HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 11.10.2004 
COM(2004) 651 végleges 
  
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A 
TANÁCSNAK 
Az európai szerz ődésjog és a közösségi vívmányok felülvizsgálata tekintetében a 
követend ő útról 
 
HU 2   HU 1. BEVEZETÉS  
Ez a közlemény az EU intézményeit ől, a tagállamoktól és az érintettekt ől kapott 
vélemények fényében felvázolja a 2003-as cselekvési terv1 Bizottság által történ ő 
folytatását. A közlemény áttekinti, hogy hogyan fogják kidolgozni a Közös 
Referenciakeret (CFR) a meglév ő és a jöv őbeli közösségi vívmányok 
koherenciájának javítása érdeké ben, és a 2002-2006-ig terjed ő fogyasztóvédelmi 
politikai stratégiával megegyez ően felvázolja a közösségi vívmányok  
fogyasztóvédelemre vonatkozó részeivel ka pcsolatos speciális terveket. Leírja 
továbbá az EU szerte alkalmazható szabvány szerz ődéses feltételek el őmozdítása 
érdekében tervezett tevékenységeket és szá ndékában áll folytatni a vitát arról, hogy 
egy nem kötelez ő jogi eszköz erre megfelel ő megoldás lehet-e. 
Az Európai Parlament (EP)2 és a Tanács3 a cselekvési tervet üdvözl ő 
állásfoglalásokat fogadott el , amelyekben hangsúlyozták az összes érdekelt fél – 
különösen a CFR kidolgozásába történ ő – bevonásának szükségességét. Az EP a 
CFR 2006 végéig történ ő befejezésére és annak gyors bevezetésére szólított fel. A 
Tanács szintén elismerte az olyan EU szerte alkalmazható általános szerz ődéses 
feltételek hasznosságát, amelyeket a szerz ődő felek a közösségi és nemzeti 
rendelkezések tiszteletben tartásával dolgoztak ki. Végül az említett intézmények felszólították a Bizottságot arra, hogy folytasson további vitát egy nem kötelez ő jogi 
eszközről. 
A mai napig a konzultáció keretében 122 vé lemény érkezett. A Bizottság a szerz ők 
beleegyezésével közzé tette hozzászólásuk szövegét, valamint azok összefoglalóját
4. 
Az érintettek bevonásának biztosítás a érdekében 2003 júniusában két szerz ődésjogi 
munkaértekezletet szerveztek5. 2004 januárjában szerveztek egy másik 
munkaértekezletet a szabvány szerz ődéses feltételekr ől6. Emellett 2004 áprilisában 
sor került egy közös konferenciára a Bizottság és az EP részvételével7. 
2. A KÖVETEND Ő ÚT 
2.1 A meglév ő és a jövőbeli közösségi vívmányok javítá sa (a cselekvési terv I. 
intézkedése) 
 A cselekvési terv kidolgozásában közrem űködők támogatták azt a véleményt, 
miszerint szükséges javítani a szerz ődésjog területével kapcsolatos közösségi 
vívmányok  minőségét és következetességét és hangsúlyozták, hogy a CFR 
hozzá tudna járulni ennek a célnak a megvalósításához. E jelent ős támogatás 
fényében a Bizottság folytatni fogja a CFR kidolgozását. 
                                                 
1 Az európai szerz ődésjoggal kapcsolatos összes dokumentum elérhet ő a Bizottság weblapján: 
http://europa.eu.int/comm/consumers/cons_int/s afe_shop/fair_bus_pract/cont_law/index_en.htm  
2 Lásd az 1. lábjegyzetet 
3 Lásd az 1. lábjegyzetet 
4 Lásd az 1. lábjegyzetet 
5 Lásd az 1. lábjegyzetet 
6 http://europa.eu.int/comm/internal_market/contractlaw/2004workshop_en.htm   
7 Lásd az 1. lábjegyzetet 
 
HU 3   HU 2.1.1 A CFR f ő szerepe 
 A cselekvési terv a közösségi vívmányokban  különböz ő típusú 
problémákat tárt fel. A f ő problémák a következ ők voltak: 
● Olyan elvont jogi szakkifejezés ek használata az irányelvekben, 
amelyeket vagy nem, vagy nagyon általánosan határoztak meg 
● Olyan területek létezése, amelye k vonatkozásában az irányelvek 
alkalmazása a gyakorlatban nem oldja meg a problémákat 
● A minimum harmonizálás el vének a fogyasztóvédelmi 
irányelvekben való használatából ered ő különbségek a nemzeti 
végrehajtási jogszabályok között. 
● Az EK szerz ődésjogi jogszabályaiban tapasztalható 
következetlenségek 
 Először is arról kell d öntést hozni, hogy a meglév ő irányelveket e 
problémák kezelése érdekében célszer ű-e módosítani. Amennyiben úgy 
ítélik meg, hogy egy ilyen módosítás sz ükséges, akkor a Bizottság adott 
esetben a szerz ődésjog területén meglév ő közösségi vívmányok és a 
jövőbeli jogi eszközök min őségének és koherenc iájának javítása 
érdekében benyújtott javaslatai kidol gozása során a CFR-t eszköztárként 
fogja használni. Ez egyúttal a közösségi vívmányok  egyszerűsítésének 
célját is szolgálni fogja8. A CFR a közösségi vívmányokból és a 
tagállamok jogrendjében találhat ó legjobb megoldásokból kiindulva 
világosan meghatározza a jogi szakkifejezéseket, valamint a szerz ődésjog 
alapelveit és koherens mintaszabályait.  
 Példa: A fogyasztóvédelmi közössé gi vívmányok felülvizsgálata  
 A Bizottság f ő céljai között szerepel továbbra is a fogyasztók és az üzleti 
körök bels ő piacba vetett bizalmának er ősítése a fogyasztóvédelem 
mindenkire vonatkozó magas szintjéne k megvalósításával, valamint a 
belső piacon még létez ő akadályok megsz űntetésével és a szabályozás 
leegyszer űsítésével9. Nyolc fogyasztóvédelmi irányelvet10 fognak 
felülvizsgálni annak megállapítása érdekében, hogy elérik-e az említett célokat, különösen az ezekben található „minimum harmonizáció” záradékok fényében. 
 A felülvizsgálat során értékelni fogj ák azt, hogy a jelenl egi irányelvek – 
együttesen és egyenként – a gyakorlatb an megvalósították-e a Bizottság 
fogyasztóvédelemmel és bels ő piaccal kapcsolatos céljait. Ez nem csak 
az irányelvek önmagukban történ ő vizsgálatát jelenti, hanem alkalmazási 
                                                 
8 Ez a kezdeményezés a „Közösségi vívmányok frissítése és egyszer űsítése” cím ű (COM(2003)71) 
bizottsági közlemény alkalmazási körében s zerepel és célja a jogszabályok egyszer űsítésének 
megvalósítása. 
9 HL C 137., 2002.6.8., 2. o. 
10 A 85/577, a 90/314, a 93/13, a 94/47, a 97/7, a 98/6; a 98/27 és a 99/44 irányelv. 
 
