HU    HU HU 
HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 1.4.2009 
SEC(2009) 417 
  
A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATAINAK MUNKADOKUMENTUMA 
amely az alábbi dokumentumot kíséri: 
 
FEHÉR KÖNYV 
 
Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodá s: egy európai fellépési keret felé  
  
Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás:  
mit jelent ez Európa mez őgazdasága és vidéki területei számára?  
{COM(2009) 147 végleges} 
HU 2   HU A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATAINAK MUNKADOKUMENTUMA 
Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás:  
mit jelent ez Európa mez őgazdasága és vidéki területei számára?  
1. BEVEZETÉS  
Az elkövetkezend ő évtizedekben az éghajlatváltozás az eg ész világon, így az EU-ban is hatást 
fog gyakorolni a mez őgazdasági ágazatra. Az EU mez őgazdasága m űszakilag fejlett, de az 
európai lakosság számára jelent ős élelmiszertermel ő és ökoszisztéma-szolgáltatásokat 
biztosító képessége mégi s közvetlenül függ az id őjárási viszonyoktól. Az  európai gazdáknak a 
jövőben egyre bizonytalanabb körülmények között kell majd meghatározniuk termelési, 
gazdálkodási és beruházási stratégiáikat.  
Az éghajlatváltozás kulcstényez ő az európai mez őgazdaság és a vidék fejl ődésében. Hogy 
mekkora hatással lesz, azt a társadalmi-gazdasági tényez ők, a nemzetközi verseny, a m űszaki 
fejlődés valamint a szakpolitikák alakulása dönt ően befolyásolják. Mivel az EU területének 
nagy része mez őgazdasági m űvelés alatt áll, a változó id őjárási viszonyokhoz való 
alkalmazkodás el ősegítése – vagyis a termesztés kiig azításának támogatása – a közös 
agrárpolitika (KAP) feladata, mint ahogy a terü lethasználattal befolyásolható ökoszisztéma-
szolgáltatások bi ztosítása is.  
Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról szóló fehér könyv1 európai fellépési keretet 
vázol fel az éghajlatváltozással szembeni ellenálló képesség növelése érdekében, 
hangsúlyozva, hogy az alkalmazkodási törekvéseket  be kell építeni valamennyi lényegesebb 
európai szakpolitikába, és minden közigazgatási szinten er ősíteni kell az együttm űködést. 
Ez a dokumentum az éghajlatváltozás által az Unió mez őgazdaságra gyakorolt hatások 
összefoglalásával, az alkalmazkodási szükség letek felmérésével, a KAP-ot befolyásoló 
következmények felsorolásával és a jöv őbeni fellépés lehetséges irányultságainak 
meghatározásával egészíti ki a fehér könyvet. Célja az is, hogy jobban bevonja a tagállamokat 
és a gazdálkodókat az éghajlat megváltozása nyomán jelentkez ő alkalmazkodási 
szükségletekr ől folyó eszmecserébe és a szükséges fellépések megvalósításába. 
2. AZ ÉGHAJLATVÁLTOZÁS : FŐ KIHÍVÁSOK AZ UNIÓ MEZ ŐGAZDASÁGA SZÁMÁRA  
2.1. A mezőgazdasági termelést érint ő következmények 
A klíma megváltozása a mez őgazdaság alapját jelent ő biofizikai folyamatokra nézve jár 
komplex hatással: az Unió különböz ő részein éppúgy megjelennek negatív, mint pozitív 
következményei. A légkör növekv ő széndioxid-tartalma, a magasabb h őmérsékletek, az éves 
és szezonális csapadékmennyiségek változása, valamint a széls őséges jelenségek gyakoribbá 
válása hatással lesznek a termeszt ett élelmiszerek mennyiségére, min őségére és a termelés 
kiszámíthatóságára, valamint arra a természetes környezetre, ami a mez őgazdasági termelés 
                                                 
1 COM(2009) 147. 
HU 3   HU színtere. Az éghajlatváltozás kihat a vízkészletek elérhet őségére, a kártev őkre és a 
betegségekre, valamint a talajra, tehát jelent ősen megváltoztathatja a földm űvelés és az 
állattartás körülményeit. Széls őséges esetben a mez őgazdasági ökoszisztémák pusztulása 
elsivatagosodást is eredményezhet, vagyis te ljesen elveszhet az érintett területek 
termőképessége. 
Rövidebb távon valószín űleg a széls őséges időjárási jelenségek gyakoribbá és intenzívebbé 
válása, valamint a szezonális csapadékeloszlás változása jelentik majd a legsúlyosabb hatást. 
A XXI. században várható id őjárási viszonyok földrajz i régiónként igen eltér őek. Egyes 
területeken egyszerre jelennek majd meg kedvez ő és kedvez őtlen változások, amelyek 
összesített hatását nem lehet megjósolni, mivel kevéssé ismert, hogy egyes termények hogyan reagálnak a klíma változására. Noha az éghajlatváltozás globális jelenség, helyi hatásai igen sokrétűek. A termelőtevékenységre gyakorolt összesített hatás az Unión belüli különböz ő 
régiókban és az egyes régiókban gazdaság típusonként is változatos lesz.  
Az 1. melléklet foglalja össz e az éghajlatváltozás jellegét és hatásait az Unió különböz ő 
részein. 
