[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 20.12.2006

COM(2006) 839 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

az összetett takarmány forgalmazásáról szóló 79/373/EGK irányelv módosításáról szóló 2002/2/EK irányelv által bevezetett intézkedések végrehajtásáról

Európai Bizottság

Az Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Főigazgatóságról az alábbi honlapon található bővebb információ:

http://ec.europa.eu/food/index_en.htm

A takarmányjogról az alábbi honlapon található bővebb információ:

http://ec.europa.eu/food/food/animalnutrition/index_en.htm

© Európai Közösségek, 2006

Sokszorosítás a forrás megjelölésével megengedett.

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

az összetett takarmá ny forgalmazásáról szóló 79/373/EGK irányelv módosításáról szóló 2002/2/EK irányelv által bevezetett intézkedések végrehajtásáról

1. ÖSSZEFOGLALÁS

A 79/373/EGK irányelv[1] 15a. cikke előírja, hogy a Bizottság a tagállamoktól kapott adatok alapján jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a 79/373/EGK irányelvet módosító 2002/2/EK irányelv[2] révén bevezetett intézkedések végrehajtásáról, és ehhez a jelentéshez csatolja az intézkedések javítását célzó esetleges javaslatokat.

Huszonnégy tagállam válaszolt a Bizottság szolgálatainak az adatok rendelkezésre bocsátása iránti kérelmére. E jelentés a 2002/2/EK irányelv által bevezetett alábbi intézkedések végrehajtásával foglalkozik:

Egyfelől kötelezővé tették a tétel hivatkozási számának feltüntetését a címkén. A tagállamok ezt az intézkedést nagyobb problémák nélkül végrehajtották. A Bizottság úgy véli, hogy a címkézés jelentősen javítja a nyomonkövethetőséget. Az irányelv másfelől megenged bizonyos kivételeket azon rendelkezés alól, hogy a címkeadatokat a számukra fenntartott helyen tüntessék fel. Bizonyos kötelező címkeadatok e helyen kívül is feltüntethetők. Ezen intézkedések tagállamok általi végrehajtása során nem figyeltek meg súlyosabb problémákat. A Bizottság nem rendelkezik részletes információkkal arra vonatkozóan, hogy az összetett takarmányok gyártóinak milyen mértékben származott előnyük e rugalmasságból. Az ellenőrző hatóságok, illetve a fogyasztók nem vetettek fel problémákat.

A takarmányok-alapanyagok mennyiségeinek – beleértve a megengedett eltérést – kötelező feltüntetése terén voltak tapasztalhatóak a legnagyobb eltérések: a százalékarányra vonatkozó feltüntetés alkalmazását az összetett takarmányok gyártói megfelelő kérelmeinek következtében az Európai Bíróság általi előzetes döntés meghozataláig számos tagországban felfüggesztette az adott nemzeti bíróság határozata. Egy tagországban csak azokra a vállalatokra vonatkozott a felfüggesztés, amelyek bírósági eljárást kezdeményeztek. Számos más tagállam úgy határozott, hogy rugalmasan végzi a hatósági ellenőrzéseket és a mennyiségi címkézési kötelezettségek megsértése esetén sem vet ki bírságot a vállalkozókra. E tagállamok legtöbbje a 2005. december 6-án meghozott bírósági ítéletet követően átültette a nemzeti jogba a nyílt feltüntetésre vonatkozó rendelkezéseket. Így a tagállamok egyik csoportja közvetlenül ültette át, és hajtotta végre a „nyílt feltüntetésre” vonatkozó rendelkezéseket, ezek a tagállamok a rendelkezések be nem tartásának felderítése esetén bírság kivetését helyezik kilátásba. E tagállamok az előírások betartása tekintetében pozitív fejleményekről számolnak be, és nem érkezett hozzájuk az összetett takarmányok gyártóitól panasz.

