HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 192/28

A Régiók Bizottsága véleménye – A mezőgazdasági minőségrendszereket támogató ambiciózus európai politika

2011/C 192/06

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA

— úgy véli, hogy az uniós mezőgazdasági termékek minősége a KAP egyik legfontosabb többletértéke és az EU egyik legnagyobb erőssége a világpiacokon; ezért úgy véli, hogy a minőségpolitika a 2013 utáni KAP egyik fő tengelyét kell, hogy képezze, és a jövőbeli KAP keretén belül ehhez igazított eszközök bevezetését kéri a minőségbiztosítási rendszerek kialakításának megerősítésére, előmozdítására és kiegészítésére,

— úgy véli, hogy alapvetően fontos differenciált fejlesztési modellekre támaszkodva megőrizni a gazdasági tevékenység kiegyensúlyozott eloszlását az Európai Unió területén; a legkedvezőtlenebb helyzetű vidéki területek a piaci differenciálás révén őrizhetik meg mezőgazdasági termelésüket, a meglévő minőségrendszerekre támaszkodva, melyeket elengedhetetlen megerősíteni és továbbfejleszteni; az agrárpiacok differenciált megközelítése különösen releváns a hegyvidéki termékek, valamint olyan helyi termelések esetében, amelyek felértékelődhetnek a rövid forgalmazási láncok keretében,

— úgy ítéli meg, hogy a „hegyvidéki gazdálkodásban előállított termék” jelölés formájában megvalósuló védelem tartósan hozzájárulna a gazdasági fejlődéshez, a területrendezéshez és a környezet védelméhez,

— hangsúlyozza, hogy a helyiélelmiszer-rendszerek kialakulásához európai szinten megkülönböztető jelzést is létre kell hozni, és olyan eszközöket kell kidolgozni a KAP második pillérének keretében, amelyek a termelőket ennek a módszernek az igénybevételére ösztönzik, arra kéri tehát az Európai Bizottságot, hogy ebben az irányban tegyen javaslatot az uniós mezőgazdasági termékek minőségének politikájáról szóló rendelet kiegészítése céljából,

— úgy ítéli meg, hogy a speciális minőségrendszerekben szereplő mezőgazdasági termelési ágak gazdasági sikere és fenntarthatósága elválaszthatatlan a kínálatszabályozástól,

— a korábban elfogadott véleményekkel összhangban javasolja, hogy a hivatalos minőségi megjelölések feltételrendszerébe a GMO-kat kizáró tényezőként vegyék be,

— kéri, hogy nyerjen megerősítést a földrajzi jelzések nemzetközi védelme.

Előadó René SOUCHON (FR/PES), Auvergne régió elnöke Referenciaszöveg Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a mezőgazdasági termékek minőségrendszereiről COM(2010) 733 végleges

I. KIHÍVÁSOK ÉS CÉLKITŰZÉSEK

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA

A. Minőségpolitika, a KAP szerves része és az európai mezőgazdasági termékek legnagyobb előnye a nemzetközi piacokon

1. megállapítja, hogy az Európai Unió élelmiszerbiztonsággal és -minőséggel kapcsolatos szabályai a legszigorúbbak közé tartoznak a világon;

2. úgy véli, hogy az uniós mezőgazdasági termékek minősége a KAP egyik legfontosabb többletértéke és az EU egyik legnagyobb erőssége a világpiacokon;

3. emlékeztet arra, hogy a kollektívan megvalósított minőségrendszerek az Európai Unió kulturális, mezőgazdasági és kulináris örökségének szerves részét képezik. Ezek a minőségrendszerek közös örökséget képviselnek, melyet alapvetően fontos megvédeni és továbbfejleszteni;

4. megjegyzi, hogy a minőségi szempontú differenciálás lehetővé teszi a hozzáadott érték maximalizálását az ágazatokon belül, megfelelve ezáltal az európai unióbeli fogyasztók és a termelők magas elvárásainak;

5. hangsúlyozza, hogy a mezőgazdasági nyersanyagok árát érintő válság idején a megkülönböztetett minőségi ágazatoknak stabilizáló szerepük van a területeken. A megkülönböztetett minőségi ágazatok kialakítása lehetővé teszi a beruházások, a kutatás és az innováció fejlesztését, valamint a hozzáadott érték ágazatokon belüli igazságos újraelosztásának biztosítását a termelők számára;

6. ezért úgy véli, hogy a minőségpolitika a 2013 utáni KAP egyik fő tengelyét kell, hogy képezze;

7. alapvetően fontosnak tartja, következésképpen kéri, hogy a 2013 utáni közös agrárpolitika továbbra is játsszon aktív szerepet az európai mezőgazdasági termékekre vonatkozó szigorú szabályok támogatásában;

