A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Éves jelentés az Európai Unió humanitárius segélyezési és polgári védelmi politikájáról és annak 2011. évi végrehajtásáról /* COM/2012/0489 final */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Éves jelentés az Európai Unió humanitárius segélyezési és polgári védelmi politikájáról és annak 2011. évi végrehajtásáról 1. Bevezetés Katasztrófa esetén sürgős segítségre van szükség. Válsághelyzetben a lakosság legkiszolgáltatottabb rétegeinek segítése világszerte a nemzetközi közösség morális kötelessége, és élet és halál felett dönthet. Erre tekintettel az Európai Unió és annak 27 tagállama a világ vezető humanitárius donorja, és az ember által előidézett katasztrófák és természeti csapások áldozatainak biztosított gyorssegélyek globális finanszírozásának hozzávetőlegesen a felét ők nyújtják. Az EU ösztönzi továbbá a nemzetközi humanitárius jog tiszteletben tartását és követését. Ez az éves jelentés az Európai Bizottság 2011. évi humanitárius segélyezési és polgári védelmi politikájáról szól. Ezen intézkedések célja az élet megmentése és megőrzése, ott ahol az embereknek segítségre van szükségük, valamint az emberi szenvedés megelőzése és enyhítése, megőrizve a természeti vagy ember okozta katasztrófák által sújtott lakosság sértetlenségét és méltóságát. A Humanitárius Segélyek és Polgári Védelem Főigazgatóságát (ECHO) 1992-ben hozták létre a világon élő rászorulók iránti európai szolidaritás kifejezéseként. 2004-ben vált a Bizottság Humanitárius Segélyek Főigazgatóságává, a polgári védelem 2010-ben történő integrálása előtt, az Európai Unión belüli és kívüli megfelelőbb együttműködés és katasztrófa-elhárítás biztosítása érdekében. A Bizottság az ECHO létrehozása óta ezen keresztül körülbelül 14 milliárd EUR-t juttatott az uniós költségvetésből a konfliktusok és katasztrófák áldozatainak több mint 140 országban világszerte. Az elmúlt öt évben átlagosan évente 1 milliárd EUR összegű támogatás nyújtottak, a világ leginkább rászoruló lakosságának közel 150 millió tagját segítve ezzel, akiket természeti csapások és ember által előidézett katasztrófák sújtottak. A humanitárius segítségnyújtás az egyik a két legfontosabb eszköz közül, amely az Európai Unió (EU) rendelkezésére áll, hogy segítséget nyújtson azok számára az EU-n kívül, akik a szerencsétlenségek közvetlen következményeivel szembesülnek. Az EU humanitárius segítségnyújtása az emberiesség, a pártatlanság, a semlegesség és a függetlenség elveire épül. A Bizottság által hozott valamennyi határozatnak összhangban kell lenni ezzel a négy elvvel, amely a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus középpontjában áll. Az uniós humanitárius segélyt minden politikai napirendtől függetlenül osztják el, és azzal kivétel nélkül a leginkább rászorulókat kívánják segíteni, állampolgárságuktól, vallásuktól, nemüktől, etnikai származásuktól vagy politikai irányultságuktól függetlenül. Az elveken nyugvó humanitárius segítségnyújtás iránti elkötelezettséget a Lisszaboni Szerződés is megerősíti (az Európai Unió működéséről szóló szerződés 214. cikke). A másik fő eszköz a polgári védelem. 32 ország, beleértve valamennyi uniós tagállamot, részt vesz a polgári védelmi mechanizmusban, amely eszközöket biztosít, többek között kutató-mentőcsapatokat és felszereléseket, a katasztrófa által sújtott ország kérésére. Ezt a mechanizmust az ECHO részét képező megfigyelési és tájékoztatási központ (MIC) működteti. Kristalina Georgieva 2010. évi, nemzetközi együttműködésért, humanitárius segítségnyújtásért és válságkezelésért felelős első európai biztosi kinevezése kapcsolta össze ezeket az eszközöket, megerősítve az EU katasztrófareagálási műveleteink koherenciáját. Az Európai Unió humanitárius segélyezési és polgári védelmi politikája tanúsítja elkötelezettségünket