Végül az irányelv előírja, hogy a gyártóknak együtt kell működniük az ellenőrző hatóságokkal. A tagállamok ezen intézkedést a 2002/2/EK irányelv keretében hajtották végre, vagy már azelőtt átültették a nemzeti jogba. Ezen alapelv már az általános élelmiszer-jogszabály szerves része.

A fent említett intézkedések javítására irányuló javaslatok itt nem kerülnek bemutatásra. A vonatkozó lehetőségek a Bizottság szolgálatai által jelenleg készített, a takarmányok címkézésének egész területével foglalkozó hatásvizsgálat részét képezik. A hatásvizsgálat befejezését követően az azon alapuló jogalkotási javaslatot a tervek szerint 2007 második felében terjesztik elő.

2. BEVEZETÉS

Miért szükséges ez a jelentés?

A 79/373/EGK irányelv 15a. cikke előírja, hogy

„A Bizottság a tagállamoktól kapott adatok alapján legkésőbb 2006. november 6-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az 5. cikk (1) bekezdésének j) és l) pontja és (5) bekezdésének d) pontja, valamint az 5c. cikk és a 12. cikk második albekezdése révén bevezetett intézkedések végrehajtásáról, elsősorban az összetett takarmányok címkéjén a takarmány-alapanyagok mennyiségének tömegszázalékban kifejezett feltüntetésére vonatkozóan, beleértve a megengedett eltérést is, és ehhez a jelentéshez csatolja az intézkedések javítását célzó esetleges javaslatokat."

A Bizottság az információk rendelkezésre bocsátását kérte a tagállamoktól, és huszonnégy tagállamtól kapott választ.

Háttér

Az emberi élelmiszereket és az állati takarmányokat érintő, az 1990-es évek végén jelentkező számos válság (BSE, dioxin stb.) következtében nyilvánvalóvá váltak az Európai Unió élelmiszer-jogszabályainak kidolgozása és alkalmazása terén fennálló hiányosságok. Emiatt a Bizottság szakpolitikai prioritásai közé felvette a magas szintű élelmiszerbiztonság előmozdítását (1999-ben Helsinkiben tartott Európai Tanács). Erre válaszul az élelmiszerbiztonságról szóló, 2000. január 12-i fehér könyvben (COM (1999) 719 végleges) 84 olyan különálló intézkedést javasoltak, amelyek célja az Európai Unió élelmiszerpolitikájának proaktív, dinamikus, koherens és átfogó eszközzé való átalakítása.

Az új stratégiának figyelembe kellett vennie azt a tényt, hogy a mezőgazdasági és élelmiszeripari ágazat az európai gazdaság egésze számára kiemelten fontos. Emellett az élelmiszer-előállítási lánc egyre összetettebbé válik, és az Unió bővítése újabb kihívások elé állította a belső piacot a tagállamokból érkező biztonságos és jó minőségű termékek tekintetében.

Az új jogi keret központi elemeként a „gyártótól a fogyasztóig” megközelítés az élelmiszerlánc minden lépését lefedi. Az élelmiszerbiztonság garantálása a takarmányipari vállalkozók, a mezőgazdasági termelők és az élelmiszeripari vállalkozók elsődleges feladata. A takarmány- és élelmiszerbiztonság másik kulcsfontosságú eleme a takarmányok és az élelmiszerek, valamint azok összetevőinek nyomonkövethetősége. A takarmányok címkézésének átláthatósága a fogyasztóknak a takarmányokba és élelmiszerekbe vetett bizalmának növelését célzó új, takarmányokra és élelmiszerekre vonatkozó jogszabályok fontos alapelve.

A 79/373/EGK irányelv a 2002/2/EK irányelv általi módosítása előtt egy rugalmas feltüntetést írt elő, amely a takarmány-alapanyagok feltüntetésére korlátozódott, anélkül, hogy feltüntette volna a haszonállat-takarmányokban lévő mennyiségüket, ugyanakkor fenntartotta annak lehetőségét, hogy a takarmány-alapanyagok helyett takarmányalapanyag-kategóriákat tüntessenek fel.