8. úgy ítéli meg, hogy a speciális minőségrendszerekben szereplő mezőgazdasági termelési ágak gazdasági sikere és fenntarthatósága elválaszthatatlan a kínálatszabályozástól. Az előállított termékek volumenének aránytalan növekedése azokon a megszokott piaci szegmenseken kívül, ahol ezeket a termékeket használják, a termék köznapivá válását vonja maga után. Ennek következményeként csökkennek az árak, ami egyszerűen a termék eltűnéséhez vezethet. A minőségrendszerek gazdasági modelljei csak akkor bírnak gazdasági érdekkel, ha megkülönböztetik magukat a standard modelltől. Általánossá, tehát köznapivá válásuk végül csak a legsebezhetőbb területek elnéptelenedését vonhatja maga után;

9. megállapítja, hogy a jelenlegi mechanizmusok nem teszik lehetővé az európai, nemzeti és regionális alapok kielégítő bevonását a csoportosulások és a régiók által végzett kollektív műveletekbe. Úgy tűnik ugyanis, hogy kizárólag a főbb földrajzi jelzések képesek aktiválni az európai alapokhoz való hozzáféréshez szükséges önfinanszírozást;

B. Minőségrendszerek, a területrendezés és a vidékfejlesztés fő eszközei

megállapítja, hogy

10. a minőségrendszerek több mezőgazdasági terület számára a globalizációban való részvétel eszközeit jelentik, a speciális szaktudás elismerése és a fogyasztó számára biztosított kiváló minőségű termékek kínálata révén;

11. a vidékfejlesztés dimenziója alapvető és elválaszthatatlan eleme a minőségrendszerekről szóló vitának. Ezek a rendszerek közvetlenül járulnak hozzá azoknak a vidéki területeknek a gazdasági dinamikájához, amelyekben jelen vannak;

12. az Európai Unió vidéki területei heterogének, és rendkívül eltérő területek sokaságából állnak. A bennük rejlő agronómiai, talajtani és éghajlati lehetőségek, valamint a logisztikai és piaci feltételek tehát nagymértékben változóak;

13. a napjainkban jellemző globalizációra és nemzetközi versenyre tekintettel a legkevésbé fejlett területek számára olyan mechanizmusokat kell rendelkezésre bocsátani, amelyek célja, hogy lehetővé tegyék számukra, hogy speciális modelleket alakítsanak ki, és hogy mezőgazdasági termékük a fogyasztó szemében differenciáltan jelenjen meg a piacokon. Lényeges tehát, hogy továbbra is létezzenek olyan intézkedések, amelyek a legkevésbé fejlett területek versenyhátrányát kompenzálják; és az Unió valamennyi vidéki területe hozzáférjen azokhoz az eszközökhöz, amelyekkel termékeit a helyi, európai és nemzetközi piacon értékesítheti és differenciáltan megjelenítheti;

hangsúlyozza, hogy

14. a minőségrendszerek specifikus és szigorúbb termelési standardjai magasabb termelési költségekkel járnak, és további erőfeszítést igényelnek a termelő részéről. A fogyasztók készek méltányos árat fizetni egy olyan termékért, melyet jobbnak és/vagy jellegzetesnek tartanak;

15. a jelenleg alkalmazott versenyszabályok a legelőnyösebb helyzetű területeket részesítik előnyben a termelési költségek szempontjából. Ezzel szemben a legkedvezőtlenebb helyzetű területek hátránnyal küzdenek a költségek terén való versenyképesség szempontjából;

úgy véli tehát, hogy

16. alapvetően fontos differenciált fejlesztési modellekre támaszkodva megőrizni a gazdasági tevékenység kiegyensúlyozott elosztását az Európai Unió területén;

17. a legkedvezőtlenebb helyzetű vidéki területek a piaci differenciálás révén őrizhetik meg mezőgazdasági termelésüket, a meglévő minőségrendszerekre támaszkodva, melyeket elengedhetetlen megerősíteni és továbbfejleszteni;

18. az agrárpiacok differenciált megközelítése különösen releváns a hegyvidéki termékek, valamint olyan helyi termelések esetében, amelyek felértékelődhetnek a rövid forgalmazási láncok keretében;

II. POLITIKAI AJÁNLÁSOK

C. A minőség védelme és előmozdítása a nemzetközi kereskedelemben

19. hangsúlyozza, hogy alapvetően fontos a minőségrendszerek elismerése a nemzetközi kereskedelem keretében. Ezt az elismerést a magáncímkék logikájától eltérő módon kell kezelni. Az eredetmegjelölések elve a magántulajdontól eltérő közös örökséggel és tulajdonjoggal kapcsolatos elv. Kívánatos tehát, hogy megerősítést nyerjen a földrajzi jelzések nemzetközi védelme;

