·a biztosítási felügyelet minőségének, következetességének és koordinációjának javítása Unió-szerte, valamint a szerződők és kedvezményezettek védelmének javítása, többek között akkor is, ha biztosítójuk csődbe jut;

Más európai intézmények is úgy vélik, hogy a felülvizsgálat kulcsfontosságú kezdeményezés a tőkepiaci unió célkitűzéseinek támogatására. A tőkepiaci unió továbbfejlesztéséről szóló európai parlamenti jelentés felkéri a Bizottságot annak értékelésére, hogy a vállalkozásokba, különösen a kis- és középvállalkozásokba (kkv-k) történő befektetésekre vonatkozó tőkekövetelmények gátolják-e a hosszú távú befektetéseket. A tőkepiaci unióra vonatkozó cselekvési tervről szóló tanácsi következtetésekben a Tanács felkéri a Bizottságot, hogy erősítse meg a biztosítók mint hosszú távú befektetők szerepét, és értékelje, hogy miként lehetne ösztönözni a vállalkozásokba, különösen a kkv-kba történő hosszú távú befektetéseket anélkül, hogy az veszélyeztetné a pénzügyi stabilitást vagy a befektetővédelmet.

Az Európai Bizottság jogi felhatalmazással rendelkezik arra, hogy átfogóan felülvizsgálja a Szolvencia II. irányelv kulcsfontosságú elemeit, különösen annak kockázatalapú tőkekövetelményeit és a hosszú lejáratú kötelezettségek értékelésére vonatkozó szabályait, valamint hogy következtetéseket vonjon le a keret első 5 évével kapcsolatos tapasztalatokból. Ez a tapasztalat arra is rámutatott, hogy javítani lehetne a Szolvencia II arányosságán, és kiemelte, hogy hiányoznak a rendszerszintű kockázatok kialakulásának kezelésére, a válsághelyzetekre való felkészültség biztosítására és a biztosítók szükség esetén történő szanálására vonatkozó konkrét uniós szintű rendelkezések.

A Bizottság 2020. július 1. és 2020. október 21. között nyilvános konzultációt is tartott, amelyben 73 választ kapott a biztosítási ágazatot (56 %), a civil társadalmat (14 %) és az állami hatóságokat (11 %) képviselő különböző érdekelt felektől. A Bizottság 2021. február 1-jén összefoglaló jelentést tett közzé a konzultációra érkezett visszajelzésekről. Emellett a Bizottság egy tagállami szakértőkből álló csoport több ülésén is megvitatta a felülvizsgálat különböző szempontjait.

Az értékelés a szerződők védelmének szabályozási és felügyeleti hiányosságaira is rámutat. A határokon átnyúló tevékenységek esetében lehetőség van a felügyeleti eljárások további összehangolására és a felügyeletek közötti együttműködés javítására. Ezenkívül a felügyeleti hatóságok csak korlátozott eszközökkel rendelkeznek a biztosítási ágazatban jelentkező rendszerszintű kockázatok potenciális kialakulásának kezelésére és a megfelelő makroprudenciális felügyelet gyakorlására.

Emellett, az ilyen hatások enyhítését célzó meglévő eszközök ellenére, továbbra is túlzott mértékű rövid távú volatilitás tapasztalható. A tőkekövetelményeket javítani kell a kockázatérzékenység és a hosszú távú befektetések megfelelő kezelésének biztosítása érdekében. Ezek ráadásul nem veszik figyelembe a biztosítók által birtokolt eszközök fenntartható jellegét. A beszámolási és közzétételi rendelkezések egyes jellemzőit javítani lehetne, és általában véve az arányosság végrehajtása nem volt elegendő a kisebb biztosítók szabályozásból eredő terheinek hatékony csökkentéséhez.

A kísérő hatásvizsgálat melléklete tartalmazza a Szolvencia II. keret értékelését. A fő következtetés az, hogy a keret nagyjából eredményes és koherens, továbbra is kezeli a szükségleteket és a problémákat, és biztosítja a kívánt hozzáadott értéket. Mindazonáltal számos, a keret elveinek és követelményeinek végrehajtásával, valamint a felügyeleti konvergencia folyamatával kapcsolatos kérdésre is felhívja a figyelmet. A keret továbbá nem veszi teljes mértékben figyelembe az új pénzügyi és gazdasági környezetet, különösen az alacsony kamatlábakat illetően.

E javaslat célja a Szolvencia II. irányelv egyes rendelkezéseinek – különösen a tőkekövetelményekre, a szerződőkkel szembeni biztosítási kötelezettségek értékelésére és a határokon átnyúló felügyeletre vonatkozó rendelkezések – módosítása. Emellett szükséges pontosításokat és módosításokat vezet be az arányosság elvét végrehajtó rendelkezéseket illetően. Ezek a változtatások szükségesek és arányosak a biztosítókra vonatkozó szabályozási keret működésének javítása és a Szolvencia II célkitűzéseinek elérése érdekében.

A Bizottság kellő figyelmet fordít arra is, hogy elkerülje e javaslat és a bankszektorra vonatkozó szabályok küszöbön álló módosításai közötti következetlenséget.

Ami a digitális felkészültséget illeti, a Szolvencia II. irányelv rendelkezései már most is technológiasemlegesek. Emellett a Bizottság és az EIOPA meglévő felhatalmazásai további kiigazításokat tennének lehetővé, különösen a felügyeleti jelentéstétel és tájékoztatási kötelezettség tekintetében.

Valójában a kamatlábak változásainak fokozatos bevezetése miatt az előnyben részesített szakpolitikai alternatívák a tőketartalékok jelentős felszabadítását eredményeznék, amely rövid távon akár 90 000 000 000 EUR-ra is becsülhető. Az átmeneti időszak végén az előnyben részesített szakpolitikai alternatívák a jelenlegi helyzethez képest várhatóan többé-kevésbé stabil vagy kissé megnövekedett, a szabályozási követelményeket meghaladó tőkét eredményeznek (a piaci feltételektől függően).

E javaslatot hatásvizsgálat kíséri. A hatásvizsgálatot 2021. március 19-én terjesztették a Szabályozói Ellenőrzési Testület elé, amely 2021. április 23-án kedvező véleményt alkotott róla. Bár a Szabályozói Ellenőrzési Testület elismerően nyilatkozott a hatásvizsgálat átfogó és jól strukturált jellegéről, a problémaelemzés és a szöveges jelentés továbbfejlesztését javasolta, többek között az arányossággal kapcsolatban is. A hatásvizsgálatot ennek megfelelően módosították.