Figyelembe véve, hogy az állati eredetű élelmiszerek biztonsága a biztonságos állati takarmányoktól függ, az élelmiszerbiztonságról szóló fehér könyv az összetett takarmányokról szóló irányelv módosítását prioritásként határozta meg (24. számú intézkedés). A vonatkozó bizottsági javaslat eredményeképpen elfogadták a 2002/2/EK irányelvet, amelynek célja az állattenyésztőknek a takarmányok összetételéről és használatáról való lehető legpontosabb tájékoztatása. Az átláthatóság és a nyomon követhetőség javítása érdekében a 2002/2/EK irányelv előírja az ún. „nyílt feltüntetést”:

- az összetett takarmányban használt összes takarmány-összetevő felsorolása a saját egyedi nevén, tömegszázalékban kifejezett mennyisége, tömegszázalékban csökkenő sorrendben történő feltüntetésével, a megjelölt értéktől való 15 %-os eltérés megengedett;

- a tömegszázalékban kifejezett pontos mennyiség ismertetése a vevő kérésére.

A tagállamoknak 2003. március 6-a előtt át kellett ültetniük ezen intézkedéseket a nemzeti jogba, és legkésőbb 2003. november 6-ától alkalmazniuk kellett azokat.

Kérdések

A „nyílt feltüntetés” rendkívül vitatott volt, mert az összetett takarmányok gyártói ellenezték termékeik összetevőinek nyilvánosságra hozatalát.

A takarmányipar kezdeményezésére számos nemzeti bíróság kérvényezte az Európai Bíróság előzetes döntésének[3] meghozatalát, amely elsősorban a 2002/2/EK irányelv érvényességére vonatkozott.

Az Európai Bíróság 2005. december 6-i ítéletében[4] visszautasította az irányelv érvényességének kétségbevonása mellett felhozott érveket, és így az intézmények álláspontját megvédte. Az Európai Bíróság az irányelv jogi alapját (az EK-Szerződés 152. cikke, (4) bekezdésének b) pontjában foglalt, közvetlenül a közegészség védelmére irányuló intézkedéseket) érvényesnek nyilvánította. Ennek megfelelően a Bíróság a 15 %-os eltéréssel való százalékarány-feltüntetés érvényességét is megerősítette. Az összetett takarmányban használt takarmány-alapanyagok pontos tömegszázalékos arányának a vevő kérésére való ismertetésére irányuló követelményt azonban érvénytelennek találta a Bíróság, mivel ellentétben van az arányosság elvével.

Az EK-Szerződés 10. cikke értelmében a tagállamoknak meg kell hozniuk minden megfelelő intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy a Szerződésből vagy a Közösség intézményei fellépéséből eredő kötelezettségek teljesüljenek. Továbbá a Bizottság 2006. június 27-én elfogadta a 2002/2/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi határozatra vonatkozó javaslatot annak érdekében, hogy elhagyják a Bíróság által érvénytelennek nyilvánított rendelkezéseket, hogy a jogszabály összhangban legyen a Bíróság ítéletével. A javaslat az első olvasat szakaszában van a Parlamentnél.

Ennek következtében azon rendelkezés, amely szerint a tömegszázalékban kifejezett pontos mennyiséget ismertetni kell a vevő kérésére (5. cikk (1) bekezdésének l) pontja) nem szerepel e jelentésben.

3. AZ INTÉZKEDÉSEK TAGÁLLAMOK ÁLTALI VÉGREHAJTÁSA

3.1. A tétel hivatkozási számának feltüntetése (5. cikk (1) bekezdésének j) pontja):

Huszonkét tagállam számolt be arról, hogy ezen intézkedések végrehajtása során nem figyelt meg súlyosabb problémákat. Ezen rendelkezést az összetett takarmány nyomonkövethetősége tekintetében rendkívül fontosnak tartják. Eközben a nyomonkövethetőség követelményét az általános élelmiszer-jogszabály[5]18. cikke, a takarmányhigiéniai rendelet[6] II. melléklete, valamint a géntechnológiával módosított szervezetekből előállított élelmiszer- és takarmánytermékek nyomon követhetőségéről szóló rendelet[7] 4–8. cikke is előírta. Sok esetben döntő fontosságúnak bizonyult az összetett takarmányoknak az értékesítési láncon lépésenként való nyomon követése. Az ezen követelménnyel kapcsolatos tapasztalatok egyértelműen pozitívak.