20. megismétli tehát a földrajzi jelzések elismerésének, illetve a jelzésekre alkalmazandó nemzetközi jogi keretnek a megerősítésére vonatkozó kérését, melyet korábban elfogadott véleményeiben már megfogalmazott. Ez a megerősítés lehetővé kell, hogy tegye a minőségrendszerek valóban hatékony és tartós védelmének elérését nemzetközi szinten;

21. úgy véli, hogy az Európai Uniónak fokoznia kell a földrajzi jelzések (OFJ és OEM) védelmének javítását célzó erőfeszítéseit a WTO-tárgyalások keretében és a WIPO-n belül;

22. többek között az alábbiakat javasolja: a. a szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló TRIPS-megállapodás 23. cikke védelmének kiterjesztését valamennyi agrártermékre; b. a földrajzi jelzések többoldalú nyilvántartásának létrehozását nemzetközi szinten; c. kétoldalú megállapodások megkötését az EU és a harmadik országok között, az összes OFJ és OEM kölcsönös elismerése végett.

23. felteszi azonban a kérdést, hogy vajon milyen kockázatok fakadhatnak a földrajzi jelzésekkel jelölt termékek kölcsönös elismerésével kapcsolatos, jelenleg tárgyalás alatt lévő egyes kétoldalú megállapodásokból. Biztosítani kell, hogy ezen megállapodások megkötése ne eredményezze azt, hogy az európai piacra olyan harmadik országokból származó termékek kerüljenek bevezetésre, melyek földrajzi jelzéssel jelöltek, de a követelmények és az ellenőrzés szempontjából nem felelnek meg az európai standardoknak;

24. azt ajánlja, hogy hozzanak konkrét intézkedéseket az olyan termékek EU-n belüli forgalmazásának, illetve kivitelének elkerülésére, melyek címkézése nem felel meg a mezőgazdasági termékek minőségével kapcsolatban alkalmazandó uniós jogszabályoknak;

D. A földrajzi jelzések meghatározásának pontosítása és megerősítése

25. felteszi a kérdést, hogy vajon megalapozott-e az Európai Bizottság rendelettervezetében javasolt módosítás az OEM és az OFJ meghatározásával kapcsolatban;

26. kifejezetten kéri az Európai Bizottságot, hogy – a termékek kidolgozási és előkészítési szakaszaira vonatkozó hivatkozások eltörlésének esetleges hatására gondolva – biztosítsa, hogy ez a változás ne vezessen majd a védelem csökkenéséhez vagy visszaélésekhez;

27. felteszi a kérdést egyébiránt, hogy hasznos-e terméktípusok szerinti meghatározásokat kidolgozni, és hangsúlyozza, hogy az egyes terméktípusok előállításának szakaszaira vonatkozó esetleges sajátosságok tekintetbevétele nem sértheti a földrajzi jelzések rendszerének európai szintű egységességét és koherenciáját;

28. kéri az Európai Bizottságot, hogy határozza meg azt az eljárást, melyet követni kíván a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok esetében, és előzetes konzultációt javasol az összes érdekelt fél részvételével;

E. A hegyvidéki termelés előmozdítása és megkülönböztetése

29. rámutat arra, hogy a hegyvidéki gazdálkodásban előállított termékek jelentős identitástartalommal rendelkeznek a fogyasztók szemében, zömükben extenzív és/vagy hagyományos termelési rendszerek reprezentánsaként. Ezek a termékek jelentős mértékben közjavaknak tekintendők, és értékesek a helyi gazdaság számára;

30. emlékeztet arra, hogy a hegyvidék a tágabb értelemben vett európai terület megközelítőleg 40 %-át (1), a mezőgazdasági háztartások 18 %-át, a mezőgazdasági művelés alatt álló európai terület 15 %-át képviseli (2). Ráadásul az Európai Unió területén lévő hegyvidékek aránya csak tovább fog növekedni a bővítéssel (3).

31. úgy véli, hogy a hegyvidéki termékek elismerése és azok speciális címkézése egy olyan politika tárgya, melyet haladéktalanul integrálni kell az Európai Unió agrártermelésének átfogó minőségpolitikájába, mégpedig oly módon, hogy az összhangban legyen a közös agrárpolitika által a hegyvidéki övezetek számára biztosított elismeréssel.

