[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 23.6.2008

COM(2008) 379 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

2008. évi jelentés az Európai Közösség 2007. évi fejlesztéspolitikájáról és a külső segítségnyújtás végrehajtásáról

{SEC(2008)2062}

(előterjesztő: a Bizottság)

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

2008. évi jelentés az Európai Közösség 2007. évi fejlesztéspolitikájáról és a külső segítségnyújtás végrehajtásáról

Az EU továbbra is egyértelműen a világ vezető donorának számít, hiszen az összes hivatalos fejlesztési támogatás (ODA) 60%-át az EU adja. 2007-ben a Bizottság támogatásának hatékonysága nagy mértékben javult azt követően, hogy jelentős eljárási és szakpolitikai újításokat vezettek be az elmúlt két évben: 2005 decemberében elfogadták a fejlesztéspolitikáról szóló európai konszenzust, 2007 decemberében a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzust, valamit felülvizsgálták a külső segítségnyújtási programokhoz kapcsolódó eszközöket.

A politikák koherenciája

A politikák fejlesztési célú koherenciájáról szóló első jelentés (szeptember) ráirányítja a figyelmet a fejlesztéspolitika és az EU másik olyan tizenkét szakpolitikája közötti összefüggésekre és komplementaritásokra, amelyeknek hatása van a fejlődő országokra. A kereskedelmet minden koherens fejlesztési stratégia kulcselemének kell tekinteni. Ebben az összefüggésben az EU piacához való hozzáférés általában véve kedvez a fejlődő országoknak. A mezőgazdaság területén jelentős előrehaladás történt az exporttámogatások kérdésében, amelyeket a közös agrárpolitika (KAP) egymást követő reformjai során drasztikusan csökkentettek. A halászati megállapodások új generációja erőteljesebben koncentrál a partnerországok halászati ágazatának támogatására. A migrációt és a kutatást olyan politikaterületnek tekintik, amelyekben hatalmas lehetőségek rejlenek a fejlődő országok számára. Az éghajlatváltozással kapcsolatban minden erőfeszítést megtesznek annak érdekében, hogy a kapcsolódó intézkedéseknek közvetlen haszna legyen a legszegényebb és a leginkább sebezhető fejlődő országok számára. A környezeti integrációs erőfeszítések a környezetvédelemre és a természeti erőforrások fenntartható kezelésére irányulnak specifikus és átfogó tevékenységek formájában egyaránt, amelyek kiterjednek az országok környezetvédelmi profiljának elkészítésére és a környezetvédelmi szempontú stratégiai értékelésekre is.

A nemek közötti egyenlőség a külső segítségnyújtás egyik alapvető szempontja. A márciusban elfogadott, „A nemek közötti egyenlőség és a nők szerepének erősítése a fejlesztési együttműködésben” című közlemény első alkalommal fogalmaz meg európai szintű stratégiát ebben a kérdésben. Hatékonyabbá vált a nemek közötti egyenlőség érvényesítése kérdésének hangsúlyozása. A közlemény öt területen konkrét tevékenységeket is javasol, és leírja azokat a különböző lehetőségeket, amelyekkel az új segélynyújtási módszereken keresztül ösztönözhető a nemek közötti egyenlőség. A közlemény nyomonkövetését egy cselekvési terv biztosítja majd. A külső segítségnyújtási tevékenységeknek a gyermekek jogait is figyelembe kell venniük az európai konszenzus alapján. Már kezdenek látszani e megközelítés eredményei. Számos 2007-ben elfogadott országstratégiai dokumentum tükrözi a gyermekek jogainak figyelembe vételét a tevékenységek és a célcsoport meghatározásakor. A Bizottság és a UNICEF együttműködést folytat egy olyan eszköztár kidolgozásában, amely a gyermekjogok kezelésére és hangsúlyozására irányul az európai fejlesztési együttműködés és a külkapcsolatok terén. Májusban elfogadtak egy közleményt „Európai kulturális program a globalizálódó világban” címmel. A közlemény kiemeli a kultúra szerepét Európában és az EU külkapcsolataiban, valamint javaslatot tesz egy új uniós kulturális menetrend céljainak meghatározására.