3.2. Bizonyos adatoknak a címkeadatok számára fenntartott helyen kívüli feltüntetése:

az 5. cikk (5) bekezdésének d) pontja: „ a minimális eltarthatósági idő, a nettó mennyiség, a tétel referenciaszáma és a jóváhagyási vagy nyilvántartási szám feltüntethető az (1) bekezdésben említett címkeadatok számára fenntartott helyen kívül, ez esetben ezen adatok mellett az adatok megjelenési helyét is jelezni kell."

A rendelkezés lehetővé teszi az összetett takarmányok gyártói számára, hogy a csomagoláson tüntessék fel a minimális eltarthatósági időt, a nettó mennyiséget, a tétel referenciaszámát és a jóváhagyási vagy nyilvántartási számot, amennyiben szükséges ilyen információt rendelkezésre bocsátani. Ez egyrészt a csomagolás külsejétől, másrészt a csomagoló berendezés típusától függ. A gyakorlatban a minimális eltarthatósági időt és/vagy a tétel referenciaszámát például egy zacskó aljára vagy szélére pecsételik a csomagolás során.

Huszonkét tagállam számolt be arról, hogy ezen intézkedések végrehajtása során nem figyelt meg súlyosabb problémákat.

A Bizottság nem rendelkezik részletes információkkal arra vonatkozóan, hogy az összetett takarmányok gyártóinak milyen mértékben származott előnyük e lehetőségből, de a rugalmasságot az ipar nagyra értékeli. Másfelől az ellenőrző hatóságoktól és az állattenyésztőktől sem érkezett panasz a rendelkezés egyértelműségével és átláthatóságával kapcsolatban.

3.3. A takarmány-alapanyagok százalékarányának 15 %-os eltéréssel való feltüntetése:

az 5c. cikk: “1. Az összetett takarmányban felhasznált minden takarmány-alapanyag a saját egyedi nevén szerepel a felsorolásban.

2. A takarmány- alapanyagok felsorolására a következő szabályok vonatkoznak:

a) az összetett takarmányok, kivéve a kedvtelésből tartott állatok összetett takarmányait:

i. a takarmány-alapanyagok felsorolása az összetett takarmányokban lévő, tömegszázalékban kifejezett mennyiségük, tömegszázalékban csökkenő sorrendben történő feltüntetésével;

ii. a fenti százalékarányokra vonatkozóan, a megjelölt értéktől való 15 %-os eltérés megengedett;

b) kedvtelésből tartott állatok összetett takarmányai: a takarmány-alapanyagok felsorolása a tartalmazott mennyiség feltüntetésével vagy a takarmány-alapanyagok megnevezésével a tömegük szerint csökkenő sorrendben.” (Az 5c. cikk (3) és (4) bekezdése a kisállateledelre vonatkozó különleges rendelkezéseket tartalmaz és nem szerepel e jelentésben.)

A 2002/2/EK irányelvnek a nemzeti jogba való átültetése során hat tagállam nemzeti bírósága függesztette fel a „nyílt feltüntetés” alkalmazását az összetett takarmányok gyártóinak megfelelő kérelmeinek következtében az Európai Bíróság általi előzetes döntés meghozataláig; egy tagállamban csak bizonyos vállalatoknak engedélyezték a felfüggesztést. Az Európai Bíróság 2005. december 6-i ítéletének következtében e tagállamok közül néhányan végrehajtották a százalékarány-feltüntetést, vagy a végrehajtás előrehaladott szakaszában vannak. Más tagállamokban továbbra is függőben van a végrehajtás. Következésképpen a tagállamok egyik csoportja sem rendelkezett gyakorlati tapasztalattal a százalékarány-feltüntetés területén, de a végrehajtás során problémákkal néztek szembe.

