[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.12.22.

COM(2010) 811 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

a földhasználat bioüzemanyagokkal és a folyékony bio-energiahordozókkal kapcsolatos közvetett megváltoztatásáról

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

a földhasználat bioüzemanyagokkal és a folyékony bio-energiahordozókkal kapcsolatos közvetett megváltoztatásáról

BEVEZETÉS

Háttér

A megújuló energia a bioüzemanyagokkal együtt az EU energia- és éghajlat-változási stratégiájának alapvető fontosságú eleme. A bioüzemanyagok azért fontosak, mert az energiapolitika területén segítenek a közlekedéssel kapcsolatban jelentkező két meghatározó probléma – a közlekedési ágazatnak az ásványi olajtól való túlzott függősége és a közlekedési ágazat szén-dioxid-mentesítése – megoldásában.

A bioüzemanyagok támogatása további lehetőségeket is kínál. Hozzájárulhatnak a vidéki területek foglalkoztatási helyzetének javításához (mind az EU-ban, mind a fejlődő országokban), és például a második generációs bioüzemanyagok vonatkozásában távlati lehetőségeket kínálnak a technológiai fejlődéshez.

2009-ben a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról szóló 2009/28/EK irányelv (a megújuló energiáról szóló irányelv) keretében az EU 2020-ig elérendő kötelező célkitűzéseket fogadott el, amelyek a következők:

- a megújuló energia 20%-os összaránya

- a megújuló energia 10%-os aránya a közlekedési ágazatban.

E kötelező célkitűzések fő célja a befektetői kiszámíthatóság biztosítása és a megújuló energiaforrások valamennyi fajtájából energia előállítására alkalmas technológiák folyamatos fejlesztésének ösztönzése.

Ugyanakkor a 2009/30/EK irányelv (az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv) keretében az EU a következő, 2020-ig elérendő kötelező célkitűzést fogadta el:

- a közlekedésben használt üzemanyagok ÜHG-kibocsátás intenzitásának 6%-os csökkentése.

E célkitűzés célja a közúti és a nem közúti gépjárművekben felhasznált energia előállításának és felhasználásának valamennyi aspektusához kapcsolódó ÜHG-kibocsátás megfelelő csökkentésének biztosítása.

A várakozások szerint a bioüzemanyagok jelentős mértékben hozzájárulnak majd e célkitűzések eléréséhez[1]. Ennélfogva fontos, hogy a bioüzemanyagok előállítása fenntartható legyen. A hátrányos mellékhatások elkerülése érdekében mindkét irányelv (a továbbiakban: az irányelvek) a világ legátfogóbb és legfejlettebb fenntarthatósági rendszerét képviselik. Egy sor fenntarthatósági kritériumot írnak elő, amelyeket a gazdasági szereplőknek teljesíteniük kell annak érdekében, hogy a bioüzemanyagok igazodjanak a jogalkotási célokhoz és jogosultak legyenek a támogatási rendszerekben való részvételre[2]. E kritériumok célja annak megakadályozása, hogy a jelentős szénkészletekkel rendelkező és a biológiai sokféleség szempontjából nagy értéket képviselő földterületeken bioüzemanyagok nyersanyagainak előállítására térjenek át. Emellett a kritériumok között az is szerepel, hogy a fosszilis üzemanyagokhoz képest a bioüzemanyagokkal az ÜHG-kibocsátás csökkenése legalább 35%-os legyen. Ez a követelmény progresszív jellegű, mivel 2017-ben 50%-ra, 2018-ban pedig 60%-ra emelkedik az új létesítmények vonatkozásában.

Előfordulhat, hogy a fenntarthatósági kritériumok[3] a bioüzemanyagoknál szélesebb körben gyakorolnak hatást az árupiacokra, ami esetlegesen – egyfajta mellékhatásként – hozzájárul a mezőgazdasági nyersanyagok fenntartható módon való termelésének fokozódásához. Ugyanakkor a mezőgazdasági nyersanyagok iránti világszerte növekvő kereslet miatt fennáll annak a kockázata, hogy a bioüzemanyagok iránti kereslet kielégítésére részben a mezőgazdasági földterületek számának növelésével fog sor kerülni világszerte.

Ezért az irányelvek előírják a Bizottság számára, hogy 2010 december 31-ig nyújtsa be jelentését az Európai Parlament és a Tanács elé, amelyben felülvizsgálja a földhasználat közvetett megváltoztatása révén az üvegházhatású gázok kibocsátására gyakorolt hatást, valamint megvizsgálja e hatás csökkentésének módjait[4]. Ezt a jelentést adott esetben olyan javaslat kíséri, amely az elérhető legjobb tudományos bizonyítékokon alapul, és konkrét módszertant tartalmaz a földhasználat közvetett megváltozása által okozott kötöttszénkészlet-változásokból eredő éves kibocsátások tekintetében.[5]

Bár a földhasználat megváltoztatása sokféle kedvező és kedvezőtlen hatással járhat (az üvegházhatást okozó gázok kibocsátására, a biológiai sokféleségre, a társadalmi problémákra stb. nézve), ennek a jelentésnek – az irányelvek által előírt módon – a bioüzemanyagokkal kapcsolatos ÜHG-kibocsátások következményeire kell összpontosítania. A Bizottság a bioüzemanyagok támogatásához kapcsolódó fenntarthatósági hatások szélesebb körű elemzését a megújuló energiáról szóló irányelv szerinti, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak 2012-től kezdődően kétévente benyújtott jelentésekben hajtja végre. Ezenkívül a Bizottság úgy véli, fontos a földhasználat bioüzemanyagokkal kapcsolatos közvetett megváltozása ellen holisztikus szemlélettel fellépni, összehasonlító módon figyelembe véve a közlekedési ágazatban használt üzemanyagok teljes életcikluson át tartó fenntarthatóságát. Erre az elvégzendő hatásvizsgálat is figyelmet fordít majd.

Mit jelent a földhasználat közvetett megváltoztatása?

Az emberi eredetű ÜHG-kibocsátásért főként a fosszilis üzemanyagok felhasználása és a földhasználat megváltoztatása a felelős. A bioüzemanyagok használata csökkentheti az ÜHG-kibocsátást, amennyiben az üvegházhatást okozó közvetlen és közvetett gázkibocsátásuk alatta marad az általuk kiváltott fosszilis üzemanyagokénak.

