HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 251/7

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye A hitelszövetkezetek és takarékpénztárak szerepe a területi kohézióban – javaslatok egy kiigazított pénzügyi szabályozási keretre

(saját kezdeményezésű vélemény)

(2015/C 251/02)

Előadó: Carlos TRIAS PINTÓ

2014. július 10-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

A hitelszövetkezetek és takarékpénztárak szerepe a területi kohézióban – javaslatok egy kiigazított pénzügyi szabályozási keretre

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Gazdasági és Monetáris Unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció 2015. február 3-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2015. február 18–19-én tartott, 505. plenáris ülésén (a 2015. február 18-i ülésnapon) 153 szavazattal 2 ellenében, 10 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az EGSZB úgy véli, hogy a pénzügy területén az új banki és nem banki üzleti modellekre való áttérés során mindenképpen meg kell őrizni a pénzügyi rendszer sokféleségét anélkül, hogy ez a jogszabályok önkényes alkalmazását jelentené (1).

1.2. A bankoknak – lakossági és vállalati üzletágukkal, illetve befektetési tevékenységükkel – hatékonyan ötvözniük kell egymással a részvényesi értékmaximalizálást (shareholders-value) és a bank működésében érdekeltek számára jelentett érték maximalizálását (stakeholder-value). Csak így lehet olyan stabil és hatékony pénzügyi rendszert kiépíteni, amely teljes mértékben hozzájárul a reálgazdaság fejlődéséhez.

1.3. Az EGSZB határozottan támogatja az Európai Bizottság arra irányuló erőfeszítését, hogy az új pénzügyi szabályozásban figyelembe vegye a hitelszövetkezetek és takarékpénztárak sajátosságait, elkerülve a prudenciális szabályok egységes alkalmazásából és az esetleges túlzott adminisztratív terhekből eredő nem kívánt következményeket.

1.4. A fő probléma azonban továbbra is az arányosság elvének megfelelő érvényesülése az új bankszabályozásban (különösen ami a tőkekövetelményekről szóló irányelvet (CRD IV) és a tőkekövetelményekről szóló rendeletet illeti). Ezekkel az új szabályokkal kapcsolatban – az Európai Unió szerződéseivel összhangban – a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság is arányos alkalmazást szorgalmazott. Eszerint a globális bankokra a legszigorúbb követelményeket, a páneurópai (Európában rendszerszinten jelen lévő) bankokra szigorú követelményeket, az országos és helyi bankokra pedig rugalmasabb követelményeket kellene alkalmazni (megfelelő szintű védelmet biztosítva a fogyasztók számára).

1.5. Nem arról van szó, hogy a pénzügyi szektor bizonyos szegmensei számára ellentételezés nélkül privilégiumokat biztosítsunk. Az EGSZB mindig is szorgalmazta az egyenlő versenyfeltételeket és így azt is, hogy olyan objektív mutatókat használjanak, amelyek igazolják az egyes üzleti modellekre vonatkozó konkrét szabályozásokat. Alapvetően a gazdasági és pénzügyi teljesítményről, a reálgazdasághoz való hozzájárulásról, a kockázatkezelésről és az irányításról van szó. Az EGSZB azt javasolja a pénzügyi hatóságoknak, hogy ösztönözzék arra a szereplőket, hogy jobban megfeleljenek ezeknek a feltételeknek.

1.6. Az EGSZB egyrészt fel szeretné értékelni a hitelszövetkezetek és a takarékpénztárak banki modelljét, másrészt pedig hangsúlyozni kívánja, hogy elutasítja a pénzügyi szektor, ezen belül egyes pénzintézetek bizonyos magatartásformáit. Szorgalmazza az egész pénzügyi ágazatra vonatkozó etikai normák és a helyes irányítással kapcsolatos kódexek megerősítését, ez ugyanis szerinte elengedhetetlen a megrendült bizalom helyreállításához.

1.7. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy milyen súlyos következményekkel járhat az Európai Unió jövőjére nézve, ha a kkv-k és a háztartások továbbra is alig, illetve csak drágábban tudnak hitelhez jutni. Megismétli továbbá az Európai Parlament nemrégiben közölt bírálatát, mely szerint a Bázeli Bizottság helytelenül kérdőjelezi meg a kkv-k finanszírozását célzó sajátos európai eszközöket.

1.8. Amennyiben Európa sikerrel szeretne megbirkózni a jövőbeli kihívásokkal, és az átalakulásnak aktív részese (és nem passzív elszenvedője) kíván lenni, akkor mielőbb egy sor olyan intézkedést kell elfogadnia a pénzügyi szektor terén, amely az Európa 2020 stratégia, az I. és II. egységes piaci intézkedéscsomag, a kisvállalkozási intézkedéscsomag, a COSME program, a szociális vállalkozást elősegítő kezdeményezés stb. tényleges megvalósítását szolgálja. A takarékpénztárak és a hitelszövetkezetek európai pénzügyi rendszerben játszott szerepének megerősítése döntő lesz majd a fenti célok elérése szempontjából.

2. Hitelszövetkezetek és takarékpénztárak az európai pénzügyi rendszerben

2.1. A takarékpénztárak és a hitelszövetkezetek régóta kulcsszerepet játszanak a gazdaság fejlődésében, különösen a mezőgazdaság, a kisvállalkozások és a kereskedelem támogatásában. Jelenleg az uniós pénzügyi szektor mintegy 40 %-át (Franciaországban 70 %-át, Németországban pedig 60 %-át) teszik ki úgy, hogy közben a kialakításuk szempontjából jelentős különbségek figyelhetők meg az egyes országok között. A takarékpénztárakat illetően az ágazatot erős koncentráltság jellemzi Spanyolországban és Finnországban, míg Németországban és Ausztriában a jelentős széttöredezettség a jellemző.

2.2. A bankok szerkezeti átalakítása összességében kisebb és egészségesebb, de kevésbé inkluzív bankrendszert eredményezett, hiszen az elmúlt években megfosztotta a kkv-kat és a háztatásokat a finanszírozási lehetőségektől, ami ráadásul együtt járt a (bank)fiókok területi hálózatának fokozatos csökkenésével, illetve számos munkahely megszűnésével. Ez a jelenség fokozódhat, ha a helyi bankokat száműzik a piacról.

2.3. Lakossági banki üzleti modellként a hitelszövetkezetek és takarékpénztárak nagyon sajátos jellemzőkkel bírnak: kötődnek a helyi gazdasághoz, erős a helyi kötődésük (földrajzilag), sűrű a fiókhálózatuk, közel vannak az ügyfeleikhez, bizonyos ágazatokat finanszíroznak, kötődnek a helyi érdekekhez és a szociális szereplőkhöz, valamint szolidárisak.

2.4. Szerkezeti felépítésüknek köszönhetően a hitelszövetkezetek és takarékpénztárak általában egészséges vagyoni struktúrával és ésszerű kockázatvállalási hajlandósággal rendelkeznek úgy, hogy befektetési és tőkésítési folyamataikat a helyi területfejlesztési politikákkal összhangban végzik.

2.5. Az alapkoncepció szempontjából az alábbiak mentén lehet elválasztani egymástól a hitelszövetkezeteket és a takarékpénztárakat: — a hitelszövetkezetek magánjellegű intézmények és kettős funkciójuk van: szövetkezetek és hitelintézetek is egyben, és fő céljuk, hogy pénzügyi szolgáltatásokat nyújtsanak szövetkezeti tagjaiknak/tulajdonosaiknak és ügyfeleknek. A működésük alapjául szolgáló szövetkezeti elvek a demokratikus döntéshozatal és a részvétel (egy személy, egy szavazat), bevételeik jelentős részét pedig tartalékalapokba és szociális célú alapokba helyezik, — a takarékpénztárak magánjellegű intézmények, melyeket alapvető kettősség jellemez: pénzügyi tevékenység és szociális elhivatottság. Ennek a modellnek a sajátossága abban rejlik, hogy tulajdonképpen nincsenek igazi tulajdonosok, bár többféle forma is létezhet, például a (nem állami) részvénytársaságok. Alapformájában az irányítást végző szerveket a közgyűlés választja, melyben képviseltetik magukat a helyi és regionális testületek, valamint országtól függően az ügyfelek, az alapítók vagy az alkalmazottak. A nyereséget tartalékalapokba helyezik, illetve közhasznú célokra fordítják.

2.6. Válságok idején nagyon tanulságosak a hitelszövetkezetekkel kapcsolatos adatok, hiszen az EU-ban eddig egyetlen hitelszövetkezet sem jelentett csődöt. Mintegy 20 %-os részesedésük van a betétek piacán; Olaszországban, Franciaországban, Németországban vagy Hollandiában például a kkv-knak nyújtott kölcsönök mintegy 25–45 %-át finanszírozzák, és az elmúlt években folyamatosan növelni tudták betétipiac-részüket, ami határozottan jelzi az ilyen intézményekbe vetett bizalmat.

2.7. A takarékpénztárak továbbra is komolyan jelen vannak az EU pénzügyi rendszerében. Így Németországban a betétek piacának 43 %-át, a hitelpiacnak pedig a 39 %-át mondhatják magukénak. Spanyolországban ugyanez a szám 41 % és 42 %.

2.8. A Nemzetközi Valutaalap is hangsúlyozza (2), hogy milyen fontos szerepet játszanak a hitelszövetkezetek. Ezek a piaci szereplők, amelyek egyébként kevésbé függnek a részvényesek elvárásaitól, megbízhatóan és biztosan fedezik a kkv-k és sok magánháztartás hitelszükségleteit.

2.9. Itt is vannak azonban kivételek: egyes takarékpénztárak és hitelszövetkezetek eredeti céljaikat sutba dobva spekulációs ügyletekbe bonyolódtak, és őrült növekedésbe kezdtek más területeken, ami presztízsveszteséget okozott. Emiatt vezettek be egyes országokban olyan szabályozási intézkedéseket, amelyekkel bizonyos mértékben meggyengítették ezt a banki modellt.

2.10. Összefoglalva úgy lehetne fogalmazni, hogy a feltőkésítésnek, a megfelelő méret elérésének, a területi kötődés és a magas szintű fogyasztóvédelem megőrzésének együtt kell járnia azzal, hogy közben megőrzik ennek a sajátos üzleti modellnek az alapvető jellemzőit. Az EGSZB azt kéri, hogy ebben a folyamatban az uniós intézmények is vegyenek részt és nyújtsanak segítséget.

3. A lakossági banki tevékenység fejlesztésével kapcsolatos kihívások

3.1. A hitelszövetkezetekre és takarékpénztárakra a lakossági bankok üzleti modelljének sajátosságai jellemzők: közelség az ügyfélhez, helyi kötődés, együttműködés, társadalmi elhivatottság stb. A bennük rejlő lehetőségek kiaknázása azonban különféle tényezőktől függ (3): — az egyre erősödő verseny fokozatosan lecsökkentette a pénzügyi közvetítő szolgáltatásokért felszámolható díjakat, — a többcsatornás értékesítés komoly technológiai beruházásokat igényel, — bizonyos esetekben a túlságosan kicsi vállalatméret miatt stratégiai szövetségeket kell létrehozni vagy fúzióra kell lépni, — a fuzionálás nem mentes a kockázatoktól és méretből adódó hátrányokkal járhat, valamint — a helyi banki tevékenységet nehéz összeegyeztetni a nemzetközi piacokon történő földrajzi diverzifikációval.

3.2. A fentiek ellenére a hitelszövetkezetek és a takarékpénztárak – pénzügyi, szociális és területi funkcióik alapján, illetve a nem banki finanszírozás formái (közösségi finanszírozás/crowdfunding, kockázati tőke, üzleti angyalok) mellett, melyek a banki hitelezés komoly visszaszorulása (hitelszűke/credit crunch) és a magas garanciakövetelmények miatt alakultak ki – továbbra is fontos szerepet játszanak az Európa 2020 stratégia sikeres végrehajtásában.

3.3. Az EGSZB szerint a gazdasági és monetáris hatóságoknak intézkedéseket kellene hozniuk ahhoz, hogy a kkv-k könnyebben pénzeszközökhöz juthassanak, valamint hogy serkentsék a hosszú távú finanszírozást, a pénzügyi szolgáltatások ágazatán belül ösztönözve a cégformák sokféleségét (4) és a kockázatmegosztást.

4. Szociális szerep a helyi gazdaságok szolgálatában

4.1. A hitelszövetkezetekben és a takarékpénztárakban a területi kohézió erősítésére való törekvésük révén erősen összefonódik a pénzügyi és a szociális funkció. A nagyközönség számára a leglátványosabb jellemzőjük a társadalmi felelősségvállalás és a helyi közösség iránti elkötelezettség (5).

4.2. A nyereséget a kultúra, a szociális és egészségügyi segítségnyújtás, az oktatás és a kutatás, a történelmi-művészeti örökség, a környezeti fenntarthatóság stb. javára fordítják, a szociális hozadék pedig a takarékpénztárak esetében évi többmilliárd eurót tesz ki.

4.3. A helyi gazdaságok számára való értékteremtés igénye mellett egyre nagyobb jelentősége van a bank működésében érdekeltek számára jelentett érték (stakeholder value) maximalizálását szem előtt tartó megközelítésnek. A szociális banki tevékenység konkrétan előmozdítja a pénzügyi befogadást és a területi kohéziót azáltal, hogy támogatja a vállalkozást, valamint a mikrofinanszírozási és társadalmilag felelős befektetési projektek megvalósítását.

4.4. A hitelszövetkezetek és a takarékpénztárak fontos közvetítő szerepet játszanak az uniós eszközökben és programokban. Az EGSZB sürgeti, hogy az adminisztratív követelmények egyszerűsítése révén segítsék elő, hogy a kisebb szövetkezeti bankok szerepet játszhassanak az Európai Beruházási Bank (EBB) és az Európai Beruházási Alap (EBA) pénzügyi eszközeinek közvetítésében, ami kulcsfontosságú a Juncker-terv megvalósításához. Emellett az is elengedhetetlen, hogy erősíthessék szerepüket a „szociális vállalkozás” kezdeményezés végrehajtásában.

5. A szociálisbank-szektor szerkezetátalakításának hatásai

5.1. Európában a takarékpénztárak az utóbbi időkben intenzív szerkezetátalakításon estek át, melynek eredményeképpen néhány országban megváltozott eredeti jellegük.

5.2. Ezután, a globális pénzügyi válság következtében megmentési és szanálási eljárásokra, fúziókra és felvásárlásokra, államosításokra került sor, sőt a spanyol takarékpénztárakat bankká minősítették.

5.3. A vállalatirányítási problémák, az új pénzügyi szabályozás szigorúbb követelményei és az, hogy az ágazat méretét a zsugorodó piachoz kell igazítani, bizonyos mértékű koncentrációt indított el a bankszektorban. Annak kapcsán, hogy ezeknek az intézményeknek nehézségeket okoz a növekedéshez szükséges nemzetközivé válás, az EGSZB kiemeli, hogy a multinacionális csoportok kockázatvállalása általában nagyobb.

5.4. A másik véglet: az Európai Bizottság meg kívánta oldani azokat az adófizetők zsebét érintő problémákat, amelyeket azon bankok okoznak, amelyek „túl nagyok ahhoz, hogy csődbe menjenek”. Ezért, továbbá a Liikanen-csoport 2012-es jelentése alapján rendeletet javasolt az uniós hitelintézetek ellenálló képességét fokozó strukturális intézkedésekről. Erről az EGSZB már közzétette nagy többséggel elfogadott véleményét (6).

5.5. E rendeletjavaslat egyes cikkei a tőkekövetelmények és a szavazati jogok tekintetében kivételt tesznek a hitelszövetkezetek és a takarékpénztárak esetében, mivel ezeknek nagyon sajátos gazdasági és tulajdoni struktúrájuk van.

5.6. Az EGSZB szerint a kereskedelmi és a befektetési tevékenységek különválasztásával kapcsolatos egyes szabályok alááshatnák a kisebb helyi bankok működési rendszerét és a helyi reálgazdaság támogatása érdekében végzett mindennapi tevékenységét, ezért aránytalannak bizonyulhatnak.

5.7. E változások következményei az uniós polgárokra nézve sem semlegesek: csökken a meglévő kapacitás (fiókok és személyzet), ami kihat a foglalkoztatásra, valamint a magánszemélyeknek és a kkv-knak nyújtott finanszírozásra.

5.8. Egyszóval az EGSZB úgy véli, hogy ha az új szabályozási követelmények nem teljesíthetők bizonyos mértékű rugalmassággal, akkor fennáll a veszélye, hogy a hitelszövetkezetek és a takarékpénztárak „elbankosodnak”, és így elveszítik egyedi jellegüket, amivel a társadalom egy évszázadokon át létrehozott, jelentős társadalmi értéket veszítene el.

6. Stratégiai lehetőségek a jövőbeli kihívások kezelésére

6.1. A hitelszövetkezetek és a takarékpénztárak hozzájárultak az európai bankrendszer stabilitásához, fizetőképességéhez és kompetenciájához. Az új piaci követelmények azonban az alábbi kihívásokat támasztják: — a helyi lakossági banki modell megerősítése, — előrelépések az üzleti együttműködés területén, — belső kockázatkezelési rendszereik javítása, — alkalmazkodás az új szabályozási, felügyeleti és ellenálló képességet célzó intézkedésekhez, — szakmai kiválóságra törekvés a vezetők körében, — az irányítás hatékonyabbá tétele, — tőkeszintjük védelme a fizetésképtelenség elkerülése érdekében, valamint — az átláthatóság és a helyes vállalatirányítás előmozdítása.

6.2. A kapcsolati tőke a bankszektorban a létfontosságú immateriális javak közé tartozik, ezért a szociális gazdaság pénzügyi intézményeinek ki kell használniuk kapcsolati és belső támogató hálózataikat. A pénzügyi hatóságoknak pedig a prudenciális szabályok alkalmazásakor el kell ismerniük az ilyen hitelszövetkezetek közötti szolidaritási alapok értékét.

6.3. Emellett ügyelniük kell a késedelmes fizetések szintjére, a geopolitikai kockázatokból eredő bizonytalan helyzetekre és a technológiai innovációkra (digitális menetrend), amelyek új ökoszisztémát hoznak létre a pénzügyi rendszer számára, ahol meg kellene figyelni négy szereplő: a hagyományos bankok, az új digitális szereplők, a szabályozók és a fogyasztók jövőbeli interakcióit.

6.4. A termelő gazdaság újbóli fellendülését segítő új kezdeményezések támogatása érdekében egyesíteniük kell helyi modellként betöltött szerepükből adódó erősségeiket (az emberek ismerete és a közösségi projektek iránti elkötelezettségük) az ikt-k használatával.

6.5. Megfelelő képzési, irányítási és ellenőrzési struktúrákat bevezetve javítaniuk kell a vállalatirányításon. Konkrétan szigorú magatartási kódexeket kell kidolgozni a sokféle érdeket képviselő irányító szervek szakmai és etikus eljárásának garantálása érdekében.

6.6. Az EGSZB olyan új belső ellenőrzési modell létrehozását javasolja a takarékpénztárak és a hitelszövetkezetek számára, amelyben az alkalmazottak, kkv-k képviselői és más érdekeltek is részt vesznek.

6.7. Új kihívást jelent, hogy szembe kell nézniük a bankszektoron kívüli konkurenciával ahhoz, hogy – a polgárok részéről felmerült új igényekre válaszul – a közösségi finanszírozás és az együttműködésre épülő fogyasztás formáit tömörítő platformokkal párhuzamosan tudjanak növekedni és szövetségre tudjanak velük lépni.

7. Az európai bankok ellenálló képességének és felügyeletének javítása

7.1. Az EGSZB szorgalmazza a pénzügyi szabályozási és felügyeleti rendszerek teljes kiépítését, valamint azt, hogy a pénzintézeteket ellenállóvá tegyék a jövőbeli válságokkal szemben.

7.2. Ennek kapcsán az Európai Bizottság felhatalmazáson alapuló rendeletet (7) fogadott el, amely az Európai Bankhatóság technikaistandard-tervezetei alapján szavatolótőke-követelményekkel kapcsolatos szempontokat szabályoz, figyelembe véve, hogy a hitelszövetkezetek és a takarékpénztárak tőkeeszközei eltérőek. Különös jelentőségük van az elsődleges alapvető tőkeinstrumentumok visszaváltásának korlátozásával kapcsolatos kérdéseknek a hitelszövetkezetek esetében.

7.3. A bankunió létrehozásának másik alappillére az „Egységes Felügyeleti Mechanizmus” és az esetleges bankmentések költségeinek fedezését célzó alap kezelése. Az EGSZB úgy véli, hogy ez az eszköz megerősíti a bankszektor jövőbeli válságokkal szembeni ellenálló képességét (8).

7.4. A szükséges közös kockázatvállalásra való tekintettel az EGSZB támogatja, hogy a jövőbeli Egységes Szanálási Alaphoz való hozzájárulás meghatározásakor vegyék figyelembe az érintett intézmények kockázatkezelési modelljét, és arra kéri az Európai Bizottságot, hogy alkalmazza a hitelintézetek helyreállításáról és szanálásáról szóló irányelv (9) által meghatározott mutatókat. Az EGSZB emellett örömmel nyugtázza, hogy figyelembe vették, hogy egy intézmény tagja-e egy intézményes védelmi rendszernek (10).