A 21. bekezdés az új (2a) bekezdéssel egészíti a 41. cikket annak érdekében, hogy az alacsony kockázati profilú vállalkozások egy személyt több kiemelten fontos feladatkörrel is megbízhassanak. A bekezdés az irányítási szabályokkal kapcsolatos arányossági intézkedéseket is tartalmaz; az alacsony kockázati profilú vállalkozások esetében a 41. cikk (3) bekezdésében felsorolt belső szabályzatokat csak háromévente, nem pedig évente kell aktualizálni.

Öt év múlva a Bizottság a minőségi jogalkotásra vonatkozó bizottsági iránymutatásokkal összhangban elvégzi a Szolvencia II. irányelv következő értékelését, beleértve e javaslat módosításait is.

Ezeket a változásokat a 48. bekezdés egészíti ki, amely a 122. cikkben biztosítékokat vezet be arra az esetre, ha egy belső modell figyelembe veszi a hitelkockázati felár változásainak a volatilitási korrekcióra gyakorolt hatását („dinamikus volatilitási korrekció”).

A 37. bekezdés szövege a vonatkozó kockázatmentes hozamgörbe extrapolációjának szabályairól szóló 77a. cikk helyébe lép. A módosítások előírják, hogy az extrapolációnak figyelembe kell vennie a pénzügyi piacokból származó információkat – amennyiben rendelkezésre állnak – azokra a futamidőkre vonatkozóan, amelyeknél a hozamgörbe extrapolált. Az új extrapolációs módszert fokozatosan, lineárisan vezetik be a 2032-ig tartó időszak alatt, amelynek során a biztosítóknak közzé kell tenniük az új extrapolációs módszer fokozatmentes bevezetésének hatását.

A 47. bekezdés úgy módosítja a 112. cikket, hogy előírja a belső modellt alkalmazó vállalkozások számára, hogy rendszeresen nyújtsanak be jelentést a felügyeleti hatóságoknak a standard formulával kiszámított szavatolótőke-szükséglet becsléséről.

A 28. bekezdés az 52. cikkben bevezeti a felügyeleti hatóságok azon kötelezettségét, hogy az arányossági intézkedések és egyszerűsítések saját piacukon történő alkalmazására vonatkozó statisztikai adatokat nyújtsanak be az EIOPA-nak.

A 27. és a 84. bekezdés a szöveget az új 51a. és 256c. cikkel kiegészítve könyvvizsgálati követelményt vezet be a prudenciális mérlegre, a csoportszintű mérlegre és/vagy a fizetőképességről és pénzügyi helyzetről szóló egységes jelentésre vonatkozóan.

A 25. cikk módosítása biztosítja, hogy az EIOPA-t minden elutasított engedélykérelemről értesíteni kell, beleértve annak indokát is, és azt rögzíteni kell egy olyan adatbázisban, amelybe a felügyeleti hatóságok betekinthetnek. A 26. cikk módosítása lehetővé teszi az engedélykérelmek közös értékelését valamely olyan felügyeleti hatóság kérésére, amellyel a székhely szerinti tagállam felügyeleti hatóságának konzultációt kell folytatnia.

Az új 109. cikk a standard formulával kapcsolatos egyszerűsítéseket vezet be arra az esetre, amikor egy kockázati modul vagy részmodul nem lényeges, feltéve, hogy bizonyos konkrét kritériumok teljesülnek.

A szöveg egy új 229a. cikkel egészül ki annak érdekében, hogy – a felügyeleti jóváhagyás függvényében – egyszerűsített módszert lehessen alkalmazni az elhanyagolható kapcsolt vállalkozások csoportszintű szavatolótőke-megfelelési számításba történő integrálására. A cikk lényegességi küszöböket vezet be.

A 213. cikk módosul annak érdekében, hogy a biztosítói holdingtársaságok és a vegyes pénzügyi holdingtársaságok közvetlenül az uniós prudenciális keretek hatálya alá kerüljenek. Az új (3a) bekezdés megfelelő belső irányítást és vállalati struktúrát ír elő azon csoportok számára, amelyek anyavállalata holdingtársaság, hogy lehetővé tegye a hatékony csoportfelügyeletet. A szöveg a (3b) és (3c) bekezdéssel egészül ki a megfelelő végrehajtási hatáskörök biztosítása érdekében, beleértve – végső megoldásként – a csoport átszervezésének előírására vonatkozó hatáskört is.

A 144c. cikk olyan felügyeleti hatásköröket vezet be, amelyek célja bizonyos vállalkozások szavatolótőke-megfelelési helyzetének megőrzése olyan kivételes helyzetekben, mint a biztosítási piac nagy részét vagy egészét érintő kedvezőtlen gazdasági vagy piaci események. Kockázatalapú kritériumok és konkrét garanciák mellett egy adott vállalkozás részvényesei és más alárendelt hitelezői részére történő kifizetések felfüggeszthetők vagy korlátozhatók a szavatolótőke-szükséglet tényleges megsértése előtt.

Az 54. bekezdés a szöveget az új 144a–144d. cikkekkel egészíti ki. A 144a. cikk a likviditáskezelésre és -tervezésre vonatkozó követelményeket vezet be, hogy biztosítsa a szerződőkkel szembeni pénzügyi kötelezettségek rendezésének képességét. Nevezetesen a biztosítóknak likviditási kockázati mutatókat kell kidolgozniuk a likviditási kockázat nyomon követésére.

A 49. bekezdés beépíti a makrogazdasági megfontolásokat a befektetésekre vonatkozó óvatosság elvéről szóló 132. cikkbe. A biztosítóknak be kell építeniük a valószerű makrogazdasági és pénzügyi piaci fejleményeket a befektetési stratégiájukba, és értékelniük kell, hogy befektetéseik milyen mértékben növelhetik a rendszerszintű kockázatot. A felügyeleti hatóságoknak konkrét makroprudenciális aggályokkal kapcsolatos információkat kell szolgáltatniuk bizonyos vállalkozások számára.

A 39., 40. és 46. bekezdés összhangba hozza a 77e. cikket, a 86. cikket, illetve a felhatalmazáson alapuló és végrehajtási jogi aktusokra vonatkozó felhatalmazásról szóló 111. cikket a fent leírt változtatásokkal. Ezen túlmenően a 40. bekezdés új felhatalmazást vezet be az illeszkedési korrekcióval összefüggésben az eszközökre vonatkozó alkalmassági kritériumokról szóló felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.

A 149. és 152. cikk módosításai egyértelművé teszik, hogy a biztosítóknak be kell jelenteniük a folyamatban lévő, határokon átnyúló biztosítási tevékenységekkel kapcsolatos lényeges változásokat és felmerülő kockázatokat. A felügyeleti hatóságoknak meg kell osztaniuk egymással ezeket az információkat.

A 15. bekezdés a szöveget a 33a. cikkel kiegészítve minimumkövetelményeket vezet be a székhely szerinti és a fogadó tagállam felügyeleti hatóságai közötti, a biztosítókra és azok fogadó tagállamban folytatott tevékenységére vonatkozó információcserét illetően.

A 18. cikkben foglalt, engedélyezésre vonatkozó rendelkezések úgy módosulnak, hogy előírják a kérelmezők számára az engedélyezés más tagállamokban történt korábbi elutasításával vagy visszavonásával kapcsolatos információszolgáltatást, valamint a felügyeleti hatóságok számára, hogy ezt figyelembe vegyék a kérelmek elbírálása során. Az engedélyezési eljárással összefüggésben a 23. cikk módosításai biztosítják, hogy a felügyeleti hatóságok is értesüljenek a tervezett határokon átnyúló üzleti tevékenységekről.

·hogyan vonhatók be más pénzügyi szektorhoz tartozó vállalkozások, pl. hitelintézetek a csoportszintű szavatolótőke-megfelelés kiszámításába;

(7)A 2009/138/EK irányelv nem alkalmazandó a segítségnyújtási tevékenységekre, amennyiben teljesülnek az említett irányelv 6. cikkének (1) bekezdésében foglalt feltételek. Az első feltétel szerint a segítségnyújtásnak a biztosítási fedezetet nyújtó vállalkozás tagállamának területén bekövetkező, közúti gépjárművet érintő balesetekhez vagy meghibásodásokhoz kell kapcsolódnia. E rendelkezés alapján előfordulhat, hogy a közúti gépjárművek számára segítséget nyújtó szolgáltatóknak biztosítóként engedéllyel kell rendelkezniük abban az esetben, ha a baleset vagy meghibásodás a határon túl, de ahhoz közel következik be, ami indokolatlanul hátráltathatja a segítségnyújtást. Ezt a feltételt helyénvaló felülvizsgálni. Ezért a 2009/138/EK irányelv 6. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt feltételt ki kell terjeszteni azokra a balesetekre és meghibásodásokra is, amelyek az adott vállalkozás által fedezett közúti gépjárműveket érintik, és amelyek alkalmanként fordulnak elő valamely szomszédos országban.

(4)Az európai zöld megállapodásról szóló, 2019. december 11-i közleményében a Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy jobban integrálja az uniós prudenciális keretbe az éghajlati és környezeti kockázatok kezelését. Az európai zöld megállapodás az Unió új növekedési stratégiája, amely az Uniót modern, erőforrás-hatékony és versenyképes gazdasággá kívánja alakítani, ahol 2050-re megszűnik a nettó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. Hozzá fog járulni az emberközpontú gazdaság kiépítésére irányuló célkitűzéshez, és erősíteni fogja az Unió szociális piacgazdaságát, ami segít annak biztosításában, hogy az felkészüljön a jövő kihívásaira, és stabilitást, munkahelyeket, növekedést és beruházásokat eredményezzen. Az európai klímarendeletre irányuló, 2020. március 4-i javaslatában a Bizottság azt javasolta, hogy a klímasemlegesség és az éghajlatváltozás hatásaival szembeni reziliencia 2050-ig történő megvalósítására vonatkozó célkitűzést tegyék kötelezővé az Unióban. A javaslatot az Európai Parlament és a Tanács is elfogadta, és 2021. július 29-én hatályba lépett. A 2021. évi éves stratégiai előrejelzési jelentés megerősítette a Bizottság arra irányuló törekvését, hogy az EU globális vezető szerepet töltsön be a 2050-ig tartó úton, és amely stratégiai cselekvési területként határozza meg a reziliens és időtálló gazdasági és pénzügyi rendszerek kiépítését.

(3)Amint azt a „Tőkepiaci unió a polgárok és a vállalkozások számára” című, 2020. szeptember 24-i bizottsági közlemény is hangsúlyozza, az intézményi befektetők – különösen a biztosítók – arra való ösztönzése, hogy több hosszú távú befektetést hajtsanak végre, döntő fontosságú lesz a vállalati szektor újratőkésítésének támogatásában. Annak elősegítése érdekében, hogy a biztosítók hozzájáruljanak az Unió gazdasági fellendülésének finanszírozásához, a prudenciális keretet ki kell igazítani, hogy jobban figyelembe vegye a biztosítási tevékenység hosszú távú jellegét. Különösen a szavatolótőke-szükséglet standard formula szerinti kiszámítása során meg kell könnyíteni egy kedvezőbb standard paraméter alkalmazásának lehetőségét a hosszú távon tartott tőkebefektetések esetében, feltéve, hogy a biztosítók és viszontbiztosítók megfelelnek a szerződők védelmét és a pénzügyi stabilitást megőrző, megbízható és megalapozott kritériumoknak. E kritériumoknak annak biztosítására kell irányulniuk, hogy a biztosítók és viszontbiztosítók képesek legyenek elkerülni a hosszú távon – többek között piaci stresszhelyzetekben – tartani kívánt részvények kényszereladását.

(25)A felügyeleti hatóságok és a makroprudenciális felhatalmazással rendelkező érintett szervek és hatóságok közötti jó koordináció fontos a pénzügyi rendszer stabilitását fenyegető, a biztosítókra és viszontbiztosítókra esetlegesen hatást gyakorló lehetséges kockázatok azonosítása, nyomon követése és elemzése, valamint az e kockázatok eredményes és megfelelő kezelésére irányuló intézkedések meghozatala szempontjából. A hatóságok közötti együttműködésnek arra is törekednie kell, hogy elkerüljék a kettős vagy következetlen fellépéseket.

(21)Mivel a biztosítási tevékenységek a pénzügyi stabilitással kapcsolatos kockázatokat okozhatnak vagy növelhetik azokat, a biztosítóknak és viszontbiztosítóknak a befektetési és kockázatkezelési tevékenységeikbe makroprudenciális szempontokat és elemzést is be kell építeniük. Ez magában foglalhatja olyan tényezők figyelembevételét, mint más piaci szereplők lehetséges magatartása, makrogazdasági kockázatok, például a hitelciklus csökkenő szakaszába lépés vagy a piaci likviditás csökkenése, vagy bizonyos eszköztípusok, partnerek vagy ágazatok túlzott piaci szintű koncentrációja.

(17)A felügyeleti hatóságokat fel kell jogosítani arra, hogy minden felügyelt biztosítótól és viszontbiztosítótól, valamint ezek csoportjaitól legalább háromévente rendszeres szöveges jelentést kapjanak, amely információkat tartalmaz az üzleti tevékenységről és a teljesítményről, az irányítási rendszerről, a kockázati profilról, a tőkekezelésről és a fizetőképesség szempontjából releváns egyéb információkról. A biztosítói és viszontbiztosítói csoportokra vonatkozó ezen adatszolgáltatási követelmény egyszerűsítése érdekében bizonyos feltételek mellett lehetővé kell tenni, hogy a csoportra és leányvállalataira vonatkozó rendszeres felügyeleti jelentésben szereplő információkat az egész csoportra vonatkozóan, összesített formában nyújtsák be.

(14)A zárt biztosítók és a zárt viszontbiztosítók, amelyek csak azokat az ipari vagy kereskedelmi csoporttal kapcsolatos kockázatokat fedezik, amelyhez tartoznak, különleges kockázati profilt képviselnek, amelyet figyelembe kell venni egyes követelmények meghatározásakor, különösen a saját kockázat- és szolvenciaértékelést, a közzétételeket és a Bizottság ilyen felhatalmazások szabályainak tovább pontosítására vonatkozó felhatalmazásait illető követelmények tekintetében. Ezenkívül lehetővé kell tenni, hogy a zárt biztosítók és a zárt viszontbiztosítók is részesülhessenek az arányossági intézkedések előnyeiből, ha alacsony kockázati profilú vállalkozásnak minősülnek.

(12)Helyénvaló, hogy az arányossági intézkedések azon vállalkozások számára is rendelkezésre álljanak, amelyek nem minősülnek alacsony kockázati profilú vállalkozásnak, de amelyek esetében a 2009/138/EK irányelv egyes követelményei túl költségesek és összetettek az ilyen vállalkozások üzleti tevékenységével járó kockázatokra tekintettel. E vállalkozások számára eseti elemzés alapján és a felügyeleti hatóságaik előzetes jóváhagyását követően engedélyezni kell, hogy arányossági intézkedéseket alkalmazzanak.

(50)A biztosított személyek érdekeinek védelme a prudenciális keretek általános célkitűzése, amelyet az illetékes felügyeleti hatóságoknak a felügyeleti folyamat minden szakaszában követniük kell, ideértve a követelmények biztosítók vagy viszontbiztosítók általi olyan megsértését vagy valószínű megsértését is, amely az engedély visszavonásához vezethet. Ezt a célt az engedély visszavonása előtt kell megvalósítani, figyelembe véve annak a biztosított személyekre gyakorolt esetleges, akár az engedély visszavonását követő jogi következményeit is.

(49)A 2009/138/EK irányelv előírja a biztosítók és viszontbiztosítók számára, hogy haladéktalanul tájékoztassák az érintett felügyeleti hatóságot, ha azt észlelik, hogy nem felelnek meg a minimális tőkeszükségletnek, vagy hogy ennek kockázata a következő három hónapban fennáll. Az említett irányelv azonban nem határozza meg, hogy mikor észlelhető a minimális tőkeszükségletnek való meg nem felelés vagy a következő három hónapban történő meg nem felelés kockázata, és a vállalkozások elhalaszthatják a felügyeleti hatóságok tájékoztatását az adott negyedév végéig, amikor a felügyeleti hatóságnak hivatalosan jelentendő minimális tőkeszükséglet kiszámítására sor kerül. Annak biztosítása érdekében, hogy a felügyeleti hatóságok időben tájékoztatást kapjanak és megtehessék a szükséges intézkedéseket, a biztosítók és viszontbiztosítók számára elő kell írni, hogy haladéktalanul tájékoztassák a felügyeleti hatóságokat a minimális tőkeszükségletnek való meg nem felelésről vagy a meg nem felelés kockázatáról abban az esetben is, ha ezt becslések vagy számítások alapján a minimális tőkeszükséglet hivatalos kiszámításának két időpontja között észlelik az adott negyedévben.

(46)A biztosítókat és viszontbiztosítókat ösztönözni kell a válsághelyzetekkel szembeni reziliencia kiépítésére. Amennyiben a biztosítók és viszontbiztosítók belső modelljeikben figyelembe veszik a hitelkockázati felár változásainak a volatilitási korrekcióra gyakorolt hatását, miközben figyelembe veszik a hitelkockázati felár változásainak a makroszintű volatilitási korrekcióra gyakorolt hatását is, ez súlyosan alááshatja a válsághelyzetekkel szembeni reziliencia kiépítésére irányuló ösztönzőket. Ezért meg kell akadályozni, hogy a biztosítók és viszontbiztosítók belső modelljeikben makroszintű volatilitási korrekciót vegyenek figyelembe.

(45)A 2009/138/EK irányelv lehetőséget ad a biztosítók és viszontbiztosítók számára, hogy szavatolótőke-szükségletüket felügyeleti jóváhagyáshoz kötött belső modell alapján számítsák ki. Belső modell alkalmazása esetén az említett irányelv nem akadályozza meg a biztosítót vagy viszontbiztosítót abban, hogy belső modelljében figyelembe vegye a hitelkockázati felár változásainak a volatilitási korrekcióra gyakorolt hatását. Mivel a volatilitási korrekció alkalmazása az állampapír-hozamfelár túlzott hatásainak enyhítését meghaladó előnyökkel járhat a legjobb becslés kiszámítása során, az ilyen túlzott előnyök torzíthatják a szavatolótőke-szükséglet kiszámítását is, amennyiben a belső modell figyelembe veszi a hitelkockázati felárak változásainak a volatilitási korrekcióra gyakorolt hatását. Az ilyen torzulások elkerülése érdekében a szavatolótőke-szükségletnek olyan alsó korlátot kell meghatározni – amennyiben a felügyeleti hatóságok lehetővé teszik a biztosítók és viszontbiztosítók számára, hogy belső modelljeikben figyelembe vegyék a hitelkockázati felár változásainak a volatilitási korrekcióra gyakorolt hatását –, amely szint alatt a szavatolótőke-szükséglet vonatkozásában várhatóan az állampapír-hozamfelár túlzott hatásainak enyhítését meghaladó előnyök jelentkeznek.

(40)A szavatolótőke 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti kiszámítása céljából a 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatálya alá tartozó pénzügyi konglomerátumokhoz tartozó intézmények számára engedélyezhető, hogy bizonyos kritériumok teljesülése esetén ne vonják le a biztosítókban vagy viszontbiztosítókban lévő jelentős befektetéseiket. Biztosítani kell, hogy a biztosítókra és viszontbiztosítókra, valamint a hitelintézetekre vonatkozó prudenciális szabályok lehetővé tegyék a megfelelő egyenlő versenyfeltételeket a bank által irányított és a biztosító által irányított pénzügyi csoportok között. Ezért a biztosítók és viszontbiztosítók számára is lehetővé kell tenni, hogy hasonló feltételek mellett ne kelljen levonniuk a hitelintézetekben és pénzügyi intézményekben fennálló részesedéseiket a figyelembe vehető szavatolótőkéjükből. Vagy a 2009/138/EK irányelv szerinti csoportfelügyeletet vagy a 2002/87/EK irányelv szerinti kiegészítő felügyeletet kell alkalmazni a biztosítót vagy viszontbiztosítót és a kapcsolódó intézményt egyaránt magában foglaló csoportra. Ezen túlmenően az intézménynek stratégiai jellegű, tulajdonviszonyt megtestesítő befektetésnek kell lennie a biztosító vagy viszontbiztosító számára, és a felügyeleti hatóságoknak meg kell győződniük a csoportfelügyelet vagy kiegészítő felügyelet körébe tartozó vállalkozások integrált irányításának, kockázatkezelésének és belső ellenőrzésének kielégítő szintjéről.

(64)Nem egyértelmű, hogy a csoportszintű szavatolótőke-megfelelés számításakor mely vállalkozástípusok esetében alkalmazható a 2. módszer, nevezetesen a 2009/138/EK irányelv 233. cikkében meghatározott levonási és aggregálási módszer, ami hátrányosan érinti az egyenlő versenyfeltételeket az Unióban. Ezért egyértelműen meg kell határozni, hogy mely vállalkozások vonhatók be a csoportszintű szavatolótőke-megfelelés 2. módszer szerinti kiszámításába. Ezt a módszert csak azokra a biztosítókra és viszontbiztosítókra, harmadik országbeli biztosítókra és viszontbiztosítókra, más pénzügyi ágazatokhoz tartozó vállalkozásokra, vegyes pénzügyi holdingtársaságokra, biztosítói holdingtársaságokra és más anyavállalatokra szabad alkalmazni, amelyek fő üzleti tevékenysége abban áll, hogy olyan leányvállalatokban szerezzen részesedést vagy rendelkezzen részesedéssel, amelyek kizárólag vagy elsősorban biztosítók vagy viszontbiztosítók, vagy harmadik országbeli biztosítók vagy viszontbiztosítók.

(63)A csoportfelügyeleti hatóságok dönthetnek úgy, hogy egy vállalkozást kizárnak a csoportfelügyeletből, különösen akkor, ha az ilyen vállalkozás a csoportfelügyelet célkitűzései szempontjából elhanyagolható jelentőségűnek tekinthető. Az EIOPA az elhanyagolható jelentőség kritériumával kapcsolatban eltérő értelmezéseket figyelt meg, és megállapította, hogy egyes esetekben az ilyen kizárások a csoportfelügyelet alóli teljes mentességet vagy egy köztes anyavállalat szintjén történő felügyeletet eredményeznek. Ezért egyértelművé kell tenni, hogy ilyen esetekre csak nagyon kivételes körülmények között kerülhet sor, és hogy a csoportfelügyeleti hatóságoknak az ilyen döntések meghozatala előtt konzultációt kell folytatniuk az EIOPA-val. Olyan kritériumokat is be kell vezetni, amelyek egyértelműbbé teszik, hogy mi tekinthető elhanyagolható jelentőségűnek a csoportfelügyelet célkitűzései tekintetében.

(58)A 2009/138/EK irányelv értelmében a biztosítók és viszontbiztosítók nem kötelesek kellő időben tájékoztatást nyújtani a fogadó tagállamok felügyeleti hatóságainak üzleti tevékenységük folytatásáról. Ilyen információ csak a székhely szerinti tagállam felügyeleti hatóságához intézett kéréssel szerezhető be. Ez a megközelítés azonban nem biztosítja az információkhoz való hozzáférést észszerű időn belül. Ezért csakúgy, mint a székhely szerinti tagállam felügyeleti hatóságának, a fogadó tagállam felügyeleti hatóságainak is rendelkezniük kell hatáskörrel arra, hogy közvetlenül, észszerű időn belül kérhessenek információt a biztosítótól vagy viszontbiztosítótól.

(55)Mivel az osztalékok és egyéb bónuszok kifizetésének korlátozása vagy felfüggesztése – még ha csak ideiglenesen is – érintené a részvényesek és más alárendelt hitelezők jogait, a felügyeleti hatóságoknak az ilyen intézkedések meghozatalakor megfelelően figyelembe kell venniük az arányosság és a szükségesség elvét. A felügyeleti hatóságoknak azt is biztosítaniuk kell, hogy az elfogadott intézkedések egyike se jelentsen aránytalan kedvezőtlen hatást más tagállamok vagy az Unió egészének pénzügyi rendszerére vagy annak egy részére. A felügyeleti hatóságoknak csak kivételes körülmények között és kellően indokolt esetben szabad korlátozniuk a biztosítói és viszontbiztosítói csoporton belüli tőkekifizetéseket a biztosítási piac és a pénzügyi rendszer egésze stabilitásának megőrzése érdekében.

(83)Az Egyesült Királyság 2020. február 1-jén vált harmadik országgá, és az uniós jog alkalmazása az Egyesült Királyságra és az Egyesült Királyságban 2020. december 31-én megszűnt. Mivel a 2009/138/EK irányelv több olyan rendelkezést is tartalmaz, amely egyes tagállamok sajátosságaival foglalkozik, amennyiben ezek a rendelkezések kifejezetten az Egyesült Királyságot érintik, elavultak, ezért azokat el kell hagyni.

(81)Egyes esetekben a biztosítói vagy viszontbiztosítói csoportok nagymértékben támaszkodnak a kockázatmentes hozamgörbére vonatkozó átmeneti intézkedés és a biztosítástechnikai tartalékokra vonatkozó átmeneti intézkedés alkalmazására. Ez helytelenül mutathatja be a csoport tényleges szavatolótőke-megfelelési helyzetét. Ezért a biztosítói vagy viszontbiztosítói csoportok számára elő kell írni, hogy tegyék közzé annak a feltételezésnek a szavatolótőke-megfelelési helyzetükre gyakorolt hatását, hogy az átmeneti intézkedésekből származó szavatolótőke nem áll rendelkezésre a csoportszintű szavatolótőke-szükséglet fedezésére. A felügyeleti hatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük arra is, hogy megfelelő intézkedéseket hozzanak annak érdekében, hogy az intézkedések alkalmazása megfelelően tükrözze a csoport pénzügyi helyzetét. Ezek az intézkedések azonban nem érinthetik az említett átmeneti intézkedéseknek a kapcsolt biztosítók vagy viszontbiztosítók által az egyéni szavatolótőke-szükségletük kiszámításakor történő alkalmazását.

(79)Az éghajlatváltozás hatással van, és még legalább a következő évtizedekben továbbra is hatással lesz a természeti katasztrófák gyakoriságára és súlyosságára, amit a környezetkárosodás és a környezetszennyezés valószínűleg tovább fog súlyosbítani. Ez a biztosítók és viszontbiztosítók katasztrófakockázatnak való kitettségét is megváltoztathatja, és érvénytelenítheti az (EU) 2015/35 felhatalmazáson alapuló rendeletben a katasztrófakockázatra vonatkozóan meghatározott standard paramétereket. Annak biztosítása érdekében, hogy ne legyen tartós eltérés a katasztrófakockázat standard paraméterei és a biztosítók és viszontbiztosítók ilyen kockázatoknak való tényleges kitettsége között, az EIOPA-nak rendszeresen felül kell vizsgálnia a katasztrófakockázati modul hatókörét és standard paramétereinek kalibrálását. E célból az EIOPA-nak figyelembe kell vennie az éghajlattudomány legfrissebb rendelkezésre álló bizonyítékait, és amennyiben eltérésekre derül fény, ennek megfelelően véleményt kell benyújtania a Bizottságnak.

(78)A zöld megállapodás környezet- és éghajlatvédelmi törekvéseinek megvalósításához nagy mennyiségű befektetést kell a magánszektorból, többek között a biztosítóktól és viszontbiztosítóktól a fenntartható beruházások felé irányítani. A 2009/138/EK irányelvnek a tőkekövetelményekre vonatkozó rendelkezései nem akadályozhatják a biztosítók és viszontbiztosítók fenntartható befektetéseit, hanem tükrözniük kell a környezeti szempontból káros tevékenységekbe történő befektetések teljes kockázatát. Bár jelenleg nem áll rendelkezésre elegendő bizonyíték a környezeti vagy társadalmi szempontból káros és az egyéb befektetések közötti kockázatkülönbségekre, ezek a bizonyítékok a következő években már rendelkezésre állhatnak. A releváns bizonyítékok megfelelő értékelésének biztosítása érdekében az EIOPA-nak nyomon kell követnie a környezeti vagy társadalmi szempontból káros beruházások kockázati profiljára vonatkozó bizonyítékokat, és azokról 2023-ig jelentést kell tennie. Az EIOPA-nak a jelentésében adott esetben tanácsot kell adnia a 2009/138/EK irányelv, valamint az említett irányelv alapján elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és végrehajtási jogi aktusok módosításaival kapcsolatban. Az EIOPA azt is megvizsgálhatja, hogy helyénvaló lenne-e bizonyos, az éghajlatváltozással kapcsolatosaktól eltérő környezeti kockázatokat figyelembe venni, és ha igen, hogyan. Például, ha a bizonyítékok erre engednek következtetni, az EIOPA megvizsgálhatná, hogy szükség van-e az ezen irányelv által bevezetett forgatókönyv-elemzések kiterjesztésére az éghajlatváltozással kapcsolatos kockázatokkal összefüggésben más környezeti kockázatokra is.

(77)Az (EU) 2019/981 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet kedvezményes elbánást vezetett be a hosszú távú tőkebefektetések tekintetében. Az időtartam alapú részvénypiaci kockázati részmodulra, amelynek célja az is, hogy tükrözze a hosszabb távú befektetések alacsonyabb kockázatát, azonban nagyon korlátozott mértékben használható az Unióban, szigorúbb kritériumok vonatkoznak, mint a hosszú távú tőkebefektetésekre. Ezért úgy tűnik, hogy a hosszú távú tőkebefektetések mint új prudenciális kategória szükségtelenné teszi a meglévő időtartam alapú részvénypiaci kockázati részmodult. Mivel nincs szükség két olyan különböző kedvezményes elbánásra, amelynek célja ugyanaz, hogy jutalmazza a hosszú távú befektetéseket, az időtartam alapú részvénypiaci kockázati részmodult el kell hagyni. Annak elkerülése érdekében azonban, hogy ezek a módosítások kedvezőtlen hatásokkal járjanak, szerzett jogokra vonatkozó rendelkezést kell előírni azon biztosítók tekintetében, amelyek jelenleg az időtartam alapú részvénypiaci kockázati részmodult alkalmazzák.

(76)Amennyiben a biztosítók vagy viszontbiztosítók olyan csoport részét képezik, amely csoport anyavállalatának központi irodája olyan harmadik országban található, amely a 2009/138/EK irányelv 260. cikkével összhangban nem tekinthető egyenértékűnek vagy ideiglenesen egyenértékűnek, a csoportfelügyelet gyakorlása nagyobb kihívást jelent. A csoportfelügyeleti hatóságok az említett irányelv 262. cikkével összhangban dönthetnek úgy, hogy úgynevezett „egyéb módszereket” alkalmaznak. Ezek a módszerek azonban nincsenek egyértelműen meghatározva, és az említett egyéb módszerek által elérendő célok bizonytalanok. Ezért pontosítani kell a többi módszer célját, beleértve a csoportfelügyeleti hatóságok által mérlegelendő minimális intézkedéseket is.

(75)A biztosítói holdingtársaságok és a vegyes pénzügyi holdingtársaságok lehetnek biztosítói vagy viszontbiztosítói csoportok anyavállalatai. Ebben az esetben a csoportfelügyeletet az ilyen holdingtársaságok összevont helyzete alapján kell alkalmazni. Mivel az ilyen holdingtársaságok által ellenőrzött biztosítók vagy viszontbiztosítók nem mindig képesek biztosítani a csoportfelügyeletre vonatkozó követelményeknek való megfelelést, biztosítani kell, hogy a csoportfelügyeleti hatóságok megfelelő felügyeleti és végrehajtási hatáskörökkel rendelkezzenek ahhoz, hogy biztosítsák a csoportok 2009/138/EK irányelvnek való megfelelését. Ezért a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az (EU) 2019/878 európai parlamenti és tanácsi irányelv által a hitelintézetekre és pénzügyi intézményekre vonatkozóan bevezetett módosításaihoz hasonlóan a csoportfelügyeleti hatóságoknak rendelkezniük kell minimális hatáskörökkel a holdingtársaságok felett, ideértve a biztosítókra és viszontbiztosítókra csoportfelügyelet céljából alkalmazandó általános felügyeleti hatásköröket is.

(73)Jelenleg a csoportfelügyeleti hatóságok a szavatolótőke-szükséglet, a biztosítástechnikai tartalékok vagy a kettő alapján határozhatnak meg olyan küszöbértékeket, amelyek felett a csoporton belüli ügyletek és a kockázatkoncentráció jelentősnek minősül. A küszöbértékek meghatározásához azonban más kockázatalapú mennyiségi vagy minőségi kritériumok is megfelelőek lehetnek, például a figyelembe vehető szavatolótőke. Ezért a csoportfelügyeleti hatóságoknak nagyobb rugalmasságot kell biztosítani a csoporton belüli jelentős ügylet vagy a jelentős kockázatkoncentráció meghatározásakor.

„a) a segítségnyújtás közúti gépjárművet érintő baleset vagy meghibásodás esetén történik, és a baleset vagy meghibásodás annak a tagállamnak a területén következik be, ahol a biztosítási fedezetet nyújtó vállalkozás működik, vagy egy szomszédos országban;”

i.a c) pont ii. alpontja helyébe a következő szöveg lép:

ii.a c) pontban a „2004/39/EK irányelv” szövegrész helyébe a „2014/65/EU irányelv” szövegrész lép;

„16. »leányvállalat«: a 2013/34/EU irányelv 22. cikkének (1) és (2) bekezdésében említett leányvállalkozás, beleértve azok leányvállalkozásait is, valamint az a vállalkozás, amelyet a felügyeleti hatóságok ezen irányelv 212. cikkével összhangban leányvállalatnak tekintenek;

„Az 1094/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel* létrehozott európai felügyeleti hatóságot (Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság, EIOPA) értesíteni kell minden elutasított engedélykérelemről, ezzel együtt a kérelmező vállalkozás kilétéről és az elutasítás indokairól is. Az EIOPA naprakész adatbázist tart fenn ezen információkról, és a felügyeleti hatóságok számára hozzáférést biztosít az adatbázishoz.

vi.a vállalkozás üzleti tevékenysége nem terjed ki viszontbiztosítási tevékenységekre a teljes bruttó díjbevételének 50 %-át meghaladó mértékben.

E cikk alkalmazásában a hagyományos befektetések a kötvényekből, részvényekből, pénzeszközökből és pénzeszköz-egyenértékesekből, valamint betétekből állnak, és az összes befektetés magában foglalja az összes eszközt, beleértve a származtatott termékeket is, kivéve a befektetési egyégekhez/indexhez kötött szerződéseket fedező befektetéseket, a saját használatra szánt ingatlanokat, a saját használatra szánt gépeket és berendezéseket és a saját használatra szánt, építés alatt álló ingatlanokat.

(2) A 29c. cikk (1) bekezdésében vagy a 29d. cikk (1) bekezdésében említett valamely arányossági intézkedést [Kiadóhivatal, kérjük a dátum beillesztését = a jelen irányelv hatálybalépésének napja]-ig alkalmazó biztosítók és viszontbiztosítók a 29b., 29c. és 29d. cikkben meghatározott követelmények alkalmazása nélkül, legfeljebb négy pénzügyi évig továbbra is alkalmazhatják ezeket az intézkedéseket.”;

„(5a) Figyelembe véve az (1) és (2) bekezdésben előírt információkat, valamint a (3) és (4) bekezdésben meghatározott elveket, a tagállamok biztosítják, hogy a biztosítók és viszontbiztosítók rendszeres felügyeleti jelentést nyújtsanak be a felügyeleti hatóságoknak, amely tartalmazza a vállalkozás üzleti tevékenységére és teljesítményére, irányítási rendszerére, kockázati profiljára, fizetőképességi célú értékelésére és tőkekezelésére vonatkozó információkat a jelentési időszak tekintetében.

c) az üzleti stratégia és kárigénykezelés;

„(12) Az EIOPA a következők érdekében [Kiadóhivatal, kérjük a dátum beillesztését = 2 évvel a közzététel időpontja után]-ig jelentést nyújt be a Bizottságnak az integrált adatgyűjtés kidolgozására irányuló lehetséges intézkedésekről, beleértve a jogszabályi változásokat is:

A felügyeleti hatóságok nem mentesíthetik a tételes jelentés készítése alól a 212. cikk (1) bekezdésének c) pontja értelmében valamely csoport részeként működő biztosítókat vagy viszontbiztosítókat, kivéve, ha a vállalkozás kielégítő módon igazolni tudja a felügyeleti hatóság számára, hogy a tételes jelentés készítése nem helyénvaló, tekintettel a csoport üzleti tevékenységében rejlő kockázatok jellegére, nagyságára és összetettségére és figyelemmel a pénzügyi stabilitásra vonatkozó célkitűzésre.

c) a mentesítés nem gyengíti az érintett pénzügyi rendszerek stabilitását az Unióban, valamint

ii. a vállalkozás nem nyújtotta be a felügyeleti hatóságnak vagy az első fokozatos bevezetési tervet a 308e. cikk második bekezdésében előírt határidőn belül, vagy az említett cikk harmadik bekezdésében előírt éves jelentést.”;

Az írott szabályzatokat évente legalább egyszer felül kell vizsgálni. Elfogadásukhoz az igazgatási, irányító vagy felügyelő testület előzetes hozzájárulása szükséges, a rendszer vagy az érintett terület bármely jelentős változásakor módosítani kell őket. Az alacsony kockázati profilú vállalkozások ennél kevésbé gyakori, de legalább háromévenkénti felülvizsgálatot is végezhetnek, kivéve, ha a felügyeleti hatóság az adott vállalkozás sajátos körülményei alapján arra a következtetésre jut, hogy gyakoribb felülvizsgálatra van szükség.”

„(3) A biztosító vagy viszontbiztosító írott szabályzatokban rögzíti legalább a következőket: kockázatkezelés, belső ellenőrzési rendszer, belső audit, javadalmazás és adott esetben kiszervezés. Gondoskodnak ezen szabályzatok követéséről is.

Amennyiben a vállalkozás alacsony kockázati profilú vállalkozásnak minősül, a kockázatkezelési, aktuáriusi és megfelelési feladatkört ellátó személyek a belső audittól eltérő bármely más kiemelten fontos feladatkört vagy bármely más nem kiemelten fontos feladatkört is elláthatnak, illetve az igazgatási, irányító vagy felügyelő testület tagjai lehetnek, feltéve, hogy teljesülnek a következő feltételek:

–a c) pont helyébe a következő szöveg lép:

„(2b) Amennyiben a biztosító vagy viszontbiztosító a 77d. cikkben említett volatilitási korrekciót alkalmazza, az e cikk (1) bekezdésében említett értékelésnek ezenkívül tartalmaznia kell azt is, hogy az érintett vállalkozás kockázati profilja mennyire jelentős mértékben tér el a volatilitási korrekció alapjául szolgáló feltevésektől.”;

c) infláció;

(1) A 45. cikk (2) bekezdésében említett kockázatok azonosítása és értékelése céljából az érintett vállalkozásnak azt is értékelnie kell, hogy van-e lényeges kitettsége az éghajlatváltozással kapcsolatos kockázatokkal szemben. A vállalkozásnak a 45. cikk (1) bekezdésében említett értékelésben be kell mutatnia az éghajlatváltozással kapcsolatos kockázatokkal szembeni kitettségének lényegességét.

a) az irányítási rendszer leírása;

b) az eszközök, biztosítástechnikai tartalékok és egyéb kötelezettségek értékelésére alkalmazott alapok és módszerek ismertetése külön-külön;

c) a tőkekezelés és a kockázati profil bemutatása, beleértve legalább a következőket:

i. a szavatolótőke szerkezete, összege és minősége;

ii. a szavatolótőke-szükséglet és a minimális tőkeszükséglet nagysága;

iii. az uniós pénzügyi rendszerek pénzügyi stabilitása szempontjából releváns biztosítók és viszontbiztosítók esetében a kockázatérzékenységre vonatkozó információk;

iv. a 304. cikkben a szavatolótőke-szükséglet kiszámítására meghatározott lehetőség;

v. olyan információk, amelyek lehetővé teszik a standard formula alapjául szolgáló feltevések és a vállalkozás által a szavatolótőke-szükségletének kiszámításához használt bármely belső modell feltevései közötti fő különbségek megfelelő megértését;

vi. a jelentési időszakban a minimális tőkeszükséglet nem teljesítésének vagy a szavatolótőke-szükséglet jelentős nem teljesítésének összege, függetlenül a nem megfelelőség későbbi megszüntetésétől, bemutatva annak eredetét, következményeit, valamint a korrekciós intézkedéseket.

1c. A 77b. cikkben említett illeszkedési korrekció alkalmazása esetén az e cikk (1b) bekezdése b) pontjában, c) pontjának i. alpontjában és c) pontjának ii. alpontjában említett leírás tartalmazza az illeszkedési korrekció, valamint azon kötelezettségállomány és elkülönített eszközök leírását is, amelyekre az illeszkedési korrekciót alkalmazzák, továbbá az illeszkedési korrekció nullára csökkentésének a vállalkozás pénzügyi helyzetére gyakorolt számszerűsített hatását.

Az e cikk (1b) bekezdése b) pontjában, c) pontjának i. alpontjában és c) pontjának ii. alpontjában említett leírás tartalmaz egy arra vonatkozó nyilatkozatot is, hogy a vállalkozás alkalmazza-e a 77d. cikkben említett volatilitási korrekciót, és amennyiben alkalmazza, közzé kell tennie a következő információkat:

a) a volatilitási korrekció nullára csökkentése által a vállalkozás pénzügyi helyzetére gyakorolt hatás számszerűsítése;

b) az egyes releváns pénznemekre vagy adott esetben országokra vonatkozóan a 77d. cikk szerint kiszámított volatilitási korrekció és az annak megfelelő, a biztosítási vagy viszontbiztosítási kötelezettségekre vonatkozó legjobb becslések.”;

(d)a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„(2) Az (1b) bekezdés c) pontjának i. alpontjában említett leírás tartalmazza az előző jelentési időszak óta bekövetkezett jelentős változások vizsgálatát, az érintett elemek pénzügyi beszámolókban szereplő értékével kapcsolatos főbb eltérések magyarázatát, valamint a tőkeátruházhatóság rövid leírását.

A szavatolótőke-szükséglet e cikk (1b) bekezdése c) pontjának ii. alpontjában említett közzétételében külön kell bemutatni a VI. fejezet 4. szakasza 2. és 3. alszakaszának megfelelően számított összeget és a 37. cikkel összhangban előírt esetleges többlettőke-követelmény összegét, vagy a 110. cikk értelmében a biztosító vagy viszontbiztosító által alkalmazandó egyedi paraméterek hatását, együtt az érintett felügyeleti hatóság erre vonatkozó indokolásáról szóló rövid tájékoztatással.

A szavatolótőke-szükséglet közzététele során adott esetben jelezni kell, hogy a végleges összeget a felügyeleti hatóság még nem hagyta jóvá.”;

(e)a cikk a következő (3)–(8) bekezdéssel egészül ki:

„(3) A zárt biztosítók nem kötelesek közzétenni a szerződőknek és kedvezményezetteknek címzett részt, és csak akkor kötelesek a többi piaci szereplőnek címzett részbe belefoglalni az 56. cikkben említett végrehajtás-technikai standardban előírt mennyiségi adatokat, ha ezek a vállalkozások megfelelnek a következő feltételeknek:

(a)valamennyi biztosított személy és kedvezményezett ahhoz a csoporthoz tartozó jogi személy, amelynek a zárt biztosító a részét képezi, vagy olyan természetes személy, aki e csoport biztosítási kötvényei szerint biztosítható, és a csoport biztosítási kötvényei szerint biztosítható természetes személyek biztosítására irányuló üzleti tevékenység mértéke nem éri el a biztosítástechnikai tartalékok 5 %-át;