A haszongépjárművek közúti műszaki ellenőrzéséről szóló 2014/47/EU irányelvet (a továbbiakban: az irányelv) 2018. május 20. óta alkalmazandó, és az a 2000/30/EK irányelvhez képest jelentős újdonságokat vezetett be.

A járművizsgálatok alapvető fontosságúak a közúti közlekedésbiztonság szempontjából. A járművek ellenőrzésére vonatkozó uniós minimumszabályok 1977-re vezethetők vissza, azóta csak kisebb módosításokat végeztek rajtuk. A járművek, a járművezetési magatartás és a technológia azonban sokat fejlődtek azóta. A műszaki ellenőrzési keretrendszer első jelentős módosítását a műszaki alkalmassági jogszabálycsomag 2014-es elfogadásával vezették be. Ez három részből állt, az időszakos műszaki vizsgálatokból, a haszongépjárművek közúti műszaki ellenőrzéséből és a jármű nyilvántartásba vételét igazoló okmányokból.

A közúti műszaki ellenőrzésre kiválasztott valamennyi járművön az ellenőrnek legalább az elsődleges ellenőrzést el kell végeznie. Az elsődleges ellenőrzés kötelező és választható elemeket egyaránt tartalmaz. Az ellenőr minden esetben ellenőrzi a legutóbbi időszakos műszaki vizsgálat eredményét tanúsító műszaki vizsgálati bizonyítványt, adott esetben a közúti műszaki ellenőrzésről szóló jegyzőkönyvet, és szemrevételezés útján műszakilag értékeli a járművet. Ha az előző közúti műszaki ellenőrzésről szóló jelentésben hiányosság vagy hiányosságok vannak feltüntetve, az ellenőr megvizsgálja, hogy ezt a hiányosságot vagy ezeket a hiányosságokat megszüntették-e. Nem kötelező elem a járművön lévő rakomány rögzítésének szemrevételezése, illetve műszaki vizsgálat bármilyen megfelelőnek tűnő módszer révén. Az ilyen műszaki vizsgálat elvégzésére annak megállapítása céljából kerülhet sor, hogy a járművet további részletes közúti műszaki ellenőrzésnek is alá kell-e vetni, illetve abból a célból, hogy felszólítsanak a feltárt súlyos vagy veszélyes hiányosságoknak a megszüntetésére a jármű további közúti használatbavétele előtt.

A belföldi járműveken végzett közúti ellenőrzések során összegyűjtött információk mellett a tagállamoknak a más tagállamoktól kapott információkat is be kell vezetniük kockázatértékelő rendszerükbe.

Az irányelv hangsúlyozza: a tagállamoknak joguk van arra, hogy az irányelv hatálya alá nem tartozó járműveket, például a könnyű haszonjárműveket (N1) is közúti műszaki ellenőrzésnek vessék alá, illetve hogy a közutaktól eltérő helyeken is ellenőrzéseket végezzenek.

·az ellenőröknek tartózkodniuk kell bármilyen, a járművezető nemzetisége, a járművet nyilvántartásba vevő ország szerinti megkülönböztetéstől;

·az ellenőrnek minden olyan összeférhetetlenségtől mentesnek kell lennie, amely hatással lehet döntése pártatlanságára és objektivitására, és

·az ellenőrök díjazása nem függhet közvetlenül össze az elvégzett elsődleges vagy részletes közúti műszaki ellenőrzések eredményével.

Ezenkívül az irányelv külön követelményeket írt elő a részletes ellenőrzéseket végző ellenőrökre vonatkozóan. Ezeknek az ellenőröknek meg kell felelniük az időszakos műszaki ellenőrzéseket végző ellenőrök számára előírt minimális kompetencia- és képzési követelményeknek.

Ami a részletes közúti ellenőrzésekhez használt létesítményeket illeti, ezek lehetnek mobil ellenőrzési egységek, kijelölt közúti ellenőrzési létesítmények vagy időszakos műszaki vizsgálóállomások, amelyik a legközelebb található. Egyes ellenőrzések – például a fékek vagy a felfüggesztések ellenőrzésének – elvégzéséhez szükséges berendezéseknek mind a mobil ellenőrzési egységekben, mind a kijelölt közúti ellenőrzési létesítményekben rendelkezésre kell állniuk. Ha olyan tételt kellene megvizsgálni, amelyhez nem áll rendelkezésre a szükséges berendezés, a járművet egy olyan vizsgálóállomáshoz kell irányítani, ahol az ellenőrzés elvégezhető.

2.5A hiányosságok értékelése; Nyomon követés súlyos vagy veszélyes hiányosságok esetén; Ellenőrzési díjak

2010-ben a Bizottság ajánlást fogadott el iránymutatásként az ellenőrök számára és a 2009/40/EK irányelv II. mellékletében felsorolt hibák összehangolt minősítésének biztosítása érdekében. Az ajánlás három hibakategóriát vezetett be (kisebb, jelentős és balesetveszélyes hibák), és iránymutatásként meghatározta az egyes hibakategóriákat.

Az ajánlás alapján a 2014/45/EU irányelv bevezette a hiányosságok értékelését, mint az időszakos műszaki vizsgálatra vonatkozó összehangolt intézkedést. Ugyanezt a megközelítést alkalmazták a közúti műszaki ellenőrzési intézkedések felülvizsgálata során. Az irányelv három különböző hibakategóriát vezetett be. Súlyosságuktól függően a hibák lehetnek kisebbek, jelentősek vagy veszélyesek. Ha egy jármű hiányosságai több hibakategóriába is besorolhatók, a járművet a súlyosabb hiányosság szerinti kategóriába kell sorolni. Továbbá, amennyiben egy jármű az ellenőrzött területek (például fékek vagy kormányberendezés) egyazon csoportján belül több hiányosságot is mutat, a hiányosságok értékelésekor a járművet a következő legsúlyosabb kategóriába kell besorolni, amennyiben a hiányosságok összeadódó hatása miatt a jármű nagyobb veszélyt jelent a közúti közlekedés biztonságára nézve.

2.6Az ellenőrizendő járművek százalékos aránya; Az ellenőrzési jegyzőkönyv és a közúti műszaki ellenőrzési adatbázisok; Információtovábbítás a Bizottság részére

Újdonságként az irányelv azt az általános célkitűzést határozta meg, hogy az elsődleges közúti műszaki ellenőrzések száma az Unióban minden évben a tagállamokban nyilvántartásba vett összes nehéz tehergépjármű, busz és a nehéz pótkocsi legalább 5 %-ának feleljen meg.

Tagállami szinten ez azt jelenti, hogy mindegyik tagállamnak törekednie kell arra, hogy arányos számban hajtson végre elsődleges közúti műszaki ellenőrzést, figyelembe véve a területén nyilvántartásba vett járművek számát.

A tagállamok kötelesek mind az elsődleges, mind a részletes közúti műszaki ellenőrzés után összegyűjteni bizonyos információkat. Az összegyűjtött információk szolgálnak alapul azokhoz a jelentésekhez, amelyeket minden második évben továbbítaniuk kell a Bizottságnak.

Az első nemzeti jelentések 2019-re és 2020-ra vonatkoznak, és 2021. március 31-ig kell őket megküldeni a Bizottság részére.

2.7Kapcsolattartó kijelölése; a tagállamok közötti együttműködés; Összehangolt közúti műszaki ellenőrzések

Az irányelv előírta a tagállamoknak, hogy nemzeti kapcsolattartót jelöljenek ki és jelentsenek be a Bizottságnak. A kapcsolattartó feladatai a következők:

·a többi tagállam nemzeti kapcsolattartóival való koordináció biztosítása az irányelvvel kapcsolatos kérdésekben, különösen, ha a közúti ellenőrzés során súlyos vagy veszélyes hiányosságokat tártak fel egy másik tagállamban nyilvántartásba vett járműben;

·minden második évben megküldeni a Bizottság részére a tagállam által elvégzett közúti műszaki ellenőrzések adatait.

3.A tagállamok által bejelentett, az átültetést célzó nemzeti intézkedések és értékelésük előzetes megállapításai

3.1A tagállamok által bejelentett, az átültetést célzó nemzeti intézkedések

A tagállamoknak 2017. május 20-ig kellett elfogadniuk és kihirdetniük azokat a nemzeti intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek, és erről értesíteniük kellett a Bizottságot. Az intézkedéseket 2018. május 20-tól alkalmazták.