aziránt, hogy támogatást nyújtsunk az uniós és az azon kívüli országok legkiszolgáltatottabb, segítségre szoruló lakosai számára. Ez a segítségnyújtás hozzájárul az Európai Unióról szóló szerződés 21. cikkében rögzített, az EU külső fellépéseire vonatkozó egyik stratégiai célkitűzés megvalósításához. Az európai polgárok körében ez ugyanakkor széles körű támogatást élvez: egy közelmúltbeli Eurobarométer felmérés szerint az uniós humanitárius segítségnyújtás és polgári védelem közvélemény általi támogatottsága tovább nőtt az elmúlt években a gazdasági válság ellenére. · 10 polgárból 9 (88 %) úgy véli, hogy az Európai Unió számára fontos a humanitárius segítségnyújtás finanszírozásának folytatása, ez 9 százalékpontos növekedést jelent a legutóbbi, 2010. évi felméréshez képest. Majdnem hasonló arányban, a megkérdezettek 84 %-a támogatja a humanitárius segítségnyújtás folytatását. · Határozottan támogatják (71 %) a Bizottságnak az uniós humanitárius segítségnyújtásban betöltött szerepét, ez az arány 13 %-kal nőtt 2010 óta. A válaszadók túlnyomó többsége (88 %) szintén támogatja azt a kezdeményezést, hogy a fiatalokat vonják be az EU humanitárius műveleteibe az EU önkéntes segítségnyújtási hadtest részeként. · A polgári védelem kapcsán 82 % véli úgy, hogy a katasztrófák kezelése kapcsán az összehangolt uniós fellépés hatékonyabb, mint az egyes országok intézkedései. · A polgári védelemmel kapcsolatos felmérés az EU-ban bekövetkező katasztrófák lehetőségével kapcsolatos aggodalmakra világít rá. A megkérdezettek 75 %-a válaszolt úgy, hogy aggasztják őket az ember okozta katasztrófák, mint például az olajkatasztrófák és a nukleáris balesetek. Az áradások és földrengések állnak a következő helyen 67 %-kal, 64 % válaszolta azt, hogy leginkább a terrortámadások miatt, 59 % pedig a fegyveres konfliktusok miatt aggódik. · Az európaiak 68 %-a tud arról, hogy az EU humanitárius segítségnyújtást finanszíroz. 10 válaszadóból 4 (38 %) tud arról, hogy az EU koordinálja a polgári védelmet. · A válaszadók körülbelül egyharmada véli úgy, hogy jól tájékozott az EU humanitárius segítségnyújtási tevékenységei kapcsán, ez 12 %-os emelkedést jelent az előző felméréshez képest. A polgári védelemről szóló felmérésben a válaszadók 19 %-a véli úgy, hogy megfelelően tájékozott az EU tevékenységeivel kapcsolatban. Mindkét felmérésben a válaszadók a televíziót és az internetet jelölték meg előnyben részesített információforrásként, ezeket a sajtó és a rádió követte. 2. A segítségnyújtás keretéül szolgáló nemzetközi háttér 2011-ben globális szinten nőtt a humanitárius válságok és katasztrófák száma, illetve fokozódott a sebezhetőség. A növekvő mértékű szükségletek meghaladják a rendelkezésre álló forrásokat. A humanitárius segítségnyújtás és a polgári védelem végrehajtása ezáltal egyre összetettebb és bonyolultabb feladattá válik. A természeti csapások gyakoriságának és intenzitásának növekedésével párhuzamosan egyre több hirtelen előállt humanitárius válsághelyzetet, és különösen olyan súlyos katasztrófákat kell megoldani, mint amelyek Afrika szarvát és Japánt sújtották. 2011 során a katasztrófák terjedésének kutatásával foglalkozó központ (CRED)[1] és az Egyesült Nemzetek katasztrófák csökkentésére irányuló nemzetközi stratégiával foglalkozó titkársága (UNISDR)[2] által közzétett statisztikák szerint 302, különböző erősségű természeti katasztrófa történt, amely során közel 30 000 ember vesztette életét és 206 millió embert érintett világszerte. Közel 106 millió embert sújtottak árvizek és 60 millió személyt a szárazság, míg 1,6 milliót sújtottak földrengések. Ázsia volt a leginkább érintett régió, a katasztrófák több mint 45 %-a itt következett be, és az áldozatok 89 %-a ebből a régióból került ki. A katasztrófák pusztító erejűek és különböző következményekkel járnak: emberek életüket vesztik, házak, termések és megélhetési lehetőségek vesznek kárba. Mindössze néhány katasztrófát említettünk név szerint, ezek hatása a nemzetközi humanitárius közösséget korlátai túlfeszítésére kényszerítette. 