Közös munka

Az uniós donorok közötti intenzívebb koordináció és közelítés igényére válaszul a Bizottság és a tagállamok közti munkamegosztás terén egy új magatartási kódex fektet le specifikus elveket annak érdekében, hogy segítsen eldönteni, hogyan használhatók fel legmegfelelőbben az EU együttes kapacitásai és erőforrásai a partnerországok támogatására. Ez az újítás mérföldkőnek számít a támogatások hatékonyságáról szóló párizsi nyilatkozat végrehajtásában, valamint az EU azon ígéretének teljesítésében, miszerint „több, gyorsabb és eredményesebb támogatást” fog nyújtani. A végrehajtás már meg is kezdődött a Bizottság küldöttségei, a tagállamok, a partnerországok és a többi donor közötti, helyi szintű konzultációk formájában.

Lehetőség nyílt a tagállamokkal való társfinanszírozásra, különösen az alapkezelés és a delegált együttműködés terén. Ezen kívül a Bizottság összefoglalót készíti a munkamegosztás bevált gyakorlatáról. A dokumentum esettanulmányokat fog tartalmazni a bevált módszerekről, azonosítja a munkamegosztás szűk keresztmetszeteit és mozgatórugóit, valamint megkísérel megfelelő mutatókat meghatározni. Az EU társfinanszírozásáról készült tanulmány tartalmaz információkat azzal kapcsolatban, hogy „ki mit csinál, kivel, és hogyan”, valamint levonja a legfőbb tanulságokat a bilaterális, a közösségi és a decentralizált társfinanszírozási tapasztalatokból; ezen kívül az átfogó uniós társfinanszírozási stratégia kialakításával kapcsolatban további lehetséges tevékenységeket határoz meg.

Az ENSZ és az EU közti kapcsolatok már az EU külső kapcsolatainak szinte összes területére kiterjednek, és az ENSZ Alapokmányának teljes terjedelmét lefedik. 2007-ben éppen félidőnél járt a millenniumi fejlesztési célok (MDG-k) 2015-re kitűzött megvalósítása. Az ENSZ főtitkára a millenniumi fejlesztési célok afrikai megvalósulásával foglalkozó magas szintű munkacsoportot hozott létre, melynek feladata olyan stratégiák kidolgozása és tevékenységek előkészítése, amelyek különösen a Szaharától délre fekvő Afrikában segítik elő a millenniumi fejlesztési célok megvalósítását. Barroso elnök is tagja ennek a csoportnak, melyben a Bizottság tevékenyen részt vállalt a tapasztalatok megosztása és a véleménycsere terén. Ezen kívül 2007 volt az ENSZ új Béketeremtő Bizottságának az első teljes működési éve. Más uniós résztvevőkkel együtt a Bizottság is részt vett a béketeremtő bizottság munkájában mind országspecifikus, mind tematikus kérdésekben. A béketeremtő bizottság integrált béketeremtési stratégiákat fogadott el Burundi és Sierra Leone vonatkozásában, és számos vitát rendezett tematikus kérdésekről.

Jobb stratégiák

Azt követően, hogy 2006 végén elfogadták a közösségi költségvetésből folyósított támogatások finanszírozási eszközeinek egyszerűsített körét, számos tematikus, illetve országos/ regionális stratégiát fogadtak el a 2007–2013-as időszakra vonatkozóan.

Az EU elismeri, hogy alapvető fontosságú a nem állami szereplők stratégiai partnerként való részvétele a politikai, társadalmi és gazdasági párbeszédben, valamint a támogatások végrehajtásának kulcsfontosságú szereplőiként. Az EU konstruktív párbeszédet ösztönöz az összes nem állami szereplővel és a helyi hatóságokkal. A „fejlesztésben részt vevő nem állami szereplők és helyi hatóságok” című új tematikus programra vonatkozó 2007–2010-es stratégiát júniusban fogadták el a civil társadalommal folytatott konzultációt és az Európai Parlamenttel folytatott párbeszédet követően. A program átfogó célja a szegénység csökkentése a fenntartható fejlődéssel összhangban, amely követi a millenniumi fejlesztési célokat is. A szakpolitika fejlődése számos jelentős újítást eredményezett a részvételi megközelítés terén: lazultak a támogathatósági követelmények a nem állami szereplők és a helyi hatóságok, valamint a partnerországok érintettjeinek tekintetében. A partnerországok érintettjeinek részvételét biztosítandó a Bizottság küldöttségei nagyobb felelősséget fognak vállalni az országos szintű fellépésekben, beleértve a helyi ajánlatkérési eljárások közzétételét is.

