A Tanács kérésének megfelelően ez az európai védelmi cselekvési terv hozzájárul ahhoz, hogy az európai védelmi ipar képes legyen kiszolgálni Európa jelenlegi és jövőbeli biztonsági igényeit, és e tekintetben a partnerekkel való együttműködési képesség javításával az Unió stratégiai autonómiáját is növeli. Ez a cselekvési terv szorosan kapcsolódik az Unió globális stratégiájának részét képező, a biztonságra és védelemre vonatkozó végrehajtási tervhez – amely ambiciózusabb célokat tűz ki az Unió számára és feltérképezi az ehhez szükséges intézkedéseket –, valamint az Európai Tanács elnöke, a Bizottság elnöke és a NATO főtitkára által aláírt EU–NATO együttes nyilatkozathoz. Az európai védelmi cselekvési terv keretében javasolt intézkedések nyomán várhatóan megerősödnek az Európai Unió védelmi képességei, ezáltal pedig a NATO is erősebbé válik.

Az erősebb európai védelemhez elengedhetetlen, hogy a tagállamok közösen szerezzék be, fejlesszék és tartsák fenn a szárazföldi, légi, világűrbeli és tengeri képességek teljes spektrumát. Az EU kül- és biztonságpolitikára vonatkozó globális stratégiája (a továbbiakban: globális stratégia) több olyan védelmi képességbeli prioritási területet jelöl meg, amelybe Európának be kell ruháznia, és amely vonatkozásában együttműködésen alapuló megközelítéseket kell kidolgoznia: hírszerzés, megfigyelés és felderítés, távirányítású légijármű-rendszerek, műholdas kommunikáció, autonóm űrtevékenységek és állandó Föld-megfigyelés; kiemelkedő színvonalú katonai képességek, ideértve a stratégiai támogató eszközöket is, valamint a kiberbiztonság és a tengerbiztonság szavatolásához szükséges képességek.

Az Unió helyzetéről szóló 2016. évi beszédében Jean-Claude Juncker elnök kiemelte, hogy olyan Európára van szükség, amely védelmet nyújt, eszközöket ad polgárai kezébe és garantálja a biztonságot. Ha nagyobb felelősséget akarunk vállalni biztonságukért, nekünk, európaiaknak be kell ruháznunk az alapvető védelmi képességek fejlesztésébe, hogy a külső fenyegetésekkel szemben legyen erőnk az elrettentésre, a válaszadásra és a védekezésre. A biztonsági és a védelem területén több szolidaritást szorgalmazó hangokra válaszul az Európai Uniónak bizonyítania kell, hogy képes mind katonai biztonságot (hard security), mind nem katonai biztonságot (soft security) nyújtani. Ezt a prioritást nemrégiben a pozsonyi ütemterv, az Európai Parlament és az Európai Unió Tanácsa is előtérbe helyezte.

A 2006 és 2011 közötti időszakban az Egyesült Államok évente átlagosan 9 milliárd EUR-t fordított a védelmi K+T-re és átlagosan 54,6 milliárd EUR-t a védelmi K+F-re. Az USA ilyen irányú erőfeszítése folytatódni, sőt fokozódni fog a harmadik ellentételezési stratégia következtében. 2012 és 2015 között Oroszország védelmi K+F kiadásai megkétszereződtek, miközben Kína – a rendelkezésre álló adatok szerint – szintén növeli K+F beruházásait.

A védelmi célú kutatás területén mind tagállami, mind uniós szinten több beruházásra van szükség annak érdekében, hogy a védelmi technológiák, termékek és szolgáltatások területén megszilárduljon az EU tudományos és technológiai bázisa. A Bizottság ezért kész uniós forrásokat mozgósítani az EU-szintű védelmi kutatás támogatására. Az ilyen forrásoknak azonban kiegészíteniük és serkenteniük kell a nemzeti erőfeszítéseket, nem pedig megkétszerezniük vagy helyettesíteniük.

2017-ben a Bizottság az Európai Tanács felkérésére egy védelmi célú kutatásra irányuló előkészítő intézkedést készül megindítani, amely a 2017 és 2019 közötti időszakra vonatkozóan 90 millió EUR költségvetéssel rendelkezne. Ez csupán az első – korlátozott idejű és költségvetésű – lépés, amely a védelmi célú kutatást támogató uniós költségvetés hozzáadott értékét hivatott vizsgálni. A Bizottság fontolóra veszi, hogy bizonyos feladatok ellátására hatáskör-átruházási megállapodást kössön az EDA-val. A munkaprogramban a kutatási témák meghatározása a komitológiai elvek szerint fog történni.

