[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 14.11.2008

COM(2008) 721 végleges

2008/0216 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról {SEC(2008) 2760} {SEC(2008) 2761}

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

I. A javaslat háttere

Általános háttér

A közös halászati politika alapköve a fogásmennyiségek korlátozása és ellenőrzése a teljes kifogható mennyiségek (TAC) és nemzeti kvóták meghatározásával, amihez műszaki szabályok és erőkifejtési programok is kapcsolódnak. Az európai halászati ellenőrzési politika a közös halászati politika lényege, mert megbízhatósága ennek az ellenőrzési politikának a hatékony alkalmazásától függ. Bizonyos fokú előrelépés ellenére az ellenőrző rendszer továbbra is komoly hiányosságokkal küzd, amit az Európai Bizottság[1] és az Európai Számvevőszék (ESZSZ) is megállapított[2]. A jelenlegi ellenőrző rendszer hatástalan, költséges és bonyolult, és nem biztosítja a kívánt eredményeket. A halászati erőforrások, a halászati ágazat és a halászattól függő régiók jövőjére nézve az ellenőrzési politika további eredménytelenségének súlyos következményei lesznek, ennek megfelelően a Bizottság a közös halászati politika alapját jelentő ellenőrző rendszer gyökeres átalakítását javasolja. A Bizottság szerint 2008-ban ez a kezdeményezés abszolút elsőbbséget élvez a halászat területén.

A javaslat indokai és célkitűzései

Nem csak arról van szó, hogy az ellenőrzési politikának a közös halászati politika minden területét figyelemmel kísérő, globális és integrált szemléletű átalakítása javítja az ellenőrzési lehetőségeket és a halászati erőforrásokkal való gazdálkodást, valamint egyenlő versenyfeltételeket teremt az EU-ban, hanem a halászati ágazat és a piac szerkezetére is pozitív hatást gyakorol, ezáltal pedig a jogsértések környezeti, gazdasági és társadalmi következményeit is leküzdi. A javaslat által elérni kívánt célok közelebbről:

Új felfogású, egységes ellenőrzés és vizsgálat

Összehangolt vizsgálati eljárások és szigorúbb normák bevezetésével biztosítani kell az ellenőrzési politika egységes végrehajtását a tagállamok szintjén, ugyanakkor a különböző flották sokféleségét és sajátos jellemzőit is figyelembe kell venni és tiszteletben kell tartani.

Jogkövetés

Az a cél, hogy az érdekelt szereplők magatartását befolyásolva a közös halászati politika szabályainak és rendeleteinek betartását a halászati tevékenység teljes láncolatában (halászat, feldolgozás, elosztás és forgalmazás) ne csak nyomon követéssel és ellenőrző munkával, hanem általános jogkövető magatartással is el lehessen elérni úgy, hogy az ágazat egésze jogszerű tevékenységet folytasson, így helyreállítva a közös halászati politika szabályainak legitimitását.

A közös halászati politika szabályainak hatékony alkalmazása

Az a cél, hogy erősödjön a Bizottság irányítási hatásköre és a tagállamok jogsértésének mértékével arányos beavatkozási lehetősége. A Bizottság és a tagállamok kötelezettségeit világosan meg kell majd határozni az átfedések elkerülésére, valamint annak biztosítására, hogy a Bizottság továbbra is a legfontosabb tevékenységére, nevezetesen a közös halászati politika tagállamok általi végrehajtásának felügyeletére és ellenőrzésére összpontosíthasson. A jelenlegi mikrodöntési rendszert fokozatosan egy makroirányítási szemléletnek kell felváltania.

Hatályos rendelkezések a javaslat által szabályozott területen

Az ellenőrzési politika alapját a 2847/93/EGK tanácsi rendelet (az „ellenőrzésről szóló rendelet”[3]) és a 2371/2002/EK tanácsi rendelet V. fejezete képezi (az „alaprendelet”[4]). Az ellenőrzésről szóló rendeletet tizenkétszer módosították. Az ellenőrzésről szóló rendelet számtalan módosításával előidézett bonyolult helyzetet tetézi, hogy más rendeletek is tartalmaznak több, ellenőrzéssel kapcsolatos rendelkezést.

Összhang az Unió egyéb politikáival és célkitűzéseivel

A javaslat hozzájárul majd a közös halászati politika átfogó célkitűzéséhez, nevezetesen az élő vízi erőforrások fenntartható kiaknázásához. Azzal, hogy felhívja a figyelmet a természeti erőforrások védelmére, az Európai Tanács által 2006. júniusban elfogadott, fenntartható fejlődésre irányuló stratégia megvalósításához is hozzájárul majd. Összhangban áll továbbá a fenntartható fejlődésről szóló 2002-es világ-csúcstalálkozón a halászati gazdálkodással kapcsolatban megállapított célkitűzésekkel[5] és a Közösség jövőbeni tengerpolitikájáról jelenleg folyó tárgyalásokat vezérlő, a világtenger felelősségteljesebb kezelésére való törekvés elvével. Az ellenőrzés átalakításának átfogó célkitűzése ezenkívül a négy legfontosabb terület egyike, ahol a Bizottság megállapítása szerint még van mit javítani a közösségi jog alkalmazásán[6].

II. Az érdekelt felekkel folytatott konzultáció és hatásvizsgálat

Az érdekelt felekkel folytatott konzultáció

A konzultáció módszerei, a megcélzott főbb ágazatok és a válaszadók általános bemutatása

A javaslat előkészítéseként a tagállamokkal (miniszteri és szakértői szinten) és az ágazat képviselőivel, a tanácsadó szervekkel és az összes többi érdekelt féllel több konzultációra került sor. A javaslat kidolgozása az általános megközelítés elemzésére egy szolgálatközi irányítóbizottság létrehozásával indult, az egyes pontokon pedig munkacsoportok dolgoztak.

1. A tagállamok

- A Bizottság elkészítette a javasolt reform szempontjából lényeges fő szempontokat rögzítő munkaanyagot. Ezt a halászati miniszterek 2008. február 18-án megtartott nem hivatalos ülésén vitatták meg. Korábban, 2008. január 15-én került sor a tagállamok halászati tisztviselőinek ülésére. 2008. február 1-jén tartották meg a halászati ellenőrzéssel foglalkozó tagállami szakértők ülését, ahol bemutatták a reform célkitűzéseit.

- A Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság a tagállamok szakértőiből munkacsoportot hozott létre az összehangolt vizsgálati eljárások és ellenőrzési előírások meghatározására.

- Az elektronikus jelentéstételi rendszerrel összefüggésben három műszaki szakértői értekezletet tartottak Londonban, Madridban, illetve Koppenhágában. Ezek az értekezletek az ellenőrzésről szóló új rendelet keretében elősegítik majd a korszerű technológiák fokozottabb kihasználását.

- A reformhoz kapcsolódóan a tagállamokkal (Görögországgal, Olaszországgal, Lengyelországgal, Spanyolországgal és Svédországgal) egyetértési megállapodások aláírására került sor. amelyek szemléletbeli változást jelentenek, mivel a megállapodások az érintett tagállamok halászati ellenőrző rendszereinek javítására világosan meghatározott teljesítményértékeléseket tartalmaznak.

2. Az érdekeltek tanácsadó szervei és a szélesebb nyilvánosság.

- 2008. április 10-én a regionális tanácsadó testületek (RAC) és a halászati és akvakultúra-ágazati tanácsadó bizottság (HATB) képviselőinek részvételével egynapos szemináriumot rendeztek azzal a céllal, hogy Bizottság megismerje a résztvevők véleményét a közös halászati politika ellenőrzési irányelveinek tervezett átalakításával kapcsolatban.

- A nyomon követhetőségről szóló szemináriumokon a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság is részt vett, mivel a halpopulációk nyomon követésével kapcsolatos program és a DTU Aqua összefüggésében a nyomon követhetőség az átalakítás szerves része lesz. 2008. június 17-én Brüsszelben a Közös Kutatóközponttal közösen a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság munkaértekezletet szervezett e tárgyban.

- 2008. szeptember 18-án a reformot a független érdekképviselőkből álló, adminisztratív terhekkel foglalkozó magas szintű munkacsoport értekezlete elé terjesztették. Az elnök úgy fogalmazott, hogy a munkacsoport nagyra értékelte a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság által adott tájékoztatást, és az ágazat adminisztratív terheinek tervezett csökkenése miatt a javasolt reformot maximálisan támogatta.

- 2008 februárja és májusa között a Bizottság munkatársainak a Bizottság honlapján közzétett vitaanyaga alapján széleskörű nyilvános konzultációra került sor. A Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság által készített konzultációs dokumentum az előzőekben említett munkaanyagban meghatározott kilenc lehetséges cselekvési terület köré szervezve röviden vázolta a problémát.

A válaszok összefoglalása és figyelembevételük módja

A Bizottság kezdeményezésére pozitív visszacsatolás érkezett a konzultációs folyamat résztvevőitől. Majdnem minden hozzászólás hangsúlyozta, hogy a közösségi fellépést erősíteni kell e területen. Számos érdekelt féltől érkezett hozzászólás, összesen 25. A szerzők és a forrás feltüntetése mellett minden beérkezett hozzászólás megjelent a Bizottság hivatalos honlapján[7].

A Bizottság kezdeményezését és annak fő célkitűzéseit a konzultációban résztvevők széleskörűen támogatták. Mindenki egyhangúlag egyetértett abban, hogy az ellenőrző rendszert át kell alakítani. Több résztvevő azt hangsúlyozta, hogy a reformnak főleg a jogkövető magatartás fokozására kell irányulnia. Minden érdekelt támogatta különösen az összehangolt adminisztratív szankciók bevezetését, a szabályok egyszerűsítését és racionalizálását, valamint az együttműködés és segítségnyújtás szorosabbra fűzését. A nem kormányzati szervek és a hatóságok főleg a környezetileg fenntartható halászat szempontjából hatékony eszközként támogatták a reformot. Mindenki egyetértett abban, hogy EK-szinten egy olyan új vizsgálati és ellenőrzési szemléletet kell kialakítani, amely a termelési lánc teljes hosszán egyenlő versenyfeltételeket és jótékony hatású, szorosabb együttműködést teremt a Bizottság, a tagállamok halászati ellenőrző hatóságai és a piaci szereplők között. Egyetértettek abban, hogy az Ellenőrző Hivatalnak kiemeltebb és tartalmasabb szerepet kell betöltetnie a koordinációban és a képzésben. A nem kormányzati szervek amellett érveltek, hogy az időben történő beavatkozáshoz a Bizottság kapjon több eszközt, míg az ágazat képviselőit inkább az foglalkoztatta, hogy a tagállamokkal szembeni intézkedések és az EK-támogatás felfüggesztésének költségeit a tagállamok helyett az ágazatnak kell-e majd viselnie.

Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása

Érintett tudomány- és szakterületek

A Bizottság e javaslat néhány érvének alátámasztására külső szakértők véleményét használta fel. A megalapozott szakpolitikai döntések meghozatala érdekében a szakértőket felkérték annak felmérésére, hogy a javasolt szakpolitikai lehetőségek várhatóan milyen pozitív, illetve negatív hatással járnak majd, az egymással versengő célkitűzések eléréséhez szükséges kompromisszumokat is ideértve.

A konzultációba bevont főbb szervezetek/szakértők

A Bizottság és az MRAG külső tanácsadó cég között külön szerződés megkötésére került sor (a FISH/2006/09 keretszerződés alapján – A közös halászati politika és a tengerügy területének tanulmányozása – 4. rész: Közös halászati politikára vonatkozó hatásvizsgálati tanulmányok).

A beérkezett és felhasznált javaslatok összefoglalása

- A reprezentatív minőségi és mennyiségi elemzések azt mutatják, hogy – bár a javasolt intézkedések közül néhány a többihez képest nagyobb jelentőségű –, a nagyfokú jogkövetés elérésének leghatékonyabb eszköze valószínűleg az, ha a csomagot az önkéntesség elvén alapuló okmány helyett – ilyen például a FAO felelősségteljes halászatról szóló magatartási kódexe – teljes egészében kötelező jogi aktussal hajtják végre.

- Ha a javasolt intézkedéseket kötelező rendelettel hajtják végre, és a tagállamok e rendeletet és a meglévő többéves helyreállítási terveket alkalmazzák is, a regenerálódott és fokozottabban védett állományok eredményeként az ágazat tiszta haszonkülönbözete 10 év alatt nagyságrendileg 10 milliárd EUR lehet. A gazdasági haszon mellett valamennyi alágazatban a foglalkoztatás akár 4 000 új munkahellyel történő nettó növekedésére is lehet számítani. Lényeges, hogy a haltermelés növekedése az érintett ágazatban és régiókban hogyan ösztönzi az új munkahelyek létrejöttét.

- Az új rendelet végrehajtása révén így megvalósítható előnyök feltételeként az ellenőrzések súlypontját a tengerről a költséghatékonyabb szárazföldi műveletekre kell majd áthelyezni, amihez az ellenőrzési eszközök helyett előbb az operatív folyamatokban kell majd bizonyos nagyobb beruházásokat végrehajtani. A relatív költségek fokozatos csökkenése miatt a tiszta haszon azonban gyorsan, várhatóan a végrehajtást követő két-három éven belül meg valósul, amint a jogkövető magatartás elterjed.