Májusban Befektetés az emberekbe címmel elfogadtak egy humán és szociális fejlesztéssel kapcsolatos tematikus stratégiát. A stratégia célja, hogy segítsen a partnerországoknak a millenniumi fejlesztési célok elérésében, és ehhez a következő négy csoportba tartozó tevékenységek támogatását javasolja: egészséget mindenkinek; oktatás, tudás és készségek; nemek közötti egyenlőség; valamint a humán és szociális fejlesztés egyéb aspektusai, amelyekre 2007–2013 között 1,06 milliárd eurós költségvetés áll rendelkezésre. A Bizottság egyre központibb és befolyásosabb szerepet játszik nemzetközi szinten az oktatáshoz és az egészségügyhöz kapcsolódó fejlesztés terén, melynek során együttműködik a tagországokkal, valamint a többi donorral és érdekelt féllel. Májusban a Világbankkal és az Egyesült Királyság kormányával közösen magas szintű oktatási rendezvényt szervezett Oktatással kapcsolatos ígéreteink megtartása címmel. A korábbi évekhez hasonlóan 100 millió eurós hozzájárulásával 2007-ben is kiemelkedő szerepet vállalt a Bizottság a HIV/AIDS, a tuberkulózis és a malária elleni küzdelem globális alapjának működésében.

A környezettel és a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodás tematikus stratégiája (ENRTP) integrálja a környezetvédelmet a fejlesztési és a többi külső politikába. Ez hozzájárul majd az EU környezetvédelmi és energiapolitikájának külföldi megismertetéséhez is. A stratégia azokra a kihívásokra próbál válaszolni, amelyek alapvetően befolyásolják a szegények életkörülményeit, különös tekintettel a pusztuló ökoszisztémákra, az éghajlatváltozásra, a globális környezetvédelmi irányítás hiányosságaira, valamint az energiaszolgáltatás biztonságára és a hozzáférés nem kielégítő színvonalára. A stratégiát a végrehajtó partnerek kiválasztása terén mutatkozó rugalmasság jellemzi. A stratégia magába foglal két új kezdeményezést: az éghajlatváltozás elleni globális szövetséget és a megújuló energia alapot. Az éghajlatváltozásnak valós hatásai vannak, melyek idővel erősödni fognak, és alááshatják a fejlesztési erőfeszítéseket. A fenntartható fejlődés szempontjából ezért szükséges alkalmazkodni az éghajlatváltozáshoz (részletek a cikkben).

A stabilitási eszköz létrehozása jelentősen növelte a Bizottság válsághelyzetekre való reagálási képességét, emellett egy válsághelyzetekre való felkészültséggel kapcsolatos összeget is elkülönítettek, és megteremtették a hosszabb távú transzregionális biztonsági kihívások kezelésének lehetőségét. Az új eszközzel jelentős mértékben nőttek az allokációk (átlagosan évi 200 millió euro a 2007–2013-as időszak során), valamint a programok időtartama is.

A demokrácia és az emberi jogok európai eszköze (EIDHR) a többi eszköz emberi jogokkal és demokráciával kapcsolatos tevékenységeit egészíti ki és nyomatékosítja (2007 és 2013 között 1,104 milliárd euróval). Elsősorban emberi jogokkal kapcsolatos kérdéseket kezel, különös tekintettel az emberi jogok védelmezőire, a kínzásra és embertelen bánásmódra, valamint a helyi szinten megvalósuló demokratikus reformokra és emberi jogokra. A 2007–2010-es időszakra vonatkozóan az EIDHR célja, hogy hozzájáruljon az emberi jogok tiszteletben tartásához azokban az országokban és régiókban, ahol a leginkább veszélyeztetik őket; a civil társadalom szerepének erősítéséhez; tevékenységek támogatásához azokon a területeken, amelyekre kiterjednek az EU iránymutatásai (pl. a halálbüntetés, a gyermekek helyzete a fegyveres konfliktusokban); a nemzetközi és regionális keretek megerősítéséhez az emberi jogok, a jog érvényesülése és a jogállamiság védelme, valamint a demokrácia előmozdítása érdekében; valamint a választási eljárások megbízhatóságának és átláthatóságának növeléséhez. 2007-ben az EU tíz sikeres választási megfigyelő küldetést hajtott végre, melyek során mintegy 800 megfigyelő tevékenykedett a helyszínen. Ezen küldetéseknek kulcsszerepük volt a választások lebonyolításának értékelésében különösen azokban az országokban, ahol a választások tisztasága kétséges volt (pl. Nigéria, Kenya).

Rátérve a földrajzi jellegű programokra, ez volt az első év, melynek során végrehajtásra kerültek az európai szomszédsági és partnerségi támogatási eszköz (ENPI) támogatásai az EU keleti és déli szomszédjainak területén. Ennek az eszköznek a keretében az EU külső határain végrehajtott határokon átnyúló együttműködési programok, valamint 17 ország részesül uniós támogatásban. Ennek a szakpolitikai indíttatású egyetlen eszköznek a bevezetése, amely minden országot egységes elvek alapján kezel és megnövelt forrásokkal rendelkezik, ambiciózusabb és koherensebb politika folytatását tette lehetővé az EU szomszédjai felé. Az ENPI költségvetése 12 milliárd EUR a 2007–2013 közötti időszakra, amely reálértéken 32%-os növekedést jelent az előző költségvetési időszakhoz képest. Márciusban elfogadták a 2007–2013-as időszakra vonatkozó összes országstratégiai dokumentumot, valamint a regionális, interregionális és határokon átnyúló együttműködési stratégiai dokumentumokat is. Az ENPI hatékonyságának növelése érdekében a Bizottság kiegészítő pénzügyi mechanizmusokat hozott létre. A kormányzási támogatási eszköz további támogatást nyújt azon országok számára, amelyek kiemelkedő haladást értek el a reformok végrehajtása terén. A szomszédsági beruházási eszköz összegyűjti az európai fejlesztési és finanszírozási intézmények erőforrásait a partnerországok beruházásainak támogatása érdekében.

Az Ázsiával, Latin-Amerikával és Dél-Afrikával folytatott együttműködést a fejlesztési együttműködési eszköz finanszírozza (melynek teljes összege 16,897 milliárd EUR a 2007–2013-as időszakra). Ez az eszköz a szegénység felszámolását és a millenniumi fejlesztési célok megvalósítását hivatott támogatni. Ázsia vonatkozásában a Bizottság 18 egyéni országstratégiai dokumentumot és egy regionális stratégiai dokumentumot fogadott el a 2007–2013-as időszakra mintegy 5,2 milliárd EUR költségvetéssel, melyek megvalósítása már folyamatban van. Annak ellenére, hogy az elmúlt évben Ázsia előrehaladást ért el a millenniumi fejlesztési célok megvalósítása terén, a szegénység továbbra is jelentős kihívás marad: a térség még mindig a Föld szegényei kétharmadának ad otthont. Ugyanakkor 2007-ben Ázsia megelőzte a NAFTA-t, és Európa legnagyobb kereskedelmi partnerévé vált: Európa teljes kereskedelmi forgalmának harmadát bonyolította Ázsiával. Ezen felül az európai közvetlen beruházások egyharmada irányul Ázsiába, és ez a szám egyre nő. Az EU ezért egyre több ázsiai országban finanszíroz programokat az ipari együttműködési eszközből, amely a hagyományos fejlett gazdaságú partnerek (pl. Japán) mellett a régió öt további országára és térségére is kiterjed. Az áprilisban elfogadott, 2007–2013-as Közép-Ázsiára vonatkozó stratégiában a Bizottság a költségvetési előirányzat 750 millió euróra történő megduplázását tervezi. A közösségi támogatások nyolcvan százaléka bilaterális együttműködés formájában valósul meg, amely figyelembe veszi a közép-ázsiai országok szakpolitikai ütemtervét, valamint különböző politikai és társadalmi realitásaikat, és a millenniumi fejlesztési célok megvalósítására koncentrál. A támogatások húsz százaléka olyan regionális kihívásokra irányul, mint a környezetvédelem és a vízgazdálkodás, az energia és a közlekedés, a határigazgatás és a kábítószer-kereskedelem elleni küzdelem. E területek prioritásainak a regionális ENPI-stratégiákkal való összehangolása lehetővé teszi az EU közép-ázsiai partnerei számára, hogy részt vegyenek az ENPI regionális projektjeiben. Latin-Amerika esetében a legfőbb célok közé a társadalmi kohézió és a regionális integráció ösztönzése, a jó kormányzás és a közintézmények erősítése, egy közös EU–Latin-Amerika felsőoktatási térség létrehozása, valamint a fenntartható fejlődés ösztönzése tartoznak. Ennek keretében számos stratégiai prioritást határoztak meg, melyek kiterjednek a magas szintű politikai párbeszédre is, regionális és szubregionális szinten egyaránt. Latin-Amerika esetében 21 stratégiai dokumentumot fogadtak el a 2007–2013-as időszakra. A közvetlenül az alapvető egészségügyi és oktatási ágazatba[1] irányuló támogatások a fejlesztési együttműködési eszköz (DCI) megfelelő földrajzi programjainak keretében (Ázsia, Latin-Amerika és Dél-Afrika) tett összes kötelezettségvállalás mintegy 17%-át[2] tették ki, és ez az arány még nem tartalmazza azokat az általános költségvetés-támogatásokat, amelyek e szektorokhoz kapcsolódó feltételességeket tartalmaznak. A Bizottság ezzel jó úton halad afelé, hogy 2009-re elérje a 20%-os támogatási célkitűzést, amelyről a DCI támogatási rendeletének elfogadásakor állapodtak meg ezen ágazatok tekintetében a DCI országos programjai alatt.