Növénytermesztés 
Az éghajlatváltozás egyes következményei, mint a magasabb h őmérsékletek, a magasabb 
széndioxid-koncentráci ó és a hosszabb term őidény által kiváltott fokozott fotoszintézis még 
enyhén kedvezhetnek is a szántóföldi növények
 hozamának bizonyos területeken, legalábbis a 
század derekáig. Az északi területeken n őhet a terméshozam és b ővülhet a termeszthet ő 
növények köre, de az ilyen el őnyök megjelenése csak kismérték ű hőmérséklet-emelkedés 
esetén képzelhet ő el, és mindenképpen bizonytalan. A h őmérsékletek további emelkedése már 
inkább káros lesz, mert a növények fejl ődését és termését a reprodukciós szakaszokat kiváltó 
hőmérsékleti határértékek szabják meg. A vegetatív ciklus felgyorsulása kedvez őtlen lehet a 
szemek érése és min ősége szempontjából. 
Számos káros következménnyel jár a csapadékme nnyiség éves és szezonális változása. Az 
Unió déli részén a nyári csapad ékmennyiség csökkenése, míg a középs ő és északi területeken 
a téli csapadékmennyiség növekedése várható. A széls őséges időjárás, úgymint a kánikula és 
az aszály komolyan veszélyeztetheti a termést, különösen a növényfejl ődés kritikus 
szakaszaiban.  
A zöldségtermesztés  erősen vízfügg ő ágazat, és az optimálistól akár csak enyhén eltér ő 
hőmérsékletek okozta stresszre is érzékeny, tehát az éghajlatváltozásnak igen kiszolgáltatott. 
Az évelő növények  esetében a széls őséges események jelentenek komoly kockázatot, mivel 
ezek több éven át is befolyásolhatják a termékenységet. Az ével ők esetében a növényfejl ődési 
szakaszok korábbra tolódása is gondot okoz, me rt a szántóföldi növényekhez képest ezeknél 
kevesebb alkalom nyílik a gazdálkodási m űveletek id őzítésének módosítására. 
A gyümölcsfák  számos fajtája érzékeny a virágzási id őszakra es ő tavaszi fagyra, és 
termőképességüket nagyban meghatározzák a téli h őmérsékletek. De mivel a melegebb 
időjárás következtében az utolsó tavaszi fagy és a virágzás ideje is kor ábbra tolódik, a károk 
mértéke várhatóan a mostanihoz hasonló marad. Az őszi korai fagyok okozta károk mértéke 
valószínűleg csökken, a gyümölcsfák vízigénye azonban valószín űleg nő. A kártev ők és 
betegségek okozta károk várh atóan gyakoribbá válnak.  
HU 4   HU A szőlőtermesztés ben a fokozott fagyveszély, az érlelési id ő lerövidülése, a – különösen a 
beéréskor káros – vízhiány, valamint a kártev ők és betegségek megjelenésének változása 
jelenthet gondot. A sz őlő- és olajbogyótermesztésre alkalm assá válhatnak Európában a 
mostani elterjedést ől észak és kelet felé es ő területek. A jelenlegi term őterületeken 
valószínűleg nagyobb lesz a termés variabilitása. 
Állattartás  
A szárazabb és melegebb id őjárás több szempontból is befoly ásolja az állattartást, többek 
között az állatok egészségére és jó llétére is kihat. Az éghajlatváltozás által az állattartásra 
gyakorolt hatás igen összetett, mivel az Unióban számos különböz ő módszert alkalmaznak.  
A hőmérsékletek emelkedése és a széls őségek, például a kánikula közvetlenül befolyásolják 
az állatok egészségét, növekedését és hozamát, de a szaporodást is. Számolni kell olyan 
közvetett hatásokkal is, mint a legel ők és a takarmánynövények terméshozamának vagy az 
állatbetegségek elterjedésének megváltozása.  
Komoly negatív hatásokra az extenzív legelt etés esetében kell készülni, mert ennél a 
módszernél az id őjárás közvetlenül befoly ásolja a takarmány bizt osítását és az állatok 
elhelyezését. A mediterrán vidékeken el őrevetített nagyobb meleg és nyári csapadékhiány 
egyrészt lerövidíti a legeltetési id őszakot, másrészt kisebb takarmányhozamot és rosszabb 
takarmánymin őséget eredményez. Ezzel szemben az és zak-nyugati csapadékos területeken 
bekövetkez ő kis mérték ű melegedés rövid, illetve közepes  távon kedvez az állattartásnak, 
mert javítja a legel ők hozamát.  
2.2. Az időjárással összefügg ő kockázatok gazdasági hatása 
Uniós szinten nem állapítottak  meg összefüggést az utóbbi évtizedekben lezajlott melegedés 
és a terméshozamok általános emelkedése közö tt. Eddig sokkal nagyobb szerepet játszott a 
technológia fejl ődése, a gazdálkodási módszerek javulása, valamint az új gyakorlatok 
megjelenése, mint az éghajlatváltozás. Azonban a századforduló óta nagyobb változékonyság figyelhető meg a terméshozamokban, ami a széls őséges időjárási körülményeknek, például a 
2003-as forró és száraz nyárnak vagy a 2007-es  csapadékszegény tavasznak tudható be. 
A legtöbb elemzés arra a következtetésre jut, hogy az elkövetkezend ő három évtizedben az 
idő
járási átlagok várható változásai kedvez őek lesznek a mez őgazdasági termelés számára az 
Unió összességét tekintve. Egyre több kedvez őtlen hatás megjelenésére kell azonban 
számítani még a század dereka el őtt szélsőséges időjárás formájában. A széls őséges időjárás 
az éves termés károsításán felül tönkretehe ti a gazdaságok létesítményeit, ami súlyos 
gazdasági következményekkel jár. 