32. úgy ítéli meg, hogy a hegyvidéki termelők azon képessége, hogy a minőségrendszereken belül a lehető legjobban valorizálják termékeiket, elengedhetetlen feltétele tevékenységük fenntartásának, hiszen termelékenységi rátájuk alacsonyabb (4), ami a fogyasztók számára a minőség tekintetében közvetlen előnyökkel (5) jár;

33. hangsúlyozza, hogy a hegyvidéki termékek a földrajzi fekvés, valamint a termelési és a feldolgozási módszerek tekintetében egyedi sajátosságokat mutatnak (6);

34. úgy ítéli meg tehát, hogy a „Hegyvidéki gazdálkodásban előállított termék” elnevezés védelme – viszonylag alacsony költségráfordítással – lehetővé tenné a hegyvidéki termékek (beleértve a mezőgazdaságból és az állattenyésztésből származó termékeket, valamint a helyben történő feldolgozásukat) felértékelését és jobb védelmét, előmozdítva, hogy valamennyi tagállamban létrejöjjön egy olyan piaci szegmens, mely ezeknek a termékeknek az értékesítésével foglalkozik. Ezáltal biztosítva lenne a hegyvidéki régiók hagyományainak, kultúrájának és örökségének megőrzése és fejlesztése, megerősítve a termelési és átalakítási struktúrák területi beágyazottságát;

35. ezért úgy véli, hogy ez a „hegyvidéki gazdálkodásban előállított termék” jelölés formájában megvalósuló védelem tartósan hozzájárulna a gazdasági fejlődéshez, a területrendezéshez és a környezet védelméhez. Ezek a kihívások rendkívül fontosak azokban a régiókban, amelyekben a mezőgazdasági termelés eltűnése egyet jelent a környezet pusztulásával, a „természeti” kockázatok növekedésével, illetve a társadalmi, gazdasági és kulturális szerkezet elszegényedésével;

36. rámutat arra, hogy nehéz európai szintű számokkal szolgálni a hegyvidéki termékek piacáról, mivel a fogalom nincs meghatározva európai szinten. Mégis megfigyelhetünk egy valóban pozitív hatást egyes ágazatokban, ahol a szereplőknek lehetőségük nyílik termékeik speciális értékesítésére. Példaként említhetjük a Francia-Középhegység tejágazatát (7).

37. emlékeztet arra, hogy már több alkalommal is állást foglalt a hegyvidéki gazdálkodásban előállított termékek esetében választható fenntartott jelölések bevezetése mellett, és a jelen véleményben újra megismétli arra irányuló kérését, hogy a hegyvidéki agrártermékeket haladéktalanul vegyék figyelembe az Európai Unió jövőbeli minőségpolitikája keretében;

38. ismét hangsúlyozza, hogy a régióknak fontos szerepet kellene játszaniuk a „hegyvidéki” jelölések meghatározásában, valamint a területi vidékfejlesztési politika keretében ágazatok létrehozásának támogatásában;

F. A rövid forgalmazási láncok és a közvetlen értékesítés előmozdítása

39. a korábban elfogadott, a helyiélelmiszer-rendszerekről szóló véleménnyel (8) összhangban úgy véli, hogy alapvető fontosságú a rövid forgalmazási láncok és a közvetlen értékesítés ösztönzése. Emlékeztet arra, hogy ugyanebben a véleményben az RB a „helyiélelmiszer-rendszer” fogalmát négy tényező kombinációjaként határozza meg: rövid forgalmazási lánc; rövid tényleges távolság a termelés és a fogyasztás helye között; olyan munkamódszer, amelynek részét képezi a szállítás, a forgalmazás, a maradékáram feldolgozása, a megújuló energia, a marketing, a reklám és a minőségbiztosítás is; olyan munkamódszer, amelyet helyi és regionális szinten kell irányítani. Aláhúzza, hogy a rövid forgalmazási láncok elősegítik, hogy a mezőgazdasági termelés visszakerüljön eredeti helyszínére, és ott állandóvá váljon, hozzájárulva ahhoz, hogy ezek a termékek a helyi piacokon kerüljenek értékesítésre. A rövid forgalmazási láncok hozzájárulnak a mezőgazdasági tevékenységek megfelelő eloszlásához az Unió egész területén, és kedvező hatással járnak a környezetre, amennyiben a termelés igazodik az érintett vidék természetes kapacitásaihoz;

40. hangsúlyozza a rövid forgalmazási láncok gazdasági előnyét: egyes termelők abból tehetnek szert bevételre, hogy ami a túl hosszú forgalmazási láncoknál az árréseken elfolyna, azt saját haszonként könyvelik el. Az agrár-élelmiszeripari láncok ugyanis, ahol a kereskedelmi hatalom koncentrálódik, olyan tárgyalási szabályokat és forgalmazási feltételeket kínálnak, amelyeknek ezek a termelők rendszerint nemigen tudnak ellenállni;