Az előrejelzések szerint a következő évtizedekben a világ megnövekedett népessége és az életszínvonal miatt növekedni fog a föld ökoszisztémáiból származó élelmiszer, takarmány, energia és rostanyag iránti kereslet. E megnövekedett kereslet a mezőgazdasági nyersanyagok iránti világszerte megnövekedett keresletet eredményezheti. A növekedés a termésnövekedésből és a mezőgazdasági terület méretének növeléséből elégíthető ki. A bioüzemanyagoknak az EU-ban való fokozott használata tovább növeli a mezőgazdasági nyersanyagok iránti említett keresletet.

A bioüzemanyagok nyersanyagai a más besorolású földterületből közvetlenül mezőgazdasági területté átalakított földterületen is előállíthatók. Az ilyen, földhasználat-megváltoztatásból származó szénkibocsátást is bele kell számítani az adott bioüzemanyag ÜHG-kibocsátásaira vonatkozó összesített számításba a fenntarthatósági kritériumok teljesülésének ellenőrzése érdekében[6]. Amennyiben azonban már meglévő mezőgazdasági területen állítják elő, akkor kiszoríthatja másfajta növények termesztését, amely végül a földterület mezőgazdasági területté való alakításához vezethet. Ilyen módon a bioüzemanyag iránti többletigény közvetetten a földhasználat megváltozásához vezethet, ebből ered a „földhasználat közvetett megváltoztatása” szakkifejezés. Ez a közvetett hatás a mezőgazdasági nyersanyagok és a helyettesítő termékeik iránti, a világpiacon jelentkező kereslet megváltozásában nyilvánul meg. Az árváltozás megváltoztathatja a piaci szereplők magatartását, azaz fokozott földhasználathoz vezethet, ami számos esetben a földhasználat megváltozásával jár. A megnövekedett ár úgy is megváltoztathatja a piaci szereplők magatartását, hogy a meglévő mezőgazdasági területek terméshozamának növelésére ösztönöz.

A földhasználat közvetett megváltoztatásának fő hajtóereje, hogy a mezőgazdasági termények iránti növekvő kereslet egy olyan helyzetben alakul ki, amikor mind a megfelelő mezőgazdasági terület rendelkezésre állása, mind a lehetséges terméshozam-növekedés korlátozott. Más kulcsfontosságú tényezők – mint a termelésből nyerhető maximális haszon és a vonatkozó hatályos jogszabályoknak való megfelelés – szintén szerepet játszhatnak annak meghatározásában, hogy a megnövekedett kereslet kielégítése hogyan valósul meg.

Az, hogy a földterület mennyire korlátozottan áll rendelkezésre a világ különböző régióiban, vita tárgyát képezi. Az alábbi 1. ábra[7] a betakarított terület nagyságát szemlélteti a világ különböző régióiban. Európában, a Független Államok Közösségében (FÁK) és Észak-Amerikában 1981-hez képest jelentős mértékben csökkent a betakarított terület nagysága, ami kis mennyiségű kötöttszén-készletekkel rendelkező földterületek meglétére enged következtetni[8].

[pic]

1. ábra: A betakarított területek nagyságának alakulása a világban 1961 és 2007 között

A földhasználat káros hatású közvetett megváltoztatását a világ más részein a kis mennyiségű kötöttszén-készletekkel rendelkező földterületek korlátozott rendelkezésre állása és az erdők, valamint a jelentős kötöttszén-készletekkel rendelkező területek szigorúbb védelmének hiánya idézheti elő. Ha korlátoznák a jelentős mennyiségű kötöttszén-készletekkel rendelkező területek művelési ágának megváltoztatását, vagy ha több mezőgazdasági nyersanyagra vonatkoznának ahhoz hasonló fenntarthatósági kritériumok, mint amelyek a bioüzemanyagokkal kapcsolatosak, a földhasználat közvetett megváltoztatása korlátozható lenne. Ennek az az oka, hogy a földhasználat bioüzemanyagok miatt kialakuló közvetett megváltoztatása más nyersanyaggal kapcsolatos közvetlen földhasználat-változást eredményez.

A FÖLDHASZNÁLAT KÖZVETETT MEGVÁLTOZTATÁSA MIATT JELENTKEZő, ÜVEGHÁZHATÁST OKOZÓ GÁZKIBOCSÁTÁS BECSÜLT MÉRTÉKE

A földhasználat közvetett megváltoztatása miatti ÜHG-kibocsátás hatásaira vonatkozó becsléshez a hatásokat a jövőre kell vetíteni, amely önmagában is bizonytalanságot hordoz, mivel a jövőbeli fejlemények nem feltétlenül követik a múlt tendenciáit. Emellett a földhasználat megváltoztatásáról szóló becslés soha nem erősíthető meg, mivel a földhasználat közvetett megváltoztatása olyan jelenség, amely közvetlenül nem figyelhető meg és nem mérhető. Ennélfogva a földhasználat közvetett megváltoztatásának becsléséhez modellezésre van szükség[9]. Annak érdekében, hogy munkája a rendelkezésre álló legjobb tudományos ismereteken alapuljon, a Bizottság 2009-ben és 2010-ben több, a földhasználat közvetett megváltoztatásával foglalkozó elemzésbe kezdett, valamint megkezdte a témával kapcsolatos szakirodalom áttekintését[10]. A Bizottság emellett különféle egyeztetéseket folytatott a szélesebb közösség bevonásával; például sor került a lehetséges szakpolitikai megközelítésekkel foglalkozó előzetes konzultációra[11], valamint – a tanulmányok végleges változatainak hozzáférhetővé tételét követően – egy további egyeztetésre is[12]. Mivel a Bizottság felismerte e modellvizsgálatokban rejlő számtalan bizonytalansági tényezőhöz kapcsolódó nehézséget, az elemző munka eredményeinek és következtetéseinek feltárásába a téma világszinten elismert szakértőit is bevonta.

Az elvégzett elemző munka különböző tanulmányokon alapult, amelyek a következők voltak:

- Az EU bioüzemanyag-célkitűzéseinek a mezőgazdasági piacokra és a földhasználatra gyakorolt hatása: az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontja Technológiai Jövőkutatási Intézetének (IPTS) összehasonlító modellvizsgálata.

- Az EU bioüzemanyagokkal kapcsolatos mandátumának a Nemzetközi Élelmiszerpolitikai Kutatóintézet (IFPRI) által elvégzett globális kereskedelmi és környezeti hatásvizsgálata.