Igaz, hogy a bizonytalanságok miatt nehéz megjósolni az éghajlatváltozás által a 
mezőgazdasági termelésre és árakra gyakorol t hatást, az azonban várható, hogy a széls őséges 
jelenségek gyakoribbá válása az id őjárással összefügg ő kiesések révén fokozza a termelés 
kiszámíthatatlanságát. Egy gazdas ág bevételeit számos tényez ő, pl. a világpiaci helyzet és az 
ágazati támogatás összjátéka határozza meg, de a terméskiesések gyakoribbá válása fokozhatja a széls őséges időjárási események által érintett  gazdálkodók anyagi  helyzetének 
bizonytalanságát. 
HU 5   HU 2.3. A vidéki területeken megjelen ő általánosabb éghajlati következmények 
A vidéki területeken az éghajlatváltozás a mez őgazdaságot közvetlenül érint ő 
következményeken túl is számos hatással jár. Meg kell említeni az árvízveszély fokozódását, ami főleg a közép- és észak-európai területeket érinti, valamint az infrastruktúrák 
károsodásának veszélyét egyéb széls őséges jelenségek követk eztében. A víz különböz ő 
felhasználásai közötti verseny megjelenése is inkább a vidéki területeket és azok gazdaságát 
fogja érinteni. 
Sok vidéki terület számára bírnak jelent őséggel az erdei ökoszisztémák és az 
erdőgazdálkodás. Az éghajlatváltozással megn ő az olyan zavarok veszélye , mint a vihar- vagy 
a tűzkár, valamint a kártev ők és betegségek megjelenése, ami természetesen kihat az erd ők 
növekedésére és termelékenységére. Mindez rontja az erd őgazdálkodás jövedelmez őségét, 
főleg a déli területeken, és befolyásolja az erd ők azon képességét, hogy környezeti 
szolgáltatásokat nyújtsanak, példáu l széndioxidot nyeljenek el.  
A hegyvidékeken a hótakaró csökke nése lesz rossz hatással a té li idegenforgalomra és az 
idegenforgalomra épül ő vidéki gazdaságokra. Hasonló lesz  a helyzet a vízhiányossá váló 
területeken, de ugyanakkor a melegebb éghajl at következtében az Unió más vidékein új 
turisztikai lehet őségek merülhetnek fel.  
2.4. Alkalmazkodási képesség, sebezhet őség és regionális eltérések 
A mezőgazdasági üzemek vezetésének mindig része volt az id őjárási viszonyokhoz való 
alkalmazkodás. Az éghajlatváltozáshoz való  alkalmazkodás bizonyos mértékben hasonló 
elveket követ, mint a rövid távú változások átvé szelése. Az agrártechnológiák és gazdálkodási 
stratégiák átalakítása már meg is megkezd ődött. Azonban elképzelhet ő, hogy az 
elkövetkezend ő évtizedek alatt lezajló éghajlatvá ltozás mértéke meghaladja a gazdálkodók 
alkalmazkodási képességét.  
A gazdaságok sebezhet ősége EU-szerte változó, függ a kedvez őtlen éghajlati hatásoknak való 
kitettségükt ől és társadalmi-gazdasági környezetükt ől. Az adott agrár-ökológiai helyzet és a 
változó viszonyokhoz való igazodásban szerzett tapasztalat is befolyásolja egy gazdálkodó 
alkalmazkodóképességét. Az ellenálló képe sséget meghatározó társadalmi-gazdasági 
tényezők a következ ők lehetnek:  
– a gazdaság jellege: a termelés módja, a g azdaság mérete, a gazdálkodás intenzitása;  
– a növénytermesztési és állattart ási módok sokfélesége, a mez őgazdaságtól eltér ő bevételi 
források létezése; 
– a releváns információkhoz való  hozzáférés, az éghajla t változásával kapc solatos ismeretek 
és készségek birtoklása, megoldások ismerete , a tanácsadó szolgála tok hozzájárulása az 
alkalmazkodás megkönnyítéséhez; 
– az általános társadalmi-gazdasági helyzet, ti. a sz űk készletekb ől gazdálkodó vagy nehezen 
megközelíthet ő vidéki területen él ő gazdálkodók helyzete a legnehezebb; 
– a meglévő technológiákhoz és infrastrukturális  kapacitáshoz való hozzáférés.  
Az éghajlatváltozás hatásainak kiegyensúlyoz atlan megjelenése várhatóan tovább fokozza az 
európai vidéki területek közötti regionális különbsé geket és gazdasági egyenl őtlenségeket. Az 
HU 6   HU éghajlati tényez ők hosszú távon a mez őgazdaság további sorvadásá hoz, az EU egyes részein a 
művelt földterületek elhagyásához vezethetne k. Más területeken ugyanakkor javulhatnak a 
gazdálkodás feltételei és a mez őgazdasági bevételek is. Mindez jelent ősen kihathat a tájképre 
és a biológiai sokféleségre, és dönt ően befolyásolhatja Európa  régióinak általános fejl ődését.  
2.5. A mezőgazdaságra és az élelmiszerellátás biztonságára világszinten gyakorolt 
hatás  
Az éghajlatváltozás tovább árnyalj a azt a kihívást, hogy a Föld növekv ő népességének ellátása 
érdekében növelni kell a mez őgazdasági termelést, garantálni kell az élelmiszerellátás 
biztonságát és a vidéki emberek megélhetését , ugyanakkor világszerte fenn kell tartani a 
környezet magas szint ű védelmét.  
Az egyenlít őhöz közeli területeken – ahol a legtöbb fejl ődő ország fekszik – még kismérték ű 
hőmérséklet-emelkedés is rossz hatással lesz a terméshozamra, ami évr ől évre ingadozhat a 
helyi élelmezésbiztonságot komolyan kockára téve. A széls őséges időjárási események 
gyakoribbá válása tovább csökkenti a termést. Következésképpen n őni fog az élelmiszer-
importtól való függ őség, és többeket veszél yeztethet az éhínség.  