41. a rövid forgalmazási láncok előmozdításával kapcsolatban leszögezi a. hogy konkrétan azt kell elősegíteni, hogy a termelés a – feldolgozott vagy feldolgozatlan – élelmiszer fogyasztásának helyszínéhez minél közelebb történhessen, ezért ösztönözöni kell a földrajzi értelemben minél rövidebb termelési, feldolgozási és kereskedelmi útvonalakat. E megközelítés folyományaként elkerülhető, hogy a túl hosszú és túl bonyolult útvonalak miatt feleslegesen kerüljenek üvegházhatású gázok a levegőbe; b. hogy azok a rendszerek is a rövid forgalmazási láncok részét képezik, amelyeken belül a kistermelők a helyi piacon, közvetlenül értékesítik termékeiket, ezért ezeket is teljes mértékben figyelembe kell venni az Európai Unió mezőgazdasági termelésére irányuló globális politikában. Ezek a rövid forgalmazási láncok lehetővé teszik, hogy erős kapcsolat jöjjön létre a termelő és a fogyasztó között. Lehetővé teszik továbbá a termékek könnyebb nyomonkövethetőségét, biztosítva ezzel a fogyasztót a megvásárolt termék eredetéről; c. hogy a rövid forgalmazási láncok elve nem csak abból áll, hogy a termelők és a fogyasztók között minél kevesebb legyen a köztes elem. Mindenekelőtt a helyi és regionális agrár-élelmiszeripari ágazat lendületesebbé tételét kell elősegítenie; d. hogy ezzel a módszerrel mindenképpen annak is együtt kell járnia, hogy az így keletkező értéktöbblet a lánc teljes hosszán egyenletesen érvényesüljön, és a haszon újra elsősorban a termelőké lehessen.

42. úgy véli, hogy a helyiélelmiszer-rendszerek kialakulásához európai szinten megkülönböztető jelzést is létre kell hozni, és olyan eszközöket kell kidolgozni a KAP második pillérének keretében, amelyek a termelőket ennek a módszernek az igénybevételére ösztönzik;

43. arra kéri tehát az Európai Bizottságot, hogy tegyen javaslatot egy ilyen új logó létrehozására és annak meghatározására, hogy milyen módon lehet azonosítani a helyiélelmiszer-rendszerek keretében forgalmazott helyi termékeket. Ezekkel az azonosító elemekkel együtt lesz teljes az uniós mezőgazdasági termékek minőségének politikájáról szóló rendelet;

44. határozottan támogatna olyan európai bizottsági kezdeményezéseket, amelyek célja a „termelési hely” kötelező megjelölésének kiterjesztése a termékekre, és ösztönözné, hogy hasonló kötelező megjelölésekre vonatkozó kezdeményezéseket dolgozzanak ki a vendéglátóipar számára is;

45. hangsúlyozza, hogy ez az új jelzés az olyan európai térségekben készült több ezer hagyományos termék esetében is megoldást jelenthetne, amelyek nem feltétlenül tüntetnének fel földrajzi adatokat;

46. felhívja egyúttal az Európai Bizottság, az Európai Parlament és a Tanács figyelmét, hogy a közbeszerzési szabályokat is módosítani kell annak megkönnyítése érdekében, hogy a települések helyi mezőgazdasági termékeket vásároljanak. A 2004/18/EK irányelv 26. cikke ezzel kapcsolatban felveti, hogy az ajánlatkérő szerv a szerződés teljesítésére irányadó feltételek között szociális és környezetvédelmi szempontokat is érvényesíthet;

47. kéri, hogy a 2004/18/EK irányelv 53. cikkét úgy módosítsák, hogy a közelségre, illetve az áruszállításból eredő CO2-kibocsátás csökkentésére vonatkozó követelményeket is kifejezetten figyelembe lehessen venni;

48. hangsúlyozza végül, hogy a korábban említett új „rövid forgalmazási lánc” embléma kezelését a régiók végezhetnék, mivel ők foglalkoznak a termékek helyi és kulturális jellegével is. Ezeknek a termékeknek a népszerűsítésében az európai alapok mellett szintén a régiók az elsődleges partnerek;

G. A hagyományos különleges termékek népszerűsítése és terjesztése

49. kiemeli, hogy a hagyományos különleges termékek rendszere segít megőrizni, sőt, akár terjeszteni bizonyos hagyományos agrár-élelmiszeripari termékeket. A hagyományos különleges termékek esetében az érték java részét a termelő teremti meg, a jelenleg ipari úton előállított agrár-élelmiszerek zömével ellentétben. Ezek a termékek ezáltal növelik az agrár-élelmiszeripari kínálat sokféleségét, és gazdagítják Európa gasztronómiai örökségét;

50. úgy véli, hogy hasznos lenne uniós szinten összeírni az európai hagyományos konyhaművészet alkotóelemeit képező termékeket. E lépés megteremthetné a hagyományos különleges termékek esetleges elismerésének alapját. Ez összhangban állna továbbá az UNESCO által nemzetközi szinten tett kezdeményezéssel, és lehetővé tenné bizonyos, több tagállam által már végrehajtott hasonló intézkedések általánossá tételét;