HU 4   HU módjuknak és azoknak a piacoknak a vizsgálatát is, amelyekre 
vonatkoznak (azaz a nemzeti jogba történ ő átültetésre vonatkozó 
jogszabályok; joggyakorlat; önszabá lyozás; végrehajtás; gyakorlati 
megfelelési szintek; és az üzleti gyakorlatban, a technológiában és a 
fogyasztói elvárásokban ta pasztalható fejlemények). 
 A felülvizsgálat különösen a következ ő kérdésekre fog kitérni: 
● Az irányelvek által el őírt fogyasztóvédelmi szint elég magas-e a 
fogyasztói bizalom biztosításához? 
● A harmonizáció szintje elég magas- e a vállalatokat és fogyasztókat 
érintő belső piaci akadályok és versenytorzulások 
megszüntetéséhez?  
● A szabályozás szintje minimális mértéken tartja-e a vállalatok 
terheit és megkönnyíti-e a versenyt? 
● Hatékonyan alkalmazzák-e az irányelveket?  
● Egészében véve vannak-e jelent ős eltérések, következetlenségek 
vagy átfedések a nyolc irányelv között?  
● Melyik irányelvet kellene a reform szempontjából a fontossági 
sorrendben a legels ő helyre tenni? 
 Néhány speciális kérdés szintén felmerül: 
● Megfelel ő-e az irányelvek alkalmazási köre? Megfelel őek-e a 
szerződés megkötése el őtti információszolgáltatási követelmények? 
● Szükséges-e egyszerre teljes mértékben harmonizálni és 
szabványosítani a házaló kereskedésr ől, az időben megosztott 
használatról és a távértékesítésr ől szóló irányelvekben 
meghatározott elállási id ő időtartamát és feltételeit?  
● A fogyasztói szerz ődések jogát szükséges-e még nagyobb 
mértékben harmonizálni?  
● Az irányelvek között tapasztalh ató következetlenségek csökkentése 
érdekében kilátásba helyezhet ő-e néhány irányelv összevonása? 
 A fogyasztóvédelmi közösségi vívmányok  felülvizsgálata érdekében a 
következő különböz ő intézkedéseket tervezik: 
● A közösségi vívmányok  nyilvános adatbázisának kifejlesztése, 
amely tartalmazza a nemzeti jogszabályokat és joggyakorlatot. A projekt az irányelvek gyakorlati végrehajtásának összehasonlító 
elemzését is magában foglalja.  
● A tagállamok szakért őiből álló állandó munk acsoport létrehozása, 
amely a közösségi vívmányok  végrehajtásával kapcsolatban az 
 
HU 5   HU információcsere fórumaként és vitafórumként m űködik.  
● Jelentések készítése az árak feltüntetésér ől, a távértékesítésr ől, a 
fogyasztási cikkek értékesítésér ől és a jogsértés megszüntetésére 
irányuló eljárásokról szóló irányelvek végrehajtásáról. A jelentések elkészítését az érin tettekkel való konzultáció és megfelel ő 
szemináriumok kísérik majd.  
 Az elkészült projekt és a jelentések alapján a Bizottság meg fogja 
vizsgálni, hogy szükséges-e a létez ő irányelvek módosítására irányuló 
javaslatokat tenni. A diagnosztikai szakasz el őreláthatólag 2006 végéig 
befejeződik. Minden javaslat adott eset ben figyelembe fogja venni a CFR 
tervezet kidolgozása keretében vé gzett munkát és mellékletként 
tartalmazni fogja a megfelel ő szabályozási hatásvizsgálatot. 
 Kívánatos volna továbbá, hogy a Tanács és az EP használhassa a CFR-t a 
Bizottság javaslataira vonatkozó módosítások el őterjesztése során. A 
CFR ilyen használata össz hangban lenne a kiváló min őségű közösségi 
jogszabályok11 kidolgozásának és az európai intézmények arra vonatkozó 
kötelezettségvállalásának kett ős céljával, hogy a közösségi 
jogszabályokat12 egyszerűbbé, átláthatóbbá és következetesebbé kell 
tenni.  
2.1.2 A CFR egyéb lehetséges szerepei 
 A nemzeti jogalkotók a szerz ődésjog területével kapcsolatos EU 
irányelvek nemzeti jogszabályokba történ ő átültetése során 
használhatnák a CFR-t. A nemzeti jogalkotók szintén támaszkodhatnának 
a CFR-re a szerz ődésjog közösségi szinten ne m szabályozott területeivel 
kapcsolatos jogalkotás során. 
 Az EP által indítványozott másik szerep lehet a CFR használata a 
választottbírósági eljárás során. A választottbírák a CFR-ben tárgyilagos és kiegyensúlyozott megoldásokat találhatnának a szerz ődő felek között 
felmerülő vitás ügyek rendezésére. 
 Ezen kívül a CFR a cselekvési tervben megállapított egyéb intézkedések 
kidolgozásában szintén szerepet játszh at. Az EP például jelezte azt, hogy 
a CFR-t egy olyan szabvány szerz ődéstárrá lehetne fejleszteni, amelyet a 
jogászok rendelkezésére kellene bocsát ani. A Bizottság egyetért azzal, 
hogy kívánatos volna a CFR lehet ő legszélesebb kör ű használata a 
cselekvési terv II. intézkedésének  megvalósításában. Ezen kívül a CFR 
valószínűleg alapja lehetne egy lehetséges nem kötelez ő jogi eszköz 
kidolgozásának. 
 A Bizottság mérlegeli továbbá azt az indítványt, miszerint beépíthetné a 
CFR-t az általa kötött szerz ődésekbe. A CFR használható lenne továbbá a 
                                                
 
11 „A szabályozási környezet egyszer űsítése és javítása” cím ű (COM (2002) 278) cselekvési terv  
12 A jobb jogszabályozásról szóló intézményközi megállapodás, (HL 2003/C 321/01) 
 