7.5. Ebben az új pénzügyi környezetben az EGSZB sürgeti a vállalati társadalmi felelősségvállalás, valamint a pénzügyi etika és átláthatóság hathatós ösztönzését és azt, hogy a felügyeleti szervek tegyenek erőfeszítéseket a pénzügyi kultúra javítására (11), különösen a ma még kevéssé ismert szociális gazdasági formákat illetően. Ennek kapcsán mindenképpen nagyobb és nyilvánosabb szerepet kell adni az ilyeneket képviselő hálózatoknak: a Szövetkezeti Bankok Európai Egyesülésének (EACB), az Etikus és Alternatív Bankok Európai Szövetségének (FEBEA) és az Európai Takarékpénztárak Szövetségének (ESBG).

7.6. Az EGSZB szerint kifejezetten üdvözlendő, hogy új pénzügyi eszközöket alakítanak ki a jelenlegi irányítás javítására, de ezek szabályozása során figyelembe kell venni az érintett pénzügyi szereplők sokféleségét, és biztosítani kell a stabilitásukat, korlátozva ugyanakkor a kevesebb forrással rendelkező pénzintézetek terheit. Egyszóval a jogalkotás javításáról van szó.

8. A társadalmilag felelős bankok modelljének megerősítése

8.1. A termelés fellendítésének, a helyi gazdaságok megerősítésének és a szociális problémák megoldásának az EU kiemelt feladatai közé kell tartoznia. Ezért az EGSZB arra kéri az intézményeket, hogy folyamatos párbeszédnek teret adó fórumok révén erősítsék meg azokat a banki modelleket, amelyek a pénzügyi rendszert a reálgazdasághoz kötik, stabilitást és jólétet teremtve az érintett területeken.

8.2. Az a tendencia, hogy a szerkezetátalakítási folyamatokból fakadóan egyre nagyobb bankok jönnek létre, aggályokat szül a benne rejlő rendszerszintű kockázat miatt. Következésképpen az EGSZB a hagyományos üzletmenethez való visszatérést (back to basics) sürgeti annak keretében, hogy egyértelműbben megkülönböztetik a kereskedelmi banki tevékenységre szakosodott intézeteket azoktól, amelyek ezt befektetési banki tevékenységekkel ötvözik. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a sokszínűség, a sokszereplős modell és a kockázatmegosztás jót tesz az európai pénzügyi rendszernek.

8.3. A hitelszövetkezetek és a takarékpénztárak vitalitása és fejlődése a demokratikus irányításra, valamint arra támaszkodik, hogy szabadon hozhatnak felelős döntést többletük felhasználásáról. A reálgazdaságot szolgáló pénzügyi közvetítés megerősítése garantálhatja jövőbeni fennmaradásukat az ENSZ 2015-re kitűzött fenntartható fejlődési céljaival és a szövetkezetekről szóló 2012-es nyilatkozatával összhangban.

8.4. Ehhez a takarékpénztárak és a hitelszövetkezetek különleges bánásmódot érdemelnek a prudenciális szabályok alkalmazásakor, figyelembe véve, hogy ezek az intézmények testesítik meg az uniós polgárok által kívánt modellt, azaz felelős és szolidáris irányításra (12), valamint a szociális gazdaság elveire és értékeire épülnek.

Kelt Brüsszelben, 2015. február 18-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Henri MALOSSE

(1) HL C 451., 2014.12.16., 45. o.

(2) Redesigning the Contours of the Future Financial System, IMF staff position note, 2010. augusztus 16. (SPN/10/10).

(3) Spanyol központi bank: Cooperative and savings banks in Europe: Nature, challenges and perspectives, 2011. április; A Szövetkezeti Bankok Európai Egyesülése: EACB answer to the Green Paper on territorial cohesion turning territorial diversity into strength, 2009. február; WSBI-ESBG: 200 years of savings banks: a strong and lasting business model for responsible, regional retail banking, 2011. szeptember; EGSZB: A szociális gazdaság az Európai Unióban, 2014.

(4) HL C 318., 2009.12.23., 22. o.

(5) Castelló, E.: El liderazgo social de las Cajas de Ahorros [A takarékpénztárak vezető szerepe szociális téren]. FUNCAS, Madrid, 2005.

(6) HL C 451., 2014.12.16., 45. o.

(7) Az Európai Bizottság 2014. január 7-i 241/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelete.

(8) HL C 67., 2014.3.6., 58. o..

(9) Lásd a 2014/59/EU irányelvet.

(10) Lásd az Európai Bizottság 2015/63/EU felhatalmazáson alapuló rendeletét.

(11) HL C 318., 2011.10.29., 24. o.

(12) HL C 100., 2009.4.30., 84. o.