H. A génmódosított szervezetek kizárása a minőségi termékek köréből

51. a korábban elfogadott véleményekkel összhangban javasolja, hogy a hivatalos minőségi megjelölések feltételrendszerébe a GMO-kat kizáró tényezőként vegyék be. A kizárást a tagállamok fokozatosan vezethetnék be, legfeljebb ötévnyi ésszerű határidővel, hogy a termelők megtehessék a szükséges technikai intézkedéseket. Ezt az időszakot olyan alternatív ellátási láncok kialakítására lehetne kihasználni, amelyek lehetővé teszik a nyersanyagokban a GMO-k használatának helyettesítését, különösen a takarmányok esetében;

52. alapvetőnek tartja, hogy kifejezetten tiltsák meg a génmódosított szervezetek felhasználását a hivatalos minőségi jelzéssel ellátott termékek előállításának minden szakaszában. Ezzel a tiltással garantálható a hagyományos termelési módszerek és a minőségbiztosítási rendszerek megkülönböztető jellegének fennmaradása;

53. úgy véli továbbá, hogy a pályázati feltételek között a GMO-k kizárása rövid távon elengedhetetlen feltétel, ha meg akarjuk őrizni a minőségbiztosítási rendszerek átláthatóságát és a fogyasztókkal szembeni hitelességét;

54. hangsúlyozza, hogy a hivatalos minőségi jelzések feltételrendszerének módosítása egyre sürgetőbbé válik, mivel már kialakulófélben vannak olyan magánkezdeményezések – a minőségi termékeken kívül – amelyek „GMO-mentes” termékeket garantálnak;

55. hangsúlyozza azt is, hogy a hivatalos minőségi jelzéssel ellátott termékek garantáltan GMO-mentes piacának kialakulása jó lehetőséget teremt a termelők számára, az európai fogyasztók részéről ugyanis rendkívül nagy a kereslet ezen a területen;

56. úgy véli, hogy a hivatalos minőségi jelzéssel ellátott, GMO-mentes termékeket a fogyasztók éppolyan nagyra értékelik, mint a biotermékeket. Ez a tény már önmagában is elegendő biztosíték arra, hogy ezeket mindig is jobban lehet majd értékesíteni, és ezáltal ellensúlyozhatók a termelők számára rövid távon felmerülő esetleges többletköltségek is;

57. hangsúlyozza, hogy a GMO-knak a hivatalos minőségi jelzéssel ellátott termékekből való kizárását offenzív stratégiának kell kísérnie a nem GMO-kból származó növényi fehérjék uniós szintű termelése és az ezekkel való ellátás terén. Ez a stratégia szerves része annak, hogy Európa-szerte koherens módon termesszenek GMO-mentes kultúrákat. Ennélfogva ez egyszersmind remek alkalom Európa számára, hogy fehérjenövényeket termesszen: ezeknek a kultúráknak a mezőgazdasági és ökológiai előnyeit széles körben elismerik. A GMO-mentes fehérje ágazatának kialakítására irányuló politikát a KAP keretében kell végrehajtani külön erre a célra szánt mezőgazdasági-környezetvédelmi támogatási mechanizmusok elfogadása révén;

58. ezért javasolja a fehérjékben gazdag GMO-mentes kultúrák (borsó, bab) fejlesztése kérdésének tanulmányozását, hiszen ezek tűnnek a GMO-mentes fehérjetermelés legjobb forrásainak (9);

59. úgy véli, hogy a GMO-knak a termékek hivatalos minőségi megjelölésére vonatkozó feltételrendszerből való kizárásához kapcsolódó költségek úgy csökkenthetők a minimális szintre, ha a rendszert öt év alatt, fokozatosan vezetik be; továbbá, hogy ha a többletköltségeket a termelési lánc egészére nézve osztják el, az a fogyasztókra nézve minimális – kilónként csupán néhány eurócent (10) – lesz; és végezetül, hogy a növényi fehérjékben gazdag GMO-mentes kultúrák környezetvédelmi előnyei közép- és hosszú távon ellentételezik ezeket a többletköltségeket (11).

60. hangsúlyozza a GMO-kat tartalmazó állati takarmányok átalakításából származó nyersanyagok (hús, tojás, tej stb.) felhasználásával nyert minőségi termékek címkézésének szükségességét, a GMO-mentes európai uniós termékek és a nemzetközi piacról származó, GMO-kat tartalmazó termékek közötti tisztességtelen verseny elkerülése érdekében;

I. A termelés felügyelete

61. úgy véli, hogy a minőségi mezőgazdasági termékek kínálatának szabályozása és felügyelete nagyszabású kihívást jelent az agrárpolitika számára (12), és a minőségbiztosítási rendszerek is éppúgy ki vannak téve a piaci kockázatoknak, annak ellenére, hogy nem vonatkoznak rájuk a szabványosított piacok működésének szabályai;

62. úgy véli, hogy a minőségbiztosítási rendszerek kialakításához és fenntartásához mindenképpen szükség van a kínálat feletti ellenőrzés összehangolt politikájára. A termelékenység, illetve az egy adott területen megtermelt mennyiség növelése többnyire összeegyeztethetetlen a környezet védelmével és a termék minőségének és jellemzőinek fenntartásával;

63. úgy véli továbbá, hogy termelésfelügyelet nélkül az eladott mennyiségek szabályozatlan növekedése bizonyos esetekben a termelőknek kifizetett árak jelentős csökkenését eredményezheti, így az effajta termelésnek az érintett termelők számára nyújtott előnyei elvesznek. A természeti hátrányokkal küzdő térségekben működő termelők továbbá a minőségi termékek árcsökkenését nem tudják a termelt mennyiség növelésével ellensúlyozni, így ha nem tudnak alkalmazkodni, fel kell hagyniuk tevékenységükkel;

64. következésképpen úgy ítéli meg, hogy a mezőgazdasági ágazatban a minőségrendszereknek tovább kell lépniük a kizárólag az árakon alapuló verseny elvén, és hogy a minőségrendszerek hosszú távon nem alapulhatnak a volumennövekedésen, hanem a termék természetéből adódó minőségre kell épülniük, amely alátámasztja a fogyasztók által elfogadható magasabb árat;

65. a korábban elfogadott véleményekkel összhangban tehát azt kéri, hogy a megkülönböztetett minőségi termékek ágazata számára hozzanak létre termelésfelügyeleti eszközöket, és arra kéri az Európai Bizottságot, hogy javasoljon konkrét eszközöket ennek a piacnak az irányítására;

J. A kommunikáció javítása és a minőségbiztosítási rendszerek kifejlesztését kísérő intézkedések

66. úgy véli, hogy a mezőgazdasági termelés áthelyeződésében és helyben maradásában a fogyasztó is fontos szerepet játszik, mivel ő biztosítja a termékek díjazását;

67. úgy véli, hogy ahhoz, hogy a fogyasztó aktív részese lehessen a minőségbiztosítási rendszerek nyújtotta előnyöknek, mindenképpen javítani kell a termelési feltételekről szóló kommunikációt. Meg kell adni a fogyasztó számára mindazt a segítséget, amellyel fel tudja ismerni a 4 hivatalos európai logót, és meg tudja azokat különböztetni a földrajzi nevekhez kötődő magánmárkáktól;

68. véleménye szerint általánossá és rendszeressé kellene tenni, hogy a piaci szereplők alkalmazzák a Tanács, illetve az Európai Bizottság által bizonyos mezőgazdasági termékek minőségi jelzésére kialakított grafikai szimbólumokat, továbbá a fogyasztóknak jobb tájékoztatást kell nyújtani ezeknek a szimbólumoknak a jelentésével és jelentőségével kapcsolatban;

69. a jövőbeli KAP keretén belül ehhez igazított eszközök bevezetését kéri a minőségbiztosítási rendszerek kialakításának megerősítésére, előmozdítására és kiegészítésére;

70. külön kéri, hogy a KAP második pillérén belül fogadjanak el olyan intézkedéseket, amelyek célja az EMVA meglévő, a minőségbiztosítási rendszerek támogatására, illetve előmozdítására szolgáló intézkedéseinek javítása vagy helyettesítése. Ehhez a következőkre van szükség: a. a minőségi termékekre vonatkozó termelői korlátozások jobb figyelembevétele, b. teljesebb körű támogatások a termelői csoportok számára a tanúsítvány megszerzéséhez, az ellenőrzéshez, a népszerűsítéshez és az előzetes tanulmányokhoz kapcsolódó szakaszokban, c. az OEM és az OFJ jelzésű termékek anyagi támogatásának lehetősége átmeneti védelmi jelleggel, d. lehetőség a több OEM és OFJ jelzésű termékhez kapcsolódó kollektív fellépések finanszírozására, illetve nemzeti és regionális társfinanszírozáshoz való folyamodásra;

K. A minőségpolitika végrehajtásának egyszerűsítése és javítása

71. emlékeztet rá, hogy a mezőgazdasági termékek hatékony védelme és a fogyasztók megbízható tájékoztatása érdekében az ilyen termékek minőségbiztosítása terén elengedhetetlen az uniós fellépés;

72. örömmel fogadja a szabályok korszerűsítésére és a termelőkre háruló adminisztratív terhek csökkentésére irányuló európai bizottsági javaslatokat, különösen a termékek bejegyeztetésével kapcsolatban;

73. ugyancsak örömmel fogadja, hogy a dokumentum elismeri a termelői csoportoknak a földrajzi jelzések kezelésével kapcsolatos szerepét és feladatkörét;

74. egyetért az Európai Bizottságnak azzal a javaslatával, amely a hagyományos különleges termékekre alkalmazandó rendszer egyszerűsítésére és célzottabbá tételére irányul.

