizmusok miatt az Európai Parlament nincs olyan helyzetben, hogy bármilyen költségvetési ellenőrzést hajtson végre az EBVP katonai műveletein; rámutat arra, hogy szükség van továbbá az olyan civil-katonai műveletek (mint például a rendőri missziók) átláthatóságára, amelyek az eseti intézkedések és a KKBP költségvetési finanszírozás közötti szürke zónába esnek;

47. következésképp kéri, hogy vezessenek be új költségvetési módszert az EBVP kiadásai átláthatóságának növelése céljából, valamint az európai biztonsági stratégia céljainak teljesítéséhez szükséges katonai és civil képességek fejlesztésének támogatása érdekében:

a) a 2007-től kezdődő és a kétéves időtartamot meg nem haladó kezdeti szakasz során a Tanács dolgozzon ki egy olyan költségvetési dokumentumot, amely tükrözi a tagállamoknak a 2008-as civil fő célkitűzés és a 2010-es katonai fő célkitűzés teljesítése érdekében tett kötelezettségvállalásait, a meglévő katalógusok alapján (a követelmények katalógusa, a haderő-katalógus, valamint az előrelépési katalógus);

b) a második szakaszban a tagállamoknak egy olyan virtuális "költségvetéssel" kell elkötelezniük magukat az EBVP mellett, amellyel többéves alapon kötelezettséget vállalnak azokra a pénzeszközökre, amelyekre az EBVP műveleteihez szükséges személyzet és felszerelés finanszírozásához van szükség. Ez a dokumentum, bár jogilag nem kötelező érvényű, mindazonáltal az EU költségvetése mellett fontos politikai dokumentum lenne, és jelezné, hogy mennyit készek az egyes tagállamok az EBVP-ra fordítani. Meg kellene könnyítenie továbbá a tagállamok közötti tehermegosztást azáltal, hogy a katonai kiadások tekintetében nagyobb átláthatóságot biztosít, és azt az Európai Parlamentnek és a tagállamok parlamentjeinek közösen, évente meg kellene vitatnia.

c) a KKBP és az EBVP költségvetésének racionalizálásáról szóló végső határozatoknak, beleértve a nemzeti költségek európai szintű elszámolását a biztonság és a védelem területén, az Unió 2008-2009-es időszakra tervezett felülvizsgált pénzügyi rendszerének részét kell képezniük;

Az európai védelmi felszerelések piaca és együttműködés a kutatás terén

48. hangsúlyozza, hogy az európai biztonsági stratégia erős és független európai védelmi ipart, illetve önálló technológiakutatási és -fejlesztési kapacitásokat feltételez, amelyek biztosítják az EU és a tagállamok alapvető biztonsági érdekeinek megfelelő védelmét; a nyilvános vitából azt a következtetést vonja le, hogy az európai védelmi ipar versenyképességének fokozása és a szükséges védelmi képességeket biztosító, önálló ipari háttér létrehozása érdekében a védelemhez kapcsolódó termékek esetében az ágazat sajátosságait figyelembe vevő, belső piaci szabályok kellenek; hangsúlyozza, hogy az ilyen szabályoknak meg kell könnyíteniük a Közösségen belüli ipari együttműködést és kereskedelmet; emlékeztet arra, hogy az EK-Szerződés 296. cikkében meghatározott eltérés nincs hatással a közösségi intézmények azon kötelezettségére, hogy szabályozzák a védelemhez kapcsolódó berendezések és szolgáltatások belső piacának fejlődését, amenynyiben az ilyen jogszabályok a tagállamok és az EU alapvető biztonsági érdekeit védik; úgy véli, hogy a védelem magas szintjét kell elérni;

49. kíváncsian várja ezért a Bizottság 296. cikk alkalmazásáról szóló értelmező közleményét, a Bizottság védelmi közbeszerzésekről szóló egyedi irányelvre irányuló javaslatát és a védelemhez kapcsolódó termékek Közösségen belüli szállításának megkönnyítésére irányuló, kötelező erejű jogi eszköz létrehozását, amely a meglévő nemzeti exportengedélyek helyébe egy egyszerűsített közös rendszert léptetne; meggyőződése, hogy e rendszer védelmet biztosítana az EU és a tagállamok alapvető biztonsági érdekei számára azáltal, hogy az európai export politika alapelveit az Európai Unió fegyverkivitelről szóló magatartási kódexe alapján határozza meg;

50. emlékeztet arra, hogy a kormányzati közbeszerzésekről szóló WTO-megállapodás elismeri a védelmi közbeszerzésekhez kapcsolódó alapvető biztonsági érdekek védelmének lehetőségét; hangsúlyozza, hogy az EU és a tagállamok érdekeinek védelme érdekében az elfogadandó közös szabályoknak elsőbbséget kellene biztosítaniuk a védelemhez kapcsolódó, európai eredetű termékek számára a harmadik országokból származókkal szemben, valamint maradéktalanul el kellene ismerniük a kereskedelmi kapcsolatok kölcsönösségét, illetve az európai szabadalmi tulajdonjoggal védett termékeket kellene támogatniuk;

51. üdvözli az EVÜ védelmi beszerzések vonatkozásában kialakított magatartási kódexét, és felhívja az összes tagállamot a kódex aláírására; ragaszkodik ahhoz, hogy a kompenzáció és a méltányossági visszatérítés gyakorlatát szüntessék be; szükségesnek tartja az EVÜ munkájának fokozását az EBVP terén;

52. elismeri az együttműködési kutatás fontosságát az európai ipar versenyképessége szempontjából; ezért a civil, biztonsági és védelmi vonatkozású európai kutatásokról folytatott hatékonyabb párbeszéd révén nagyobb összhangot követel meg a Bizottság és az EVÜ munkája között; hangsúlyozza, hogy az EU célkitűzéseinek a kettős felhasználású technológiákra és többfunkciós kapacitásokra, valamint a civil és a védelmi célú kutatás megosztottságának legyőzésére kellene irányulniuk; szükségesnek tartja (figyelembe véve a vállalati struktúrák sokféleségét ebben a szektorban, összehasonlítva a kutatás más területeivel), hogy kiigazítsák a kis- és középvállalkozások meghatározását az európai biztonsági kutatások területén;

53. kéri, hogy az 1998. évi, a fegyverexportra vonatkozó magatartási kódex valamennyi tagállamban emelkedjen törvényi erőre, és hogy ezt hatékonyan alkalmazzák és hajtsák végre; úgy véli, hogy közös kritériumok alapján kellene eldönteni, hogy mely célországok felelnek meg a kódex előírásainak;

Tömegpusztító fegyverek/Irán

54. felismeri, hogy nincs biztosíték annak a fáradozásnak a sikerére, hogy megállítsák Iránt a fegyverminőségű dúsított uránium előállításában; mindemellett úgy véli, hogy a három uniós nagyhatalom, az Egyesült Államok, Oroszország és Kína közös tárgyalási ajánlata a legígéretesebb utat jelenti; üdvözli az ajánlatot erősítő többoldalú megközelítést; örömmel nyugtázza Európa szerepét ennek létrehozásában; üdvözli az Egyesült Államok hajlandóságát az Iránnal folytatott ugyanilyen tárgyalásokon való részvételre; sajnálatát fejezi ki, hogy az EU főképviselője, az EU hármak és Irán közötti megbeszélések még mindig nem vezettek kielégítő eredményekre; ezért következtetésként elfogadja azt, hogy az üggyel az ENSZ Biztonsági Tanácsa szintjén kell foglalkozni; kiemeli, hogy a tárgyalásokat bármikor újrakezdhetik, feltéve, hogy az iráni fél részéről esély mutatkozik a tárgyalások sikeres lezárására; üdvözölné az USA hajlandóságát arra, hogy bekapcsolódjon az iráni tárgyalásokba;

Út a biztonsági és védelmi unió felé

55. rámutat, hogy az EU úton van egy olyan további biztonsági és védelmi unióvá válás felé, amely magában foglalja mind a külső biztonságot, mind a belső biztonság különféle szempontjait, a terrorizmus összes formája ellen küzdelmet, valamint a természeti katasztrófák kezelését, és ennek elemei az alábbiak:

a) a tagállamok kötelezettségvállalása, miszerint képesek:

- 60 napon belül 60000 katonát rendelkezésre bocsátani, és egy éven át békefenntartó és béketeremtő műveletekre fenntartani, ahogy azt az Európai Tanács helsinki ülésén elhatározták, valamint 13, gyors bevetésre felhasználható harcoló egységet felállítani, amelyből 2007-től kettő állandó készültségben lesz;

- civil válságkezelési képesség kialakítására a rendőrségi műveletek, a jogállam, a polgári közigazgatás és a polgári védelem területén, ahogy azt az Európai Tanács Santa Maria da Feirában tartott 2000. június 19- 20-i ülésén elhatározták;

b) egy európai irányítási struktúra, amely a Politikai és Biztonsági Bizottságból, a Katonai Bizottságból, katonai állományból (amelyek 2001 óta mind működnek) és egy civil és katonai sejtből áll létrehozandó műveleti központtal;

c) a vicenzai központú Európai Csendőrség, amelyet a jövőbeli koszovói rendőri misszió céljaira fognak használni;

d) az Európai Tanács által javasolt Európai Védelmi Ügynökség, amely 2004 óta működik;

e) az Europol és az európai elfogatóparancs;

f) a fegyverbeszerzés és a fegyverexport közös szabályai;

g) az európai biztonsági kutatás, mint önálló tematikus prioritás a 7. kutatási keretprogramon belül;

56. úgy véli, hogy ezt a folyamatot fokozni kell az alábbi elemekkel:

a) közös védelmi piac létrehozása a teljesen egységes európai védelmi és technológiai ipari alap létrehozásának eszközeként, a tagállamok közötti kölcsönös függőség és szakosodás elve szerint;

b) közös műholdas és légi hírszerzési rendszer és közös telekommunikációs normák, amelyek rendelkezésre állnak mind a hadsereg, mind a rendőrség és a katasztrófavédelmi szolgálatok számára;

c) a Földközi-tengeren működő állandó európai haditengerészet - ezen belül egy parti őrség - felállítása a Földközi-tengeren az európai jelenlét demonstrálása és az EU válságkezelő potenciáljának erősítése érdekében ebben a biztonsági érdekei miatt elsődleges fontosságú régióban;

d) olyan európai költségvetés, amely a biztonságnak nemcsak a civil, de a katonai oldalát is lefedi;

e) európai külügyminiszter-helyettes, aki a biztonsági és a védelmi politikáért felel;

f) rendszeresebbé kell tenni a védelmi miniszterek üléseit;

g) a Michel Barnier fent említett jelentésében javasolt Európai Polgári Védelmi Erők, valamint az Európai Polgári Béke Hadtest és az Európai Béketeremtő Társulás;

h) a katasztrófaelhárítás, mentési műveletek és védelmi műveletek esetén rendelkezésre álló európai légi és vízi szállítási képesség (többmódozatú szállítás, amely egyesíti a legmegfelelőbb eszközöket);

i) a tagállamok parlamentjei és az Európai Parlament általi megfelelő ellenőrzés;

57. hangsúlyozza az európai Alkotmányt létrehozó szerződés fontosságát, amely jelentős haladást fog hozni a biztonsági és védelmi unió felé, különösen:

a) az európai külügyminiszter tisztségén keresztül, aki egyben a Bizottság alelnöke is;

b) a szolidaritási záradékon keresztül (olyan esetekre, amikor a tagállamot terrortámadás, természeti katasztrófa vagy ember által okozott katasztrófa éri);

c) a tagállamok közötti kölcsönös segítség záradékán keresztül (arra az esetre, ha valamely tagállam területét fegyveres támadás éri);

*

* *

58. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak, a tagállamok kormányának és parlamentjének, valamint az ENSZ, a NATO, az EBESZ, és az Európa Tanács főtitkárának.

[1] HL C 33. E, 2006.2.9., 580. o.

[2] Elfogadott szövegek, P6_TA(2006)0037.

--------------------------------------------------