Az egyenlít őtől távolabbi vidékeken a következ ő évtizedekben várhatóan a terméshozamok 
növekedése lesz meghatározó. A következ ő 20–30 évben a globális élelmiszer-termelés a 
regionális változások ellenére is stabil marad, az el őrejelzések szerint lépést tud tartani a 
növekvő népesség növekv ő táplálékigényével. Az ilyen b ecslések azonban nem mindig veszik 
kellő mértékben figyelembe a széls őséges időjárási események kö vetkezményeit vagy a 
kártevők és betegségek által okozott károkat, pedig ezek a tényez ők ronthatják mind a fejlett, 
mind a fejl ődő országok termelékenységét. A század második felére a mez őgazdaság 
termelékenysége világszinten is csökkenni kezdhet. 
Ahogy a világ különböz ő részein megváltozik a mez őgazdasági termel őképesség és 
ugyanakkor gyakoribbá válnak a széls őséges időjárási jelenségek, a termelés egyre 
kiszámíthatatlanabb lesz. Ez az árak ingadozásához és a kereskedelmi forgalom változásához 
vezet.  
3. AZ UNIÓ MEZ ŐGAZDASÁGÁNAK ALKALMAZKODÁSA AZ ÉGHAJLATVÁLTOZÁSHOZ  
A mezőgazdaságban az alkalmazkodást szolgáló  intézkedések köre a technológiai 
megoldásoktól az üzemvezetés illetve az üzemszerkezet megváltoztatásán keresztül a politikai eszközökig, pl. az alkalmazkodási te rvekig terjed. Rövid távon elegend ő lehet, ha a 
gazdaságok önálló alkalmazkodnak, de hosszabb távon elkerülhetetlen a technológiai és 
strukturális váltás. Ezt a helyi és regionális fe ltételek ismerete alapján tervezett stratégiák 
révén kell végrehajtani. 
3.1. A gazdaságok szintjén megvalósítható alkalmazkodás  
Az Unióban folyamatosan változnak a termésforgók, az üzemvezetési és földhasználati 
gyakorlatok, ami részben az id őjárási változásoknak tudható be . Ez a gazdaságok szintjén 
megvalósított alkalmazkodás a termés javítását és az adott éghajlati feltételekhez való 
igazodást szolgálja a gazdálkodók jelenlegi ismereteire és tapasztalatára építve. Az elkövetkezend ő évtizedekben azonban a mindenkori gy akorlat kiigazításán túlmutató 
alkalmazkodást kell megvalósítani. Lehetséges  rövid, illetve közép távú alkalmazkodási 
megoldások a következ ők:  
HU 7   HU – egyes gazdálkodási m űveletek, pl. vetés/ültetés és kezelések id őzítésének megváltoztatása;  
– műszaki megoldások: a gyümölcsösök fagy elle ni védelme, az állatok elhelyezésére 
szolgáló épületek hatékonyabb szell őztetése és h űtése; 
– a tenyészid őszak hosszához és a rendelkezésre álló vízkészlethez, valamint a várható 
hőmérsékleti és páratartalom -értékekhez jobban illeszked ő termények és fajták választása; 
– a termények tulajdonságainak módosítása a meglév ő genetikai változatosság és új 
biotechnológiai eszközök felhasználásával; 
– a kártevő- és betegségmegel őzés hatékonyságának javítása jobb felügyelet, változatosabb 
vetésforgók vagy integrált kártev ő-irtási módszerek révén; 
– a vízhasználat hatékonyságán ak javítása: a vízvesztes ég csökkentése, az öntözési 
gyakorlatok tökéletesítése, a víz újrahasználata és tárolása;  
– a talajkezelés javítása: a talajnedvesség meg őrzése érdekében a vízmegtartó képesség 
növelése, illetve tudatos tájrendezés, péld ául az állatok számára menedéket adó 
terepelemek meg őrzése; 
– a meleget jobban visel ő haszonállatfajták használata, az állatok takarmányozásának 
kiigazítása kánikulaid őszakokban. 
Ezek a megoldások önmagukban vagy egymással ötvözve jelent ősen ellensúlyozhatják az 
éghajlat kedvez őtlen változását, és hozzájárulhatnak a kedvez ő változások kihasználásához. A 
gazdálkodók kell ő ismeretek és útmutatás birtokában már most vagy a közeljöv őben is 
megvalósíthatnak a felsoroltak közül számos alkalmazkodási intézkedést. Az id őjárás 
jelentette kihívások azonban csak részben befo lyásolják a gazdálkodók döntéseit, akik számos 
más társadalmi-gazdasági és piaci megfontolást is figyelembe vesznek. 
Az időjárás szeszélyességéhez való alkalmazkodás amúgy nehezebb lesz, mint az átlagértékek 
fokozatos változásának elfogadása. A veszél yeztetett területeken nagyobb figyelmet kell 
fordítani a mez őgazdasági termelés kiszámíthatóságára és ellenálló képességére, valamint a 
gazdaságok bevételeinek biztosítására. A ga zdasági tevékenységek és bevételi források 
diverzifikációja, az üzem szerkezet megváltoztatása, valamint néhány esetben 
többletberuházás válhat szükségessé. 
3.2. Ágazati szint ű alkalmazkodás 
A gazdaságok önálló alkalmazkodási lehet őségei az éghajlatváltozás súlyosabbra fordulásával 
kimerülhetnek. Ez esetben szükség lesz a helyi és regionális mez őgazdaságra szabott, az 
állami hatóságok által vezérelt ágazati megoldásokra, amelyek szélesebb kör ű és 
összehangoltabb alkalmazkodást segítenek el ő, és hozzájárulhatnak az esetleg súlyos 
környezeti és gazdasági következményekkel já ró hibás alkalmazkodás kiküszöböléséhez. 
Országos és regionális alkalmazkodási straté giákkal biztosítható az alkalmazkodást lehet ővé 
tevő koherens keret. Az Unió tagállamainak felkészültsége a nemzeti és regionális 
alkalmazkodási stratégiák el őkészítésében és kidolgozásában igen eltér ő, és ez vonatkozik a 
mezőgazdasági ágazat alkalmazkodására is. Az alka lmazkodási stratégiák alkalmasak arra is, 
hogy felhívják a gazdálkodók figyelmét az el őrelátható változásokra, ösztönözzék a korai 
HU 8   HU fellépést, el ősegítsék a megfelel ő reakciók és hosszú távú megoldások születését. A 
mezőgazdasági szociális partnerek bevonásával bi ztosítható ilyen stratégiák alkotása.  
Az ágazati szint ű alkalmazkodás lépései többek között:  
– a sebezhet ő területek és ágazatok meghatározása, annak felmérése, hogy a klíma 
változására való tekintettel szükséges, illetve  megvalósítható-e a termények és a használt 
fajták megváltoztatása;  
– a mezőgazdasági kutatás és kísérleti term esztés támogatása a haszonnövények 
kiválasztásának és az új feltételekhez jobba n igazodó fajták kialakításának céljából;  
– az alkalmazkodóképesség javítása figyelemfelhívá s, a releváns információk terjesztése, 
valamint üzemvezetési tanácsadás útján; 
– az öntözési infrastruktúrák, vízhasználati tech nológiák, valamint a vízkészletekkel való 
gazdálkodás hatékonyságának javításába való beruházások növelése;  
– öntözési tervek kidolgozása a tervek hatásain ak alapos értékelése, a vízkészletek jöv őbeli 
elérhetősége és a különböz ő felhasználók vízigényei alapján, a kereslet és a kínálat közötti 
egyensúly figyelembevételével; 
– kockázat- és válságkezelési eszközök kidolgozása az id őjárási események gazdasági 
következményeinek kezelésére. 
Ágazati szint ű tervezésre és tanácsadásra van szükség, mivel az új id őjárási viszonyokhoz 
való alkalmazkodást szolgáló in tézkedések egy része valószín űleg költséges lesz és a 
gazdálkodók részér ől jelentős beruházásokat tesz szükségessé. Emellett egyes alkalmazkodási 
intézkedések hosszú távon el ősegíthetik ugyan a gazdálkodók bevé teleinek biztosítását, rövid 
távon azonban magasabb kockázattal járnak. Így például az új fajták vagy termények használata speciális technológiákat vagy  forgalmazási módokat igényelhet, amelyek 
kialakulásához id őre lesz szükség.  
Az alkalmazkodás tervezése az id őjárás alakulásával és enne k helyi hatásaival összefügg ő 
bizonytalanságok miatt kihívást jelent, ami megnehezíti a mez őgazdasági rendszerek 
szempontjából optimális változtatások azonosítását. Ahhoz, hogy az alkalmazkodás tervezése 
sikeres lehessen, korán meg kell kezdeni, és rugalmasan kell  alakítani a bizonytalanságok 
kezelése érdekében.  
4. A
 KAP  HOZZÁJÁRULÁSA AZ ALKALMAZKODÁSHOZ  
Az időjárás várható alakulása hatá ssal lehet a KAP azon célkit űzéseinek elérésére, hogy 
ésszerű áron elegend ő élelmiszer elérhet őségét biztosítsa, hozzájáruljon a gazdálkodás és a 
vidéki területek életképességéhez, és népszer űsítse a környezetbarát gazdálkodási 
módszereket. Az uniós mez őgazdaság alkalmazkodásának f ő célja, hogy biztosítsa az 
éghajlatváltozással szembeni ellenálló képességet, a mez őgazdaság és a vidéki területek 
társadalmi-gazdasági életképességét, valamint a környezetvédelmi célkit űzésekkel való 
összhangot.  
A jelenlegi KAP alapvet ő szintű jövedelembiztonságot nyújt a gazdálkodóknak, és keretet 
teremt azon természeti környezettel való fenntartható gazdálkodáshoz, ami a mez őgazdasági 
HU 9   HU tevékenység színtere. A termeléshez ka pcsolódó támogatásról a termelést ől függetlenített 
támogatásra való átállás lehet ővé teszi a gazdálkodók számára,  hogy reagálni tudjanak a küls ő 
követelményekre, a piaci jelzésekre, valamint  az éghajlatváltozás okozta fejleményekre. A 
vidékfejlesztési politika kere tében széles körben állnak a tagállamok rendelkezésére olyan 
eszközök, amelyekkel célzott támogatás nyújtható az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást 
elősegítő tevékenységekhez. 
A KAP „állapotfelmérése” a fenntartható mez őgazdaság felé tett további lépést jelent, 
amelyben külön hangsúlyt kap az éghajlatváltozás  hatásainak mérséklé se és az azokhoz való 
alkalmazkodás, valamint a vizek és a biológi ai sokféleség védelme, amelyre vonatkozóan 
további vidékfejlesztési források kerü ltek jóváhagyásra. A 2013 végéig terjed ő időszakban az 
EU és tagállamai azzal a kihívással és lehet őséggel néznek szembe , hogy az alkalmazkodás 
elősegítése érdekében a lehet ő legjobban használják fel a KAP keretében rendelkezésre álló 
eszközöket. 
5. IRÁNYMUTATÁSOK A MEZ ŐGAZDASÁGI ALKALMAZKODÁSI STRATÉGIÁHOZ  
5.1. A mindenképpen kifizet ődő intézkedések el őnyben részesítése  
A jelenlegi bizonytalanságokra tekintettel az alkalmazkodás terén a legköltséghatékonyabb 
megközelítést a mindenképpen kifizet ődő (ún. „no regret”) lehet őségek előnyben részesítése 
garantálja. Ezek olyan lehet őségek, amelyek a várható változások széles körével segítenek 
megbirkózni, és járulékos társad almi-gazdasági vagy környezeti el őnyökkel járnak. A 
mezőgazdasági ágazatban ez a mez őgazdasági ökoszisztémák ellenálló képességének 
fokozását jelent i a természeti er őforrások – különösen a víz és a talaj – fenntarthatóbb 
használata révén. A mez őgazdaság alapjául szolgáló természeti er őforrások védelmével az 
ágazat éghajlatváltozással sz embeni ellenálló képessége is javul. Az ilyen döntések 
biztosítják, hogy a következ ő évtizedek során hozott gazdálkodá si döntések ne ássák alá az 
évszázad során kés őbb jelentkez ő esetleges nagyobb hatásokkal való megküzdés képességét.  
Mint az „Az éghajlatváltozáshoz  való alkalmazkodás: egy európai fellépési keret felé” cím ű 
fehér könyvben is szerepel, azt is értéke lni kell, hogy a vízgazdálkodással összefügg ő mely 
követelményeket kell még jobban beépíteni a megfelel ő KAP eszközökbe. A mez őgazdaságot 
érintő alkalmazkodási intézkedéseket a ví zügyi keretirányelv  és az árvizekr ől szóló irányelv 
nemzeti végrehajtásába is be lehet építeni. 
5.2. A mezőgazdaság ökoszisztéma-szolgáltatásokat nyújtó szerepének er ősítése 
Az éghajlatváltozásnak az európa i hidrológiai rendszerekre, él őhelyekre és a biológiai 
sokféleségre gyakorolt hatására tekintettel az éghajlatváltozással szembeni általános ellenálló képesség szempontjából központi szerepet játszik, hogy a m űvelt területek kezelésén keresztül 
biztosítsuk az ökoszisztémák fenntartását. A mez őgazdaság hozzájárulhat például a vízgy űjtő 
területek kezeléséhez, az él őhelyek és a biológiai sokféleség  védelméhez, valamint a többféle 
funkciót betölt
ő tájak fenntartásához és helyreál lításához. Így többek között – a m űvelt 
földeken a vadon él ő állatok által használt folyosók hálózatának létrehozásával – 
megkönnyíthet ő a fajok vándorlása, a legel ők víztartó képessége pe dig felhasználható az 
árvízveszély csökke ntésére. El lehetne isme rni és tovább lehetne b ővíteni a mez őgazdaság 
képességét az ilyen „zöld infrastruktúra” biztosítására. 
A jelenlegi agrár-környezetvédelmi intézk edések hozzájárulnak ugyan e célkit űzéshez, 
azonban esetleg nem mindig er ősítik kellő mértékben a biológiai sokféleséget őrző területek 
HU 10   HU közötti összeköttetéseket. Ebben az összefüggésben a sikeres alkalmazkodás el ősegítése 
érdekében meg lehetne fontolni a vidékfejle sztési intézkedéseknek az egyéni gazdaságok 
szintjén túlterjed ő regionális alkalmazhatóságát. 
5.3. A mezőgazdasági infrastruktúra elle nálló képességének fokozása 
A mezőgazdaság olyan termelési re ndszer, amely tárgyi eszközökt ől (például felszerelést ől, 
épületektől, gépekt ől) és infrastruktúrától függ, ezekre pedig a széls őséges események 
hatással lehetnek. Az ilyen események okozta  esetleges gazdasági veszteségek komoly 
problémává válhatnak az ágazat számára, különösen mivel a mez őgazdaságban a tárgyi 
eszközök az átlagos éves hozamhoz és a gazdaságok bevételeihez viszonyítva általában jelentős értéket képviselnek. Ezért a megel őző intézkedések, továbbfejle sztésére, valamint az 
esetleges károk kezelésére szolgáló, a regi onális jellegzetességekre szabott eszközök 
kidolgozására van szükség.  
5.4. Az alkalmazkodás és a hatások enyhít ése közötti szinergia kialakítása  
A mezőgazdasági tevékenységek a globális felmeleg edéshez hozzájáruló dinitrogén-oxid- és 
metánkibocsátás jelent ős forrását képezik. Az uniós mez őgazdaság kibocsátásának 
csökkentésével, megújuló energi aforrások és biotermékek el őállításával, valamint a 
mezőgazdasági területek talajában történ ő széntárolással járulhat hozzá az éghajlatváltozás 
hatásainak enyhítéséhez.  
Az üvegházhatást okozó gázok kiboc sátásának csökkentése és egyidej űleg a változó 
éghajlathoz való alkalmazkodás jelentette kett ős kihívás kezelése érdekében a lehet ő 
legnagyobb mértékben biztosítani kell az alka lmazkodás és a hatások enyhítése közötti 
szinergiát. Azonosítani és támogatni kell az ol yan intézkedéseket, amelyek a kibocsátások 
csökkentése és a gazdaságok ellenálló képességének nö velése terén járulékos el őnyöket 
nyújtanak. Ilyenek többek közöt t a talajban a szerves szén  arányát fenntartó és növel ő 
talajgazdálkodási és földm űvelési gyakorlatok, valamint a legel ők védelme és kezelése. Az 
ökológiai termelésben – a hatékony tápanya g-körforgásnak és talajgazdálkodásának 
köszönhet ő
en – rejlenek lehet őségek a hatásenyhítésre, és mivel általában nagyobb 
sokféleséggel és a gazdaság ökoszisztémájának m űködésére vonatkozó magas szint ű 
ismeretekkel is jár, valószín űleg ellenállóbb is lesz majd az éghajlatváltozással szemben.  
A megfelel ő intézkedések kiválasztása során figyelembe kell venni a célkit űzések közötti 
esetleges ellentmondásokat is, és egyes esetekben kompromisszumokra lehet szükség. A tagállamok ezen intézkedések végrehajtásához igé nybe vehetnek vidékfejlesztési forrásokat.  
5.5. A gazdálkodók alkalmazkodóképességének javítása 
A mezőgazdaság tartós alkalmazkodásának né lkülözhetetlen feltétele a gazdálkodók 
alkalmazkodóképességének javítása. Az éghajlatváltozással összefügg ő kérdésekben a 
gazdálkodóknak és mez őgazdasági dolgozóknak nyújtott tájékoztatás és tanácsadás er ősítése 
kulcsfontosságú az alkalmazkodási kedv és fe lkészültség szempontjából. Ehhez számos 
eszköz áll rendelkezésre, így többek között cé lzott tanfolyamok, a szaksajtó, valamint a 
kommunikációs technológiák hasz nálata. Fontos továbbá, hogy az éghajlatváltozást beépítsék 
a fiatal gazdálkodók, mez őgazdasági munkások és tanulók ké pzésének rendszereibe. Emellett 
a mezőgazdasági tanácsadó szolgálatokat régiósp ecifikus információk és az alkalmazkodást 
szolgáló gyakorlati megoldások terjesztésére is fel lehetne használni, el ősegítve ezzel, hogy a 
gazdálkodók jobban tudjanak reagálni a jöv őbeli változásokra.  
HU 11   HU A KAP „állapotfelmérése” keretében elfogadott int ézkedések a vidékfejlesz tési politikán belül 
további lehet őségeket teremtenek a tájékoztatási és  képzési programok finanszírozására, 
valamint a mez őgazdasági tanácsadó szolgá latok igénybe vételére. 
5.6. A tagállamok közötti együttm űködés megkönnyítése 
Ösztönözni kell az éghajlatvál tozáshoz való alkalmazkodásra vonatkozó tagállami és 
tagállami szint alatti programok kidolgozását és az erre irányuló s zakpolitikai gondolkodást. 
A mezőgazdasági ágazatban adódó alkalmazkodási lehet őségek terén a meglév ő 
megközelítések, tapasztalatok és legjobb gyakorlatok tagállamok közötti cseréje előmozdíthatja az id őjárás várható alakulásához le gjobban alkalmazkodó gazdálkodási 
módszerek és termelési rendsze rek elterjedését. 2009 végéig létrehozásra kerül a fehér 
könyvben javasolt, a hatásokkal és az alkalmaz kodással foglalkozó irány ítóbizottság munkáját 
segítő mezőgazdasági m űszaki munkacsoport. 
A Bizottság azon kezdeményezésének, amely az éghajlatváltozás hatásaira és az ezzel 
kapcsolatos sebezhet őségre vonatkozó információcsere es zközéül szolgáló elszámolóházi 
mechanizmus létrehozására irá nyul, foglalkoznia kell a mez őgazdaság terén mutatkozó 
nemzeti fejlemények, a projektek eredményei és  a legjobb gyakorlatok megosztásával is.  
5.7. Az éghajlatra és a mez őgazdaságra vonatkozó kutatások fokozása  
A mezőgazdasági alkalmazkodás tervezése nem építhet kizárólag a globális éghajlati mintákra 
vonatkozó ismeretekre, ehhez a regionális hatásokra vonatkozó ré szletes információkra és az 
alkalmazkodási lehet őségek, valamint ezek helyi és a gazdaságok szintjén történ ő 
megvalósíthatóságának körültekint ő értékelésére is szükség van. Feltétlenül szükséges a 
várható éghajlati hatások és az ezzel kapcsolatos sebezhet őség értékelésének térbeli és id őbeli 
paramétereinek javítása és pontosítása, valamint a mez őgazdaság és az éghajlat közötti 
kölcsönhatások jobb megértése. Az európai mez őgazdasági kutatásokról nemrég elfogadott 
bizottsági közlemény
2 bemutatja az éghajlatváltozással kapcsolatos uniós  kutatási és 
innovációs igényeket és lehetség es irányokat, többek között a mez őgazdasági ágazat 
tekintetében is. Az Agrárkutatási Á llandó Bizottság kiemelt területnek min ősítette az 
éghajlatváltozást, és rámutato tt, hogy a kutatások európai szint ű összehangolása terén jelent ős 
hiányosságok állnak fen n. A nemzeti programvezet őkből munkacsoportot hoztak létre annak 
vizsgálatára, hogyan hat a mez őgazdaságra az éghajlatvál tozás, valamint hogy a 
mezőgazdaság hogyan tud e hatásokhoz alkalmazkodni, illetve miként járulhat hozzá a 
hatások mérsékléséhez. 
