34.

A termelők részvételi szintje tagállamonként jelentősen eltér. Egyes tagállamok lehetővé tették és ösztönözték az alacsony, sőt egészen alacsony kvóták kiosztását. Az első gazdasági évben Lettországban például a kvótával rendelkezők 12 %-át, Litvániában pedig 6 %-át tették ki az 1 000 kg-nál kisebb beszállítási és/vagy közvetlen értékesítési referenciamennyiséggel rendelkező termelők. Lengyelországban, Észtországban, Magyarországon, Szlovéniában és Csehországban ezzel szemben az összes kvótával rendelkező termelő között alig 2 % volt az 1 000 kg-nál kisebb kvótával rendelkező termelők aránya. Szlovákiában egy termelő sem kapott 1 000 kg-nál alacsonyabb referenciamennyiséget. Csehország és Szlovákia a kvótakiosztási rendszert egyértelműen a kereskedelmi célú nagytermelők felé orientálta. Ezekben a tagállamokban a beszállítási kvótával rendelkező termelők közel 75 %-a esetében az állatállomány meghaladja az 50 tehenet. 3. keretes szöveg – A tejkvótával nem rendelkező termelők – Litvánia és Szlovákia eseteLitvániában a tejtermelők 43 %-a nem kapott kvótát.A csatlakozás idején a tejtermelés nagyszámú (195 231) termelő között oszlott meg, szinte mindnyájan (95 %) öt vagy annál kevesebb tehenet tartottak. A termelési szerkezet koncentrációja azóta lassan, de biztosan halad előre: elég, ha azt tekintjük, hogy mennyivel nőtt 2001 és 2005 között a hat vagy annál több tehenet tartó gazdaságok száma (2001-ben a gazdaságok kb. 2 %-a, szám szerint 4 501, míg 2005-ben már 11 242, vagyis a gazdaságok 6,2 %-a volt ilyen). Ezzel párhuzamosan visszaszorulnak a termőföldek magánkézbe adása nyomán keletkezett törpegazdaságok, bár számuk továbbra is jelentős.Az ellenőrzés rámutatott, hogy a tejkvóták rendszeréről gondosan kidolgozott felvilágosító kampány tájékoztatta valamennyi termelőt. A litvániai tejágazat jellegzetességeit figyelembe véve a litván hatóságok által az első kontingensévben elért 57 %-os részvétel joggal nevezhető jó aránynak.A 2004/2005-ös gazdasági évre az egy vagy két tehenet tartó termelők közül 77 484 részesült kvótában, amíg az összes ilyen termelő száma 138 591 (19) volt. A két szám különbsége, 61 107, kevéssel marad el a kvóta nélküli termelők összlétszámától (63 723). Valószínű, hogy a kvótával nem rendelkező, egy vagy két tehenet tartó termelők önellátó vagy félig önellátó gazdálkodást folytatnak. Annak ellenőrzése, hogy ezek a termelők csakugyan nem végeznek be nem jelentett közvetlen értékesítést, az irányító szervezetek feladata.Szlovákiában a tejtermelők 94 %-a nem kapott kvótát.Szlovákiában a mezőgazdaság szerkezetileg határozottan kettévált. Egyfelől nagy számban találhatóak családi gazdaságok (2001-ben 15 586, 2005-ben 9 853), másrészt kis számban működnek kereskedelmi vállalkozássá alakult gazdaságok is (2001-ben 2 087, 2005-ben 1 696). 2005-ben a családi gazdaságok 89 %-ában egyetlen, 10 %-ukban kettő vagy három tehén volt. Ugyanakkor a kereskedelmi célú gazdaságok 38 %-ának 50-nél több tehene volt. A tejelő állománynak mindössze 6 %-a képezte családi gazdaságok tulajdonát, míg az állomány 94 %-a a kereskedelmi célú gazdaságoké volt.Szlovákia már a csatlakozás előtt is működtetett tejkvótarendszert, de ebben nem voltak közvetlen értékesítési kvóták, beszállítási kvótában pedig csak olyan termelő részesülhetett, aki évente 20 000 liternél többet szállított be. 2002-ben 950 termelő rendelkezett kvótával, és körülbelül 1 000 olyan kistermelő volt (20), aki közvetlen értékesítéseket végzett vagy évi 20 000 liternél kevesebbet szállított be.Az első kontingensévben, 2004/2005-ben, a szlovák hatóságok csak 814 beszállítási, illetve közvetlen értékesítési kvótát osztottak ki, és ezzel elsősorban a kereskedelmi célú gazdaságokat tagolták be a rendszerbe. Ellenőri becslés szerint a beszállítási kvótával rendelkezők 78 %-ának van legalább 50 tehene, míg 21 %-uknál a tehenek száma 2 és 49 között mozog. Az egészen alacsony, kettőnél kevesebb tehénnek megfelelő kvóták az összes kvóta 1 %-át teszik ki.