Azon tagállamok, amelyek a megadott határidőn (2003. március 6.) belül, illetve – a tíz új tagállam esetében – az EU-hoz való csatlakozás előtt közvetlenül átültették a nyílt feltüntetést nemzeti jogukba, szintén két csoportra oszthatók:

Négy tagállam – figyelembe véve, hogy néhány olyan fontos szomszédos tagállam, amelyek összetett takarmányt szállítanak a területükre, felfüggesztette a rendelkezést – hivatalosan úgy határozott, hogy rugalmasan végzi a hatósági ellenőrzéseket és a mennyiségi címkézési kötelezettségek megsértése esetén sem vet ki bírságot a vállalkozókra. Három tagállam nem függesztette fel hivatalosan a kötelezettségnek való megfelelés ellenőrzését, de arról számolt be, hogy a kockázatalapú megközelítésnek megfelelően a lehető legkorlátozottabb mértékben végeztek ellenőrzést, mivel a kockázatot alárendeltnek tekintették, illetve hogy a gyakorlati végrehajtás során problémák merültek fel.

A nyílt feltüntetést közvetlenül végrehajtó tagállamok (10) második csoportja vagy nem szolgáltatott információkat a nyílt feltüntetés végrehajtásával kapcsolatos tapasztalatokról, vagy megtorló intézkedéseket hozott (5 tagállam). A tagállamok e csoportjában az ellenőrzések során vagy nem merültek fel problémák a rendelkezések végrehajtásával kapcsolatban, vagy legalábbis csökkent a megfelelés hiánya. Az utóbbi csoport arról számolt be, hogy valójában mind a takarmány-felhasználók, mind a takarmányipar nagy része támogatja a nyílt feltüntetést. E csoport emellett arról tett jelentést, hogy a nyílt feltüntetésnek köszönhetően gyorsan felfedezhető volt az aflatoxin-szennyeződés forrása.

Összegezve elmondható, hogy számos tagállam javasolja a követelmény módosítását a rendelkezéssel kapcsolatos problémák miatt, néhány tagállam semleges álláspontot képvisel, a harmadik csoport pedig támogatja a nyílt feltüntetést.

3.4. A takarmányok gyártóinak az ellenőrző hatóságokkal való együttműködése tekintetében előírt követelmény:

A 12. cikk (2) bekezdése: [A tagállamok] „Előírják, hogy az összetett takarmány gyártói kötelesek a hatósági vizsgálatok elvégzéséért felelős hatóságok kérésére azok rendelkezésére bocsátani minden olyan, a forgalmazásra szánt takarmányok összetételére vonatkozó iratot, amely lehetővé teszi a címkén megadott adatok pontosságának ellenőrzését.”

A válaszoló huszonkét tagállam végrehajtotta ezt az intézkedést, és néhányan már a 2002/2/EK irányelv elfogadása előtt átültették e rendelkezést a nemzeti jogba. Időközben az általános élelmiszer-jogszabályban is szerepel a takarmányipari vállalkozók és az ellenőrző hatóságok együttműködési kötelezettsége.

A tagállamok hangsúlyozták annak fontosságát, hogy megfelelő tájékoztatást kapjanak a címkézési rendelkezéseknek való megfelelés ellenőrzéséről, valamint az összetett takarmány gyártójának az ellenőrzések elvégzése során való segítségnyújtási kötelezettségéről. E rendelkezés különösen fontos az élelmiszer- és takarmánybiztonság tekintetében, mivel az összetevők pontos tömegszázalékos arányának a vevő kérésére való ismertetését az Európai Bíróság érvénytelennek nyilvánította.