2011-ben az Egyesült Nemzetek Szervezete arra kényszerült, hogy a történelem eddigi legnagyobb egységes finanszírozási kérelmét (5,7 milliárd EUR) nyújtsa be humanitárius szükségletekre. Egyre nagyobb szakadék figyelhető meg egyrészről a növekvő globális humanitárius szükségletek, másrészről az egyre szűkösebb források között, amelyek a szükségletek kielégítésére állnak rendelkezésre, különösen a számos nyugati donor országot sújtó gazdasági és pénzügyi válság következtében. Emellett a világ számos része tartósan kiszolgáltatott, és ez a segítségre szoruló emberek millióinak életére gyakorol közvetlen hatást. Ez azt is jelenti továbbá, hogy a donoroknak fokozniuk kell erőfeszítéseiket, hogy hatékonyabban és eredményesebben tudjanak reagálni a katasztrófákra, azáltal, hogy hatékonyabban használják fel a korlátozott forrásokat. Az ECHO számára ez azt jelenti, hogy a partnereikkel való munka során meg kell határozni a hatékonyságból származó előnyöket és többet kell befektetni a kiszolgáltatott közösségek felkészültségébe és ellenálló képességbe. Ezzel párhuzamosan a humanitárius segítségnyújtás és a polgári védelem közötti szinergiákat teljes mértékben ki kell aknázni. Mindemellett az EU a teljes nemzetközi humanitárius rendszer részeként kulcsfontosságú szerepet tölt be a többi ország és régió arra való ösztönzésében, hogy növeljék részvételüket a humanitárius felkészültségük és válaszlépések vonatkozásában, azáltal, hogy hatékonyabban mobilizálják a feltörekvő országoknak a humanitárius tevékenységekre és katasztrófa-elhárításra vonatkozó növekvő forrásait. Az ember okozta katasztrófák hátterében továbbra is többnyire a polgárháborús konfliktusok állnak, ahol a civil lakosság fokozottan van kitéve az erőszaknak és a szenvedésnek. Az ilyen típusú összetűzések során a hadviselő felek igen gyakran sértik meg a nemzetközi humanitárius jogot és annak főbb elveit, csökkentve ezáltal a humanitárius teret, azaz azon területeket, ahol a nemzetközi humanitárius segítségnyújtást semleges és pártatlan módon lehet biztosítani, akadályoztatás nélkül. Ebben az összefüggésben a rászorulókhoz való eljutás, valamint a polgári lakosság és a humanitárius segélyprogramok munkatársainak biztonsága és védelme egyre nehezebben biztosítható. Az általános helyzet és a munkakörülmények minden szempontból rosszabbodtak, különösen Szomáliában, a Kongói Demokratikus Köztársaságban, Afganisztánban és Észak-Koreában. E kihívásokra válaszul a nemzetközi humanitárius közösség egyre jobban tisztában van annak szükségességével, hogy további erőfeszítéseket kell tennie és hangsúlyt kell fektetnie a kiszolgáltatott közösségek felkészültségére és ellenálló képességére, hogy jobban meg tudjanak birkózni a katasztrófákkal, csökkentve ezáltal azoknak az érintett lakosságra és megélhetésükre gyakorolt romboló hatását. Az emberek életére és megélhetésére gyakorolt hosszú távú hatás olyan jelentősebb válságokat követően, mint a 2010-ben Haitin bekövetkezett földrengés és a Pakisztánban történt áradások, rávilágítanak, hogy mennyire döntő fontosságú a helyreállítási és fejlesztési szükségletek hosszabb távú megfelelő kielégítése a humanitárius válságkezelés nagyon korai szakaszában. Kizárólag a humanitárius tevékenység és fejlesztés szereplőinek közös munkája révén van esély a fenntartható fejlődés jövőjére gyakorolt, az ismétlődően előforduló katasztrófák által okozott romboló hatás csökkentésére. Ebben a tekintetben 2011-ben folytatódott a segélyezés, a helyreállítás és a fejlesztés összekapcsolásával (LRRD) kapcsolatos munka, például azáltal, hogy a bizottsági szolgálatok egyes régiókban közösen programoztak költségvetést az élelmezésbiztonságra, a stabilitási eszközzel (rövid távú intézkedések) való szoros együttműködés keretében a gyors helyreállítás érdekében. A megtett erőfeszítések többek között egy közös módszertan kidolgozását, és annak tesztelését, a humanitárius tevékenység és fejlesztés szereplői közös munkájának fokozását, valamint a helyszíni gyakorlati megvalósításra vonatkozó számos innovatív megközelítést foglalja magába. 3. Az EU humanitárius segítségnyújtási és polgári védelmi tevékenységei 2011-ben Az Európai Unió a Bizottságon (DG ECHO) keresztül biztosított jelentős szükséglet-alapú uniós humanitárius segítségnyújtást, továbbá 2011-ben előmozdította a polgári védelemre irányuló európai szintű természetbeni segítségnyújtást összesen 1 154 millió EUR értékben, ennek az összetétele: · humanitárius segítségnyújtás biztosítása körülbelül 117 millió ember[3] számára 91 unión kívüli országban, amely kedvezményezettenként átlagosan 10 EUR-t jelent; · gyorsreagálás 18 segítségnyújtási kérelemre a polgári védelmi mechanizmuson keresztül, az EU-n kívül és belül egyaránt. A 853 millió EUR összegű eredeti humanitárius segítségnyújtási költségvetést számos alkalommal kiegészítették az év során kialakult új válságok és természeti katasztrófák – belső konfliktus Líbiában, választást követő válság Elefántcsontparton, szárazság által bekövetkező éhínség, amelyet az Afrika szarván kialakult konfliktus nehezített, a Szudánban lévő, Dél-Szudán függetlenségével kapcsolatos konfliktus és a pakisztáni áradás – kezelése érdekében. E további igények kielégítése érdekében, további forrásokat mobilizáltak az EU sürgősségisegély-tartalékából pénzeszközök átutalása révén, a 10. Európai Fejlesztési Alapból az afrikai, karibi és csendes-óceáni országok humanitárius segélyezésére elkülönített összegből, EFTA-hozzájárulásokból[4] és az EU költségvetésének külső támogatási fejezetén (4. fejezet) belüli egyéb költségvetési sorokból való átutalások révén. Becslések szerint a 2011 folyamán biztosított teljes uniós finanszírozás 42 %-a irányult hosszan elhúzódó válságokra, 38 %-a természeti katasztrófákra való reagálásra, 20 %-a pedig ad hoc jellegű, azonnali beavatkozást igénylő helyzetek megoldására. A természeti katasztrófák továbbra is emberi szenvedést és súlyos károkat okoztak világszerte 2011-ben. Az ilyen típusú katasztrófa kezelése érdekében a Bizottság kettős stratégiát dolgozott ki: · gyors reagálás, amely egyrészt humanitárius segítségnyújtás biztosításából, valamint az uniós tagállamok, illetve a polgári védelmi mechanizmusban önkéntesen részt vevő más országok (uniós vagy harmadik országok) számára nyújtott polgári védelmi segítségnyújtás előmozdításából és összehangolásából áll, · katasztrófákra való felkészülés, amely során a természeti csapásoknak leginkább kitett földrajzi területek és népcsoportok meghatározását követően egyedi katasztrófavédelmi programokat dolgoznak ki. 2011-ben a Bizottság a következő katasztrófák következményeinek kezeléséhez biztosított humanitárius segítségnyújtást: · A hármas katasztrófa – földrengés, a szökőár, illetve a nukleáris szerencsétlenség – Japánban; · Szárazság Nyugat-Afrikában (Burkina Faso, Mauritánia, Mali, Niger, Csád), Afrika szarván (Dzsibuti, Etiópia, Kenya, Szomália), valamint Közép- és Dél-Amerikában (Paraguay, Bolívia, Honduras, Salvador és Guatemala). · Áradások Pakisztánban, Bangladesben, Indiában, Srí Lankán és Peruban; · Ciklonok/hurrikánok/trópusi viharok Délkelet-Ázsiában (Kambodzsa, Laoszi Népi Demokratikus Köztársaság, Fülöp-szigetek, Thaiföld, Vietnam), Közép-Amerikában (Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua) és a karibi térségben (Saint Lucia). · Járványok Kamerunban. 3.1. Humanitárius segítségnyújtási intézkedések 2011-ben súlyos humanitárius válság alakult ki Afrika szarván. A magas élelmiszerárak, egy sikertelen esős évszakok, az egyre nagyobb számban lakhelyváltoztatásra kényszerülő lakosság (főként a Szomáliában zajló erőszakos konfliktus következtében), valamint annak humanitárius segélyekhez való korlátozott hozzáférése az élelmezésbiztonsági helyzet és a veszélyeztetett lakosság tápláltsági állapotának további gyors romlását eredményezte. A helyzetet tovább súlyosbította a szegénység és az ennek kezelésére irányuló csökkent képesség. 2011 második felében több mint 13 millió embert érintett a válság. A Bizottság válaszlépésként 181 millió EUR-t meghaladó összeget mobilizált a lakosság veszélyeztetett csoportjai számára a régióban. A katasztrófa-elhárításon túl a Bizottság lendületet akar adni a katasztrófa-megelőzésnek és az arra való felkészültségnek az EU-n belül és kívül egyaránt, különösen azokban a régiókban, amelyeket gyakran sújtanak természeti katasztrófák. A katasztrófakockázatok csökkentése és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás állt egyértelműen a finanszírozás középpontjában 2011-ben. Az ECHO új DIPECHO-programokat indított útjára Dél-Ázsiában, Dél-Amerikában, a csendes-óceáni és a karibi térségben. A kockázat-csökkentést érvényesítette az átfogó támogatási műveletekben. Az „ember által előidézett katasztrófák” vonatkozásában a Líbiában zajló politikai tüntetések polgárháborúvá alakultak át, amely megfékezéséhez végül a NATO által vezetett katonai légi műveletre volt szükség a polgári lakosság védelme érdekében. A líbiai konfliktus következtében súlyos menekültválság alakult ki a tunéziai és az egyiptomi határnál, amely során uniós támogatásra volt szükség a humanitárius segítségnyújtáshoz és a lakosság azon részének hazatelepítéséhez, amely Líbiában dolgozott és a konfliktus elől menekült el. A választást követő válság Elefántcsontparton tovább folytatódott, amely szintén kihatott a szomszédos országokra. Irakban romlott a biztonsági helyzet a 2010. március 7-i parlamenti választásokat követően, a lázadók továbbra is a rendőröket és katonákat, valamint a polgári lakosságot vették célba a robbantások során, ezáltal az iraki biztonsági erőkbe vetett bizalmat akarták gyengíteni, miközben az amerikai csapatok Irak elhagyására készültek 2011 végéig bezárólag. A felsorolt válságok kezelése mellett a Bizottság továbbá számos régóta elhúzódó és összetett válsághelyzetbe is beavatkozott. Ez többek között a következőkre terjed ki: Szudán és Dél-Szudán: Szudán hivatalosan két országgá alakulása kezdetben békésen zajlott, amikor Dél-Szudán 2011. július 9-én a világ 196. országává vált. Az új határ mentén zajló fegyveres konfliktusok azonban tovább rontják és nehezítik a számos fennálló nézeteltérés megoldását célzó, folyamatban lévő tárgyalásokat (például az olajbevételek elosztása, határkijelölés). Eközben több új válsághelyzet alakult ki, amely a humanitárius szükségletek jelentős növekedését eredményezte Szudánban és Dél-Szudánban egyaránt. A megszállt palesztin területek, ahol a lakosság továbbra is izraeli megszállás alatt van, rendkívül nehéz helyzetben és erőteljes társadalmi nyomás alatt él. Az elhúzódó társadalmi-gazdasági válság, amelyet a mozgás szigorú korlátozása és a fizikai eszközök folyamatos pusztítása jellemez, a szegénység és a munkanélküliség mértékének jelentős növekedését eredményezte. Ciszjordániában az izraeli telepek terjeszkedése, a telepesek palesztinok elleni erőszakos fellépése, valamint a biztonsági kerítés továbbra is kihatással van a mindennapi életre. A palesztinoknak az Izrael és Kelet-Jeruzsálem területére való belépését jelenleg is szigorúan ellenőrzik, és a mezőgazdasági termelőknek továbbra is nehézséget okoz, hogy eljussanak a biztonsági kerítés és a telepek közelében lévő földjeikhez. Több ezer háztulajdonost fenyeget továbbra is a folyamatban lévő bontási határozatok, valamint a növekvő számú kilakoltatások veszélye. A Kongói Demokratikus Köztársaságban, ahol a 71 milliós lakosság körében 1,9 millió ember kényszerült elhagyni lakóhelyét, a humanitárius helyzet jelenleg is bizonytalan számos régióban. A betakarított termés jelentős része megsemmisült a nehéz hozzáférés és konfliktusok miatt. Továbbra is jelentős az országon belül lakhelyüket elhagyni kényszerült emberek száma a konfliktusok által sújtott Észak- és Dél- Kivuban, az ország keleti részén. Fokozatos stabilizálódás figyelhető meg Észak-Kivu egyes részein, más területeken azonban jelentősen rosszabbodott a helyzet, rendkívül bizonytalanná téve az általános helyzetet. Equateur-tartományban a 2009 végi, etnikumok közötti konfliktus miatt, amelyet a hadsereg beavatkozása követett, jelentős számú menekült kényszerült elhagyni otthonát, akik elárasztották a Kongói Köztársaságot és a Közép-afrikai Köztársaságot. Az Úr Ellenállási Hadserege (LRA) által rendszeresen elkövetett támadások a lakosság tömeges lakhelyelhagyást eredményeztek Orientale-tartományban és menekültáradat érkezett a Közép-afrikai Köztársaságba. Annak ellenére, hogy az összetett vészhelyzetek egyre súlyosabb áldozatokat követeltek az elmúlt években, valamint nem tartják tiszteletben a nemzetközi humanitárius elveket és a humanitárius segélyprogramok munkatársainak biztonsága kérdéses, előfordulnak olyan esetek is, ahol javult a humanitárius helyzet. Vannak arra utaló jelek például, hogy a körülmények javulnak abban az esetben, ha a humanitárius intézkedéseket szorosan követik a megfelelően célzott fejlesztési intézkedések[5]. 3.2. Polgári védelmi feladatok A polgári védelem vonatkozásában az EU polgári védelmi mechanizmusát 18 alkalommal aktiválták az év során[6] (4 alkalommal az EU területén, 14 alkalommal pedig az EU-n kívül), hogy olyan eseményekre reagáljon, mint például a ciprusi tengerészeti támaszponton bekövetkezett robbanás, erdőtüzek Görögországban és Albániában, áradások Pakisztánban, földrengés Törökországban, földrengés és szökőár Japánban. Emellett uniós polgárokat és harmadik országok állampolgárait evakuálták a válság idején Líbiában. 12 értékelő és koordináló misszió keretében szakembereket küldtek a helyszínre az EU határain belül és kívül. 2011 végén a Bizottság az uniós polgári védelmi mechanizmusról szóló határozatra irányuló javaslatot[7] fogadott el. A Tanács és a Parlament jelenleg még tárgyal a javaslatról. További részletek az alábbi 4. részben találhatóak. A jogalkotási javaslat célja a mechanizmus eszközeinek megerősítése. Jelenleg az EU polgári védelmi eszközeinek bevetése nagymértékben a 32 részt vevő állam ad hoc önkéntes felajánlásain alapszik. A Bizottság olyan rendszert kíván kialakítani, amely előre tervezett és lehetővé teszi azonnali intézkedés meghozatalát. 3.3. Pénzügyi és humán erőforrások Az ECHO brüsszeli székhelyén több mint 300 ember dolgozik, és emellett több mint 400-an 38 különböző országban található képviseleten dolgoznak. Egy katasztrófát követően a szakértők azonnal a helyszínre érkeznek az igényfelmérés elkészítése, valamint az EU által finanszírozott humanitárius projektek végrehajtásának nyomon követése érdekében. A szükségletalapú megközelítés az EU humanitárius segítségnyújtásának egyik fő jellemzője, és mutatja a segítségnyújtás megoszlását több mint 200 partnerszervezet között, amelyekhez nem kormányzati szervezetek, ENSZ ügynökségek, egyéb nemzetközi szervezetek, pl. a Vöröskereszt Nemzetközi Bizottsága, valamint a Vöröskereszt és a Vörösfélhold Társaságok Nemzetközi Szövetsége és az EU tagállamok néhány szakosított ügynöksége tartozik. Fontos, hogy a DG ECHO számos partnerrel rendelkezzen, hiszen nekik köszönhetően van lehetőség a világ különböző részein egyre nagyobb számban és egyre összetettebb helyzetekben jelentkező szükségletek kielégítésére. Az ECHO által kezelt támogatásokat és hozzájárulásokat a legkedvezőbb kézhez kapott ajánlatok kiválasztása alapján nyújtják. 