Kelt Brüsszelben, 2011. május 12-én. a Régiók Bizottsága elnöke Mercedes BRESSO

(1) „Mountain areas in Europe” (Hegyvidéki területek Európában), a NORDRegio tanulmánya az Európai Bizottság Regionális Főigazgatósága részére, 2004.

(2) „Peak performance: New insights into Mountain Farming in the European Union”, az Európai Bizottság munkadokumentuma, 2009. december.

(3) „Europe’s ecological Backbone: recognising the true value of our mountains”, 2010. szeptember, EGT 2010/6. sz.

(4) „Peak performance: New insights into Mountain Farming in the European Union”, az Európai Bizottság munkadokumentuma, 2009: december: a hegyvidéki hátrányos helyzetű gazdaságok termelékenysége 28 %-kal alacsonyabb a nem hegyvidéki hátrányos helyzetű területekhez, illetve 40 % -kal a nem hátrányos helyzetű területekhez képest.

(5) „La composante milieu physique dans l'effet terroir pour la production fromagère: quelques réflexions à partir du cas des fromages des Alpes du Nord” [A fizikai környezet mint a sajtgyártás tájjellegére kiható tényező: gondolatok az észak-alpokbeli sajtok kapcsán]. Jean-Marcel Dorioz, Philippe Fleury, Jean-Baptiste Coulon, Bruno Martin. Courrier de l’environnement de l’INRA no40 [Az INRA környezetvédelmi híradója, 40. szám], 2000. június. http://www.inra.fr/dpenv/pdf/DoriozD27.pdf.

(6) „Produits agroalimentaires en Europe: résultats, conclusions et réalisations concrètes du projet”, 2004. november, 7. és 17. o.

(7) Egy hegyvidéki tejre vonatkozó új védjegy, mely nemrégiben került alkalmazásra, 3–4 millió liter tejet, azaz a Francia-Középhegység termelésének egyharmadát fedi le: http://www.leprogres.fr/fr/region/la-haute-loire/haute-loire/article/3939334,183/Une-marque-Montagne-pour-le-lait-du-Massif-central.html. A svájci példák azt mutatják, hogy a hozzáadott érték elérheti a 30 %-ot a generikus tejhez képest (Revue Montagna, 2010. július). A hegyvidéki tej az Európában termelt tej 11,5 %-át teszi ki, és minden 5 vagy 6 tejgazdaságból 1-et képvisel. A termelési költség 12 %-kal magasabb a síkvidékihez képest, a munkabérek pedig 10 000 EUR/ÉME-vel alacsonyabbak. A támogatások csak 34 %-ban kompenzálják ezeket a hátrányokat. „Le lait de montagne européen: un symbole menacé”, Institut de l’élevage-CNIEL, 2009. május, 7. o.

(8) A Régiók Bizottsága előretekintő véleménye: Helyiélelmiszer-rendszerek – elfogadva: 2011. január 27-én. Előadó: Lenie DWARSHUIS-VAN DE BEEK (NL/ALDE), Dél-Holland tartomány végrehajtó tanácsának tagja.

(9) Jelenleg a borsótermelés elsősorban Franciaországban, a babtermelés pedig alapvetően az Egyesült Királyságban zajlik.

(10) Milanesi J: Quel avenir pour les filières animales „sans OGM” en France? Illustration par le poulet Label Rouge. [J. Milanesi: A GMO-mentes állati eredetű termékek jövője Franciaországban a vörös címkés csirke példáján keresztül.] 3es journées de recherches en sciences sociales. [3. társadalomtudományi kutatási napok]. INRA SFER CIRAD, 2009. december 9–11. – Montpellier, Franciaország http://www.sfer.asso.fr/content/download/2981/27271/version/1/file/B3+-+Milanesi.pdf.

(11) La relance des légumineuses dans le cadre d’un plan protéines: quels bénéfices environnementaux? [A hüvelyesek újrafelfedezése a fehérjeterv keretei között: környezetvédelmi előnyök] A fenntartható fejlődéssel foglalkozó általános bizottság, Franciaország, 2009. http://www.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/E_D15.pdf.

(12) Giraud-Héraud Eric, Soler Louis-Georges: Quelle légitimité à des mécanismes de régulation de l'offre dans les appellations d'origine protégée? [A szabályozási mechanizmusok legitimitása a védett eredetmegjelölésekkel bíró termékek kínálata terén] Économie rurale. [Vidékgazdaság] 277–278. sz., 2003. 123–134. o. http://www.persee.fr/web/revues/home/prescript/article/ecoru_0013-0559_2003_num_277_1_5441.