4. AZ INTÉZKEDÉSEK JAVÍTÁSÁRA IRÁNYULÓ JAVASLATOK

A felülvizsgált lisszaboni stratégia az egyszerűsítést az EU prioritást élvező intézkedéseként határozta meg. Célja Európában a növekedés és a munkahelyteremtés megvalósítása, és ezért a közösségi vívmányok azon elemeire összpontosít, amelyek a vállalkozások versenyképességével kapcsolatosak. Átfogó célkitűzése az európai keretszabályhoz való hozzájárulás, amely a szubszidiaritás és az arányosság elvének tiszteletben tartása mellett eleget tesz a jogalkotás legmagasabb szintű előírásainak. E tekintetben az egyszerűsítés célja, hogy a közösségi és a nemzeti szintű jogszabályokat a kitűzött célok hatékonyabb elérése mellett kevésbé nehézkessé és könnyebben alkalmazhatóvá tegye.

A takarmányokra vonatkozó jogszabályok, és különösen a takarmányok címkézésének korszerűsítése a 2005. október 25-i bizottsági közleményhez csatolt, a jogszabályok egyszerűsítését célzó aktuális gördülő program részét képezi. A program konkrétan négy, takarmánnyal kapcsolatos irányelv (és mintegy 30 módosító irányelv) korszerűsítését, és azoknak egy rendelettel való felváltását írja elő. A jelenlegi takarmánycímkézési követelmények módosítása különösen fontos.

Egy olyan tanulmány alapján, amely a különböző kérdéseket és szakpolitikai lehetőségeket tárgyalta, a Bizottság 2006 első felében internetes konzultációt folytatott az érdekelt felekkel, beleértve az illetékes nemzeti hatóságokat. Az eredményeket egy olyan integrált hatásvizsgálatba építik be, amely elsősorban a tervezett szakpolitikai lehetőségek társadalmi, gazdasági és környezeti hatását vizsgálja. A Bizottság a jogalkotási javaslatot 2007 őszén szándékozik a Parlament és a Tanács elé terjeszteni.

E jelentéshez ezért nem csatolták a 2002/2/EK irányelv által bevezetett intézkedések javítására irányuló javaslatokat.

5. KÖVETKEZTETÉS

Összességében pozitív visszajelzések érkeztek a tagállamoktól az alábbiak tekintetében:

- a tétel hivatkozási számának feltüntetése,

- bizonyos adatoknak a címkeadatok számára fenntartott helyen kívüli feltüntetése, valamint

- a takarmányok gyártóinak az ellenőrző hatóságokkal való együttműködése tekintetében előírt követelmény.

A takarmány-alapanyagok százalékarányának 15 %-os eltéréssel való feltüntetése tekintetében változó a helyzet:

- Számos tagállam nemcsak az ellenőrző hatóságok, hanem a vállalkozások részéről is pozitív visszajelzésről számol be (összetett takarmányok gyártói és állattenyésztők).

- Másrészről jelentős számú tagállam érvel úgy, hogy a vegyületek feltüntetésére vonatkozó rendelkezéseket javítani kell.

A Bizottság megerősíti, hogy szándékában áll a címkézésről és a takarmányok forgalmazásáról szóló jogszabályok korszerűsítése, valamint 2007 őszén egy jogalkotási javaslat előterjesztése.

[1] HL L 86., 1979.4.6., 30–37. o. A legutóbb a 807/2003/EK tanácsi rendelettel (HL L 122., 2003.5.16., 36–62. o.) módosított irányelv.

[2] HL L 63., 2002.3.6., 23–25. o.

[3] C-453/03.sz., C-11/04.sz., C-12/04.sz. és C-194/04 sz. egyesített ügyek.

[4] HL C 36., 2006.2.11., 5. o.

[5] Az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer-biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet.

[6] A takarmányhigiénia követelményeinek meghatározásáról szóló, 2005. január 12-i 183/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet.

[7] A géntechnológiával módosított szervezetek nyomonkövethetőségéről és címkézéséről, és a géntechnológiával módosított szervezetekből előállított élelmiszer- és takarmánytermékek nyomonkövethetőségéről, valamint a 2001/18/EK irányelv módosításáról szóló, 2003. szeptember 22-i 1830/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet.