Ennek következtében az e jogalkotási javaslat hatálya alá tartozó három alap-jogiaktusban az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás továbbra is jelen van, így az eljárást e jogi aktusok kapcsán – a komitológiai határozat 5a. cikkének megfelelően – továbbra is alkalmazni kell mindaddig, amíg meg nem történik formális módosításuk és hozzáigazításuk a Lisszaboni Szerződéshez.

A 182/2011/EU rendelet elfogadásakor a Bizottság vállalta, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződésben található kritériumok alapján felülvizsgálja az eljárással érintett rendelkezéseket, és idővel kezdeményezi módosításukat. E jogi aktusok kiigazítására a Bizottság 2013-ban – akkor is külön jogalkotási javaslatban – már tett javaslatot, de ezt az intézményközi tárgyalások stagnálása miatt a 2015-ös munkaprogramjában bejelentetteknek megfelelően visszavonta.

A kiigazítás kérdésköre a jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás felülvizsgálatával kapcsolatos egyeztetéseken ismét napirendre került. Mindegyik intézmény elismerte a kiigazítás szükségességét, és a Bizottság vállalta, hogy 2016 végéig új javaslatot terjeszt elő azon jogalkotási aktusok kiigazításáról, amelyek még mindig utalnak az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásra. Ez a jogalkotási javaslat e vállalás nyomán született.

Időközben az intézményközi megállapodás és az annak mellékletét képező, a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokról szóló egyetértési megállapodás javította a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozó keretszabályokat, és megválaszolta azt a legfontosabb aggályt, amely korábban gyakran akadályozta a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal kapcsolatos rendelkezések elfogadását a Tanács részéről, nevezetesen a tagállami szakértőkkel való konzultáció kérdéskörét. A megállapodás most egyértelműen kimondja, hogy a jogalkotási aktusok előkészítése során – és ezen belül magáról a szövegtervezetről is – rendszeresen konzultálni kell a tagállami szakértőkkel, ami alapfeltétele annak, hogy az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásról a Lisszaboni Szerződésben foglalt szabályokra való áttérést célzó második kísérlet sikeres legyen. Ez a szabály most explicit formában megjelenik azokban a szövegmintákban, amelyeket a Bizottságra hatáskört ruházó rendelkezések szövegezésekor fel kell használni. A megállapodás ugyancsak egyértelműen elismeri annak fontosságát, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal kapcsolatban az Európai Parlamenttel már az előkészítés korai szakaszában együttműködés és eszmecsere kezdődjék. Megerősíti, hogy az Európai Parlamentnek minden dokumentumot – és ezen belül magát a szövegtervezetet is – meg kell kapnia a tagállamok szakértőivel egyidejűleg, valamint hogy az Európai Parlament szakértőinek rendszeres jelleggel és könnyített módon részt kell tudniuk venni a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésével a Bizottság keretei között foglalkozó szakértői csoportok ülésein. Végezetül a megállapodás azt is előirányozza, hogy a Bizottság meghívást kaphat az Európai Parlament (vagy a Tanács) üléseire annak érdekében, hogy további eszmecserére legyen mód a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítéséről.

A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok rendszeréhez történő hozzáigazítás nem érinti majd azokat a folyamatban lévő eljárásokat, amelyekben egy bizottság már a komitológiai határozatnak megfelelően véleményt nyilvánított.

2.A kiigazítás módja és a javaslat fő elemei

A javaslat tárgykörének meghatározása során azokból a jogi aktusokból indultunk ki, amelyekre a Bizottság által 2013-ban előterjesztett kiigazító jogalkotási javaslat kiterjedt. E javaslatban nem szerepelnek azok a jogi aktusok, amelyekre vonatkozóan időközben külön jogalkotási javaslat került előterjesztésre. A jogérvényesülés területén két ilyen jogi aktus van: az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló, 2006. december 12-i 1896/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és a kis értékű követelések európai eljárásának bevezetéséről szóló, 2007. július 11-i 861/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet esetében a kis értékű követelések európai eljárásának bevezetéséről szóló 861/2007/EK rendelet, valamint az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló 1896/2006/EK rendelet módosításáról szóló, 2015. december 16-i (EU) 2015/2421 európai parlamenti és tanácsi rendelettel a kiigazítás időközben megtörtént.

A 2013-as kiigazító jogalkotási javaslatokban alkalmazott jogtechnikai megoldás az volt, hogy az egyes érintett jogi aktusok egyenkénti módosítása helyett a szöveg általában rendelkezett arról, hogy az alap-jogiaktusoknak az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásra való utalásait a 290. cikkre, illetőleg a 290. vagy a 291. cikkre való utalásként kell érteni. Ebből következően ha a jogalkotó elfogadta volna a javaslatokat, minden egyes alap-jogiaktust mindig a rá vonatkozó kiigazító rendelettel együtt kellett volna értelmezni.

Tekintettel különösen azokra a nehézségekre, amelyeket ez a technika a Tanács számára okozott, a mostani jogalkotási javaslat más megközelítésen alapul: a Bizottság most minden érintett alap-jogiaktus tételes módosítását javasolja. Ez hasonló ahhoz, ahogyan egy hasonló helyzetben, az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásra utaló rendelkezések bevezetésekor 2007-ben eljártunk. Eszerint minden alap-jogiaktuson végre kell hajtani különböző típusú módosításokat. A hatáskört átruházó rendelkezések, azaz azok a szövegrészek, amelyek magát az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás igénybevételére való felhatalmazást tartalmazzák, átfogalmazásra kerülnek a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadásával kapcsolatos hatáskörre vonatkozóan az intézményközi megállapodásban megállapított egységes rendelkezéseknek megfelelően. Emellett mindegyik alap-jogiaktusba beillesztésre kerül a felhatalmazás gyakorlását – tehát az eljárási kérdéseket – szabályozó egységes cikk, az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásra való utalások pedig kikerülnek a szövegből. Minden alap-jogiaktusnak kifejezetten rendelkeznie kell arról, ha a felhatalmazás keretében magának az alap-jogiaktusnak a módosítását is lehetővé kívánja tenni. A javasolt módosítással minden alap-jogiaktusba bekerülnek azok az egységes rendelkezések, amelyek a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésével összefüggésben előírják a tagállami szakértőkkel való konzultációt. Egyetlen felhatalmazó rendelkezés sem fogja lehetővé tenni más jogi aktusok módosítását.

A felhatalmazáson alapuló és a végrehajtási jogi aktusok elfogadására vonatkozó hatáskör-átruházás közötti választás tekintetében a 2013. évi kiigazító jogalkotási javaslatok abból a feltételezésből indultak ki, hogy az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás hatálya alá tartozó intézkedések elvi szinten megegyeznek azokkal, amelyekre az EUMSZ 290. cikke szerinti felhatalmazás hatálya kiterjeszthető.

A mostani új javaslat alapját az az általános feltételezés képezi, hogy a 2013. évi kiigazító jogalkotási javaslatok alapfeltételezése továbbra is érvényes. Sem a 2013. évi jogalkotási javaslatokkal kapcsolatos tárgyalások, sem a témához kapcsolódó ítélkezési gyakorlat, sem pedig a jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodással kapcsolatos egyeztetések során nem merült fel olyan új kritérium, amely szükségessé tette volna e kérdés újraértékelését.