Ezenkívül mivel a vidéki területek inkább ki vannak téve az ál talánosabb éghajlati 
következményeknek, és az európai vidéki térségek jelent ős része gazdasági szempontból több 
funkciót lát el, fontos az éghajlatváltozás álta l a vidéki gazdaságokra és társadalmakra 
gyakorolt hatások mélyreható vizsgálata. Ezáltal el lehetne mélyíteni az éghajlatváltozással és 
annak a vidéki térségek fenntarthatóságár a gyakorolt hatásával foglalkozó társadalmi-
gazdasági kutatásokat. 
Az éghajlattal összefügg ő kihívás következtében újra hang súlyt kap az uniós és nemzeti 
szintű, folyamatos mez őgazdasági kutatás szükségessége, például a jöv őbeli körülményekhez 
jobban alkalmazkodó fajták, termények és álla tállományok kifejlesztése terén. A hatások 
enyhítéséhez szintén szükség lesz kuta tásokra az elfogadható árú és megfelel ő technológiák és 
innovációk kidolgozása terén. A hetedi k kutatási keretprogram közelg ő időközi értékelése 
                                                 
2 COM(2008) 862 „Az európai agrárkutatások mene trendjére vonatkozó koherens stratégia felé”. 
HU 12   HU alkalmat nyújt a tematikus prioritások közötti  egyensúly felülvizsgál atára, és ebben az 
összefüggésben az éghajlattal és a mez őgazdasággal foglalkozó kutatások támogatására 
vonatkozó kérdés kezelésére. 
További kulcsfontosságú kihívást jelent a fi zikai és agronómiai tudományok eredményeinek a 
gazdálkodók helyi szint ű ismereteivel való egyesítése  olyan robusztus alkalmazkodási 
stratégiák kidolgozása ér dekében, amelyek különböz ő éghajlati és társadalmi-gazdasági 
forgatókönyvek esetén a lehet ő legalacsonyabb szintre csökkentik  az éghajlatváltozás negatív 
hatásait. A mez őgazdasági tanácsadó rendszer e tekint etben is fontos eszköz lehet. 
Ugyanilyen fontos a regionális intézmények azon kapacitásának er ősítése, hogy az 
éghajlatváltozást megfelel ő eszközökkel kezeljék. A nemzeti és regionális kutatóintézetek, 
tanácsadó szolgálatok és a mez őgazdasági szociális partnerek köz ötti partnerségek, valamint a 
gazdálkodók tájékoztatására szolgáló regionális  hálózatok létrehozása segítik majd az adott 
területekre szabott megfelel ő stratégiák kialakítását.  
5.8. A sebezhet őségre vonatkozó mutatók kidolgozása 
Meg lehetne vizsgálni a kifejezetten a mez őgazdaságra – például annak 
alkalmazkodóképességére és a sebezhet őségére – vonatkozó mutatók kidolgozásának 
lehetőségét. A sebezhet őséget az éghajlatváltozá ssal és a természeti csapásokkal szembeni 
jelenlegi érzékenység, valamint az id őjárási mintákban bekövetkez ő változások alapján, 
kisebb területi egységenként kell meghatározni. Egy olyan sebezhet őségi mutató 
kialakításához, amely az alkalmazkodás aspektusár a is kiterjed, az égha jlati, környezeti és a 
társadalmi-gazdasági tényez őket is magában foglaló töb bdimenziós megközelítésre van 
szükség. 
6. KÖVETKEZTETÉSEK  
A gazdálkodóknak úgy kell majd alkalmazkodniuk az éghajlatváltozáshoz, hogy a gazdaságok 
szintjén egyidej űleg csökkenteniük kell az üvegházhat ást okozó gázok kibocsátását ,és 
javítaniuk kell a mez őgazdaság környezetvédelmi teljesítményét. Az uniós mez őgazdaság 
ellenálló képességének és vers enyképességének fenntartása ér dekében az éghajlatváltozással 
szemben egy fokozatosan fejl ődő és átfogó megközelítést kell kialakítani, hogy a 
mezőgazdaság továbbra is be tudja tö lteni azon szerepét, hogy kiváló min őségű 
élelmiszereket biztosít, valami nt környezeti és a tájjal kapcsolatos szolgáltatásokat nyújt, 
hozzájárulva emellett az EU vidéki  területeinek fenntartható fejl ődéséhez. Az éghajlatváltozás 
ezenkívül új perspektívába helyezi az élel mezésbiztonság jelentette kihívást is. 
Az alkalmazkodás hosszú távú folyamat, amelynek a következ ő évtizedek során az éghajlati 
tendenciáknak megfelel ően, a bővülő ismeretekre és gyakorlati tapasztalatokra építve kell 
fejlődnie. E folyamat során fontos, hogy jobban bevonjuk a gazdálkodókat az alkalmazkodási 
szükségletekr ől folyó eszmecserébe és a helyes gyakorlatok megosztásába, mivel a 
gazdaságok szintjén végbemen ő változások az alkalmazkodás kulcsfontosságú összetev őjét 
jelentik. 
2013 után a közös agrárpolitika felülvizsgálatán ak keretében meg kell majd vizsgálni annak 
szükségességét, hogy kedvez ő feltételeket biztosítsunk a mez őgazdaság és a vidéki területek 
alkalmazkodásához. Az eredményes alkalmazkodá shoz, valamint az olyan új technológiák 
alkalmazásához, amelyek a hatások enyhítéséhez és a gazdálkodás hosszú távú életképességéhez egyaránt hozzájá rulnak, az egyes gazdaságok lehet őségeit meghaladó 
HU 13   HU beruházásokra és tervezésre lesz szükség. A ha tóságoknak szerepet kell majd vállalniuk az 
éghajlatváltozáshoz való alkalm azkodásra irányuló politikák támogatásában és végrehajtásuk 
megkönnyítésében.