- A földhasználat megváltoztatásának a bioüzemanyagokkal és a folyékony bio-energiahordozókkal kapcsolatos üvegházhatásúgáz-kibocsátásokra gyakorolt hatása; az Energiaügyi Főigazgatóság számára készített belső értékelés (szakirodalmi áttekintés).

- A földhasználatnak a bioüzemanyagok iránti megnövekedett keresletből eredő közvetett megváltoztatása – a bioüzemanyagok különböző takarmányokból melléktermékként való előállításával kapcsolatos modelleknek és eredményeknek az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontja Környezetvédelmi és Fenntarthatósági Intézete által elvégzett összevetése.

A Bizottság emellett áttekintette egyéb külső jelentések és cikkek egész sorát – amelyek többsége az USA-ban a földhasználat közvetett megváltoztatásáról folyó vitához kapcsolódott –, így például a Közös Kutatóközpont legfrissebb jelentését[13] is. A munka rendkívül széles spektrumot ölelt fel, és a legkülönbözőbb szempontokra – például a következőkre – terjedt ki: az EU-s bioüzemanyag-kereslet globális nyersanyagpiacokra gyakorolt hatásának, illetve a piacok valószínűsíthető reakcióinak gazdasági modellezése; a világszinten a földhasználat közvetett megváltoztatásának megértésére használt fő gazdasági modellek összevetése a különféle modellező csoportok közötti párbeszéd előmozdításával együtt; a megnövekedett kereslet eredményeként mezőgazdasági területté átalakítandó területek valószínűsíthető helyének meghatározására irányuló új megközelítés és a szakirodalom áttekintése.

E jelentések közül kettő különálló modellezést foglalt magában. Az első jelentés – melyet az IPTS készített – az AGLINK-COSIMO modellt alkalmazta. Ez a modell azt feltételezte, hogy a közlekedés területén elérendő célként kitűzött 10%-os megújulóenergia-részesedés 7 százaléknyi hagyományos bioüzemanyaggal és 1,5 százaléknyi fejlett technológiával előállított, kétszeres értékkel beszámítható bioüzemanyaggal érhető el. Míg ez a modell a célkitűzés eléréshez szükséges, hagyományos bioüzemanyagok iránti további kereslet miatti hatásokat is figyelembe vette, a fejlett technológiával előállított bioüzemanyagok vagy a folyékony bio-energiahordozók iránti további keresletből eredő hatásokat figyelmen kívül hagyta. A modell a bioetanol–biodízel arányt és a benzin–dízelolaj arányt azonosnak – azaz 35%-nak és 65%-nak – vette ahhoz, hogy a bioüzemanyagnak a benzinben és a dízelolajban lévő aránya mindkét esetben mintegy 8,5% legyen. A modellezés végső következtetése szerint a szakpolitikából eredő további kereslet – szemben a 2020-as alternatív forgatókönyvvel[14] – 21 Mtoe-nek felelt meg, ami a növénytermesztéshez szükséges terület teljes nagyságának globális szinten 5,2 millió hektárral való növekedését eredményezné; ennek negyede az EU területén belülre esne. Ez a modellezési módszer nem tartalmazta a földterületek művelési ága megváltoztatásának az üvegházhatású gázokra gyakorolt hatásának számítását.

A második modellezésre a Nemzetközi Élelmiszerpolitikai Kutatóintézet (IFPRI) MIRAGE modelljének használatával került sor. E modellezési módszer azon a feltételezésen alapult, hogy a közlekedés területén elérendő célként kitűzött 10%-os megújulóenergia-részesedés – a jelenlegi kereskedelmi politika mellett és a kereskedelem teljes liberalizációját feltételezve – 5,6%-nyi hagyományos bioüzemanyaggal, a fennmaradó rész vonatkozásában pedig más módon, például a fejlett technológiával előállított bioüzemanyagok 1,5%-os részesedésével érhető el. A fejlett technológiával előállított bioüzemanyagok és a folyékony bio-energiahordozók iránti további kereslet modellezésére nem került sor. A modellezési módszer végső következtetése az volt, hogy a szakpolitikából eredő további kereslet – szemben a 2020-as alternatív forgatókönyvvel[15] – 8 Mtoe-nek felelt meg, ami az eddigi gyakorlat folytatását feltételező, illetve a szabad kereskedelmi gyakorlat folytatását feltételező forgatókönyv szerint a növénytermesztéshez szükséges teljes terület nagyságának globális szinten 0,8 és 1 millió hektárral való növekedését eredményezné. ÜHG-kibocsátásokra átszámolva ez 18 gramm[16] CO2-egyenérték/MJ energiának (a továbbiakban: g/MJ) felel meg. A bioetanol–biodízel arányt sorrendben 45% és 55%-nak vették. A teljes földigény globálisan 2,8 millió hektárra növekedett a 8,6% hagyományos bioüzemanyaggal számoló forgatókönyv szerint, ami átlagosan 30 g/MJ kibocsátást eredményezett.

A bioetanol és a biodízel megoszlási aránya nagyon fontosnak bizonyult a (közvetett) földhasználat-változással kapcsolatban az IFPRI MIRAGE modelljének alkalmazásával elvégzett hatásbecslés esetében. Az IFPRI MIRAGE modelljének egy másik alkalmazása az 5,6%-os forgatókönyvet és az 25% bioetanol/75% biodízel arányt vette alapul: eszerint a földhasználat (közvetett) megváltoztatásból eredő átlagos kibocsátás hozzávetőleg 45 g/MJ[17] körül alakulna. Ezeket az eredményeket az alábbi táblázat összegzi:

A bioetanol és a biodízel megoszlása (%) | 45/55 | 35/65 | 25/75 |

A földhasználat megváltozásából eredő átlagkibocsátás (g/MJ) | 18 | 31 | 45 |

1. táblázat: A földhasználat (közvetett) megváltoztatásából eredő átlagkibocsátáshoz viszonyított különféle bioetanol–biodízel-arányok érzékenységelemzésének eredményei

Elkészült a bioüzemanyagokból nyert energia minden további MJ-nyi mennyiségeiből eredő, növényspecifikus ÜHG-kibocsátásra vonatkozó számítás is, amelyet a 2. ábra ismertet[18].

[pic]

2. ábra: A földhasználat (közvetett) megváltoztatásából eredő kibocsátások a különböző alapanyagok és kereskedelmi forgatókönyvek esetén (IFPRI 2010)

Ahogyan az látható, a modelleredmények jelentős változásokat mutatnak az alapanyagok és az alkalmazott kereskedelmi forgatókönyvek függvényében[19].

Figyelemmel arra a tényre, hogy az AGLINK-COSIMO modell nem rendelkezik a művelésiág-változási modullal, megállapodás született a megváltoztatott művelési ágú területek meghatározásáról és egy, a változásból eredő ÜHG-kibocsátások kiszámítására szolgáló módszer kidolgozásáról. A térbeli hozzárendelés módszerét (Spatial Allocation Methodology, SAM) a Közös Kutatóközpont fejlesztette ki több FIR-adatbázis alapján. A modellben a művelési ág megváltoztatásának helyével kapcsolatos döntés alapja az alkalmasság és a művelés alatt álló meglévő területektől való távolság. Ezt eddig csak az AGLINK-COSIMO és az IFPRI MIRAGE modell szerinti földigénnyel kapcsolatban alkalmazták. Ezekre az adatállományokra vonatkozóan az SAM azt az eredményt adta, hogy az ÜHG-kibocsátások mennyisége 1092 millió t CO2-egyenérték és 201 millió t CO2-egyenérték lesz, ami az AGLINK-COSIMO esetében 64 g/MJ, az IFPRI MIRAGE központi forgatókönyv esetében pedig 34–41 g/MJ (közvetett) földhasználat-megváltoztatásból eredő átlagkibocsátásnak felel meg. Az SAM bármilyen modell szerinti földterület bemeneti értékkel alkalmazható, így a különböző modelleknél segít kiküszöbölni az ÜHG-kibocsátások esetében tapasztalható ingadozás egyik okát[20].

Ami az egyes alapanyagokat illeti, a különféle modellek más és más eredményeket adnak ugyanarra a növényre vonatkozóan. A szakirodalom az esetek többségében az USA-ban mérvadó bioüzemanyag-alapanyagokkal – azaz főként a kukoricával és bizonyos mértékben a szójával – kapcsolatos adatokat tartalmaz. Az alábbi táblázat az e két alapanyagra vonatkozóan megállapított főbb eredményeket összesíti:

A földhasználat megváltozása g/MJ-ban[21] | Kukorica-etanol | Szója-biodízel |

Searchinger et.al. (2008) | 156 | 165–270 |

CARB (2009) | 45 | 63 |

EPA (2010) | 47 | 54 |

Hertel et.al. (2010) | 40 | - |

Tyner et.al. (2010) | 21 | - |

IFPRI MIRAGE (2010) | 54 | 75 |

2. táblázat: A földhasználat megváltozásából eredő kibocsátás alapanyag-specifikus értékeinek összesítése (szakirodalmi áttekintés)

A fentiekben ismertetett eredmények a különböző feltételezések szerint végzett modellszámítások eredményei. Ahogyan az a táblázatban látható, az eredmények jelentős szórást mutatnak, ilyen módon tárva fel a földhasználat (közvetett) megváltoztatásán végzett modellezés hiányosságait és bizonytalanságait: a kukorica-etanol esetében az értékek 21 és 156 g/MJ között változnak.

Az alapanyag földrajzi származása szintén meghatározó változó lehet a meghatározott bioüzemanyag (közvetett) földhasználat-változásból eredő hatására vonatkozó becslés elkészítésekor. Azonban az eddig egyetlen modellszámítás sem foglalkozott még ezzel a változóval, ami a ma rendelkezésre álló modellek esetében talán nem is lehetséges.

A Bizottság Közös Kutatóközpontja által irányított modellösszevetés során kapcsolatba léptek a földhasználat (közvetett) megváltoztatásának modellezésével foglalkozó főbb modellkísérleti csoportokkal. Két szakértői találkozóra került sor, amelyeken megegyeztek az összehasonlítás módjával kapcsolatban, megvitatták az eredményeket és feltárták az alapul szolgáló adatok további pontosításának lehetőségeit. A földhasználat modellek által becsült (közvetett) megváltoztatásának mértéke 223–743 kha/Mtoe volt az EU-ban felhasznált etanol, és 242–1928 kha/Mtoe az EU-ban felhasznált biodízel esetében. Összehasonlításul: az AGLINK-COSIMO szerinti forgatókönyvek szerint a brazil cukornád és az egyesült államokbeli etanol esetében ez az érték 134, illetve 574 kha/Mtoe volt (az összehasonlítást az OECD végezte), míg az IFPRI MIRAGE szerinti forgatókönyvek szerint a becslés körülbelül 100 kha/Mtoe értéket adott. A munka feltárta azokat az okokat, amelyek miatt a földterületigények eltérőek voltak. Az eredményeket leginkább befolyásoló tényezők a megállapítások szerint a következők voltak: a melléktermékek révén megtakarítható terménymennyiség hányada, az élelmiszer- és takarmányfogyasztás csökkenése[22], terméshozam-növekedés és a növények áttelepítésének hatásai. Emellett a modell-összehasonlítási vizsgálat azt is megállapította, hogy a jelenlegi modellek számos olyan tényezőt hagynak figyelmen kívül, amelyek figyelembevételük esetén hozzájárulnának a földhasználat megváltozása becsült hatásának növekedéséhez. E tényezők között szerepelnek a megváltoztatott művelési ágú ősmocsaras területekről származó kibocsátások is[23]. Eltekintve a földhasználat e jelentésben tárgyalt (közvetett) megváltoztatásából eredő kibocsátásoktól, a modellek a megnövekedett kibocsátások legalább két további forrását is figyelmen kívül hagyják: a terményárak növekedése miatti terméshozam-növekedésből eredő kibocsátásokat és a meglévő területek helyett a „peremterületeken” folytatott növénytermesztés miatti további kibocsátásokat.

A szakirodalom áttekintése – többek között – feltárta a modellszámításokkal kapcsolatos különböző hiányosságokat és bizonytalanságokat, amelyek többsége gazdasági elveken alapul, amennyiben a – például a földhasználattal kapcsolatos – döntéshozatal a legkisebbköltség-optimum problémájára korlátozódik. Ismeretes azonban, hogy a valóságban több, nem feltétlenül gazdasági megfontoláson alapuló tényező is befolyásolja azt, hogy milyen jellegű földhasználat megváltoztatásra és hol kerül sor. A befolyásoló tényezők közül vannak, amelyek a politikai döntésekhez (a földhasználati és mezőgazdasági politikához, a földhasználati jogokhoz stb.), és vannak olyanok, amelyek az intézményi jellemzőkhöz (az infrastruktúrához és a piacokhoz való közelséghez, a földhasználatra vonatkozó jogszabályokhoz) kapcsolódnak. Ezért elvi korlátok mindig is lesznek. Míg az árak a telepítendő növénnyel kapcsolatos döntésekre gyakorolnak hatást, az áron kívüli tényezők a növénytermesztés céljára felszabadított területek meghatározását befolyásolják[24].

Ezen elvi korlátok ellenére is kijelenthető, hogy a földhasználat (közvetett) megváltoztatásával járó hatás becslésére továbbra is azok a gazdasági modellek a legalkalmasabbak, amelyekben a döntések alapjául a relatív árak szolgálnak[25]. Az ilyen gazdasági modellezés keretében azonban mindig is az eredményeket jelentős mértékben befolyásoló megoldatlan kérdések egész sora lesz jelen. A modellszámítás a főként a társtermékek kezelésével[26], a meglévő hozamokkal[27], a marginális hozamokkal[28], az élelmiszer- és takarmányfogyasztással[29], a földterület besorolásával[30], az elaszticitással[31], a kötöttszén-készletek értékével[32], a megváltoztatott művelési ágú földterület típusával[33], a legeltetés modellezésével[34] és az erdőirtás ösztönzőivel[35]. kapcsolatos feltételezések függvénye. A velük kapcsolatos ismereteink sokat fejlődtek az elmúlt években, de számos hiányosság és bizonytalanság továbbra is tartja magát.

A szakirodalom áttekintése azzal a felismeréssel járt, hogy a jelenlegi modellek több tényezőt nem tudnak megragadni, például az ősmocsaras területen elterülő erdőterületek átminősítését, ami jelentős mértékű szénkibocsátásához vezethet. E tényezők többsége azonban – amennyiben sikerülne megragadni őket – csökkentené a földhasználat megváltoztatásával járó becsült hatást. Közéjük tartoznak a következők: minden kibocsátásért a termőterület-bővítést teszik felelőssé, holott az erdőpusztítás hátterében egyszerre állhat a termőterület-bővítés és a fakitermelés szándéka; a bioüzemanyagok iránti megnövekedett kereslet miatti terméshozam-növekedés[36]; a strukturális változások[37]; és a különféle takarmányok és társtermékek fehérjetartalma, amelyet igen nehéz maradéktalanul modellezni[38]. Nem kerültek figyelembevételre a bioüzemanyagokra vonatkozó irányelvekben foglalt kötelező fenntarthatósági kritériumok hatásai sem (a modellek szerint ilyen hatások nem léteznek). Végezetül a szakirodalmi áttekintés felhívja a figyelmet arra, hogy a szakpolitika végrehajtásából eredő ÜHG-kibocsátások összehasonlításához fontos összevetni a bioüzemanyagok alkalmazásából eredő közvetlen kibocsátások és a földhasználat közvetett megváltoztatása miatti ismeretlen kibocsátások összegét a bioüzemanyagok alkalmazása következtében nem kitermelt fosszilis üzemanyagokéval.

A FÖLDHASZNÁLAT (KÖZVETETT) MEGVÁLTOZTATÁSÁVAL FOGLALKOZÓ NEMZETKÖZI SZABÁLYOZÁSI INTÉZKEDÉSEK ALAKULÁSA

Az Egyesült Államokban a bioüzemanyagok különböző típusaival kapcsolatos különböző célkitűzésekkel szövetségi szinten igyekeznek előmozdítani a bioüzemanyagok használatát. A bioüzemanyagokra az ÜHG-kibocsátás legalább 20%-os, míg a második generációs bioüzemanyagokra a gázkibocsátás nagyobb (50–60%-os) mértékű csökkentése jellemző. A bioüzemanyagok különböző típusaira vonatkozóan átfogó életciklus-értékeléssel állapítják meg az elért kibocsátás-csökkentést, hogy meghatározzák, sikerült-e elérni a megfelelő küszöbértéket (egy bizonyos típusú bioüzemanyag vagy eléri a küszöbértéket, vagy nem; a gazdasági szereplők számára a jelenlegi kibocsátások bizonyításának más alternatívája nincs). Az elemzés kiterjed a földhasználat modellszámítás alapján meghatározott (közvetett) megváltoztatásából eredő kibocsátásokra is, különbséget téve a földhasználat nemzeti és nemzetközi szintű megváltozása között. Az öröklött jogokat 2022-ig kell alkalmazni a meglévő létesítményekre.

Az Egyesült Államokban állami szinten Kalifornia vezetett be az alacsony szén-dioxid-tartalmú üzemanyagokra vonatkozó jogszabályt[39]. Ahhoz, hogy a jogszabály működhessen, a jogszabály hatálya alá tartozó valamennyi üzemanyagra vonatkozóan ismerni kell az életciklusra számított ÜHG-kibocsátásokat. A különböző üzemanyag-alkalmazási módokra vonatkozóan – beleértve a (közvetett) földhasználat-változásból eredő kibocsátásokat is – ÜHG-kibocsátási tényezőket állapítottak meg.

A termőterületnek a jelentős kötöttszén-készletekkel rendelkező földterületek kárára való növelésének megakadályozása érdekében számos ország földhasználati politikákat vezetett be. Ennek egyik példája a legnagyobb múltbeli tapasztalattal rendelkező bioüzemanyag-termelő Brazília, amely az energianövények termőterület növelésének szabályozása és egyúttal az érzékeny területek megóvási körülményeinek javítása érdekében agroökológiai övezeteket állapított meg a cukornádra vonatkozóan. Ez jelenleg kiegészül azzal, hogy Brazília az Amazonas térségében környezetvédelmi kritériumok szerinti övezetekbe sorolta a gazdasági tevékenységeket. Argentína – az EU fő bioüzemanyag-exportőre – a természetes erdők kivágására vonatkozó, törvénybe foglalt moratóriumot vezetett be mindaddig, amíg valamennyi argentin tartomány el nem készíti a leltárt és a földkezelési tervet, továbbá kötelezettséget nem vállal egy környezetvédelmi hatásvizsgálat elvégzésére az erdőirtás jóváhagyását megelőzően. Az argentin tartományok megkezdték a földterületek övezetbe sorolásáról szóló politikák törvénybe iktatását, amelyek megállapítják azokat a területeket, amelyeken a környezetvédelmi szempontok miatt tilos a mezőgazdasági terjeszkedés, illetve azokat a területeket, ahol az megengedhető. Norvégia és Indonézia részletes szándéknyilatkozatot írt alá az erdőirtásból és az erdőpusztulásból eredő ÜHG-kibocsátások csökkentésében való együttműködésről, amelynek keretében Norvégia pénzügyi támogatást nyújt Indonézia kapacitásbővítéséhez, például az ősmocsarak és a természetes erdőterületek átminősítésére vonatkozó valamennyi új koncesszió felfüggesztésében .

Emellett a globális bioenergia-partnerség[40] – amelyben a Bizottság és az Európai Unió hét tagállama, valamint Argentína, Brazília, az Egyesült Államok és más bioüzemanyag-termelő országok partnerként működnek együtt – azon dolgozik, hogy kidolgozzon egy sor, a bioenergia fenntarthatóságával kapcsolatos megfelelő, a gyakorlatban és tudományosan megalapozott önként vállalt kritériumot és mutatót. A kritériumok és a mutatók arra szolgálnak, hogy iránymutatást adjanak a bioenergia valamennyi hazai elemzéséhez azzal a céllal, hogy tájékoztatassák a döntéshozókat és a többoldalú kereskedelmi kötelezettségvállalások alapján megkönnyítsék a bioenergia fenntartható fejlődését. A partnerség e területen előrehaladást ért el, de a földhasználat közvetett megváltoztatásának kérdése továbbra is a további vita tárgyát képező kérdések egyike.

A KONZULTÁCIÓ KERETÉBEN ADOTT VÁLASZOK ÖSSZEFOGLALÁSA

A földhasználat közvetett megváltoztatása által felvetett kérdés rendezésének első lépéseként a Bizottság 2009 júliusában előzetes konzultációt folytatott a földhasználat közvetett megváltoztatásával foglalkozó nyolc lehetséges szakpolitikai megközelítésről.

Összesen 71 válasz érkezett.[41] A legtöbb ágazat, termelői szervezet és tengerentúli ország vagy a beavatkozásmentességet, vagy pedig a földhasználat közvetett megváltoztatása kérdésének a szélesebb szakpolitikai intézkedések keretében való rendezését támogatta, akár azáltal, hogy nemzetközi szinten védjék meg a jelentős kötöttszén-készlettel rendelkező földterületeket, akár azáltal, hogy a fenntarthatósági kritériumokat valamennyi mezőgazdasági nyersanyagra terjesszék ki. A nem kormányzati szervezetek többsége és a nem bioüzemanyag-ágazat érdekelt felei támogatták a földhasználat közvetett megváltoztatásából eredő kibocsátásoknak a bioüzemanyagokra vonatkozó meglévő, az ÜHG-kibocsátással kapcsolatos számításokba való belefoglalását. A tagállamok azonban megosztottak voltak a kérdésben.

A kapcsolódó elemző munka 2010 júliusában történő közzétételét követően a Bizottság egy második nyilvános konzultációt tartott. Ennek során az azzal kapcsolatos véleményeket kérték, hogy az elemző munka megfelelő alapot biztosított-e a földhasználat közvetett megváltoztatása jelentőségének meghatározásához, szükség van-e intézkedésre, és ha igen, milyenre. A konzultáció röviden vázolta a lehetséges szakpolitikai megközelítéseket is.

Összesen 145 válasz érkezett.[42] A válaszadók többsége két csoportba volt sorolható. Az iparági és a termelői szervezetek tagjai közül kikerülő és a tengerentúli válaszadók többsége úgy vélte, hogy az elemző munka nem nyújtott megfelelő alapot a földhasználat közvetett megváltoztatása jelentőségének meghatározásához. Úgy vélték, hogy nincs szükség külön a bioüzemanyag-politikával kapcsolatos további intézkedésre, noha közülük többen támogatták a nagy kötöttszén-készletekkel rendelkező földterületek védelmével foglalkozó nemzetközi megállapodásokkal kapcsolatos intézkedéseket. Másfelől a legtöbb nem kormányzati szervezet és néhány, nem a bioüzemanyag-ágazatban tevékenykedő iparági szereplő úgy vélte, hogy további intézkedés szükséges, és támogatta, hogy a földhasználat közvetett megváltoztatásából eredő kibocsátásokat foglalják bele a bioüzemanyagokra vonatkozóan meglévő, az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásával kapcsolatos számításokba. Több más válaszadó elismerte, hogy szükség lehet az intézkedésekre; ők különféle más intézkedéseket részesítettek előnyben. A tagállamok megosztottak voltak e kérdésben.

E nyilvános konzultációt követően novemberben a Bizottság részéről a Közös Kutatóközpont a témában jártas, világszerte elismert tudósok és szakemberek részvételével szakértői konzultációt szervezett, melyen a közvetett földhasználat-változásra vonatkozó becslésekkel kapcsolatos legfontosabb bizonytalansági tényezők kerültek megvitatásra[43].

ELőZETES KÖVETKEZTETÉSEK ÉS A TOVÁBBI LÉPÉSEK

A megújuló energia a bioüzemanyagokkal együtt az EU energia- és éghajlat-változási stratégiájának alapvető fontosságú eleme. Ezzel összefüggésben a megújuló energiaforrásokról szóló – a bioüzemanyagokra és a folyékony bio-energiahordozókra vonatkozóan az említettek ÜHG-kibocsátási teljesítményére is kiterjedően szigorú fenntarthatósági követelményeket megállapító – irányelv által teremtett stabil és kiszámítható befektetési környezetet meg kell őrizni, és az üzemanyagok minőségéről szóló irányelvnek a közlekedésben alkalmazott üzemanyagok ÜHG-kibocsátási intenzitásával kapcsolatos, ambiciózus csökkentési célkitűzéseit tiszteletben kell tartani.

Ami a földhasználat közvetett megváltoztatását illeti, a mostanáig elvégzett munka alapján a Bizottság úgy véli, hogy számos következtetés vonható le. A Bizottság elismeri, hogy a hatásokra vonatkozó becslések elkészítéséhez szükséges modellezéssel összefüggő több hiányosság és bizonytalansági tényező kérdése is megválaszolatlanul maradt, ami jelentős mértékben befolyásolhatja a mostanáig elvégzett elemző munka eredményeit. Ennélfogva a Bizottság folytatni fogja az e területen végzett munkát annak biztosítása érdekében, hogy a politikai döntések alapjául a rendelkezésre álló legjobb tudományos eredmények szolgálhassanak, és hogy eleget tehessen a kérdéssel kapcsolatos jövőbeni jelentéstételi kötelezettségeinek.

A Bizottság ugyanakkor elismeri, hogy a földhasználat közvetett megváltoztatása befolyásolhatja a bioüzemanyagokkal elérhető ÜHG-kibocsátás csökkentését, ami miatt ezek – a beavatkozás hiányában bizonyos körülmények között – kisebb mértékben járulhatnak hozzá a szakpolitikai célok eléréséhez. Ezért a Bizottság úgy véli, hogy amennyiben cselekvésre lesz szükség, a földhasználat közvetett megváltoztatásával elővigyázatosság elvén alapuló megközelítéssel kell foglalkozni.

A Bizottság jelenleg a hatásvizsgálat véglegesítésén dolgozik, amely a következő szakpolitikai lehetőségek értékelésére összpontosít:

1. intézkedésekre nincs szükség, ugyanakkor továbbra is figyelemmel kell kísérni az eseményeket,

2. a bioüzemanyagok esetében fel kell emelni az ÜHG-kibocsátás csökkentésére vonatkozó alsó határértéket,

3. a bioüzemanyagok bizonyos kategóriáira vonatkozóan további fenntarthatósági követelményeket kell bevezetni,

4. bizonyos mértékű ÜHG-kibocsátást a bioüzemanyagoknak kell tulajdonítani, ezzel is tükrözve a földhasználat közvetett megváltoztatásából eredő becsült hatást.

A Bizottság legkésőbb 2011 júliusáig – adott esetben a megújuló energiáról szóló irányelv és az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv módosítására vonatkozó jogalkotási javaslattal együtt – előterjeszti a hatásvizsgálatot.

[1] A közelmúltban benyújtott, megújuló energiára vonatkozó nemzeti cselekvési tervek becslései szerint 2020-ban a bioüzemanyagok a közlekedés teljes energiafogyasztásának körülbelül 9%-át teszik ki.

[2] A fenntarthatósági kritériumok a villamosenergia-termelésre, fűtésre és hűtésre használt folyékony bio-energiahordozókra is vonatkoznak.

[3] 2010 júniusában a Bizottság két közleményt fogadott el, melyek célja a fenntarthatósági kritériumok alkalmazásának megkönnyítése, többek között az önkéntes rendszerek elismerése révén.

[4] A megújuló energiáról szóló irányelvben foglalt követelmény a folyékony bio-energiahordozókra is vonatkozik. Ezért e jelentés bioüzemanyagokra való hivatkozásai adott esetben a bio-energiahordozókra is vonatkoznak.

[5] A 2009/30/EK irányelv 7d. cikkének (6) bekezdése és a 2009/28/EK irányelv 19. cikkének (6) bekezdése.

[6] Bizonyos tiltott területekre is vonatkoznak korlátozások, lásd a 2009/28/EK irányelv 17. cikkét és a 2009/30/EK irányelv 7b. cikkét.

[7] A FAO statisztikái. Fontos a „betakarított terület” és a „megművelt terület” közötti különbségtétel. Egy adott területen a másodvetés megduplázza a betakarított terület nagyságát, míg a megművelt terület nagysága változatlan marad.

[8] Amennyiben azonban a közelmúltban a legkevésbé termékeny terület művelésével hagytak fel, akkor a jövőbeni jellemző terméshozam várhatóan átlag alatti szintet mutat majd, ami vagy a földterülettel szemben támasztott követelmények szigorodásához, vagy a műtrágyák növekvő mértékű alkalmazásához vezet. Emellett amennyiben a területen erdősítés van folyamatban, akkor a mezőgazdasági termelés céljaira való visszaalakítása a szén-dioxid-kibocsátások felszabadulásához vezethet.

[9] A modellek nem tesznek különbséget a földhasználat közvetett és közvetlen megváltoztatása között.

[10] http://ec.europa.eu/energy/renewables/studies/land_use_change_en.htm

[11] http://ec.europa.eu/energy/renewables/consultations/2009_07_31_iluc_pre_consultation_en.htm

[12] http://ec.europa.eu/energy/renewables/consultations/2010_10_31_iluc_and_biofuels_en.htm

[13] „ Biofuels a new methodology to estimate GHG emissions from global land use change ”, http://re.jrc.ec.europa.eu/bf-tp/download/EU_report_24483_Final.pdf

[14] Az alternatív forgatókönyv feltételezése szerint a fő szakpolitikai ösztönzők eltávolításával a bioüzemanyag penetrációja nagyon alacsony szintű lenne.

[15] Az alternatív forgatókönyv alapfeltételezése szerint a 2008-as bioüzemanyag-penetrációra jellemző szintek fennmaradnak.

[16] A földhasználat-változásból eredő kibocsátásokat 20 évre elosztva.

[17] Lásd az IFPRI munkatársa, David Laborde által a második konzultációs találkozón (2010. október 26.) tartott előadás 34. diáját. Az előadás a következő címen érhető el: http://ec.europa.eu/energy/renewables/consultations/doc/public_consultation_iluc/global_trade_environmental_impact_study_eu_biofuels_mandate.pdf

[18] A marginális értékek számítása úgy történt, hogy a teljes EU-s bioüzemanyag-fogyasztás 0,1%-át hozzáadták a 2020-as, egyszerre egy növényből való fogyasztáshoz. Ez a marginális növekedés a bioüzemanyag utolsó marginális egységének agroökonómiai zónájában jelenlevő specifikus peremhatásoktól való nagymértékű függés miatt váratlan eredményeket hoz. Ez hatás azt eredményezi, hogy az eddigi gyakorlat folytatását feltételező forgatókönyvről a bioetanol-behozatalra kivetett vámokat nélkülöző, a szabad kereskedelem gyakorlatának folytatását feltételező forgatókönyvre való átállás eredményeként a cukorrépa-etanolnak a földhasználat-változás miatti becsült hatása 16 g/MJ-ról 65 g/MJ-ra változik. Ennek oka, hogy a cukorrépa bioetanol előállítására való felhasználása esetén további cukor (nem cukorrépa) behozatalára kerül sor a nagyon nagy szén-dioxid-mennyiséget megkötő földterületekről (Afrikából és Délkelet-Ázsiából).

[19] A 2020-ig szóló legfrissebb tagállami keresleti becslések rögzítése biztosításának érdekében folyamatban van az IFPRI-MIRAGE szerinti további modellforgatókönyvek összeállítása. Emellett folyamatban van növényspecifikus ILUC kibocsátási értékekhez kapcsolódó valószínűségi eloszlás hatékonyabb jellemzésének lehetővé tételére irányuló további érzékenységelemzés is.

[20] A Közös Kutatóközpont a térbeli hozzárendelés módszerét (Spatial Allocation Methodology, SAM) a központi IFPRI MIRAGE-forgatókönyv szerintinél (5,6%) nagyobb keresletet előíró forgatókönyvekre is kiterjeszti. Fel kell tárni annak a lehetőségét is, hogy ez a módszer alkalmazható-e az üvegházhatást okozó gázkibocsátások növényspecifikus értékeinek kiszámítására.

[21] 20 éves időperiódushoz igazított eredmények.

[22] Az összehasonlított gazdasági modellek úgy kalkulálnak, hogy az élelmiszer- és takarmányfogyasztás csökkenéséből bioüzemanyag-előállításra szolgáló nyersanyag szabadul fel, ami jelentősen csökkentheti a földhasználat (közvetett) megváltoztatásából eredő kibocsátásokat.

[23] A modellek nem megfelelően veszik figyelembe a pálmaolaj-előállítás miatt szükséges lecsapolási folyamatot követő tőzegoxidáció miatti kibocsátásokat, ami azt eredményezi, hogy a becsült érték akár egy nagyságrenddel is kisebb lehet a ténylegesnél.

[24] Az adatokkal és az elemzéssel kapcsolatos jelentős befektetések ellenére is úgy tűnik, hogy a földhasználat megváltoztatást befolyásoló bármelyik tényezőre vonatkozó mennyiségi becslések hatásfoka csak korlátozott mértékben javítható.

[25] A közelmúltban jelent meg egy olyan, inkább egyfajta „okozati-leíró” módszert alkalmazó alternatív megközelítés, amelynek esetében a fő kritikai bemeneti adatok alapjául a történelmi és statisztikai adatok mellett a szakértők/szereplők közlései szolgálnak (E4tech 2010).

[26] A legtöbb bioüzemanyag alapanyagával együtt jelentős mennyiségű társtermék is keletkezik. A legtöbb modell ezt figyelmen kívül hagyja, noha a társtermékek különböző mértékben jelentős mértékben befolyásolják az eredményeket. A társtermékek normális esetben takarmányként funkcionálnak, olyan földterületet szabadítva fel ezzel, amelyen egyébként takarmányt kellene előállítani.

[27] A terméshozam-növekedést rendes esetben a történelmi lépték szerint folytatódónak veszik, noha az ezzel kapcsolatos előrejelzések bizonytalanok.

[28] A marginális hozam alakulására vonatkozóan kevés empirikus bizonyíték áll rendelkezésre.

[29] A gazdasági modellek feltételezése szerint a kereslet az ár függvénye, és különbözőek az azzal kapcsolatos feltételezések, hogy milyen hatással lesz a bioüzemanyagok iránti további kereslet az élelmiszer- és takarmánypiacokra.

[30] A földterület rendelkezésre állása és a földterület besorolása alapvető fontosságú bemeneti adat a földhasználat megváltoztatás modellezése szempontjából, a számadatok és a terminológia azonban nem következetes az adatállományok esetében.

[31] Az elaszticitást gyakran a fejlett országokból származó adatok alapján becsülik meg, noha a modellek szerint a földhasználat közvetett megváltoztatása jellemzően a fejlődő országokban következik be.

[32] A különböző vegetációknak és talajoknak tulajdonított kötöttszénkészlet-értékek tanulmányonként eltérőek, és alapvető szerepet játszanak a földhasználat közvetett megváltoztatásával járó hatás meghatározásában.

[33] A szántófölddé alakított földterület típusa számottevő befolyással bír, mivel a kötöttszén-készletek földterületenként jelentős mértékben változnak. A túlságosan alacsony térbeli felbontás miatt fennáll annak a kockázata, hogy a regionális különbségek elkallódnak a földrajzi összesítésekben.

[34] A föld felszínének jelentős részén találhatók legelők, amelyek potenciális megművelhető földterületet jelentenek. A legelők modellezésének módja és a legelőnek a takarmánypiacokkal és a szántóföldekkel való összekapcsolódása azonban modellenként más és más. A feltételezések az általános eredményeket is jelentősen befolyásolják, mivel a földfelszín jelentős részét a viszonylag alacsony kötöttszén-készletekkel rendelkező legelők borítják.

[35] Az erdőirtás mögöttes mozgató erői összetettek – ebben a helyi hatóságok, a földhasználati jogok, valamint a politikai gazdaság mind fontos szerepet játszanak. Ennek a valóságban jelentkező hatásait azokban a modellekben, amelyekben a döntéshozatal egy pusztán racionális gazdasági kérdésre szűkül, nem lehet megfelelően visszaadni.

[36] A megnövekedett terméshozam a változók egy komplex állományának függvényét jelenti, amelyben megtalálható a megnövekedett mértékű beruházás és kutatás is, amelyekre a bioüzemanyagokkal kapcsolatos politika miatt kerül sor. Ezt a hatást azonban a modellekben nehéz megragadni.

[37] A strukturális változásokat jellemzően nehéz előre jelezni a modellekkel, mivel az elaszticitások történelmi adatokon alapulnak. Ennélfogva a modellek szerint a FÁK-ban nem valószínűsíthető a jelentősen megnövekedett földhasználat, míg egy ilyen strukturális változás mind az alap-, mind pedig a szakpolitikai forgatókönyv szerint megtörténhetne.

[38] Ezzel alábecsülik a társtermékekkel megtakarított földterület nagyságát. Az EU-ban például a fontos fehérjeforrásnak számító szójaliszt 97%-a importból származik. Azaz a termékhelyettesítésnek itt tág tere nyílik.

[39] http://www.arb.ca.gov/fuels/lcfs/lcfs.htm.

[40] http://www.globalbioenergy.org/.

[41] Valamennyi válasz elérhető ezen a címen: http://ec.europa.eu/energy/renewables/consultations/2009_07_31_iluc_pre_consultation_en.htm

[42] Valamennyi válasz elérhető az alábbi címen: http://ec.europa.eu/energy/renewables/consultations/2010_10_31_iluc_and_biofuels_en.htm

[43] Valamennyi hozzászólás elérhető ezen a címen: http://re.jrc.ec.europa.eu/bf-tp/