A belső kereslet dinamikus növekedése és az építőipar kapacitási korlátai növelik az árakat, és tovább rontják a külső egyensúlyt. A feszes munkaerőpiac és a szerény termelékenységnövekedés a fajlagos munkaköltség gyors növekedését eredményezi (2018-ban 6,7 %). Az infláció várhatóan tovább emelkedik, a 2018. évi 2,9 %-ról 2019-ben és 2020-ban egyaránt 3,2 %-ra. Az emelkedő építési költségek a GDP-deflátorba is beépülnek, amely 2018-ban 4,5 %-kal nőtt, és 2019-ben várhatóan 4,0 %-kal emelkedik. Ugyanakkor a növekvő importkereslet és a költség-versenyképesség csökkenése nyomán csökkent a külfölddel szembeni nettó finanszírozási képesség.

A GDP-növekedés 2018-ban 4,9 %-ra gyorsult, ami meghaladja a korábbi előrejelzéseket. A növekedés motorja a belső kereslet volt. A magánfogyasztást a foglalkoztatás magas szintje és a bérnövekedés támogatta, miközben a beruházási tevékenység is gyorsan bővült mind a magán-, mind a közszférában. A GDP növekedése 2019-ben és 2020-ban az akuttá váló kapacitáskorlátok miatt várhatóan lassul. A gazdaság közelít a teljes foglalkoztatottsághoz, az adminisztratív béremelések mérséklődnek, miközben az infláció növekszik: mindez reálértéken a magánfogyasztás lassabb növekedéséhez vezet. Az építőipari kapacitáshiány várhatóan korlátozza majd a termelőberuházások további növekedését. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése szerint a GDP növekedése 2019-ben 3,7 %-ra, 2020-ban pedig 2,8 %-ra lassul.

A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján e dokumentum 2. szakasza összefoglalja a 2018. évi makrogazdasági fejleményeket és a 2019. és 2020. évi kilátásokat. A 3. szakasz összefoglalja a 2018. évi költségvetési fejleményeket és a 2019–2020-as időszakra vonatkozó aktualizált költségvetési előrejelzéseket. A 4. szakasz a Stabilitási és Növekedési Paktumból származó kötelezettségeknek való 2018. évi megfelelés értékelését tartalmazza, ideértve a prevenciós ág követelményeitől való eltérés okainak átfogó értékelését is. Az 5. szakasz a 2018. december 4-i tanácsi ajánlásnak való megfelelést értékeli. A 6. szakasz a jelentős eltérés kezelése érdekében szükséges 2019. és 2020. évi költségvetési kiigazításra tesz javaslatot, továbbá olyan új kiadási referenciaértéket javasol alkalmazásra, amely megfelel a strukturális egyenleg ajánlott éves javításának. Az 7. szakasz átfogó következtetéseket tartalmaz.

2018. december 4-én a Tanács megállapította, hogy Magyarország a neki címzett 2018. június 22-i tanácsi ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket, és felülvizsgált ajánlást bocsátott ki. A felülvizsgált ajánlásban a Tanács felkérte Magyarországot, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 3,3 %-ot, ami a GDP 1,0 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Magyarország azt az ajánlást kapta, hogy az összes rendkívüli bevételt a hiány csökkentésére használja fel, és a költségvetési konszolidációs intézkedések révén növekedésbarát módon biztosítsa az államháztartás strukturális egyenlegének tartós javulását. A Tanács felkérte Magyarországot, hogy 2019. április 15-ig tegyen jelentést az ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről. A magyar hatóságok 2019. április 15-én benyújtottak a 2018. december 4-i tanácsi ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről szóló jelentést (a továbbiakban: a jelentés). A Bizottság továbbá 2019. március 20-án az 1466/97/EK rendelet –11. cikkének (2) bekezdése szerinti helyszíni ellenőrzés céljából fokozott felügyeleti látogatás tett Magyarországon, majd ezt követően 2019. június 5-én jelentésben számolt be a Tanácsnak a látogatásról, és megállapításait nyilvánosságra hozta.

2018. június 22-én a Tanács az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 121. cikkének (4) bekezdése szerint megállapította, hogy Magyarországon 2017-ben a középtávú céltól való jelentős megfigyelhető eltérés következett be. A megállapított jelentős eltérés miatt a Tanács 2018. június 22-én kibocsátott ajánlásában azt ajánlotta Magyarországnak, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2018-ban ne haladja meg a 2,8 %-ot, ami a GDP 1,0 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg.

Ez a szolgálati munkadokumentum kettős célt szolgál. Először is megvilágítja azokat az okokat, amelyek a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán Magyarországtól várt eredményes intézkedések 2019. évi meghozatalának elmulasztásáról szóló tanácsi határozatra irányuló bizottsági ajánlás elfogadásához vezettek. Másodszor alátámasztja a Magyarország középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való 2018. évi jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról szóló tanácsi ajánlásra irányuló, 2019. június 5-én elfogadott bizottsági ajánlásban foglaltakat.

Magyarország 2013 óta a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik, amely előírja, hogy megfelelő előrelépést kell tenni a középtávú költségvetési cél felé. Magyarország államadóssága továbbra is meghaladja a GDP 60 %-át, és várhatóan az adósságcsökkentési referenciaértéknek megfelelően kielégítő ütemben csökken.

A 2019. évi konvergenciaprogramban a magyar hatóságok megerősítik, hogy 2019-re a GDP 1,8 %-ának megfelelő államháztartási hiány terveznek. A GDP-arányos teljes folyó bevétel kis mértékben alacsonyabb, mint a bizottsági előrejelzésben szereplő (a különbség 0,1 százalékpont). A Bizottság előrejelzéséhez képest a fő különbség a folyó kiadások összetétele: a magyar hatóságok a közszféra bérei és a folyó termelőfelhasználás gyorsabb növekedésével, és az egyéb folyó kiadások ezt ellensúlyozó mérsékeltebb ütemével számolnak. 2020 tekintetében a 2019. évi konvergenciaprogram megerősíti a GDP 1,5 %-át kitevő hiánycélt, ami némileg alacsonyabb a bizottsági előrejelzésnél. A magyar hatóságok GDP-arányosan 0,8 százalékponttal alacsonyabb kiadásokkal számolnak, főként a folyó termelőfelhasználás és az egyéb folyó kiadások miatt; ezt ellensúlyozza, hogy a bevételeket is GDP-arányosan 0,7 százalékponttal alacsonyabbra várják, a várt alacsonyabb folyó bevételek és uniós források miatt. Meg kell jegyezni, hogy a magyar hatóságok az elmúlt évek során rendszeresen alábecsülték az államháztartási bevételek alakulását. A tervezettnél magasabb bevételeket a naptári év utolsó hónapjában egyszeri kiadási tételekre költötték.

A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján – amely figyelembe veszi a törvénybe iktatott vagy a hatóságok által már kellő részletességgel hitelesen bejelentett, a jelentésben ismertetett intézkedéseket, a már elfogadott intézkedéseket, valamint az összes rendelkezésre álló forrásból származó információt – az államháztartási hiány az előrejelzések szerint 2019-ben a GDP 1,8 %-ára csökken. Ez összhangban van a magyar hatóságok költségvetési céljával. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése szerint a folyó kiadások teljes összege a GDP-hez viszonyítva meglehetősen mérsékelten növekszik, és így az államháztartási hiány csökkentésének fő hajtóereje. A kiadások várható visszafogása változó mértékben érinti a fő kiadási tételeket; a közszféra bérei és a szociális kifizetések várhatóan igen mérsékelten növekednek. Ezzel szemben a költségvetésben található tartalékok magasabb szintje miatt, és mivel a hatóságok kifejezett szándéka az, hogy az összes rendelkezésre álló tartalékot az év végéig felhasználják, az egyéb folyó kiadások várhatóan jelentősen emelkedni fognak. Emellett az uniós források nélküli beruházási kiadások várhatóan jelentősen nőnek – a GDP arányában is –, ami részben a Magyar Falu Program és a demográfiai program ráfordításainak tudható be. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2020-ban csekély mértékben, a GDP 1,6 %-ára csökken. A csökkenés oka, hogy a szociális juttatásokra fordított kiadások csak csekély mértékben, várhatóan az infláció szintje alatt növekednek, valamint az, hogy csupán mérsékelten emelkednek majd a közszféra bérei és – a Magyar Falu Program fokozatos kifutása és az uniós források kisebb mértékű felhasználása miatt – a beruházások. A fent ismertetett költségvetési fejlemények következtében – a Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése szerint – az elmúlt két évben tapasztalt költségvetési expanzió a becslések szerint részben visszájára fordul, és a GDP-arányos strukturális hiány a 2018. évi 3,7 %-ról 2019-ben 3,3 %-ra, 2020-ban pedig 2,7 %-ra javul (lásd a 2. táblázatot).

A Bizottság 2019. március 20-án az 1466/97/EK rendelet –11. cikkének (2) bekezdése szerinti helyszíni ellenőrzés céljából fokozott felügyeleti látogatást tett Magyarországon. A Bizottság, miután előzetes megállapításait megküldte a magyar hatóságoknak észrevételezésre, megállapításairól 2019. június 5-én jelentésben számolt be a Tanácsnak, és a megállapításokat nyilvánosságra hozta. A Bizottság jelentése szerint a magyar hatóságok nem kívánnak reagálni a 2018. december 4-i tanácsi ajánlásra. A hatóságok megerősítették, hogy a 2019-re vonatkozó célérték továbbra is a 2018. júliusban jóváhagyott 2019. évi költségvetésben szereplő, a GDP 1,8 %-ának megfelelő államháztartási hiány. Ez a politika a mögöttes strukturális hiány javulását feltételezi, amely azonban messze elmarad a tanácsi ajánlásban előírt kiigazítástól.

2018-ban az államháztartási hiány változatlanul a GDP 2,2 %-a volt, miközben a gazdasági növekedés jelentősen meghaladta a potenciálist. Az adócsökkentések ellenére, beleértve a munkaadói szociális hozzájárulási adó további 2,5 százalékpontos csökkentését (mely a 2017. évi 5 százalékpontos és a 2018. évi 2,5 százalékpontos hasonló csökkentést követi), az adóbevételek a nominális jövedelem és a fogyasztás dinamikus növekedésének köszönhetően viszonylag gyorsan emelkedtek. Az adózási fegyelem javítását célzó új intézkedések, amelyeket 2018. júliusban vezettek be, megnövelték a héabevételeket. A tervezettnél magasabb bevételeket nagyrészt az év végén költötték el, főként bölcsődékkel, iskolákkal, egyházakkal, sportlétesítményekkel, valamint a külföldön élő magyar kisebbségekkel kapcsolatos folyó transzferekre. Az állami beruházások GDP-arányosan 1,2 százalékponttal emelkedtek, köszönhetően az uniós források fokozott felhasználásának is, ami a GDP 1,4 %-át tette ki. Mivel a kibocsátási rés jelentősen nőtt, a strukturális hiány a becslések szerint 2018-ban a GDP 3,7 %-ára nőtt, a 2017. évi 3,4 %-hoz képest.

A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése szerint az államadósság a javuló költségvetési helyzetnek és a várható magas nominális GDP-növekedésnek köszönhetően 2020-ra a GDP 67,7 %-ára csökken.

Magyarország 2018-ban megfelelt az adósságszabálynak, mivel a GDP-arányos államadósság az adósságcsökkentési referenciaérték alatt maradt. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján Magyarország 2019-ben és 2020-ban is megfelel majd az adósságkritériumnak.

4. táblázat Az adósságállomány alakulása

4.A középtávú költségvetési cél eléréséhez szükséges kiigazításnak való megfelelés 2018-ban

Magyarország esetében 2019-ben a középtávú költségvetési cél a GDP 1,5 %-át kitevő strukturális hiány. 2020-tól a célérték szigorúbb lesz: a GDP 1,0 %-át kitevő strukturális hiány.

2018. június 22-én a Tanács azt ajánlotta Magyarországnak, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2018-ban ne haladja meg a 2,8 %-ot, ami a GDP 1,0 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg.

2018-ban a nettó elsődleges államháztartási kiadások növekedése (6,3 %) jóval meghaladta a kiadási referenciaértéket, ami jelentős (a GDP 1,3 %-ának megfelelő) eltérésre utal. Ezzel párhuzamosan a strukturális egyenleg a 2017-es GDP-arányos –3,4 %-ról 2018-ban a GDP –3,7 %-ára romlott, ami szintén jelentős (a GDP 1,3 %-ának megfelelő) eltérést jelez az ajánlott kiigazítástól. A strukturális egyenleg által jelzett eltérés mértékét negatívan befolyásolták a jelentős bevételkiesések és a gazdaság túlfűtöttségével együtt járó magasabb beruházási kiadások, miközben a becslések szerint a kamatkiadások csökkenése némileg szűkítette az eltérést. A kiadási referenciaértéket rendkívül kedvezőtlenül befolyásolja, hogy a számítás során alkalmazott középtávú potenciális GDP-növekedés a válság utáni nagyon alacsony potenciális GDP-növekedést is magában foglalja. Ezért a nettó elsődleges kiadások növekedése szempontjából megfelelőbb referenciaértéknek tűnik a Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzésében ugyanerre a referencia-időszakra (2012–2021) vonatkozóan várt 2,5 %-os középtávú potenciális GDP-növekedés. Emellett úgy tűnik, hogy a kiadási referenciaérték alapjául szolgáló GDP-deflátor nem veszi megfelelően figyelembe az állami kiadásokat érintő megnövekedett költségnyomást. Az ezen tényezőkre vonatkozó korrekciók elvégzését követően úgy tűnik, hogy a kiadási referenciaérték megfelelően tükrözi a költségvetési kiigazítást, ám továbbra is eltérést mutat. Ezért az átfogó értékelés megerősíti, hogy 2018-ban jelentős volt az eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető javasolt kiigazítási pályától. Ez az értékelés összhangban van a 2018. december 4-i korábbi következtetéssel is, amelyben a Tanács megállapította, hogy Magyarország nem tett eredményes intézkedéseket a 2018. június 22-i tanácsi ajánlás nyomán, és felülvizsgált ajánlást bocsátott ki.

5.A 2018. december 4-i tanácsi ajánlásnak való megfelelés 2019-ben

2018. december 4-én a Tanács azt ajánlotta Magyarországnak, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2019-ben ne haladja meg a 3,3 %-ot, ami a GDP 1,0 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg.

A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése szerint mindkét pillér alapján az említett követelménytől való eltérésre lehet következtetni. A nettó elsődleges kiadások növekedése az előrejelzés szerint 2019-ben jelentősen (a GDP 1,2 %-ával) meghaladja az ajánlott referenciaértéket. A strukturális hiány várhatóan a GDP 0,4 %-ának megfelelő mértékben, a GDP 2,7 %-ára javul, ami 0,6 százalékponttal elmarad az ajánlott, a GDP 1,0 %-ának megfelelő kiigazítástól. Ezért mindkét pillér a módosított tanácsi ajánlásban megállapított követelményektől való eltérésre utal. A strukturális egyenleget negatívan befolyásolják egyes bevételkiesések. A kiadási referenciaértéket erősen negatívan befolyásolja az e mutató alapjául szolgáló középtávú átlagos potenciális GDP-növekedés, valamint a GDP-deflátor, amelyet ugyancsak használnak a mutató kiszámításához. Az ezen tényezőkre vonatkozó korrekciók elvégzését követően úgy tűnik, hogy a kiadási referenciaérték megfelelően tükrözi a költségvetési kiigazítást, ám továbbra is eltérést mutat. Ezt figyelembe véve az átfogó értékelés megerősíti az ajánlott kiigazítástól való eltérést.

A Tanács 2018. december 4-i ajánlásának alapjául szolgáló 2018. évi őszi bizottsági előrejelzés óta a hatóságok új, kiadási oldali expanzív intézkedéseket jelentettek be. Ezen túlmenően a közszféra bérei a vártnál gyorsabban nőttek 2018-ban, és 2018 ősze óta néhány kategória esetében további béremeléseket jelentettek be. A 2019. évi kiadási előrejelzést végül az is növelte, hogy a költségvetés tartalékai magasak, és a kormány kifejezett szándéka, hogy az év végéig teljes mértékben kimerítsék ezeket. Ennek eredményeként a kiadási referenciaértéktől való eltérés várhatóan jelentősen meghaladja majd a 2018 őszén elvégzett értékelés során megállapított értéket.

5. táblázat A középtávú költségvetési célnak vagy az ahhoz vezető kiigazítási pályának való megfelelés

6.A középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pálya és a szükséges költségvetési kiigazítás

A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján Magyarország strukturális egyenlege a becslések szerint 2019-ben a GDP –3,3 %-ára, 2020-ban pedig –2,7 %-ára javul, és így közeledik a középtávú költségvetési célhoz, bár továbbra is messze elmarad attól. Az előrejelzések szerint Magyarország továbbra is kedvező gazdasági helyzetben marad, mivel a 2019-re becsült +3,3 %-os és a 2020-ban várt +2,5 %-os kibocsátási rés jóval meghaladja a +1,5 %-os potenciális GDP-t. Míg 2019-ben a becslések szerint a potenciális és a reál-GDP növekedési üteme megegyezik majd (3,7 %), 2020-ban a reál-GDP növekedési üteme az előrejelzések szerint alacsonyabb lesz (2,8%), mint a növekedési potenciál (3,6 %). Végezetül az államadósság a GDP 60 %-ában meghatározott küszöbérték felett marad. Tehát az 1466/97/EK rendelet és az aktuális gazdasági helyzetet, illetve a fenntarthatósági aggályokat is figyelembe vevő követelménymátrix által előírt strukturális kiigazítás a GDP 0,75 %-ának felel meg 2019 és 2020 vonatkozásában egyaránt.

A minimális kiigazítási követelményen felül 2019-ben további kiigazítás szükséges ahhoz, hogy az összesített eltérést kiigazítsák, és Magyarország a 2017 óta tartó eltérés után visszatérjen a megfelelő kiigazítási pályára. Magyarország strukturális hiánya 2017-ben a GDP 1,6 %-ával, 2018-ban pedig a GDP 0,3 %-ával nőtt, és 2018-ban elérte a GDP 3,7 %-át. A középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés nagyságrendje miatt 2019-ben célszerűnek tűnik további, a GDP 0,25 %-át kitevő kiigazítást végrehajtani a középtávú költségvetési célhoz visszavezető kiigazítás felgyorsítása érdekében. 2020 vonatkozásában helyénvalónak tűnik a GDP 0,75 %-ának megfelelő minimális kiigazítási követelmény, feltéve, hogy 2019-ben teljesül a kért kiigazítás. A jelenlegi gazdasági konjunktúra miatt a GDP növekedése várhatóan a költségvetési kiigazítás ellenére is robusztus marad, különösen akkor, ha a kiigazítást növekedésbarát módon hajtják végre.

A Bizottság előrejelzése alapján a fent említett, a GDP 1,0 %-ának megfelelő 2019. évi strukturális kiigazítás a nettó elsődleges államháztartási kiadások 3,3 %-os nominális növekedési rátájával van összhangban, szemben a Bizottság által előre jelzett 6,5 %-os növekedéssel. 2020 vonatkozásában a GDP 0,75 %-ának megfelelő strukturális kiigazítás a nettó elsődleges államháztartási kiadások 4,7 %-os nominális növekedésével van összhangban, szemben a Bizottság által előre jelzett 7,3 %-os növekedéssel.