Ha a tagállamok egyetértenek a szóban forgó cselekvési tervvel, az előkészítő intézkedés megteremti az alapokat ahhoz, hogy a kutatási keret a 2020 utáni időszakra szóló többéves pénzügyi kereten belül egy védelmi célú európai kutatási program formáját öltse. E programnak tekintélyes méretűnek kell lennie. Látva a védelmi célú kutatásba történő beruházások fontosságát, a tagállamok jelenlegi védelmi kutatási költségvetéseinek méretét és az élvonalbeli védelmi technológiák kifejlesztésének magas költségeit, egy ilyen keretnek a becslések szerint – összhangban a magas szintű szakértői csoport védelmi kutatással kapcsolatos következtetéseivel és az Európai Parlament e tárgyban nemrégiben kibocsátott jelentésével – évi 500 millió EUR összegű éves költségvetéssel kell rendelkeznie ahhoz, hogy érdemi változást idézhessen elő. Az említett összeggel az EU a védelmi célú kutatás és technológia tekintetében bekerülne a négy legnagyobb európai beruházó közé.

A programnak korlátozott számú, a védelmi képességbeli prioritásokhoz kapcsolódó és a tagállamok által jóváhagyott alapvető kutatási projektet kell majd a középpontba helyeznie. Ezáltal biztosítható lesz az erőforrások költséghatékony elosztása, a szükségtelen átfedések felszámolása és a méretgazdaságosság kihasználása. Az EU által finanszírozott kutatásnak a kritikus fontosságú védelmi képességekre és az innováció-központú technológiákra kell összpontosulnia, külön hangsúlyt fektetve a kiválóságra.

A program irányítására az uniós költségvetési szabályok fognak vonatkozni, és annak figyelembe kell vennie a védelmi ágazat jellegzetességeit. A Bizottság, a tagállamok és az iparág közötti strukturált párbeszéd keretében a felek több lehetőséget is megvizsgálnak majd a jövőbeli pénzügyi keret végrehajtásával kapcsoltban, például mérlegelni fogják a technológiai platformokban rejlő lehetőségeket. E párbeszéd az EDA által a K+T területein végzett tevékenységekre, valamint a képességbeli prioritásokra és a kulcsfontosságú stratégiai tevékenységekre is ki fog térni. Ahogy a magas szintű szakértői csoport is említette, a programbizottságnak tagállami képviselőkből kell állnia, munkáját a „komitológiai eljárást” követve kell végeznie, valamint fel kell mérnie a projektek uniós hozzáadott értékét, különösen azért, mert a védelmi ágazatban a tagállamok a végfelhasználók.

A finanszírozás főleg támogatások formájában történne, de a védelmi célú kutatás sajátos esetében a kereskedelmi hasznosítást megelőző közbeszerzés lehetőségét is meg kell majd vizsgálni. Az ilyen projektek szükségessé teszik kutatóintézetek és a különféle tagállamokból származó vállalkozások részvételét, valamint ösztönözni fogják kkv-k részvételét, a kettős felhasználású innovációk fejlesztésén dolgozó kkv-kat is beleértve. A szellemitulajdon-jogokra vonatkozóan speciális szabályokat kell megállapítani, figyelembe véve az előkészítő intézkedés végrehajtása során szerzett tapasztalatokat.

Az előkészítő intézkedés keretében kifejlesztett védelmi technológiák és a jövőbeni program lakossági szükségleteket is kielégíthet. Ösztönözni kell a szinergiák kialakulását, hogy – az átfedések elkerülése mellett – serkenthető legyen az innováció a tágabb értelemben vett civil gazdaság javára, például a kibervédelmi technológiák fejlesztése révén. Ugyanez érvényes fordítva is, hiszen a polgári célú kutatás is felhasználható a védelmi ipar támogatására. A „Horizont 2020” keretprogram felhasználható az alapvető kutatás és az innováció fellendítésére, különösen a termékeny kölcsönhatások előmozdításával. A Bizottság 2017-től össze fogja hívni védelmi ipar képviselőit és a „Horizont 2020” keretprogramból finanszírozásban részesülő polgári innovatív iparágak képviselőit annak elősegítésére, hogy a potenciálisan forradalmi technológiák és új eljárások a védelmi iparban is megjelenjenek.



A képességfejlesztési keret: a védelmi képességek közös fejlesztésének finanszírozása

A védelmi célú kutatás területén fontos fejleszteni az európai együttműködést, de ennél többre van szükség: biztosítani kell, hogy a védelmi képességek teljes fejlesztési ciklusa támogatást kapjon. Noha az együttműködésnek nyilvánvaló gazdasági és egyéb előnyei is vannak, a tagállamok továbbra is jelentős akadályokkal szembesülnek az együttműködési programok fejlesztésében.

Az uniós szintű koordináció és közös képességtervezés hiánya csökkenti a közpénzek felhasználásának és a tagállami beruházásoknak a hatékonyságát, ráadásul felesleges átfedéseket eredményez. Ezen túlmenően az egyes költségvetési hozzájárulások szinkronizálásának hiánya jelentős késedelmekhez vezet az együttműködési programok indításában és lefolytatásában. Végezetül, az összetett védelmi képességek egyre növekvő költségei elviselhetetlen terhet jelenthetnek az önállóan beruházó tagállamok számára, a nemzeti erőforrások képességfejlesztési célú összevonása azonban költségvetési megtakarításokhoz vezetne és maximalizálná a védelmi beruházások ár-érték arányát.

Az Alap képességfejlesztési kerete ezeket az akadályokat hivatott elhárítani. Közös finanszírozást biztosítana a stratégiai képességbeli prioritások fejlesztésére és beszerzésére. E prioritásokat – amelyek közé akár az uniós szakpolitikák végrehajtása szempontjából releváns, kettős felhasználású prioritások is tartozhatnak – a tagállamok közösen hagynák jóvá. Ez a keret főképpen a K+T utáni fázisokat érintené, beleértve a prototípus-gyártást, valamint a termékek és technológiák fejlesztését és beszerzését.

Első becslésként egy évi 5 milliárd EUR-t kitevő referenciaösszeg lehet irányadó. Ez uniós szinten a védelmi célú tagállami összkiadások 2,5 %-ának felelne meg, illetve a védelmi képességekre fordított tagállami kiadások 14 %-ának. A keret az EDA tagállamai által elfogadott kiadási célérték elérését is előmozdítaná, nevezetesen azt, hogy e tagállamok a katonai felszerelések beszerzésére fordított kiadásaik 35 %-át együttműködésen alapuló projektek részeként költsék el. Ezt a referenciaösszeget még pontosítani kell egy, a tagállamokkal közösen végzendő hatályfelmérés eredményei alapján.

A képességfejlesztési keret részleteit a tagállamokkal, a főképviselővel (aki egyben az Európai Védelmi Ügynökség vezetője is) és más érdekeltekkel szorosan együttműködve kell majd pontosítani. Erre a Szerződésekkel és a meglévő megbízatásokkal összhangban fog sor kerülni oly módon, hogy a szinergiák maximalizálhatók, az átfedések pedig elkerülhetők legyenek. E tekintetben teret kell hagyni a főképviselőnek, hogy a Tanács felhatalmazása alapján feltérképezze az állandó strukturált együttműködésben rejlő lehetőségeket. A prioritások meghatározásának lehetősége és a képességek tulajdonjoga egyértelműen a tagállamokat illeti, amelyek e képességeket működtetni is fogják. Az együttműködés idővel várhatóan szorosabbá fog válni.

A képességfejlesztési keret két szinten valósulhat meg:

A minden tagállam előtt nyitva álló első szint „ernyőstruktúrába” rendeződne. Meghatározná a tagállamok támogatásának közös keretét, valamint közös szabályok és az alkalmazandó jogi és pénzügyi eszközök révén operatív háttértámogatási feladatokat fog ellátni meghatározott projektek fejlesztése céljából. Emellett hozzájárulhat a tagállamokra vonatkozó költségvetési követelmények enyhítéséhez és a nemzeti költségvetési ciklusok összehangolatlanságának kiküszöböléséhez.

A második szint közös képességek fejlesztésére irányuló konkrét projektekből állna, amelyekben a tagállamok önkéntes alapon vennének részt. A konkrét projektekkel összefüggő pénzügyi és operatív döntéshozatal és annak finanszírozási módjai az ernyőstruktúra szintjén meghatározott szabályok keretében az egyes projektekben részt vevő tagállamok hatáskörébe tartoznának. Előfordulhat, hogy különféle projektekben tagállamok különböző csoportjai vesznek részt.