Brüsszel, 14.7.2004

COM(2004) 497 végleges

2004/0169 (CNS)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

Európai Halászati Alap

(előterjesztő: a Bizottság) {SEC(2004) 965}

INDOKLÁS

A közös halászati politika szerinti közösségi akciók jogi alapja az Európai Közösséget létrehozó Szerződés II. címe, és különösen annak 37. cikke.

Ennek kezdetétől ezért a közös halászati politika jelentős strukturális komponenssel rendelkezik. Az elmúlt 20 év során a halászat strukturális politikája a halászati ágazatnak mint egésznek a modernizálásáról szólt. Ezeket az erőfeszítéseket folytatni kell, különösen az új tagállamok esetében, különös figyelmet fordítva a szakágazatban a minőségi foglalkoztatás és a gazdasági életképesség megfelelő szintjének fenntartására, hozzáigazítva a kapacitásokat a rendelkezésre álló halászati erőforrásokhoz, a magas minőségű termékek iránti igényhez, a környezet- és erőforrásbarátabb technikák bevezetéséhez, nem elfelejtve az élet- és munkakörülmények folyamatos javítását.

A gazdasági, társadalmi, környezeti és politikai körülmények folyamatosan változnak. A segítséget nyújtó közösségi eszközöknek alkalmazkodniuk kell a hozzájuk rendelt feladatokhoz abból a célból, hogy lépést tartsanak a halászati és akvakultúra ágazat változásaiból eredő igényekkel, a világpiacokkal, az új technológiák alkalmazásával, a zsugorodó halászati erőforrásokkal, a fenntartható, környezetbarát halászat iránti igénnyel, az akvakultúrás vizek minőségének romlásával, a regionális fejlesztési politikákkal és a fogyasztói igénnyel.

A közös halászati politika specifikus célkitűzéseinek ösztönzése céljából a Közösségnek hosszú távú jövőt kell biztosítania a halászati tevékenységeknek és az erőforrások fenntartható kiaknázásának, és így lényegi strukturális kiigazításokat kell végrehajtani, hogy egyensúly legyen az erőforrások és a halászati kapacitás között. A Közösségnek eszközt kell biztosítani arra, hogy felgyorsítsa a többlet kapacitások megszüntetését, és első számú prioritásként át kell tekintenie az állomány helyreállítási és kezelési terveket, valamint az egyéb szükségintézkedéseket gazdaságilag hatékony és társadalmilag igazságos módon.

A Közösségnek sokkal eltökéltebben kell támogatnia az olyan halászati technikák fejlesztését és elterjesztését, amelyek összeegyeztethetőbbek a tengeri környezettel és a halászati erőforrásokkal, elő kell segítenie a szelektív halászati eszközökbe történő beruházásokat, létre kell hoznia kereteket vagy egyéb magán vagy közös kezdeményezéseket a szelektív halászat bátorítására, amelyek túlmennek a közösségi szabályokban előírt kötelezettségeken.

Az akvakultúra ágazat fejlesztése szintén reális lehetőséget kínál jövedelmező munkahelyek és új gazdasági tevékenységek létrehozásához. Az akvakultúra ágazatnak perspektívát kell nyújtania a minőségi termékek fenntartható fejlesztéséhez, és ezzel egyidőben biztosítania kell, hogy a környezeti hatások csökkenjenek.

A halászati erőforrások védelmére tekintettel a lehető legnagyobb hozzáadott értékkel kell növelni a fogásokat és a termékeket, csökkentve a veszteséget és a selejtet, modern marketingpolitikával és a halászati és akvakultúra termékek helyi feldolgozási lehetőségeinek fejlesztésével. Az ilyen változások közösségi támogatása különösen arra irányul, hogy a mikro- és kisvállalkozások a lehető legnagyobb mennyiségű emberi fogyasztásra alkalmas terméket állítsák elő.

Ezekben az időkben, amikor a halászati ágazatban nagy változások mennek végbe, lépéseket kell tenni, nem csak a halászati ipar humán tőkéjének megőrzésére, hanem szert kell tenni azokra az új ismeretekre is, amelyek ahhoz szükségesek, hogy hozzájáruljanak a halászati erőforrások fenntartható kiaknázásához és az akvakultúra fejlesztéséhez, mégpedig oly módon, hogy a halászati ágazatban foglalkoztatottak számára biztosítani kell a megfelelő képzést munkában töltött egész életük során, bevonva fiatal embereket, és elősegítve az esélyegyenlőséget férfiak és nők között.

A változások hatással lesznek a halászat által érintett part menti övezetek társadalmi-gazdasági szövetére, és meg kell küzdeniük azokkal a megszorításokkal, amelyek többek között a halászati és akvakultúra ágazat változásaiból, a világpiacok fejlődéséből, a halászati erőforrások zsugorodásából, valamint a természeti erőforrások és a környezet fenntartható módon való kiaknázásának szükségességéből adódnak, különös figyelmet fordítva a halászati és akvakultúrás vizek minőségére. A Közösségnek képesnek kell lennie kísérő intézkedéseket biztosítani a halászati ágazat szerkezetváltása által érintett területek vonatkozásában. Szükséges lesz azonban korlátozni az e segítségre jogosult területeket: az alap a tervek szerint nem nyújt támogatást a Közösség összes part menti és tóvidéki területére.

Abból a célból, hogy nagyobb mértékben figyelembe vegye a halászati tevékenység különleges jellegét, amelyhez kapcsolódik a halászati ágazat társadalmi szerkezete és a halászat által érintett különböző területek közötti strukturális és természeti eltérés, az Európai Halászati Alapnak képesnek kell lennie arra, hogy ahol szükséges, a part menti övezetek fenntartható gazdasági fejlődésére vonatkozó politika keretében az egyéb közösségi eszközökkel teljes összhangban és azokat kiegészítve közvetlenebb segítséget nyújtson, különös tekintettel a strukturális változásokra és a felzárkózást célzó alapokra.

Tekintettel a körülmények és területek különbözőségére Közösség-szerte, valamint a szubszidiaritás alapelvére, az alapból a part menti övezetek fejlesztésére nyújtott támogatásnak annak az integrált helyi megközelítésnek kell részét képeznie, amely releváns területi stratégiára összpontosít, és alkalmazkodik a helyi körülményekhez. Ennek tervezését és megvalósítását a lehető legjobban decentralizálni kell, az alulról felfelé való építkezés alapján előnyt adva a magánszereplők bevonásának.

Az a szándék, hogy az Európai Halászati Alap a HOPÉ-hoz hasonlóan kettős szerepet játsszon a közösségi érték hozzáadásában. Először, a közös halászati politika integrált részeként pénzügyi eszközként szolgálva hozzájárul az erőforrás kezelési intézkedésekhez, és segít a termelőágazat struktúráinak, valamint a KHP (közös halászati politika) monitoring eszközeinek javításában. Másodszor, fenntartja a népesség és a halászati tevékenységekben érdekelt területek kölcsönös kohéziója iránti elkötelezettséget.

Az itt javasoltak szerint az Európai Halászati Alap képes lesz nagyobb szerepet játszani a halászatban érdekelt közösségek gazdasági és társadalmi szövetének fejlődésében és fenntartásában, amely közösségek számára a gazdasági alternatívák korlátozottak maradnak, míg ezzel egy időben ösztönzi azokat a célkitűzéseket, amelyeket a Szerződés a KHP számára kitűz.

Az Alap ugyanazokat az alapelveket követi, mint a többi strukturális alap, a többéves programozást, a monitoringot, a partnerséget, a részfinanszírozást, a szubszidiaritást és a kedvezőtlen adottságú területekre, valamint a halállományok megújítására irányuló intézkedések hatása által leginkább fenyegetett területekre való koncentrálást.

Minden tagállam nemzeti stratégiai tervet készít, amelyben meghatározza az Alap tevékenységének specifikus céljait és prioritásait a Közösségnek a közös halászati politika számára felállított stratégiai irányelveire figyelemmel. Ez a stratégiai terv, amely megjelöli a beavatkozásokat, valamint az Alapból és az egyéb szükséges forrásokból szükséges pénzügyi hozzájárulást, hivatkozási keretként szolgál az operatív programok kialakításához.

Ahhoz, hogy az Alap tevékenységét még hatékonyabbá tegye, a javasolt megközelítés egyszerűsített eszközön alapul, egyetlen rendelettel és egyetlen Alappal, amely a közösségi segítségnyújtást fedezi. Az operatív programok szintén csupán korlátozott számú prioritásra koncentrálnak, elhagyva minden olyan technikai részletet, amely követésüket és végrehajtásukat nehézzé tenné.

Az öt prioritás-tengely a következő: „intézkedések a közösségi halászflotta kiigazítására”, „akvakultúra”, „halászati és akvakultúra termékek feldolgozása és kereskedelme”, „közös érdekeket célzó intézkedések”, „halászati part menti övezetek fenntartható fejlesztése” és „technikai segítségnyújtás”.

Az Alap végrehajtását a pénzügyi rendeletben meghatározott megosztott irányítás alkalmazásával kell végezni, az arányosság és szubszidiaritás elve alapján. Az egyszerűsítés és decentralizáció főbb komponensei a javaslatban találhatók, különösen:

A jelenlegi háromszintű programozási eljárást kétszintű megközelítés váltja fel, ahol az első stratégiai jellegű, a második operatív jellegű. Ezen túlmenően az operatív programokat nem támasztják alá a jelenlegihez hasonló, részletes intézkedéseket felsoroló program-kiegészítő dokumentumok, csak a segítségnyújtás fő prioritásait kell kidolgozni.

A pénzügyi gazdálkodás vonatkozásában a kifizetési rendszer egyszerűsödött és a kifizetések csak prioritási szinten történnek, és nem intézkedési szinten. A társfinanszírozás szintén prioritás szinten kerül meghatározásra.

A Bizottság csak azt kéri a tagállamoktól, hogy gondoskodjanak arról, ami a hatékony és eredményes pénzügyi gazdálkodás megfelelő biztosításához szükséges, ami lehetővé teszi a felelősség vállalását a közösségi költségvetés végrehajtásához. Az arányosság fogalmát szintén figyelembe kell venni az értékelés, ellenőrzés, jelentés és a bizottsági tagság szempontjából.

A jogosultsági szabályokat nemzeti szinten kell meghatározni, kivéve egy rövid negatív listát. A javaslat bevezeti a részleges lezárás lehetőségét is.

Összességében a rendeleti keret radikálisan egyszerűsödik, mivel ez a rendelettervezet helyettesíti vagy módosítja a jelenlegi, 1260/1999/EK, 1263/1999/EK, 2792/1999/EK, valamint a 366/2001/EK rendeletek előírásait.

Az Alap pénzügyi allokációja a Bizottság által a 2007-2013 közötti időszakra javasolt pénzügyi perspektívák[1] szerint 4963 millió euró a kibővített 27 tagú Unió számára, ez nagyjából megfelel a 15-ök Európája számára allokált összegnek a 2000-2006 közötti időszakra (3700 millió). A pénzügyi eszközöknek a tagállamok közti elosztására a Bizottság alkalmazni kívánja az Európai Tanács berlini ülése által 1999-ben, a „Konvergencia” célkitűzéshez használt objektív kritériumokon alapuló módszert, számításba véve annak szükségességét, hogy igazságosnak kell lennie azokkal a régiókkal, amelyeket a bővítés „statisztikai hatása” érint. A konvergencia célok alapján nem jogosult régiók számára allokált forrásokat a Bizottság a tagállamok között a következő objektív kritériumok szerint osztja fel: a halászati ágazat nagysága az érintett tagállamban, a halászati erőkifejtés szükséges kiigazításának mértéke, a foglalkoztatás szintje a halászati ágazatban és a folyamatban lévő tevékenységek folytatása.

A közvéleménnyel és az érdekeltekkel konzultáció zajlott a 2007-2013 között alkalmazandó halászati eszközökről a 2004. május 27-29. között tartott európai konferencia keretében Bundoranban (Donegal megye, Írország). Ez a konferencia mintegy 300 résztvevőnek tette lehetővé, hogy véleményt nyilvánítson. Ők nem csak az egész ágazatot és az illetékes kormányzati részlegeket képviselték, hanem a fogyasztókat és a nem kormányzati szervezeteket is. A konferencia következtetései, ahol lehetséges, belekerültek ebbe a rendelettervezetbe.

A javaslat hatásértékelése azt mutatja, hogy számos hatás várható az EHA segítsége következtében, mégpedig különösen a következők: hozzájárulás ahhoz az erőfeszítéshez, amelynek célja az egyensúly elérése a rendelkezésre álló erőforrások és halászati szintek között, egy bizonyos fokú kompenzáció azokért a társadalmi-gazdasági nehézségekért, amelyeket az ágazatban folyó tevékenységek trendjei és a feltétlenül szükséges szerkezetátalakítás hoz a felszínre, hozzájárulást a tengeri környezet védelméhez és a halászati eszközök szelektivitásának javításához, a hajók fedélzeti biztonságának, munkakörülményeinek, egészségügyi helyzetének és a termékek minőségének javításához.

2004/0169 (CNS)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

Európai Halászati Alap

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára[2],

tekintettel az Európai Parlament véleményére[3],

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[4],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[5],

mivel:

A közösségi halászflotta fejlesztését szabályozni kell, különösen azoknak a határozatoknak az értelmében, amelyeket a Tanács és a Bizottság hozott, hogy érvényt szerezzen a halászati erőforrások közös halászati politikai alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet[6] II. fejezetének;

A közös halászati politika célkitűzésének annak kellene lennie, hogy lehetővé tegye az élő vízi erőforrások és az akvakultúra fenntartható kiaknázását a fenntartható fejlődés összefüggésében, kiegyensúlyozott módon számításba véve a környezeti, gazdasági és társadalmi szempontokat;

A közös halászati politika területe kiterjed a vízben élő erőforrások és az akvakultúra megőrzésére, kezelésére és kiaknázására, valamint a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozására és értékesítésére, amennyiben ezeket a tevékenységeket a tagállamok területén, közösségi vizeken, vagy közösségi halászhajók vagy tagállamok állampolgárai végzik.

A Szerződés 33. cikke (2) bekezdése szerint figyelembe kell venni annak a tevékenységnek a különleges természetét, amely az ágazat társadalmi szerkezetéből, valamint a halászati tevékenységekben érdekelt különböző régiók közötti strukturális és természeti különbözőségekből adódik;

A közös halászati politika fenntartható fejlődési komponensét 1993 óta integrálták a strukturális alapokat irányító szabályokba. Ennek végrehajtását ösztönözni kell a fenntartható fejlődés összefüggésében, az Európai Halászati Alap segítségével;

Az EHA fenntartható fejlődési célkitűzéseinek nem felelhetnek meg kellőképpen a tagállamok a halászati ágazat fejlődéséből adódó strukturális problémák és a kibővített Unió tagállamai számára rendelkezésre álló pénzügyi források korlátai miatt. Ez jobban elérhető közösségi szinten többoldalú finanszírozás biztosításával, közösségi szinten koncentrálva a fontos prioritásokra. A Szerződés 4. cikkében megfogalmazott szubszidiaritás elvével összhangban a Közösség intézkedéseket léptethet életbe;

A közös halászati politikának magában kell foglalnia a Közösség fenntartható fejlődésre irányuló prioritásait, amint azt az Európai Tanács Lisszabonban és Göteborgban meghatározta;

A programozásnak biztosítania kell a koordinációt az Alap és a fenntartható fejlődést elősegítő többi alap között, valamint a strukturális alapokkal és az EBB-vel, ezt a koordinációt kiterjesztve a támogatások és kölcsönök kombinációjára is;

Az Alap tevékenységének és az általa segített tevékenységeknek kompatibiliseknek kell lenniük a többi közösségi politikával és összhangban kell lenniük az összes közösségi jogszabállyal;

A közösségi akciónak ki kell egészítenie a tagállam által végrehajtottat, vagy törekednie kell arra, hogy hozzájáruljon ahhoz, és abból a célból, hogy jelentős hozzáadott értéket biztosítson, erősíteni kell a partnerséget. Ez vonatkozik a regionális és helyi hatóságokra, az egyéb illetékes hatóságokra, beleértve azokat is, amelyek felelősek a környezetért és a férfiak és nők közötti egyenjogúság ösztönzéséért, valamint a gazdasági és társadalmi partnerekre és egyéb illetékes szervezetekre. Az érintett partnereket be kell vonni a segítségnyújtás előkészítésébe, felügyeletébe és kiértékelésébe;

A Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében előírt szubszidiaritás alapelvével és az abban a cikkben előírt arányosság elvével összhangban. Ez a rendelet nem tesz többet, mint ami ennek a célnak az eléréséhez szükséges;

Differenciálni lehet a Közösség és a tagállamok által felhasznált forrásokat abból a célból, hogy egyszerűsödjön az alapok végrehajtása, valamint világos legyen a tagállamok és a Bizottság felelőssége;

A Szerződés 274. cikke szerint a tagállamoknak együtt kell működniük a Bizottsággal, hogy biztosítsák a hatékony és eredményes pénzügyi lebonyolítás alapelveivel való összhangot. Ebből a célból ez a rendelet meghatározza azokat a feltételeket, amelyek lehetővé teszik a Bizottság számára, hogy gyakorolja felelősségét az Európai Közösségek főköltségvetésének végrehajtásáért;

Amennyiben az Alap tevékenységei hatékonyak és átláthatók lesznek, a tagállamok és a Közösség hatásköre pontosan meghatározható. Ezeket a hatásköröket a programozás, felügyelet, értékelés és ellenőrzés minden fázisában meg kell határozni. A szubszidiaritás elvével összhangban és a Bizottságra ruházott hatalom sérelme nélkül a segítségnyújtás végrehajtása és ellenőrzése elsősorban a tagállamok felelőssége.

A Szerződés 2. és 3. cikke garantálja az egyenlőtlenségek kiküszöbölését, valamint a nők és férfiak közötti egyenlőség előmozdítását;

A Bizottságnak a rendelkezésre álló kötelezettségvállalás-előirányzatok indikatív lebontását objektív és átlátható módszer alkalmazásával kell elvégeznie, alapvetően a konvergencia célkitűzés alá tartozó régiókra koncentrálva;

Az alap részére rendelkezésre álló előirányzatokat a programozás számára átalány alapon kell indexálni, és amennyiben szükséges, 2010. december 31-ig az indexáláson technikai kiigazítást kell végrehajtani;

A közösségi források kiegyenlítő hatásának a magánszférától származó pénzügyi források lehető legnagyobb mértékű igénybevétele előnyben részesítésével történő erősítése, valamint a projektek nyereségességének fokozottabb figyelembevétele érdekében az alapok keretében rendelkezésre álló támogatási formák skáláját bővíteni kell, és a támogatás mértékét differenciáltan kell megállapítani azzal a céllal, hogy ez a közösségi érdekeket előmozdítsa, a pénzügyi források széles körének felhasználását ösztönözze és az alapok hozzájárulását azáltal korlátozza, hogy a támogatás megfelelő formáinak igénybevételére helyezi a hangsúlyt;

célból, hogy a közös halászati politika stratégiai tartalmát a halászat és akvakultúra fenntartható fejlődésére vonatkozó közösségi prioritással összhangban erősítse, a Tanács a Bizottság javaslatára stratégiai irányelveket fogad el, meghatározva a közös halászati politika alatt nyújtott segítség prioritásait;

A programozási eljárások egyszerűsítése céljából a Bizottság hatásköreit meg kell különböztetni a tagállamok hatásköreitől. Lehetővé kell tenni ezért a Bizottság számára, hogy a tagállamok javaslatai alapján kidolgozza azokat a stratégiákat és fejlesztési prioritásokat, amelyek célja a programozás irányítása, valamint a Közösség pénzügyi hozzájárulásának mértékét és az ezekhez kapcsolódó végrehajtási rendelkezéseket, míg a tagállamok döntenek ezek alkalmazásáról;

Az egyszerűsítés és decentralizálás igénye miatt a programozásnak és a pénzügyi gazdálkodásnak egyedül a prioritás szintjén kell találkoznia, a programkiegészítők és a közösségi támogatási keretek megszűnnek;

A programozási rendszert egységes, hétéves programozás alkalmazásával kell egyszerűsíteni. Ebből a célból a segítségnyújtás formáit és a támogatások számát egyszerűsíteni kell, és általános szabályként ezek tagállamonként egy operatív program formáját öltik;

A támogatásra jogosult térségek kiválasztásának szempontjait meg kell határozni. Ebből a célból indokolt, hogy a kiemelt régiók és térségek közösségi szinten történő meghatározása a régiók közös osztályozási rendszerén alapuljon, amelyet az Európai Parlament és a Tanács a statisztikai célú területi egységek nómenklatúrájának (NUTS) létrehozásáról szóló, 2003. május 26-i 1059/2003/EK rendelete[7] állapított meg.

Szükséges kísérő intézkedéseket biztosítani a KHP számára, különösen annak társadalmi-gazdasági hatásainak csökkentésére egy, a part menti övezetekre vonatkozó fejlesztési politika megvalósításával;

Tekintettel a szituációk és térségek különbözőségére mindenütt a Közösségben, és tekintettel a szubszidiaritás elvére, a belvízi halászati övezetek fejlesztésére irányuló politikának részét kell képeznie egy olyan integrált megközelítésnek, amely megfelelő térségi stratégiára koncentrál és alkalmazkodik a helyi összefüggésekhez, a lehető legnagyobb mértékben decentralizáltnak kell lennie, előnyben részesítve a helyszíni szereplők részvételét, alulról felfelé építkező megközelítésen kell alapulnia, lehetővé kell tennie a mérsékelt kiterjedésű tevékenységek figyelembevételét és biztosítania kell a magánszektor szereplőinek alapvető részvételét;

A többéves helyreállítási tervek Tanács általi elfogadása abszolút elsőbbséget élvez, és ezeket a halászati erőkifejtések kiigazítását célzó terveknek kell kísérniük az Alap támogatásával;

A Közösség és egy harmadik ország közötti halászati megállapodás nem-megújítása vagy a halászati lehetőségek jelentős csökkenése egy nemzetközi megállapodás értelmében szintén alkalmat ad többéves halászatierőforrás- gazdálkodási tervek létrehozására, amelyek célja a flotta hozzáigazítása az új helyzethez;

Rendelkezéseket kell hozni a halászati erőkifejtés kiigazítására vonatkozóan a tagállamok vagy a Bizottság által életbe léptetett szükségintézkedésekkel kapcsolatban, amint arról a 2371/2002/EK rendelet 7., illetve 8. cikke rendelkezik;

A közösségi flottát csökkenteni kell, hogy alkalmazkodjon a rendelkezésre álló és hozzáférhető erőforrásokhoz;

Társadalmi-gazdasági kísérő intézkedések szükségesek a halászflották szerkezetátalakításának végrehajtásához;

Részletes szabályokat kell előírni a halászok és hajótulajdonosok számára nyújtandó juttatások és pénzügyi kompenzáció vonatkozásában, amelyeket azokban az esetekben kapnak, amikor ideiglenesen szüneteltetniük kell a tevékenységet, vagy technikai korlátozásokat alkalmaznak bizonyos fedélzeti berendezésekre vagy halászati módszerekre;

Létfontosságú a halászati ágazat számára, hogy fenntartható egyensúly alakuljon ki a vízi erőforrások és azok kiaknázása között, megfelelően tekintetbe véve a környezeti hatást. Ezért megfelelő intézkedéseket kell hozni nemcsak a tápláléklánc védelmére, hanem az akvakultúra és a feldolgozóipar védelmére is;

Részletes szabályokat kell előírni az akvakultúra, valamint a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozása és értékesítése számára nyújtott támogatásokra vonatkozóan, miközben biztosítani kell, hogy ezek az ágazatok fenntartsák gazdasági életképességüket; ebből a célból korlátozott számú támogatható kiemelt célkitűzést kell meghatározni, és a kis- és középvállalkozások strukturális megsegítésére kell koncentrálni;

Az ipar által vállalt kollektív akciókat szintén be kell vonni az Alap intézkedéseibe;

A technikai segítségnyújtás útján az Alapnak támogatást kell biztosítania értékelések, tanulmányok, kísérleti projektek és tapasztalatcserék számára abból a célból, hogy ösztönözze az innovatív megközelítést, valamint az egyszerű és átlátható megvalósítás gyakorlatát.

Az Alap működésének a tagállamok általi ilyen decentralizált megvalósítása megfelelő garanciákat biztosít a megvalósítás részletei és minősége, a műveletek és értékelésük eredményei, valamint a hatékony és eredményes pénzügyi lebonyolítás és annak ellenőrzése vonatkozásában;

A strukturális alapok műveleteinek hatékonysága és hatása a fokozott és még alaposabb kiértékeléstől is függ. Elő kell írni a tagállamok és a Bizottság hatásköreit ebben a vonatkozásban, valamint elő kell írni az értékelés megbízhatóságát biztosító rendelkezéseket;

Célszerű értékelni a segítségnyújtást az előkészítés, az áttekintés és hatásának értékelése szempontjából, valamint értékelési folyamatot beépíteni a segítségnyújtás nyomon követésébe; ennek érdekében a kiértékelés minden célját és tartalmát meg kell határozni;

A jól működő partnerség és a közösségi segítségnyújtás megfelelő előmozdítása érdekében a lehető legszélesebb tájékoztatást és nyilvánosságot kell biztosítani. A segítségnyújtás irányításáért felelős hatóságok felelősek ennek a szempontnak az érvényesítéséért, valamint a Bizottság folyamatos tájékoztatásáért a hozott intézkedésekről;

A hatékony és szabályszerű megvalósítás garantálása céljából a tagállamok kötelezettségeit elő kell írni az irányítás és ellenőrzési rendszerek, a költségek tanúsítása, valamint a szabálytalanságok és a közösségi jog megsértésének megelőzése, észlelése és kiigazítása vonatkozásában;

Egy irányító hatóságot, egy igazoló hatóságot és egy ellenőrző hatóságot kell kijelölni minden egyes segítségnyújtási csomag számára, és meg kell határozni ezek hatásköreit. A kérdéses hatásköröknek elsősorban a hatékony és eredményes pénzügyi megvalósítást, az értékelés megszervezését, a kedvezményezetteknél ténylegesen felmerült költségek igazolását, az ellenőrzést, valamint a nyilvánossággal összefüggő és a közösségi jogból adódó kötelezettségek teljesítését kell magában foglalnia. Rendelkezni kell a Bizottság és az érintett nemzeti hatóságok közötti, a támogatás felügyeletére irányuló rendszeres értekezletek megtartásával;

Ki kell kötni, hogy az irányítóbizottság a támogatást felügyelő tagállam által kinevezett szervezet legyen, amely vizsgálja, hogy az irányító hatóság miként irányítja a támogatást, biztosítja a saját iránymutatásainak és végrehajtási szabályainak való megfelelést, valamint felülvizsgálja az értékeléseket;

A mutatók és a végrehajtásról szóló éves beszámolók a felügyelet lényeges kellékei, és ezeket pontosabban meg kell határozni annak érdekében, hogy megbízhatóan tükrözzék a támogatások előrehaladását és a programozás minőségét;

A Bizottság pénzügyi ellenőrzési hatáskörének sérelme nélkül a tagállamok és a Bizottság közötti együttműködést meg kell erősíteni;

A kötelezettségvállalások és kifizetések irányítására vonatkozó szabályokat és eljárásokat egyszerűsíteni kell oly módon, hogy a költségvetési kötelezettségvállalásokat évente egyszer kell megtenni, összhangban a többéves pénzügyi perspektívával, valamint a segítségnyújtás pénzügyi tervével, miközben a kifizetéseket előleg formájában kell teljesíteni, amelyet a ténylegesen felmerült költségek kiegyenlítése követ. A kialakult esetjoggal összhangban az előlegfizetésekből adódó minden kamatot az érintett tagállam forrásának kell tekinteni, és az alapok hatásának megerősítése céljából ezt ugyanarra a célra kell allokálni, mint magát a kifizetett előleget;

A hatékony és eredményes pénzügyi lebonyolítás biztosítása érdekében intézkedni kell a költségek megfelelő indoklásáról és igazolásáról, valamint arról, hogy a kifizetések kapcsolódjanak az olyan fontos kötelezettségek teljesítéséhez, mint a programozás nyomon követése, a pénzügyi ellenőrzés és a közösségi jog alkalmazása;

A közösségi források kifogástalan kezelésének biztosítása céljából javítani kell a kiadások előrejelzését és teljesítését. Ebből a célból a tagállamoknak rendszeresen el kell küldeniük a Bizottság számára a közösségi források felhasználására vonatkozó előrejelzéseiket, és a pénzügyi végrehajtás bármilyen késedelme az előlegek visszafizetését és a kötelezettségvállalások automatikus visszavonását eredményezi;

A strukturális alapok tevékenységének eredményessége többek között a hatékony felügyelet által biztosítható. A felügyeletet javítani kell, és a feladatokat ezen a téren pontosabban meg kell határozni. Különösen fontos megkülönböztetni az irányítási feladatokat a felügyeleti feladatoktól;

Az Alap által társfinanszírozott intézkedések hatékonysága érdekében 7 %-ot kell allokálni két éven keresztül a rendelkezésre állásnak megfelelően;

A hatékony és eredményes pénzügyi lebonyolítás és a hatékonyság céljából az (N+2) kötelezettségvállalás-visszavonási szabályt kell alkalmazni;

A Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozat[8] 2. cikke értelmében az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket az említett határozat 3. cikke szerinti tanácsadó bizottsági eljárás szerint, vagy irányítási intézkedések esetén a 4. cikk szerinti irányítóbizottsági eljárás szerint kell elfogadni;

Részletes átmeneti rendelkezéseket kell előírni, lehetővé téve az új programozás előkészítését közvetlenül e rendelkezés hatályba lépését követően, és biztosítva, hogy a tagállamoknak nyújtott segítségnyújtás nem szakad meg, felfüggesztve a tervek és támogatási rendszerek készítését az új rendszerrel összhangban;

Az 1999. június 21-i, 1260/1999/EK tanácsi rendelet, valamint a halászati ágazatnak nyújtott közösségi strukturális támogatásra vonatkozó részletes szabályok és rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. december 17-i 2792/1999/EK rendelet, valamint egyéb rendelkezések hatályukat veszik. A 2006. december 31-ig jóváhagyott segítségnyújtás, műveletek és projektek megfelelő végrehajtása érdekében azonban a hatályon kívül helyezett rendelkezéseknek alkalmazhatóaknak kell maradniuk.

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. CÍM

A SEGÍTSÉGNYÚJTÁS CÉLJAI ÉS ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI

I. FEJEZETAlkalmazási kör és meghatározások

1. cikk

Alkalmazási kör

Ez a rendelet Európai Halászati Alapot (továbbiakban „az Alap”) hoz létre és meghatározza a közösségi segítségnyújtás kereteit, a halászati ágazat és a part menti halászati övezetek fenntartható fejlődése számára.

2. cikk

Földrajzi kiterjedés

E rendelet intézkedései érvényesek az Európai Unió egész területére.

Az 1. bekezdéstől eltérően a IV. cím IV. fejezete szerinti segítségnyújtáshoz, amely a part menti halászati övezetek fenntartható fejlődésével kapcsolatos, a tagállamoknak a 42. cikk (3) és (4) bekezdésében előírt feltételek alapján ki kell választaniuk a jogosult területeket.

3. cikk

Meghatározások

E rendelet alkalmazásában

„halászati ágazat” az a gazdasági ágazat, amely magában foglalja a halászati termékek termelésével, feldolgozásával és értékesítésével kapcsolatos összes tevékenységet;

„halász” bármely személy, aki a tagállam által elismerten főfoglalkozásként egy működő halászhajó fedélzetén dolgozik;

„halászati ágazatban dolgozó személy” bármely személy, aki főfoglalkozásban az 1. cikkben meghatározott halászati ágazatban dolgozik;

„halászhajó” a 2371/2002/EK rendelet 3. cikke értelmezése szerinti halászhajó;

„akvakultúra” a vízi organizmusok olyan művelése vagy tenyésztése, amelyben a kérdéses organizmusok gyarapodását a környezet organikus teljesítményét meghaladó mértékben gyarapító technológiákat használnak; a vízi organizmus természetes vagy jogi személy tulajdonában marad a művelés vagy tenyésztés egész időszaka alatt, beleértve a gyűjtést is;

„mikro- és kisvállalkozás” a mikro-, kis és közép méretű vállalkozásokra vonatkozó 2003. május 6-i 2003/361/EK bizottsági ajánlás[9] meghatározása szerinti mikro- vagy kisvállalkozás;

„operatív program” (OP) a tagállam által készített egységes dokumentum, amelyet a Bizottság hagy jóvá, és amely egymással összhangban lévő prioritások összességét tartalmazza;

„programozás” olyan szervezési, döntéshozatali és finanszírozási folyamat, amelynek megvalósítása több szakaszban, több év alatt az Alap céljainak elérése érdekében a Közösség és a tagállamok együttes fellépésével valósul meg;

„prioritás tengely” egy operatív program stratégiájának egyik prioritása, amely olyan intézkedések csoportját foglalja magában, amelyek a közösségi stratégiai irányelvekben kerültek meghatározásra, illetve azokkal kapcsolatosak;

„intézkedés” olyan tevékenységek együttese, amelyek célja a prioritás tengely megvalósítása;

„művelet” olyan projekt, amelyet a támogatás egy vagy több kedvezményezettje valósít meg;

„kedvezményezett” olyan szereplő, szervezet vagy cég, akár állami akár magán, amely felelős a műveletek kezdeményezéséért és/vagy végrehajtásáért. A Szerződés 87. cikke szerinti támogatási rendszerek összefüggésében a kedvezményezettek állami vagy magáncégek, amelyek önálló tevékenységeket végeznek és közpénzből támogatást kapnak;

„közkiadás” a nemzeti hatóságok, területi hatóságok, vagy az Európai Közösségek főköltségvetése általi bármely közkiadás vagy bármely hasonló kiadás, beleértve a közjog által irányított szervezetek kiadásait is az Európai Parlament és a Tanács 2004/18/EK irányelve[10] értelmében;

„konvergencia célkitűzés” a strukturális alapok és a kohéziós alap általános irányelveiről szóló …./2004/EK tanácsi rendelet[11] 3. cikke (2) bekezdésében meghatározott célkitűzés.

II. FEJEZET

Célkitűzések és küldetések

4. cikk

Célkitűzések

Az Alap által biztosított segítségnyújtás az alábbi célokat szolgálja:

a közös halászati politika támogatása az élő vízi erőforrások kiaknázásának biztosítása céljából olyan módon, amely megteremti a fenntarthatóság szükséges feltételeit gazdasági, környezeti és társadalmi vonatkozásokban;

a fenntartható egyensúly ösztönzése az erőforrások és a Közösség flottájának kapacitása között;

a működési struktúrák versenyképességének erősítése, és a gazdaságilag életképes vállalkozások fejlesztése a halászati ágazatban;

a környezet és a természeti erőforrások védelmének elősegítése;

a fenntartható fejlődés és az életminőség javításának ösztönzése a halászati és akvakultúra tevékenységek által érintett tengeri, tavi és part menti övezeteken;

a nők és férfiak közötti esélyegyenlőség előmozdítása a halászati ágazatban és a part menti halászati övezeteken.

5. cikk

Küldetések

A halászati ágazat támogatását egy Európai Halászati Alap biztosítja (továbbiakban Alap vagy EHA). Az e rendelet szerint végrehajtott intézkedéseknek hozzá kell járulniuk a Szerződés 33. cikkében megfogalmazott általános célkitűzések, valamint a közös halászati politika (KHP) részeként meghatározott célkitűzések eléréséhez. Ahol szükséges, hozzá kell járulniuk az egyéb közösségi eszközökhöz és politikákhoz, és ki kell azokat egészíteniük.

III. FEJEZET

A segítségnyújtás alapelvei

6. cikk

Kiegészítő jelleg, következetesség és megfelelés

Az Alap olyan segítséget nyújt, amely nemzeti, regionális és helyi intézkedéseket egészít ki, integrálva ezeket a Közösség prioritásaiba.

A Bizottság és a tagállamok biztosítják, hogy az Alapból nyújtott segítség összhangban legyen a Közösség tevékenységeivel, politikáival és prioritásaival.

A tagállamok biztosítják, hogy az Alap által finanszírozott műveletek megfeleljenek a Szerződés és az ennek alapján elfogadott jogszabályok rendelkezéseinek, valamint a közösségi politikáknak és tevékenységeknek, különös tekintettel a versenyszabályokra és a nyilvános szerződések odaítélésére, valamint a környezet védelmére és fejlesztésére.

Az Alap által finanszírozott műveletek nem járulnak hozzá közvetlenül vagy közvetve a halászati erőkifejtés növeléséhez.

A 2371/2002/EK rendelet 16. cikkének rendelkezéseit alkalmazni kell.

7. cikk

Állami támogatások

A (2) bekezdés sérelme nélkül a tagállamoknak a Szerződés 87., 88. és 89. cikkét kell alkalmazni a halászati ágazatban működő vállalatok számára nyújtott támogatásra.

A Szerződés 87., 88. és 89. cikkét nem kell alkalmazni a tagállamoknak a Közösség által társfinanszírozott és a III. cím I. fejezetében hivatkozott operatív program részeként szereplő intézkedésekhez való kötelező pénzügyi hozzájárulására.

Az olyan intézkedéseket, amelyek közpénzből való finanszírozása túlmegy e rendelet rendelkezésein a kötelező pénzügyi hozzájárulás vonatkozásában, amint arról a (2) bekezdés rendelkezik, komplett csomagként kell kezelni az (1) bekezdés alapján.

8. cikk

Partnerség

Az alapból nyújtott segítséget a Bizottság ajánlja fel szoros együttműködés keretében – továbbiakban „partnerség” – a Bizottság és a tagállam között. A tagállam szervezi az érvényes nemzeti szabályok és gyakorlat szerint a partnerséget azokkal a hatóságokkal és szervezetekkel, amelyeket kijelöl, mégpedig:

az illetékes regionális, helyi és egyéb állami hatóságokkal;

a gazdasági és társadalmi partnerekkel;

bármely egyéb megfelelő szervezettel, amely a civil társadalmat, a környezeti partnereket, a nem kormányzati szerveket és a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség ösztönzéséért felelős szervezeteket képviseli.

A tagállam kijelöli a leginkább reprezentatív partnereket nemzeti, regionális és helyi szinten, valamint a gazdasági és társadalmi vagy egyéb területeken (továbbiakban „partnerek”). A tagállam biztosítja az összes megfelelő szervezet széles körű és hatékony bevonását a nemzeti szabályoknak és gyakorlatnak megfelelően, figyelembe véve a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség, valamint a fenntartható fejlődés előmozdításának szükségességét, a környezet védelmére és javítására vonatkozó követelmények integrálását.

A partnerséget az egyes partner kategóriákra vonatkozó intézményi, jogi és pénzügyi jogszabályokkal teljes összhangban kell irányítani.

A partnerség kiterjed a 15. cikk szerinti nemzeti stratégiai terv előkészítésére és felügyeletére, valamint az operatív programok előkészítésére, végrehajtására és felügyeletére. A tagállamok minden egyes megfelelő partnert bevonnak a különböző programozási fázisokban, az egyes fázisokra rendelkezésre álló időkorláton belül.

9. cikk

Szubszidiaritás és arányosság

Az operatív programok végrehajtása a tagállamok hatásköre. Ezt a hatáskört a rendelet által előírt irányítási és ellenőrzési követelményeknek megfelelően kell gyakorolni a megfelelő területi szinten.

A Bizottság és a tagállamok által alkalmazott eszközök a közösségi hozzájárulás mértéke szerint eltérhetnek. Az ilyen eltérések különösen az értékeléshez, ellenőrzéshez használt eszközökre és a Bizottságnak a 61. cikk szerinti monitoring bizottságokban való részvételére, valamint az operatív programokról adott éves jelentésekre vonatkozóan érvényesülnek.

10. cikk

Megosztott irányítás

Az Alap számára rendelkezésre bocsátott közösségi költségvetést a tagállamok és a Bizottság közötti megosztott irányítás keretében kell végrehajtani az 1605/2002/EK tanácsi rendelet 53. cikkének megfelelően. A 45. cikk (1) bekezdésében hivatkozott technikai segítségnyújtás költségvetését azonban a Bizottság hajtja végre, közvetlen irányítás keretében. A tagállamok és a Bizottság biztosítják a Szerződés 274. cikkével összhangban a hatékony és eredményes pénzügyi gazdálkodás alapelveit.

A Bizottság a következő módon gyakorolja hatásköreit az Európai Közösség főköltségvetésének végrehajtásában:

A Bizottság ellenőrzi a tagállamban az irányítási és ellenőrzési rendszerek meglétét és megfelelő működését a VII. cím I. fejezetével összhangban.

A Bizottság megszakíthatja, visszatarthatja vagy felfüggesztheti a kifizetések egészét vagy egy részét a 84., 85. és 86. cikkel összhangban, ha a nemzeti irányítási és ellenőrzési rendszer nem megfelelő, és bármilyen egyéb szükséges pénzügyi korrekciót alkalmazhat a 97. és 98. cikk szerinti eljárásokkal összhangban.

A Bizottság ellenőrzi az előfinanszírozás megtérítését és automatikusan visszavonja a költségvetési kötelezettségvállalást a 78. cikk (2) bekezdése, a 87. és 91. cikk értelmében.

Ezeknek az intézkedéseknek az alkalmazása lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy meggyőződjön arról, hogy a tagállamok jogszerűen és szabályszerűen, valamint az 1605/2002/EK tanácsi rendelet 27. és 28. cikke értelmében vett hatékony és eredményes pénzügyi gazdálkodás alapelveinek megfelelően használják fel az alapokat.

Az 1605/2002/EK rendelet II. címének rendelkezései érvényesek az Alapból biztosított segítségnyújtásra.

11. cikk

Férfiak és nők közötti egyenlőség

A tagállamok és a Bizottság biztosítja a férfiak és nők közötti egyenlőséget és elősegíti a nemek perspektívájának integrálását az Alap végrehajtásának különböző szakaszai során, beleértve a tervezés, végrehajtás, felügyelet és kiértékelés szakaszait.

A tagállamok biztosítják, hogy ösztönözzék az olyan műveleteket, amelyek javítják a nők szerepét a halászati ágazatban.

IV. FEJEZET

Pénzügyi keret

12. cikk

Források és koncentráció

A kötelezettségvállaláshoz az Alapból a 2007 és 2013 közötti időszakban rendelkezésre álló források összege 4963 euró 2004-es árakon, a I. mellékletben bemutatott éves bontásnak megfelelően.

A fenti bekezdésben hivatkozott források 0,8%-át a Bizottság technikai segítségnyújtásához kell rendelni a 45. cikkben meghatározottak szerint.

Programozásuk és azt követően az Európai Közösségek fő költségvetésébe történő beépítésük céljából az (1) bekezdésben említett összegeket [….]-tól [….]-os mértékben kell indexálni.

Az (1) bekezdés szerinti és a (2) bekezdés szerint nem elosztott költségvetési források lebontásának jelentős koncentrációhoz kell hozzájárulnia a konvergencia célkitűzések által érintett régiókban.

A Bizottság biztosítja, hogy a bármely tagállamnak évente kiosztott teljes összeg az e rendelet szerinti Alapból, valamint az (….)/EK rendelet szerint az ERFA-ból és az ESZA-ból, beleértve az (….)/EK rendelet szerinti ERFA hozzájárulását az Európai Szomszédsági és Partnerségi Eszköz határokon átnyúló alkotóeleméhez, valamint az (….)/EK rendelet szerinti Előcsatlakozási Eszköz hozzájárulását és az EMOGA garanciarészlegéből eredő, a konvergencia célkitűzéshez hozzájáruló, az (…..)/EK rendelet szerinti Európai Vidékfejlesztési Alapból (EVA), nem haladja meg az adott tagállam GDP-jének 4%-át az intézményközi megállapodás elfogadásának idejében becsültek szerint.

Az Európai Halászati Alapon kívül említett pénzügyi eszközökre vonatkozó rendeletek hasonló rendelkezéseket tartalmaznak.

13. cikk

Pénzügyi elosztás

A Bizottság elkészíti a 2007 és 2013 közötti programozási időszakra rendelkezésre álló kötelezettségvállalási előirányzatok tagállamonkénti indikatív bontását, miközben különválasztja a konvergencia célkitűzéshez hozzájáruló részt, a következő objektív kritériumok figyelembevételével: a halászati ágazat nagysága a tagállamban, a halászati erőkifejtés kiigazításának szükséges mértéke, a foglalkoztatási szint a halászati ágazatban és a folyamatban lévő intézkedések folyamatossága.

II. CÍM

STRATÉGIAI IRÁNYELVEK

I. FEJEZET

STRATÉGIAI IRÁNYELVEK

14. cikk

Közösségi stratégiai irányelvek

A közös halászati politika fejlesztésére irányuló közösségi stratégiai irányelvek keretet biztosítanak az Alap előkészítéséhez és végrehajtásához. Ezek biztosítják az Alap hozzájárulásának referencia keretét a 15. cikkben említett nemzeti stratégiai terv megvalósításához.

A Tanács közösségi szinten elfogadja a halászati és akvakultúra ágazat, valamint a közösségi part menti halászati övezetek fenntartható fejlődésére vonatkozó stratégiai irányelveket a 2007 és 2013 közötti időszakra.

Ezek az irányelvek meghatározzák a segítségnyújtás alapelveit e tengelyen belül az e rendelet IV. címében meghatározottak szerint.

A Közösség stratégiai irányelveinek elfogadása a Szerződés 37. cikkében előírt eljárás szerint történik, legkésőbb három hónappal e rendelet hatályba lépését követően.

Az irányelvek szükség esetén félidős értékelés alá kerülnek a 48. cikk (4) bekezdése szerinti stratégiai értékelés alapján.

II. FEJEZET

Nemzeti stratégiai terv

15. cikk

Nemzeti stratégiai terv

A stratégiai irányelvek elfogadását követő három hónapon belül az operatív program benyújtását megelőzően minden egyes tagállam nemzeti stratégiai tervet fogad el a halászati ágazatra vonatkozóan.

A nemzeti stratégiai tervet a partnerekkel folytatott szoros konzultációkat követően be kell nyújtani a Bizottság számára, figyelembe véve a 47. cikk rendelkezései szerinti értékelés eredményeit.

A nemzeti stratégiai tervről a tagállam és a Bizottság párbeszédet folytat.

A nemzeti stratégiai terv a közös halászati politika minden szempontjára kitér, és felállítja prioritásait, célkitűzéseit és végrehajtásának határidőit, különös tekintettel a következőkre:

a halászati erőkifejtés és kapacitás csökkentése és az erőforrások meghatározása, valamint a halászattal és az érintett flottával kapcsolatos célok elérésének határidői;

az akvakultúra ágazat, valamint a feldolgozással és értékesítéssel foglalkozó ipar fejlesztése;

végrehajtási stratégia a halászati tevékenységek, valamint a KHP-re vonatkozó adatok és információk gyűjtésének felügyeletére és ellenőrzésére vonatkozó követelményeknek való megfelelésre;

a halászati termékek támogatási stratégiája és a közösségi vizeken kívüli halászati tevékenységek fejlesztése;

a part menti övezetek fejlesztési stratégiája és a kritériumok e területek meghatározására.

16. cikk

A nemzeti stratégiai terv tartalma

A nemzeti stratégiai terv tartalmazza az alábbiak összefoglaló leírását:

a halászati ágazat egészének helyzete;

környezeti hatás értékelése;

a KHP végrehajtására rendelkezésre álló közpénzek indikatív felosztása, megjelölve minden egyes támogatott nemzeti prioritás esetén, ahol szükséges, az Alap által társfinanszírozott részt, valamint a nemzeti forrásokból társfinanszírozott részt.

III. FEJEZET

Stratégiai nyomon követés

17. cikk

A Bizottság és a tagállamok stratégiai jelentése

A tagállamoknak 2011. április 30-ig be kell nyújtaniuk a Bizottság számára egy jelentést a nemzeti stratégiai terv végrehajtásáról, összefoglalva a legfontosabb fejleményeket, trendeket és kihívásokat, beleértve azokat is, amelyek a stratégiai irányelvek végrehajtásával kapcsolatosak.

2011. október 31-ig a Bizottság benyújtja az Európai Parlament, a Tanács, a Gazdasági és Szociális Bizottság, valamint a Régiók Bizottsága számára a nemzeti stratégiai tervek és a közösségi stratégiai irányelvek végrehajtásáról szóló jelentést.

A Bizottság tájékoztatja a 100. cikk rendelkezései szerint létrehozott Alap Bizottságot.

III. CÍM

PROGRAMOZÁS

I. FEJEZET

Az Alappal kapcsolatos általános rendelkezések

18. cikk

Az operatív program tartalma

Az operatív programok tartalmazzák a közös halászati politika, valamint az egyéb közös politikák figyelembevételével kialakított stratégiát, a prioritásokat és különleges célkitűzéseket.

A segítségnyújtás csak operatív programok formájában történhet. A tagállamoknak nemzeti szinten kell létrehozniuk operatív programjukat, szoros együttműködésben a halászati ágazatban érdekelt regionális, helyi, gazdasági és társadalmi partnerekkel, valamint minden egyéb megfelelő szervezettel, intézményi szerkezetüknek megfelelően.

Minden egyes operatív programnak az alábbiakat kell tartalmaznia:

a stratégiai irányelvekben meghatározott prioritások, ezek különleges célkitűzései, számszerűsítve ahol ezek számszerűsíthetők, a várt hatás és összhangjuk a nemzeti stratégiai tervvel;

a prioritások végrehajtására szolgáló legfontosabb intézkedések összefoglaló leírása;

a vidékfejlesztési alap és az egyéb strukturális alapok alatt tervezett tevékenységeket kiegészítő jellege;

egy pénzügyi terv, amely két táblázatot tartalmaz:

az első táblázat évenkénti bontásban bemutatja a (….( cikkel összhangban az Alapból származó hozzájárulásra előirányzott teljes pénzügyi allokáció összegét. A pénzügyi terv az Alapból származó teljes hozzájáruláson belül elkülönülten mutatja a konvergencia célkitűzés számára elkülönített előirányzatot. Az Alapból származó teljes hozzájárulás összeegyeztethető az érvényes pénzügyi perspektívával;

a második táblázat a teljes programozási időszakra és minden egyes prioritásra meghatározza a közösségi hozzájárulásra előirányzott összeget, valamint a nemzeti közfinanszírozás tervezett összegét, az Alap hozzájárulási arányát minden egyes prioritás esetén, és a technikai segítségnyújtásra elkülönített összeget. Ahol szükséges, a táblázatnak külön be kell mutatnia az Alap hozzájárulását a konvergencia célkitűzés alá tartozó régiókban, a nemzeti társfinanszírozással együtt.

Operatív programokat kell készíteni a stratégiai irányelvekkel és a nemzeti stratégiai tervvel összhangban.

19. cikk

Az operatív programok végrehajtására vonatkozó rendelkezések

Minden tagállam elkészíti a megfelelő végrehajtási rendelkezéseket, különösen:

az 57. cikk rendelkezései szerint összes hatóság tagállam általi kijelölését;

az operatív program irányítási eljárásainak leírását az 58. cikk rendelkezései szerint;

a közös halászati politika végrehajtását szolgáló adminisztratív struktúrák javítását és modernizálását, valamint az Alap irányítására és ellenőrzésére szolgáló adminisztratív kapacitás erősítését szolgáló tevékenységeket;

az értékelési és felügyeleti rendszerek leírását, valamint a Monitoring Bizottság összetételét a 46. és a 61-63. cikkeknek megfelelően;

az operatív program végrehajtásnak ellenőrzésére szolgáló eljárásokat a 60. cikk szerint;

az átláthatóság biztosítása céljából a pénzeszközök mobilizálásával és mozgásával kapcsolatos eljárások meghatározását;

az operatív programnak az 50. cikkel összhangban történő nyilvánosságra hozatalára irányuló intézkedéseket;

az e rendeletben a kifizetés, a felügyelet és az értékelés vonatkozásában előírt követelmények teljesítéséhez szükséges elektronikus adatcserére vonatkozóan a Bizottság és az érintett tagállam által elfogadott eljárások leírását;

a 69. cikk (3) bekezdésében hivatkozott független ellenőrző szerv kijelölését.

A IV. cím rendelkezései szerinti segítségnyújtás minden formájához a tagállamoknak operatív programjukban meg kell határozniuk azok végrehajtásának feltételeit és eljárásait. A programnak különösen világosan be kell mutatnia minden egyes tervezett intézkedés célját.

20. cikk

Előkészítés és jóváhagyás

Minden egyes tagállam nemzeti szinten operatív programot hoz létre a partnerekkel történt szoros konzultációkat követően. Ezt legkésőbb három hónappal azt követően, hogy a tagállam elfogadta nemzeti stratégia tervét, továbbítani kell a Bizottság részére.

A Bizottság értékeli a javasolt operatív programot annak meghatározása céljából, hogy az hozzájárul-e a közösségi stratégiai irányelvekben, valamint a nemzeti stratégiai tervben meghatározott célkitűzésekhez és prioritásokhoz, figyelembe véve a 47. cikkben hivatkozott előzetes értékelést.

Ha a Bizottság úgy tartja, hogy egy operatív program nincs összhangban a közösségi stratégiai irányelvekkel vagy a nemzeti stratégiai tervvel, felkéri a tagállamot, hogy ennek megfelelően vizsgálja felül javasolt programját.

A Bizottság minden egyes operatív programot legkésőbb annak a tagállam általi szabályos benyújtását követő öt hónapon belül jóváhagy, amennyiben az operatív program a 18. cikknek megfelelően készült.

21. cikk

Időtartam és áttekintés

Az operatív programok a 2007. január 1-je és 2013. december 31. közötti időszakra készülnek.

Minden operatív programot újra meg kell vizsgálni, ahol végrehajtásában nehézségek merültek fel, vagy ha jelentős stratégiai változások történtek, vagy a hatékony és eredményes irányítás miatt, és szükség esetén át kell dolgozni a hátralevő időszakra a tagállam vagy a Bizottság kezdeményezésére a Monitoring Bizottság jóváhagyását követően a 61. cikk rendelkezéseinek megfelelően. Az átdolgozásoknak különösen figyelembe kell venniük a Bizottság éves jelentéseit, valamint az éves jelentések minden következtetését, különösen a közös halászati politika prioritásainak felülvizsgálatát vagy erősítését, valamint a 48. cikk rendelkezései szerinti időközi értékelés megállapításait és következtetéseit.

A Bizottság kérésre határozatot hoz az operatív programok áttekintéséről, a kérés tagállam általi szabályszerű benyújtását követő három hónapon belül.

22. cikk

Összegződés és átfedés

A jogosultsági időszak során egy művelet csak egy alapból vagy egy közösségi pénzügyi eszközből jogosult a hozzájárulásra. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy ezt a rendelkezést betartsák.

IV. CÍM

PRIORITÁSI TENGELYEK

I. FEJEZET

I. PRIORITÁSI TENGELY, INTÉZKEDÉSEK A KÖZÖSSÉGI HALÁSZFLOTTA KIIGAZÍTÁSÁRA

23. cikk

Alkalmazási kör

Az Alap hozzájárul a következők finanszírozásához:

támogatás a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló nemzeti tervek által érintett hajótulajdonosok és legénység számára, ahol ezek az alábbiak részét képezik:

helyreállítási tervek a 2371/2002/EK rendelet 5. cikke szerint;

szükségintézkedések a 2371/2002/EK rendelet 7. és 8. cikke szerint;

nemzeti erőkifejtés kiigazítási tervek a Közösség és harmadik országok közötti halászati megállapodások meg nem újítását, vagy a halászati lehetőségek nemzetközi szerződések vagy egyéb szerződések miatti alapvető visszaesését követően;

gazdálkodási tervek a 2371/2002/EK rendelet 6. cikke szerint;

a flottából való, legfeljebb kétéves időtartamra történő kilépésre irányuló nemzeti tervek a közösségi halászflotta kapacitásának módosítására vonatkozó 2371/2002/EK rendelet 11-16. cikkében előírt kötelezettségek részeként.

fedélzeti beruházások a 27. cikkel összhangban.

társadalmi-gazdasági kompenzáció a flottagazdálkodás támogatására, beleértve a szakmai képzést is.

24. cikk

A halászati erőkifejtés kiigazításának programozása

Minden tagállam kidolgozza stratégiai nemzeti tervét és politikáját a halászati erőkifejtés kiigazítására. Ennek összhangban kell állnia a 23. cikk (a) pontjának első francia bekezdésében hivatkozott műveletek finanszírozásának prioritásával.

A 23. cikk (a) pontjának első francia bekezdésében említett nemzeti halászati erőkifejtés kiigazításnak magában kell foglalnia a halászati tevékenységek tartós megszüntetésére irányuló intézkedéseket a 25. cikk rendelkezései szerint.

Magukban foglalhatnak ideiglenes megszüntetési intézkedéseket is a 26. cikkel és az ebben a fejezetben leírt összes megfelelő intézkedéssel összhangban.

A konvergencia célkitűzés alá tartozó régiókban a nemzeti halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek tartalmazzák a 28. cikkben előírt társadalmi-gazdasági kompenzációt.

A konvergencia célkitűzés alá nem tartozó régiókban a tagállamok kötelesek nemzeti társadalmi-gazdasági támogatási intézkedéseket bemutatni nemzeti halászati erőkifejtés kiigazítási terveikben.

A nemzeti halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek időtartama a 23. cikk (a) pontja értelmében nem lépheti túl a két évet.

A 23. cikk (a) pontjának első, második és negyedik francia bekezdésében említett esetekben a nemzeti terveket a tagállamok a Tanács vagy a Bizottság határozatának dátumát követő két hónapon belül fogadják el.

A 23. cikk (a) pontjának harmadik francia bekezdésében említett esetekben a tagállamok a hajókra és az érintett halászokra vonatkozó szerkezetátalakítási terveket a Bizottságtól kapott értesítést követő két hónapon belül fogadják el.

25. cikk

Támogatás végleges megszüntetés esetén

Az Alap hozzájárul a hajók halászati tevékenysége végleges megszüntetésének finanszírozásához, amennyiben ez a 23. cikk (a) pontjában hivatkozott halászati erőkifejtés kiigazítás részét képezi. Egy hajó halászati tevékenységének végleges megszüntetése csak a hajó leselejtezésével vagy nem nyereségorientált célokra való alkalmazásával érhető el.

A hajók tulajdonosainak a végleges megszüntetésért fizetett támogatás a hajó halászati kapacitására, és ahol érvényes, az ehhez kapcsolódó halászati jogra érvényes.

A nemzeti halászati erőkifejtés kiigazítási tervek végrehajtásának lehetővé tétele céljából nyilvános ajánlattételi vagy javaslattételi felhívásokat tehetnek közzé.

A tagállamok maguk határozhatják meg a támogatás szintjét, figyelembe véve a legjobb költség/hatékonyság arányt, az alábbi egy vagy több objektív kritérium alapján:

a halászhajó nemzeti piacon regisztrált ára vagy biztosítási értéke;

a hajó forgalma;

a hajó kora vagy tonnája vagy motorjának teljesítménye, vagy GT vagy kW értékben.

A tagállamok a 65. cikk rendelkezései szerinti éves végrehajtási tervükben évente tájékoztatást adnak nemzeti halászati erőkifejtés kiigazítási terveik végrehajtásában elért eredményeikről. Az eredményeket az operatív programokban meghatározott megfelelő indikátorok használatával mérik.

26. cikk

Támogatás ideiglenes szüneteltetésre

A 23. cikk (a) pontja első, második és negyedik francia bekezdésében hivatkozott halászati erőkifejtés kiigazítási tervek vonatkozásában az Alap hozzájárulhat halászok és halászhajó tulajdonosok halászati tevékenységének legfeljebb egyéves időtartamú ideiglenes szüneteltetéséhez, amelyet egy évre meg lehet hosszabbítani.

Ezeket az ideiglenes szüneteltetési intézkedéseket halászati erőkifejtés kiigazítási terv egészíti ki, amely két éven belül biztosítja a kapacitás csökkenését legalább olyan mértékben, amennyire a halászati erőkifejtés az ideiglenes szüneteltetés eredményeként csökkent.

Az Alap legfeljebb hathónapos időtartamra hozzájárulhat a halászok és a halászhajók időszakos szüneteltetési járulékának finanszírozásához természeti katasztrófa vagy egyéb rendkívüli esemény esetén, amennyiben az nem erőforrás megőrzési intézkedések eredménye.

A tagállamok a 65. cikkben említett éves végrehajtási jelentésükben évente tájékoztatást adnak az ideiglenes szüneteltetési intézkedések végrehajtása során elért eredményekről.

A halászat ismétlődő szezonális felfüggesztése az e rendelet szerint támogatott járulékok vagy kifizetések szempontjából nem vehető figyelembe.

27. cikk

Halászhajók fedélzeti beruházásai és szelektivitás

Az Alap az alábbi berendezések finanszírozásához járulhat hozzá:

a 2371/2002/EK rendelet 11. cikkének (5) bekezdése szerintiek;

amelyek lehetővé teszik, hogy fedélzeten tartsák az olyan fogásokat, amelyek kirakodása már nem engedélyezett;

amely új technikai intézkedések előkészítésére vagy kipróbálására irányuló kísérleti projektek része, a Tanács vagy a Bizottság által meghatározandó korlátozott időtartamra;

amelyek csökkentik a halászatnak az élőhelyekre és a tengerfenékre, valamint a nem kereskedelmi fajokra gyakorolt hatását, kivéve a halászati eszközöket.

Az Alap hozzájárulhat halászfelszerelések szelektivitására irányuló beruházások finanszírozásához, feltéve, hogy az érintett hajó részt vesz a 23. cikk (a) pontja első francia bekezdésében hivatkozott helyreállítási tervben, megváltoztatja halászati módszerét és felhagy az érintett halászattal, hogy olyan egyéb halászatot folytasson, ahol az erőforrások lehetővé teszik a halászatot, valamint hogy a beruházás a halászeszközöknek csak az első cseréjére vonatkozik.

A (2) bekezdésben leírt eseteken túlmenően az Alap hozzájárulhat a halászeszközök első cseréjének finanszírozásához, amennyiben az új halászeszköz szelektívebb és megfelel olyan elismert környezetvédelmi kritériumoknak és gyakorlatoknak, amelyek túlmennek a jelenlegi jogszabályi kötelezettségeken.

27a cikk

Kisléptékű part menti halászat

E cikk értelmében a „kisléptékű part menti halászat” olyan 12 méternél nem hosszabb halászhajókkal végzett halászatot jelent, amelyek nem használnak a közösségi halászflotta nyilvántartásról szóló 2003. december 30-i 26/2004/EK bizottsági rendelet[12] I. mellékletének 2. táblázatában felsorolt vontatott halászfelszerelést.

Ahol az Alap az e rendelet 27. cikke szerinti intézkedésekhez nyújt finanszírozást kisléptékű part menti halászat számára, a II. melléklet táblázatának 2. csoportjában bemutatott magánfinanszírozási arány 20%-kal csökken.

Ahol az Alap az e rendelet 28. cikke szerinti intézkedésekhez nyújt finanszírozást, a II. melléklet 3. csoportjában bemutatott arányokat kell alkalmazni.

Az Alap hozzájárulhat a kisléptékű part menti halászattal foglalkozó halászok és hajók prémiumainak kifizetéséhez az alábbiak céljából:

halászati övezetekhez való hozzáférési feltételek irányításának és ellenőrzésének javítása;

a halászati termékek termelési, feldolgozási és értékesítési lánca szervezésének ösztönzése;

önkéntes lépések ösztönzése a halászati erőkifejtés csökkentésére az erőforrások megőrzése céljából;

olyan technológiai újítások alkalmazása, amelyek nem növelik a halászati erőkifejtést (szelektívebb halászati technikák, amelyek túlmutatnak az érvényes jogszabályi előírásokon).

Az e rendelet II. mellékletében található táblázat 3. csoportjában előírt arányokat kell alkalmazni.

28. cikk

A flottagazdálkodás miatti társadalmi-gazdasági kompenzáció

Az alap hozzájárulhat a halászatban folyó fejlesztések által érintett halászok számára a tagállamok által javasolt társadalmi-gazdasági intézkedések finanszírozásához, amelyek az alábbiakat foglalhatják magukban:

a tevékenységek diverzifikálása, tekintettel a halászati ágazatban aktívan foglalkoztatott emberek többszörös állásainak ösztönzésére;

a tengeri halászaton kívüli munkalehetőségek megtartására irányuló támogatások;

a halászati ágazat korai elhagyása, beleértve a korai nyugdíjazást is.

Az Alap hozzájárulhat az olyan fiatal halászok képzési intézkedéseinek és képzési kezdeményezéseinek finanszírozásához, akik első alkalommal kívánnak halászhajó tulajdonosokká válni.

II. FEJEZET

II. PRIORITÁSI TENGELY, AKVAKULTÚRA, HALÁSZATI ÉS AKVAKULTÚRA TERMÉKEK FELDOLGOZÁSA ÉS KERESKEDELME

29. cikk

Akvakultúra beruházások

Az Alap hozzájárulhat az akvakultúra beruházásaihoz a 15. cikkben említett nemzeti stratégiai tervekben meghatározott célok szerint.

Az ilyen beruházások magukban foglalhatják az építkezést, bővítést, berendezéseket, valamint a termelőeszközök modernizációját, különös tekintettel a higiéniával, az emberek vagy állatok egészségével és a termékminőséggel kapcsolatos feltételek javítására, vagy a környezetre gyakorolt negatív hatás csökkentésére. Üzleti tevékenység tulajdonjogának átadása nem jogosult közösségi támogatásra.

Ahol a beruházást abból a célból végzik, hogy garantálják a környezettel, az emberek vagy állatok egészségével, a higiéniával vagy az állatjóléttel kapcsolatban újonnan bevezetett közösségi szabványoknak való megfelelést, támogatás nyújtható a közösségi jogszabályokban meghatározott időkorláton belül abból a célból, hogy garantálják az ezeknek az új szabványoknak való megfelelést.

Az Alap nem nyújt támogatást olyan beruházásokhoz, amelyek célja olyan termékek termelésének növelése, amelyek számára nem találhatóak normál piaci értékesítési lehetőségek, vagy amelyek hátrányos hatással lehetnek a halászati erőforrások megőrzésére irányuló politikára.

Nem adható támogatás a 85/337/EGK irányelv[13] II. mellékletében említett projektekre, amelyek vonatkozásában az említett irányelv IV. mellékletében előírt információkat nem szolgáltatták.

30. cikk

Jogosult intézkedések

Az Alap az alábbiak közül egy vagy több célkitűzés megvalósítását segítő beruházáshoz nyújt segítséget:

diverzifikáció új fajok irányában és jó piaci lehetőségekkel rendelkező fajok termelése irányában;

új tenyésztési módszerek bevezetése, amelyek jelentősen csökkentik a környezeti hatást, összehasonlítva a halászati ágazat normál gyakorlatával;

olyan hagyományos akvakultúra tevékenységek támogatása, amelyek fontosak mind a gazdasági és társadalmi szövet, mint a környezet megóvása számára;

az akvakultúrával kapcsolatos közös érdekeket szolgáló intézkedések az e cím III. fejezetében említettek szerint, valamint szakképzés;

kompenzáció az olyan akvakultúra termelési módszerek alkalmazásáért, amelyek segítenek a környezet védelmében és a természet megőrzésében;

közegészségügyi és állategészségügyi intézkedések bevezetése.

A beruházási támogatás a mikro- és kisvállalkozások számára van fenntartva.

31. cikk

Vízi-környezeti intézkedések támogatása

Az Alap hozzájárulhat a környezet védelmét és javítását, valamint a természet megőrzését segítő akvakultúra termelési módszerek alkalmazásáért nyújtott kompenzációhoz abból a célból, hogy teljesüljenek a Közösség halászattal és környezettel kapcsolatos célkitűzései.

E támogatás célja az alábbiak ösztönzése:

olyan akvakultúra formák, amelyek magukban foglalják a környezet, a természetes erőforrások, a genetikai sokféleség védelmét és javítását, valamint a táj és az akvakultúra területek hagyományos tulajdonságainak kezelését;

az Európai Parlament és a Tanács 761/2001/EK rendelete[14] által létrehozott környezetgazdálkodási és ellenőrzési rendszerben való részvétel;

organikus akvakultúra a 2092/91/EGK rendelet[15] értelmében.

Abból a célból, hogy támogatást nyerjenek e cikk alapján, a projektek kezdeményezőinek legalább öt év időtartamra el kell kötelezni magukat azok mellett a vízi-környezeti követelmények mellett, amelyek túlmennek a normális jó akvakultúra gyakorlat egyszerű alkalmazásán. Az ilyen elkötelezettségek előnyeit előzetes hatásértékeléssel kell bemutatni, amelyet a tagállam által kijelölt szervezet végez.

A vízi-környezetvédelmi vállalások kompenzációjaként nyújtott támogatás éves maximális összegét a tagállamnak minden évre meg kell állapítania operatív programjában az alábbi kritériumok alapján:

a felmerült jövedelem kiesés;

az a többlet költség, amely a vízi-környezetvédelmi módszerek alkalmazásának eredményeként merülhet fel, és

pénzügyi támogatás szükségessége a projekt végrehajtásához.

32. cikk

Közegészségügyi és állategészségügyi intézkedések

Az Alap támogathatja a következőket:

kagylótenyésztők támogatása a tenyésztett puhatestűek betakarításának ideiglenes felfüggesztéséért. A leghosszabb időtartam, amelyért kompenzáció fizethető, hat hónap a teljes 2007-2013 időszakra vonatkozóan. A kompenzációt ott lehet nyújtani, ahol a toxintermelő planktonok elszaporodása vagy biotoxinokat tartalmazó planktonok jelenléte következtében a puhatestűek szennyeződése miatt közegészségügyi okokból a betakarítás felfüggesztése:

több mint egymást követő négy hónapig tart vagy;

ahol a betakarítás felfüggesztésének eredményeként elszenvedett veszteség az érintett vállalkozás éves forgalmának több mint 35%-a a vállalkozás előző három évi átlagos forgalmának alapján számítva.

a patológiai kockázatok felszámolásának finanszírozását az akvakultúrában, ahol vágási tervet fogadott el a Bizottság, a 90/424/EGK határozat[16] feltételei szerint.

33. cikk

Beruházások a feldolgozás és értékesítés területén

Az Alap a nemzeti stratégiai tervekben megfogalmazott stratégiák keretében támogatást nyújthat a közvetlen emberi fogyasztásra történő feldolgozás valamint a halászati és akvakultúra termékek értékesítése területén történő beruházásokhoz. Ez a támogatás a mikro- és kisvállalkozásokra korlátozódik.

Az ilyen beruházások magukban foglalhatják az építkezést, bővítést, berendezéseket, valamint a vállalkozások modernizálását, különös tekintettel a higiéniával, az emberek vagy állatok egészségével és a termékminőséggel kapcsolatos feltételek javítására vagy a környezetre gyakorolt negatív hatás csökkentésére. Üzleti tulajdon átruházása nem jogosult közösségi támogatásra.

Ahol a beruházást abból a célból végzik, hogy garantálják a környezettel, az emberek vagy állatok egészségével, a higiéniával vagy az állatjóléttel kapcsolatban újonnan bevezetett közösségi szabványoknak való megfelelést, támogatás nyújtható a közösségi jogszabályokban meghatározott időkorláton belül abból a célból, hogy garantálják az ezeknek az új szabványoknak való megfelelést.

34. cikk

Jogosult intézkedések

Az Alap a feldolgozás és értékesítés területén beruházási támogatást nyújt építkezésre, bővítésre, felszerelésre és cégek modernizálására.

Az (1) bekezdés szerinti beruházás hozzájárul a foglalkoztatás növeléséhez vagy megőrzéséhez a halászati ágazatban, valamint az alábbi célok közül egy vagy több eléréséhez:

a munkafeltételek javítása és szakképzés;

a közegészségügyi és higiéniai feltételek vagy a termékminőség javítása és felügyelete;

a környezetre való negatív hatások csökkentése;

segítség a kevésbé használt fajok, a melléktermékek és hulladékok hasznosításának javításához;

új technológiák alkalmazása vagy e-kereskedelem fejlesztése;

a főleg a helyi flották kirakodásaiból származó termékek értékesítése.

Közösségi támogatás nem nyújtható a kiskereskedelemmel kapcsolatos beruházásokhoz.

III. FEJEZET

3. PRIORITÁSI TENGELY, KÖZÖS ÉRDEKEKET CÉLZÓ INTÉZKEDÉSEK

35. cikk

A segítségnyújtás alapelvei

Az Alap hozzájárulhat korlátozott időtartamú közös tevékenységekhez, amelyeket normál esetben magánvállalkozás nem támogat, és amelyeket maguknak a szereplőknek vagy a termelők nevében fellépő szervezeteknek vagy egyéb, az irányító hatóság által elismert szervezeteknek az aktív támogatásával hajtanak végre, és amelyek hozzájárulnak a közös halászati politika célkitűzéseinek teljesítéséhez.

36. cikk

Közös tevékenység

Az Alap olyan közös tevékenységeket támogat, amelyek célja:

hozzájárulás az erőforrásokkal való jobb gazdálkodáshoz vagy az erőforrások megőrzéséhez, vagy a halászati és akvakultúra termékek piacának átláthatóságához, vagy

közös beruházások bevonása a nevelőtelepek fejlesztésébe, a hulladék kezelésbe, vagy termelő, feldolgozó vagy értékesítést szolgáló berendezések vásárlásába, vagy

a partnerség ösztönzése tudósok és a halászati ágazat szereplői között, vagy

hozzájárulás az e rendelet 27a cikke (4) bekezdésében előírt célkitűzésekhez.

37. cikk

A vízben élő állatvilág védelmét és fejlesztését célzó intézkedések

Az Alap hozzájárulhat olyan közös érdekeket célzó tevékenységekhez, amelyek célja a vízi állatvilág védelme és fejlesztése, kivéve a közvetlen újratelepítést. A tevékenységeknek hozzá kell járulniuk a vízi környezet javításához.

Ezek a tevékenységek statikus vagy mobil szerelvények telepítésével kapcsolatosak, amelyek a vízi állatvilág védelmét és fejlesztését vagy a belvízi víziutak rehabilitálását szolgálják, beleértve a vándorló fajok szaporodóhelyeit és vándorlási útvonalait.

A tevékenységeket állami szervezetek vagy félig állami szervezetek, elismert kereskedelmi szervezetek vagy egyéb, az irányító hatóság által e célra kinevezett szervezetek hajtják végre.

38. cikk

Halászkikötők

Az Alap hozzájárulhat halászkikötők olyan beruházásainak támogatásához, amelyek a kikötőt használó összes halász érdekét szolgálják, és amelyek segítik a halászoknak kínált szolgáltatások javítását.

A beruházások az alábbiakra vonatkozhatnak:

azoknak a körülményeknek a javítása, amelyek között a halászati termékeket kirakodják, feldolgozzák és raktározzák a kikötőkben;

az üzemanyag, jég, víz és elektromos áram szolgáltatása;

halászhajók karbantartására és javítására szolgáló berendezések;

rakodópartok fejlesztése a biztonság növelése érdekében, a termékek be- és kirakodása során;

a halászati tevékenységek számítógépes irányítása.

39. cikk

Új piacok ösztönzése és fejlesztése

Az Alap hozzájárulhat olyan közös tevékenységekhez, amelyek célja minőség- és értéknövelési politika bevezetése, halászati és akvakultúra termékek új piacainak ösztönzése vagy fejlesztése.

A tevékenységek nem irányulhatnak márkákra vagy olyan termékekre, amelyek megnevezésükben egy adott országra vagy földrajzi területre hivatkoznak, a 2081/92/EGK tanácsi rendelet[17] feltételei szerint elismert termékek kivételével.

A beruházás az alábbiakra irányul:

nemzeti vagy nemzetek közötti ösztönző kampányok végrehajtása;

olyan többlet, vagy kevésbé kiaknázott fajok elhelyezése, amelyeket kiselejteztek, vagy amelyekre nincs kereskedelmi érdeklődés;

minőségpolitika bevezetése halászati és akvakultúra termékek számára;

olyan termékek ösztönzése, amelyeket a környezetre alacsony hatást gyakorló módszerekkel nyertek;

a 2081/92/EGK rendelet értelmében elismert termékek ösztönzése;

minőségtanúsítás;

címkézés, beleértve a környezetbarát halászati módszerek alkalmazásával fogott termékek címkézését is;

termékösztönző kampányok vagy a halászati ágazat imázsának növelését célzó kampányok;

piaci tanulmányok készítése.

40. cikk

Kísérleti projektek

Az Alap támogathat olyan kísérleti projekteket, amelyek célja új technológiai ismeretek terjesztése, és amelyeket gazdasági szereplő, elismert szakmai szövetség vagy bármilyen egyéb, az irányító hatóság által ebből a célból kijelölt illetékes szervezet hajt végre, partnerkapcsolatban egy tudományos vagy műszaki szervezettel.

Az előző bekezdésben említett kísérleti projektek:

a termelő ágazatban uralkodó valós körülményekhez közeli körülmények között vizsgálhatják egy innovatív technológia technikai vagy pénzügyi életképességét abból a célból, hogy technikai vagy pénzügyi ismereteket szerezzenek vagy terjesszenek a vizsgált technológiára vonatkozóan;

lehetővé teszik gazdálkodási tervek és halászati erőkifejtés elosztási tervek vizsgálatait, beleértve szükség esetén a halászati tilalmi területek létrehozását abból a célból, hogy kiértékeljék a biológiai és pénzügyi következményeket és a kísérleti újratelepítéseket.

Egy kísérleti projekt mindig magában foglalja a megfelelő tudományos nyomon követést a szignifikáns eredmények elérése céljából.

Az (1) bekezdés szerint finanszírozott projektek eredményeiről technikai jelentéseket kell készíteni, amelyeket nyilvánosságra kell hozni.

41. cikk

Halászhajók átalakítása vagy átregisztrálása

Az Alap hozzájárulhat ahhoz, hogy állami vagy félig állami szervek átalakítsanak halászhajókat, kizárólag a halászati ágazatban történő oktatás vagy kutatás céljaira, valamely tagállam lobogója alatt.

Az Alap hozzájárulhat ahhoz, hogy halászhajót véglegesen átregisztráljanak a hivatásszerű halászaton kívüli nem nyereségtermelési célú tevékenységre.

IV. FEJEZET

IV. PRIORITÁSI TENGELY, PART MENTI HALÁSZATI ÖVEZETEK FENNTARTHATÓ FEJLESZTÉSE

42. cikk

A segítségnyújtás köre

Az Alap az egyéb közösségi eszközöket kiegészítve segítséget nyújt a közös halászati politika célkitűzéseinek végrehajtását támogató általános stratégia részeként jogosult part menti halászati övezetek életminőségének fenntartható fejlesztéséhez és javításához, különösen figyelembe véve annak társadalmi-gazdasági következményeit.

A part menti halászati övezetek fenntartható fejlesztésére irányuló intézkedések az alábbiakra törekednek:

e területek gazdasági és társadalmi prosperitásának, valamint a halászat és az akvakultúra értékeinek fenntartása;

munkahelyek fenntartása és létrehozása a part menti halászati övezeteken a diverzifikáció vagy a halászati ágazatban végbemenő változások eredményeként fellépő társadalmi-gazdasági nehézségekkel szembenéző területek gazdasági és társadalmi szerkezetátalakításának támogatásával;

a part menti környezet minőségének javítása;

a nemzeti és nemzetközi part menti halászati övezetek közötti együttműködés támogatása és fejlesztése.

Minden tagállam operatív programjában felsorolja azokat a területeket, amelyeket az Alap a part menti övezetek fenntartható fejlődése vonatkozásában támogat.

Egy part menti halászati terület általában kisebb mint egy NUTS III terület, és tó- vagy tengerparttal vagy olyan folyótorkolattal rendelkezik, amely kötődik a halászathoz. A területnek célszerűen koherensnek kell lennie földrajzi és óceánográfiai, gazdasági és társadalmi szempontból.

A terület népsűrűsége alacsony és jelentős a halászati ágazatban a foglalkoztatási szint, a halászat csökkenő tendenciájú, és nincs százezernél nagyobb lélekszámú települése.

A tagállam tájékoztatja a Bizottságot a (3) bekezdés szerinti jogosult területekről.

43. cikk

Jogosult intézkedések

A part menti halászati övezetek fenntartható fejlődése vonatkozásában az alábbiak támogathatók:

gazdasági tevékenységek szerkezetátalakítása és átirányítása, különösen a zöldturizmus ösztönzésével, feltéve, hogy ezek a tevékenységek nem eredményezik a halászati erőkifejtés növekedését;

a tevékenységek diverzifikálása a halászati ágazatban aktívan foglalkoztatott személyek többirányú foglalkoztatásával, a halászati ágazaton kívüli új vagy helyettesítő munkahelyek létrehozásával;

tengeri élelmiszerek helyi kereskedelmi kiaknázása;

a versenyhorgászattal kapcsolatos felszerelések és a turistatevékenységek ösztönzésének támogatása;

a tengeri, tavi és part menti környezet védelme vonzerejének fenntartása érdekében, a tengerparti apró falvak és falvak felújítása és fejlesztése, valamint a természeti és építészeti örökség védelme és hasznosítása;

a természeti vagy ipari katasztrófák által károsított halászati ágazat termelési potenciáljának újrateremtése;

a part menti halászati övezetek szereplői közötti régióközi és országközi együttműködés támogatása, alapvetően hálózatteremtés és a legjobb gyakorlat terjesztése révén;

szervezési és prezentációs készségek megszerzése a helyi fejlesztési stratégia előkészítéséhez és megvalósításához.

Az Alap támogatást nyújthat másodlagos alapon az érintett tengely legfeljebb 15%-a erejéig olyan intézkedésekhez, amelyek ösztönzik és javítják a szakmai képességeket, a munkavállalók alkalmazkodóképességét és foglalkoztatáshoz való jutását, különösen nők esetében, feltételezve, hogy ezek az intézkedések a part menti övezetek fenntartható fejlesztési stratégiájának részét képezik és közvetlenül kapcsolódnak az (1) bekezdésben leírt intézkedésekhez.

Az (1) bekezdés szerint nyújtott támogatás nem járulhat hozzá halászhajók felújításához vagy modernizálásához.

Az e cikk (1) bekezdésének (a) és (b) pontjában, valamint (2) bekezdésében említett támogatás kedvezményezettjei vagy a halászati ágazatban alkalmazott személyek, vagy az ágazattól függő munkával rendelkező személyek.

Amennyiben egy e cikk szerinti intézkedés más közösségi támogatási eszköz alapján is jogosult, a tagállamnak programjában egyértelművé kell tennie, hogy ezt az Alapból vagy más közösségi támogatási eszközből támogatják.

44. cikk

Részvétel part menti halászati övezetek fenntartható fejlesztésben

A part menti halászati övezetek fenntartható fejlődését segítő tevékenységet egy helyi állami vagy magán partnerekből felállított csoport, a továbbiakban „part menti akciócsoport” (CAG) hajtja végre egy adott területen. Az érintett tagállam jogszabályainak megfelelően létrehozott minden egyes CAG kiválasztása átlátható módon történik, nyilvános javaslattételi felhívást követően.

A CAG-ok kezdeményezésére végrehajtott műveletekért a projektek legalább kétharmadában a magánszektor felelős.

A CAG-ok jogosultak lehetnek az Alapból folyósított támogatásra, amennyiben alulról történő kezdeményezésen alapuló integrált helyi fejlesztési tevékenységeket hajtanak végre és alkalmaznak egy adott területre vagy személyek egy adott kategóriájára vagy egy projekt típusra. A tagállam biztosítja, hogy a CAG megfelelő adminisztratív és pénzügyi kapacitással rendelkezzen a támogatási formák kezeléséhez és a tervezett műveletek sikeres befejezéséhez.

A CAG által fedett terület konzisztens és elegendő kritikus tömeggel rendelkezik emberi, pénzügyi és gazdasági erőforrások vonatkozásában egy életképes fejlesztési stratégia támogatásához.

Egy adott tagországban vagy régióban a CAG-ok az intézményi szerkezet adott természetétől függően szövetséget hozhatnak létre olyan alapokmánnyal, amely garantálja megfelelő működésüket.

V. FEJEZET

5. PRIORITÁSI TENGELY, TECHNIKAI SEGÍTSÉGNYÚJTÁS

45. cikk

Technikai segítségnyújtás

A Bizottság kezdeményezésére és/vagy nevében, éves finanszírozásának legfeljebb 0,8%-áig az Alapból finanszírozhatók az e rendelet végrehajtásához szükséges előkészítő, felügyeleti, értékelő és ellenőrző intézkedések. Ezeknek az intézkedéseknek a végrehajtása az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 53. cikke (2) bekezdésével és az említett rendelet egyéb rendelkezéseivel, valamint a költségvetés végrehajtásának ilyen formájára vonatkozó végrehajtási szabályokkal összhangban történik.

A tevékenységek az alábbiakat foglalják magukban:

a Közösség stratégiai irányelveinek és a Bizottság éves jelentésének összeállításával kapcsolatos tanulmányok;

értékelések, szakértői jelentések, statisztikák és tanulmányok, az Alap működésével kapcsolatos általános természetűeket is beleértve;

a partnerekre, az Alapból támogatott kedvezményezettekre és a nyilvánosságra irányuló intézkedések, beleértve a tájékoztatási intézkedéseket is;

az információk terjesztésére, a hálózatépítésre, az elkötelezettség növelésére és a Közösségen belüli együttműködés és tapasztalatcsere ösztönzésére irányuló intézkedések;

az irányítást, a felügyeletet és az értékelést szolgáló informatikai rendszerek üzembe helyezése, működtetése és összekapcsolása;

az értékelési módszerek javítása és az e téren alkalmazott gyakorlatra vonatkozó információcsere;

a part menti halászati övezetek fenntartható fejlesztésének szereplőivel nemzetek közötti és közösségi hálózatok létrehozása, tekintettel a tapasztalatcsere és a legjobb gyakorlat bátorítására, a régiók közötti és nemzetek közötti együttműködés ösztönzésére és megvalósítására és az információk terjesztésére.

A tagállamok kezdeményezésére az Alap az egyes operatív programok teljes összegének 5 %-a erejéig finanszírozhat olyan, az egyes operatív programok alá tartozó tevékenységeket, amelyek az operatív programok előkészítésével, irányításával, felügyeletével, értékelésével, nyilvánosságával, ellenőrzésével és auditálásával kapcsolatosak.

A tagállamok kezdeményezésére az Alap minden egyes operatív program keretében finanszírozhat olyan tevékenységeket, amelyek azoknak a tagállamoknak az adminisztratív képességeit javítja, amelyek régiói támogatásra jogosultak a konvergencia célkitűzés értelmében.

V. CÍM

A SEGÍTSÉGNYÚJTÁS HATÉKONYSÁGA ÉS NYILVÁNOSSÁGA

I. FEJEZET

AZ OPERATÍV PROGRAMOK ÉRTÉKELÉSE

46. cikk

Általános rendelkezések

Az operatív programokat a 47-49. cikkek rendelkezéseinek értelmében előzetes, időközi és utólagos értékelésnek kell alávetni.

Az értékelések célja az, hogy javítsák az Alapból nyújtott támogatás és az operatív programok végrehajtásának minőségét és hatékonyságát. Értékelik továbbá ezek hatását a közösségi stratégiai irányelvek, a nemzeti stratégiai tervek és a tagállamokat érintő specifikus problémák vonatkozásában, miközben figyelembe veszik a fenntartható fejlődés igényeit a halászati ágazatban, valamint a környezeti hatást.

Az Alapból nyújtott támogatás hatékonyságát az alábbi kritériumok alapján értékelik:

az Alap általános hatása az e rendelet 4. cikkében említett célkitűzésekre;

a programokba épített prioritások hatása.

Az (1) bekezdés szerinti értékelési tevékenységeket a tagállamok vagy a Bizottság hatáskörében szervezik, ahogy az célszerű, összhangban az arányosság elvével, a Bizottság és a tagállam közötti partnerség alapján.

A tagállamok rendelkezésre bocsátják a kiértékelések végrehajtásához szükséges emberi és pénzügyi erőforrásokat, megszervezik a szükséges adatok előállítását és összegyűjtését és a monitoring rendszer által biztosított különböző típusú információk felhasználását.

A Bizottság a 100. cikk (3) bekezdésében hivatkozott eljárással összhangban határoz az alkalmazandó értékelési módszerekről és szabványokról.

Az értékelést független értékelőknek kell elvégezniük. Az eredményeket nyilvánosságra kell hozni, hacsak a végrehajtásért felelős hatóság ezt kifejezetten nem ellenzi, az 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[18] rendelkezései szerint.

Az értékeléseket az operatív programok technikai segítségnyújtási költségvetéséből finanszírozzák, amennyiben azokat a tagállam hatáskörében végzik, és a Bizottság technikai segítségnyújtási költségvetéséből, amennyiben azokat annak hatáskörében végzik.

47. cikk

Előzetes értékelés

Az előzetes értékelés célja az összhang biztosítása a Közösség stratégiai irányelvei, a nemzeti stratégiai tervek és az operatív programok között, valamint a költségvetési források szétosztásának optimalizálása az operatív programok között, és a programozás minőségének javítása.

A tagállamok az előzetes értékelést operatív programok szintjén végzik az arányosság elvével összhangban és a 46. cikk (5) bekezdésében említett eljárás szerint meghatározandó értékelési módszerekkel és szabványokkal.

48. cikk

Időközi értékelés

Az időközi értékelés célja az egész operatív program vagy annak egy része hatékonyságának vizsgálata azzal a szándékkal, hogy azt a segítségnyújtás és annak végrehajtása minőségének növelése céljából módosítsák.

Az operatív program időközi értékelését az arányosság elvével összhangban végzik olyan naptári ütemezés alapján, amely lehetővé teszi, hogy figyelembe vegyék az észrevételeket abban az esetben, ha a programot meghosszabbítják.

Az időközi értékeléseket a tagállamok hatáskörében szervezik az irányító hatóság kezdeményezésére, konzultálva a Bizottsággal, összhangban a 46. cikk (5) bekezdése szerinti eljárás során meghatározandó értékelési módszerekkel és szabványokkal. Ezeket továbbítják az operatív program monitoring bizottsága és a Bizottság számára.

A Bizottság a Közösség stratégiai irányelveinek végrehajtására irányuló időközi értékelést olyan ütemezés alapján végzi, amely lehetővé teszi az eredmények felhasználását a programozás folytatását érintő minden határozatban.

49. cikk

Utólagos értékelés

Az utólagos értékelés az erőforrások felhasználásának fokát, az operatív program hatékonyságát és hatásosságát és annak hatását vizsgálja a 4. cikkben említett általános célkitűzések és a Közösség stratégiai irányelvei vonatkozásában. Azonosítja azokat a tényezőket, amelyek hozzájárultak az operatív programok végrehajtásának sikeréhez vagy kudarcához, megvizsgálva azt a fenntarthatóság és a legjobb gyakorlatok szempontjából is.

Az utólagos értékelést a Bizottság kezdeményezésére és hatáskörében végzik, konzultálva a tagállammal és az irányító hatósággal, amely összegyűjti az annak végrehajtásához szükséges információkat.

Az utólagos értékelést legkésőbb 2015. december 31-ig kell befejezni.

II. FEJEZET

Tájékoztatás és nyilvánosság

50. cikk

Tájékoztatás és nyilvánosság

A tagállamok információt nyújtanak a társfinanszírozott programokról és műveletekről, és nyilvánosságra hozzák azokat. A tájékoztatás az európai állampolgárok számára szól. Ennek célja a Közösség szerepének megvilágítása és annak biztosítása, hogy az alapokból származó segítségnyújtás átlátható legyen.

Az irányító hatóság felelős:

annak biztosításáért, hogy az operatív programot nyilvánosságra hozzák a potenciális kedvezményezettek, a szakmai szövetségek, a gazdasági és társadalmi partnerek, az egyenlő jogokat és lehetőségeket ösztönző szervezetek, a nem kormányzati szervek és a környezetvédelmi ágazat, valamint a halászati ágazatban érdekelt nem kormányzati szervek számára. Az irányító hatóság tájékoztatja ezeket a segítségnyújtás által kínált lehetőségekről, valamint a finanszírozáshoz való hozzájutás szabályairól és módszereiről;

a kedvezményezettek tájékoztatásáért a közösségi társfinanszírozás összegéről;

az európai állampolgárok tájékoztatásáért arról, hogy a Közösség milyen szerepet játszott az operatív programokban és azok eredményeiben, valamint annak biztosításáért, hogy a kedvezményezettek tájékoztassák az európai polgárokat erről a szerepről.

A tagállamok minden évben értesítik a Bizottságot az e cikk céljaiból vállalt kezdeményezéseikről.

V. CÍM

AZ ALAP PÉNZÜGYI HOZZÁJÁRULÁSA

I. FEJEZET

AZ ALAP HOZZÁJÁRULÁSA

51. cikk

A támogatás aránya

A támogatás legmagasabb arányát e rendelet II. mellékletének táblázata tartalmazza.

52. cikk

Az Alap hozzájárulása

Az operatív programot elfogadó határozat tartalmazza az Alap legmagasabb hozzájárulását minden egyes prioritáshoz.

Az Alap hozzájárulásának kiszámítása a teljes támogatási költséghez viszonyítva történik.

Az Alap hozzájárulását prioritásonként határozzák meg. Ezek legmagasabb szintjei a következők:

az Alap által részfinanszírozott támogatási költségek 75%-a a konvergencia célkitűzés alatt jogosult régiókban;

a támogatási költségek 50%-a a konvergencia célkitűzés alatt nem jogosult egyéb régiók operatív programjai számára;

a támogatási költségek 85%-a az operatív programok azon részei esetében, amelyek a legtávolabbi régiókra és a távoli görög szigetekre vonatkoznak.

A (3) bekezdésben felsorolt legmagasabb értékektől eltérően az Alap hozzájárulása

a támogatási költségek 85%-a a 23. cikk (a) pontjának első francia bekezdése alá eső tevékenységek esetén a konvergencia célkitűzés által fedett régiókban;

a támogatási költségek 65%-a a 23. cikk (a) pontjának első francia bekezdése alá eső tevékenységek esetén a konvergencia célkitűzésen kívüli régiók számára.

Az Alap minimális hozzájárulása prioritásonként a támogatási költségek 20%-a.

A Bizottság kezdeményezésére vagy nevében kezdeményezett technikai segítségnyújtási intézkedések végrehajtása 100%-ban finanszírozható.

Az Alapból és a közösségi költségvetési egyéb támogatásaiból egy művelethez nyújtott támogatások teljes összege nem lépheti túl a művelethez nyújtott támogatás 90%-át.

53. cikk

A halmozás tilalma

Egy prioritás vagy művelet a jogosultság időtartama során egyidőben legfeljebb egy közösségi alapból részesedhet. Egy művelet egyidőben legfeljebb egy operatív program hozzájárulásából részesülhet.

54. cikk

A költségek jogosultsága

Egy költség akkor jogosult az Alapból történő hozzájárulásra, ha az valóban a kedvezményezettnél merült fel egy művelet végrehajtása céljából, 2007. január 1. és 2015. december 31. között. A társfinanszírozott műveletek nem fejeződhetnek be a jogosultság kezdőnapját megelőzően.

Egy költség csak akkor jogosult az Alapból való hozzájárulásra, ha az az érintett operatív program irányító hatósága által meghatározott műveletek céljából merült fel, vagy annak hatáskörében, a Monitoring Bizottság által előre meghatározott kritériumokkal összhangban.

Egy operatív program felülvizsgálata során bevezetett új költség csak attól a naptól jogosult, amikor a Bizottság megkapta az operatív program módosítására vonatkozó kérést.

A költségek jogosultsági szabályait nemzeti szinten határozzák meg az e rendeletben szabályozott kivételek figyelembevételével.

Az alábbi költségek nem jogosultak:

ÁFA;

hitelkamat;

földvásárlás az érintett tevékenység összes jogosult költségének 10%-át meghaladó összegért;

szállás.

E cikk (1) és (3) bekezdésének rendelkezései nem érintik a 45. cikk rendelkezéseit.

55. cikk

A műveletek tartóssága

A tagállam vagy az irányító hatóság biztosítja, hogy egy művelet csak akkor jut hozzájáruláshoz az Alapból, ha a művelet az illetékes nemzeti hatóságok vagy az irányító hatóság finanszírozási határozatát követő hét éven belül nem módosul lényegesen:

természetét vagy végrehajtási feltételeit érintő módon, vagy egy cégnek vagy állami szervezetnek jogtalan előnyt biztosítva;

egy infrastrukturális eszköz tulajdonjogának természetében bekövetkezett változás, vagy egy termelő tevékenység megszüntetése vagy áthelyezése eredményeként.

Az irányító hatóság tájékoztatja a Bizottságot az (1) bekezdésben említett bármilyen ilyen módosításról.

A jogosulatlanul kifizetett összegeket be kell hajtani a VIII. cím II. fejezete szerint.

A tagállam biztosítja, hogy azok a vállalatok, amelyektől a (3) bekezdés értelmében összegeket hajtottak be, nem részesülnek az Alap hozzájárulásából.

VI. CÍM

IRÁNYÍTÁS, FELÜGYELET ÉS ELLENŐRZÉSEK

I. FEJEZET

Irányítási és ellenőrzési rendszer

56. cikk

Az irányítási és ellenőrzési rendszerek általános alapelvei

Az operatív programok tagállamok által felállított irányítási és ellenőrzési rendszerei az alábbiakat szolgálják:

az irányításban és ellenőrzésben érintett szervezetek funkcióinak világos meghatározása és a funkciók egyértelmű megosztása az egyes szervezetek között;

az irányításban, a költségek igazolásában és az ellenőrzésben érintett szervezetek közötti, valamint az egyes szervezeteken belüli funkciók világos elválasztása;

megfelelő források minden szervezet számára azoknak a funkcióknak a végrehajtásához, amelyeket kijelöltek számukra;

hatékony belső audit rendelkezések;

megbízható elszámolási, felügyeleti és pénzügyi jelentési rendszerek számítógépes formában;

hatékony jelentési és felügyeleti rendszer, ahol a feladatok teljesítését delegálják;

eljárási kézikönyvek megléte az elvégzendő funkciókhoz;

hatékony rendelkezések a rendszer megfelelő működésének auditálásához;

megfelelő audit nyomvonalat biztosító rendszerek és eljárások.

A (b), (c), (d), (f), (g) és (h) pontokban leírt intézkedések arányosak az érintett operatív program alapján kifizetett támogatásokkal.

57. cikk

Hatóságok kijelölése

Minden operatív program számára a tagállam kijelöli a következőket:

a) irányító hatóság: a tagállam által kijelölt közjogi vagy magánjogi, országos, regionális vagy helyi szintű szerv vagy szervezet, illetve maga a tagállam, amennyiben az látja el az említett feladatot, az operatív program irányítását;

b) igazoló hatóság: a tagállam által kijelölt szerv vagy helyi, regionális vagy nemzeti hatóság, amely igazolja a költségkimutatásokat és kifizetési kérelmeket, mielőtt azokat elküldik a Bizottság részére;

c) auditáló hatóság: a tagállam által az egyes operatív programok számára kijelölt, az irányító hatóságtól és az igazoló hatóságtól működésében független szerv, amely felel az irányítási és ellenőrzési rendszer megfelelő működésének igazolásáért.

Az (1) bekezdésben hivatkozott hatóságokon túlmenően a tagállam kijelöl egy illetékes szervet a Bizottság által teljesített kifizetések fogadására, valamint egy vagy több szervet, amely felelős a kedvezményezettek számára történő kifizetések teljesítéséért.

A tagállam megállapítja az említett hatóságokkal és szervekkel való kapcsolatának, valamint azoknak a Bizottsággal való kapcsolatának szabályait. E rendelet sérelme nélkül a tagállam meghatározza azoknak a hatóságoknak a kölcsönös kapcsolatait, amelyek feladataikat az érintett tagállam intézményi, jogi és pénzügyi rendszereivel teljes összhangban végzik.

Az 56. cikk (1) bekezdése (b) pontjától függően ugyanaz a szerv végezhet több vagy minden irányítási, kifizetési, igazolási és ellenőrzési funkciót.

58. cikk

Az irányító hatóság feladatai

Az irányító hatóság felelős az operatív program irányításának és végrehajtásának hatékonyságáért, eredményességéért és szabályszerűségéért, továbbá különösen:

annak biztosításáért, hogy a finanszírozásra kiválasztott műveletek összhangban álljanak az operatív programra érvényes feltételekkel, valamint teljes végrehajtási periódusuk során feleljenek meg az érvényes közösségi és nemzeti szabályoknak;

a társfinanszírozott termékek és szolgáltatások teljesítésének igazolásáért, valamint annak igazolásáért, hogy a műveletek kimutatás szerinti költségei valójában felmerültek és összhangban állnak a közösségi és nemzeti szabályokkal;

annak biztosításáért, hogy rendelkezésre áll az operatív program szerinti minden egyes művelet részletes elszámolási nyilvántartásait számítógépes formában nyilvántartó és tároló rendszer, valamint hogy a pénzügyi gazdálkodáshoz, felügyelethez, ellenőrzéshez és értékeléshez szükséges adatok gyűjtése megtörténik;

annak biztosításáért, hogy a kedvezményezettek és a műveletek végrehajtásában érdekelt egyéb szervek vagy elkülönült elszámolási rendszert tartanak fenn, vagy megfelelő elszámolási kódokat a művelettel kapcsolatos összes ügyletre vonatkozóan;

annak biztosításáért, hogy az operatív programoknak a 46. cikkben hivatkozott értékeléseit az e rendeletben előírt határidőkön belül elvégzik, és ezek megfelelnek a Bizottság és a tagállam közötti megállapodás szerinti minőségi szabványoknak;

olyan eljárások kialakításáért, amelyek biztosítják, hogy a megfelelő audit nyomvonal biztosításához szükséges összes dokumentumot a költségekre és ellenőrzésekre vonatkozóan a 83. és 93. cikk követelményeinek megfelelően tárolják;

annak biztosításáért, hogy az igazoló hatóság megkapja a költségekkel kapcsolatos eljárásokra és elvégzett ellenőrzésekre vonatkozó összes szükséges információt igazolás céljából;

a Monitoring Bizottság vezetéséért és azért, hogy ellássa az összes ahhoz szükséges dokumentummal, amely lehetővé teszi az operatív program végrehajtása minőségének felügyeletét, tekintettel annak specifikus céljaira;

a végrehajtásról szóló éves és záró jelentések megírásáért és a Monitoring Bizottság jóváhagyása után annak a Bizottsághoz történő benyújtásáért;

a tájékoztatásra és nyilvánosságra vonatkozó, az 50. cikkben említett kötelezettségek teljesítéséért.

Az irányító hatóság belső auditáló feladatot is ellát.

59. cikk

Az igazoló hatóság feladatai

Egy operatív program igazoló hatósága különösen az alábbiakért felel:

igazolt költségkimutatások és kifizetési kérelmek számítógépes formában történő elkészítéséért és benyújtásáért a Bizottság számára;

az alábbiak igazolásáért:

a költségkimutatás pontos, megbízható elszámolási rendszerekből származik, és igazolható támogatási dokumentumokon alapul;

a kimutatás szerinti költség megfelel az érvényes közösségi és nemzeti szabályoknak és olyan műveletek vonatkozásában merült fel, amelyeket a programra érvényes feltételekkel összhangban választottak ki, és amelyek összhangban állnak az érvényes közösségi és nemzeti szabályokkal.

az igazolás céljából annak biztosításáért, hogy megfelelő tájékoztatást kapott az irányító hatóságtól a működtetett eljárásokról és a költségkimutatásokban található költségek vonatkozásában elvégzett ellenőrzésekről;

az igazolás céljából az auditáló hatóság által vagy annak hatáskörében elvégzett auditálások eredményeinek figyelembe vételéért;

a bizottság számára benyújtott költségek elszámolási nyilvántartásainak számítógépes formában történő fenntartásáért;

a feltárt szabálytalanságok eredményeként jogtalanul kifizetettnek tekintett közösségi támogatások és az esetleges kamatok behajtásának biztosításáért, nyilvántartva a behajtható összegeket és ahol lehet, a következő költségkimutatásból történő levonással visszafizetve a behajtott összegeket a Bizottság számára.

60. cikk

Az auditáló hatóság funkciói

Egy operatív program ellenőrző hatósága különösen az alábbiakért felel:

annak biztosításáért, hogy az auditálásokat a nemzetközi auditálási szabványoknak megfelelően végezzék az operatív program irányítási és ellenőrzési rendszer hatékony működésének igazolása céljából;

annak biztosításáért, hogy a műveleteken végzett auditálások során megfelelő minta alapján igazolják a kimutatás szerinti költségeket;

az operatív program jóváhagyásától számított hat hónapon belül egy auditálási stratégia bemutatásáért a Bizottság számára, amely tartalmazza azokat a szerveket, amelyek az (a) és (b) albekezdésekben hivatkozott auditálásokat végzik, az alkalmazandó módszert, a műveletek ellenőrzéseihez alkalmazott mintavételi módszert és az auditálások indikatív tervezését annak biztosítására, hogy a fontos szervezeteket auditálják, és hogy az auditálások egyenletesen történnek a programozási időszak során;

ahol egynél több operatív program számára közös rendszereket alkalmaznak, egy összevont kombinált auditálási stratégia nyújtható be a (c) pont szerint;

2008-tól 2016-ig minden évben legkésőbb június 30-ig:

(i) az operatív program előző évi végrehajtása vonatkozásában az auditálási stratégiával összhangban elvégzett auditálás megállapításait tartalmazó, és a program irányítási és ellenőrzési rendszereiben talált hiányosságokat tartalmazó éves ellenőrzési jelentés elkészítéséért. A 2014-re és 2015-re vonatkozó tájékoztatásokat az érvényességi kimutatás mellett a záró jelentés tartalmazhatja;

(ii) annak véleményezéséért, hogy az irányítási és ellenőrzési rendszer hatékonyan működött-e, megbízhatóan biztosítva a Bizottság számára benyújtott költségkimutatások helyességét az adott év során, és az azt megalapozó ügyletek jogosságát és szabályszerűségét,

tájékoztatás nyújtásáért az auditálásokról és véleményekről, amelyek közös jelentésbe csoportosíthatók, ha több operatív programra közös rendszer érvényesül;

a program zárásakor a záró egyenleg kifizetésére irányuló kérelem érvényességét, valamint az azt megalapozó záró ellenőrzési jelentéssel alátámasztott záró költségkimutatás által takart ügyletek jogszerűségét és szakszerűségét értékelő nyilatkozat kiadásáért.

Ahol az (a) és (b) pontokban hivatkozott auditálásokat nem az auditáló hatóság, hanem más szervezet végzi, az auditáló hatóságnak biztosítania kell, hogy az ilyen szervezetek rendelkezzenek a szükséges funkcionális függetlenséggel, és hogy a végrehajtott munka megfeleljen a nemzetközileg elfogadott auditálási szabványoknak.

II. FEJEZET

Felügyelet

61. cikk

Monitoring Bizottság

A tagállam az irányító hatósággal egyetértésben hozza létre a monitoring bizottságot minden egyes operatív programja számára, a partnerekkel történt konzultációt követően. Az egyes monitoring bizottságok felállítása az operatív programok elfogadásáról szóló határozatot követő három hónapon belül történik.

A Monitoring Bizottság az érintett tagállam intézményi, jogi és pénzügyi keretein belül meghatározza eljárási szabályait, és az irányító hatósággal egyetértésben fogadja el azokat.

62. cikk

Összetétel

A Monitoring Bizotts