Néhány kulcsfontosságú ország helyzete még nem teszi lehetővé stratégia készítését. A Bizottság 2003 óta támogatja az iraki újjáépítést, melynek során a szegénység elleni küzdelemre és az iraki nép nehézségeinek könnyítésére koncentrál. A program mindenféle tevékenységre kiterjed, az alapvető szolgáltatásoktól kezdve a politikai folyamatok támogatásáig, különös hangsúlyt helyezve a választásokra. Eddig a legtöbb közösségi támogatást az Iraki Nemzetközi Újjáépítési Alapon keresztül nyújtották. Ez a multilaterális megközelítés segítette a Közösség támogatásainak célba jutását olyan nehéz körülmények között is, melyek között a Bizottság közvetlen tevékenysége nem lett volna megvalósítható. Erőfeszítéseket tettek arra is, hogy olyan bilaterális tevékenységek kezdődjenek Irakban, mint például a választási megfigyelők kiküldése, az emberi jogi területen tevékenykedő civiltársadalmi szervezetek támogatása, és a kormánynak nyújtott technikai segítség. A Bizottság továbbra is a palesztinok legnagyobb donorja: tavaly rekordösszegnek számító 550 millió eurót adományozott. Júniusban az EU újra felvette kapcsolatait a Palesztin Hatósággal, amely kiterjed a pénzügyi támogatásra is. Az ideiglenes nemzetközi mechanizmus folytatta a közvetlenül a lakosságnak nyújtott alapvető fontosságú segítségét. A Bizottság a Gázai-övezet nehéz társadalmi-gazdasági helyzetét is igyekezett javítani, de a terület megközelítésének problémája hátráltatja a segítséget.

A közös és átfogó uniós Afrika-stratégia 2005. decemberi elfogadását követően az EU és az Afrikai Unió (AU) 2007-ben továbbfejlesztette a partnerséget a második EU-Afrika csúcstalálkozó előkészítése során, melyre decemberben került sor Lisszabonban. Két napon keresztül a vezetők számos olyan politikai kulcskérdésről tárgyaltak, mint a biztonság, a kereskedelem, a regionális integráció és az éghajlatváltozás. A résztvevők hangsúlyozták az elmúlt években Afrikában tapasztalható pozitív fejleményeket – nagyobb növekedés, több demokratikus választás, nagyobb bizalom a nemzetközi porondon, valamint az AU erős és független nemzetközi szereplőként és az EU kulcsfontosságú partnereként való megjelenése. A vezetők elfogadták a lisszaboni nyilatkozatot, amely az értékekre, közös érdekekre és stratégiai célokra vonatkozó euro-afrikai konszenzust fekteti le. A legfontosabb elfogadott politikai dokumentumok közé a EU–Afrika közös stratégia és a 2008–2010-re vonatkozó, nyolc tematikus program alá rendezett prioritási intézkedéseket tartalmazó első akcióterv tartozik. A fentieket alapul véve az EU és Afrika párbeszéde és együttműködése fokozatosan túlmutat majd a fejlesztésen (szorosabban együttműködve az olyan kérdésekben mint a kereskedelem, a béke és biztonság, valamint a környezetvédelem), Afrikán (közösen fellépve olyan kérdésekben, mint az ENSZ reformja, a balkáni helyzet vagy az éghajlatváltozás), valamint az intézményeken (a nem állami szereplők nagyobb szerepvállalása). Mostantól a kézzelfogható eredmények felmutatása jelent kihívást. Befejeződött a Dél-Afrikával való együttműködés programozása 2007–2013-ra (980 millió EUR) az országstratégiai dokumentum és a többéves indikatív program elfogadásával. Ez volt az első olyan országstratégiai dokumentum, amelyet a Bizottság, Dél-Afrika és tizenegy EU-tagállam közösen készített el.

Jobb teljesítés

Rátérve a végrehajtásra: az ODA mértéke ismét figyelemre méltó volt: 9,949 milliárd EUR kötelezettségvállalás és 8,493 milliárd EUR kifizetés. A legnagyobb sikert az előző Európai Fejlesztési Alap (EFA) összes megmaradt forrásának lekötése jelentette – 3,64 milliárd EUR – a tizedik alap hatálybalépése előtt. Ez korábban sohasem sikerült. Az EFA kifizetései 2,92 milliárd eurót tettek ki, ami több is lehetett volna, ha az alapok rendelkezésre álltak volna.

A Bizottság külső segítségnyújtása három fő módszeren keresztül valósul meg. A módszer megválasztása a Bizottság és az adott kormány elemzésén alapul, amely az országot, az ágazatot és a környezetet veszi figyelembe. A projekt alapú segítségnyújtást a nem állami szereplők, regionális programok, vagy olyan körülmények esetében alkalmazzák, ahol a feltételek nem teszik lehetővé a kormány struktúráinak használatát. Az ágazati megközelítés célja, hogy egy ágazatra vonatkozó szakpolitikát erősítsen, valamint egy olyan stratégiai keretet támogasson, amelyet teljesítménykritériumok és mutatók alapján követnek nyomon. A közösség a költségvetés támogatása révén olyan nemzeti vagy makroszintű célok megvalósítását is segíti, amelyeket a nemzeti szakpolitikákban és stratégiai dokumentumokban fektettek le. Ez úgy valósul meg, hogy a forrásokat közvetlenül a kedvezményezett ország államkincstárának folyósítják. A fejlesztéspolitikára vonatkozó európai konszenzus az ágazati megközelítést és a költségvetés támogatását tartja preferált támogatási módszernek.

Ezen kívül a támogatás hatékonyságáról szóló párizsi nyilatkozat is pozitív lendületet adott ezeknek a segítségnyújtási módszereknek, mivel ezek természetükből kifolyólag illeszkednek az adott ország adminisztratív rendszeréhez, nem hoznak létre párhuzamos végrehajtási struktúrákat, és a kapacitásfejlesztés koordinált megközelítését, valamint a közös helyszíni küldetéseket és a közös elemzéseket helyezi előtérbe. Az új pénzügyi eszközök bevezetése fontos lépés volt a különböző régiókban alkalmazott költségvetés-támogatások harmonizálása felé. Ebben az évben a költségvetés-támogatási kötelezettségvállalások 1,79 milliárd eurót tettek ki, ami az összes támogatás 23%-ának felel meg. Ez jelentős növekedést jelent 2006-hoz viszonyítva, amit az Ázsiába és az ENP-országokba irányuló kötelezettségvállalások növekedése magyaráz. Az EFA tekintetében a kötelezettségvállalások viszonylag állandóak maradtak a költségvetés támogatása terén: az általános költségvetés-támogatások növekedését az ágazati támogatások csökkenése egyenlítette ki.

A millenniumi fejlesztési célok képezik azokat a legfontosabb eredményeket, amelyeket az EU az érintett országokkal és a fejlesztési közösség többi partnerével közösen el akar érni 2015-re. A Bizottság a tagállamok, az OECD Fejlesztési Segítségnyújtási Bizottsága (DAC), a UNDP és a Világbank részvételével létrehozott szakértői csoporttal működött együtt annak érdekében, hogy meghatározzanak 10 alapvető mutatót az MDG-k megvalósításának mérésére. Ezek közül hat mutató közvetlenül a gyermekek jólétével kapcsolatos, míg háromnak a férfiak és nők közötti egyenlőségre vonatkozó vetülete van. A Bizottság olyan eszközök kialakításán dolgozik, melyekkel számszerűen kimutatható a tevékenységek hatása, melynek segítségével jelentést készíthet a fejlesztés terén elért eredményekről, és jobban el tud számolni ezekkel az Európai Parlament és a tagállamok felé. Szeptemberben a Bizottság kísérleti szakaszban megkezdte a standard eredménymutatók szisztematikus alkalmazását azokban az ágazatokban, amelyek alapvető fontosságúak az MDG-k megvalósításának tekintetében. Számszerűsíthető eredménymutatókat használnak a külső segítségnyújtás hatékonyságának mérésére, valamint egy adott időszakon belüli trendek kimutatására. A jó minőségű statisztikák készítésének egyre növekvő közösségi támogatása jelentős szerepet játszik a megfelelő mutatók elérhetőségében.

A Bizottság nyomon követi projektjeit a végrehajtás alatt és után egyaránt, és gondos értékelési rendszert alkalmaz. Az eredményorientált monitoring rendszer (ROM) áttekintést nyújt arról, hogy a projektek hol járnak az eredmények felé vezető úton. A rendszer alapját rendszeres helyszíni értékelések képezik a folyamatban lévő és a lezárt projektek és programok esetében egyaránt. Ebben az évben a rendszer 148 országra és 1630 műveletre terjedt ki, melyek összértéke közel 10 milliárd EUR volt. 2005 és 2007 között stabilizálódtak az adatok. A fejlesztések relevanciája nőtt, mivel a segélyek igazgatásának decentralizálása olyan projekteket eredményezett, amelyek jobban illeszkednek a helyi igényekhez. Ugyanakkor néhány esetben túl ambiciózus célok fogalmazódtak meg. A projektek gondos és hatékony meghatározása és tervezése előfeltétele annak, hogy fenntarthatóságuk a közösségi támogatás lezárása után is biztosított legyen. Az érintettek sokkal inkább magukénak érzik később a programot, ha már a tervezési szakaszban bevonják őket. Több erőfeszítést kell tenni a programok kifutó szakaszának tervezése terén a fenntarthatóság javítása érdekében. A végrehajtás során több figyelmet kell fordítani a kockázatkezelésre. Az 1421 folyamatban lévő projekt mellett 198 lezárt projekt is utólagos felülvizsgálaton esett át. A (nagyon) jónak ítélt és a (komoly) problémákkal rendelkező projektek aránya az összes régióban állandó maradt a folyamatban lévő és a lezárt projektek tekintetében egyaránt. Ugyanakkor utólagos vizsgálatok elvégzése esetén nagyobb arányban találunk nagyon jól és nagyon rosszul teljesítő projekteket. A „jó” projektek jó eséllyel a támogatás végeztével is jól teljesítenek, míg a gyengén teljesítők gyakran összeomlanak. Annak ellenére, hogy az összes projekt esetében részletes jelentési rendszer áll rendelkezésre, nagyon kevés esetben rögzítik a pozitív vagy negatív tapasztalatokat, így nem könnyű megfelelő tanulságokat levonni. Összességében a politikai támogatás, a részvétel és a pénzügyi életképesség a legfontosabb tényezők a fenntarthatóság szempontjából.

Az értékelési program mind a stratégiai, mint a projektértékelésre kiterjed. A 2007-es stratégiai értékelés szerint a Bizottság programozása és végrehajtása általában releváns volt. A Bizottság tevékenysége a partnerországok szükségleteire ad választ, és összhangban áll az EU céljaival. Számos jelentős pozitív hatás volt észlelhető, pl. India szociális ágazataiban, Jordánia és Mozambik gazdasági stabilitásában, Jordánia vízügyi ágazatában, Mozambik élelmiszerbiztonságában és Közép-Amerika gazdasági integrációjában. Ugyanakkor a végrehajtás késése, a rugalmasság hiánya és a nehézkes eljárások ismétlődő hatékonysági problémákat eredményeztek. Míg egyes ágazatokban a projektek színvonala igen magas (pl. a vidékfejlesztés terén), a partnerországok ágazati politikájára gyakorolt hatásuk sok esetben igen csekély marad. A Bizottság különösen nagy hozzáadott értéket tulajdonít a partnerországok közti regionális együttműködési programok támogatásának, de a nemzeti és regionális programok közti kapcsolatok gyakran igen gyengék maradnak.

A BIZOTTSÁG KÜLPOLITIKAI FELLÉPÉSEI 2007-BEN A KÖVETKEZŐ CÉLKITŰZÉSEK ELÉRÉSÉRE IRÁNYULTAK: Megújított uniós piachozzáférési stratégia, mely figyelembe veszi a versenyképességi, szociális és környezeti szempontokat is: az EU kereskedelemösztönző támogatási stratégiáját a Tanács októberben fogadta el; a Bizottság és a tagállamok konkrét nyomon követési tevékenységeken dolgoznak; 16 millió eurót irányoztak elő az AKCS-országok WTO-ba történő integrálására, valamint a megerősített integrált keret további támogatására; a 10. EFA regionális programozása folyamatban van, amely különös hangsúlyt helyez a kereskedelemmel és a gazdasági partnerségi megállapodásokkal (EPA) kapcsolatos támogatásokra. A gazdasági partnerségi megállapodásokról szóló tárgyalások lezárása: a CARICOM összes tagállamával teljeskörű gazdasági partnerségi megállapodásokat parafáltak; Pápua Új-Guineával és a Fidzsi-szigetekkel ideiglenes partnerségi magállapodást írtak alá; ideiglenes megállapodásokat kötöttek hét afrikai országgal, a Kelet-Afrikai Közösséggel, és a kelet- és dél-afrikai csoporttal; Gabon és a Kongói Köztársaság vizsgálja az ideiglenes megállapodáshoz való csatlakozás lehetőségét; meghatározták a teljeskörű gazdasági partnerségi megállapodások elérésének menetrendjét 2008-ra. Az európai szomszédságpolitika erősítése. Új megállapodások kialakítása Ukrajnával, Moldovával és Izraellel. Az EU jelenlétének erősítése a fekete-tengeri együttműködésben: az EU és Ukrajna közötti új, továbbfejlesztett megállapodásról szóló tárgyalások márciusban kezdődtek; a fekete-tengeri szinergia című regionális együttműködési kezdeményezést áprilisban terjesztették elő; szeptemberben megtartották az első olyan ENP miniszteri konferenciát, melyen az összes EU- és ENP-tagállam részt vett; decemberben közzétették az Erős európai szomszédságpolitika című közleményt. Társulási megállapodásokra vonatkozó tárgyalások folytatása az ázsiai és latin-amerikai partnerországokkal. Haladás az Oroszországgal, Kínával és Ukrajnával folytatott tárgyalások során: megkezdődtek a társulási megállapodásokra vonatkozó tárgyalások az Andok Közösséggel és Közép-Amerikával; megkezdődtek a tárgyalások Ukrajnával, és folytatódtak Oroszországgal (két csúcstalálkozót is tartottak), valamint Kínával (egy csúcstalálkozó). Az európai biztonsági stratégia, valamint stabilizációs erőfeszítések folytatása a Közel-Kelet és Dél-Ázsia térségében: támogatták az ENSZ rendszerszintű koherencia kialakítására vonatkozó terveit, különösen az „egyként végrehajtás” kezdeményezés elindítását nyolc kísérleti országban; a palesztin nép számára 550 millió eurót bocsátottak rendelkezésre ebben az évben; az ideiglenes nemzetközi mechanizmus folytatódott 2007-ben (350 millió eurós EU-támogatással); folytatódott a békepartnerségi program; folytatódott Afganisztán támogatása (majdnem 196 millió eurós közösségi támogatással). A FENTI CÉLKITŰZÉSEKEN TÚL A BIZOTTSÁG ELŐREHALADÁST TETT AZ ALÁBBI OLYAN TERÜLETEKEN IS, AMELYEK VONATKOZÁSÁBAN 2007-BEN KIEMELT JELENTŐSÉGŰ KEZDEMÉNYEZÉSEKET JELENTETT BE: az Erasmus Mundus II program létrehozása: az Erasmus Mundus II programot júliusban hagyták jóvá, amely öt éven keresztül mintegy 950 millió EUR forrással fog rendelkezni. Közlemény a fejlesztési támogatás kiegészítő jellegéről, az ezzel kapcsolatos munkamegosztásról, valamint ennek megemeléséről: az EU fejlesztési politika terén való komplementaritásról és munkamegosztásról szóló magatartási kódexét május 15-én fogadták el. Közlemény az EU és Afrika közötti kapcsolatok jelenlegi állásáról: decemberben a lisszaboni csúcstalálkozón elfogadták az EU-Afrika partnerséget. A közös EU–Afrika-stratégia megvalósításáról szóló közlemény 2008-ban fog megjelenni. |

- [pic]

[pic]

[pic]

[1] Az OECD DAC 112-es (alapfokú oktatás), 113-as (középfokú oktatás) és 122-es (alapszintű egészségügyi ellátás) kódja alá tartozó ágazatok

[2] Lásd még a 6.14-es táblázatot