- Ha az ellenőrző intézkedések hatékonyabbá válnak és a hatékonyság fokozódik, az ebből fakadó előnyökből a piaci szereplők is részesülhetnek a halászat jövedelmezősége, valamint a legénység és más dolgozók jövedelemének növekedése formájában.

A szakértői vélemény nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételének eszközei

A tanulmány a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság honlapján lesz elérhető.

Hatásvizsgálat

A Bizottság elvégezte a javaslat hatásvizsgálatát. Az ennek eredményeképpen készült jelentés a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság honlapján kerül közzétételre. E jelentés a következő lehetőségeket mérlegelte:

- 1. lehetőség: változatlan irányvonal. A jelenlegi szakpolitikai irányvonal folytatása, amelynek középpontjában a meglévő keretrendszer végrehajtása és érvényesítése áll.

1. alternatíva: változatlan irányvonal, a jelenlegi helyzet folytatódik

Az alternatíva fő kiindulópontja az, hogy a közös halászati politika célkitűzéseit támogató jelenlegi ellenőrzési politika elégséges a jogkövető magatartás eléréséhez, a fő probléma pedig az, hogy a hatályos előírásokat a tagállamok nem megfelelő módon hajtják végre. A hangsúlyt a meglévő jogszabályok jobb végrehajtására lehetne fektetni.

2. alternatíva: a meglévő keretrendszer végrehajtási rendeletekkel történő végrehajtása és érvényesítése

A jelenlegi helyzet egyszerű folytatása helyett ez az alternatíva irányulhat a még hiányzó végrehajtási jogszabályok elfogadására az átfogó ellenőrző rendszer alapját jelentő teljes körű technikai szabályok kidolgozása érdekében.

Ez a „minden megy tovább” megközelítés azt jelenti, hogy a szabályok jelenlegi szövevényes útvesztője ellenőrizetlenül, az ellenőrzés és a vizsgálat új szemléletének kidolgozása nélkül további szintekkel fog bővülni. A Bizottság tehetetlensége mellett a nemzeti igazságszolgáltatási rendszerek továbbra is elnézőek lesznek a jogsértésekkel szemben, jogi vagy eljárási okok miatt nem lesz kielégítő a nyomon követés és hiányosak lesznek a szankciókra és korábbi jogsértésekre vonatkozó információk.

- 2. lehetőség: az ellenőrzésről szóló rendelet magatartási kódexszel kiegészített átdolgozása

Az egységes szerkezetbe foglalt jogi keretrendszert valamilyen irányadó dokumentummal, például egy magatartási kódexszel kiegészítő megközelítési mód bizonyos fokig javíthat a jelenlegi ellenőrző rendszeren. A flotta egy vagy több ágazatára vonatkozó egyoldalú fellépés eredményeként a halászat némi erőre kaphat, összességében azonban ez a megközelítési mód nem változtatna a jelenlegi rendelkezések tartalmán vagy nem jelentené új jogi aktusok megjelenését, és túlzott mértékben hagyatkozna a tagállamok önkéntes végrehajtására.

- 3. lehetőség: szabályozási eszköz egy új, kötelező erejű rendelet formájában

Az értékelésre előterjesztett harmadik lehetőség egy reformcsomagnak a közösségi szinten kötelező erejű szabályozási dokumentum révén történő végrehajtása. Ennek a megközelítési módnak az az alapja, hogy az EU-ban egyenlő versenyfeltételeket kell teremteni. Ez uniószerte biztosítaná a közös halászati politika egységes alkalmazását és minden halász tekintetében a hátrányos megkülönböztetéstől mentes elbánást. A bizottsági ellenőrök nagyobb lehetőségei miatt a tagállamok nehezebben tudnák eltitkolni a közös halászati politika szabályainak végrehajtásában mutatkozó hiányosságokat.

- 4. lehetőség: a közös halászati politika ellenőrzési irányelveinek EU szinten történő centralizálása a Bizottság és a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal (CFCA) számára biztosított szélesebb hatáskörök mellett.

E lehetőség szerint a Bizottság és az Ellenőrző Hivatal a tagállamok vizsgálati erőforrásait összevonná, és általánosan elfogadott előírásokat dolgozna ki azzal a távlati célkitűzéssel, hogy egyfajta európai partvédelmi rendszert hozzon létre. Ezt a lehetőséget azonban már az elején el kellett vetni, mivel a Bizottság és a tagállamok között a feladatok újraelosztása meghaladná a Szerződésben előírt rendelkezéseket. Politikai értelemben elképzelhetetlen, hogy a tagállamok egyszer csak elfogadják a hatáskör átadását egy nemzetek felett álló szervnek. Ez a lehetőség ezenkívül a költségvetés drasztikus megnövekedését is jelentené, ezt pedig a Bizottság nem tudja fedezni.

III. A javaslat jogi elemei

A javaslat tartalma

A javaslat alapgondolata az, hogy a hatékony ellenőrzési politikának globálisnak és integráltnak kell lennie, és a hálótól az asztalig a probléma minden szempontjára ki kell terjednie.

Új felfogású, egységes ellenőrzés és vizsgálat

Bár az sem hagyható figyelmen kívül, hogy a halászhajók mennyire felelnek meg a műszaki előírásoknak, nagyobb figyelmet kell fordítani a fogások átfogó nyomon követésére. Ezzel összefüggésben különösen a következőket kell elérni:

- egységes, összehangolt vizsgálati tevékenységek és eljárások a lánc teljes hosszán (tengeren, kikötőben, szállítás közben és forgalmazás esetén);

- a helyreállítási és többéves tervekre, a védett tengeri területekre és a visszadobott halakra alkalmazandó konkrét ellenőrzési intézkedések általános előírásai;

- átfogó nyomon követhetőségi rendszer bevezetése;

- valamennyi lényeges adat rendszeres és átfogó keresztellenőrzése érdekében a korszerű technológiák és hatékony adatellenőrző rendszerek teljes körű felhasználása;

- stratégiai programozás, taktikai célkitűzés és mintavételi stratégia; és

- olyan információk felhasználása, amelyek lehetővé teszik a kockázatok felismerését és az ellenőrzés ésszerűsítését.

Jogkövetés

Ezzel összefüggésben a következőkre kell figyelni:

- a jogi keretrendszer egyszerűsítése és ésszerűsítése;

- összehangolt, visszatartó erejű szankciók bevezetése;

- büntetőpontrendszer bevezetése a hajóparancsnokok, piaci szereplők vagy a halászati engedély haszonélvezői által elkövetett jogsértésekre;

- végrehajtási intézkedések és járulékos szankciók;

- jobb együttműködés a tagállamok és a Bizottság között, a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal (CFCA) mandátumának meghosszabbítását is beleértve;

- a tagállamok, illetve a Bizottság vagy a CFCA között biztonságos weboldalakon keresztül történő adatátvitel és információcsere korszerű megközelítése.

A közös halászati politika szabályainak hatékony alkalmazása

A közös halászati politika szabályainak hatékony alkalmazása érdekében erősíteni fokozni kell a Bizottság azon képességét, hogy a tagállamok jogsértésének mértékével arányos módon beavatkozhasson. Ugyanakkor fokozni kell a Bizottság igazgatási kapacitását. A javaslatok a következőket tartalmazzák:

- a bizottsági ellenőrök hatáskörének újrafogalmazása;

- szükség esetén a végrehajtás javítása érdekében a tagállamokra vonatkozó cselekvési tervek;

- a tagállamok fogásokkal kapcsolatos adatainak helyesbítésére vonatkozó bizottsági hatáskör;

- a Bizottság kezdeményezésére halászati tevékenységek megtiltása;

- nagyobb szabadság a Bizottság számára, hogy rossz kvótagazdálkodás esetén kvótacsökkentéseket alkalmazzon; és

- rossz gazdálkodás esetén pénzügyi intézkedések.

Jogalap

Az EK-Szerződés 37. cikke.

A szubszidiaritás elve

E javaslat a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazható.

Az arányosság elve

A javaslat megfelel az arányosság elvének a következő okok miatt: a közös halászati politika ellenőrző rendszerében a jelenlegi hiányosságok megoldása olyan intézkedéseket tesz szükségessé, amelyek az érintett tevékenységek terjedelmével arányosak és igazodnak annak jellegéhez. Az élő vízi erőforrások fenntartható kiaknázása – természetéből adódóan – olyan terület, amelyet közösségi szinten kell szabályozni, mert nemzeti szinten elszigetelt intézkedésekkel nem lehet megvalósítani. A közös halászati politikával kapcsolatos tevékenységek új keretrendszerére tett javaslat a Bizottság válasza az érdekeltek és a tagállamok azon kérésére, hogy EU-szinten egyenlő versenyfeltételeket kell teremteni. Az összehangolt vizsgálati és ellenőrzési eljárások meghatározása lényegénél fogva olyan kérdés, amellyel EU-szinten kell foglalkozni.

Az eszköz kiválasztása

Javasolt eszköz: rendelet.

Egyéb eszközök nem lennének megfelelőek a következő okokból: a közös halászati politika a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A közösségi szinten elfogadott szabályoknak egységeseknek és kötelező erejűeknek kell lenniük, hogy elkerüljék a különböző előírások egyidejű meglétét a tagállamok között. Ezért indokolt, hogy ezek az intézkedések rendeletben jelenjenek meg.

IV. Költségvetési kihatás

A javaslat nincs kihatással a közösségi költségvetésre.

V. Kiegészítő információ

Egyszerűsítés

A javaslat az ellenőrző rendszer javulása mellett az érintett jogszabályok egyszerűsítését fogja eredményezni. A jelenlegi közös halászati politika ellenőrzési irányelveit az évek során több szinten bővítették olyan rendelkezésekkel, amelyek különböző, helyenként egymást fedő rendeletekben vannak elszórva. E javaslat egyik célkitűzése az, hogy az alkalmazandó ellenőrzési szabályokat átláthatóvá tegye. Nyilvánvaló azonban, hogy az ellenőrzés továbbra is bonyolult kérdés, és meg kell találni az egyensúlyt a fenntartandó szükséges kötelezettségek, illetve a hatóságok és a magánszektor adminisztratív terheinek tisztázásával és csökkentésével kapcsolatos igény között.

Ezzel összefüggésben az egyszerűsítésnek különböző szempontjai vannak:

- A rendszer egyetlen, nagyra törő keretrendszert teremt, amely meghatározza az ellenőrzés minden területére irányadó elveket, a műszaki szabályok megállapítását azonban végrehajtási rendeletekre hagyja.

- A rendszer a vizsgálatra és ellenőrzésre vonatkozó szabályok egységesítésével (az összehangolt szankciók bevezetését is beleértve) a Közösség piaci szereplőire és hatóságaira alkalmazandó egyetlen keretrendszert hoz létre, ezáltal hozzájárul az EU-ban az egyenlő versenyfeltételek megteremtéséhez.

Meglévő jogszabály hatályon kívül helyezése

A javaslat elfogadása meglévő jogszabályok hatályon kívül helyezéséhez vezet.

Felülvizsgálati/módosítási/megszüntetési záradék

E javaslat felülvizsgálati záradékot tartalmaz.

2008/0216 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Parlament véleményére,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére,

Az európai adatvédelmi biztossal folytatott konzultációt követően,

mivel:

(1) A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet[8] megfogalmazása szerint a közös halászati politika célja az, hogy az élő vízi erőforrások kiaknázását fenntartható gazdasági, környezeti és társadalmi feltételekkel biztosítsa.

(2) Mivel a közös halászati politika sikere a hatékony ellenőrző rendszer megvalósításán múlik, az e rendeletben előírt intézkedések egy globális és integrált szemléletű közösségi vizsgálati, nyomon követési, ellenőrzési, felügyeleti és végrehajtási rendszer létrehozására irányulnak, amely az élő vízi erőforrások fenntartható kiaknázásának szabályozása érdekében a politika minden területére kitérve biztosítja a közös halászati politika minden szabályának betartását.

(3) A közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendelet[9] alkalmazása során nyert tapasztalatok azt mutatják, hogy a jelenlegi ellenőrző rendszer már nem biztosítja megfelelően a közös halászati politika szabályainak betartatását.

(4) Jelenleg az ellenőrzésről szóló rendelkezések számtalan egymást fedő és bonyolult jogi szövegben vannak elszórva. Az ellenőrző rendszer bizonyos részeit a tagállamok nem jól hatják végre, ami a közös halászati politika szabályainak megsértésére adott válaszként elégtelen és egymástól eltérő intézkedéseket eredményez, ez pedig aláássa a Közösségben a halászok egyenlő versenyfeltételeinek megteremtését. Ennek megfelelően a meglévő rendszert és az abból eredő kötelezettségeket elsősorban a párhuzamos rendeletek és az adminisztratív terhek csökkentésével egységesíteni, ésszerűsíteni és egyszerűsíteni kell.

(5) A tengeri erőforrások kimerülésének mértéke miatt nélkülözhetetlen, hogy az Európai Közösség elfogadja a közös halászati politika szabályaival és a fenntartható fejlődésről szóló 2002-es világ-csúcstalálkozón megfogalmazott célkitűzésekkel, illetve az Európai Tanács fenntartható fejlődési stratégiájával kapcsolatban minden piaci szereplő részéről a jogkövető magatartás kialakításához szükséges intézkedéseket. E cél elérése érdekében erősíteni, összehangolni és fokozni kell az védelmi és erőforrás-gazdálkodási intézkedések, a strukturális intézkedések és a piac közös szervezését célzó intézkedések vizsgálatára, nyomon követésére, ellenőrzésére, felügyeletére és végrehajtására vonatkozó szabályokat. Ezenkívül meg kell határozni a súlyos egyedi jogsértések esetére alkalmazandó szankciók minimumszintjeit, illetve a jogsértésekre vonatkozó büntetőpont-rendszert.