2011-ben az ECHO-partnerek számára juttatott finanszírozás a következőképpen oszlott meg: nem kormányzati szervezetek 50 %, ENSZ-ügynökségek 36 %, nemzetközi szervezetek pedig 14 %. A humanitárius szervezetek egyre korlátozottabb mértékben jutnak el a rászoruló személyekhez. Ez annak tudható be, hogy a kormányok és fegyveres csoportok – amelyek a nemzetközi humanitárius jog alapján járó legalapvetőbb védelmet sem biztosítják – beszűkítik a humanitárius szervezetek mozgásterét, valamint biztonsági kényszerek jelentkeznek. A kormányzatok növekvő mértékben korlátozzák a humanitárius segélyek eljuttatását (pl. Srí Lankán). Számos konfliktusövezetben (pl.: Kongói Demokratikus Köztársaság, Szomália, Szudán) a humanitárius segélyprogramok munkatársai kivételesen kegyetlen hadviselés szemtanúi, amelynek során a polgári lakosságot veszik célba, és a nemi erőszakot gyakran harci fegyverként alkalmazzák. Úgy tűnik, növekszik azoknak az incidenseknek a száma, amikor humanitárius segélyprogramok munkatársait éri támadás, beleértve elrablásukat, elüldözésüket, illetve meggyilkolásukat. A donoroknak azzal kell szembesülniük, hogy nem csupán a humanitárius személyzet biztonsága, hanem a finanszírozás és infrastruktúra jövője is veszélyben forog. Némely kormányzat egészen odáig elmegy, hogy kisajátítja, vagy éppen „kölcsönveszi” az adományozók által biztosított pénzeszközöket és vagyontárgyakat és/vagy kifosztásukat követően kitiltja a humanitárius segélyszervezeteket az országból. 4. Humanitárius és polgári védelmi segítségnyújtási politika Szakpolitikai szinten a Bizottság 2011-ben a következő stratégiai kezdeményezésekre összpontosított: · Az EU polgári védelemre vonatkozó jogalkotási javaslatok bemutatása, amelynek célja a meglévő eszközök jelentős megerősítése. Jelenleg az EU polgári védelmi csapatainak és eszközeinek bevetése nagymértékben a részt vevő államok ad hoc önkéntes felajánlásain alapszik. Az EU polgári védelmi mechanizmusa ugyan jelenleg is fontos szerepet tölt be a kölcsönös segítségnyújtási folyamat támogatásában, koordinálásában és végrehajtásában, a Bizottság előre tervezett és azonnali rendszerre való átállást javasol. Ebben az összefüggésben megkezdődtek az előkészületek egy hatékonyabb Veszélyhelyzet-reagálási Központ létrehozása érdekében 2013-ban, amely a megfigyelési és tájékoztatási központ utódja lesz. Egy teljes mértékben kiforrott, ténylegesen heti hét napon át 24 órában működő központ lesz, amely lehetővé teszi az EU számára, hogy proaktívabb szerepet töltsön be a tervezés, előkészítés, operatív koordináció és logisztikai támogatás terén. · Létrehozza az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtestet a Lisszaboni Szerződésnek megfelelően (az EUMSZ 214. cikkének (5) bekezdése). 2011-ben az ECHO nyilvános konzultációt, hatásvizsgálatot kezdeményezett, továbbá kísérleti projekteket indított útjára. E tevékenységek eredményei beépülnek majd a Hadtestet létrehozó jogi keretről szóló javaslatba, amelyet várhatóan 2012-ben fogadnak el. Az ECHO továbbá különös hangsúlyt helyezett a kiválasztott horizontális politikai prioritásokra a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusban[8] és a hozzá kapcsolódó cselekvési tervben szereplő kötelezettségvállalásokkal összhangban. Ezek a politikai prioritások többek között az EU humanitárius élelmiszersegély-politikájának további bővítését tartalmazzák. Az Élelmiszersegély-egyezmény korszerűsítéséről szóló tárgyalásokra ebben az összefüggésben került sor. Az élelmezésbiztonsági és táplálkozási szükségletek kielégítése érdekében tett közös erőfeszítések hatékonyságának és eredményességének fokozása érdekében a Bizottság az „élelmiszerbiztonsági és táplálkozási programalapú együttműködés” elnevezésű szándéknyilatkozatot írt alá három ENSZ-ügynökséggel: az Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezettel, az Élelmezési Világprogrammal és a Nemzetközi Mezőgazdaság-fejlesztési Alappal. A Bizottság a katasztrófákra való felkészülés területén végzett tevékenységeket is támogatta a természeti katasztrófák által gyakran sújtott területeken, hogy egy esetleges katasztrófa esetén a helyi közösségek gyorsan és hatékonyan tudjanak reagálni, számos életet mentve meg ezzel. Ezt a támogatást a 2010-ben indított DIPECHO-programok, valamint a Dél-Ázsiában, a csendes-óceáni térségben, Dél-Amerikában és a karibi térségben induló új programok keretében nyújtotta. A katasztrófákra való felkészüléshez való hozzájárulás messze túlmutat a DIPECHO cselekvési tervein, mivel több jelentős segítségnyújtás finanszírozásáról szóló határozat célkitűzései között szerepel katasztrófákra való felkészülés vagy a katasztrófák következményeinek csökkentése. A legfontosabb tevékenységek között az infrastrukturális támogatások, az érdekképviselet és a figyelemfelkeltés, a kisléptékű kárelhárítás, a térképezés és az adatok számítógépes tárolása, a korai riasztási rendszerek, az oktatás, az intézmények megerősítése és az éghajlatváltozással kapcsolatos tevékenységek szerepelnek. Polgári védelmi megbízatása keretében a DG ECHO elősegítette és ösztönözte a polgári védelmi mechanizmusban részt vevő 32 állam[9] közötti együttműködést. Ennek részeként célja az Európa területén bekövetkező természeti, technológiai vagy ember által előidézett katasztrófák megelőzésére szolgáló és azokkal szemben védelmet nyújtó rendszerek hatékonyságának javítása. A Bizottság emellett a katasztrófa-megelőzéssel foglalkozó 18 hónapos bevált gyakorlat program részeként elkezdett információkat gyűjteni konkrét katasztrófatípusokra (földrengések, szökőárak, áradások, viharok, szárazság és hőhullámok) és horizontális intézkedésekre (mint például tervezés és infrastruktúratervezés) helyezve a hangsúlyt. Katasztrófák esetén a polgári védelmi mechanizmus végrehajtása hatékonyabb védelmet biztosít a lakosság, a környezet és a tulajdon, valamint a kontinens kulturális öröksége számára. A felkészüléshez biztosított uniós támogatás a korai riasztási rendszerekre, a polgári védelmi modulokra és a polgári védelmi mechanizmus képzési programjaira összpontosított (2011 folyamán 890 szakértő kapott képzést, továbbá öt teljes körű gyakorlat kialakítását segítették). A Bizottság továbbá pénzügyi támogatást nyújtott számos felkészülésre irányuló együttműködési projekt számára (polgárok evakuálását végző csapat létrehozása, nukleáris baleset esetén való evakuálás, barlangi mentéssel kapcsolatos figyelemfelhívás, valamint olajjal szennyezett partmenti területek tisztítása). A tagállamok által rendelkezésre bocsátott forrásokból finanszírozott segítségnyújtás biztosítása a katasztrófával sújtott uniós országok és harmadik országok területén az érintett ország kormányának kérésére történik. [1] www.cred.be [2] www.unisdr.org [3] Ebből 105 millió EUR-t humanitárius segítségnyújtási és élelmiszer-segélyezés formájában, 12 millió EUR-t pedig katasztrófavédelmi tevékenységeken keresztül. [4] Európai Szabadkereskedelmi Társulás. [5] Ez konkrét példákkal együtt a kísérő dokumentumban került kifejtésre. Lásd Csád, Burundi, Tanzánia példáját, vagy az átmenetről és ellenálló képességről szóló 3.9 fejezetet. [6] 18 aktivizálás, 3 korai riasztés és 6 megfigyelési kérelem. [7] COM(2011) 934 végleges; elfogadva: 2011.12.20. [8] 2007. december 18-án fogadta el a Tanács, az Európai Parlament és a Bizottság – HL 2008/C/25/01, 2008.1.30. [9] A 27 EU-tagállam, valamint Norvégia, Izland, Liechtenstein, Horvátország és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság.