REPORT FROM THE COMMISSION TO THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL in accordance with Article 16 of Council Directive 2007/74/EC on the exemption from value added tax and excise duty of goods imported by persons travellingfrom third countries /* COM/2013/0849 final */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK a 2007/74/EK tanácsi irányelv 16. cikkének megfelelően a harmadik országokból beutazó személyek által importált termékek után fizetendő hozzáadottérték-adó és jövedéki adó alóli mentesítésről TARTALOMJEGYZÉK A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK............................... 2 1........... Összefoglaló................................................................................................................. 4 2........... A konzultáció eredményeinek elemzése 2.1........ Bevezetés...................................................................................................................... 4 2.1.1..... Jogalap és az irányelv fő elemei.................................................................................... 4 2.2.1..... Módszertan................................................................................................................... 4 2.2........ A beérkezett észrevételek megvitatása......................................................................... 5 2.2.1..... 3., 7. és 13. cikk – Fogalommeghatározások................................................................ 5 2.2.2..... 6. cikk a) pontja – Az „alkalmi jellegű import” értelmezése......................................... 8 2.2.3..... 8. cikk – Egyéb dohánytermékek (a jelentésben: snus) kezelése................................ 11 2.2.4..... A 8. cikk (2) bekezdése – a légi utasok és az egyéb utasok megkülönböztetése....... 11 2.2.5..... 8., 9., 11. cikk – Mennyiségi korlátok......................................................................... 12 2.2.6..... 10. cikk – Az utasok életkora..................................................................................... 14 2.2.7..... 11. cikk – Hordozható tartályban szállított üzemanyag............................................. 15 2.2.8..... 14. cikk – Az adó minimális összege.......................................................................... 16 2.2.9..... Értékhatárok közötti kapcsolat és mennyiségi korlátok.............................................. 16 2.2.10... Belvízi hajózás és személyszállítás a Dunán............................................................... 16 3........... Átfogó értékelés és összegzés..................................................................................... 14 4........... Melléklet..................................................................................................................... 18 1. Összefoglalás E jelentés alapját a harmadik országokból beutazó személyek által importált termékek után fizetendő hozzáadottérték-adó és jövedéki adó alóli mentesítésről szóló 2007/74/EK tanácsi irányelv (a továbbiakban: irányelv) képezi, amely szerint a Bizottság jelentést nyújt be a Tanácsnak ezen irányelv végrehajtásáról, mellékelve adott esetben a módosításra vonatkozó javaslatokat. E jelentés előkészítése érdekében a Bizottság 2012 júniusában kérdőívet küldött a tagállamok részére, azt kérve, hogy a tagállamok közöljék az irányelv bármely részére (azaz a preambulumbekezdésekre és a cikkekre) vonatkozó észrevételeiket, továbbá tegyenek fel konkrét kérdéseket az irányelvben előírt mentességek alkalmazását illetően. Mind a 27 tagállam elküldte válaszát a Bizottságnak[1]. 15 tagállam elvetette a jelenlegi szabályok módosítását, 5 tagállam szerkesztési változtatásokat javasolt, 7 tagállam pedig problémákról számolt be az irányelv egyes rendelkezéseinek alkalmazása kapcsán. A Bizottság, jóllehet azonosít számos lényeges problémát, különösen az olyan szakkifejezések, mint például az „alkalmi import” meghatározása és értelmezése tekintetében, a jelenlegi szakaszban nem látja szükségét jogalkotási intézkedéseknek, és sokkal inkább arra törekszik, hogy a vonatkozó bizottsági eljárások, a bevált gyakorlati megoldások cseréje és a gyakorlati adminisztratív iránymutatások és eszközök segítségével kezelje ezeket a problémákat. 2. A konzultáció eredményeinek elemzése 2.1. Bevezetés 2.1.1. Jogalap és az irányelv fő elemei E jelentés jogalapját az irányelv 16. cikke képezi. „A Bizottság négyévente – első alkalommal 2012-ben – jelentést nyújt be a Tanácsnak ezen irányelv végrehajtásáról, mellékelve adott esetben a módosításra vonatkozó javaslatokat.” Az irányelv az utasok személyi poggyászában importált termékek hozzáadottérték-adó (héa) és jövedéki adó alóli mentesítésére vonatkozóan határozza meg a szabályokat olyan esetekben, amikor az utas valamely harmadik országból vagy olyan területről utazik be, amely nem tartozik a héara vagy a jövedéki adóra vonatkozó közösségi rendelkezések, vagy egyik hatálya alá sem. Más szóval az irányelv alapvetően az Unióban érvényes adómentességeket határozza meg a nemzetközi utazás során. A behozatali vámok tekintetében az 1186/2009/EK rendelet 41. cikke irányadó, de ezzel a kérdéssel e jelentés csak annyiban foglalkozik, amennyiben az fontos lehet a következetes elemzés érdekében, illetőleg a szinergiák megvitatása kapcsán (lásd alább). A jelentéstételi kötelezettség értelmében előírt rendszeres értékelés célja annak ellenőrzése, hogy az irányelvben rögzített fogalommeghatározások, mennyiségi korlátok és egyéb rendelkezések továbbra is tükrözik-e a tényleges gazdasági viszonyokat és betöltik-e céljukat. 2.1.2. Módszertan E jelentés kidolgozásához a Bizottság konzultációt folytatott a tagállamokkal annak érdekében, hogy visszajelzést kapjon a vonatkozó rendelkezések végrehajtásáról, hatékonyságáról és hasznosságáról. Elsősorban konkrét kérdéseket tett fel az irányelvben meghatározott mentességek és mennyiségi korlátozások alkalmazása kapcsán[2]. A kérdőív alapján kapott adatok képezik e jelentés legfontosabb forrását. A Bizottság szolgálatai felülvizsgálatnak vetették alá a „Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008” (Jelentés a személyi poggyászra vonatkozó rendelkezésekről – Jelentés a 274/2008/EK tanácsi rendelettel bevezetett 1186/2009/EK tanácsi rendelet 41. cikkének végrehajtásával kapcsolatos kérdésekről) című dokumentumot, amelyet a Főtitkárság 2011. november 22-én nyújtott be a Tanácshoz[3]. Bár a 274/2008/EK rendelet a vámmentességekre, a 2007/74/EK tanácsi irányelv pedig a hozzáadottérték-adó és a jövedéki adó alóli mentességekre vonatkozik, alapvetően mindkét szabályrendszer azonos kérdésekkel foglalkozik, nevezetesen az utasok személyi poggyászában szállított, olyan harmadik országokból vagy területekről származó termékek importjával, amely nem tartozik a közösségi szabályok hatálya alá. Ezen túlmenően mindkét szabályrendszert ugyanazok a hatóságok, azaz az import vonatkozásában illetékes vámhatóságok alkalmazzák. Ezért a tagállamok által azonosított problémák vagy azonosak, vagy legalábbis részben fedik egymást. Ennek fényében a tagállamok által a kérdőív segítségével jelentett problémás területek terjedelme, csakúgy, mint a lehetséges megoldások jobban érthetők és azonosíthatók, ha a két említett szabályrendszert összefüggő keretben vizsgáljuk. Ez a jelentés a továbbiakban csak az így azonosított lényeges kérdésekkel foglalkozik. A szerkesztési vagy nyelvi változtatásokra vonatkozó kérdések nem képezik e jelentés tárgyát, ugyanakkor a Jövedékiadó-bizottság eljárása során tekintettel lesz ezekre[4]. 2.2. A beérkezett észrevételek megvitatása 2.2.1. 3., 7. és 13. cikk – Fogalommeghatározások Két tagállam pontosabb fogalommeghatározást kért az irányelvben foglalt alábbi kifejezések tekintetében: A 3. cikk (1) és (2) bekezdése – A „harmadik ország” és „a héara vagy a jövedéki adóra vonatkozó közösségi rendelkezések, vagy egyik hatálya alá sem tartozó terület” A harmadik országból beutazó személyek által importált árukra alkalmazandó héa és jövedéki adó alóli mentesség tekintetében javaslatkét fogalmazódott meg a „harmadik ország” és „területek” fogalmak egyértelművé tétele a 2006/112/EK és a 2008/118/EK tanácsi irányelveknek megfelelően és a Franciaországgal, az Egyesült Királysággal, illetőleg Ciprussal kötött egyezmények és szerződések figyelembevételével olyan módon, hogy a Monacói Hercegség, a Man-sziget, illetőleg az Egyesült Királyság ciprusi felségterületei, Akrotiri és Dhekelia az irányelv alkalmazásában ne minősüljenek harmadik országnak. A 2007/74/EK tanácsi irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése valóban különbséget tesz a „harmadik ország” és az olyan, a harmadik országok területétől eltérő terület között, „amely nem tartozik a 2006/112/EK irányelv vagy a 92/12/EGK irányelv, vagy egyik hatálya alá sem”. Ez a megkülönböztetés abból adódik, hogy noha egyes területek az Unió vámterületéhez tartoznak, azonban bizonyos adózási szabályokat nem alkalmaznak, más területek pedig a vámterületen kívül esnek, de a társulási megállapodásoknak megfelelően mégis alkalmaznak bizonyos közösségi adózási szabályokat. A legtöbb esetben ezeknek a – néha bevallottan bonyolult –rendelkezéseknek történelmi okai vannak, létrejöttük gyakran hosszú ideig tartó konfliktusok lezárásának köszönhető. Az említett történelmi okok, valamint az egyes tagállamok által vállalt kötelezettségek tiszteletben tartása miatt jött létre az irányelv 3. cikke (1) és (2) bekezdésében foglalt megkülönböztetés, amelynek fennmaradása továbbra is szükséges. A Közösség területére a Man-sziget irányából belépő utasok nem vehetik igénybe az 1. cikk és a 3. cikk (1) bekezdésének megfelelő, beutazóknak biztosított mentességeket, mivel a Man-sziget nem minősül harmadik országnak, és a Monacóból érkező utasok sem vehetik igénybe az 1. cikkben és a 3. cikk (2) bekezdésében meghatározott mentességeket, mivel az említett két területen vagy a 2006/112/EK irányelv vagy a 92/12/EGK irányelv, vagy mindkettő alkalmazandó. Ugyanezen történelmi okok miatt vannak érvényben az e meghatározások alóli mentességek, melyeket továbbra is alkalmazni kell. A 3. cikk (1) bekezdésének második albekezdése biztosítja, hogy a Franciaország és a Monacói Hercegség között 1963. május 18-án létrejött adóügyi megállapodásra, valamint az Olaszország és San Marino Köztársaság között 1939. március 31-én létrejött barátsági és szomszédsági megállapodásra tekintettel Monaco és San Marino a jövedéki adó tekintetében nem tekintendő harmadik országnak. Az a tény, hogy Monaco és San Marino (utóbbi csak a jövedéki adó céljára) nem minősülnek harmadik országnak (3. cikk (1) bekezdés), valamint a 3. cikk (2) bekezdésében szereplő fogalommeghatározás együttesen biztosítják, hogy a Közösség területére Monaco irányából belépő utasok semmilyen feltételek esetén se vehessék igénybe a 2007/74/EK tanácsi irányelvben a beutazóknak biztosított mentességeket, a San Marino felől érkező utasok pedig a beutazóknak biztosított, jövedéki célú mentességeket. Így az irányelv 1. cikke korlátozza az olyan harmadik országokból és a harmadik országoktól eltérő olyan területekről érkező utasok számára biztosított mentességek igénybevételét, amelyek nem tartoznak a 2006/112/EK vagy a 92/12/EGK irányelv, vagy egyik hatálya alá sem. Ehhez hasonlóan a 3. cikk (2) bekezdésének második albekezdése biztosítja, hogy az Egyesült Királyság és a Man-sziget kormányai között 1979. október 15-én létrejött, vámról, jövedéki adóról valamint ezekhez kapcsolódó kérdésekről szóló megállapodásra tekintettel a Man-sziget nem minősül harmadik országtól eltérő olyan területnek, ahol a 2006/112/EK, a 92/12/EGK irányelv, vagy a két irányelv egyike sem alkalmazható. Ez a mentesség is biztosítja, hogy azok az utasok, akik az említett területek felől érkeznek a Közösség területére, ne vehessék igénybe a 2007/74/EK tanácsi irányelvben biztosított mentességeket, mivel az irányelv 1. cikke korlátozza a mentességeket egyrészt az olyan területekről érkező utasok esetében, amelyek nem tartoznak a héára vagy a jövedéki adóra vonatkozó közösségi rendelkezések, vagy egyik hatálya alá sem, másrészt a harmadik országokból származó utasok esetében. Mivel ezek a történelmi okok miatt kialakult különleges helyzetek változatlanul fennállnak, a Bizottság továbbra is úgy látja, hogy szükség van a 2007/74/EK tanácsi irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében és 3. cikkének (2) bekezdésében szereplő különleges szabályokra. A 3. cikk (3) bekezdése – légi és tengeri utasok E a cikk különbséget tesz egyfelől a légi és tengeri utasok között, másfelől kizárja azokat a személyeket a beutazóknak biztosított mentességek igénybevételéből, akik magánjellegű, kedvtelési célú repülés vagy magánjellegű, kedvtelési célú tengeri hajózás igénybevételével utaznak. Az irányelv 7. cikkének (1) bekezdése a légi és tengeri utasok esetében 430 EUR összegben, míg az egyéb utasok esetében 300 EUR összegben határozza meg az értékhatárt. A konzultáció során elhangzott egyik javaslat a 3. cikk (3) bekezdésének olyan irányú módosítására irányult, hogy a tagállamok dönthessenek az utazás során kedvtelési célú repülést vagy magánjellegű, kedvtelési célú tengeri hajózást választó utasok kizárásáról, azaz a tagállamoknak lehetősége nyíljon az értékhatárt valamennyi utas esetében 430 EUR összegben meghatározni, ahelyett hogy azt a légi és tengeri utasok esetében 430 EUR, az egyéb utasok esetében pedig 300 EUR összegben határoznák meg. Az alapötlet az olyan tagállamokban alkalmazott eljárások megkönnyítése volt, amelyek nem rendelkeznek szárazföldi határokkal harmadik országok felé. A különböző közlekedési eszközök közötti különbségtétel azon tagállamok helyzetének visszatükrözése érdekében került bevezetésre, amelyek szárazföldi határral rendelkeznek olyan kelet-európai országok (pl. Oroszország, Ukrajna) felé, amelyekben jóval alacsonyabb az árak és/ vagy az adók/ jövedéki adók szintje. A Bizottságnak nincs tudomása arról, hogy az irányelv 2007-es elfogadása óta jelentősen csökkentek volna az említett különbségek. Ellenkezőleg, úgy tűnik, hogy az Unió keleti határain fekvő legtöbb tagállamot jellemző viszonylag magas inflációs ráta csak még nagyobb különbséget eredményezett az említett tagállamok és az Unióval határos harmadik országok vásárlóereje között. Ezenfelül a Magyarország és Észtország által a „Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008” (Jelentés a személyi poggyászra vonatkozó rendelkezésekről – Jelentés a 274/2008/EK tanácsi rendelettel bevezetett 1186/2009/EK tanácsi rendelet 41. cikkének végrehajtásával kapcsolatos kérdésekről) című dokumentumban jelentett problémák látszólag megerősítik ezt a következtetést. Ennek ismeretében a Bizottság nem látja indokoltnak, hogy a tagállamok számára opcionálissá tegye az utazás során kedvtelési célú repülést vagy magánjellegű, kedvtelési célú tengeri hajózást választó utasok kizárását. A konzultáció során elhangzott másik javaslat az „utas” fogalmának a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGk tanácsi rendelet 236. cikkében foglalt meghatározása szerinti kiigazítására vonatkozott. A 2454/93/EGK bizottsági rendelet 236. cikkének A. pontja kimondja, hogy„[…] az „utas”: 1. minden olyan személy, aki ideiglenesen lép be a Közösség vámterületére, és akinek lakóhelye nem ott található, és 2. minden olyan személy, aki a Közösség vámterületére tér vissza, ahol egyébként lakóhellyel rendelkezik, miután ideiglenesen egy harmadik országban tartózkodott.” Ezzel ellentétesen az irányelv 1. cikke azonban olyan személy esetében állapít meg szabályokat, „[…] aki harmadik országból vagy a 3. cikkben meghatározottak szerinti olyan területről utazik be, amely nem tartozik a héara vagy a jövedéki adóra vonatkozó közösségi rendelkezések, vagy egyik hatálya alá sem”. A 3. cikk ezeket a területeket a 2006/112/EK és a (a 92/12/EGK irányelv helyébe lépő) 2008/118/EK tanácsi irányelvre való hivatkozással határozza meg közelebbről. A szóbanforgó irányelvek a korábban az irányelv 3. cikkének javasolt módosításával összefüggésben ismertetett okok miatt diferenciáltabb megközelítési módot jelentenek. Ezért a Bizottság úgy látja, hogy nincs lehetőség az utas az irányelv 3. cikke szerinti meghatározásának a 2454/93/EGK rendelet 236. cikkéhez való hozzáigazítására. A 7. cikk (4) bekezdése – személyi poggyász E rendelkezés értelmében az utas személyi poggyászának értékét nem veszik figyelembe az értékhatár alkalmazása során[5]. E rendelkezés tágabb értelmezése szerint az utas személyi poggyásza magában foglalhatja az utas által a kiutazás során eszközölt vámmentes vásárlásokat is. Ez kiskaput eredményezhet, mivel az utas kiutazása során a forgalmi adó és/vagy a vám megfizetése nélkül vásárolhat árukat, majd ezeket – az értékhatáron túlmenően – újra behozhatja. Az adott személynek tehát lehetőségében állhat korlátlan értékű árut héamentesen beszerezni, majd ezeket ennek ellenére az Európai Unión belül felhasználni. Ezért a Bizottság azt javasolta, hogy a szóbanforgó cikk egészüljön ki a „személyi poggyász” fogalommeghatározásával annak egyértelművé tétele érdekében, hogy a kiutazáskor vámmentesen vásárolt áruk ne minősüljenek személyi poggyásznak, és így az értékhatár hatálya alá essenek. Az irányelv 5. cikke és 7. cikkének (4) bekezdése, valamint a 2006/112/EK irányelv 147. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 146. cikke (1) bekezdésének b) pontja elméletileg visszaélésekre adhat lehetőséget. A gyakorlatban azonban a harmadik országok vagy az Unión kívüli területek általában szintén alkalmaznak értékhatárokat, valamint a területükre belépő utasokra vonatkozó mennyiségi korlátokat. Az említett érkezés helye szerinti országok általában nem engedik meg a vámmentesen beszerzett áruk korlátlan értékben vagy összegben való behozatalát; mind az indulás, mind pedig az érkezés helyén nemzeti/regionális jogszabályok vannak érvényben a behozatal tekintetében. A Bizottságnak nincs tudomása olyan visszaélési gyakorlatokról, amelyek gazdasági dimenziója jogalkotási kezdeményezést tenne szükségessé, és a tagállamok sem számoltak be ilyen gyakorlatokról. A Bizottság szolgálatai ezért nem tervezik vita indítását annak a kérdésnek a kapcsán, hogy az utas kiutazása során vámmentesen beszerzett árukat a személyi poggyászra/értékhatárra vonatkozó rendelkezés hatálya alá kell-e vonni. 13. cikk – A közlekedési eszköz személyzete A konzultáció során megfogalmazódott továbbá az a javaslat, miszerint az irányelv 13. cikkében szereplő „közlekedési eszköz személyzete” fogalma kerüljön hozzáigazításra a 2009. november 16-i 1186/2009/EU tanácsi rendelettel felváltott, a vámmentességek közösségi rendszerének létrehozásáról szóló, 1983. március 28-i 918/83/EGK rendelet 49. cikkének (1) bekezdéséhez. A 1186/2009/EU tanácsi rendelet VI. melléklete szerint a 918/83/EGK rendelet 49. cikkét anélkül helyezték hatályon kívül, hogy a megszüntetésről szóló rendelet meghatározott volna egy megfelelő (új) rendelkezést. Ehelyett a 1186/2009/EU tanácsi rendelet 41. cikke hivatkozással a 2007/74/EK tanácsi irányelvre, vámmentességet biztosít az utasok személyi poggyászába tartozó árukra: „A harmadik országból érkező utasok személyi poggyászába tartozó áruk behozatali vámoktól mentesen hozhatók be, feltéve, hogy az ilyen behozatal a harmadik országokból beutazó személyek által importált termékek után fizetendő hozzáadottérték-adó és jövedéki adó alóli mentesítésről szóló, 2007. december 20-i 2007/74/EK tanácsi irányelv rendelkezéseivel összhangban elfogadott nemzeti jogszabályok rendelkezései értelmében hozzáadottértékadó-mentes.” A Bizottság ezért nem látja sem szükségét, sem előnyét annak, hogy az irányelv 13. cikkében szereplő „közlekedési eszköz személyzete” fogalom hozzáigazításra kerüljön a 918/83/EGK rendelet 49. cikkének (1) bekezdéséhez. 2.2.2. 6. cikk a) pontja – Az „alkalmi jellegű import” értelmezése Négy tagállam hangsúlyozta, hogy alaposabban meg kellene határozni az utasok nem kereskedelmi célú importjainak megengedett gyakoriságát (pl. az egy adott időszakra eső utazások legnagyobb számának meghatározásával). Úgy tűnik, hogy néhány, harmadik országgal határos tagállam különös nehézségekkel szembesül olyan magánszemélyek esetében, akik hetente – vagy szélsőséges esetekben – akár naponta többször lépik át a határt poggyászukban jövedéki termékekkel, amelyek mennyisége pontosan megfelel vagy épp alatta marad a maximálisan megengedett mennyiségi korlátnak, illetőleg egyéb, az értékhatároknak megfelelően engedélyezett árukkal. A Bizottság szolgálatai megértik az említett tagállamok aggályait, különösen, mert azok nagy mértékben megegyeznek a „Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008” (Jelentés a személyi poggyászra vonatkozó rendelkezésekről – Jelentés a 274/2008/EK tanácsi rendelettel bevezetett 1186/2009/EK tanácsi rendelet 41. cikkének végrehajtásával kapcsolatos kérdésekről) című dokumentumban foglalt problémákkal. A Bizottság szolgálatai is osztják azt a nézetet, hogy az ilyen behozatalok nem tekinthetők alkalmai jellegű behozatalnak. Az irányelv azonban nem rögzít olyan viszonyítási alapot, amely alapján megfelelően meghatározható lenne az utazások gyakorisága. Az irányelv 6. cikke szerint „az import nem kereskedelmi jellegűnek tekintendő, amennyiben megfelel a következő feltételeknek: a) alkalmi jellegű; b) kizárólag az utas vagy családtagjai személyes használatára vagy ajándék céljára szánt termékekből áll. A termékek jellege és mennyisége nem lehet kereskedelmi célú behozatalra utaló”. Az utasok általi behozatalok kapcsán számbavett számos forgatókönyv elemzése során a Bizottság szolgálatai végül kénytelenek voltak arra a következtetésre jutni, hogy egy, az irányelv rendelkezéseinek módosítására irányuló jogalkotási kezdeményezés nem jelent megfelelő megoldást az ismertetett problémára, mivel az alkalmi jellegű behozatal fogalmának további értelmezése („olyan import, amelyre rendszertelenül/időről időre/nem szokásosan kerül sor”) csupán növelné a jogi fogalommeghatározások összetettségét, a jogbiztonságot azonban nem fokozná. Az „alkalmi” kifejezés esetében lehetetlennek tűnik olyan, a gyakoriságra vonatkozó adaton alapuló meghatározást alkotni, amely ne lenne kétértelmű; ugyanakkor az utasok által az Unió területére való belépésükkor szállított áruk, és különösen a jövedéki termékek esetében az érintett magánszemély szokásos fogyasztási viselkedését tekintetbe véve fogyasztható mennyiségeket kell meghatározni. 1. példa: egy utas minden második napon átlépi az Unió és a harmadik ország közötti határt, és ennek során a harmadik országból az Unióba való minden egyes belépés alkalmával egy karton cigarettát (200 db) visz magával. A 100 db cigaretta, amelyet e magánszemélynek naponta el kellene szívnia, egyértelműen túlmutat a szokásos fogyasztói magatartáson. Az ilyen behozatal nem tekinthető nem kereskedelmi jellegűnek. 2. példa: egy utas hetente egyszer átlépi az Unió és a harmadik ország közötti határt, és ennek során a harmadik országból az Unióba való minden egyes belépés alkalmával öt csomag cigarettát és egy liter vodkát visz magával. Amennyiben minden más feltétel is teljesül, az ebben a példában feltüntetett mennyiségek nem adnak okot vámeljárás kezdeményezésére. 3. példa: egy utas naponta átlépi az Unió és a harmadik ország közötti határt, és ennek során az Unió területére egy olyan gépjárművel lép be, melynek szabványos üzemanyagtartályát teletankolta benzinnel/gázolajjal, valamint további 10 liter üzemanyagot hordozható tartályban szállít magával. Nagyon valószínűtlen, hogy egy magánszemély ilyen nagy mennyiségű üzemanyagot nem kereskedelmi célokra használ. 4. példa: egy utas hetente egyszer átlépi az Unió és a harmadik ország közötti határt, és ennek során az Unióba való minden egyes belépés alkalmával 3 csomag finomra vágott dohányt (összesen 90 gr), 4 liter csendes bort, 1 liter whiskey-t, 5 karórát, több üveg parfümöt és 3 GPS eszközt szállít magával. Jóllehet, a behozott jövedéki termékek mennyisége látszólag összhangban van az irányelv követelményeivel, az egyéb áruk behozatala okot ad az utas szándékainak megvizsgálására, tekintettel az áruk esetleges kereskedelmi célú felhasználásra. A Bizottság tisztában van azzal, hogy számos különböző forgatókönyv létezik, amelyek részletes és megfelelő megvitatása e jelentés keretei között nem lehetséges. Számtalan helyzetet, különösen akkor, ha az adókikerülésre utaló jelek vannak, csak eseti alapon kezelni, melynek során figyelembe kell venni elsősorban az irányelv 4–6. cikkében felsorolt valamennyi feltételt. A Bizottságnak nincsenek elvi kifogásai a néhány tagállam által választott eljárás ellen, melynek keretében ezek a tagállamok nyomon követik egy adott utas bizonyos időszakon belüli utazásainak számát, különös tekintettel az Unió és a harmadik országok között húzódó határok átlépésére. Ez a nyomon követés azonban nem vezethet sem az uniós polgárok mozgásszabadságának aránytalan csökkentéséhez, sem az olyan személyek rendes határátlépéseinek korlátozásához, akik nem szállítanak külföldön vásárolt árukat. Az említett nyomonkövetési tevékenységek kialakítását illetően a tagállamok szabadon meghatározhatják, hogy mely intézkedéseket tartják a legmegfelelőbbnek, illetőleg a legkevésbé terhesnek. Ugyancsak nem szabad figyelmen kívül hagyni, hogy a 74/2007/EK tanácsi irányelv számos rendelkezése olyan nemzetközi egyezményekben gyökerezik, amelyeknek a tagállamok és az Unió is szerződő felei. Ezért meg kell őrizni a közösségi rendelkezések és az ilyen egyezmények rendelkezéseinek egységességét. A fentiek fényében a Bizottságnak jelenleg nem áll szándékában jogalkotási kezdeményezést indítani az ismertetett problámák megoldására, ugyanakkor nyitott arra, hogy az érdekelt tagállamokkal közösen olyan közigazgatási eszközöket és gyakorlatokat dolgozzon ki, majd osszon meg a többi tagállammal, amelyek megfelelő megoldást jelentenének az ismertetett forgatókönyvekben említett problémákra. A fent leírt helyzetek kezelése még összetettebb abban az esetben, ha az adott személy határövezetben rendelkezik lakóhellyel, határövezetben munkavállaló vagy egy közlekedési eszköz személyzetének tagja (lásd az irányelv 13. cikkét). Az ilyen személyek határátlépésének értékelésekor a tagállamoknak az irányelv 4–6. cikke által előírt követelményeken túl kell figyelembe kell venniük az utas lakóhelyének földrajzi helyzetét, az utas foglalkoztatási helyzetét és/vagy munkakörnyezetét is. Az ilyen különleges esetek kezelésének megkönnyítésére az irányelv 3. cikkének (5) és (6) bekezdése meghatározza a „határövezet” és a „határövezetben dolgozó munkavállaló” fogalmát. E fogalommeghatározások szerint, valamint a 13. cikk (2) bekezdésének megfelelően azokra az utasokra, akik a határtól számított 15 km-es zónán kívül utaznak, nem vonatkoznak az egyéb utasokra alkalmazandó megkötésektől eltérő korlátozások. Ugyanakkor meg kell jegyezni, hogy egyes magánszemélyek visszaélnek ezzel a rendelkezéssel olyan módon, hogy utazásukat a határövezeten belül megszakítják, és a külföldön vásárolt árukat olyan személyeknek adják át, akik a határtól számított 15 km-en belül rendelkeznek lakóhellyel. Mivel az ilyen behozatalokra általában csak a szárazföldi határokon kerül sor, az irányelv előír bizonyos intézkedéseket, amelyeket a tagállamok az adott mentességekkel való visszaélés felszámolása/korlátozása érdekében alkalmazhatnak. Először, a légi és tengeri utasoktól eltérő utasok legfeljebb 300 EUR/fő értékben hozhatnak be árukat (kivéve a dohánytermékeket, az alkoholt és az üzemanyagot). A légi és tengeri utasok esetében ez a határérték 430 EUR. Másodszor a tagállamok, figyelemmel a közegészség magas szintű védelmére is, a dohánytermékek esetében a megengedett legnagyobb mennyiséget a szokásos mennyiség 20 %-ára csökkenthetik (azaz 40 db cigaretta a 200 helyett). Ebben az esetben a tagállamok dönthetnek arról, hogy ezeket az alacsonyabb határértékeket valamennyi utasra (8. cikk (1) bekezdés) vagy csak a légi és tengeri utasokra (8. cikk (2) bekezdés) alkalmazzák-e. Harmadszor, a tagállamok nemzeti alapon meghatározott szintre csökkenthetik mind az érték- mind pedig a mennyiségi határt olyan utasok esetében, akik a határövezetben rendelkeznek lakóhellyel, a határövezetben munkavállalók vagy a nemzetközi utazásban alkalmazott közlekedési eszköz személyzetének tagjai (lásd a 13. cikk (1) bekezdését összefüggésben az irányelv 13. cikke (2) bekezdésének második albekezdését. Néhány esetben a tagállamok nullára csökkentették a mennyiségeket/összegeket. A Bizottság teljes mértékben elismeri, hogy számos tagállam nehéz helyzettel szembesül az irányelvben meghatározott különleges esetek és mentességek végrehajtása során. Úgy véli azonban, hogy a jelenlegi jogszabályok egyensúlyt biztosítanak a tagállamok a nem kereskedelmi célú behozatal kettős adóztatásának elkerülésére vonatkozó kötelezettsége, illetőleg szuverén joga között, hogy megvédjék hazai gazdaságukat és nemzeti jövedelmeiket. A Bizottság e tekintetben is azon a véleményen van, hogy a határövezetet érintő esetek kezelésére irányuló jogalkotási kezdeményezés nem jelent alkalmas eljárást az ismertetett probléma kezelésére, ugyanakkor nyitott arra, hogy az érdekelt tagállamokkal közösen olyan közigazgatási eszközöket és gyakorlatokat dolgozzon ki, majd osszon meg a többi tagállammal, amelyek megfelelő megoldást jelentenének az ismertetett forgatókönyvekben említett problémákra. 2.2.3. 8. cikk – Egyéb dohánytermékek (a jelentésben: snus) kezelése Egy tagállam (Svédország) az irányelvben biztosított adómentességgel való visszaélésről számolt be „snus” elnevezésű dohány esetében. A snus a svéd jog szerint jövedékiadó-köteles dohánytermék. Svédország kivételével valamennyi uniós piacon be van tiltva. Mivel a snus adómentes behozatalának csak a 7. cikk szerinti 430/300 EUR-s határérték szab határt (nem pedig a 8. cikk szerinti mennyiségi korlátok), úgy tűnik, hogy lehetséges nagy mennyiségű adózatlan snust Svédországba bevinni azt állítva, hogy a behozatal személyes használatra történik. A vámellenőrzési intézkedések megerősíteni látszanak azt, hogy a snust illegálisan, szervezett módon, nagy tételben hozzák be utasok (futárok) Svédországba a Balti-tengeren közlekedő kompokon. Az adózatlan snust Svédországban kiskereskedelmi szinten adják el újra, ami úgy tűnik, a piac torzulását okozza. Svédország a snusra vonatkozó mennyiségi korlátozás bevezetését javasolja, eltérve a 7. és 8. cikktől. Svédország ezen túlmenően azt is javasolja, hogy valamennyi adótartalmú dohánytermékre, beleértve a füstmentes dohánytermékeket is, vezessenek be mennyiségi korlátokat. Az irányelv 8. cikke értelmében az irányelv mennyiségi korlátokat határoz meg bizonyos olyan dohánytermékek esetében, amelyeket a tagállamok mentesítenek a héa és a jövedéki adó alól. A 8. cikkben nem felsorolt egyéb termékek, így például a dohánytermék esetében csak a 300/430 EUR összegű küszöbértéket kell tiszteletben tartani (7. cikk). Úgy tűnik, hogy a svéd közigazgatási gyakorlat, amely éveken át 4 300 SEK és 3 000 SEK mentességi küszöbértéket alkalmazott a harmadik országokból hajón érkező utasokra, ami 507,49 EUR-nak (légi és tengeri utasok), illetőleg 354,06 EUR-nak (egyéb utasok) felel meg, jelentős mértékben súlyosbította a helyzetet. A fentiek fényében a legjobb megoldásnak olyan nemzeti intézkedések meghozatala tűnik, amelyek a svéd mentességi küszöbértékeket hozzáigazítanák az irányelv 7. cikkében meghatározott EUR összegekhez, és amelyek korlátoznák a snus behozatalát. Kábítószerek, gyógyszerek, fegyverek, robbanóanyagok, pornográf anyagok esetében van példa arra, hogy a tagállamok élnek azzal a jogukkal, hogy megtiltsák vagy korlátozzák az ilyen termékek behozatalát és/vagy forgalmazását. A Bizottság jelenleg nem tervezi, hogy a snus kezelésének vonatkozásában az irányelv módosítására tesz javaslatot. 2.2.4. A 8. cikk (2) bekezdése – a légi utasok és az egyéb utasok megkülönböztetése A tagállamok egyike javasolja, hogy töröljék el a légi utasok és az egyéb utasok közötti megkülönböztetést (a dohánytermékekre vonatkozó alacsonyabb mennyiségi korlátozás kizárólag a légi utasoktól eltérő utasok esetében alkalmazható). A 8. cikk (2) bekezdésének megfelelően „a tagállamok dönthetnek úgy, hogy különbséget tesznek a légi utasok és egyéb utasok között azzal, hogy az (1) bekezdésben meghatározott alacsonyabb mennyiségi korlátokat kizárólag a légi utasoktól eltérő utasok esetében alkalmazzák.” Ezen megkülönböztetés megszüntetése azt eredményezné, hogy a tagállamoknak a dohánytermékekre vonatkozó alacsonyabb mennyiségi korlátot (azaz 40 db cigaretta 200 helyett) vagy valamennyi utasra alkalmazniuk kell, vagy semmelyik utasra sem alkalmazhatják. A jelenlegi 8. cikk (2) bekezdése lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy önállóan döntsenek arról, hogy szeretnének-e különbséget tenni a különféle típusú utasok között. E rendelkezés fenntartása szükséges, figyelembe véve a helyzetet bizonyos olyan tagállamokban, amelyek szárazföldi vagy tengeri határokkal rendelkeznek lényegesen alacsonyabb árszínvonallal rendelkező harmadik országokkal. A tagállamok azonban szabadon dönthetnek arról, hogy ugyanazt a korlátot alkalmazzák az összes utasra. A Bizottság ezért nem látja indokoltnak a 8. cikk (2) bekezdésében meghatározott lehetőség megszüntetését. 2.2.5. 8., 9., 11. cikk – Mennyiségi korlátok A tagállamok egyike javasolta a mennyiségi korlátok hozzáigazítását az Unión belüli utasokra alkalmazandó (jelentősen magasabb) irányadó szintekhez (2008/118/EK tanácsi irányelv 32. cikkének (3) bekezdése), ami megakadályozza a harmadik országokból érkező utasokkal való eltérő bánásmódot. Az irányelv 8., 9. és 11. cikkének megfelelően a tagállamok bizonyos mennyiségű dohányt és alkoholt, valamint a szabványos üzemanyagtartályában és a hordozható tartályban szállított üzemanyagot mentesítik a héa és a jövedéki adók alól. Az Unió belső piacának egyik alapelve, hogy – az új közlekedési eszközök kivételével –nincsenek korlátozások azzal kapcsolatban, hogy mit vásárolhatnak és vihetnek magukkal magánszemélyek az uniós tagállamok közötti utazásaik során, feltéve hogy a termékeket személyes használatra, és nem viszonteladásra szánják. Az adókat (héa és jövedéki adó) tartalmazza a termékeknek a beszerzés helye szerinti tagállamban alkalmazott ára, és a többi tagállamban nem esedékes további adók megfizetése. Ugyanakkor annak megállapítására, hogy a jövedéki termékeket valamely magánszemély saját felhasználásra szánja-e, a tagállamok – kizárólag egyfajta viszonyítási pontként – irányadó szinteket állapítanak meg. Az irányadó szintek számos esetben magasabbak az irányelv szerinti adómentes importra vonatkozó mennyiségi korlátoknál. Ennélfogva nem lenne ésszerű felemelni az adómentes importra vonatkozó mennyiségi korlátokat az Unión belül szállított, adótartalommal rendelkező árukra vonatkozó irányadó szintre; ez épp a Közösség polgárainak hátrányos megkülönböztetéséhez vezetne, és ezzel egyidejűleg megnövelné a versenytorzulás kockázatát. Az irányelv 8., 9. és 11. cikkében meghatározott mennyiségi korlátok az egyértelmű és a nemzeti hatóságok által bármikor végrehajtható referenciaértékek által elősegítik a tagállamok társadalmi-gazdasági, költségvetési és közegészségügyi politikáinak hatékony védelmét. A Bizottság nem támogatja az irányelv 8., 9. és 11. cikkében meghatározott mennyiségi korlátoknak a 2008/118/EK tanácsi irányelv 32. cikkének (3)–(4) bekezdésében előírt irányadó szintekre való felemelését. 2.2.6. 10. cikk – Az utasok életkora A tagállamok egyike javasolja a „17” életkori megjelölést felváltani a „18” életkori megjelöléssel, tekintettel az egyes tagállamokban a kiskorúakra vonatkozó közegészségügyi intézkedésekre. Az irányelv 10. cikke szerint a dohány- és alkoholtartalmú termékekre vonatkozó mentességek nem alkalmazhatók 17 éven aluli utasok esetében. Az alkoholfogyasztási korhatár valamennyi tagállamban a nemzeti/regionális közegészségügyi, valamint társadalmi-gazdasági politikák nyomán kerül törvényi meghatározásra. Míg egyes tagállamok az alkohol/alkoholtartamú italok beszerzését és fogyasztását kizárólag a legalább 18 éves vagy akár 20 éves személyek számára engedélyezik, más tagállamok ennél alacsonyabb korhatárt (16 év) határoznak meg, amely vagy csak a sörre, vagy bármilyen alkoholra/alkoholtartalmú italra alkalmazható, beleértve a szeszes italokat is. A dohánytermékek beszerzésére és fogyasztására vonatkozó korhatárok tekintetében a tagállamokban hasonló a helyzet, mint az alkohol esetében. A tagállamok többsége ugyanakkor magasabb, 18 éves korhatárt határoz meg a dohánytermékek beszerzésére, míg néhány tagállam ezt már a 16 éves serdülők számára is lehetővé teszi. Ezen túlmenően néhány tagállamban regionális hatáskör keretében is fogadtak el jogszabályokat a fiatalok védelmére. Ez azt eredményezi, hogy a dohányzásra és alkoholfogyasztásra vonatkozó rendelkezések jelentősen eltérnek egy adott országon belül is. Az irányelv jelenlegi 10. cikkének elfogadását megelőzően a fenti szempontokat részletesen megvitatták, és a 10. cikkben meghatározott 17 éves korhatár a különféle joghatóságok és a tagállamok nemzeti/regionális, valamint társadalmi-gazdasági politikái közötti méltányos kompromisszum eredményeként jött létre. Nem kerültek előtérbe olyan új szempontok, amelyek megindokolnák egy, a fentiektől eltérő megállapításokat kilátásba helyező vita lefolytatását. Ezért a Bizottságnak jelenleg nem áll szándékában módosítani ezt a rendelkezést az utasok életkorának vonatkozásában. 2.2.7. 11. cikk – Hordozható tartályban szállított üzemanyag A tagállamok egyike azon véleményének adott hangot, hogy – főként gyakorlati okok miatt – nem szükséges mentességet biztosítani a hordozható tartályban szállított üzemanyagra. Továbbá, ez a tagállam az irányelv 11. cikkének összehangolását javasolja a 2006/112/EK irányelv 143. cikke b) és c) pontjának alkalmazási körét a bizonyos héaköteles termékek végleges importjára vonatkozó héamentesség tekintetében meghatározó 2009/132/EK tanácsi irányelv 84. és 87. cikkében szereplő rendelkezésekkel, valamint a a vámmentességek közösségi rendszerének létrehozásáról szóló 1186/2009/EK tanácsi rendelet 107. és 110. cikkében meghatározott rendelkezésekkel annak érdekében, hogy biztosított legyen a gépjárművek szabványos üzemanyagtartályában található üzemanyagra vonatkozó adómentesség egyértelműbb és egységesebb alkalmazása. Az irányelv 11. cikke alapján a szabványos üzemanyagtartályában található üzemanyag és további 10 liter, hordozható tartályban szállított üzemanyag mentesíthető a héa és a jövedéki adó alól. Ezek a rendelkezések számos nemzetközi egyezményben, például a Kiotói Egyezményben és az ideiglenes behozatalra vonatkozó Isztambuli Egyezményben gyökereznek, amelyeknek a tagállamok és/vagy az Európai Unió is szerződő felei. A közösségi rendelkezések és az ilyen egyezményekben foglalt kötelezettségvállalások egységességét meg kell őrizni. Továbbá el kell kerülni, hogy a közúti biztonság szempontjait figyelmen kívül hagyva, csupán adójogi szempontok érvényesüljenek. Másfelől a Bizottság osztja az említett tagállamok aggályait az ilyen mentességekkel való visszaélés tekintetében, különösen hogy azokat megerősíti és részletesen ismerteti a „Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008” (Jelentés a személyi poggyászra vonatkozó rendelkezésekről – Jelentés a 274/2008/EK tanácsi rendelettel bevezetett 1186/2009/EK tanácsi rendelet 41. cikkének végrehajtásával kapcsolatos kérdésekről) című dokumentum. Ismét úgy tűnik, hogy nem a jogalkotási kezdeményezés jelenti az említett visszaélési lehetőségek kezelésének legmegfelelőbb módját. Helyénvalóbbnak tűnik a visszaélések felszámolására irányuló igazgatási gyakorlatok és eszközök kidolgozása. A 2009/132/EK tanácsi irányelv 84. és 87. cikkében, és a 1186/2009/EK tanácsi rendelet 107. és 110. cikkében meghatározott rendelkezések alapul szolgálhatnak az említett eszközök és gyakorlatok kidolgozásához. Ezért a gépjárművek szabványos üzemanyagtartályában található üzemanyagra, valamint a 10 literes űrtartalmat nem meghaladó hordozható tartályban található üzemanyagra vonatkozó mentességet fenn kell tartani. A Bizottság ugyanakkor nyitott arra, hogy az érdekelt tagállamokkal közösen olyan közigazgatási eszközöket és gyakorlatokat dolgozzon ki, majd osszon meg a többi tagállammal, amelyek megfelelő megoldást jelentenének az ismertetett forgatókönyvekben említett problémákra. 2.2.8. 14. cikk – Az adó minimális összege A tagállamok egyike azt kérdezte, hogy a 14. cikkben említett összeg (10 EUR) a héára és a jövedéki adóra együttesen (összesen 10 EUR) vagy a két adóra külön-külön vonatkozik-e (10 + 10 EUR). A 14. cikk szerint „A tagállamoknak jogában áll, hogy ne vessenek ki héát vagy jövedéki adót az utas által behozott termékekre, ha a fizetendő adó összege nem haladja meg a 10 EUR-t.” A Bizottság tisztázni szeretné, hogy az adó minimális összege a teljes számított adóra (a héára és a jövedéki adóra egyaránt) vonatkozik-e. 2.2.9. Értékhatárok közötti kapcsolat és mennyiségi korlátok A „Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008” (Jelentés a személyi poggyászra vonatkozó rendelkezésekről – Jelentés a 274/2008/EK tanácsi rendelettel bevezetett 1186/2009/EK tanácsi rendelet 41. cikkének végrehajtásával kapcsolatos kérdésekről) című dokumentumban a tagállamok bírálták, hogy az értékhatárok és a mennyiségi korlátok közötti választási lehetőségek túl nagy mozgásteret hagynak és a tagállamok közötti verseny torzulásához vezethetnek. A jövedéki adók vonatkozásában a tagállamok nem számoltak be ilyen versenytorzulásokról, illetőleg nem nyújtottak be gazdasági adatokat egy erre vonatkozó feltételezés alátámasztására. A Bizottságnak ezért ebben a szakaszban nem áll szándékában, hogy ismét megnyissa az értékhatárok és a mennyiségi korlátok közötti kapcsolatról szóló vitát. 2.2.10. Belvízi hajózás és személyszállítás a Dunán Az egyik gazdasági szereplő tette fel a kérdést, hogy azok az utasok, akik nem tengerjáró hajóval a Dunán lépnek be az Unió területére, miért nem vehetik igénybe az utasok számára biztosított mentességeket. A Bizottság szolgálatai nem tudtak erre közvetlenül választ adni, és a kérdést a tagállamokkal együtt fogják megvitatni, mivel úgy tűnik, hogy ebben az esetben az egyenlő adójogi bánásmód szempontjai is szerepet játszanak. A Bizottság a belvízi hajózás és a dunai személyszállítás témáját a tagállamokkal közösen fogja megvitatni a Jövedékiadó-bizottságban. 3. Átfogó értékelés és összegzés A tagállamokkal folytatott konzultáció naprakész információkkal szolgált a közösségi jognak a nemzeti jogszabályokban való jelenlegi alkalmazásáról. A tagállamok túlnyomó többsége elégedett a rendelkezésekkel és nem lát okot a jelenlegi irányelv felülvizsgálatára. A kapott észrevételek jelentős része csupán a nyelvi/szerkesztési változtatásokra vonatkozik. Az említett okokból kifolyólag a Bizottság azt javasolja, hogy a jelenlegi szakaszban ne kerüljön sor jogalkotási kezdeményezésre az utasok számára biztosított mentességekre vonatkozó irányelv módosításának céljából. A Bizottság ugyanakkor nyitott arra, hogy az érdekelt tagállamokkal közösen olyan közigazgatási eszközöket és gyakorlatokat dolgozzon ki, majd osszon meg a többi tagállammal, amelyek megfelelő megoldást jelentenének a gyakorlati problémákra. E jelentésben a Bizottság figelembe vette az összes beérkezett lényegi észrevételt. A tagállamok iránymutatást kapnak bizonyos, elsősorban az ezen irányelv alkalmazása során használt szakkifejezések meghatározásával és értelmezésével kapcsolatos kérdések vonatkozásában. Az észrevételek egy része olyan általánosabb témákat is érint, amelyeket más jövedéki jogszabályok szabályoznak (különösen a 2008/118/EK irányelvben meghatározott, a jövedéki adóval kapcsolatos általános rendelkezések). Ezeket az észrevételeket az irányelv felülvizsgálatára vonatkozó javaslat esetében figyelembe kell venni. 4. Melléklet Áttekintés a tagállamok által a 2007/74/Ek irányelv 7., 8., 13., 14. és 15. cikkének megfelelően alkalmazott mentességekről és magasabb/alacsonyabb mennyiségi korlátokról A tagállamok a 2007/74/EK irányelv 7., 8., 13., 14. és 15. cikkének megfelelően, az irányelv rendelkezéseinek alkalmazásával mentességeket, illetőleg magasabb/alacsonyabb mennyiségi korlátokat vehetnek igénybe. E rendelkezéseket nemzeti szinten kell alkalmazni. Az alábbi táblázat áttekintést nyújt a tagállamok által alkalmazott mentességekről. Csökkentett mennyiségek/értékhatárok alkalmazása a 7. cikk (2) bekezdése és a 8. cikk (1) – (2) bekezdésének megfelelően Tagállam || Csökkentett értékhatár a 7. cikk (2) bekezdésének megfelelően, EUR-ban || Csökkentett mennyiségek valamennyi utas vonatkozásában a 8. cikk (1) bekezdésének megfelelően || Csökkentett mennyisége a légi utasoktól eltérő utasok vonatkozásában a 8. cikk (2) bekezdésének megfelelően 1. || 2. || 3. || 4. AT* || 150. || nem || nem BE || 175. || nem || nem BG || nem || részben igen || igen CY || 175. || nem || nem CZ || 200. || nem || nem DE || 175. || nem || nem DK || nem || nem || nem EE || nem || csak a 8. cikk (1) bekezdésének a) és d) pontja || n.a. EL || 150. || nem || igen ES || 150. || nem || nem FI || nem || nem || nem FR || 150. || nem || nem HU || 150. || nem || igen IE || 215. || nem || nem IT || 150. || nem || nem LT || 147,70. || nem || igen LU || 175. || nem || nem LV || 282,01. || nem || igen MT || nem || nem || nem NL || nem || nem || nem PL || nem || HÉA: nem. Jövedéki adók: mindkettő. || igen PT || 150. || nem || nem RO || nem || csak a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontja || nem SE || nem || nem || igen (csak bizonyos mértékig) SI || 150. || nem || nem SK || nem || részben igen || igen UK || nem || nem || nem * Ausztria 8. cikk (3) bekezdését a Samnauntalból érkező utasokra alkalmazza. Csökkentett mennyiségek/értékhatárok alkalmazása a 13. cikk (1) bekezdése a) pontjának megfelelően Tagállam || Dohánytermék a) cigaretta b) szivarka c) szivar d) szívható dohány || Alkohol és alkoholtartalmú italok a) több mint 22 térfogatszázalék alkoholtartalom vagy nem denaturált etil-alkohol legalább 80 térfogatszázalék alkoholtartalommal b) legfeljebb 22 térfogatszázalék alkoholtartalom c) csendes bor d) sör || Üzemanyag a) szabványos üzemanyagtartály b) hordozható tartály || Értékhatár (maximális összeg EUR-ban) AT || a ) 25 b) 10 c) 5 d) 25g || a) 0,25 liter b) 0,75 liter c) 1 liter d) 2 liter || n.a. || 20 EUR, beleértve 4 EUR az élelmiszerekre és az alkoholmentes italokra BE || nem || nem || nem || nem BG || nem || nem || nem || nem CY || nem || nem || nem || nem CZ || nem || nem || nem || nem DE || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0 liter b) 0 liter c) 0 liter d) 0 liter || n.a. || 90 EUR DK || nem || nem || nem || nem EE || nem || nem || nem || nem EL || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 1 liter b): 2 liter c): 4 liter d): 16 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || 175 EUR ES || a) 200/hónap || nem || nem || nem FI || nem || nem || nem || nem FR || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a): 0,25 liter b): 0,50 liter c): 0,50 liter d): 4 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban 200 liter b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || Legfeljebb: 175 EUR (15 éves vagy annál idősebb utasok). 15 évnél fiatalabb utasok: 40 EUR HU || nem || nem || nem || nem IE || nem || nem || nem || nem IT || a ) 20 b) 10 c) 5 d) 25 gr || a) 0 125 liter b) 0 250 liter c) 1 liter d) 2 liter || csak szabványos üzemanyagtartály || 50 EUR LT || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0,5 liter b) 0,75 liter c) 0,75 liter d) 4 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) a hordozható tartály esetében nincs mentesség || 147,70 EUR LU || nem || nem || nem || nem LV || nem || nem || nem || nem MT || nem || nem || nem || nem NL || nem || nem || nem || nem PL || nem || a) 0,5 liter (csak HÉA) b) 0,5 liter (csak HÉA) c) 0,5 liter (csak HÉA) d) 2 liter (csak HÉA) || nem || nem PT || nem || nem || nem || nem RO || nem || nem || nem || nem SE || nem || nem || nem || nem SI || a ) 25 b) 10 c) 5 d) 250 gr || a) 0,25 liter c) 1 liter || n.a. || 40 EUR SK || nem || nem || nem || nem UK || nem || nem || nem || nem Csökkentett mennyiségek/értékhatárok alkalmazása a 13. cikk (1) bekezdése b) pontjának megfelelően Tagállam || Dohánytermékek a) cigaretta b) szivarka c) szivar d) szívható dohány || Alkohol és alkoholtartalmú italok a) több mint 22 térfogatszázalék alkoholtartalom vagy nem denaturált etil-alkohol legalább 80 térfogatszázalék alkoholtartalommal b) legfeljebb 22 térfogatszázalék alkoholtartalom c) csendes bor d) sör || Üzemanyag a) szabványos üzemanyagtartály b) hordozható tartály || Értékhatár (maximális összeg EUR-ban) AT || a ) 25 b) 10 c) 5 d) 25 gr || a) 0,25 liter b) 0,75 liter c) 1 liter d) 2 liter || n.a. || 20 EUR, beleértve 4 EUR az élelmiszerekre és az alkoholmentes italokra BE || nem || nem || nem || nem BG || nem || nem || nem || nem CY || nem || nem || nem || nem CZ || nem || nem || nem || nem DE || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0 liter b) 0 liter c) 0 liter d) 0 liter || n.a. || 90 EUR DK || nem || nem || nem || nem EE || nem || nem || nem || nem EL || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a): 1 liter b): 2 liter c): 4 liter d): 16 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || 175 EUR ES || a) 200 / hónap || nem || nem || nem FI || nem || nem || nem || nem FR || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a): 0,25 liter b): 0,50 liter c): 0,50 liter d): 4 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban 200 liter b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || Legfeljebb: 175 EUR (15 éves vagy annál idősebb utasok). 15 évnél fiatalabb utasok: 40 EUR HU || nem || nem || nem || nem IE || nem || nem || nem || nem IT || a ) 20 b) 10 c) 5 d) 25 gr || a) 0 125 liter b) 0 250 liter c) 1 liter d) 2 liter || csak szabványos üzemanyagtartály || 50 EUR LT || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0,5 liter b) 0,75 liter c) 0,75 liter d) 4 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) a hordozható tartály esetében nincs mentesség || 147,70 EUR LU || nem || nem || nem || nem LV || nem || nem || nem || nem MT || nem || nem || nem || nem NL || nem || nem || nem || nem PL || nem || a) 0,5 liter (csak HÉA) b) 0,5 liter (csak HÉA) c) 0,5 liter (csak HÉA) d) 2 liter (csak HÉA) || nem || nem PT || nem || nem || nem || nem RO || nem || nem || nem || nem SE || nem || nem || nem || nem SI || a ) 25 b) 10 c) 5 d) 250 g || a) 0,25 liter c) 1 liter || n.a. || 40 EUR SK || nem || nem || nem || nem UK || nem || nem || nem || nem Csökkentett mennyiségek/értékhatárok alkalmazása a 13. cikk (1) bekezdése c) pontjának megfelelően Tagállam || Dohánytermékek a) cigaretta b) szivarka c) szivar d) szívható dohány || Alkohol és alkoholtartalmú italok a) több mint 22 térfogatszázalék alkoholtartalom vagy nem denaturált etil-alkohol legalább 80 térfogatszázalék alkoholtartalommal b) legfeljebb 22 térfogatszázalék alkoholtartalom c) csendes bor d) sör || Üzemanyag a) szabványos üzemanyagtartály b) hordozható tartály || Értékhatár (maximális összeg EUR-ban) AT || a ) 25 b) 10 c) 5 d) 25 gr || a) 0,25 liter b) 0,75 liter c) 1 liter d) 2 liter || n.a. || 20 EUR, beleértve 4 EUR az élelmiszerekre és az alkoholmentes italokra BE || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0,25 liter b) 0,50 liter c) 2 liter d) 8 liter || a) szabványos üzemanyagtartály: nincs. b) hordozható tartály: nincs || Legmagasabb összeg: 175 EUR BG || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a): 1 liter b): 1 liter c): 2 liter d): 4 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || 150 EUR CY || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0,25 liter b) 0,50 liter c) 1 liter d) 3 liter || n.a. || 35 EUR CZ || n.a. || n.a. || n.a. || 300 EUR DE || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0 liter b) 0 liter c) 0 liter d) 0 liter || n.a. || 90 EUR DK || nem || nem || nem || nem EE || nem || nem || nem || nem EL || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a): 1 liter b): 2 liter c): 4 liter d): 16 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || 175 EUR ES || nem || nem || nem || 30 vagy 43 EUR FI || Havonta: a ) 200 b) 100 c) 50 d) 250 g || Havonta: a) 1 liter b) 2 liter c) 4 liter d) 16 liter || Havonta: a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || 430 EUR/hó (légi és a tengeri közlekedés). Szárazföldi közlekedés: értékhatár az egy behozatal alkalmával behozott áruk vonatkozásában: legfeljebb 300 EUR FR || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a): 0,25 liter b): 0,50 liter c): 0,50 liter d): 4 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban 200 liter b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || Legfeljebb: 175 EUR (15 éves vagy annál idősebb utasok). 15 évnél fiatalabb utasok: 40 EUR HU || nem || nem || nem || nem IE || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0,35 liter b) 0,50 liter c) 0,75 liter d) 4 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) 10 l üzemanyag hordozható tartályban || 430 EUR IT || a ) 20 b) 10 c) 5 d) 25 gr || a) 0 125 liter b) 0 250 liter c) 1 liter d) 2 liter || csak szabványos üzemanyagtartály || 50 EUR LT || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0,5 liter b) 0,75 liter c) 0,75 liter d) 4 liter || a) üzemanyag szabványos üzemanyagtartályban b) a hordozható tartály esetében nincs mentesség || 147,70 EUR LU || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a) 0,25 liter b) 0,5 liter c) 2 liter d) 8 liter || n.a. || 175 EUR LV || nem || nem || nem || nem MT || nem || nem || nem || nem NL || a ) 40 b) 20 c) 10 d) 50 gr || a): 1 liter b): 1 liter c): 2 liter d): 8 liter || Nincs alacsonyabb mennyiségi korlát || Nincs alacsonyabb értékhatár PL || nem || a) 0,5 liter (csak HÉA) b) 0,5 liter (csak HÉA) c) 0,5 liter (csak HÉA) d) 2,0 liter (csak HÉA) || nem || nem PT || a ) 80 b) 20 c) 10 d) 50 gr || n.a. || n.a. || 200 EUR RO || nem || nem || nem || nem SE || a ) 100 b) 20 c) 20 d) 100 g || a) 0 liter b) 0 liter c) 0 liter d) 0 liter || n.a. || 0 EUR SI || a ) 25 b) 10 c) 5 d) 250 g || a) 0,25 liter c) 1 liter || n.a. || 40 EUR SK || nem || nem || nem || nem UK || nem || nem || nem || nem A 14. cikk és 15. cikk szerinti mentességek alkalmazása Tagállam || A 14. cikk szerinti mentességek (nincs héa vagy jövedéki adó, ha az adó mértéke kisebb vagy egyenlő, mint 10 EUR) || 15. cikk szerinti mentességek (a nemzeti valutában számított összeg EUR-hoz való hozzáigazítása/kerekítése) * AT || igen || nem BE || nem || nem BG || nem || nem CY || igen || nem CZ || igen || Igen (csak a 15. cikk (2) bekezdésének vonatkozásában) DE || nem || nem DK || nem || nem EE || nem || nem EL || nem || nem ES || nem || nem FI || nem || nem FR || nem || nem HU || nem || igen (csak a 15. cikk (2) bekezdésének vonatkozásában) IE || nem || nem IT || igen || nem LT || nem || igen (csak a 15. cikk (2) bekezdésének vonatkozásában) LU || igen || nem LV || nem || igen (csak a 15. cikk (2) bekezdésének vonatkozásában) MT || igen || nem NL || nem || nem PL || igen || nem PT || igen || nem RO || igen || nem SE || igen || igen SI || nem || nem SK || nem || nem UK || nem || igen [1] Horvátország 2013. július 1-jén csatlakozott az EU-hoz, így nem vett részt a felmérésben. [2] A kérdőívet bemutatták a Jövedékiadó-bizottság egyik ülésén, és 2012. június 26. és 2012. július 27. között lehetőség volt észrevételek megtételére. [3] 16879/2011 sz. dokumentum – UD 335 – Melléklet [4] Lásd az „Outcome of the questionnaire on the implementation of Council Directive 2007/74/EC of 20 December 2007 on the exemption from value added tax and excise duty of goods imported by persons travelling from third countries” (A harmadik országokból beutazó személyek által importált termékek után fizetendő hozzáadottérték-adó és jövedéki adó alóli mentesítésről szóló, 2007. december 20-i 2007/74/EK tanácsi irányelv végrehajtására vonatkozó kérdőív eredményei) című dokumentum vonatkozásában készült bizottsági dokumentumot (CED 798). [5] „Az utas által ideiglenesen importált vagy az ideiglenes exportot követően újra behozott személyi poggyász értékét, valamint az utas személyes szükségleteinek kielégítéséhez szükséges gyógyszerkészítmények értékét nem lehet figyelembe venni az (1) és (2) bekezdésében említett mentesség alkalmazásához.”