(6) A tagállamok, a Bizottság és a Közös Halászati Ellenőrző Hivatal feladatainak megosztását tovább kell pontosítani. A közös halászati politika szabályainak betartásával kapcsolatos ellenőrzés mindenek előtt a tagállamok feladata. A Bizottságnak a maga részéről arról kell gondoskodnia, hogy a közös halászati politika szabályait a tagállamok a Közösségben mindenhol egyformán hajtsák végre, ezért a jelenlegi mikrodöntési rendszert fokozatosan egy makroirányítási szemléletnek kell felváltania.

(7) A halászati erőforrásokkal való közösségi szintű gazdálkodás különösen a teljes kifogható mennyiségekre (TAC), a kvótákra, az erőkifejtés rendszereire és a technikai intézkedésekre épül. Megfelelő lépéseket kell tenni annak érdekében, hogy a tagállamok bevezessék azokat az intézkedéseket, amelyek e gazdálkodási intézkedések hatékony végrehajtásához szükségesek.

(8) A tagállamok hatóságainak képesnek kell lenniük a kikötőkben a kirakodások nyomon követésére, ezért a halászhajók számára elő kell írni, hogy előre értesítsék ezeket a hatóságokat, ha a kikötőben kirakodni szándékoznak.

(9) A halászhajók naplóiban szereplő adatokat a kirakodáskor ellenőrizni kell. Ennek megfelelően a halak és a halászati termékek kirakodásában és forgalmazásában résztvevőknek a kirakodott, átrakodott, eladásra kínált vagy megvásárolt mennyiségekről nyilatkozatot kell tenniük.

(10) A 10 méter alatti kis halászhajók esetében a hajónapló-vezetési vagy nyilatkozattételi kötelezettség aránytalanul nagy terhet jelentene a halászati kapacitásukhoz képest. E hajók megfelelő szintű ellenőrzésének biztosítása érdekében a tagállamoknak mintavételezési terv bevezetésével kell megfigyelniük e hajók tevékenységét.

(11) Abból a célból, hogy biztosítsák a közösség védelmi és kereskedelmi intézkedéseinek tiszteletben tartását, lépéseket kell tenni valamennyi, a Közösség területén átrakodott halászati termék olyan fuvarokmánnyal történő ellátására, amely azonosítja a termék típusát, eredetét és tömegét.

(12) A tagállamoknak a hajóik tevékenységét a közösségi vizeken és azokon kívül is nyomon kell követniük. A hatékony nyomon követés elősegítése érdekében a közösségi halászhajók parancsnokai kötelesek hajónaplót vezetni és kirakodási és átrakodási nyilatkozatot tenni.

(13) A tengeri átrakodás kicsúszik a lobogó szerinti vagy a parti állam mindenfajta megfelelő ellenőrzése alól, és így lehetőség jelent arra, hogy a piaci szereplők jogellenes fogást szállítsanak. Az ellenőrzés javítása érdekében a Közösség vizein az átrakodási műveleteket csak kijelölt kikötőkben szabad engedélyezni.

(14) Ha a TAC- és kvótagazdálkodást valamilyen erőkifejtési rendszer egészíti ki, a rendszer megfelelő végrehajtását biztosító intézkedéseket kell bevezetni.

(15) Az átfogó ellenőrző rendszer létrehozása érdekében a rendszernek a teljes termelési és forgalmazási láncra ki kell terjednie. Magába kell foglalnia az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben[10] szereplő rendelkezéseket kiegészítő, összefüggő nyomon követhetőségi rendszert és a termelői szervezetek fokozottabb ellenőrzését. A fogyasztók érdekeit is védenie kell a forgalmazás minden szakaszában a fogyasztóknak a halászati és akvakultúra-termékekről történő tájékoztatása tekintetében a 104/2000/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2001. október 22-i 2065/2001/EK rendeletben[11] foglaltak szerint a kereskedelmi megnevezésre, az előállítás módjára és a fogási területre vonatkozó információk megadásával. A halászati ágazat operatív programjai tekintetében a 104/2000/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 2000. november 15-i 2508/2000/EK tanácsi rendelet[12] szerint a rendszernek biztosítania kell a termelői szervezetek nyomon követését.

(16) Tekintettel a közösségi halászflotta 2371/2002/EK rendelet 13. cikkében, a Közösség legkülső régióiban nyilvántartott halászflották igazgatásáról szóló, 2004. március 30-i 639/2004/EK tanácsi rendeletben[13], a 2371/2002/EK tanácsi rendelet III. fejezetében meghatározott közösségi flottapolitika végrehajtási szabályainak megállapításáról szóló, 2003. augusztus 12-i 1438/2003/EK bizottsági rendeletben[14] és a Közösség legkülső régióiban nyilvántartott halászflották igazgatásáról szóló, 2004. március 30-i 639/2004/EK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2004. december 9-i 2104/2004/EK bizottsági rendeletben foglalt kapacitáskövetelményire[15], a flottakapacitás ellenőrzésére eszközöket kell bevezetni, amelyek között a motorteljesítmény és a felhasznált halászeszközök nyomon követésének is szerepelnie kell.

(17) Egy külön rendszer keretében világos, testre szabott, egyedi ellenőrző intézkedéseket kell alkalmazni a többéves programokra, a védett tengeri területekre és a visszadobott halzsákmányra. Tisztázni kell a halászterületekre vonatkozó azonnali hatályú tilalom bevezetésére és feloldására vonatkozó eljárást.

(18) A halászati ágazatban az egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében az ellenőrzés új, a fogások átfogó nyomon követését jelentő egységes megközelítését kell bevezetni, amely figyelembe veszi a flotta szegmenseinek különbözőségeit, ezért a halászati ellenőrzés végrehajtására vonatkozóan egységes kritériumokat és különösen a tengeren, a szárazföldön és a piaci lánc teljes hosszán egységes és összehangolt vizsgálati eljárásokat kell megállapítani. Az új megközelítés részeként tisztázni kell a tagállamok, a Bizottság és a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal hatáskörét.

(19) Az ellenőrző tevékenységeknek és módszereknek rendszeres és átfogó keresztellenőrzési eljárásokat alkalmazó kockázatkezelésre kell épülniük.

(20) A jogsértések ellen indított eljárások következetessége és hatékonysága érdekében olyan rendelkezéseket kell hozni, amelyek lehetővé teszik, hogy a bizottsági ellenőrök, a közösségi ellenőrök és a tagállamok tisztviselői által készített vizsgálati és felügyeleti jelentéseket a nemzeti jelentésekhez hasonlóan használják fel.

(21) A közös halászati politika szabályainak betartását előmozdítandó, elsősorban a nemzeti ellenőrök cseréjével és a közösségi ellenőrök szerepének és hatáskörének fokozásával erősebbé kell tenni a tagállamok, a Bizottság és a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal között az együttműködést és a koordinációt.

(22) Tudományos tanácsadáshoz értékes forrást jelentenek a hajómegfigyelési rendszerből származó adatok, a részletes és összesített adatokat ezért a halászati ágazatban az adatok gyűjtésére, kezelésére és felhasználására szolgáló közösségi keretrendszer létrehozásáról, valamint a közös halászati politika tekintetében a tudományos tanácsadás támogatásáról szóló, 2008. február 25-i 199/2008/EK tanácsi rendelet[16]2. cikkének i) pontjában meghatározottak szerint a végfelhasználók rendelkezésére kell bocsátani.

(23) Maximálisan ki kell használni a korszerű technológiákat, mivel ezeknek köszönhetően a hatékony nyomon követést, a rendszeres és automatikus keresztellenőrzést gyorsan és olcsón teszik lehetővé, a nemzeti hatóságok és a piaci szereplők számára is egyszerűsödnek a közigazgatási eljárások, és így a kockázatelemzéseket és minden, ellenőrzési szempontból lényeges információ globális értékelését időben lehet elvégezni. Az ellenőrző rendszernek ezért lehetővé kell tennie, hogy a leghatékonyabb ellenőrzési módszer biztosítása érdekében a tagállamok a különböző ellenőrzési eszközöket vegyesen alkalmazzák.

(24) A felügyeleti, ellenőrző, azonosító és nyomon követő rendszerek összekötésével a tengeri közlekedés és biztonsága és védelme, a tengeri környezet védelme, a halászati ellenőrzés, a határellenőrzés, az általános jogalkalmazás és a kereskedelem előmozdítása érdekében üzemeltetett integrált tengerfelügyeleti hálózatot kell létrehozni. Az időben meghozott döntéseket lehetővé tévő folyamat támogatása érdekében a hálózatnak képesnek kell lennie arra, hogy a tengerhasznosító tevékenységekről folyamatos információkkal szolgáljon. Ennek köszönhetően pedig a felügyeleti tevékenységekben érintett hatóságok hatékonyabb és gazdaságosabb szolgáltatásokat nyújthatnak. E célból a műholdas hajómegfigyelési rendszerekre vonatkozó részletes rendelkezések megállapításáról szóló, 2003. december 18-i 2244/2003/EK bizottsági rendeletben[17] említett automatikus azonosító rendszerek, hajómegfigyelési rendszerek és hajóészlelő rendszerek által e rendelet keretében összegyűjtött adatait felhasználásra továbbítani kell a fentiekben említett felügyeleti tevékenységekben érintett hatóságokhoz.

(25) A közösségi állampolgárokat vissza kell tartani a közös halászati politika szabályainak megsértésétől. Mivel a jogsértéseket követően hozott intézkedések tagállamonként igen változóak – ez pedig a halászok számára hátrányos megkülönböztetést és tisztességtelen versenyszabályokat eredményez –, és mivel néhány tagállamban a visszatartó erejű, arányos és hatékony szankciók hiánya csökkenti az ellenőrzés hatékonyságát, a valódi visszatartó erő érdekében az összehangolt adminisztratív szankciók mellet célszerű büntetőpontrendszert is bevezetni.

(26) A közös halászati politika szabályainak a közösségi vizeken történő vagy közösségi piaci szereplők általi súlyos megsértése továbbra is nagy számban fordul elő, ami nagymértékben annak köszönhető, hogy a tagállamok jogszabályaiban az e szabályok súlyos megsértésére előírt bírságok nem eléggé visszatartó erejűek. E hiányosságot fokozza a tagállamok által megállapított büntetések mértékének nagyfokú eltérése, ami a jogellenes piaci szereplőket arra ösztönzi, hogy olyan tagállamok vizein vagy területén tevékenykedjenek, ahol a büntetések mértéke a legalacsonyabb. Helyénvaló ezért a Közösségen belül összehangolni a közös halászati politika szabályainak súlyos megsértésére előírt bírságok legalacsonyabb és legmagasabb szintjét, figyelembe véve a súlyos jogsértéssel megszerzett halászati termékek értékét, az ismételt jogsértést és az érintett halászati erőforrásokban és a tengeri környezetben okozott kárt is. Azonnali végrehajtási intézkedéseket és kiegészítő intézkedéseket is meg kell állapítani.

(27) A közös halászati politika célkitűzéseinek elérése érdekében a Bizottságnak képesnek kell lennie hatékony korrekciós intézkedéseket hozni, ezért a Bizottság irányítási lehetőségének fokozása mellett az is szükséges, hogy a tagállamok jogsértésének mértékével arányos módon beavatkozhasson. A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy előzetes értesítés nélkül is önálló vizsgálatokat folytathasson azért, hogy a tagállamok illetékes hatóságai által végzett ellenőrzési tevékenységet leellenőrizze.

(28) Jól megtervezett eszközökkel meg kell oldani, hogy a közösségi és a nemzetközi jog szerint a lobogó, a kikötő, a part vagy a piac szerint rájuk háruló kötelezettségeket az államok ne mulasszák el, és a tagállamok megfelelő intézkedéseket hozzanak, amelyek biztosítják, hogy halászhajóik vagy állampolgáraik a közös halászati politikával és ellenőrzéssel kapcsolatos szabályokat betartsák. Az eszközök között kell szerepelnie a pénzügyi támogatás felfüggesztésének vagy csökkentésének az Európai Halászati Alapról szóló, 2006. július 27-i 1198/2006/EK tanácsi rendelettel[18] és a közös halászati politika végrehajtására vonatkozó közösségi pénzügyi intézkedések létrehozásáról szóló, 2006. május 22-i 861/2006/EK tanácsi rendelettel összhangban[19] azokban az esetekben, amikor a tagállamok nem hajtják végre megfelelően a közös halászati politika szabályait.

(29) Hatáskörrel kell felruházni a Bizottságot, hogy a halászatot megtilthassa, ha valamely tagállam kvótája vagy maga a TAC kimerült. A Bizottságot a kvótacsökkentésre és a kvótaátcsoportosítás vagy kvótacsere elutasításra vonatkozó hatáskörrel is fel kell ruházni annak érdekében, hogy biztosíthassa a közös halászati politika célkitűzéseinek elérését a tagállamok részéről.

(30) A Bizottságnak vagy az általa kijelölt szervnek abban a helyzetben kell lennie, hogy a tagállamok halászati adataihoz közvetlenül hozzáférve ellenőrizhesse, vajon a tagállamok teljesítik-e kötelezettségeiket, és beavatkozhasson, ha ellentmondásokra bukkan.

