EURÓPAI BIZOTTSÁG Strasbourg, 2016.11.22. COM(2016) 723 final 2016/0359(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a megelőző szerkezetátalakítás kereteiről, a második esélyről, a szerkezetátalakítási, fizetésképtelenségi és mentesítési eljárások hatékonyságának növelését célzó intézkedésekről és a 2012/30/EU irányelv módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) {SWD(2016) 357 final}

{SWD(2016) 358 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai A fizetésképtelenségi szabályozás intézkedések széles körét fedi le a korai beavatkozástól kezdve, mielőtt a vállalat komoly nehézségbe kerülne, az időben történő szerkezetátalakításon át, amely biztosítja az életképes üzleti részek megőrzését, az eszközök felszámolásán keresztül, amikor a céget nem lehet másképp megmenteni, egészen a becsületes vállalkozók adósságtól való mentesítése által a második esély megadásáig. A fenti intézkedések mindegyikét lefedő, jól működő fizetésképtelenségi keretelvek lényegi részét képezik a megfelelő üzleti környezetnek, mivel az a kereskedelmet és a befektetést támogatja, segíti a munkahelyek létrehozását és megőrzését, és segíti a gazdaságot, hogy az könnyebben elnyelhesse a magas szintű nemteljesítő hiteleket és munkanélküliséget okozó gazdasági megrázkódtatásokat. Mindezek kiemelt fontosságú kérdések az Európai Bizottság számára. A fizetésképtelenségi ügyek erős uniós dimenzióval rendelkeznek. Az egyre inkább összekapcsolódó belső piac erősödő digitális dimenziójával azt jelenti, hogy igen kevés társaság számít tisztán nemzetinek, amikor olyan szempontok veszünk figyelembe, mint ügyfélbázis, ellátási lánc, tevékenység kör, befektetők és tőkealap (hogy csak néhányat említsünk). Még fontosabb az, hogy a fizetésképtelenségi problémák szintén elrettentik a határokon átnyúló terjeszkedést és a befektetéseket. Sok befektető a másik országbeli fizetésképtelenségre vonatkozó szabályozás körüli bizonytalanságot vagy a hosszadalmas és bonyolult eljárások kockázatát említi, mint a saját országukon kívüli befektetés vagy üzleti kapcsolat létesítésének fő akadályát. Ebből következően a jól működő egységes piachoz és a valódi tőkepiaci unióhoz a fizetésképtelenségi jogszabályok magasabb szintű harmonizációja szükséges. Ez az oka annak, hogy régóta jelentős figyelem övezi ezt a problémát uniós szinten. A fizetésképtelenségi és szerkezetátalakítási eljárások fokozott összehangolása nagyobb jogbiztonságot nyújtana a több tagállamban működő befektetők számára, valamint ösztönzőleg hatna a pénzügyi nehézségekkel küzdő, életképes vállalkozások időben történő átszervezésére. Az elégtelen és szerteágazó fizetésképtelenségi szabályozás megnehezíti a befektetők számára a hitelkockázat felmérését, különösen amikor határokon átnyúló befektetésekre készülnek. A határokon átnyúló kockázatok egyenlőbb megosztása, erősebb és likvidebb tőkepiacok és az uniós vállalkozások finanszírozásának sokféle forrása elmélyíti majd a pénzügyi integrációt, csökkenti a hitelhez jutási költségeket és növeli az EU versenyképességét. Szerkezetátalakítás és fizetésképtelenség Manapság Európában az üzleti vállalkozások fele nem él túl 5 évet. A vállalati fizetésképtelenségek száma a 2009-es gazdasági válság csúcsa óta növekszik, és bár a trend megfordulni látszik, továbbra is magas maradt. Egyes tagállamokban az a tendencia figyelhető meg, hogy a pénzügyi nehézségekkel küzdő életképes vállalatokat inkább a felszámolás felé terelik, mint a korai szerkezetátalakítás felé. Az Európai Unióban 200 000-re becsülik azoknak a cégeknek a számát, amelyek évente csődbe jutnak (vagy napi 600), ami évente 1,7 millió állás közvetlen megszűnését eredményezi. Ezek között négyből egy esetben határokon átnyúló fizetésképtelenségről van szó, azaz több mint egy EU tagállam hitelezői és adósai érintettek benne. A cégek és a kapcsolódó munkahelyek jelentős hányadát meg lehetne menteni, ha minden olyan tagállamban, ahol létesítményekkel, eszközökkel és hitelezőkel rendelkeznek, léteznének megelőző eljárások. Továbbá amennyiben rendelkezésre állnának időszerű megelőző szerkezetátalakítási eljárások, az biztosítaná, hogy azelőtt kerüljön sor intézkedésekre, mielőtt a társaságok elkezdik nem fizetni adósságaikat. Ennek köszönhetően csökkenne annak kockázata, hogy a ciklikus gazdasági visszaesések során a hitelek nemteljesítő hitelekké válnak, és ezáltal csökkenne a pénzügyi szektorra gyakorolt kapcsolódó negatív hatás. A szerteágazó fizetésképtelenségi keretelvek határokon átnyúló dimenziója és költségei azonban sokkal szélesebbek. Először is, bár a hitelezőknek lehetnek olyan beszállítói az ellátási láncukban, akik tisztán belföldi üzleti vállalkozások, azonban egy pénzügyi nehézségekkel küzdő beszállító, akit nem lehet megmenteni, kedvezőtlen hatásokat eredményezhet, ami a határokon átnyúló cég fizetésképtelenségét idézheti elő. Előfordulhat, hogy a határokon átnyúló fizetésképtelenségek hatása rendkívüli erős, mivel nagyobb valószínűséggel érintenek nagyobb vállalatokat. Másodszor előfordulhat, hogy egyes cégek határokon átnyúló hitelezői (különösen kis- és középvállalkozások esetén) inkább feladják a határokon átnyúló követeléseket egyszerűen amiatt, mert túl költséges az érvényesítésük, például ha helyi jogi tanácsadásra is szükség van. Végül az egységes piac jövőbeni fejlesztései várhatóan oda vezetnek, hogy több vállalatnak lesz határokon átnyúló ügylete, ebből kifolyólag több fizetésképtelenség fordul majd elő, melyek hatásai túlnyúlnak a határokon. Az innovatív cégeknek különösen szükségük van szélesebb piacra, hogy növekedni tudjanak, és elkerüljék a fizetésképtelenséget az első 5 évben. A tagállamok szerkezetátalakítási és fizetésképtelenségi keretelveinek minősége közvetlenül kihat a hitelezők visszafizetési arányára. A világbanki mutatók azt mutatják, hogy az EU visszafizetési rátája Horvátország és Románia 30 %-a és Belgium és Finnország 90 %-a között mozog. A visszafizetési arány azokban az országokban a nagyobb, ahol a szerkezetátalakítás jobban elterjedt fizetésképtelenségi eljárás. Az ilyen gazdaságokban átlagosan a hitelezők követeléseik 83 %-ának visszafizetését várhatják, szemben az 57 %-os átlaggal a felszámolási eljárásban. Míg ezek az eredmények az olyan gazdasági tényezőket is tükrözi, mint például a gazdaság általános egészséges működés, mégis kiemelik az erős intézményi és kulturális alapokon áll átfogó fizetésképtelenségi eljárás fontosságát a társadalom számára jobb eredmények elérése szempontjából. A hatékonyságukat és ennek következtében a megmentett üzleti vállalkozások számát és hosszú távú életképességüket befolyásoló megelőző szerkezetátalakítási eljárások elemei jelentősen eltérnek tagállamonként. Egy hatékony keretnek például meg kellene követelnie, hogy egy nehézségekkel küzdő üzleti vállalkozás a lehető legkorábban megelőző eljárásokhoz férhessen hozzá. Több tagállamban azonban az adósok nem tudják tényleges fizetésképtelenné válásuk előtt adósságaikat átszervezni hitelezőikkel, vagy ha megteszik, igen szigorú vagy drága hozzáférési feltételekkel kell megküzdeniük. A szerkezetátalakítási tárgyalások elősegítését célzó egyéni végrehajtás felfüggesztésének feltételei ugyancsak nagyon különböznek: egyes országokban nem lehetséges a felfüggesztés, míg a többi országban igen eltérőek a felfüggesztés időtartama és rá vonatkozó mentességek. Amikor a hitelezők elfogadják a terveket, a tagállamok szabályozása általában nagyon eltér egymástól abból a szempontból, hogy hogyan alakítják ki az osztályokat, hogy van-e lehetőség a szerkezetátalakításra csak bizonyos hitelezőkkel, az ügyben nem érintett hitelezők jogait érintetlenül hagyása mellett, hogy milyen többség szükséges, és hogy a szerkezetátalakítási terv tervnek milyenek az igazságügyi és közigazgatási hatóságok által megkövetelt jóváhagyási feltételei. Az új és az ideiglenes finanszírozás védelme (ami alapvetően fontos a szerkezetátalakítási tervek sikerének biztosításában) szintén tagállamonként változó, kezdve a megtámadási keresetektől való minimális védelemtől kezdve a meglévő adóssággal szembeni egyfajta elsőbbségig a későbbi fizetésképtelenségi eljárásokban. Végül az igazságügyi és közigazgatási hatóságok, illetve az általuk kinevezett szakemberek bevonása a minimális bevonástól a teljesig terjed. Ezek az eltérések jóformán lehetetlenné teszik, hogy a két tagállamnál többen leányvállalattal rendelkező határokon átnyúló vállalatok számára szerkezetátalakítási tervet lehessen létrehozni. Második esély Számos tagállamban több mint 3 évig tart, hogy a csődbement, ám becsületes vállalkozók mentesüljenek az adósságaik alól és újrakezdhessenek. Az elégtelen másodikesély-keretek azt eredményezik, hogy a vállalkozók adósságcsapdában rekednek vagy a feketegazdasághoz fordulnak, vagy székhelyt kell változtatniuk, hogy más joghatóságok alá kerülve barátságosabb rendszerhez férhessenek hozzá. A székhelyváltás drága a hitelezőknek, akiknek számításba kell venniük annak a további kockázatát, hogy a vállalkozó egy másik joghatóság alatt hamarabb mentesülhet. A székhelyváltásnak a gazdasági és humánköltségei is magasak a vállalkozók számára, mivel a fizetésképtelenségi eljárásról szóló (EU) 2015/848 rendelet alapján mielőtt engedélyt kapnának a mentesítés kezdeményezésére egy joghatóság területén, lehet, hogy a székhelyüknek már egy bizonyos ideje az adott tagállamban kell léteznie. Ezen túlmenően bizonyított tény, hogy a rövidebb mentesítési időszak kedvezően hat mind a fogyasztókra, mind a befektetőkre, mivel gyorsabban lépnek be újra a fogyasztói és befektetési ciklusokba. Ez viszont fellendíti a vállalkozói szellemet. Előfordulhat, hogy bizonyos tagállamokban az adósság alóli mentesség önmagában nem elég ahhoz, hogy a vállalkozó új üzleti tevékenységbe kezdjen, például amikor a csődöt hosszabb időre szóló eltiltás elrendelése kíséri, amelynek elrendelésekor nem vették figyelembe, hogy a vállalkozó jóhiszeműen cselekedett vagy sem. Ahhoz, hogy a vállalkozóknak hatékony második esélyt adhassanak, a túlzott eladósodáshoz kapcsolódó eltiltásoknak időben behatároltnak kellene lennie, hogy legkésőbb a mentesítési időszak végével lejárjanak. Az adós túlzott eladósodásával kapcsolatosan használt személyes adatoknak megfelelőnek, relevánsnak és a feldolgozási céljukhoz szükségesen korlátozottnak kellene lenniük, és olyan formában kellene őket tárolni, amely csak annyi ideig teszi lehetővé az érintettek azonosítását, ameddig a személyes adatok feldolgozásának célja ezt megkívánja. A 95/46/EK irányelv helyébe lépő általános adatvédelmi rendelet, amely 2018. május 25-től alkalmazandó, további pontosítja a személyes adatok feldolgozásának jogszabályi keretét és követelményeit. A természetes személyek túlzott eladósodása jelentős gazdasági és társadalmi probléma. Az európai polgárok 11,4 %-a folyamatos fizetési elmaradással küzd, gyakran a közmű számlák terén. Ez többnyire a kedvezőtlen makrogazdasági feltételeknek tudható be a pénzügyi és gazdasági válsággal összefüggésben (pl. munkanélküliség), amelyet személyes körülmények nehezítenek (pl. válás, betegség). Nem a vállalkozók az egyedüli érintettek. Bár a fogyasztókra a nemzeti fizetésképtelenségi jogszabályok szerint nagyjából ugyanaz az elbánás vonatkozik, ez nem minden tagállamban igaz. Ez a tagállamok társadalombiztosítási rendszerének megnövekedett költségeit eredményezi, valamint olyan gazdasági következményei vannak, mint a csökkentett fogyasztás, munkaerő-piaci részvétel és elmaradt növekedési lehetőségek.

A szerkezetátalakítás, fizetésképtelenség és második esély általános hatékonysága A szerkezetátalakítási, fizetésképtelenségi és mentesítési eljárások aránytalan hosszúsága néhány tagállamban fontos tényező az alacsony visszafizetési ráta előidézésében, valamint abban, hogy a befektetők elrettennek a befektetéstől az olyan joghatósági területen, ahol az eljárások sokáig eltarthatnak. A tagállamok felében a fizetésképtelenségi ügyek 2–4 év alatt rendeződnek. Három tagállamtól eltekintve az eljárások hossza nem csökkent az elmúlt 4 évben, sőt, két tagállamban még nőtt is ugyanezen időszak alatt. Az eljárások időtartamában fontos szerepet játszó egyedi szempontok a bírók szakosodottságának szintje, és ebből következően képességük a döntéshozatalra, a szakemberek szakismerete a szerkezetátalakítás, a fizetésképtelenség és a második esély területén, valamint az eljárásban használt digitális kommunikációs eszközök elterjedtsége. A szakosodott fizetésképtelenségi szakértők és bírák, valamint a digitális eszközök elérhetősége nagyban segíthetik csökkenteni az eljárások hosszát és költségét, illetve javíthatják a segítségnyújtás és felügyelet minőségét. A ciklikus körülmények javulása ellenére a nem teljesítő hitelek szintje, amely a legtöbb tagállamban gyorsan emelkedett a gazdasági válság után, továbbra is magas. A nem teljesítő hitelek magas szintje közvetlenül kihat a bankok növekedést támogató kapacitására. Bizonyos tagállamokban a célzott reformok pozitív hatással jártak. Azonban a nemteljesítő hitelek makacs fennmaradása az Európai Unióban azt mutatja, hogy további intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy a gyenge eszközminőség, a késedelmes hitelfejlemények és az alacsony növekedés közötti negatív visszahatási spirál ne váljék meghatározóvá. A szerkezetátalakítási, fizetésképtelenségi és másodikesély-keretelvek hatékonyságát növelő intézkedések hozzájárulhatnak a nem teljesítő hitelek hatékony kezeléséhez, és csökkenthetik a nem teljesítő hitelek felhalmozódását a banki mérlegeken. A hitelezők által várható maradványérték javulásához is hozzájárulhatnak azáltal, hogy lehetővé teszik a koraibb és egyszerűbb szerkezetátalakítást vagy felszámolást a pénzügyi problémákkal küzdő adósok számára. Végül segíthetnek elkerülni a nemteljesítő hitelek jövőbeni felhalmozódását is, mivel hatékonyabban lehetne végrehajtani azokat a hiteleket, amelyeken a teljesítmény szünetel. A végrehajtási rendszerek jogi finomhangolása nem fogja teljes egészében megoldani a meglévő nem teljesítő hitelek kérdését azokban az esetekben, ahol a végrehajtási eljárás már megkezdődött. Az igazságszolgáltatási rendszer megerősítése segíthet az eljárások hátralévő lépéseinek felgyorsításában. A fizetésképtelenségre vonatkozó jogszabályok reformja ilyen módon egyéb, uniós szintű, a bankszektort, illetve a tőkepiacokat érintő folyamatban lévő reformokat egészíthet ki. A javaslat célja A javaslat fő célja, hogy lebontsa a tőke szabad mozgásának legfontosabb akadályait, amelyek a tagállamok eltérő szerkezetátalakítási és fizetésképtelenségi kereteinek következményei. A cél, hogy minden tagállamban vezessenek be érvényesüljenek hatékony megelőző szerkezetátalakítási és másodikesély-keretekről szóló elveket és olyan intézkedéseket, amelyek növelik az összes fizetésképtelenségi eljárás hatékonyságát azok időtartamának és a járulékos költségeinek csökkentésével, valamint minőségük javításával. Az ilyen keretelvek célja pontosabban az, hogy segítsék a befektetések és a munkavállalási lehetőségek növekedését az egységes piacon, csökkentsék az életképes vállalatok felesleges felszámolását, elkerüljék a munkahelyek felesleges megszűnését, megelőzzék a nemteljesítő hitelek felhalmozódását, megkönnyítsék a határokon átnyúló szerkezetátalakításokat, valamint csökkentsék a becsületes vállalkozók költségeit és növeljék lehetőségüket az újrakezdésre. Az alapelvek mellett célzottabb szabályokra van szükség a szerkezetátalakítási keretelvek hatékonyabbá tételéhez. A fizetésképtelenség közeledtével a cégvezetők gondoskodási kötelezettségére vonatkozó szabályok szintén fontos szerepet játszanak abban, hogy kialakítsák azt a vállalati kultúrát, ahol felszámolás helyett megmentik a céget, mivel a szabályok a korai szerkezetátalakítást ösztönzik és megelőzik a kötelezettségszegést és az elkerülhető veszteségeket a hitelezők számára. A korai figyelmeztetési eszközökre vonatkozó szabályok is ugyanilyen fontosak. A javaslat nem egyezteti össze a fizetésképtelenség olyan alapvető szempontjait, mint a fizetésképtelenségi eljárások megindításának feltételire vonatkozó szabályok, a fizetésképtelenség közös meghatározása, a követelések közötti rangsorolás és a szélesebb értelemben vett megtámadási keresetek. Bár az ilyen szabályok hasznosak lehetnének a teljes, határokon átnyúló jogbiztonság eléréséhez, számos érdekelt fél arról számolt be a nyilvános konzultáció keretében, hogy a tagállamoknak a fizetésképtelenségi eljárásra vonatkozó jogszabályai jelenleg túlságosan sokfélék ahhoz, hogy a különbségek áthidalhatóak legyenek, tekintve, hogy a fizetésképtelenségre vonatkozó jogszabályok a nemzeti jogrendszer számos területével összekapcsolódnak, mint például az adózási, a munkaügyi és a társadalombiztosítási jogszabályok. Az előíró jellegű összehangolás messzire ható változásokat követelhet meg a kereskedelmi jogban, a polgárjogban és a társasági jogban, mivel előfordulhat, hogy a rugalmas rendelkezések nem hozzák meg a kívánt változásokat. Ezen túlmenően a Bizottság 2012. decemberi közleményében említett, a követelések benyújtására és ellenőrzésére vonatkozó szabályok igen kevéssé relevánsak, tekintve a fizetésképtelenségi rendeletnek köszönhető javulást. Ehelyett e javaslat célja, hogy a legfontosabb problémákat megoldja, ami a harmonizációval sikeresen megtörténhet. A fizetésképtelenségi eljárásokat ki kell igazítani, hogy lehetővé váljék a pénzügyi nehézségekkel küzdő adósok számára a korai szerkezetátalakítás. A fenti igény teljesítéséhez hozzájáruló szabályok többek között a fizetésképtelenség kezdeményezése kötelezettségének megszüntetése, amikor az adós még mindig a formális szerkezetátalakítási eljárás alatt áll, mivel máskülönben egy ilyen kezdeményezés megakadályozhatja a szerkezetátalakítást céljainak elérésében; valamint a jóhiszeműen kötött ügyletek védelmét célzó megtámadási keresetek rendszere a fizetésképtelenségi eljárásban, tekintettel az adós megelőző szerkezetátalakítására. A javaslat vonatkozik olyan fizetésképtelenséggel kapcsolatos intézkedésekre is, amelyek közvetlen hatással vannak az eljárások időtartamára, mint például a bírák szakosodottsága és a szakemberek szakértelme, és az olyanokra, amelyek szorosan kapcsolódnak megelőző szerkezetátalakítási keretelvekhez, mint például az új finanszírozás védelme a megtámadási keresetektől. A vállalkozói tevékenység ösztönzése érdekében a vállalkozókat és a vállalkozások vezetőit nem lenne szabad megbélyegezni akkor, amikor becsületes vállalkozói törekvéseik kudarcot vallanak. Nem lenne szabad elriasztani az egyéneket a vállalkozói tevékenységtől vagy megtagadni tőlük a második esély lehetőségét. A becslések szerint, ha a becsületes vállalkozók valódi második esélyt kapnak üzleti tevékenységük újrakezdéséhez, az Európa-szerte 3 millió munkahely létrejöttéhez vezetne. A javaslat kidolgozása közben a Bizottság arra törekedett, hogy megfelelő egyensúlyt teremtsen az adósok és a hitelezők érdekei között azáltal, hogy biztosítékokat nyújt azokon a területeken, ahol a javasolt intézkedések feltehetően kedvezőtlenül befolyásolnák a felek jogait. A javaslat mindenek előtt a megmentés kultúráját szeretné elterjeszteni az Európai Unióban. Az üzleti szerkezetátalakításra vonatkozó szabályok és a részvényesek jogai elsősorban a „megelőzéshez”, a megtámadási szabályok, a fizetésképtelenségi szakértők és az igazságügyi és közigazgatási hatóságok az „érték-visszaszerzéshez”, a második esélyre vonatkozó szabályok pedig az „adósságmentesítéshez” fognak hozzájárulni. A gazdasági nyereség mellett a társadalmat is kedvezően fogja mindez befolyásolni. A javaslat alapelvek formájában közös célkitűzéseket fogalmaz meg, vagy ahol szükséges, célzott részletes szabályokat. Mivel a javaslat az egész Unióra kiterjedő keretek szükséges koherenciájának elérését célozza, lehetővé teszi a rugalmasságot a tagállamok számára a célkitűzések elérése terén: az alapelveket és a célzott szabályokat olyan módon alkalmazhatják, ahogyan az megfelel nemzeti körülményeiknek. Ez különösen fontos, hiszen egyes tagállamokban már léteznek jól működő keretek elemei. Nem az a cél, hogy beleavatkozzunk abba, ami már jól működik, hanem hogy egy közös uniós szintű keretet hozzunk mind nemzeti, mind határokon átnyúló szinten a hatékony szerkezetátalakítás, a második esély, és az eljárások hatékonyságának biztosítása érdekében. A munkahelyek és a növekedés ösztönzése Európában erősebb mentési kultúrát igényel, amely segíti az életképes cégeket az átszervezésben és a további működésben, miközben azokat a vállalkozásokat, amelyeknek nincs esélyük a továbbélésre, a gyors felszámolás felé tereli, és a nehézségekkel küzdő becsületes vállalkozóknak második esélyt ad. Ez a javaslat fontos lépés a kultúra megváltoztatása felé. Intézményi háttér 2011-ben az Európai Parlament állásfoglalást fogadott el a fizetésképtelenségi eljárásról, amely tényleges fizetésképtelenségi jogszabály bizonyos szempontjainak harmonizációjára vonatkozó ajánlásokat tartalmazott, beleértve a szerkezetátalakítást és a társasági jogot. Ugyanebben az évben a Tanács felkérte a tagállamokat, hogy 2013-tól csökkentsék a mentességi időszakot és az adósságrendezést a becsületes vállalkozók számára a csődöt követő 3 évre. Ilyen körülmények között, felismerve a nemzeti fizetésképtelenségi eljárások keretei közötti jelentős különbséget, az Európai Bizottság 2012 decemberében egy közleményt adott ki, amely rámutatott, hogy bizonyos területeken, ahol a hazai fizetésképtelenségi jogszabályok közötti eltérés megakadályozhatja egy hatékony egységes piac működését, fokozatos megközelítésre van szükség. Ebben a megközelítésben az első lépés az 1346/2000/EK rendelet módosítása volt. Ez a fizetésképtelenségi eljárásról szóló 2015/848/EU rendelet elfogadása által történt meg. Ennek a rendeletnek a célja a joghatóságok és jogszabályok konfliktusának feloldása volt a határokon átnyúló fizetésképtelenségi eljárások tekintetében, illetve a rendelet biztosítja a fizetésképtelenséggel kapcsolatos ítéletek elismerését Unió-szerte. Nem hangolja össze a tagállamok lényeges fizetésképtelenségi jogszabályait. Következő lépésként a Bizottság 2014-ben elfogadta a szerkezetátalakításra és a második esélyre vonatkozó ajánlást. Az ajánlás a szerkezetátalakítást és a második esélyt fókuszált, mivel úgy látták, hogy az uniós szintű fellépések ezen a két területen hozhatják a legtöbb hozzáadott értéket. Az ajánlás felkérte a tagállamokat, hogy vezessenek be i) hatékony fizetésképtelenség előtti eljárásokat, amelyek segítik az életképes adósokat a szerkezetátalakításban és ezáltal a fizetésképtelenné válás elkerülésében, valamint ii) szabályozzák a vállalkozók második esélyét, hogy lehetőségük legyen mentesülni legkésőbb a fizetésképtelenség utáni 3 éven belül. Az elfogadást követően a végrehajtást két értékelés követte, 2015-ben és 2016-ban. Ezek a felülvizsgálatok feltárták, hogy míg az ajánlás hasznos fókuszpontot adott fizetésképtelenségi területen reformokat végrehajtó tagállamok számára, azok számára a tagállamok számára, amelyek könnyítenék a pénzügyi nehézségekkel küzdő üzleti vállalkozások megmentését, és második esélyt adnának a vállalkozók számára, nem vezetett a kívánt hatáshoz a következetes változások tekintetében. Ez annak tudható be, hogy jelentős számú tagállam csak részben hajtotta végre az ajánlást, beleértve azokat is, amelyek reformokat indítottak.

Továbbra is léteznek még olyan tagállamok, ahol az üzleti vállalkozást nem lehet annak fizetésképtelenné válása előtt átszervezni. Egyes más tagállamok ugyan bevezettek új megelőző szerkezetátalakítási eljárásokat, a bennük szereplő szabályok azonban több szempontból eltérnek az ajánlástól. A második esélyről tekintetében az ajánlás elfogadása óta több tagállam első alkalommal vezetett be adósságmentesítési rendszert természetes személyek számára. Ugyanakkor továbbra is jelentősek az eltérések a mentesítési időszak tartama tekintetében. A tagállamok jogi keretei közötti különbségek folyamatos jogbizonytalansághoz, a befektetők számára kockázatértékeléskor további költségekhez, valamint kevésbé fejlett tőkepiachoz vezetnek, és fenntartják az életképes cégek hatékony átszervezése előtti akadályokat az Unióban, beleértve a határokon átnyúló vállalati csoportok esetét. Az „Öt elnök” „Az európai gazdasági és monetáris unió megvalósítása” című jelentése (2015. június 22.) a fizetésképtelenségről szóló jogszabályt azon legfontosabb szűk keresztmetszetek között sorolja fel, amelyek megakadályozzák a tőkepiacok integrációját az euróövezetben és azon túl. Ebben az összefüggésben a tőkepiaci unió 2015. évi cselekvési terve az üzleti vállalkozások fizetésképtelenségéről szóló jogalkotási kezdeményezést jelentett be, amely magában foglalja a korai szerkezetátalakítást és a második esélyt is. A kezdeményezés szándéka, hogy eltávolítsa a tőke szabad áramlása elől az akadályokat, és jól működő nemzeti rendszerekre építsen. Az egységes piaci stratégiában az is szerepelt, hogy a Bizottság támogatni fogja a becsületes vállalkozókat, és olyan jogszabályokra tesz javaslatot, amelyek biztosítják, hogy a tagállami szabályozás úgy kezelje a kudarcot, hogy közben ne ijessze el a vállalkozókat az újabb próbálkozástól. A bankunió megvalósítására vonatkozó ütemtervről szóló 2016. júliusi tanácsi következtetések kiemelték, hogy mennyire fontos a Bizottságnak a fizetésképtelenségi jogszabályok minimális szintű harmonizációjáról szóló jogalkotási javaslatán végzett munkája a tőkepiaci unióval való összefüggésben, megjegyezve, hogy ez a nem teljesítő hitelek szintjének jövőbeni csökkentésére irányuló erőfeszítésekhez is hozzájárulhat. Újabban a Bizottság a „Tőkepiaci unió – A reform felgyorsítása” című közleményében ismételten felvetette, hogy a nemzeti fizetésképtelenségi keretelvek elégtelensége és különbségei jogbizonytalanságot teremtenek, akadályokat gördítenek az adósok elé az értékek visszanyerésekor, valamint akadályozzák az életképes cégek hatékony szerkezetátalakítását az Unióban, beleértve a határokon átnyúló csoportokat. •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel A határokon átnyúló fizetésképtelenségi eljárásokról szóló rendelet 2017. június 26-tól a 2015/848/EU rendelet az 1346/2000/EK tanácsi rendelet helyére fog lépni. A 2015/848 rendelet olyan kérdésekkel foglalkozik, mint a joghatóság, az alkalmazandó jog, a fizetésképtelenségre vonatkozó határozatok elismerése és érvényesítése, valamint a határokon átnyúló fizetésképtelenségi eljárások. Kijelöli az alkalmazandó jogot, azaz a tagállamokban már létező szerkezetátalakítási és fizetésképtelenségi eljárásokat, és biztosítja, hogy Unió-szerte elismerjék azokat. A fizetésképtelenségi eljárások számos típusára is kiterjed, beleértve a megelőző/fizetésképtelenség előtti eljárásokat és egyes személyi fizetésképtelenségi eljárásokat is, feltéve, hogy azok megfelelnek bizonyos feltételeknek (pl. a fizetésképtelenség előtti eljárásoknak a lehető leghamarabb elérhetőnek kell lenniük, amikor a fizetésképtelenség valószínűsége fennáll, az eljárásoknak ki kell terjedniük az adós hitelezőinek jelentős részére vagy összességükre, és nyilvánosnak kell lenniük). A 2015/848 rendelet mindazonáltal nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy speciális típusú eljárásokat vezessenek be vagy biztosítsák, hogy eljárásaik hatékonyan mozdítsák elő a megelőző szerkezetátalakítást és a második esélyt. Ez a javaslat ilyen módon kiegészíti a 2015/848 rendeletet azáltal, hogy megköveteli a tagállamoktól, hogy biztosítsák, hogy nemzeti megelőző szerkezetátalakítási eljárásaik megfelelnek a hatékonyság bizonyos minimális alapelveinek. Az üzleti kudarc és a fizetésképtelenség új megközelítéséről szóló ajánlás A tagállamoknak szóló ajánlás a következők tekintetében tűzte ki célul minimumelőírások megállapítását: i) megelőző szerkezetátalakítási eljárások, amelyek lehetővé teszik a pénzügyi nehézségekkel küzdő adósok számára a korai szakaszban történő átszervezést, hogy elkerülhessék a fizetésképtelenséget, és ii) adósságmentesítés, az előírt időszakokban, a csődbement, becsületes vállalkozók számára, mint az egyik szükséges lépés ahhoz, hogy második esélyt kaphassanak. A javaslat megerősíti a 2014. évi ajánlást, és túlmegy annak hatókörén azáltal, hogy az összes típusú eljárás hatékonyságának növelésére is felállít célzott szabályokat, beleértve a felszámolási eljárásokat. Pénzügyi szolgáltatások jogi kerete Külön szabályozás alkalmazandó a 2009/138/EK irányelv 13. cikkének 1. és 4. pontjában meghatározott biztosítókra és a viszontbiztosítókra, az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott hitelintézetekre, az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 2. és 7. pontjában meghatározott befektetési vállalkozásokra és kollektív befektetési formákra, a 648/2012/EU rendelet 2. cikkének 1. pontjában meghatározott központi szerződő felekre, a 909/2014/EU rendelet 2. cikkének 1. pontjában meghatározott központi értéktárakra és a 2014/59/EU irányelv 1. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében felsorolt egyéb pénzügyi intézetek. Ezekből kifolyólag a nemzeti felügyeleti hatóságok széles körű beavatkozási hatáskörrel rendelkeznek, ezért indokolt kizárni ezeket adósokat az ebben a javaslatban megfogalmazott megelőző szerkezetátalakítási eljárásokból. A javaslat emellett nem érinti a fizetési és értékpapír-elszámolási rendszerekben az elszámolások véglegességéről szóló 98/26/EK irányelvet, a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokról szóló 2002/47/EK irányelvet és a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló 648/2012/EU rendeletet. Erre az ezen eszközök és a jelenlegi javaslat közötti átfedések elkerülése végett van szükség, ami befolyásolná a biztosított hitelezők képességét a vállalati egység által nyújtott pénzügyi biztosíték érvényesítésére, beleértve a központi szerződő felek vagy központi bankok/az EKB számára nyújtott árfolyam-különbözetet, vagy a nem pénzügyi társaságoknak egy pénzügyi intézettel kötött pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodását. Ha ezeket az ügyleteket nem metsszük ki a felfüggesztési szabályozásokból, a pénzügyi piac stabilitása sérülne. A munkavállalók védelméről szóló irányelvek A munkavállalók megfelelő és időszerű tájékoztatása és a velük való konzultáció növeli a szerkezetátalakítási eljárások hatékonyságát. Számos irányelv biztosítja az átszervezés és/vagy csoportos létszámcsökkentés előtti tájékoztatáshoz és a konzultációhoz való jogot. Ez a javaslat nem érinti a 98/59/EK, 2001/23/EK, 2002/14/EK, 2008/94/EK és 2009/38/EK irányelvek által garantált jogokat, és emellett biztosítja az érintett munkavállalók jogát a szerkezetátalakítási tervről való szavazásra. A 2008/94 irányelv előírja a tagállamoknak a garanciaintézetek létesítését, amelyek kötelesek garantálni a munkavállalók munkaszerződésből vagy munkaviszonyokból származó fennálló követeléseinek kifizetését a munkaadó formális fizetésképtelenségi eljárása esetén. A tagállamok kiterjeszthetik a garanciaintézetek hatókörét más típusú eljárásokra is, és a jelenlegi javaslat ösztönözheti, ám nem kötelezheti a tagállamokat, hogy kiterjesszék a hatókört az olyan szerkezetátalakítási eljárásokra, ahol ez még nincs előírva. A javaslat célja, hogy az egyes tagállamok megelőző eljárásokat dolgozzanak ki, amelyek segítik az adósokat elkerülni a fizetésképtelenséget. Ha azonban a szerkezetátalakítási erőfeszítések nem hoznak sikert, és az adós a nemzeti jogszabályok szerint fizetésképtelenné válik, értelemszerűen a 2008/94 irányelv alkalmazandó.

A javaslat értelmében a munkavállalók a 2008/94/EK irányelv értelmében vett függőkárai elvileg kivételt jelentenének a végrehajtási intézkedések felfüggesztése alól, amely a munkavállalók követelései érvényesíthetőségének ideiglenes felfüggesztéshez vezetne, függetlenül attól, hogy azok a felfüggesztés megadása előtti vagy utáni merültek fel. Az ilyen keresetek felfüggesztése csak azon összegek és időszakok tekintetében lenne lehetséges, amelyekben a tagállamok más eszközökkel biztosítják e követelések kifizetését. A 2001/23/EK irányelv arra törekszik, hogy megvédje a munkavállalók jogait a vállalkozások átruházása esetén. A javaslat szerint a szerkezetátalakítás magával vonhatja a vállalkozások vagy üzletek részeinek átruházását. Ezekben az esetekben a 2001/23/EK irányelv és a munkavállalóknak az irányelv által garantált védelmének szintje alkalmazandó teljes mértékben, és a javaslat nem vonatkozik rájuk. Amikor a szerkezetátalakítás egy vállalat vagy üzlet egy részének átruházásával jár, a munkavállalók jogait a 2001/23/EK irányelv értelmében meg kell védeni, az irányelv 5. cikkének (2) bekezdése által megengedett lehetőségek sérelme nélkül. A 2001/23/EK irányelv 5. cikke (2) bekezdése előírja, hogy amikor az eljárások illetékes hatóság felügyelete alá tartoznak, az átruházás kedvezményezettjét mentesíteni lehet az előzetes kötelezettségek alól, amennyiben a munkavállalók legalább annyi kártérítést kapnak, amennyit a munkavállalók számára felállított garanciaalapból kapnának. Ezen túlmenően, a munkavégzés feltételei a munkavállalókkal való megegyezés szerint módosíthatók. A 2002/14/EK irányelv a munkavállalók képviselőinek állandó tájékoztatási és konzultációs jogát írja elő, amibe beletartozik a tájékoztatás és konzultáció „az olyan döntésekről, amelyek várhatóan a munkaszervezés vagy a szerződéses viszonyok lényeges változásához vezetnek”. A konzultáció célja, hogy a fenti döntésekről megállapodás szülessen. A javaslat nem érinti a 2002/14/EK irányelv által biztosított jogokat. Ezen túlmenően, a 2002/14 irányelv értelmében a munkavállalók számára garantált tájékoztatási és konzultációs jogokon kívül és azok sérelme nélkül, a javaslat az érintett munkavállalók számára szavazati jogot ad a szerkezetátalakítási tervre vonatkozóan. A szerkezetátalakítási tervről történő szavazás érdekében a tagállamok úgy dönthetnek, hogy a munkavállalókat külön osztályba sorolják, elválasztva őket a hitelezők egyéb osztályaitól. A társasági jogról szóló 2012/30/EU irányelv A 2012/30/EU irányelv 19. cikkének (1) bekezdése, 29., 34., 35. cikke, 40. cikkének (1) b) bekezdése, 41. cikkének (1) bekezdése és 42. cikke előírja a részvényesek közgyűlése összehívásának szükségességét. A tőke pénzbeli hozzájárulás ellenében történő felemelésekor az irányelv 33. cikke előírja a részvényesek új részvényekre való elővásárlási jogát. Mind a részvényesek közgyűlésére, mind az elővásárlási jogra vonatkozó követelmények veszélyeztethetik a szerkezetátalakítási terv elfogadásának és végrehajtásának hatékonyságát. A javaslat előírja a tagállamoknak az említett társasági jogtól való eltérést olyan mértékben és akkora időszakra, amely szükséges annak biztosításához, hogy a részvényesek, visszaélve a 2012/30/EU irányelv szerinti jogaikkal, ne akadályozzák a szerkezetátalakításra irányuló erőfeszítéseket. A tagállamoknak ugyanakkor nem kell eltérniük a társasági jog szabályzatától, ha biztosítani tudják, hogy a fent említett társasági jogi követelmények nem veszélyeztethetik a szerkezetátalakítási folyamat hatékonyságát, vagy ha a tagállamok rendelkeznek egyéb, ugyanolyan hatékony eszközökkel, amelyek biztosítják, hogy a részvényesek nem akadályozzák ésszerűtlenül az olyan szerkezetátalakítási terv elfogadását és végrehajtását, amely visszaállítaná az üzleti vállalkozás életképességét. Állami támogatási szabályok A javaslat nem érinti az állami támogatásra vonatkozó szabályokat. Az állami hitelezők nem mondanak le követeléseikről, ezért nem vehető számításba olyan lehetőség, hogy az adósok összeegyeztethetetlen állami támogatást kapjanak csupán azért, mert részt vesznek egy szerkezetátalakítási tervben, feltéve, hogy a szerkezetátalakítási intézkedések ugyanolyan mértékben érintik az állami hitelezőket, mint a magánhitelezőket, és hogy a leginkább összehasonlítható helyzetbe kerülve úgy viselkednek, mint a piacgazdaság magánjogi szereplői. A javaslat nem érinti a jogellenes állami támogatás teljes visszafizettetésére vonatkozó szabályokat, amint azt a C-454/09. számú New Interline-ügy (36. bekezdés) és a C-610/10. számú Magefesa-ügy (104. bekezdés) megerősíti. •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival A tőkepiaci unió 2015. szeptember 30-i cselekvési tervében meghirdetett egyik intézkedés szerint a Bizottság jogalkotási kezdeményezést fog létrehozni az üzleti vállalkozások fizetésképtelenségéről, amely magában foglalja a korai szerkezetátalakítást és a második esélyt is, a 2014. évi ajánlás tapasztalataira építve. A kezdeményezés azokra a nemzeti rendszerekre épülne, amelyek jól működnek. Az egységes piaci stratégiában az is szerepelt, hogy a Bizottság támogatni fogja a becsületes vállalkozókat, és olyan jogszabályokra tesz javaslatot, amelyek biztosítják, hogy a tagállami szabályozás úgy kezelje a kudarcot, hogy közben ne ijessze el a vállalkozókat az újabb próbálkozástól. A jól működő fizetésképtelenségi keretek gazdasági jelentősége különösen a pénzügyi ágazatban releváns, amikor magas szintű magán adósságokkal és nem teljesítő hitelekkel foglalkoznak, ami egyes tagállamokra igaz. Az Európai Központi Bank 2015. évi átfogó értékelése 980 milliárd eurót azonosított nem teljesítő kitettségként a bankrendszerben. Ezek a hitelek egyes tagállamokban súlyos terhet raknak a bankok kapacitására, amellyel a valódi gazdaságot finanszírozzák. A bankok az üzleti vállalkozások és a háztartások elsődleges hitelforrásai, ezért különösen érzékenyek a fizetésképtelenségi keretek elégtelenségeire. A jó fizetésképtelenségi keretek segíthetnek a problémákkal való küzdelemben, de önmagukban nem tudnak megküzdeni az összes kihívással, amellyel a bankok veszteséges mérlegük kezelésekor szembenéznek. A túlzott eladósodás és a nem teljesítő hitelek problémája további szakpolitikákat és általános feltételeket követel. A jó fizetésképtelenségi keretek papíron nem hoznak kielégítő eredményeket anélkül, hogy megfelelő igazságügyi infrastruktúra vagy megfelelő adóügyi politikák állnának mögöttük a pénzügyi stabilitás biztosítása érdekében. Mi több, a túlzott eladósodás csökkentéséhez szakpolitikák lehetnek szükségesek. A hitelezők számára ezek az intézkedések különösen az eszközök értékeléséhez, a felügyelők által megállapított, a hátralékok rendezésére vonatkozó célokhoz és a hitelleírások adóügyi kezeléséhez kapcsolódnak. Az adósok számára a szociális biztonsági háló elérhetősége csökkenthetné a határozottabb intézkedések és a hitelezők által szükségesnek látott helyreállítási stratégiák hatását. A javaslat segíteni fog megakadályozni a nem teljesítő hitelek felhalmozódását. Döntő fontosságú elemek e tekintetben, hogy először is lehetővé kell tenni a cégeknek a könnyebb szerkezetátalakítást, hogy ilyen módon gyorsabban visszanyerhessék pénzügyi életképességüket és törlesszék adósságukat, másodszor meg kell róla győződni, hogy a bankok visszaszerezhessék eszközeiket azokban az esetekben, amikor az adósoknak nincs kilátásuk az életképességük visszanyerésére. Egy sikeres szerkezetátalakítási terv a nem teljesítő hiteleket olyan hitelekké alakíthatja, amelyeket a cég ténylegesen vissza tud fizetni. Felszámolás esetén a biztosított hitelezőknek fontolóra kell venniük követeléseik összegének lényeges csökkentésének lehetőségét. Másrészről viszont szerkezetátalakítás esetén a fizetésképtelenséget sikerül elkerülni, a szerződéses adósságokat általában kifizetik, a tárgyalások pedig többnyire csak a pénzügyi adósságot érintik. Az adatok azt mutatják, hogy a hitelezők számára történő visszafizetési arányok azokban a gazdaságokban a legmagasabbak, amelyekben a leggyakoribb fizetésképtelenségi eljárás a szerkezetátalakítás, és az OECD-gazdaságok 45 %-a a szerkezetátalakítást használja leggyakrabban az életképes cégek megmentésére. Ezenkívül dolláronként átlagosan 83 centes visszafizetési rátával rendelkeznek, szemben a dolláronkénti 57 centtel azoknak az országoknak az esetében, ahol a felszámolás még működik. Az általános visszafizetési rátát, és ezáltal a potenciális nemteljesítő hitelek maradványértékét javító további fontos tényező a szerkeztátalakítási és fizetésképtelenségi ügyek zökkenőmentes kezelése. A vállalkozói, és feltehetőleg a magánadósság elengedése is segít eltávolítani a hitelintézetek mérlegéből azokat a hiteleket, amelyeket úgysem fognak kifizetni. A hivatkozott esetek száma is csökkenthető az adósságoknak az adósok és hitelezők közötti átalakítása sikeres menetének kialakításával úgy, hogy az igazságügyi vagy a közigazgatási hatóságok vagy bírósági eljárások nem vagy csak korlátozott befolyást gyakorolnak. A javaslatnak ugyanakkor nem célja és nem is fogja teljes mértékben megoldani a banki hitelek végrehajtásának problémáját, különösen a végrehajtás hatékonyságát, ami korlátozza a bankokat a reálgazdaság finanszírozásában. Ahogyan azt a Bizottság 2015. november 24-i „A bankunió megvalósítása felé” című közleményében megfogalmazta, mind a szerkezetátalakítási, mind a fizetésképtelenségi eljárások hatékonyságán javítani kell. A Bizottság a nemzeti fizetésképtelenségi kereteket az EU gazdasági kormányzási keretének minősülő európai szemeszter keretében is vizsgálta. Megállapítást nyert, hogy néhány tagállamban a hosszadalmas, nem hatékony és költséges fizetésképtelenségi eljárások komoly szerepet játszottak a magánszektor válság utáni elégtelen hitelállomány-leépítésében, fokozva ezzel a túlzott eladósodást. Hatékony és átlátható közigazgatás és hatékony igazságügyi rendszerek szükségesek a gazdasági növekedés támogatásához és ahhoz, hogy a cégek és a polgárok számára jó minőségű szolgáltatásokat nyújtsanak, beleértve a fizetésképtelenségi kereteket is. Ebben a tekintetben a Bizottság továbbra is együtt fog dolgozni a tagállamokkal az európai szemeszter keretében az igazságügyi rendszerek kiterjesztése érdekében. Mivel nincsenek közösen egyeztetett adatgyűjtési módok, és kevéssé lehet ténylegesen összehasonlítani a határokon átnyúló adatokat, nincs lehetőség arra, hogy teljes képet kapjunk a tagállamokban uralkodó helyzetről, különös tekintettel a pénzügyi intézményeket érintő hatásokról. Ezért, ahogyan a „Tőkepiaci unió – A reform felgyorsítása” című közleményében bejelentette, a Bizottság a teljesítményértékelést folytat a hitel-végrehajtási (beleértve a fizetésképtelenségi) rendszerekről, hogy részletes és megbízható képet kapjon arról, hogy milyenek a nemteljesítő hitelekkel küzdő bankok eredményei a fizetési késedelmek, a költségek és az érték-visszanyerés tekintetében. Az elemzés segíti majd a tagállamokat, hogy hatékonyabbá és átláthatóbbá tegyék rendszereiket. A Bizottság ezért a továbbiakban olyan kérdéseket vizsgál majd meg, amelyekkel ez a javaslat nem foglalkozik. A nemzeti keretek működésének megerősítése és összehangolása az adósságátütemezés, hitelvégrehajtás, fizetésképtelenség és adósságmentesítés tekintetében szintén hozzájárul majd az egységes piac és különösen a tőkepiaci unió működéséhez. Az alapelvek összehangolása és a bizalom abban, hogy ezeket az alapelveket a tagállamokban hatékonyan hajtják végre, alapvetően fontos ahhoz, hogy a más tagállamban található adósok számára kölcsönt nyújtó hitelezők számára megteremtsék a feltételeket. A hitelezők tartózkodni fognak a határokon átnyúló kölcsönzéstől, ha nem bíznak abban, hogy nemfizetés esetén képesek megvédeni magukat, és képesek visszaszerezni az értéküket vagy a biztosítékot szükség szerint. A javaslat közös nemzeti szerkezetátalakítási és fizetésképtelenségi keretek összehangolását támogató alapelvek kialakításával is hozzájárul az adósságátütemezéshez. Az egyéni vállalkozók személyes és üzleti adósságai gyakran összefonódnak: a vállalkozók személyi kölcsönt vesznek fel üzleti vállalkozásuk elindításához és működtetéséhez, például mert üzleti hitelüket személyes eszközeikkel biztosítják, mint például a gépjárművükkel, míg a természetes személyek fogyasztói hiteleket használnak, hogy szakmai tevékenységükhöz eszközöket vásároljanak. A javaslat szerint az egyének mindkét típusú adósságot összevonhatják adott esetben, vállalkozói tevékenységükben. A javaslat ugyanakkor felkéri a tagállamokat, hogy terjesszék ki mentesítési alapelveik alkalmazását azokra a természetes személyekre is, akik nem vállalkozók, vagyis a fogyasztókra. Az utóbbi években számos tagállam elfogadta vagy megreformálta a fogyasztói fizetésképtelenségről szóló nemzeti jogszabályokat felismerve, hogy milyen fontos a fogyasztót mentesíteni az adósságaitól és adni neki egy második esélyt. Nem minden tagállam rendelkezik azonban ilyen jogszabályokkal, és a túlzottan eladósodott fogyasztók mentesítési időszaka továbbra is nagyon hosszú. A piacok és a lakossági pénzügyi szolgáltatók jó működésének fontos részét képezi, hogy segítsék a fogyasztót visszalépni a gazdasági fogyasztó ciklusba. A Bizottság folytatja annak vizsgálatát, hogy, hogyan reformálták meg a tagállamok nemzeti keretelveiket és nyomon követi, hogy hogyan hajtják végre ezt a javaslatban szereplő, második esélyre vonatkozó előírást, hogy ilyen módon felülvizsgálja a fogyasztók túlzott eladósodásának helyzetét

2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap A javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 53. és 114. cikke. A javaslat átfogó alapelveket, és ahol szükséges, célzott szabályokat dolgoz ki egy hatékony megelőző szerkezetátalakítási kerethez és második esélyhez. Továbbá intézkedéseket ír elő az eljárások hatékonyabbá tétele érdekében, beleértve a formális fizetésképtelenséget (felszámolási eljárás), hogy ilyen módon csökkentse azok hosszát. Egy hatékony második esély a túlzott eladósodással küzdő becsületes vállalakozókra elrendelt eltiltás hosszát is korlátozná, hogy a vállalkozók ésszerű időn belül újra be tudják indítani és folytatni tudják vállalkozói tevékenységüket. A javaslat célkitűzése, hogy eltávolítsa az olyan alapvető szabadságjogok gyakorlása elől, mint amilyen a tőke szabad mozgása és a letelepedés szabadságának joga, azokat az akadályokat, amelyek a megelőző szerkezetátalakításra, fizetésképtelenségre és második esélyre vonatkozó eljárásokról szóló nemzeti jogszabályok közötti eltérések következményei. A javaslat különösen azokat a további előzetes költségeket fogja kiküszöbölni, amelyeket a befektetők fizetnek az egy vagy több tagállamban pénzügyi nehézségekkel küzdő adósok kockázatértékelésekor, valamint azokat az utólagos költségeket, amelyek azoknál a szerkezetüket átalakító vállalatoknál merülnek fel, amelyeknek más tagállamokban van telephelyük, hitelezőjük vagy eszközük, ez jellemzően a vállalatok nemzetközi csoportjainak átszervezéskor fordul elő. A javaslat ezenkívül kiküszöböli azokat a további kockázatértékelési és határokon átnyúló végrehajtási költségeket, amelyeket azoknak a túlzottan eladósodott adósoknak a hitelezője fizet, akik más tagállamba teszik át a székhelyüket, hogy ott sokkal rövidebb időn belül kapjanak második esélyt. Ezen túlmenően a javaslat eltünteti az azokat a vállalkozókat érintő további költségeket, akik más tagállamba teszik át a székhelyüket, hogy ott kapjanak második esélyt. Az egységes piac problémái nem korlátozódnak a tisztán határokon átnyúló helyzetekre. Még a tisztán nemzeti fizetésképtelenségnek is lehet dominóhatása az egységes piac működésére. A határokon átnyúlva működő vállalatok ellátási láncában lehetnek olyan beszállítók, amelyek tisztán belföldi üzleti vállalkozások. Amikor egy beszállító pénzügyi nehézségeket tapasztal, és nem lehet megmenteni, ez kedvezőtlen hatásokkal járhat, ami a határokon átnyúló cég fizetésképtelenségéhez vezethet. Egy olyan intézkedés, ami a határokon átnyúló fizetésképtelenségekre korlátozódik, nem oldaná meg az egységes piac problémáit, és a befektetők számára sem volna kivitelezhető, hogy határozzák meg, hogy adósuk jövőbeni potenciális pénzügyi zavarai határokon átnyúló vagy belföldi természetű lesz-e. A javaslat túllép az igazságügyi együttműködésen, és lényeges minimumelőírásokat fogalmaz meg. Erre tekintettel nem volna helyénvaló a 81. cikket használni jogalapul. Több tagállam tett önállóan intézkedéseket és fogadott el nemrégiben előkészítő munkát fogadott el vagy belekezdett ilyenbe azzal a céllal, hogy olyan új szabályokat fogadjon el, amelyek javítanak a megelőző szerkezetátalakítási és másodikesély-kereten. Ezek a nemzeti szabályok azonban nagyban eltérnek a tartalmukban, és ennek eredményeként az átláthatóság és a befektetők védelmének egyenlőtlen szintjét biztosítják. A befektetőket akadályozhatják a határokon átnyúló befektetésben, mivel ennek költségei sokkal magasabbak, mint lenniük kellene. Amennyiben az Unió nem lép fel, várhatóan az fog történni, hogy más tagállamok, amelyek megreformálják meglévő szerkezetátalakítási és másodikesély-keretüket vagy első alkalommal vezetnek be ilyen kereteket, ezt az eltérő trendet fogják követni. A javaslat célja továbbá, hogy az ilyen eltérő jogalkotási fejleményeket és a belőlük következő akadályokat megelőzze a jövőben. •Szubszidiaritás Mivel a nemzeti szerkezetátalakítási és másodikesély-keretek között alapvető eltérések vannak az Unióban, valamint hiányzik a legújabb, nemzeti szintű jogszabályi változások összehangolása, eléggé valószínűtlen, hogy a tagállamok egyénileg képesek lennének biztosítani jogszabályaik teljes koherenciáját más tagállamok fizetésképtelenségről szóló jogszabályaikkal. A második esélyről szólva, a szubszidiaritás kérdését mérlegelve különbséget kell tenni azok között a természetes személyek között, akik vállalkozók, és azok között, akik fogyasztók. A vállalkozóktól eltérően, akik folyamatosan keresik a (gyakran határokon átnyúló) befektetési forrásokat, a fogyasztók jellemzően kapnak, ezen a ponton, helyi finanszírozást (helyi bankoktól származó kölcsönöket). A fogyasztók túlzott eladósodását ezért nemzeti szinten kell először kezelni. Legújabban azonban a lakossági pénzügyi szolgáltatásokról szóló zöld könyvre adott válaszokban az iparági válaszadók gyakran a fogyasztói fizetésképtelenségről szóló eltérő nemzeti jogszabályokat tüntették fel a lakossági pénzügyi termékek határokon átnyúló értékesítésének akadályaként. Ezért a tagállamok azt mérlegelik, hogy ugyanazokat az alapelveket alkalmazzák minden természetes személy mentesítésére, a fogyasztókat is beleértve. A jól működő uniós egységes piachoz koherens szerkezetátalakítási és másodikesély-keretek szükségesek, amelyek képesek rá, hogy megbirkózzanak a cégek határokon átnyúló kiterjedésével, mivel a különböző tagállamokban található vállalatok közötti kommunikáció egyre inkább elterjedt. Az Unió fellépése ezért hasznos lesz, meg fogja könnyíteni a határokon átnyúló befektetéseket az Európai Unióban, biztosítva, hogy az egységes piacon bárhol székhellyel rendelkező, pénzügyi nehézségekkel küzdő életképes cégek a fizetésképtelenségük megelőzését szolgáló eszközök szélesebb köréhez férhessenek hozzá. Ugyanakkor a vállalkozók ki tudják majd használni az ésszerű mentesítési időszakokat a tagállamukban. Reálisan nézve, ezt a tagállamok egyénileg cselekedve nem tudják elérni. Sőt, ha biztosítják, hogy az ilyen szerkezetátalakítási eljárásban résztvevő határokon átnyúló hitelezőknek és befektetőknek megfelelő védelem áll rendelkezésére, ennek kedvező lesz a gazdaságra gyakorolt hatása is. A javasolt szabályok jogbiztonságot létesítenek a hitelezők és befektetők számára, akik más tagországban kívánnak hitelt nyújtani; a szükséges információk elérhetővé válnak, ilyen módon tájékozott döntéseket tudnak majd hozni. Összegzésül, a javaslat csak olyan helyeken és mértékben javasol intézkedéseket, ahol a tagállamok egyénileg nem képesek elérni a célkitűzéseiket, ezáltal tiszteletben tartja a szubszidiaritás elvét. •Arányosság A javaslatot tiszteletben tartja az arányosság alapelvét. A javaslat olyan eszközöket használ, amelyeket az egységes piac megfelelő működése biztosításának célkitűzéséhez igazítottak. A Unió jövőbeni eszközének közös célkitűzéseket és általános szabályokat kell megállapítania, miközben szabadságot ad a tagállamoknak annak meghatározásában, hogyan érik el ezeket a célkitűzéseket. •Az eszközök megválasztása és az összehangolás foka A szerkezetátalakításra, fizetésképtelenségre és második esélyre vonatkozó politikai célkitűzések eléréséhez kötelező eszköz tűnik szükségesnek, minimális szinten harmonizált keretet megállapító irányelv formájában. A Bizottság 2014. évi ajánlásának nem sikerült biztosítania, hogy a tagállamok koherens és határozott választ adjanak az általa azonosított problémára. Ezen túlmenően Bizottság a tőkepiaci unióról szóló cselekvési tervében, illetve az egységes piaci stratégiában rávilágított az Unió egységes piacának a fizetésképtelenségi keretek összehangolatlansága miatti hiányosságaira. Egy irányelv lehetővé tenné a tagállamok számára, hogy rugalmasan maguk dönthessék el, hogy melyik eszközt tartják a legmegfelelőbbnek a végrehajtásra saját nemzeti alapelveik között, ilyenek például a korai előrejelző eszközök elérhetősége vagy a cégvezetők kötelezettségei a fizetésképtelenséghez közeli helyzetben. A javaslat célkitűzéseinek eléréshez szükséges részletes célzott szabályokat is megállapíthatnak, mint például a végrehajtás felfüggesztésének maximális ideje vagy a szerkezetátalakítási tervek elfogadásához szükséges többségek. A szerkezetátalakítás, fizetésképtelenség, második esély erősen szabályozott nemzeti szinten, és egyéb jogszabályi területekkel kapcsolódnak, mint például társasági jog, munkajog, adóügyi jogszabályok és az állami támogatásról szóló jogszabályok. Továbbá a szerkezetátalakítás, a fizetésképtelenség és a második esély kérdéseivel a tagállamok különbözőképpen foglalkoznak, ami nemcsak a különböző történelmi és gazdasági fejlődéseknek tudható be, hanem a szociális védelmi intézkedések, mint például a munkavállaló jogai vagy a tulajdonhoz való jog, különböző megközelítésének. Ezért a minimumelőírások a legmegfelelőbb eszközök arra, hogy minden tagállamban koherens keretet biztosítsanak, miközben azt is lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy meghaladják az irányelv rendelkezéseit. Például a tagállamok tovább ösztönözhetik a szerkezetátalakítási eljárások új és ideiglenes finanszírozását azáltal, hogy a szerkezetátalakítás előtti igények elé sorolják a rákövetkező felszámolási eljárásban. A tagállamok ezenkívül megnövelhetik a másodikesély-kereteket, ha azok személyi hatályát minden természetes személyre kiterjesztik, beleértve a fogyasztókat is. A tagállamok továbbá javíthatnak a munkavállalókkal való bánásmódon a szerkezetátalakítási tervek elfogadásának szakaszában, ha előírják, hogy a munkavállalókat saját osztályukba sorolják, az egyéb hitelezőktől elválasztva. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

A javaslat az üzleti kudarc és a fizetésképtelenség új megközelítéséről szóló 2014. évi ajánlásra épül. A Bizottság értékelése arra a következtetésre jutott, hogy egyes tagállamok csak részben foglalkoztak az ajánlással, azokat is beleértve, amelyek az európai szemeszter keretében kapták meg a fizetésképtelenséggel kapcsolatos ajánlásokat. Még azok a tagállamok is, amelyek végrehajtották az ajánlást, szelektív jelleggel tették, ezért jelentős különbségek maradtak. Következésképp az ajánlás önmagában nem volt elégséges a konvergencia és a korai adósságátütemezést és második esélyt lehetővé tevő szabályok hiányosságai csökkentése célkitűzéseinek eléréséhez. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk A Bizottság széles körű egyeztetéseket folytatott az érdekeltekkel. Egy 2016. március 23. és 2016. június 14. között folytatott nyilvános konzultációhoz 27 tagállamból 260 hozzászólás érkezett (különösen Németországból, amelyet az Egyesült Királyság, Belgium és Litvánia követett). A kérdéssel foglalkozó találkozókat tartottak a tagállamok kormányzati szakértőkkel. Az adósságátütemezés, fizetésképtelenség és második esély kérdésében különösen érdekelt, kiválasztott érdekeltekből álló informális csoport jött létre és tartott találkozót háromszor 2016 során. Végül a fizetésképtelenségi keretek Európai Unión belüli konvergenciájáról szóló konferenciát szerveztek 2016. július 11-én, a szlovák elnökség ideje alatt. A legtöbb tagállam támogatta a Bizottságnak a korai szerkezetátalakítási és másodikesély-keretek javítására irányuló célkitűzéseit, ragaszkodott azonban ahhoz, hogy az összehangolás az összetett kapcsolódások miatt, mint például a társasági jog, maradjon főként az alapelvek szintjén. Az érdekelt felek, az üzleti szervezetek, a szakmai egyesületek, a pénzügyi intézmények, a fogyasztói szervezetek, a szakszervezetek és a tudományos szakemberek a maguk részéről általánosságban a korai szerkezetátalakítási és másodikesély-megközelítés minimálisan összehangolt szabályozását támogatták, és kedvezően fogadták az életképes vállalkozásokat megmentő hatékonyan működő és (költség)hatékony uniós fizetésképtelenségi keretelvet. Hangsúlyozták továbbá, hogy kiegyensúlyozott megközelítést kell előirányozni, amely az összes érdekelt fél érdekét óvja és elhárítja az erkölcsi kockázatot. A bankszektor és néhány egyéb érdekelt fél azt a nézetet vallotta, hogy a fogyasztók mentesítésére vonatkozó uniós szabályokra, amennyiben figyelembe veszik őket, külön eszköz vonatkozzon. Az Európai Parlament támogatta a szerkezetátalakítás bizonyos szempontjainak harmonizálását, és kihangsúlyozta az összes természetes személy második esélyének biztosítását. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása A szerkezetátalakításra és fizetésképtelenségre vonatkozó jogszabály szakértői csoportja hat szakértői találkozót tartottak 2016 januárja és júniusa között. Az összes tagállam fizetésképtelenségről szóló alapvető jogszabályait összehasonlító átfogó jogi tanulmány készült, hogy minden olyan területet azonosítani lehessen, ahol a nemzeti jogszabályok eltérése akadályokat emelhet az egységes piac elé. Készült továbbá egy gazdasági tanulmány a minimumelőírásoknak a szerkezetátalakításra, fizetésképtelenségre és a második esélyre gyakorolt hatásáról. •Hatásvizsgálat Az alábbi magas szintű lehetőségek kerültek szóba: 1. lehetőség: a fennálló helyzetet megtartása (alapforgatókönyv) 2. lehetőség: tökéletesen összehangolt megelőző szerkezetátalakítási eljárás és egy másodikesély-keret felállítása 3. lehetőség: alternatív, választható uniós szerkezetátalakítási és másodikesély-rendszer bevezetése 4. lehetőség: összehangolt minimális jogi normák felállítása a szerkezetátalakítás és a második esély területén a vállalkozók számára A hatásvizsgálat keretében kiválasztott lehetőség az összehangolt minimális jogi normák felállítása volt a szerkezetátalakítás és a második esély területén a vállalkozók számára, a fogyasztók második esélyére vonatkozó nem kötelező érvényű rendelkezés kíséretében, valamint a az eljárások hatékonyabbá tétele. A kiválasztott lehetőség az alábbi előnyöket kínálja: i) hatékony lehetőségek a korai szerkezetátalakításra; ii) a tárgyalás lehetőségeinek javítása azáltal, hogy az adós a végrehajtás felfüggesztése (moratórium) által „levegőhöz jut”; iii) az adós üzleti vállalkozása folytatásának megkönnyítése a szerkezetátalakítás alatt; iv) annak megakadályozása, hogy az egyet nem értő, kisebbségben lévő hitelezők és részvényesek, érdekeik védelme miatt veszélyeztessék a szerkezetátalakítási erőfeszítéseket; v) a szerkezetátalakítási tervek sikere esélyének növelése; vi) a szerkezetátalakítási eljárás költségeinek és időtartamának csökkentése; vii) a mentesítés ésszerű időn belül történő lehetővé tétele a túlzottan eladósodott vállalkozók számára (3 év);

viii) a szerkezetátalakítás, fizetésképtelenség és második esély hatékonyságának növelése. A kiválasztott lehetőség segíteni fogja a határokon átnyúló befektetések előtt álló akadályok leépítését. Az életképes üzleti vállalkozások a jelenleginél nagyobb számban való megmentését fogja eredményezni, mivel a kisebbségben lévő hitelezők nem fogják veszélyeztetni a tárgyalási folyamatokat a kereskedelmi előnyök megszerzése reményében, amilyen például adósságuk korai visszafizetésének kikényszerítése. A hatékony megelőző eljárások hozzájárulhatnak a nemteljesítő hitelek előfordulása korlátozásához ciklikus visszaesések során, miközben biztosítják a csökkent értékű hitelek esetében a magas visszanyerési arányt. A választott alternatíva elő kell, hogy segítse a visszafizetési arány növekedését, ami viszont alacsonyabb hitelfelvételi költségeket eredményez. A kiválasztott lehetőség csökkenteni fogja a becsületes vállalkozók számára a költségeket és növelni fogja a természetes személyek (vállalkozók) lehetőségeit az újrakezdésre. A befektetési kockázatok értékelésének előzetes költsége csökkenni, a visszafizetési arány a fizetésképtelenségi eljárásban javulni fog. Minél nagyobb fokú a szerkezetátalakítási rendszerek összehangoltsága, annál alacsonyabb a több nemzeti szerkezetalakítási és fizetésképtelenségi keret alkalmazásának elkerülése érdekében jelenleg használt jogi tanácsadás költsége. Az előnyben részesített lehetőség növelni fogja az önálló vállalkozói tevékenység arányát is, mivel a mentesítési időszak lerövidülése növeli az önálló vállalkozói tevékenység arányát. A kiválasztott lehetőség a fogyasztásnak és a növekedésnek is kedvezni fog. A kiválasztott lehetőség azzal jár, hogy egyes tagállamoknak szerkezetátalakítási és másodikesély-keretük módosítása során költségei merülnek majd fel. Egyes tagállamoknak megelőző eljárást kell majd bevezetniük, vagy a fizetésképtelenségi rendelet A. mellékletében már bejelentett eljárások egyikét kell alkalmazniuk. A részvényesek szerkezetátalakításról szóló állásfoglalására vonatkozó szabályok végrehajtásához a társasági jog bizonyos módosításai szükségesek. •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés A kiválasztott lehetőség csökkenteni fogja a kkv-knak nyújtott határon átnyúló hitelek előtti akadályokat: a hatékony szerkezetátalakítás lehetővé tenné a hitelező kkv-k számára, hogy több pénzt kapjanak vissza, az adós fizetésképtelenné válásának esetéhez képest. Ez azért van, mert a hitelezők visszafizetési aránya általában magasabb akkor, amikor fizetésképtelenségi és szerkezetátalakítási keretelvek lehetővé teszik az életképes cégek korai és hatékony szerkezetátalakítását, és a nem életképesek gyors felszámolását. A kkv-k adósokként korai előrejelző eszközökhöz férhetnek majd hozzá, ami várhatóan több korán kezdeményezett szerkezetátalakításhoz fog vezetni. A kkv-k számára különösen hasznosak lesznek a nemzeti szinten kifejlesztett modell szerkezetátalakítási tervek, hiszen megkönnyíthetik az adósok számára szerkezetátalakítási tervek felvázolását a megfelelő közzétételekkel. A rugalmasabb szerkezetátalakítási keret előmozdításával és a csőd utáni újrakezdés jobb feltételeivel csökkenteni lehet a vállalatok megszűnési rátáját és a kapcsolódó fizetésképtelenségi dominóhatásokat az ellátási láncban. A vállalkozók számára könnyített mentesítési feltételek is hozzájárulnak a vállalatok létrejöttének magasabb rátájához. A szerkezetátalakítási, fizetésképtelenségi és mentesítési eljárások hatékonyságának növelése, és különösen a fizetésképtelenségi eljárások digitalizálása segíteni fog csökkenteni az eljárások hosszát, és növeli majd hatékonyságukat, ami a szerkezetátalakítás költségeinek csökkenését és a hitelezők számára magasabb visszafizetési rátát jelentene. •Alapjogok A vállalkozás szabadsága és jövedelemszerző tevékenység folytatásának joga (Alapjogi Charta 16. és 15. cikke): ezek a jogok garantáltak. A pénzügyi nehézségekkel küzdő adósok folytathatják a vállalkozásukat a szerkezetátalakítási tárgyalások alatt, és teljes vagy legalább részleges ellenőrzést gyakorolnak eszközeik és ügyleteik felett. A túlzottan eladósodott vállalkozók a teljes adósságelengedést követően képesek lesznek az újrakezdésre. A tulajdonhoz való jog és a hatékony eljáráshoz és a tisztességes eljáráshoz való jog (a Charta 17. és 47. cikke): bár az eljárás egyes részei érinthetik ezeket a jogokat, ezek szükségesek és arányosak annak érdekében, hogy az adósok életképességének helyreállítására képes szerkezetátalakítási terveket gyors végrehajtását megkönnyítsék. Megfelelő védőintézkedéseket is magában foglalnak az egyes esetek, hogy biztosítsák a felek jogos érdekeinek védelmét a visszaélésekkel szemben. A munkavállalók tájékoztatáshoz és konzultációhoz való joga (a Charta 27. cikke): a javasolt intézkedések kedvezően fogják befolyásolni ezeket, mivel a javaslat nem érinti az uniós jogszabályokat ezen a területen, ezen felül jogot biztosít az érintett munkavállalók számára, hogy szavazhassanak a szerkezetátalakítási tervről. A kollektív tárgyaláshoz és fellépéshez való jog (a Charta 28. cikke): a javaslat nem érinti a munkavállalók és munkáltatók vagy azok szervezeteinek a megfelelő szinteken történő tárgyaláshoz és a kollektív megegyezéshez való jogait, valamint azon jogaikat, hogy az uniós jogszabályokkal, a nemzeti jogszabályokkal és gyakorlatokkal összhangban, összeférhetetlenség esetén kollektív fellépéssel védjék meg érdekeiket, a sztrájkot is beleértve. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A javaslatnak nincsenek az EU költségvetését érintő vonzatai. Az irányelv végrehajtásának és átültetésének költségeit teljes egészében a Jogérvényesülés program elfogadott költségvetési juttatása fedezi. Az irányelv alkalmazásának dátumát követő 5 éves, majd ezt követően a 7 évenként megszülető végrehajtási jelentés előkészítésének költsége az adott évek igazságügyi és fogyasztói politikájában szereplő eszközök költségvetési juttatása fedezi. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A Bizottság a következő módokon fogja megkönnyíteni az irányelv végrehajtását a tagállamokban: segítségnyújtás az átültetésben; két jogátültetéssel foglalkozó munkaértekezlet és átmeneti értékelő gyakorlatok szervezése; kétoldalú találkozók szervezése, a tagállamok által kezdeményezetteket is beleértve; a tagállamok ellátása a nemzeti átültető intézkedések közzétételére szolgáló sablonokkal.

A tagállamokat ezenkívül felkérik arra, hogy hozzanak meg bizonyos végrehajtási intézkedéseket, mint például egy erre a célra szolgáló kapcsolattartási pont kijelölése, amely minden nemzeti átültető intézkedésről tájékoztat és növeli a tudatosságot. A szabályok ellenőrzésének és végrehajtásának biztosítására a javaslat előírja a tagállamoknak, hogy egy standard módszertan alapján gyűjtsenek adatot az olyan mutatókról, mint például az egyes eljárások kezdeményezésének száma (szerkezetátalakítás, fizetésképtelenség, második esély), hossza, az eljárások kimenetele, az eljárások adminisztratív költségei, a visszafizetési arányok és ezen eljárások sikere. Az adatokat az adósok mérete és típusa szerint bontják majd le, hogy a tagállamok eljárásainak hatékonyságát objektíven lehessen értékelni. A tagállamoknak évente kell majd elküldeni az adatokat a Bizottság felé. Az irányelv működését először a hatályba lépését követő 5. évben vizsgálják felül, ezt követően pedig 7 évente. •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata Az irányelv három különböző fő részből áll: megelőző szerkezetátalakítási keretek (II. cím) és második esély a vállalkozók számára (III. cím) a szerkezetátalakítás, a fizetésképtelenség és a második esély hatékonyságának növelését célzó intézkedések (IV. cím). Az I., a IV., az V. és a VI. címek hatóköre horizontális. I. cím – Általános rendelkezések: a javaslat tárgyi és személyi hatályára vonatkozó rendelkezéseket, több meghatározást és az adósok – legyen szó akár a kereskedelmi, üzleti vagy szakmai tevékenységben résztvevő jogi vagy természetes személyekről (vállalkozókról) – számára elérhető korai előrejelző eszközökről szóló rendelkezést tartalmaz. Bár a III. cím rendelkezései a vállalkozókra korlátozódnak, kifejezetten fel van tüntetve, hogy a tagállamok minden természetes személyre kiterjeszthetik ezeket az intézkedéseket, hogy biztosítsák a személyes adósságok következetes kezelését. Egyes tagállamok valóban nem tesznek különbséget aközött, hogy a személyes adósság üzleti tevékenységből keletkezett vagy ilyen tevékenységen kívül. Az irányelvben nincs olyan rész, ami azt javasolná, hogy ez a megkülönböztetés kötelező vagy helyénvaló volna. Az irányelv felkéri a tagállamokat, hogy ugyanazokat a második esélyről szóló alapelveket alkalmazzák minden természetes személyre. II. cím – Megelőző szerkezetátalakítási keretek: ez rész közös, alapvető elemeket határoz meg a megelőző szerkezetátalakítási keretekhez a pénzügyi nehézségekkel küzdő adósok számára, akár jogi akár természetes személyek, valamint a szerkezetátalakítási terv korai tárgyalását megkönnyítő eljárásokhoz való hatékony hozzáférést, a terv hitelezők általi elfogadását és annak az igazságügyi és közigazgatási hatóság általi lehetséges megerősítését. 4. cikk: a megelőző szerkezetátalakítási keretek egy vagy több eljárásból vagy intézkedésből állhatnak, feltéve, ha az adós a bennük felsorolt minden elemet egyesíteni tudja a szerkezetátalakítási terv hatékony tárgyalása és elfogadása érdekében. 5. cikk: biztosítani kell, hogy az adós továbbra is rendelkezhessen eszközei és ügyleteivel. A mediátorok és felügyelők (a szerkezetátalakítás területének szakértői) felléphetnek szerepükben, de ezeket a szakértőket minden esetben a közigazgatási vagy igazságügyi hatóság jelöli ki. 6. és 7. cikk: a tárgyalások létrejöttét elősegítéséhez és a kitartó hitelezők elhárításához az adós számára lehetővé kell tenni az egyedi végrehajtási keresetek felfüggesztését. Azon aggodalmakra, miszerint a végrehajtás felfüggesztése kedvezőtlenül érintheti a hitelezőket, a felfüggesztés idejére, feltételeire és a megszüntetésére vonatkozó rendelkezések adnak választ. A munkavállalók fennálló követeléseire nem terjed ki a felfüggesztés abban az esetben, ha a tagállamok nem gondoskodnak megfelelő védelemről egyéb eszközök útján. Az adóst továbbá nem kötelezhetik egyéb típusú fizetésképtelenségi eljárás megindítására, illetve nem fenyegetheti ilyen eljárás, különösen felszámolási eljárás megindítása a végrehajtás felfüggesztésének ideje alatt, ilyen módon folytathatja üzleti tevékenységét. Szükséges továbbá, hogy számíthasson a beszállítókkal és egyéb hitelezőkkel kötött szerződés folyamatos teljesítésére, feltéve, ha teljesíti a szerződésben foglalt kötelezettségeit. 8. cikk: előírja, hogy a szerkezetátalakítási tervek tartalmazzanak minimális szintű kötelező információkat. A tagállamok további kötelező információkat is előírhatnak, feltéve, ha ez nem terheli meg aránytalanul az adóst. A tagállamoknak online szerkezetátalakítási terv mintákat és gyakorlati tájékoztatást kell kidolgozniuk arról, hogy hogyan használhatja ezeket a mintákat az, aki a terv használatát javasolja. 9. cikk: rendelkezik a szerkezetátalakítási terv az érintett hitelezők és hitelezői osztályok általi elfogadásáról. Ha különböző érdekeltségű hitelezők érintettek, különböző osztályokban kell őket kezelni. Minimumkövetelmény, hogy a biztosított és a biztosíték nélküli hitelezőket külön csoportban kell kezelni. A tagállamok arról is rendelkezhetnek, hogy a munkavállalókat a többi hitelezőtől elkülönülten kelljen kezelni. 10. cikk olyan eseteket sorol fel, ahol a szerkezetátalakítási terv kötelezővé tétele megerősítést igényel az igazságügyi vagy közigazgatási hatóságtól, és felsorolja a megerősítés feltételeit. 11. cikk megállapítja azokat a feltételeket, amelyeket a nem minden hitelezői osztály által támogatott szerkezetátalakítási tervnek teljesítenie kell ahhoz, hogy az igazságügyi vagy közigazgatási hatóság ennek ellenére megerősítse. 12. cikk megállapítja azt az alapelvet, hogy a részvényesek és tőketulajdonosok számára nem engedélyezhető életképes vállalkozások szerkezetátalakítási tervei elfogadásának akadályozása, feltéve, hogy jogos érdekeik védelmet élveznek. 13. cikk értékelési szabályokat ír elő arra vonatkozóan, hogy mikor és hogyan kell az értékelést meghatározni, az ellentmondó felek méltányos védelmének biztosítására. 14. cikk kifejti a szerkezetátalakítási terveknek az érintett és a nem érintett felekre gyakorolt hatását. 15. cikk minimumszabályokat állapít meg a fellebbezésekkel, mint a felek jogos érdekeinek védelme biztosítékával kapcsolatban, miközben azt is biztosítja, hogy ezek a védelmek nem késleltetik a szerkezetátalakítási tervek megerősítését és végrehajtását. 16. és 17. cikk minimális szintű védelmet ír elő a szerkezetátalakítási terv végrehajtásához szükséges új finanszírozáshoz, az üzleti vállalkozásnak a szerkezetátalakítási tárgyalások alatti folyamatos működésének biztosítása során felmerült átmenti finanszírozáshoz, és az egyéb ügyletekhez, amelyek a szerkezetátalakítási tervvel szoros kapcsolatban köttettek.

18. cikk tagállami kötelezettséget tartalmaz, hogy azok meghatározott feladatokat tegyenek kötelezővé a fizetésképtelenség közeli állapotban lévő cégek vezetői számára, amelyek korai szerkezetátalakításra ösztönöznék őket akkor, amikor a cég még életképes. III. cím – Második esély a vállalkozóknak: minimális szintű rendelkezéseket állapít meg a túlzottan eladósodott vállalkozók adósságmentesítésére vonatkozóan, a vállalkozók számára biztosított második esély alapfeltételeként. A tagállamok túl is léphetnek a minimális szintű védelmen, ha a vállalkozók számára még barátságosabb elbánásmódot biztosítanak, pl. új kezdés finanszírozásához való hozzájutásra vonatkozó szabályok által. 19. cikk kimondja azt az alapelvet, hogy a túlzottan eladósodott vállalkozóknak hatékony hozzáférésre van szükségük a teljes mentesítéshez adósságuk minimális vagy százalékos visszafizetése nélkül. 20. cikk a vállalkozók legkésőbb 3 éven belül teljes adósságelengedést kell kapjanak anélkül, hogy újra az igazságügyi vagy közigazgatási hatósághoz kellene fordulniuk. A hároméves időszak kezdeti időpontja eltérő attól függően, hogy a vállalkozó a hitelezők felé egy visszafizetési terv szerint fizet vagy az eljárás csak az eszközök értékesítéséből áll. A rövid mentesítési időre vonatkozó korlátozásokat a 22. cikk tartalmazza. 21. cikk a túlzott eladósodottságukkal kapcsolatosan eltiltott vállalkozókra vonatkozóan is rövid időre kell elrendelni az eltiltást, hogy tényleges második esélyt kaphassanak. A 22. cikk korlátozásai alkalmazandók. 22. cikk: nagy mozgásteret ad a tagállamoknak a mentesítéshez való hozzáférésről és a mentesítési időszakokról szóló rendelkezések korlátainak felállításakor, feltéve, hogy ezek a korlátozások világosan meg vannak határozva, és szükségesek az általános közérdek védelméhez. 23. cikk: a szakmai és nem szakmai természetű személyes adósságok gyakran összefonódnak, a tagállamoknak meg kell próbálniuk megszilárdítani, adott esetben, a külön eljárásokat, hogy ezeket a vállalkozók ténylegesen igénybe tudják venni. IV. cím – A szerkezetátalakítási, a fizetésképtelenségi és a mentesítési eljárások hatékonyságának növelését célzó intézkedések: nemcsak a megelőző szerkezetátalakítási és mentesítési, hanem a fizetésképtelenségi eljárásokra is vonatkozik. 24. cikk: előírja a tagállamok számára, hogy biztosítsák, hogy az igazságügyi és egyéb illetékes hatóságok tagjai megfelelő módon képzettek legyenek és a szerkezetátalakítással, fizetésképtelenséggel és második eséllyel kapcsolatos ügyekre szakosodjanak. 25. cikk: előírja a tagállamok számára a kezdeti és továbbképzések ösztönzését, valamint a szerkezetátalakítással, fizetésképtelenséggel és második eséllyel fogalakozó magatartási kódexek összeállítását a szakértők számára. 26. cikk: a szerkezetátalakítási, a fizetésképtelenségi és a második esélyt biztosító eljárások során alkalmazott szakértők kinevezésére, felügyeletére és díjazására vonatkozó minimumelőírásokat tartalmazza. 27. cikk: előírja a szerkezetátalakítás, fizetésképtelenség és második esély eljárásaiban az elektronikus kommunikációs eszközök használatát. V. cím – A szerkezetátalakítás, fizetésképtelenség és második esély ellenőrzése: minimumszabályokat tartalmaz a tagállamok általi adatgyűjtésre és az adatoknak egy szabványosított adatközlő sablon segítségével a Bizottság felé való közlésére vonatkozóan; VI. cím – Záró rendelkezések: szabályok az irányelvnek az többi uniós eszközzel való viszonyáról, az irányelv alkalmazásának felülvizsgálatáról, a szabványos formák elfogadásáról, a hatálybalépésről és alkalmazásról.



2016/0359 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a megelőző szerkezetátalakítás kereteiről, a második esélyről, a szerkezetátalakítási, fizetésképtelenségi és mentesítési eljárások hatékonyságának növelését célzó intézkedésekről és a 2012/30/EU irányelv módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 53. és 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1)Az irányelv célkitűzése, hogy az olyan alapvető szabadságjogok gyakorlata elől, mint amilyen a tőke szabad mozgása és a letelepedés szabadságának joga eltávolítsa, az akadályokat, amelyek a megelőző szerkezetátalakításra, fizetésképtelenségre és második esélyre vonatkozó eljárásokról szóló nemzeti jogszabályok közötti eltérésből származnak. Az irányelv célja, hogy ezeket az akadályokat eltávolítsa azáltal, hogy biztosítja a pénzügyi nehézségekkel küzdő életképes vállalkozások számára a hatékony megelőző szerkezetátalakítási keretekhez való hozzáférést, ami lehetővé teszi számukra, hogy folytassák működésüket; hogy a becsületes és túlzottan eladósodott vállalkozók ésszerű idő elteltével megtörténő teljes adósságelengedést követően kapjanak egy második esélyt; és hogy a szerkezetátalakítási, fizetésképtelenségi és mentesítési eljárások hatékonyságát növeljék, különös tekintettel azok időtartamának rövidítésére. (2)A szerkezetátalakításnak elő kell segítenie, hogy a pénzügyi nehézségekkel küzdő vállalkozások teljesen vagy részben folytathassák az üzleti tevékenységüket azáltal, hogy megváltoztatják az eszközök és források összetételét, feltételeit vagy szerkezetét vagy a tőkéjük szerkezetét, ideértve az eszközök vagy üzletrészek értékesítését. A megelőző szerkezetátalakítási kereteknek mindenekelőtt a lehetővé kell tenni a vállalkozások számára, hogy korai szakaszban hajtsák végre a szerkezetátalakítást, hogy elkerüljék a fizetésképtelenséget. Ezeknek a kereteknek maximalizálniuk kell az összértéket a hitelezők, tulajdonosok, valamint a gazdaság egésze felé, és meg kell akadályoznia az állások szükségtelen megszűnését és a tudás és szakértelem elvesztését. Továbbá várhatóan megelőzik a nemteljesítő hitelek felhalmozódását. A szerkezetátalakítási folyamatban minden érintett fél jogait védeni kell. Ugyanakkor az életképtelen vállalkozásokat, amelyeknek nincs kilátásuk a túlélésre, a lehető leghamarabb fel kell számolni. (3)A tagállamok között különbségek vannak annak tekintetében, hogy milyen eljárások állnak rendelkezésre a pénzügyi nehézségekkel küzdő adósok számára vállalkozásuk átszervezésére. Egyes tagállamokban korlátozott számú eljárás létezik, vagyis a vállalkozások csak viszonylag késői szakaszban, a fizetésképtelenségi eljárás keretében szervezhetik át tevékenységüket. Más tagállamokban az átszervezés lehetséges korai szakaszban, ám a rendelkezésre álló eljárások nem olyan hatékonyak, mint lehetnének vagy nagyon formálisak, különösen a bíróságon kívüli eljárások használatát korlátozzák. A vállalkozók számára – különösen az üzleti tevékenységük alatt keletkezett adósságuk elengedése révén – második esélyt nyújtó nemzeti szabályok is különbözőek tagállamonként a mentesítési időszak hossza és a mentesítés megadásának feltételei tekintetében. (4)Számos tagállamban több mint 3 évig tart, hogy a csődbement, ám becsületes vállalkozók mentesüljenek az adósságaik alól és újrakezdhessenek. A nem hatékony másodikesély-keretek eredménye, hogy a vállalkozóknak más joghatóság alá kell helyezniük a székhelyüket, hogy ésszerű időn belül újrakezdhessenek, ami jelentős további költséggel jár mind a hitelezőik, mind az adósok számára. A hosszú távra szóló eltiltás elrendelése, ami gyakran bekövetkezik mentesítéshez vezető eljárás esetén, akadályokat képez az önálló vállalkozói tevékenység megkezdésének vagy folytatásának szabadsága előtt. (5)A szerkezetátalakítási, fizetésképtelenségi és mentesítési eljárások aránytalan hosszúsága néhány tagállamban fontos oka az alacsony visszafizetési rátáknak és annak, hogy a befektetők elrettennek a befektetéstől az olyan joghatósági területen, ahol az eljárások sokáig eltarthatnak. (6)Mindezek a különbségek további költségeket eredményeznek a befektetők számára az egy vagy több tagállamban pénzügyi nehézségekkel küzdő adósok kockázatok valamint azon költségek értékelésekor, amelyek azoknál a szerkezetüket átalakító vállalatoknál merülnek fel, amelyeknek más tagállamokban van létesítményük, hitelezőjük vagy eszközük, ahogyan ez leginkább a vállalatok nemzetközi csoportjainak átszervezéskor szokott előfordulni. Sok befektető a másik országbeli fizetésképtelenségre vonatkozó szabályozás körüli bizonytalanságot vagy a hosszadalmas és bonyolult eljárások kockázatát említi, mint a saját országukon kívüli befektetés vagy partnerrel való üzleti kapcsolat létesítésének fő akadályát. (7)Ezek a különbségek egyenlőtlen feltételekhez vezetnek a hitelhez való jutás tekintetében, és egyenlőtlen visszafizetési rátához a tagállamokban. Ebből következően általában a jól működő egységes piachoz és különösen a működő tőkepiaci unióhoz magasabb szintű harmonizáció szükséges a szerkezetátalakítás, a fizetésképtelenség és a második esély területén. (8)Továbbá meg kell szüntetni a további kockázatértékelési és határokon átnyúló végrehajtási költségeket, amelyeket azoknak a túlzottan eladósodott adósoknak a hitelezője fizet, akik más tagállamba teszik át a székhelyüket, hogy ott sokkal rövidebb időn belül kapjanak második esélyt. A második esélyben való részesülés miatti másik tagállamba való székhelyáthelyezés szükségességéből származó további költségeket is csökkenteni kell. Továbbá, a vállalkozó túlzott mértékű eladósodottságához kapcsolódó, hosszú távra szóló eltiltás elrendeléséből származó akadályok elnyomják a vállalkozói kedvet. (9)Az alapvető szabadságjogok gyakorlása előtt álló akadályok nem korlátozódnak a tisztán határokon átnyúló ügyletekre. Az egyre inkább összekapcsolódó belső piac – ahol az áruk, a szolgáltatások, a tőke és a munkavállalók szabadon mozognak – erősödő digitális dimenziójával azt jelenti, hogy igen kevés társaság számít tisztán nemzetinek, ha minden releváns elemet figyelembe veszünk, mint például ügyfélbázis, ellátási lánc, tevékenység kör, befektetők és tőkealap. Még a tisztán nemzeti fizetésképtelenség is befolyásolhatja az egységes piac működését a fizetésképtelenség úgynevezett dominóhatásán keresztül, ami által egy vállalkozás fizetésképtelensége további fizetésképtelenségeket válthat ki a beszállítói láncában. (10)Az Európai Parlament és a Tanács 2015/848/EU rendelete joghatósági, elismerési és érvényesítési, alkalmazandó jogi kérdésekkel foglalkozik, továbbá foglalkozik a határokon átnyúló fizetésképtelenségi eljárásokkal, valamint a fizetésképtelenségi nyilvántartások összekapcsolásával. Hatáskörébe tartoznak a megelőző eljárások, amelyek a gazdaságilag életképes adósok megmentését segítik elő, valamint a vállalkozók számára második esélyt adó eljárások. Mindazonáltal a 2015/848/EU rendelet nem a választ a nemzeti jog említett eljárásai közötti eltérésekre. Továbbá egy olyan intézkedés, amely a határokon átnyúló fizetésképtelenségekre korlátozódik, nem távolítana el minden akadályt a szabad mozgás elől, és a befektetők számára sem volna kivitelezhető, hogy ők határozzák meg, hogy adósuk jövőbeni potenciális pénzügyi zavarai határokon átnyúlóak vagy belföldi természetűek lesznek-e. Arra van szükség tehát, hogy túllépjünk az igazságügyi együttműködésen, és lényeges minimumelőírásokat fogalmazzunk meg. (11)Szükséges a szerkezetátalakítás költségeinek csökkentése mind az adós, mind a hitelezők számára. Ezért csökkenteni kell azokat a különbségeket, amelyek akadályozzák a pénzügyi nehézségekkel küzdő életképes vállalkozások korai átszervezését és a becsületes vállalkozók második esélyének lehetőségét. Ez nagyobb átláthatóságot, jogbiztonságot és előre tervezhetőséget eredményezne az Unióban. Ezenkívül minden típusú hitelező és befektető számára maximalizálni kell a megtérülést, és ösztönözni kell a határokon átnyúló befektetéseket. A koherencia erősítése emellett a vállalatcsoportok szerkezetátalakítását is elő kell segíteni, függetlenül attól, hogy a csoport tagjai hol helyezkednek el az Unión belül. (12)A pénzügyi nehézségekkel küzdő, életképes vállalatok hatékony szerkezetátalakítása előtt álló akadályok eltávolítása hozzájárul a munkahelyek elvesztésének minimalizálásához, a hitelezők veszteségének minimálisra csökkentéséhez a beszállítói láncban, a szakmai tudás és szakértelem megőrzéséhez és ilyen módon kedvezően hat a szélesebb értelemben vett gazdaságra. A vállalkozók második esélyének megkönnyítésével elkerülhető, hogy a vállalkozók kiessenek a munkaerő-piacról, és lehetővé teszi számukra, hogy a tanulságokat levonva újrakezdjék vállalkozói tevékenységüket. Végül, a szerkezetátalakítási eljárások hosszának csökkentése magasabb visszafizetési rátát eredményezhet majd a hitelezők számára, mivel az idő múlása általában csak további értékveszteséget eredményez a vállalat számára. Emellett a fizetésképtelenségre vonatkozó hatékony keretek lehetővé tennék a hitelezéssel és a kölcsönfelvétellel kapcsolatos döntésekkel járó kockázatok értékelésének javítását, valamint a zökkenőmentes kiigazítást a túlzottan eladósodott cégek számára, és minimálisra csökkentenék hitelállományuk leépítésének gazdasági és társadalmi költségeit.

(13)Különösen a kis- és középvállalatok számára hasznos a koherensebb, uniós szintű megközelítés, mivel nem rendelkeznek az ahhoz szükséges erőforrásokkal, hogy állni tudják a magas szerkezetátalakítási költségeket, és hasznot húzhassanak egyes tagállamok hatékonyabb szerkezetátalakítási eljárásaiból. A kis- és középvállalkozások, különösen azok, amelyek pénzügyi nehézséggel küzdenek, gyakran nem rendelkeznek forrásokkal ahhoz, hogy szakértő tanácsát kérjék ki, ezért a korai előrejelző eszközöket kell létesíteni, hogy figyelmeztessék az adósokat a cselekvés sürgősségére. Modell szerkezetátalakítási terveket kell nemzeti szinten kidolgozni és online elérhetővé tenni, hogy segíteni lehessen ezeknek a vállalkozásoknak, hogy alacsony költségekkel valósítsák meg az átszervezést. Az adósoknak tudniuk kell használni ezeket a modelleket, és saját szükségleteik és vállalkozásuk tulajdonságai szerint alakítani azokat. (14)Helyénvaló kizárni az irányelv hatóköréből azokat az adósokat, akik az Európai Parlament és Tanács 2009/138/EK irányelve 13. cikkének 1. és 4. pontja szerinti biztosítóknak és viszontbiztosítóknak, az Európai Parlament és Tanács 575/2013/EU rendelete 4. cikke (1) bekezdésének 1. pontja szerinti hitelintézeteknek, az Európai Parlament és Tanács 575/2013/EU rendelete 4. cikke (1) bekezdésének 2. és 7. pontja szerinti befektetési vállalkozásoknak és kollektív befektetési formáknak, az Európai Parlament és Tanács 648/2012/EU rendelete 2. cikkének 1. pontja szerinti központi szerződő feleknek, az Európai Parlament és Tanács 909/2014/EU rendelete 2. cikkének 1. pontja szerinti értéktáraknak és az Európai Parlament és Tanács 2014/59/EU irányelve 1. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében felsorolt egyéb pénzügyi intézeteknek minősülnek. Ezekre külön szabályozás vonatkozik, és esetükben a nemzeti felügyeleti hatóságok széles körű beavatkozási hatáskörrel rendelkeznek. (15)A fogyasztók túlzott eladósodása jelentős gazdasági és szociális probléma, és szorosan kapcsolódik a túlzott eladósodás csökkentéséhez. Továbbá, gyakran nem lehetséges világos különbséget tenni egy vállalkozó fogyasztói és üzleti adósságai között. A második esély rendszere a vállalkozók számára nem volna hatékony, ha a vállalkozónak eltérő hozzáférhetőségi feltételekkel és mentesítési időszakokkal rendelkező, külön eljárásokat kellene igénybevennie, hogy mentesüljön üzleti személyes adósságaitól és nem üzleti személyes adósságaitól. Ezekből az okokból kifolyólag, bár az irányelv nem ír elő kötelező érvényű szabályokat a fogyasztók túlzott eladósodottságára, a tagállamoknak a fogyasztókra vonatkozóan is képeseknek kell lenniük alkalmazni a mentesítési rendelkezést. (16)Minél hamarabb tudja az adós saját pénzügyi nehézségeit felismerni és megfelelő lépéseket tenni, annál nagyobb a valószínűsége annak, hogy elkerülhető lesz a fizetésképtelenség, vagy az olyan üzleti vállalkozás esetén, amelynek életképessége visszafordíthatatlanul károsodott, annál rendezettebben és hatékonyabban zajlik majd a felszámolási folyamat. A rendelkezésre álló megelőző szerkezetátalakítási eljárásokról és a korai előrejelző eszközökről világos tájékoztatást kell adni, hogy a pénzügyi problémákat észlelő adósokat korai fellépésre ösztönözzék. A lehetséges korai előrejelző mechanizmusoknak könyvelési és ellenőrzési feladatokat is magukban kell foglalniuk az adós vagy az adós vezetősége számára, valamint a hitelmegállapodásokba foglalt jelentéstételi kötelezettségeket. Ezen túlmenően a releváns információkkal rendelkező harmadik feleket, mint például a könyvelőket, adóügyi és társadalombiztosítási hatóságokat is ösztönözni vagy kötelezni lehet a nemzeti jogszabályokkal, hogy jelezzék a kedvezőtlen fejleményt. (17)Szerkezetátalakítási keretet kell elérhetővé tenni az adósok számára, hogy lehetőségük legyen korai szakaszban kezelni pénzügyi nehézségeikkel, amikor valószínű, hogy fizetésképtelenségük megelőzhető, és biztosítható az üzleti folytonosságuk. Szerkezetátalakítási keretet kell igénybevhetővé tenni még azelőtt, hogy az adós fizetésképtelenné válna a nemzeti jogszabályok értelmében, azaz mielőtt az adós teljesítené a kollektív fizetésképtelenségi eljárás megkezdésének feltételeit, ami általában az adós tulajdonosi jogkörének elvonásával és felszámoló kijelölésével jár. Nem volna szabad, hogy az életképesség vizsgálata előfeltétele legyen a tárgyalások megkezdésének és a végrehajtás felfüggesztése megadásának. A vállalkozás életképességét inkább azoknak az érintett hitelezőknek kellene felmérnie, akik többségükben egyetértenek követeléseik bizonyos mértékű kiigazításával. Az eljárással való esetleges visszaélések potenciális kockázatának megelőzése érdekében azonban valószínűnek kell lennie, hogy az adós pénzügyi nehézségei fizetésképtelenséghez vezetnek, továbbá a szerkezetátalakítási tervnek alkalmasnak kell lennie az adós fizetésképtelenségének megakadályozására, valamint a vállalkozás életképességének biztosítására. (18)A hatékonyság elősegítése és a késedelmek és költségek csökkentése érdekében a nemzeti megelőző szerkezetátalakítási kereteknek rugalmas eljárásokat kell magukban foglalniuk, amelyek az igazságügyi és közigazgatási hatóságok részvételét a feltehetően érintett hitelezők és egyéb érdekelt felek érdekeinek védelme érdekében szükséges és arányos mértékére korlátozzák. A szükségtelen kiadások elkerülése és az eljárás korai jellegének kifejezése végett elviekben hagyni kell az adósokat, hogy eszközeiket felett maguk gyakorolhassák az ellenőrzést és vállalkozásuk napi üzemelését. Akár mediátor támogatja a szerkezetátalakítási tervről szóló tárgyalásokat, akár fizetésképtelenségi szakértő felügyeli az adós lépéseit, a szerkezetátalakítási szakértő kinevezése nem lehet minden esetben kötelező, hanem eseti alapon kell őket kijelölni az eset körülményeitől vagy az adós egyedi igényeitől függően. Továbbá, a szerkezetátalakítási folyamat megindításához nem kell szükségszerűen bírósági elrendelés, a folyamat lehet informális is, amennyiben a harmadik felek érdeke nem sérül. Mindazonáltal biztosítani kell a felügyelet egy bizonyos fokát, amikor egy vagy több hitelező vagy egyéb érdekelt fél jogos érdekeinek védelme ezt megkívánja. Ez különösen akkor fordul elő, amikor az egyedi végrehajtási keresetek általában felfüggeszti az igazságügyi vagy közigazgatási hatóság, vagy amikor szükségesnek látszik a szerkezetátalakítási terv kötelezőként való előírása az egyet nem értő hitelezői osztályok számára. (19)Az adósnak lehetőséget kell biztosítani arra, hogy az ideiglenes egyedi végrehajtási keresetek felfüggesztését kérje az igazságügyi és közigazgatási hatóságoktól, ami fizetésképtelenségi eljárás megindításának kötelezettségét is fel kell, hogy függessze, amennyiben e keresetek hátrányosan érinthetnék a tárgyalásokat, és ronthatnák a hitelező vállalkozásának szerkezetátalakítására vonatkozó kilátásokat. A végrehajtás felfüggesztése lehet általános, ami azt jelenti, hogy minden hitelezőt érint, vagy irányulhat egyéni hitelezőkre. Annak érdekében, hogy az adós és a hitelezők jogai megfelelő egyensúlyban legyenek, felfüggesztést nem lehet 4 hónapnál hosszabb távra megadni. Az összetett átszervezésekhez azonban több időre lehet szükség. Ezekben az esetekben a tagállamok dönthetnek úgy, hogy az igazságügyi vagy közigazgatási hatóság hosszabb időtartamról határoz, feltéve, hogy van arra bizonyíték, hogy szerkezetátalakítási tervről szóló tárgyalások haladnak, és hogy a hitelezőkkel nem bánnak méltánytalanul. Amennyiben további meghosszabbításokról határoznak, az igazságügyi vagy közigazgatási hatóságnak meg kell elégednie annak valószínűségével, hogy a szerkezetátalakítási tervet el fogják fogadni. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a felfüggesztés kezdeti időtartamának meghosszabbítására vonatkozó kérelmeket ésszerű határidőn belül nyújtották be, hogy az igazságügyi és közigazgatási hatóságok megfelelő határidőn belül hozhassák meg a döntésüket. Ha az igazságügyi vagy közigazgatási hatóság nem határoz a keresetek végrehajtása felfüggesztésének meghosszabbításáról annak lejárta előtt, a felfüggesztés hatásai azon a napon járnak le, amikor a felfüggesztési időszak lejár. A jogbiztosság érdekében a felfüggesztés teljes időszaka legfeljebb tizenkét hónap lehet. (20)A hitelezők károsodásának elkerülése végett a felfüggesztés nem szabad megadni, vagy ha megadták nem szabad meghosszabbítani vagy be kell szüntetni, ha a végrehajtás felfüggesztése méltánytalanul sérti a hitelezőket. Annak érdekében, hogy megvizsgálják, hogy a hitelezők nem szenvednek-e méltánytalan károsodást, az igazságügyi vagy közigazgatási hatóságok megfontolhatják, hogy a felfüggesztés megőrzi-e az ingatlan átfogó értékét, és hogy az adós rosszhiszeműen, kárt okozva avagy általánosságban a hitelezők általános testületének jogos elvárásai ellen cselekszik-e. A felfüggesztés méltánytalanul sérti az egyéni hitelezőt vagy a hitelezők egy osztályát, ha például a követelések rosszabb helyzetbe kerülnek a felfüggesztés eredményeként, mint ha a felfüggesztést nem adták volna meg, vagy ha a hitelező hátrányosabb helyzetbe kerül, mint a hasonló helyzetben lévő többi hitelező. (21)A felfüggesztés időtartama alatt a felfüggesztés által érintett hitelezők nem tarthatják vissza a teljesítést, nem mondhatnak fel, nem gyorsíthatják és semmilyen más módon nem módosíthatják jövőben teljesülő szerződéseket, feltéve, hogy az adós továbbra is teljesíti az említett szerződésekben meglévő kötelességeit. A szerződés korai felmondása veszélyeztetheti a vállalkozás azon képességét, hogy folytassa működését a szerkezetátalakítási tárgyalások alatt is, különösen amikor olyan alapvető szolgáltatásokról szóló szerződésekről van szó, mint a gáz, az elektromosság, a víz, a távkommunikáció és kártyával való fizetési szolgáltatások. Annak érdekében azonban, hogy a hitelezők jogos érdekeit megvédjék, valamint hogy biztosítsák, hogy a beszállítói láncban lévő hitelezők működése a lehető legkisebb zavart szenvedi el, a felfüggesztés csak azoknak a követeléseknek a tekintetében alkalmazandó, amelyek a felfüggesztés megadása előtt merültek fel. A sikeres szerkezetátalakítás érdekében az adósnak rendes üzletmenete keretében kell rendeznie a felfüggesztés által nem érintett hitelezők felé fennálló tartozásait, illetve a felfüggesztés által érintett hitelezők felé a felfüggesztés engedélyezését követően keletkezett tartozásait. (22)Amikor egy adós ellen fizetésképtelenségi eljárást indítanak, egyes beszállítóknak szerződéses joga van a beszállítói szerződés felmondására, egyedül a fizetésképtelenség ténye miatt (ezt nevezik ipso facto záradéknak). Ugyanez lehet igaz akkor, amikor egy adós megelőző szerkezetátalakítási intézkedésekért folyamodik. Amikor ezekre a záradékokra hivatkoznak amiatt, hogy az adós csak egy szerkezetátalakítási tervről tárgyal, végrehajtás felfüggesztését kéri vagy a felfüggesztéssel kapcsolatosan valamilyen esemény következik be, a szerződés korai felmondása kedvezőtlenül befolyásolhatja az adós vállalkozását és a vállalkozás sikeres megmentését. Ezért amikor az igazságügyi vagy közigazgatási hatóság jóváhagyja a felfüggesztést, szükséges, hogy azok a hitelezők, akikre a felfüggesztés vonatkozik, ne hivatkozhassanak azokra az ipso facto záradékokra, amelyek a szerkezetátalakítási tervről szóló tárgyalásokra, a felfüggesztésre vagy felfüggesztéshez kapcsolódó bármely hasonló eseményre hivatkoznak. (23)A hitelezőknek joga van vitatni a felfüggesztést, miután azt az igazságügyi vagy közigazgatási hatóság jóváhagyja. Ha a felfüggesztés a továbbiakban már nem szükséges a szerkezetátalakítási terv elfogadásának megkönnyítéséhez, mert például már világos, hogy a hitelezőknek a nemzeti jogszabályok által előírt többsége nem támogatja a szerkezetátalakítást, a hitelezők is kérhetik a felfüggesztést megszüntetését. (24)A szerkezetátalakítási terv elfogadásakor minden általa érintett hitelezőnek és (ahol a nemzeti jogszabályok ezt lehetővé teszik) tőketulajdonosnak joga van szavazni. A szerkezetátalakítási terv által nem érintett felek nem kaphatnak szavazati jogot a tervvel kapcsolatban, és bármely terv jóváhagyásához sem szükséges az ő jóváhagyásuk. A szavazás lehet formális szavazási folyamat, vagy konzultáció és megállapodás az érintett felek előírt többségével. Ott azonban, ahol a szavazás a konzultáció és megállapodás formájában történik, azon érintett felek számára, akiknek a beleegyezésük nem volt szükséges, fel kell ajánlani a szerkezetátalakítási tervhez való csatlakozás lehetőségét. (25)Az alapvetően hasonlóak jogokkal való méltányos bánásmód biztosítása valamint annak érdekében, hogy a szerkezetátalakítási terveket olyan módon fogadják el, hogy az ne sértse méltánytalanul az érintett felek jogait, az érintett felekkel a nemzeti jogszabályok által meghatározott osztálykialakítási kritériumok szerint elkülönített osztályonként kell foglalkozni. Minimumkövetelmény, hogy a biztosítékkal rendelkező és a biztosíték nélküli hitelezőket külön csoportban kell kezelni. A nemzeti jogszabályok előírhatják, hogy a biztosított követeléseket a biztosítékok értékelése alapján osszák biztosított és biztosíték nélküli követelésekre. A nemzeti jogszabályok egyedi szabályokat is megállapíthatnak az osztályok kialakításának támogatására olyan esetekben, ahol a nem többrétű, vagy más szempontból különösen kiszolgáltatott hitelezők, mint például a munkavállalók vagy a kisebb beszállítók számára előnyt jelenthet az osztályok kialakítása. A nemzeti jogszabályoknak minden esetben biztosítaniuk kell, hogy megfelelő bánásmódban részesülnek az osztálykialakítási célú, különös jelentőséggel bíró ügyek, mint például az egymáshoz kapcsolódó felek követelései, és a jogszabályoknak tartalmazniuk kell függő követelésekkel és vitatott követelésekkel foglalkozó szabályokat. Az igazságügyi vagy közigazgatási hatóságnak a jóváhagyásra benyújtott szerkezetátalakítási terv esetében meg kell vizsgálnia az osztályok kialakítását, a tagállamok azonban