HU 6   HU hatályos nemzeti jog kiegészítéseként. A Bizottság arra szeretné bíztatni 
a többi intézményt és szervet, hog y használják a CFR-t a harmadik 
felekkel kötött szerz ődések során.  
 Végül a közösségi vívmányokon  és a tagállamok szerz ődésjogában 
elterjedt legjobb megoldásokon alapul ó CFR segítséget nyújthat az 
Európai Bíróságnak a szerz ődésjoggal kapcsolatos közösségi vívmányok  
értelmezése során.  
2.1.3 A CFR jogi jellege 
 A cselekvési terv kidolgozásában közrem űködők közül többen felvetették 
a CFR jogi jellegének kérdését. A javasolt ötletek a Tanács és az EP által elfogadott kötelez ő jogi aktustól a Bizottság által elfogadott nem kötelez ő 
jogi eszközig terjednek. 
 A Bizottság a jelenlegi szakas zban úgy ítéli meg, hogy a CFR nem 
kötelező jogi eszköz lesz. A Bizott ság mindemellett a CFR kidolgozása 
során széles kör ű konzultációt fog folytatni az összes érdekelt féllel. 
Ennek keretében az említett kérdést újra fel lehet vetni. 
2.2 Az EU szerte alkalmazható szabvány szerz ődéses feltételek használatának 
előmozdítása (a cselekvési terv II. intézkedése) 
2.2.1 A Bizottság indítványai a cselekvési tervben  A második intézkedés célja annak el őmozdítása volt, hogy a 
magánszektor dolgozzon ki az EU eg ész területén – és nem csak egy 
jogrendben – használatra alkalmas szabvány szerz ődéses feltételeket 
(STC). Jelenleg a felek gyakran úgy gondolják, hogy különböz ő STC-t 
kell használniuk, mert a tagállamok jogszabályai a szerz ődésjogra 
vonatkozóan, illetve a jog egyéb területein különböz ő kötelez ő 
követelményeket írnak el ő (pl. a magánjogi felel ősség jogban meglév ő 
különbségek a felel ősség kérdésében látszólag eltér ő szerződéses 
feltételeket írnak el ő). Ugyanakkor számos pé lda van az EU egész 
területén alkalmazható STC sikere s használatára, amely a másféle 
szerződésekben szintén jellemz ően felmerül ő kérdésekre terjed ki. 
 Következésképpen az ilyen EU szerte elfogadható megoldásokat egyéb 
olyan esetekben szintén lehetne alkalmazni, amelyekben jelenleg egy ország STC-jét használják. Úgy t űnik, hogy az érintettek nincsenek 
tisztában az ilyen EU szerte alkalmazható megoldások létezésével, ezért a cselekvési terv azt indítványozta, hogy egy átfogó kezdeményezés keretében fel kell hívni az érintettek figyelmét a meglév ő lehetőségekre. 
2.2.2 Az érintettekt ől és másoktól kapott vé lemények 
 A válaszadók egy része örömmel fo gadta a javasolt megközelítést, míg 
mások a Bizottságnak ezzel a terü lettel kapcsolatban kifejtett 
tevékenységét illet ően szkepticizmusuknak adtak hangot, mert azt hitték, 
hogy a Bizottság maga tervezi egy STC kidolgozását. Azonban 
 
HU 7   HU nyilvánvalóan nem ez a Bizottság s zándéka: az STC tartalmát a piaci 
résztvevők fogják meghatározni és az STC használatával kapcsolatos 
döntés szintén a gazdasági szerepl ők hatáskörébe tartozik. A Bizottság 
szándéka csupán a folyamat megkönnyítése, valamint becsületes közvetítőként való fellépés, azaz össze kívánja hozni az érdekelt feleket 
anélkül, hogy a lényegi ké rdésekbe beleavatkozna. 
 A kérdéseket még részletesebb vizs gálatára került sor egy 2004. január 
19-én
13 tartott munkaértekezleten, amelynek f ő témája az STC-nek a 
business to business – azaz vállalat ok közötti – (B2B) tranzakciókban, 
valamint a vállalati szektor és az állam (B2G) között kötött 
szerződésekben való használata volt. Ennek során két f ő következtetésre 
jutottak: 
 Egyrészt minden résztvev ő egyetértett abban, hogy az EU szerte 
alkalmazható STC-t az esetek jelent ős részében sikeresen lehetne 
használni, annak ellenére, hogy bizonyos  területeken továbbra is fennáll 
néhány jogi és közigazgatási jelleg ű akadály. Az érintettek segítségével a 
Bizottság összeállította a legjelent ősebb akadályok jegyzékét. 
 Másrészt megegyezés született arról, hogy a meglév ő lehetőségekkel 
kapcsolatos ismeretek minél több érintett körében történ ő terjesztése 
hasznos lenne, különösen egy a Bizo ttság szerverén tárolt weblapon 
keresztüli, az EU szerte alkalmazhat ó STC sikeres használata példáinak 
rendszerezett bemutatásával.  
2.2.3 Fellépések: weblap létrehozása az EU szerte alkalmazható STC 
kidolgozásának és használatának el őmozdítása érdekében 
 E vélemények fényében a Bizottsá g azt a következtetést vonta le, hogy a 
meglévő lehetőségekkel kapcsolatos in formációknak az érintettek 
körében történ ő terjesztése el őnyökkel járna. A Bizottság a B2B és a 
B2G tranzakciókkal kapcsolatos STC-re fog koncentrálni. 
 E fellépések értékelésének fényébe n további intézkedéseket lehet 
javasolni és részletesebben meg lehe t vizsgálni e munka kiterjesztésének 
lehetőségét. 
2.2.3.1 A meglév ő és a tervezett EU szerte alkalmazható STC-vel 
kapcsolatos információcsere fóruma 
 A Bizottság a szerverén hely et fog biztosítani egy olyan 
weblapnak, amelyen a piaci résztvev ők információt cserélhetnek az 
általuk jelenleg használt, illetve a jöv őben kidolgozni tervezett EU 
szerte alkalmazható STC-r ől. Ezen információk közzétételével 
kapcsolatban a felel ősség kizárólag az információkat a weblapon 
elhelyező feleket terheli. Az információk közzététele nem jelenti a 
szóban forgó STC jogi vagy ke reskedelmi érvényességének 
                                                 
13 Lásd a 6. lábjegyzetet 
 
HU 8   HU elismerését. A megvalósítás el őtt a Bizottság konzultálni fog az 
érintettekkel az arra vonatkozó in formáció beszerzése céljából, 
hogy a felhasználóknak pontosan milyen tájékoztatásra van 
szükségük és hogy a szervezetek milyen információkat készek a 
weblapon közzétenni.  
 Az információknak köszönhet ően a felek elkerülhetik a korábban 
elkövetett hibákat és felhasználha tják a pozitív tapasztalatokat. A 
Bizottság tehát nem szándékozik saját maga meghatározni a „jó gyakorlatot”.  
2.2.3.2 Iránymutatások a versenyszabályok és az EU szerte 
alkalmazható STC közötti kapcsolat vonatkozásában A 
Bizottságnak nem áll szándékában ebben a szakaszban külön iránymutatásokat közzé tenni az STC kidolgozásával és használatával kapcsolatban.A Bizottság már bebizonyította azt, hogy általában pozitívan közelít az olyan megállapodásokhoz, amelyek el őmozdítják a közös piacon belüli gazdasági 
átjárhatóságot vagy új piacok és  jobb szállítási feltételek 
kialakítását segítik el ő
14. Jóllehet ezért általá ban pozitívan fogják 
elbírálni az EU szerte alka lmazható STC kidolgozásáról és 
használatáról szóló megállapodások at, bizonyos esetekben az STC 
használatára vonatkozó megá llapodások vagy összehangolt 
magatartások a versenyszabályokkal összeegyeztethetetlenek lehetnek. 
 Ebben a vonatkozásban a Bizottság felhívja a figyelmet az általa 
kidolgozott „Az EK-Szerz ődés 81. cikkének a horizontális 
együttműködési megállapodásokra történ ő alkalmazhatóságáról 
szóló iránymutatások”-ra
15, különösen annak 6. szakaszára, amely a 
szabványosítási megállapodásokkal kapcsolatban állapít meg iránymutatásokat. Noha ez utóbbi ak nem vonatkoznak kifejezetten 
a STC-r ől szóló megállapodásokra, a felek útmutatóként 
használhatják ezeket a STC használatával kapcsolatban felmerül ő 
problémák elkerülése érdekében. 
2.2.3.3 Az EU szerte alkalmazható STC használatával kapcsolatos 
jogalkotási akadályok meghatározása 
 A Bizottság az érdekelt felekkel együtt meg fogja vizsgálni, hogy 
léteznek-e - és ha igen m ilyen- jogalkotási akadályai a 
tagállamokban egy EU szerte al kalmazható STC használatának, az 
említett akadályok megsz űntetése céljából, amennyiben ez 
szükséges és megfelel ő. Ezt meg lehet valósítani az érintett 
tagállam önkéntes fellépésével, vagy – amennyiben az akadályok 
sértik a közösségi jogot – a Szerz ődés megsértése miatt a Bizottság 
által kezdeményezett eljárással, illetve – abban az esetben, ha nem 
                                                
 
14 A 2001/C 3/02 bizottsági értesítés (H L C3/2., 2001. január 6.) 169. pont 
15 uo. 
 
HU 9   HU sértik a közösségi jogot – az EU által kezdeményezett más lépéssel, 
például jogszabályokkal.  
 A Bizottság el őször is felmérést fog végezni a jogalkotási 
akadállyal kapcsolatban ez utóbbi ta rtalmáról és struktúrájáról az 
érintettekkel annak biztosítása ér dekében folytatott konzultációt 
követően, hogy a felmérés a piaci résztvev ők számára releváns 
szempontokra koncentráljon. 
2.3 Egy nem ágazat specifikus in tézkedés – Egy nem kötelez ő jogi eszköz az 
európai szerz ődésjogban (a cselekvési terv III. intézkedése) 
 A cselekvési terv többek között azt a következtetést vonta le, hogy ebben a 
szakaszban nem voltak arra utaló je lek, hogy az eddig folytatott ágazati 
megközelítés problémákat okoz, ille tve abba kellene azt hagyni. 
Helyénvalónak ítélték mindamellett a nnak a vizsgálatá t, hogy az európai 
szerződésjog területén felmerült problémák megoldása tekintetében szükséges-
e olyan nem ágazat specifikus intézkedés ek bevezetése, mint a nem kötelez ő 
jogi eszköz. 
 Amennyiben egy ilyen jogi eszköz sz ükségessége felmerülne, a Bizottság 
szándékában áll folytatni ezt a folyam atot a CFR kidolgozásával kapcsolatos 
munkákkal párhuzamosan és tekintet be véve az említett jogi eszköz 
paramétereivel kapcsolatban az érintettekt ől eddig kapott észrevételeket. A 
CFR kidolgozásának folyamata és kül önösen az érintett ekkel folytatott 
konzultáció hasznos információkkal sz olgálhat ebben a tekintetben. 
 Az említett jogi eszköz alkalmasságával kapcsolatos információcseréhez a 
Bizottság kifejezetten erre a célra létrehozott lehet őséget fog biztosítani. 
Jóllehet korai még a vita lehetséges vé gkifejletével kapcsola tban találgatásokba 
bocsátkozni, fontos megé rtetni azt, hogy a Bizottság nak nem áll szándékában 
javaslatot tenni egy olyan „Európai polgári törvénykönyv”  létrehozására, 
amelynek feladata lenne a tagállamok szerz ődésjogának harmonizálása, sem 
nem szabad ezt a vitát úgy tekinteni,  mint amely bármilyen tekintetben 
megkérdőjelezi a rugalmas és hatékony megoldásokon alapuló szabad 
forgalomba bocsátás el őmozdítását célzó jelenlegi megközelítést.  
 A cselekvési tervvel kapcsolatos vélemények és a Bizottság saját megítélése 
alapján a jogi eszköz szükségességér ől szóló vitához számos paramétert 
határoztak meg. Ezek között szerepelnek az  alábbiak: az ügyfelekkel folytatott, 
illetve a vállalkozások közötti és az állammal kötött tranzakciók 
különbségeinek szükségszer ű figyelembevétele; annak meghatározása, hogy az 
egyéb megoldások – ideértve az EU s zerte alkalmazható STC-t – milyen 
mértékben nyújtanak megfelel ő megoldásokat, valamint a tagállamokban 
meglévő eltérő jogi és közigazgatási kultúra tiszteletben tartásának 
szükségessége. Ezeket a paramétereket szükséges lesz figyelembe venni az e jogi eszköz alkalmasságával kapcsolatos jöv őbeli eszmecserék során. E 
paraméterek közül néhány magyarázata  megtalálható a II. mellékletben. 
 
HU 10   HU  Azonkívül ha EU szint ű megoldást igényl ő problémák merülnek fel, a 
Bizottság kib ővített hatásvizsgálatot fog végezni az említett megoldások 
jellegének és tartalmának meghatározása érdekében. 
3. A KÖZÖS REFERENCIAKERET EL ŐKÉSZÍTÉSE ÉS KIDOLGOZÁSA  
3.1 Előkészítés: az EU intézmények, a tagá llamok és más érintettek részvétele, 
illetve az általuk végzett kutatás 
3.1.1 Áttekintés  A CFR magas min őségének biztosítása érdeké ben a Bizottság a hatodik 
kutatási és technológiafe jlesztési keretprogram
16 alapján hároméves 
kutatást fog finanszírozni. A kutatás i javaslatokat már értékelték és a 
munka hamarosan elkezd ődik.  
 Az elvárások értelmében a kutatók egy záró jelentést készítenek 2007-re, 
amely minden ahhoz szükséges elemet  tartalmaz, hogy a Bizottság ki 
tudjon dolgozni egy CFR-t. Ezért a je lentés tartalmaz majd egy olyan 
CFR tervezetet, amely a kutatók szer int megfelel a cselekvési tervben 
meghatározott céloknak.  
3.1.2 Az érintettek részvétele 
 Az érintettek folyamatban való részvétele alapvet ő fontosságú, mint 
ahogy azt a cselekvési tervre reag áló összes válaszadó hangsúlyozta. 
 A 2004 áprilisában, az EP és a Bizottság közös részvételével 
megrendezett konferencián a sikere s részvétel tekintetében négy 
kulcsfontosságú kritériumot javasoltak és támogattak: 
• A jogi hagyományok sokfélesége: tekintetbe kell venni az EU-ban 
megtalálható eltér ő jogi hagyományokat; 
• A gazdasági érdekek egyensúlya : tekintetbe kell venni a különböz ő 
gazdasági ágazatokban tevékenyked ő sokféle vállalkozás érdekeit a 
KKV-któl a multinacionális válla lkozásokig, csakúgy, mint a 
fogyasztók és a jogászok érdekeit; 
• Kötelezettségvállalás: az érintetteknek valós forrásokat kell 
rendelkezésre bocsátaniuk a folyamatos és jelent ős hozzájárulás 
biztosítása érdekében; 
• Technikai szakértelem: az akadémiai kutatók ösztönzése és 
számukra részletes visszajelzés biztosítása. 
                                                 
16 Az 1513/2002/EK határozat (HL L 232., 2002.8.29., 1. o.) 
 
HU 11   HU  Ezeket a kritériumokat figyelembe fogják venni az alább felvázolt 
struktúrák létrehozása során. Az els ő szinthez tartozó struktúrák részét 
fogják képezni a Bizottság és a kutatók közötti megállapodásnak: 
 Első szint: technikai hozzájárulás 
• A Bizottság létre fogja hozni az érintett szakért ők hálózatát annak 
érdekében, hogy a kutatók el őkészítő munkájához folyamatosan 
rendelkezésre bocsátott, részletes vélemény legyen biztosítva. 
• Az összes kutatási témáva l kapcsolatban rendszeres 
munkaértekezleteket fognak szer vezni, annak érdekében, hogy az 
érintetteknek alkalmuk legyen a figyelembe veend ő gyakorlati 
kérdések beazonosítására és hogy  tudjanak visszajelzést adni. 
Minden témakörrel kapcsolatban le sznek munkaértekezletek annak 
érdekében, hogy az érintettek és a Bizottság nyomon tudja követni 
a munka alakulását. A munkaértek ezletek specifikus téma köré 
szerveződnek, az egyes munkaértekezletek résztvev őinek számát 
pedig a hatékonyság biztosítása érdekében korlátozni fogják.  
• Ezt a folyamatot egy erre a célra létrehozott internetes oldal fogja 
támogatni, amelyhez a kut atók, az érintett szakért ők, a Bizottság, a 
tagállamok szakért ői és az EP kap hozzáférést. A tervezeteket a 
kutatás el őrehaladásával és az érintettek észrevételeivel lépést 
tartva ezen a weblapon fo lyamatosan frissítik. 
• Amint döntés születik arról, hogy hogyan lehet szétválasztani a 
különböző szempontokat, hasznos segítséget jelentene a technikai 
szint működésével kapcsolatos irán ymutatások kidolgozása annak 
biztosítása érdekében,  hogy a kutatók és az érintettek világosan 
értsék ezt a folyamatot és azonos alapokon nyugvó ismeretekkel 
rendelkezzenek arról. Ebbe beletartozhat egy az érintettek hozzájárulását teljes kör űen koordináló struktúra felállítása, például 
egy olyan irányító csoport létr ehozása, amelyben részt vesznek 
mind az akadémiai kutatók, mind pedig az érintett szakért ők. 
 Második szint: politikai á ttekintés és felülvizsgálat 
 A Bizottság: 
• kérésükkel összhangban rendszeresen ellátja az EP-t és a Tanácsot 
az előrelépésekkel kapcsolatos legfrissebb hírekkel 
• rendszeresen szervez magas szint ű találkozókat az EP és a 
tagállamok részvételével 
• létrehoz egy a tagállamok szakért őiből álló munkacsoportot annak 
biztosítása érdekében, h ogy a tagállamok megfelel ő tájékoztatást 
kapjanak az el őrelépésekr ől és legyen lehet őségük visszajelezni 
 
HU 12   HU  Azonkívül a két sz intet szabályos id őközönként vitafórum formájában 
össze lehetne vonni lehet ővé téve ezzel a szélesebb kontextusban 
folytatott eszmecserét. 
3.1.3 A CFR lehetséges struktúrája és tartalma 
 A CFR-t el őkészítő kutatás a legjobb megoldások megtalálását t űzi ki 
célul, tekintetbe véve a nemzeti szerz ődésjogokat (mind az esetjogot, 
mind pedig a kialakult gyakorlatot), a közösségi vívmányokat  és a 
vonatkozó nemzetközi jogi eszközöke t, különösen az ENSZ 1980-as 
Bécsi Vételi Egyezményét. Egyéb meglév ő fontos anyagokat szintén 
tekintetbe fognak venni minde mellett biztosítva, hogy a CFR 
beleilleszkedjen az EU speci ális követelményrendszerébe. 
 A CFR tervezett struktúrája (amelyne k egy lehetséges változata az I. 
mellékletben talá lható) a következ ő: először is meghatáro zásra kerülnek 
a szerződésjog közös alapelvei, beleértv e az arra vonatkozó útmutatást, 
hogy mikor tehet ő kivétel az ilyen alapelve k alól. Másodsorban ezen 
alapelvek a kulcsfogalmak meghatározásával egészülnek ki. Harmadsorban, az említett alapelve k és meghatározások a CFR nagyobb 
részét alkotó mintaszabályokkal egészü lnek ki. Tervbe lehet venni a 
vállalkozások között, illetve magánszemélyek között kötött szerződésekre alkalmazandó mintaszabályok és  az egy vállalkozás és egy 
fogyasztó között kötött szerz ődésekre alkalmazandó mintaszabályok 
közötti különbségtételt. 
 A válaszadók egy része olyan terüle tekre hívta fel a figyelmet, amelyeket 
érvelésük szerint bele lehetne foglal ni a CFR-be. Ezek közül sok olyan 
általános fogalmakhoz kapcsolódik, amelyek nem köt ődnek bizonyos 
típusú szerz ődésekhez vagy szerz ődő felekhez. A CFR alkalmazási 
körébe tartozás els ődleges kritériuma az,  hogy ez hasznos-e a közösségi 
vívmányok  koherenciájának ja vítása szempontjából. 
 Ugyanakkor a két külön hangsúlyozott szerz ődéstípus a fogyasztói és a 
biztosítási szerz ődés volt. A Bizottság elvárja, hogy a CFR el őkészítése 
során különös figyelmet fordítsanak erre a két területre. A külön megemlített egyéb olyan területek, amelyekre kiterjedhetne a CFR az értékesítési és szolgáltatási szerz ődések, valamint a jogcím megtartására 
és az áruk felett rendelkezést biztosító jogcím átruházására vonatkozó záradékok.  
 A Bizottság szintén figyelembe vett egy az EP és a Tanács kérésére 
annak megvizsgálására megkezdett tanulmányt, hogy származtak-e problémák a szerz ődésjog és a magánjogi felel ősség jog, valamint a 
szerződésjog és a vagyonjog
17 kölcsönhatásában tapasztalható 
különbségekb ől. Ennek a tanulmánynak a fé nyében a Bizottság azt a 
következtetést vonta le, hogy nem okoznak észlelhet ő problémákat a 
különböző tagállamokban a szerz ődésjog és a magánjogi felel ősség jog 
                                                 
17 Lásd az 1. lábjegyzetet 
 
HU 13   HU kölcsönhatásában tapasztalhat ó különbségek. Sokkal jelent ősebb 
problémák származnak azonban a tagállamokban a szerz ődésjog és a 
vagyonjog kölcsönhatásában tapa sztalható különbségekb ől. A CFR 
előkészítése során meg kell majd f ontolni, hogy hogyan lehet ezeket a 
problémákat megoldani a meglév ő és jövőbeli közösségi vívmányok  
javításához szükséges mértékben. 
3.2 A Közös Referenciakeret Bizottság általi kidolgozása 
3.2.1 A cselekvési terv célkit űzéseinek való megfelelés 
 A Bizottságot nem köti a kutatók záró  jelentése és amennyiben szükséges 
módosítani fogja azt a cs elekvési terv célkit űzéseinek elérése érdekében. 
3.2.2 Megvalósíthatósági teszt 
 A kutatók záró jelentésének értéke lésekor a Bizottság biztosítani fogja 
azt, hogy a CFR tervezetét alávessék egy a CFR el őre látható 
használatának konkrét példáival végz ett megvalósíthatósági tesztnek. 
 Először is azt fogják leellen őrizni, hogy a CFR tervezete alkalmas-e a 
közösségi vívmányok  javítására és a jogszabályok el őkészítése során 
történő használatra.  Azaz például, hogy használható-e a CFR tervezete 
egy meglév ő irányelv módosítására  vonatkozó javaslatban.   
 Az ellen őrzés végrehajtható például a Bizottságnak a f ogyasztóvédelmi 
közösségi vívmányok  felülvizsgálatára vonatkozó tervei keretében és 
minden olyan fellépés keretében, amely a kereskedelmi ügyletekhez 
kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépésr ől szóló, 2000/35/EK 
irányelv18 felülvizsgálatával kapcsolatos. 
 Minden levont tanulságot be f ognak építeni a szövegbe a Bizottság 
végleges CFR-jének elfogadását megel őzően. 
 Másodsorban a CFR tervezetét a többi intézmény is használhatja kísérleti 
jelleggel.  Ebben a szakaszban fel lehetne továbbá kérni a tagállamokat 
arra, hogy vizsgálják meg egy meglév ő minta jogszabály nemzeti jogba 
történő átültetését és mérjék fel, hogy ehhez a tervezet milyen mértékben 
nyújtott volna segítséget.  Továbbá meg kell vizsgá lni gyakorlati példák 
alkalmazásával azt is, hogy a CFR tervezete megfelel ően használható-e a 
II. és a III. intézkedésben.  Szintén módot kell találni annak a 
leellenőrzésére, hogy megfelel ő-e a CFR tervezete a nemzetközi 
választottbíráskodás vagy a Bizottság saját szerz ődéses kapcsolatai 
eszközeként. 
3.2.3 Konzultáció a Bizottság CFR-jér ől 
 E kidolgozási folyamat eredmények ént létrejön a Bizottság CFR-je, 
amelyet azután végs ő konzultációra terjesztenek  be. Az EP-t, a Tanácsot 
                                                 
18 HL L 200., 2000.8.8., 35. o. 
 
HU 14   HU és a tagállamokat felkérik azután a kutatók záró jelentésének és a 
Bizottság által kiadott értékelésnek a megvizsgálására. Egy intézményközi munkacsoportot szintén fel lehet állítani a CFR jogalkotási folyamatban történ ő használatának megvitatására. A 
tagállamokkal folytatott konzultáció az el őkészítő munkát nyomon 
követő nemzeti szakért őkből álló ugyanazon munkacsoporton keresztül 
végezhető továbbra is. 
 A következ ő lépés egy fehér könyv alapján lefolytatott nyílt konzultáció, 
amely lehet őséget nyújt az érintettekne k véleményük kinyilvánítására.  
Ebből a célból a Bizottság CFR-jét az EU minden hivatalos nyelvére 
lefordítják.  Az érintettek legalább hat hónapot kapnak arra, hogy 
megtegyék észrevételeiket a Bizottság tervezetével kapcsolatban.  A 
konzultáció alkalmat ad majd a CFR tartalmának részletes áttekintésére 
és lehet őséget nyújt a nyelvi változatok közötti különbségek 
kiküszöbölésére annak biztosítása ér dekében, hogy a végleges változat 
teljes mértékben összeegyeztethet ő és világosan érthet ő legyen minden 
nyelven. 
3.2.4 A CFR Bizottság általi elfogadása 
 A CFR-t a Bizottság el őreláthatóan 2009-ben fogj a elfogadni. A CFR-t 
széles körben közzé fogják tenni, be leértve az Európai Unió Hivatalos 
Lapját, és szükség esetén felül fogj ák vizsgálni azt. A CFR frissítéséhez 
mechanizmusokat fognak meghatározni.  
 
HU 15   HU ANNEX I  
Possible structure of the CFR 
The main goal of the CFR is to serve as a tool box for the Commission when preparing 
proposals, both for reviewing the existing acquis  and for new instruments. To that aim, the 
CFR could be divided into three parts: fundamental  principles of contract law; definitions of 
the main relevant abstract legal terms and model rules of contract law. 
CHAPTER I – Principles 
The first part of the CFR could provide some common fundamental principles of European 
contract law and exceptions for some of these pr inciples, applicable in limited circumstances, 
in particular where a contract is  concluded with a weaker party. 
Example: Principle of contractual freedom; exception: application of mandatory rules; 
Principle of  the binding force of contract ; exception: e.g. right of withdrawal; principle of 
good faith 
CHAPTER II – Definitions 
The second part of the CFR could provide some definitions of abstract legal terms of 
European contract law in partic ular where relevant for the EC acquis . 
Examples: definition of contract, damages. Concerning the definition of a contract, the 
definition could for example also explain when a contract should be considered as concluded.  
CHAPTER III – Model rules 
SECTION I – Contract  
1. Conclusion of a contract: i. e. notion of offer, acceptance,  counteroffer, revocation of 
an offer, time of conclusion of a contract. 
2. Form of a contract: i.e. written contract, oral contra ct, electronic contract and 
electronic signature. 
3. Authority of agents: direct  and indirect representation. 
4. Validity: i.e. initial impossibility, incorrect information, fraud, threats. 
5. Interpretation: i.e. general rules of interpretation, reference to all relevant 
circumstances. 
6. Contents and effects: i.e. statements gi ving rise to contractual obligation, implied 
terms, quality of performance, obligation to  deliver the goods / provide the services, 
conformity of the performance with the contract. 
 
HU 16   HU SECTION II  – Pre-contractual obligations 
1. Nature of pre-contractual ob ligations (mandatory or not) 
2. Pre-contractual information obligations:  
a. General/Form: i.e. written information, by any clear and comprehensible way. b. Information to be given before the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the main charact eristics of goods or servic es, price and additional 
costs, regarding the rights of the consumer, specific information for e-contracts. 
c. Information to be given at the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the right to  ask for arbitration. 
d. Information to be given after the conclu sion of the contract: i.e. obligation to 
notify any modification of the information. 
SECTION III – Performance / Non-Performance:  
1. General rules: i.e. place and time of performance, performance by a third party, time 
of delivery, place of delivery, costs of performance. 
2. Non-performance and remedies in general: 
a. Non-performance : notion of breach of contract b. Remedies in general: i.e. remedies av ailable, cumulation of remedies, clause 
excluding or restricting remedies. 
3. Particular remedies for non-performance: i. e. right to performance, to terminate the 
contract (right of rescissi on), right of cancellation, right for a price reduction, repair, 
replacement, right to damages and interest.  
SECTION IV – Plurality of parties  
1. Plurality of debtors 2. Plurality of creditors 
SECTION V – Assignment of claims   
1. General principles: i.e. contractual claims  generally assignable, partial assignment, 
form of assignment. 
 
HU 17   HU 2. Effects of assignment as be tween Assignor and A ssignee: i.e. rights  transferred to 
assignee, when assignment takes effects. 
3. Effects of assignment as between Assignee and Debtor: i.e. effect on debtor’s 
obligation, protection of debtor. 
SECTION VI – Substitution of new debtor - Transfer of contract  
1. Substitution of new debtor: i.e. effects of substitution on defences and securities 2. Transfer of contract 
SECTION VII – Prescription  
1. Periods of prescription and their commencement 2. Extension of period 3. Renewal of periods 4. Effects of prescription 
SECTION VIII – Specific rules for contract of sales  
SECTION IX – Specific rules for insurance contracts  
 
HU 18   HU ANNEX II  
Parameters concerning the optional instru ment – For further discussion on the 
opportuneness of this instrument 
This annex presents some parameters concer ning an optional instru ment which should be 
taken into account during the furthe r discussion on its opportuneness.  
1. Concerning the general contex t of an optional instrument: 
The existing legal framework, in particular existing European legislation relating to 
contract law and the ongoing work regard ing the future Re gulation on the law 
applicable to contractual obligations should be taken into account within this 
reflection process. The results of meas ure I regarding the improvement of the acquis  
as well as those of measure II will have to be considered.  
Moreover, an extended impact assessment will have to be carried out regarding this 
measure. Such an exercise implies that , among others, the following questions are 
considered before any decision on the adoption of an optional instrument:  
● What problem(s) are being addressed? 
● What is the overall policy objective,  in terms of the desired impacts? 
● What would happen under a ‘no change’ scenario? 
● What other options are available to m eet the objectives? (eg different types of 
action, more or less ambitious options) 
● How are subsidiarity and pr oportionality taken into account? 
● What are types and the scale of positiv e and negative impacts associated with 
each option – whether economic, social, environmental – and are there tensions/trade offs between them? 
● How can the positive impacts be maximi sed and negative impacts minimised? 
Are any associated measures needed to achieve this? 
● Who is affected? Are any specific groups particularly affected? 
● Are there impacts outside the EU? 
● How will the instrument be implemented and the impact in practice monitored 
and evaluated? 
● What were the views of stakeholders? 
2. Concerning the binding nature of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commission pres ented different possible approaches 
concerning the binding nature of an optional instrument. This instrument could either 
be a set of rules on contract law which w ould apply unless its application is excluded 
 
HU 19   HU by the contract of  the parties (“ opt out ”) or a purely optional model which would 
have to be chosen by the parties through a choice of law clause (“ opt in ”). The latter 
would give parties the greatest de gree of contractual freedom.  
Respondents’ positions on this issue were clear, with most favouring an “ opt in ” 
model. The governments which expressed an  opinion on this po int, supported the 
“opt in ” model which they consider being of great importance in  preserving the 
principle of contractual freedom. Businesse s also supported such a voluntary scheme 
and again stressed the importance of the ge neral principle of contractual freedom. 
Further, almost all legal practitioners called for an “ opt in ” solution. Finally, a 
majority of academics seemed also to prefer this solution. 
The Commission shares stakeholders’ view of the importance of the principle of 
contractual freedom and had al ready underlined in the Actio n Plan that the principle 
of “contractual freedom should be one of the guiding principles of such a contract 
law instrument” and that consequently  “ it should be possible for the specific rules of 
such a new instrument, once it has been chosen by the contracting parties as the 
applicable law to their contract, to be adapted by the parties according to their 
needs ”. A limit to contractual freedom would only be acceptable in relation to some 
mandatory provisions contained in the opti onal instrument, particularly provisions 
aiming to protect consumers (see point 4  below). 
In that context, and as suggested by c ontributors, the Commission considers that 
future consultations and de bates should follow this dir ection and should take into 
account the coherence of such  an optional instrument with the Rome Convention of 
1980 on the law applicable to the contractua l obligations and the subsequent Green 
Paper of January 2003 on the conversion of  the Rome Convention into a Community 
instrument and its modernisation. This latt er point was underlined by all respondents. 
Contributors to the Action Plan mentioned di fferent approaches which could be used 
as a basis for further reflection on the que stion of the articulation of an optional 
instrument and the successor of the Ro me Convention (“Rome I”). The first 
suggestion, as put forward by some contri butors, would be to adopt the optional 
instrument as international uniform law. Th e main example of an instrument adopted 
as international uniform law is the Vienna Convention on the International Sale of 
Goods (CISG). Within that  approach, the optional in strument would contain a 
provision relating to its scope19 and Rome I would not then apply to matters 
regulated by the optional instrument. Moreover,  for all the aspects of contract law not 
provided by the optional instrument, th e parties would use the national law 
applicable according to the provisions of Rome I. The second approach presented by 
respondents to ensure such coherence w ould be through Article  20 of the Rome 
Convention20. In this case, the optional instru ment would again contain a clause 
relating to its scope  and Rome I would not then apply to matters regulated by the 
optional instrument. An adaptation of Artic le 20 could be envisaged. Finally, the 
                                                 
19 The scope clause could provide that the optional instru ment is applicable to contracts where at least one 
of the parties is established in a Member State. 
20 Article 20 of the Rome Convention: “This Conventio n shall not affect the application of provisions 
which, in relation to particular matters, lay down ch oice of law rules relating to contractual obligations 
and which are or will be contained in acts of th e institutions of the European Communities or in 
national laws harmonized in implementation of such acts”. 
 
HU 20   HU third possibility suggested by stakeholders w ould be to adopt the optional instrument 
as a Community instrument, which would not  benefit from any priority over Rome I 
and that the parties could c hoose as applicable law to th eir contract on the base of 
Article 321 of the Rome Convention. In this cas e, the optional instrument would not 
contain any scope clause but  only provisions of substa ntive law. As suggested by 
stakeholders, Article 3, pa ragraph 1 could be interpre ted in a way to leave the 
possibility for the parties to choose the opti onal instrument as applicable law to their 
contract. The possibility of  such interpretation could be clarified in Rome I. 
It is clear from the approaches suggeste d by respondents that the works undertaken 
on the conversion of the Rome Convention into a Community instrument and its 
modernisation and those on European Contract Law need to be coherent. Even if it is 
too premature to take any decision on th e opportuneness and adoption of the optional 
instrument, it is important to ensure that  the future Community instrument “Rome I” 
takes into account the possibility of a cohe rent articulation of its provisions with a 
possible future optional instrument. 
3. Concerning the legal form of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commi ssion suggested that an optio nal instrument could take 
the legal form of a regulation or a recommendation which would exist in parallel with, rather than instead of, national contract laws. 
As we have seen above, a great majority of respondents expressed its preference for 
an “opt in ” instrument. If this approach is fo llowed, there is significant support for a 
regulation. However, among the academics’ c ontributions, some are in favour of a 
non-binding instrument, for example a recommendation.  
For an “opt-out” instrument a regulation would be more appropriate as, unlike a 
recommendation, it is directly applicable. For an “opt-in” instrument, the choice of 
its legal form will depend on the approach chosen for the articulation of this 
instrument with the successor of the Rome  Convention (see point 1 above). In this 
context, in the light of the three approach es suggested by stakeholders, the form of a 
Regulation may seem more appropriate. 
4. Concerning the content of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission made clear  that in reflecting on the content of a 
non-sector-specific instrument, the future  CFR should be take n into account. The 
content of this CFR would be likely to se rve as a basis for the discussions on the 
optional instrument. On that point, most of the stakeholders agreed with the 
Commission view even if the question of whether the new instrument should cover 
the whole scope of the CFR or only parts of it was left open. 
The question of whether this optional inst rument should contain only some general 
contract law components or also component s for specific contracts which are of a 
                                                
 
21 Article 3.1 of the Rome Convention: “A contract shall be governed by the law chosen by the parties. 
The choice must be expressed or demonstrated with r easonable certainty by the te rms of the contract or 
the circumstances of the case. By their choice the par ties can select the law applicable to the whole or a 
part only of the contract. 
 
HU 21   HU great economic importance in the internal mark et, i.e. contract of sale or services, 
was also left open in the Action Plan. Many stakeholders agreed on the fact that an 
optional instrument should contain some pr ovisions of general contract law as well 
as provisions relating to sp ecific contracts which have significant importance for 
cross-border transactions . Concerning provisions of general contract law, 
stakeholders suggested that the optional instrument could contain, for instance, 
provisions relating to the conc lusion, validity and interpretation of contracts as well 
as performance, non-performance and reme dies. Concerning specific contracts, 
several suggestions were made: the optiona l instrument should contain rules relating 
to contract of sale, exchange, donation, leas e, cross-border financ ial transactions and 
contracts of insurance. Some stakeholders also expressed the view that the optional 
instrument should cover areas of law linked to  contract law, i.e. security law, unjust 
enrichment as well as rules on cr edit securities on movable goods.  
Thus, according to these contributions, an optional instrument could have different 
components, i.e. parts relating to genera l contract law and/or certain specific 
contracts. However, the exact content of an optional instrument and which sectors 
should receive special atten tion will need to be further discussed. An optional 
instrument should only contain those areas of contract law, whether general or 
specific to certain contracts, which clear ly contribute to addressing identified 
problems, such as barriers to the smooth functioning of the internal market.  
5. Concerning the scope of  an optional instrument 
Concerning the scope of an optional instru ment, two main issues can be identified 
which would need to be addre ssed through furthe r reflection. 
Firstly, in the Action Plan, the Commissi on raised the question of whether an 
optional instrument should cover solely bu siness-to-business tran sactions or also 
business-to-consumer contracts. In the latt er case, the new instrument would contain 
mandatory provisions concer ning consumer protection.  The Commission underlined 
the importance of the principle of contractua l freedom that allows parties, once they 
have decided to apply the optional instru ment to their contract, to adapt this 
instrument according to their needs. Howeve r, it also noted that this freedom could 
be restricted by the mandatory characte r of some limited provisions of the new 
instrument, e.g. those relati ng to consumer protection.  
In answering this question, it is important to remember th e main goal of the optional 
instrument, namely the smoother functioning of  the internal market. It is clear that 
including business-to-business transactions  would facilitate th at goal. However, 
business-to-consumer transactions are also of great economic importance for the internal market and, to that  extent, their inclus ion would be justif ied. In this case, 
consumers would need to be afforded a suffi ciently high level of protection to ensure 
benefits for the demand-side of the market  (consumers) as well as the supply-side 
(businesses). In that context, most stakeh olders considered that a new instrument 
should apply to business-to-consumer transac tions as well and so include mandatory 
rules to ensure a high leve l of consumer protection.  
Here it should be noted that national ma ndatory rules, applicable on the basis of 
Articles 5 and 7 of the Rome Convention,  can increase transaction costs and 
constitute obstacles to cross-border contract s. In that context, the introduction in the 
 
HU 22   HU optional instrument of mandatory provisions in the meaning of in Articles 5 and 7 of 
the Rome Convention could represent a grea t advantage: the parties, by choosing the 
optional instrument as appli cable law to their contract, would know from the moment 
of the conclusion of the c ontract which mandatory rules are applicable to their 
contractual relationship. That would pr ovide legal certainty in cross border 
transactions and the relevant  providers of services an d goods could market their 
services or products throughout the whole Eu ropean Union using one single contract. 
The optional instrument would then become  a very useful tool for the parties. 
However, in such a situation, it would need to be  certain that, where the parties have 
chosen the optional instrument as applic able law, other national mandatory rules 
would no longer be applicable. That woul d depend on the solution chosen for the 
articulation of the optional instrument  with Rome I (see point 1 above). 
Secondly, the introduction of the business-to-business tran sactions within the scope 
of the optional instrument raises another i ssue. It concerns the articulation of the 
optional instrument and the Vienna Conven tion on the International Sale of Goods 
(CISG). In its Action Plan, the Commission asked for some comments on the scope of the optional instrument in relation to the CISG. Many stakeholders presented their 
view on this issue. All of them agreed on the necessity to ensure coherence between 
an optional instrument and the CISG. However, there was less consensus on how to ensure such coherence: while some consid ered that the optiona l instrument should 
only provide for complementary rules to th e CISG, others proposed that the CISG 
should become part of the optional instrument.  
The question of the relationship between the optional instrument and the CISG 
would depend, on the one hand, on the scope of the optional instrument
22, and, on the 
other hand, on the binding nature of this new instrument, i.e. “ opt in ” or “ opt out ”. 
As noted in point 1, the major ity of respondents favoured an “ opt in ” instrument. In a 
scenario where the optional instrument was an “ opt in ” instrument applicable to 
business-to-business international sa les of goods, by choosing the optional 
instrument as applicable law to their cont ract, the parties would have tacitly excluded 
the application of the CISG on th e base of Article 6 of the CISG23. However, in the 
alternative scenario of an “ opt out ” instrument applicable to business-to-business 
international sales of goods, the problem of  determining the appropriate application 
of the two instruments could be more difficu lt to solve. That would be an argument 
in favour of an “ opt in ” instrument, an approach pref erred so far by stakeholders. 
6. Concerning the legal base of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission launched the reflection on the legal base of a new 
instrument and welcomed comments fr om stakeholders. However, very few 
contributors expressed their view on that issue. While one Member State proposed 
Article 308 of the TEC for an “ opt in ” instrument and Article 95 TEC for an “ opt 
out” scheme, a group of academic lawyers preferred Article 65 TEC.  
                                                 
22 If the optional instrument is not applicable to international sales of goods, there is no problem of 
competition between this optional instrument and the CISG. 
23 Article 6 of the CISG: “The parties may exclude the application of this Convention or, subject to 
article 12, derogate from or vary the effect of any of its provisions.” 
 
HU 23   HU The question of the legal base is closely linked with the questions of the legal form 
of the optional instru ment (see point 2 above), of its content (see point 3 above) and 
its scope (see point 4 above). More reflect ions on the important issue of the legal 
base will be necessary within a larger debate on the parameters of an optional 
instrument.