(31) A Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal mandátumát módosítani és bővíteni kell, hogy a nemzeti ellenőrző rendszerek átvilágítása, vizsgálata, az operatív együttműködés szervezése, a tagállamok támogatása és válságstáb létrehozása is beletartozzon, ha úgy látja, hogy a közös halászati politika súlyos veszélybe került.

(32) E rendelet nem érinti a rendelet hatálya alá tartozó, de a minimumkövetelményeken túlmutató, ellenőrzésről szóló nemzeti rendelkezéseket, amennyiben ezek a nemzeti rendelkezések összhangban vannak a közösségi joggal.

(33) Mivel a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló közösségi rendszer létrehozásáról szóló, 2008. szeptember 29-i 1005/2008/EK tanácsi rendelet[20] a tagállamokat arra kötelezi, hogy a jogellenes halászat minden formája és a kapcsolódó tevékenységek elleni küzdelem hatékonyságának biztosítása érdekében hozzanak megfelelő intézkedéseket, és mivel a közösségi halászhajók közösségi vizeken kívüli halászati tevékenységek engedélyezéséről és harmadik országok hajóinak a közösségi vizekre történő belépéséről szóló, xx xx xx-i .../2008/EK tanácsi rendelet[21] rendelkezéseket állapít meg a közösségi halászhajók közösségi vizeken kívül folytatott halászati tevékenységének engedélyezésére és harmadik országok halászhajóinak a közösségi vizeken folytatott halászati tevékenységének engedélyezésére vonatkozóan, e rendelet ezeket a rendelkezéseket kiegészíti, és biztosítja, hogy a Közösség és harmadik országok állampolgárai között ne legyen hátrányos megkülönböztetés.

(34) Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedések elfogadása a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal összhangban történik[22]. A Bizottság által elfogadott, e rendelet végrehajtására irányuló valamennyi intézkedésnek meg kell felelnie az arányosság elvének.

(35) A Tanácsra hárul azonban az elektronikus nyomon követő berendezések és nyomon követhetőségi eszközök, így például a genetikai elemző és az egyéb halászati ellenőrzési technológiák kötelező alkalmazására vonatkozó döntés meghozatala. Mivel ezek a technológiák az érintett nemzeti ellenőrző hatóságok és ágazat számára költséget jelentenek, helyénvaló, ha ebben a konkrét esetben a Tanács fenntartja magának annak jogát, hogy a végrehajtási hatásköröket közvetlenül gyakorolja. Mivel a többéves tervek bevezetéséről a Tanács dönt, ezzel összefüggésben az is helyénvaló, ha a Tanács dönt a többéves tervek hatálya alá tartozó fajok élőtömegére alkalmazandó mennyiségi küszöbről is, amely felett a hajóknak a fogást egy kijelölt kikötőben ki kell kirakodni. Mivel a teljes kifogható mennyiségek és kvóták megállapításáról szóló éves rendeletet a Tanács fogadja el, ezzel összefüggésben az is helyénvaló, hogy ő határozza meg a valós idejű tilalmak elrendelésére vonatkozó járulékos fogási határértékszinteket.

(36) Biztosítani kell az e rendelet keretében gyűjtött és kicserélt adatok bizalmas kezelését. Ezek az adatok esetenként a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti irányelv, és a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazásában személyes adatoknak minősülnek. Jogbiztonsági és átláthatósági okokból a személyes adatok feldolgozására vonatkozóan világos szabályokra van szükség, biztosítani kell továbbá az alapvető jogokat, és különösen az egyének magánéletének védelmét.

(37) A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti irányelv célja, hogy a belső piacon biztosítsa a személyes adatok szabad mozgását. Az irányelv a személyes adatok feldolgozásával kapcsolatban a tagállamok által e rendelet alkalmazása során végzett tevékenységekre alkalmazandó.

(38) A személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet a Bizottság által e rendelet alkalmazása során feldolgozott személyes adatokra irányadó.

(39) Az arányosság elvével összhangban, a közös halászati politika hatékony végrehajtásának biztosításával kapcsolatos alapvető célkitűzés elérése érdekében szükséges és helyénvaló egy átfogó és egységes ellenőrző rendszert létrehozni. E rendelet a Szerződés 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban nem lépi túl a kitűzött célok eléréséhez szükséges mértéket.

(40) A közösségi jogszabályok és e rendelet összehangolása érdekében módosítani kell a következő rendeleteket:

- a Tanács 2002. december 20-i 2371/2002/EK rendelete;

- a Tanács 768/2005/EK rendelete (2005. április 26.) a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal létrehozásáról és a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló 2847/93/EGK rendelet módosításáról[23];

- a Tanács 423/2004/EK rendelete (2004. február 26.) a tőkehalállomány helyreállítására vonatkozó intézkedések megállapításáról[24];

- a Tanács 811/2004/EK rendelete (2004. április 21.) az északi csacsihal-állomány helyreállítására vonatkozó intézkedések megállapításáról[25];

- a Tanács 2166/2005/EK rendelete a Kantábriai-tenger és az Ibériai-félsziget nyugati részének déli szürketőkehal- és norvéghomár-állományának helyreállítását célzó intézkedésekről, valamint a halászati erőforrásoknak a fiatal tengeri élőlények védelmét biztosító technikai intézkedések révén történő megóvásáról szóló 850/98/EK rendelet módosításáról[26];

- a Tanács 2115/2005/EK rendelete (2005. december 20.) a grönlandi laposhalra vonatkozó helyreállítási tervnek az Északnyugat-atlanti Halászati Szervezet keretében történő létrehozásáról[27];

- a Tanács 388/2006/EK rendelete (2006. február 23.) a Biscay-öböl nyelvhalállományának fenntartható kiaknázására vonatkozó többéves terv létrehozásáról[28];

- a Tanács 509/2007/EK rendelete (2007. május 7.) a La Manche csatorna nyugati része nyelvhalállományának fenntartható kiaknázására vonatkozó többéves terv létrehozásáról[29];

- a Tanács 676/2007/EK rendelete (2007. június 11.) az Északi-tengerben élő sima lepényhal és közönséges nyelvhal halászatára vonatkozó többéves terv létrehozásáról[30];

- a Tanács 1098/2007/EK rendelete (2007. szeptember 18.) a balti-tengeri tőkehalállományokra és az ezen állományok halászatára vonatkozó többéves terv létrehozásáról, a 2847/93/EGK rendelet módosításáról és a 779/97/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről[31];

- a Tanács 847/96/EK rendelete (1996. május 6.) a teljes kifogható mennyiség és kvóták éves kezelésére vonatkozó kiegészítő feltételek bevezetéséről[32].

(41) Mivel e rendelet egy új, átfogó ellenőrző rendszert hoz létre, a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EK tanácsi rendeletet, és a különleges halászati engedélyekre vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1994. június 27-i 1627/94/EK tanácsi rendeletet hatályon kívül kell helyezni.

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. CÍM ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. cikk Tárgy

Ez a rendelet létrehozza a közös halászati politika szabályainak ellenőrzésére, nyomon követésére, felügyeletére, vizsgálatára és végrehajtására vonatkozó közösségi rendszert (a továbbiakban: közösségi ellenőrző rendszer).

2. cikk Hatály

E rendeletet a tagállamok területén vagy a Közösség vizein vagy a közösségi halászhajók vagy – a lobogó szerinti állam elsődleges felelősségének sérelme nélkül – a tagállamok állampolgárai által végzett minden, az alábbiakkal kapcsolatos tevékenységre kell alkalmazni:

(a) élő vízi erőforrások védelme, kezelése és kiaknázása,

(b) akvakultúra,

(c) akvakultúra-termékek feldolgozása, szállítása és forgalmazása.

3. cikkNemzetközi és nemzeti rendelkezésekkel való kapcsolat

(1) E rendeletet a Közösség és harmadik országok között megkötött halászati megállapodások különös rendelkezéseinek és azon regionális halászati gazdálkodási szervezetek keretében alkalmazandó rendelkezéseknek a sérelme nélkül kell alkalmazni, amelyeknek a Közösség szerződő fele vagy együttműködő nem szerződő fele.

(2) E rendeletet a minimumkövetelményeken túlmutató, ellenőrzésről szóló nemzeti rendelkezések sérelme nélkül kell alkalmazni, amennyiben azok megfelelnek a közösségi jognak és összhangban vannak a közös halászati politikával. A Bizottság megkeresésére a tagállamok bejelentik ezeket az ellenőrzési intézkedéseket.

4. cikkFogalommeghatározások

A 2371/2002/EK rendeletben szereplő fogalommeghatározásokon túlmenően e rendelet alkalmazásában:

(1) „halászati tevékenység” : halak felkutatása, halászeszközök kivetése, kihelyezése és vontatása, fogás fedélzetre vétele, átrakodása, fedélzeten tartása, fedélzeti feldolgozása, hal és halászati termékek átrakodása és ketreces tartása;

(2) „a közös halászati politika szabályai” : az élő vízi erőforrások védelmére, kezelésére és kiaknázására, az akvakultúrára és az akvakultúra-termékek feldolgozására, szállítására és forgalmazására vonatkozó közösségi jogszabályok;

(3) „a közös halászati politika által szabályozott tevékenységek” : az élő vízi erőforrások védelme, kezelése és kiaknázása, az akvakultúra és a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozása, szállítása és forgalmazása;

(4) „ellenőrzés” : nyomon követés, felügyelet, vizsgálat és végrehajtás;

(5) „vizsgálat” : a közös halászati politika alkalmazandó rendelkezéseivel összhangban az ellenőrök által végzett helyszíni ellenőrzés, amelynek észrevételeiről vizsgálati jelentés készül;

(6) „tisztviselő” : a nemzeti hatóság, a Bizottság vagy a Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal által vizsgálat elvégzésére felhatalmazott személy;

(7) „halászati engedély” : hivatalos okmány, amely a nemzeti szabályokban megállapítottak szerint tulajdonosát arra jogosítja, hogy halászati kapacitásának egy részét élő vízi erőforrások kereskedelmi kiaknázására használja fel. A közösségi halászhajó azonosítására, műszaki jellemzőire és felszereltségére vonatkozó minimumkövetelményeket tartalmaz;

(8) „halászati jogosítvány” közösségi halászhajóra a halászati engedély mellé kiadott halászati jogosítvány, amelynek birtokában a Közösség vizein általában halászati tevékenységet végezhet és/vagy meghatározott ideig egy adott területen vagy meghatározott feltételek mellett egy adott halászterületen különleges halászati tevékenységet folytathat;

(9) „automatikus azonosító rendszer” : független és állandó tengerbiztonsági és hajóforgalmi hírközlő rendszer, amely a hajók számára lehetővé teszi, hogy a közelben lévő többi hajóval és a parti hatóságokkal az azonosítást, a földrajzi helyzetet, az útirányt és a sebességet is beleértve elektronikus úton hajóadatokat cseréljenek;

(10) „védett tengeri terület” : jogi rendelkezés, nemzetközileg elfogadott intézkedés vagy bármely egyéb hatályos intézkedés által az egész környezet vagy egy kijelölt részének védelme érdekében fenntartott terület;

(11) „halászati felügyelő központ” : a lobogó szerinti tagállam által létrehozott műveleti központ, amely műszakilag képes a halászhajókat távolról nyomon követni, a különböző kommunikációs rendszereken keresztül kapott adatokat összegyűjteni, tárolni, ellenőrizni és keresztellenőrizni, illetve az információkat adott esetben a lobogó szerinti állam vagy a parti állam ellenőrző szolgálatai számára rendelkezésre bocsátani;

(12) „átrakodás” : egy halászhajó fedélzetén található halászati vagy akvakultúra-termékek egy részének vagy egészének egy másik hajóra történő áthelyezése;

(13) „kockázat” : a közös halászati politika szabályainak megsértését jelentő esemény bekövetkezésének valószínűsége;

(14) „kockázatkezelés” : a kockázatok rendszeres megjelölése és minden, a kockázati események bekövetkezésének korlátozásához szükséges intézkedés végrehajtása. Olyan tevékenységek tartoznak ide, mint az adat- és információgyűjtés, a kockázatelemzés és -értékelés, az intézkedések előkészítése és végrehajtása, illetve a folyamat és az eredmények folyamatos nyomon követése a nemzetközi, a közösségi és a nemzeti erőforrások és stratégiák alapján;

(15) „piaci szereplő” : olyan természetes vagy jogi személy, aki bármilyen, a halászati és akvakultúra-termék előállító, feldolgozó, forgalmazó, elosztó és kiskereskedelmi lánc valamely ágával kapcsolatos tevékenységet folytató vállalkozást működtet vagy birtokol;

(16) „tétel” : egy adott fajba tartozó halászati termék azonos módon kezelt mennyisége, amely feltehetően egy halászterületről és hajóról vagy azonos akvakultúra-tevékenységből származik;

(17) „feldolgozás” : az a folyamat, amellyel a kiszerelést elkészítik. Idetartozik a hal tisztítása, filézése, jegelése, csomagolása, konzerválása, fagyasztása, füstölése, sózása, főzése, pácolása, szárítása vagy egyéb módon eladásra történő előkészítése;

(18) „kiskereskedelem” : élő vízi erőforrásokból készült termékek kezelése és/vagy feldolgozása és azok tárolása az eladás vagy a végső felhasználók részére történő átadás helyén, beleértve az elosztóközpontokat, a közétkeztetési tevékenységet, az üzemi étkezdéket, az intézményi étkeztetést, az éttermeket és az egyéb, élelmiszerellátó helyeket, üzleteket, bevásárlóközpontokat ellátó létesítményeket és nagykereskedelmi árusítóhelyeket;

(19) „hivatal” : a 2005. április 26-i 768/2005/EK tanácsi rendeletben említett Közösségi Halászati Ellenőrző Hivatal;

(20) „ integrált tengerfelügyeleti hálózat” : felügyeleti, ellenőrző, azonosító és nyomon követő rendszerekből álló, a tengeri közlekedés biztonsága és védelme, a tengeri környezet védelme, a halászati ellenőrzés, a határellenőrzés, a kereskedelem előmozdítása és az általános jogalkalmazás érdekében üzemeltetett hálózat;

(21) „ hajómegfigyelési rendszer adatai ”: a halászhajók azonosítására, földrajzi helyzetére, napra, időpontra, útirányra és sebességre vonatkozó adatok, amelyeket a halászhajók fedélzetére telepített műholdas követő eszközökkel a lobogó szerinti állam halászati felügyelő központjába továbbítanak;

(22) „ hajófelderítési rendszer adatai ”: távérzékeléses képekből származó és a halászati felügyelő központ által gyűjtött adatok, amelyek áttekintést adnak egy adott tengeri területen tartózkodó hajókról;

(23) „ többéves tervek ”: a 2371/2002/EK rendelet 5. cikkében említett helyreállítási tervek, a 2371/2002/EK rendelet 6. cikkében említett gazdálkodási tervek, illetve a Szerződés 37. cikke alapján elfogadott és adott halállományok esetében több évre szólóan konkrét gazdálkodási intézkedéseket előirányzó egyéb közösségi rendelkezés;

(24) „ parti állam ”: az az állam, amelynek felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken vagy kikötőkben valamilyen tevékenységet folytatnak.

II. CÍM ÁLTALÁNOS ELVEK

5. cikkÁltalános elvek

(1) A tagállamok ellenőrzik a közös halászati politika hatálya alá tartozó természetes vagy jogi személyek által a területükön és a felségterületükhöz vagy a joghatóságuk alá tartozó vizeken folytatott tevékenységeket, különösen a halászatot, a halak ketrecekbe vagy vízgazdálkodási létesítményekbe történő átrakodását, áthelyezését –a hizlaló létesítményeket is beleértve –, a halászati termékek kirakodását, behozatalát, szállítását, forgalmazását és raktározását.

(2) A tagállamok ellenőrzik továbbá a vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzáférést, és ellenőrzik a lobogójuk alatt közlekedő közösségi halászhajók és – a lobogó szerinti tagállam elsődleges felelősségének sérelme nélkül – az állampolgárai által a közösségi vizeken kívül végzett tevékenységeket.

(3) A tagállamok megfelelő intézkedéseket fogadnak el, elegendő pénzügyi, humán és technológiai forrást különítenek el, valamint létrehozzák mindazokat az adminisztratív és technikai struktúrákat, amelyek a közös halászati politika hatálya alá tartozó tevékenységek vizsgálatához, nyomon követéséhez, felügyeletéhez és végrehajtásához szükségesek. Illetékes hatóságaik és tisztviselőik rendelkezésére bocsátják mindazokat az eszközöket, amelyek feladataik ellátását lehetővé teszik.

(4) A tagállamok külön-külön gondoskodnak arról, hogy az ellenőrzést, a vizsgálatot, a nyomon követést, felügyeletet és végrehajtást a vizsgálatra kiválasztott ágazatok, hajók vagy személyek tekintetében hátrányos megkülönböztetés nélkül, a kockázatkezelés elvei alapján végezzék el.

(5) A nemzeti ellenőrző hatóságok ellenőrzési tevékenységét minden tagállamban egyetlen hatóság koordinálja. E hatóság felelős a halászati tevékenységekre vonatkozó adatok összegyűjtésének és ellenőrzésének összehangolásáért, valamint a Bizottságnak szóló jelentéstételért, illetve a Bizottsággal, a többi tagállammal és a harmadik országokkal folytatott együttműködésért.

(6) Az 1198/2006/EK rendelet értelmében az Európai Halászati Alapból származó hozzájárulások és a 861/2006/EK rendelet 8. cikkének a) pontjában említett intézkedésekre irányuló közösségi pénzügyi hozzájárulások kifizetésének az a feltétele, hogy a tagállamok betartsák a közös halászati politika keretében a védelemre, ellenőrzésre, vizsgálatra és végrehajtásra vonatkozó azon szabályok betartásának és érvényesítésének biztosítására vonatkozó kötelezettségüket, amelyek kapcsolódnak a finanszírozott intézkedésekhez vagy hatással vannak azok hatékonyságára, továbbá e célból betartsák a hatékony vizsgálati, nyomon követési, felügyeleti és végrehajtási rendszer működtetésére és fenntartására vonatkozó kötelezettségüket.

(7) A Bizottság és a tagállamok hatáskörüknek megfelelően gondoskodnak arról, hogy e rendelet célkitűzései a közösségi pénzügyi támogatás kezelése és ellenőrzése révén teljesüljenek.

III. CÍM A VIZEKHEZ ÉS AZ ERŐFORRÁSOKHOZ VALÓ HOZZÁFÉRÉS ÁLTALÁNOS FELTÉTELEI

6. cikkHalászati engedély

(1) Közösségi halászhajót az élő vízi erőforrások kiaknázására csak akkor lehet felhasználni, ha érvényes halászati engedéllyel rendelkezik.

(2) A közösségi halászhajók számára a halászati jogosítványokat a lobogó szerinti tagállam állítja ki és kezeli. Gondoskodik róla, hogy a halászati engedélyben szereplő adatok pontosak és a 2371/2002/EK rendelet 15. cikkében említett közösségi halászhajóflotta-nyilvántartásban szereplőkkel megegyezők legyenek.

(3) A lobogó szerinti tagállam ideiglenesen felfüggeszti azon hajó halászati engedélyét, amelyet az említett tagállam döntése értelmében ideiglenesen kivontak a forgalomból, és amelynek halászati jogosítványát az 1005/2008/EK rendelet 45. cikke (1) bekezdésének d) pontjával összhangban felfüggesztették.

(4) A lobogó szerinti tagállam véglegesen visszavonja azon hajó halászati engedélyét, amely a 2371/2002/EK rendelet 11. cikke (3) bekezdésében említett kapacitáskiigazító intézkedés hatálya alá tartozik, vagy amelynek halászati jogosítványát az 1005/2008/EK rendelet 45. cikke (1) bekezdésének d) pontjával összhangban visszavonták.

7. cikkHalászati jogosítvány

(1) A Közösség vizein működő közösségi halászhajó halászati tevékenysége csak akkor engedélyezhető, ha érvényes, a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságai által kiállított halászati jogosítvánnyal rendelkezik. A Közösség vizein működő közösségi halászhajó különleges halászati tevékenysége csak akkor engedélyezhető, ha az érvényes halászati jogosítvány arra is szól, amennyiben a halászat vagy halászati övezet az alábbiak hatálya alá tartozik:

a) halászati erőkifejtési rendszer;

b) többéves terv;

c) védett tengeri terület;

d) a visszadobásokat fokozatosan csökkentő program;

e) kísérleti halászat;

f) a regionális halászati gazdálkodási szervezet hatáskörén kívül eső területeken fenékhalászati eszközökkel folytatott halászati tevékenységek;

g) a közösségi jogszabályokban megállapított egyéb esetek.

(2) Ha valamely tagállamban különleges nemzeti halászati engedélyezési rendszer működik, a Bizottság megkeresésére megküldi az engedélykérelmekben szereplő információk összefoglalóját és a halászati erőkifejtésre vonatkozó összesített számadatokat.

(3) Ha a lobogó szerinti tagállam a számára rendelkezésre álló halászati lehetőségek egyes hajók közötti elosztására vonatkozó nemzeti rendelkezéseket nemzeti halászati engedélyezési rendszer formájában fogadta el, a Bizottság megkeresésére tájékoztatást küld, hogy az adott halászati területen mely hajók rendelkeznek jogosítvánnyal halászati tevékenység folytatására.

(4) A halászati jogosítvány nem adható ki, ha az érintett hajó nem rendelkezik a 6. cikkel összhangban megszerzett halászati engedéllyel, vagy ha halászati engedélyét felfüggesztették vagy bevonták. A halászati jogosítvány automatikusan érvénytelenné válik, ha a hajó halászati engedélyét véglegesen bevonták. A halászati engedély ideiglenesen felfüggesztése esetén a halászati jogosítványt is fel kell függeszteni.

(5) A halászati jogosítványok és halászati engedélyek formátumát, valamint a kiállításukra vonatkozó eljárást a 111. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

8. cikkA halászeszközök jelölése

(1) A hajó parancsnoka betartja a hajók és halászeszközeik jelölésére és azonosítására vonatkozó feltételeket és korlátozásokat.

(2) A hajók és halászeszközeik jelölésére és azonosítására vonatkozó részletes szabályokat a 111. cikkben említett eljárással összhangban kell megállapítani.

9. cikkHajómegfigyelési rendszer

(1) A tagállamok a lobogójuk alatt közlekedő halászhajók tartózkodási helyétől független halászati tevékenységének és a vizeiken folytatott halászati tevékenységek hatékony nyomon követése érdekében műholdas hajómegfigyelési rendszert működtetnek. A tagállamok folyamatosan biztosítják ezen adatok pontosságának rendszeres ellenőrzését, és azonnal intézkednek, ha megállapítják, hogy az adatok pontatlanok.

(2) A 10 méter feletti teljes hosszal rendelkező halászhajók fedélzetére tökéletesen működőképes berendezést kell telepíteni, amely a pozíciójára vonatkozó adatokat rendszeres időpontokban továbbítva a hajómegfigyelési rendszeren keresztül automatikusan lehetővé teszi a hajó azonosítását és földrajzi helyzetének meghatározását. Azt is lehetővé kell tennie, hogy a lobogó szerinti tagállam halászati felügyelő központja a halászhajót lekérdezze. E bekezdés 2012. január 1-jétől alkalmazandó azokra a hajókra, amelyek teljes hossza több mint 10, de legfeljebb 15 méter.

(3) Ha a halászhajó egy másik tagállam vizein tartózkodik, a lobogó szerinti tagállam a hajónak a hajómegfigyelési rendszerben szereplő adatait a parti tagállamok halászati felügyelő központjába automatikusan elküldve bocsátja rendelkezésre. A hajómegfigyelési rendszer adatait annak a tagállamnak a megkeresésére is rendelkezésre kell bocsátani, amelynek kikötőjében a halászhajó a fogását várhatóan kirakodja, vagy amelynek vizein a halászhajó a halászati tevékenységét várhatóan folytatni fogja.

(4) Ha a közösségi halászhajó harmadik ország vizein vagy olyan nyílt tengeri területen folytat tevékenységet, ahol a halászati erőforrásokkal nemzetközi szervezet gazdálkodik, és ha e harmadik országgal kötött megállapodás vagy a nemzetközi szervezet alkalmazandó szabályai úgy rendelkeznek, a szóban forgó adatokat a harmadik ország vagy szervezet számára is elérhetővé kell tenni.

(5) A tagállamok a 199/2008/EK tanácsi rendelet[33]2. cikkének i) pontjában említett végfelhasználók rendelkezésére bocsátják a részletes és összesített adatokat azzal a céllal, hogy a rendelet 18. cikkében meghatározott tudományos elemzést támogassák.

(6) Mentességet kaphatnak a hajómegfigyelési rendszer felszerelésével kapcsolatos kötelezettség alól azok a közösségi hajók, amelyek teljes hossza legfeljebb 15 méter, ha:

a) kizárólag a lobogó szerinti tagállam felségvizein folytatnak tevékenységet, vagy

b) az indulástól a kikötőbe való visszaérkezésig 24 óránál hosszabb ideig soha nem tartózkodnak a tengeren.

(7) Harmadik országok közösségi vizeken tevékenységet folytató halászhajóinak fedélzetére tökéletesen működőképes berendezést kell telepíteni, amely a közösségi halászhajók parancsnokaihoz hasonlóan a pozíciójukra vonatkozó adatokat rendszeres időpontokban továbbítva a hajómegfigyelési rendszeren keresztül automatikusan lehetővé teszi a hajók azonosítását és földrajzi helyzetének meghatározását.

(8) A tagállamok halászati felügyelő központokat hoznak létre és üzemeltetnek, amelyek nyomon követik a halászati tevékenységeket és a halászati erőkifejtést. Egy adott tagállam halászati felügyelő központjai nyomon követik az állam lobogója alatt közlekedő halászhajókat, tekintet nélkül arra, hogy mely vizeken folytatnak tevékenységet, illetve mely kikötőben tartózkodnak, továbbá nyomon követik a szóban forgó tagállam felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken működő, más tagállamok lobogója alatt közlekedő azon közösségi halászhajókat és harmadik országbeli halászhajókat, amelyekre a hajómegfigyelési rendszer alkalmazandó.

(9) Minden lobogó szerinti tagállam kijelöli a halászati felügyelő központokért felelős illetékes hatóságait, és megfelelő intézkedéseket tesz annak érdekében, hogy a halászati felügyelő központjai megfelelő személyi feltételekkel rendelkezzenek és az automatikus adatfeldolgozást és az elektronikus adatátvitelt lehetővé tevő számítógépes hardverrel és szoftverrel fel legyenek szerelve. Rendszerhiba esetére a tagállamok gondoskodnak a biztonsági adatmentés és -helyreállítás rendjéről. A tagállamok működtethetnek közös halászati felügyelő központokat.

(10) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 111. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

10. cikkAutomatikus azonosító rendszer

(1) A 15 méter feletti teljes hosszal rendelkező halászhajókat fel kell szerelni a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet által az 1974. évi SOLAS-egyezmény legfrissebb változatában az V. fejezet 19. szabályának 2.4.5. szakasza szerint meghatározott előírásoknak megfelelő automatikus azonosító rendszerrel, amelyet a hajók üzemben tartanak.

(2) A tagállamok az automatikus azonosító rendszer adatait az egyéb rendelkezésre álló adatokkal együtt a 102. és 103. cikk szerint használják fel keresztellenőrzéshez. E célból a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az automatikus azonosító rendszerből származó, a lobogójuk alatt közlekedő halászhajókra vonatkozó adatok nemzeti halászati ellenőrző hatóságaik rendelkezésére álljanak. A tagállamok folyamatosan biztosítják ezen adatok pontosságának nyomon követését, és haladéktalanul intézkednek, ha megállapítják, hogy az adatok pontatlanok.

11. cikkHajófelderítési rendszer

(1) A tagállamok hajófelderítési rendszert alkalmaznak, amely lehetővé teszi a számukra, hogy az adott területen jelen lévő halászhajók kiértékelése érdekében a műholdról vagy azzal egyenértékű rendszerekből a földre küldött távérzékeléses képekből nyert pozíciókat a hajómegfigyelési rendszerrel vagy az automatikus azonosító rendszerrel vett adatokkal összehasonlítsák. A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a halászati felügyelő központok rendelkezzenek a hajófelderítési rendszer alkalmazásához szükséges technikai feltételekkel.

(2) A Bizottság előírhatja, hogy valamely tagállam egy adott halászati területen és egy adott időpontban hajófelderítési rendszert alkalmazzon.

12. cikkAdatok továbbítása felügyeleti műveletek céljából

A hajómegfigyelési rendszerből, az automatikus azonosító rendszerből és a hajófelderítési rendszerből származó, e rendelet keretében összegyűjtött adatokat a tengeri közlekedés biztonsága és védelme, a határellenőrzés, a tengeri környezet védelme és az általános jogalkalmazás céljából továbbíthatók a Bizottság ügynökségeihez és a tagállamok felügyeleti műveletekkel foglalkozó egyéb hatóságaihoz.

13. cikkÚj technológiák

(1) A Szerződés 37. cikke alapján a Tanács dönthet az elektronikus nyomon követő berendezések és nyomon követhetőségi eszközök, így például a genetikai elemzés és az igazságügyi ellenőrzés kötelező alkalmazásáról. Az alkalmazandó technológia értékelése érdekében a tagállamok a Bizottsággal vagy az általa kijelölt szervvel együttműködve a nyomon követhetőségi eszközökkel, mint például a genetikai elemzéssel 2013. június 1-jéig kísérleti projekteket hajtanak végre.

(2) A Szerződés 37. cikke alapján a Tanács dönt egyéb új halászati ellenőrzési technológiák bevezetéséről, ha ezekről a technológiákról kiderül, hogy költséghatékony módon javítják a közös halászati politika szabályainak betartását.

IV. CÍMA HALÁSZAT NYOMON KÖVETÉSE

I. fejezetA halászati lehetőségek felhasználásának nyomon követése

1. szakaszÁltalános rendelkezések

14. CIKK HAJÓNAPLÓ

(1) A különös szabályok sérelme nélkül, a 10 méter feletti teljes hosszal rendelkező közösségi halászhajók parancsnoka a műveletekről hajónaplót vezet, amelyben fajonként külön feltüntet minden, 15 kg élőtömeg–egyenérték felett kifogott és fedélzeten tartott mennyiséget, a fogás napját és a fogás helye szerinti földrajzi területet, megjelölve azt az alterületet és körzetet vagy alkörzetet vagy adott esetben azt a statisztikai négyszöget, amelyben a közösségi jogszabályok szerint fogási korlátozás van érvényben, illetve a felhasznált eszközök típusát. A hajónaplóban a tengerbe visszadobott halak mennyiségét fajonként is rögzíteni kell. A hajónaplóban rögzített adatok pontosságáért a parancsnok felel.

(2) A halászati erőkifejtési rendszer hatálya alá tartozó halászatokban a közösségi halászhajók parancsnokai az adott területen eltöltött időre vonatkozóan a hajónaplókban rögzítik és nyilvántartják a következőket:

a) Vontatott halászeszközökre vonatkozóan:

i. kikötőbe történő belépés és onnan történő kilépés;

ii. az olyan tengeri területekre történő minden belépés és onnan történő kilépés, amelyek tekintetében a vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzáférésekre különös szabályok vonatkoznak;

iii. a területről történő kilépéskor vagy a területen található kikötőbe történő belépéskor a fedélzeten tartott fogás fajonkénti élőtömeg-kilogrammban.

b) Rögzített halászeszközökre vonatkozóan:

i. kikötőbe történő belépés és onnan történő kilépés;

ii. az olyan tengeri területekre történő minden belépés és onnan történő kilépés, amelyek tekintetében a vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzáférésekre különös szabályok vonatkoznak;

iii. a rögzített halászeszközök területen történő kihelyezésének vagy újbóli kihelyezésének napja és időpontja;

iv. a rögzített halászeszközökkel végzett halászati műveletek befejezésének napja és időpontja;

v. a területről történő kilépéskor vagy a területen található kikötőbe történő belépéskor a fedélzeten tartott fogás fajonkénti élőtömeg-kilogrammban.

(3) A hajónaplóban a fedélzeten tartott hal hajónaplóban rögzített kilogrammonkénti mennyiségének megengedett hibahatára 5 %.

(4) A közösségi halászhajók parancsnokai a tárolt vagy feldolgozott hal tömegének élőtömegre történő átváltásánál a 111. cikkben említett eljárással összhangban megállapított átváltási arányt alkalmazzák.

(5) A harmadik országok közösségi vizeken tevékenységet folytató halászhajóinak parancsnokai az e cikkben említett információkat a közösségi halászhajók parancsnokaival azonos módon rögzítik.

(6) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 111. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

15. cikkA hajónapló adatainak elektronikus rögzítése és továbbítása

(1) A 10 méter feletti teljes hosszal rendelkező közösségi halászhajók parancsnoka a halászati hajónapló információit elektronikus eszközökkel rögzíti, és azokat naponta legalább egyszer elektronikus úton megküldi a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságának.

(2) Az (1) bekezdés 2011. július 1-jétől alkalmazandó azokra a közösségi halászhajókra, amelyek teljes hossza több mint 15, de legfeljebb 24 méter, 2012. január 1-jétől pedig azokra a közösségi halászhajókra, amelyek teljes hossza több mint 10, de legfeljebb 15 méter. Az (1) bekezdés alól mentességet kaphatnak azok a közösségi hajók, amelyek teljes hossza legfeljebb 15 méter, ha:

a) kizárólag a lobogó szerinti tagállam felségvizein folytatnak tevékenységet, vagy

b) az indulástól a kikötőbe való visszaérkezésig 24 óránál hosszabb ideig soha nem tartózkodnak a tengeren.

16. cikkA hajónaplóval összefüggő előírások alól mentesülő hajók

(1) Mintavételezés útján valamennyi tagállam nyomon követi a 14. cikkben meghatározott előírások alól mentesülő halászhajók tevékenységét annak biztosítására, hogy a közös halászati politika szabályait e hajók is betartsák.

(2) E célból a 111. cikkben említett eljárással összhangban minden tagállam meghatározza a Bizottság által elfogadott módszertanra épülő mintavételi tervet, és azt minden évben legkésőbb január 31-ig benyújtja a Bizottságnak feltüntetve a terv meghatározásához alkalmazott módszert. A mintavételi terveket minél kevesebbszer szabad módosítani és a régiókon belül egységesnek kell lenniük.

17. cikkElőzetes értesítés

(1) A többéves tervek különös rendelkezéseinek sérelme nélkül – kivéve, ha az illetékes hatóságok a korábbi beérkezésre az engedélyt megadták – a közösségi halászhajók parancsnokai vagy képviselőik a kikötőbe érkezés becsült idejét megelőzően legalább 4 órával értesítik a következő információkról azon tagállam illetékes hatóságait, amelynek kikötőjét vagy kirakodóhelyeit használni kívánják:

a) a hajó azonosító jele;

b) a rendeletetés szerinti kijelölt kikötő neve, valamint a kikötés célja, mint például kirakodás, átrakodás, fedélzeti feldolgozás és szolgáltatások igénybevétele;

c) halászati jogosítvány vagy adott esetben halászati műveletek támogatására vagy halászati termékek átrakodására szóló jogosítvány;

d) a halászati út időpontja, és az hogy a fogást mely területen ejtették;

e) a kikötőbe érkezés becsült ideje,

f) fajonként a fedélzeten tartott mennyiségek, beleértve azt is, ha nem volt fogás;

g) a kirakandó vagy átrakandó mennyiségek fajonként.

(2) A közösségi halászhajó parancsnoka vagy az a képviselője, aki a 15. cikk szerint a hajónaplóban elektronikus eszközökkel rögzíti az információkat, az (1) bekezdésben említett előzetes értesítést elektronikus úton küldi el a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságának. A 14. cikkben említett, hajónaplóra vonatkozó információk és az e cikk (1) bekezdésében említett előzetes értesítés egyetlen üzenetben is elküldhető, ha az a szükséges információkat minden egyes tételre vonatkozóan tartalmazza.

(3) Ha egy közösségi halászhajó a lobogó szerinti tagállamon kívüli tagállam kikötőjébe szándékozik belépni és az (1) bekezdésben említett előzetes értesítést elektronikus úton elküldte, a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságai a kézhezvételt követően az (1) bekezdésben említett előzetes értesítést elektronikus úton haladéktalanul továbbítják a parti tagállam illetékes hatóságainak.

(4) A Bizottság a 111. cikkben említett eljárással összhangban korlátozott és megújítható időszakra mentesítheti a harmadik országok halászhajóinak egyes kategóriáit az (1) bekezdésben foglalt kötelezettség alól, vagy rendelkezhet más értesítési időtartamról, figyelembe véve többek között a halászati termékek típusát, valamint a halászterületek, kirakodóhelyek és a szóban forgó hajók lajstromozási kikötői közötti távolságot.

18. cikkÁtrakodás

A Közösség vizein tilos a tengeri átrakodás, az csak a tagállamok erre a célra kijelölt kikötőiben engedéllyel és az e rendeletben meghatározott feltételek mellett végezhető.

19. cikkÁtrakodási nyilatkozat

(1) Az átrakodó és az átvevő hajó parancsnoka vagy képviselője mielőbb, de legkésőbb az átrakodás után 24 órán belül átrakodási nyilatkozat tesz

a) a lobogó szerinti tagállamának és

b) ha az átrakodás egy másik tagállam kikötőjében történt, akkor az érintett kikötő szerinti tagállam illetékes hatóságainak.

(2) Az átrakodási nyilatkozatot lehetőség szerint elektronikus úton kell benyújtani. Elektronikus nyilatkozattétel esetén az átrakodási nyilatkozatot kizárólag a lobogó szerinti tagállamnak kell benyújtani, abban az esetben is, ha az átrakodásra egy másik tagállam kikötőjében kerül sor. A lobogó szerinti tagállam a kézhezvételt követően az átrakodási nyilatkozatot haladéktalanul továbbítja az érintett tagállam kikötőjébe.

(3) Az átrakodási nyilatkozatban fajonként kell feltüntetni a halászati termékek átrakodott mennyiségét, az egyes fogások napját és időpontját, az érintett hajók nevét és az átrakodási és a rendeltetési kikötőt. A nyilatkozatok pontosságáért a két érintett hajó parancsnoka felel.

(4) A Bizottság a 111. cikkben említett eljárással összhangban korlátozott és megújítható időszakra mentesítheti a harmadik országok halászhajóinak egyes kategóriáit az (1) bekezdésben megállapított kötelezettség alól, vagy rendelkezhet más értesítési időtartamról, figyelembe véve többek között a halászati termékek típusát, valamint a halászterületek, kirakodóhelyek és a szóban forgó hajók lajstromozási kikötői közötti távolságot.

(5) Az átrakodási eljárásokat és formákat a 111. cikkben említett eljárással összhangban kell megállapítani.

20. cikkKirakodási és átrakodási engedély

(1) A közösségi halászhajók a kirakodási vagy átrakodási engedélyt csak akkor kaphatják meg, ha a 17. cikkben említett információkat teljes körűen megadták.

(2) A kirakodás nem kezdhető meg, amíg azt az érintett tagállam illetékes hatóságai nem engedélyezték.

(3) A kikötői kirakodási vagy átrakodási műveletek engedélyezésének feltétele az (1) bekezdés előírása szerint benyújtott információk teljességének ellenőrzése, adott esetben pedig a vizsgálat befejezése.

(4) A kirakodási engedély megadásakor az illetékes hatóságok egyedi kirakodási számot rendelnek a kirakodási művelethez, és arról tájékoztatják a hajó parancsnokát. Ha a kirakodás félbeszakad, a kirakodás folytatásához is engedélyt kell kérni.

21. cikkKirakodási nyilatkozat

(1) A parancsnok felel a kirakodási nyilatkozat pontosságáért, amelyben a 14. cikkben előírtak szerint fajonként fel kell tüntetni legalább a kirakodott mennyiségeket, illetve a fogás helye szerinti területet és a fogás időpontját.

(2) A többéves tervekben foglalt különös rendelkezések sérelme nélkül, a 10 méter feletti teljes hosszal rendelkező közösségi halászhajók parancsnoka vagy annak képviselője a kirakodási nyilatkozat adatait a kirakodás befejezését követő 2 órán belül elektronikus úton elküldi a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságainak.

(3) Ha egy közösségi halászhajó a fogását a lobogó szerinti tagállamon kívüli tagállam kikötőjében rakodja ki, a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságai a kézhezvételt követően a kirakodási nyilatkozatot elektronikus úton haladéktalanul továbbítják a fogás kirakodási helye szerinti tagállam illetékes hatóságainak.

(4) A (2) bekezdés 2011. július 1-jétől alkalmazandó azokra a közösségi halászhajókra, amelyek teljes hossza több mint 15, de legfeljebb 24 méter, 2012. január 1-jétől pedig azokra a közösségi halászhajókra, amelyek teljes hossza több mint 10, de legfeljebb 15 méter. A (2) bekezdés alkalmazása alól mentességet kaphatnak azok a közösségi hajók, amelyek teljes hossza legfeljebb 15 méter, ha:

a) kizárólag a lobogó szerinti tagállam felségvizein folytatnak tevékenységet, vagy

b) az indulástól a kikötőbe való visszaérkezésig 24 óránál hosszabb ideig soha nem tartózkodnak a tengeren.

(5) A (2) bekezdésben rögzített előírás alól mentesített hajók esetében a parancsnok vagy képviselője kirakodáskor kirakodási nyilatkozatot tesz és azt mielőbb, de legkésőbb a kirakodást követő 24 órán belül benyújtja a kirakodás helye szerinti tagállam illetékes hatóságaihoz.

(6) A kirakodásra vonatkozó nyilatkozattételi eljárásokat és formanyomtatványokat a 111. cikkben említett eljárással összhangban kell megállapítani.

22. cikkA kirakodási nyilatkozattétellel kapcsolatos előírások alól mentesülő hajók

(1) Mintavételezés útján valamennyi tagállam nyomon követi a 21. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott kirakodási nyilatkozattételi előírások alól mentesülő halászhajók tevékenységét annak biztosítására, hogy a közös halászati politika szabályait e hajók is betartsák.

(2) E célból a 111. cikkben említett eljárással összhangban minden tagállam meghatározza a Bizottság által elfogadott módszertanra épülő mintavételi tervet és azt minden évben legkésőbb január 31-ig benyújtja a Bizottságnak feltüntetve a terv meghatározásához alkalmazott módszert. A mintavételi terveket minél kevesebbszer szabad módosítani és a régiókon belül egységesnek kell lenniük.

2. szakaszNyilvántartás és A TAGÁLLAMOK KÖZÖTTI ADATCSERE

23. CIKK A FOGÁSOK ÉS A HALÁSZATI ERőKIFEJTÉS NYILVÁNTARTÁSA

(1) A tagállamok az e fejezetben említett halászati lehetőségekkel összefüggő adatokat fogási mennyiségekben és halászati erőkifejtésben is megadva tartják nyilván, és az adatok első példányát három évig vagy a nemzeti szabályozásokkal összhangban annál tovább megőrzik.

(2) A tagállamok minden hónap 15. napjáig számítógépes adatátvitel útján értesítik a Bizottságot vagy az általa kijelölt szervet arról, hogy az (1) bekezdésben említett, az előző hónapban rögzített adatok közül melyeket frissítették.

(3) A közösségi halászhajók által kvóta hatálya alá tartozó állományból vagy állománycsoportból halászott valamennyi fogást a kirakodás helyétől függetlenül le kell vonni a lobogó szerinti tagállamnak az adott állományra vagy állománycsoportra meghatározott kvótájából.

24. cikkAdatcsere

(1) A 23. cikk sérelme nélkül a kirakodás helye szerinti tagállamok a másik tagállam kérésére elektronikus formában rendelkezésre bocsátják a felségterületükhöz vagy joghatóságuk alá tartozó kikötőkben vagy vizeken a kérelmező tagállam lobogója alatt közlekedő halászhajók halászati termékek kirakodásával, értékesítésével, átrakodásával vagy szállításával kapcsolatos adatait.

(2) Az adatoknak tartalmazzák legalább a kérdéses hajó nevét és külső azonosító jelét, állományonként vagy állománycsoportonként a hajó által kirakodott, értékesített vagy átrakodott hal mennyiségét, illetve a kirakodás, értékesítés, átrakodás vagy szállítás napját és helyét. Az érintett tagállamok között eltérő megállapodás hiányában ezt a tájékoztatást a tagállam kérését követő naptól számított négy munkanapon belül kell elküldeni.

(3) A kirakodás, értékesítés, átrakodás vagy szállítás helye szerinti tagállam ezeket az adatokat a hajó lobogója szerinti tagállamnak történő továbbításával egyidejűleg kérésre a Bizottságnak is elküldi elektronikus úton.

25. cikkA halászati lehetőségek kimerülésére vonatkozó adatok

(1) Minden tagállam haladéktalanul értesíti a Bizottságot, ha megállapítja, hogy:

a) a lobogója alatt közlekedő halászhajók által kvóta hatálya alá tartozó állományból vagy állománycsoportból halászott fogások a kvóta 80 %-át kimerítették, vagy

b) egy adott halászati területre vonatkozó és a lobogója alatt közlekedő minden halászhajóra vagy azok egy részére alkalmazandó maximális halászati erőkifejtés mértékének 80 %-át elérték.

(2) Az adott tagállam ilyen esetben a Bizottság kérésére a 23. cikkben előírtaknál részletesebben és sűrűbben tájékoztatja a Bizottságot.

3. szakaszHalász ATI TILALOM

26. CIKK A tagállamok által elrendelt halászati tilalom

(1) Minden tagállam meghatározza azt az időpontot, amelytől:

a) a lobogója alatt közlekedő halászhajók fogásaival a kvóta hatálya alá tartozó állomány vagy állománycsoport kvótájának 80 %-a kimerültnek tekintendő;

b) egy adott halászterületre vonatkozó és a lobogója alatt közlekedő minden halászhajóra vagy azok egy részére alkalmazandó maximális halászati erőkifejtés mértéke elértnek tekintendő.

(2) Az (1) bekezdésben említett időponttól az érintett tagállam megtiltja a lobogója alatt közlekedő hajók számára az említett állomány vagy állománycsoport halászatát, valamint hogy az adott időpont után kifogott halat a fedélzeten tárolják, átrakodják, illetve kirakodják, továbbá megállapít egy időpontot, ameddig az átrakodás és kirakodás, illetve a fogásra vonatkozó zárónyilatkozatok megtétele megengedett.

(3) A (2) bekezdésben említett határozatot az érintett tagállam kihirdeti, és arról a Bizottságot és a többi tagállamot haladéktalanul tájékoztatja. A határozatot közzé kell tenni az Európai Unió hivatalos Lapjában (C sorozat). A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az érintett tagállam által nyilvánosságra hozott határozat időpontjából az érintett tagállamok lobogója alatt a vizeiken vagy a területükön közlekedő hajók az érintett halakat ne tárolják a fedélzetükön, ne rakodják ki, ne tartsák ketrecekben vagy ne rakodják át.

(4) Az e cikknek megfelelően kapott értesítéseket a Bizottság elektronikusan hozzáférhetővé teszi a tagállamok számára.

27. cikk A Bizottság által elrendelt halászati tilalom

(1) Ha a Bizottság megállapítja, hogy a halászati lehetőségekre vonatkozó havi adatközlési kötelezettségének valamely tagállam a 23. cikk (2) bekezdésében előírtak szerint nem tett eleget, meghatározhatja azt az időpontot, amelytől az adott tagállam halászati lehetőségeinek 80 %-át kimerítettnek kell tekinteni, és becsléssel meghatározhatja azt az időpontot is, amelytől a halászati lehetőségeket kimerítettnek kell tekinteni.

(2) Ha a 26. cikk szerinti információk vagy a saját kezdeményezése alapján a Bizottság megállapítja, hogy a Közösség vagy valamely tagállam rendelkezésére álló halászati lehetőségek kimerültek, arról tájékoztatja az érintett tagállamot, és az érintett területre, halászeszközre, állományra, állománycsoportra vagy a konkrét halászati tevékenységekben érintett flottára vonatkozóan a halászati tevékenységeket megtiltja.

28. cikkKorrekciós intézkedések

(1) A következő bekezdéseket kell alkalmazni akkor, ha a Bizottság valamely tagállam vagy a tagállamok egy csoportja vagy a Közösség számára rendelkezésre álló halászati lehetőségek állítólagos kimerítése miatt leállította a halászatot, de kiderül, hogy a tagállam valójában nem merítette ki halászati lehetőségeit.

(2) Ha valamely tagállamnak a kvóta kimerítése előtt megtiltott halászattal elszenvedett kára még nem szűnt meg, intézkedéseket kell elfogadni azzal a céllal, hogy az okozott sérelmet a 111. cikkben említett eljárással összhangban megfelelő módon orvosolják. Ezek az intézkedések levonásokat is jelenthetnek a túlzott mértékű halászatot folytató tagállamok halászati lehetőségéből, az így levont mennyiségeket pedig megfelelő módon el kell osztani azok között a tagállamok között, amelyek halászati tevékenységét a kvótájuk kimerítése előtt állították le.

(3) A levonásnál, azt követően pedig az elosztásnál kiemelt figyelemmel kell lenni azokra a fajokra és körzetekre, amelyekre a halászati lehetőséget meghatározták, de a levonásra vagy az elosztásra a sérelem bekövetkezésének évében vagy az utána következő évben vagy években is sor kerülhet.

(4) Az e cikk alkalmazására, különösen pedig az érintett mennyiségek meghatározására vonatkozó részletes szabályokat a 111. cikkben említett eljárással összhangban kell elfogadni.

II. fejezetA flottairányítás nyomon követése

1. szakaszHalászati kapacitás

29. CIKK HALÁSZATI KAPACITÁS

(1) A tagállamok a szükséges ellenőrzések elvégzésével felelnek azért, hogy a tagállamok által kiállított, meghatározott BT- és kW-értékekre szóló halászati jogosítványoknak megfelelő teljes kapacitás semmikor ne haladja meg az adott tagállamra az alábbiakkal összhangban megállapított maximális kapacitási szintet:

a) a 2371/2002/EK tanácsi rendelet 13. cikke, és

b) a 2004. március 30-i 639/2004/EK tanácsi rendelet[34], és

c) a 2003. augusztus 12-i 1438/2003/EK bizottsági rendelet, és[35]

d) a 2004. december 9-i 2104/2004/EK bizottsági rendelet[36].

(2) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 111. cikkben említett eljárással összhangban lehet elfogadni, különösen az alábbiak tekintetében:

a) halászhajók lajstromozása;

b) halászhajók teljesítményének ellenőrzése;

c) halászhajók űrtartalmának ellenőrzése;

d) a halászeszközök típusának, számának és jellemzőinek ellenőrzése.

(3) A tagállamok a 110. cikkben említett jelentés részeként a (2) bekezdésben említett ellenőrzés elvégzéséért felelős szervek nevével és címével együtt tájékoztatják a Bizottságot az alkalmazott ellenőrzési módszerekről.

2. szakasz: Motorteljesítmény

30. CIKK A MOTORTELJESÍTMÉNY NYOMON KÖVETÉSE

(1) Csak olyan motorral felszerelt halászhajóval lehet halászni, amelynek teljesítménye nem haladja meg a motor bizonyítványában szereplő értéket.

(2) Tilos a motort házilag annak érdekében átalakítani, hogy a teljesítménye meghaladja a motor bizonyítványában szereplő legnagyobb teljesítményt.

(3) Tilos olyan új vagy cseremotort használni, amelyet az érintett tagállam hivatalosan nem hagyott jóvá.

(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a motor a hitelesített teljesítményt ne lépje túl. A tagállamok a 110. cikkben említett jelentés részeként tájékoztatják a Bizottságot, hogy a motor teljesítménytúllépésének megakadályozása érdekében milyen ellenőrzési intézkedéseket hoztak.

31. cikkA motorteljesítmény hitelesítése

(1) A tagállamok hatóságaival hivatalosan tanúsítják, hogy az új, a csere- és a műszakilag átalakított motor nem képes a motor bizonyítványában szereplőnél nagyobb teljesítményt leadni. A tanúsítvány csak akkor adható ki, ha a motor nem képes a megjelöltnél nagyobb teljesítmény leadására.

(2) A tagállamok hatóságai a motorteljesítmény hitelesítését átadhatják hajóosztályozó társaságoknak, járműmotor-gyártóknak vagy más piaci szereplőknek, akik a motorteljesítmény műszaki vizsgálatához szükséges szakértelemmel rendelkeznek. Ezek a hajóosztályozó társaságok, gyártók vagy egyéb piaci szereplők csak akkor hitelesíthetik, hogy a motor a hivatalosan megjelölt teljesítményt nem tudja túllépni, ha a motor teljesítményét lehetetlen a hitelesített teljesítmény fölé emelni.

32. cikkA motorteljesítmény keresztellenőrzése

(1) A tagállamok az adatok keresztellenőrzésével győződnek meg arról, hogy a motorteljesítmény megfelel-e mindazoknak az információknak, amelyek a hajó műszaki jellemzőiről a közigazgatás rendelkezésére állnak. Különösen az alábbi helyeken található információkat ellenőrzik:

a) hajómegfigyelési rendszer nyilvántartásai;

b) hajónapló;

c) a 73/78 MARPOL-egyezmény V. mellékletének rendelkezéseivel összhangban a motorra a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló nemzetközi egyezmény (EIAPP) szerint kiállított tanúsítvány;

d) a 94/57/EK irányelv értelmében valamely elismert hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezet által kiállított osztályozási bizonyítvány;

e) futópróba-igazolás;

f) közösségi halászhajóflotta-nyilvántartás és

g) a hajó teljesítményéről vagy bármely azzal kapcsolatos műszaki jellemzőjéről bármilyen lényeges információval szolgáló egyéb dokumentum.

(2) Ha arra utaló jelek vannak, hogy egy halászhajó motorjának teljesítménye meghaladja a halászati engedélyében szereplő értéket, a tagállamok elvégzik a motor teljesítményének fizikai ellenőrzését.

III. fejezetA többéves tervek figyelemmel kísérése

33. cikk Kikötői átrakodás

A többéves terv hatálya alá tartozó halászterületeken halászati tevékenységeket folytató közösségi halászhajók a fedélzetükön lévő fogást csak akkor tehetik át másik hajóra vagy járműre, ha a fogást előtte kirakodták azzal a céllal, hogy azt nyilvános árverési központban vagy egyéb, a tagállamok által arra felhatalmazott szervvel leméressék.

34. cikkKijelölt kikötők

(1) A többéves terv elfogadásakor a Tanács dönthet a többéves terv hatálya alá tartozó fajok élőtömegére alkalmazandó mennyiségi küszöbről is, amely felett a hajóknak a fogást egy kijelölt kikötőben ki kell rakodniuk.

(2) Ha az (1) bekezdésben említett mennyiségi küszöbnél nagyobb mennyiség kirakodására van szükség, a közösségi halászhajó parancsnoka gondoskodik arról, hogy a kirakodás csak a Közösség valamelyik kijelölt kikötőjében történjen. Ha a többéves terv alkalmazására regionális halászati gazdálkodási szervezetek keretében kerül sor, a kirakodás az adott szervezet szerződő félének kikötőjében is történhet.

(3) Minden tagállam kijelöli azokat a kikötőket, amelyekben a (2) bekezdésben említett kirakodásokra sor kerül.

(4) A kijelöléshez a kikötőnek a következő feltételeket kell teljesítenie:

a) korlátozott kirakodási idő;

b) korlátozott kirakodási hely;

c) kirakodási időben és minden kirakodási helyen teljes körű vizsgálat;

d) a többéves terv hatálya alá tartozó fajok átlagos kirakodási mennyiségének az adott kikötőben kirakodott teljes mennyiség tömegének legalább 5 %-át kell kitennie. Az átlag számításánál a legutolsó három évet kell referencia-időszaknak venni.

35. cikkA regenerálandó fajok elkülönítése

(1) Tilos a közösségi halászhajók fedélzetén a többéves tervek hatálya alá tartozó fajokból bármilyen mennyiséget ládákban más halászati termékkel együtt tárolni.

(2) A többéves terv hatálya alatt álló fajokat tartalmazó ládákat szakszerűen, a többéves terv hatálya alá tartozó faj FAO-kódját feltüntető címkével kell megjelölni és azokat a rakodótérben a többi ládától elkülönítve kell tartani.

36. cikkNemzeti ellenőrzési cselekvési programok

(1) A tagállamok a többéves tervekre alkalmazandó nemzeti ellenőrzési cselekvési programokat határoznak meg.

(2) A tagállamok az I. melléklettel összhangban konkrét vizsgálati referenciaértékeket határoznak meg. A referenciaértékeket az elért eredmények elemzésének elvégzése után rendszeresen felül kell vizsgálni. A vizsgálati referenciaértékeket az I. mellékletben meghatározott célértékek eléréséig fokozatosan alakítani kell.

IV. fejezet A technikai intézkedések nyomon követése

1. SZAKASZ HALÁSZESZKÖZÖK HASZNÁLATA

37. CIKK HALÁSZESZKÖZÖK

(1) A halászat során felhasznált halászeszközöknek meg kell felelniük a közös halászati politika szabályaiban a halászatra meghatározott műszaki jellemzőknek.

(2) Ha a halászat számára a fedélzeten kettőnél több eszköz tartása megengedett, a nem használt eszközt a következő feltételekkel összhangban úgy kell elrendezni, hogy azt ne lehessen könnyen használatba venni:

a) a hálókat, nehezékeket és hasonló halászeszközöket külön kell választani a vonó- és vontatóhuzaloktól és kötelektől;

b) a fedélzeten vagy afölött található hálókat biztonságosan rögzíteni kell, és

c) a horogsorokat az alsó fedélzeten kell elhelyezni.

38. cikkA fogás összetétele

(1) Amennyiben valamely közösségi halászhajón lévő fogást ugyanazon út során eltérő szembőségű hálókkal fogták ki, akkor a fajösszetételt minden egyes, eltérő körülmények között történt fogás tekintetében külön kell kiszámítani. E célból minden, a korábban alkalmazott szembőséggel kapcsolatos változtatást, valamint a változtatás időpontjában a hajón lévő fogásösszetételt fel kell jegyezni a hajónaplóba és a kirakodási nyilatkozatba.

(3) Különleges esetekben a 111. cikkben említett eljárással összhangban részletes szabályokat kell elfogadni a hajó fedélzetén tartandó, a fajokra és a feldolgozott termékekre vonatkozó elhelyezési tervről, amely megjelöli, hogy ezeket hol helyezték el a rakodótérben.

2. SZAKASZ A VÉDETT TENGERI TERÜLETEK FIGYELEMMEL KÍSÉRÉSE

39. CIKK HAJÓMEGFIGYELÉSI RENDSZER

(1) Védett tengeri területek meghatározásánál a földrajzi sokszöget meghatározó pontokat és a megfelelő loxodromákat, illetve a hajó pozícióit az alkalmazandó előírásokkal összhangban kell mérni.

(2) Azokban a halászati övezetekben, amelyekben védett tengeri területet határoztak meg, a közösségi halászhajók halászati tevékenységeit a parti állam halászati felügyelő központja követi nyomon, amely rendelkezik a védett tengeri területen a járművek belépését, áthaladását és kilépését észlelő és rögzítő rendszerrel.

(3) A parti állam halászati felügyelő központja rendelkezik olyan riasztóberendezéssel, amely képes automatikusan észlelni a védett tengeri területre belépő hajókat. A hajó fedélzetén is kell lennie riasztóberendezésnek, hogy a hajó parancsnokát riassza, ha éppen a védett tengeri területre készül belépni.

(4) A tagállamok riadójelet adnak, ha a hajó a védendő területeket övező biztonsági ellenőrző zónába belép.

(5) A 2003. december 18-i 2244/2003/EK bizottsági rendelet 8. cikkének (2) bekezdésétől eltérve az adatokat legalább 15 percenként kell továbbítani, amikor a hajó a biztonsági ellenőrző zónába belép, és az adatküldésnek valós időben kell történnie, amikor a hajó a védett tengeri területre belép.

40. cikkÁthaladás védett tengeri területen

(1) Védett tengeri területen az áthaladás minden halászhajó számára a következő feltételekkel engedélyezett:

a) áthaladás közben minden halászeszközt rögzítettek és kellően elhelyeztek; és

b) áthaladás közben a sebesség legalább 6 csomó.

(2) A védett tengeri területen áthaladni szándékozó közösségi halászhajók parancsnokai áthaladási jelentés formájában a következő adatokat közlik a lobogó szerinti tagállam hatóságaival és a parti tagállammal:

a) a hajó neve, külső azonosító jele, rádióhívójele és a hajó parancsnokának neve;

b) a közleményben megnevezett hajó földrajzi helyzetének koordinátái;

c) minden védett tengeri területre történő belépés napja és időpontja, és

d) minden védett tengeri területről történő kilépés napja és időpontja.

3. szakaszA visszadobások csökkentésének nyomon követése

41. CIKK A VISSZADOBÁSOK NYILVÁNTARTÁSA

(1) 15 kg élőtömeg-egyenérték felett a halászhajó parancsnoka minden visszadobott mennyiséget rögzít, és ezt az információt – adott esetben elektronikus úton – haladéktalanul közli az illetékes hatóságaival.

(2) A tagállamok a visszadobásokat fokozatosan csökkentő program keretében létrehoznak egy külön rendszert a lobogójuk alatt közlekedő, halászati jogosítvánnyal rendelkező halászhajók nyomon követésére.

42. cikkHajónaplók ellenőrzése

A hajómegfigyelési rendszerrel felszerelt hajók esetében a tagállamok a hajómegfigyelési rendszer adatainak és – ha vannak – a megfigyelőktől származó adatok felhasználásával rendszeresen ellenőrzik, hogy a halászati felügyelő központ által kapott információk megfelelnek-e a hajónaplóban rögzített tevékenységeknek. A keresztellenőrzéseket számítógéppel olvasható formában rögzíteni kell, amelyet három évig meg kell őrizni.

4. szakasz AZONNALI HATÁLYÚ HALÁSZATI TILALOM

43. CIKK ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

(1) A járulékos fogási határértékszint elérésekor az érintett területre e szakasz rendelkezéseivel összhangban ideiglenes halászati tilalmat kell bevezetni. Az azonnali hatályú tilalmat 10 napnál nem hosszabb határozott időre kell megállapítani.

(2) A járulékos fogási határértékszintet az összfogásban szereplő egyes fajok élőtömegének százalékában, ha pedig az azonnali hatályú tilalom bevezetésének célja valamely faj ivadékainak védelme, akkor az adott faj ivadékainak számát az ugyanabba a fajba tartozó kifogott egyedek teljes számának százalékában kell kiszámítani.

44. cikkA tagállamok által elrendelt azonnali hatályú tilalom

(1) Ha a parti tagállam halászat i járőrhajója, illetve egy közös alkalmazási terv keretében közös műveletben részt vevő halászati járőrhajó észleli, hogy elérték a járulékos fogási határértékszintet, a szóban forgó hajó haladéktalanul tájékoztatja a parti tagállam illetékes hatóságait.

(2) Ha a járulékos fogások mennyisége bármely fogásban meghaladja a járulékos fogási határértékszintet, a halászat folytatása előtt a halászhajó az előző fogás helyéhez képest legalább öt tengeri mérfölddel áthelyezi halászterületét, és erről haladéktalanul tájékoztatja a parti tagállam illetékes hatóságait. Ha a járulékos fogási határértékszint túllépésének eredményeként a halászterületet legalább három halászhajónak el kellett hagynia, az e hajóktól kapott információkat a parti tagállam felhasználja az azonnali hatályú tilalom elrendelésénél.

(3) Az (1) vagy a (2) bekezdéssel összhangban kapott információ alapján a parti tagállam az érintett területre vonatkozóan határoz az azonnali hatályú halászati tilalom bevezetéséről. Haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot, valamint minden olyan tagállamot és harmadik országot, amelyek hajói az érintett területen jogosultak tevékenység folytatására, hogy azonnali hatályú tilalmat rendelt el. Ilyen területen a halászati tevékenység folytatása az azonnali hatályú tilalmat elrendelő határozatban meghatározottak szerint tilos.

45. cikkA Bizottság által elrendelt azonnali hatályú tilalom

(1) Ha a kapott információ alapján kiderül, hogy a járulékos fogási határértékszintet elérték, a Bizottság az adott terület tekintetében határozhat azonnali hatályú halászati tilalom bevezetéséről, amennyiben a parti tagállam azt nem rendelte el.

(2) A Bizottság haladéktalanul tájékoztatja azokat a tagállamokat és harmadik országokat, amelyek hajói a területen tevékenységet folytatnak, és a hivatalos honlapján haladéktalanul elérhetővé teszi az ideiglenes tilalom hatálya alá tartozó terület koordinátáit feltüntető térképet, amelyben megjelöli a tilalom időtartamát és a tilalom hatálya alá tartozó területen folytatott halászatra irányadó feltételeket.

46. cikk A halászat újbóli engedélyezése az ideiglenes tilalom hatálya alá tartozó területen

(1) A kijelölt terület tekintetében a halászati tilalom bevezetése után legalább 60 óra elteltével a parti tagállam vizsgálószerveinek ellenőrzésével a járulékos fogás szintjének ellenőrzése érdekében néhány hajó, tudományos megfigyelővel a fedélzetén, próbafogásokat végez.

(2) Ha az (1) bekezdésben említett műveletek a járulékos fogási határértékszint 60 %-át nem haladják meg, az elrendelő parti tagállam feloldja az azonnali hatályú tilalmat. A parti tagállam tájékoztatja a Bizottságot, minden olyan tagállamot és harmadik országot, amelyek hajói az adott körzetben jogosultak tevékenységet folytatni, hogy az azonnali hatályú tilalmat feloldotta.

(3) Ha az azonnali hatályú tilalmat a 45. cikkel összhangban a Bizottság rendelte el, az (1) bekezdésben említett próbafogások eredményeiről a parti tagállam haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot. A Bizottság adott esetben a halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottság adatainak vizsgálata után feloldja az azonnali hatályú tilal