[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2008.7.22

COM(2008) 475 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

A Közösségek pénzügyi érdekeinek védelme – Csalás elleni küzdelem – 2007. évi éves jelentés [SEC(2008)2300] [SEC(2008)2301]

TARTALOMJEGYZÉK

Bevezetés 4

1. A csalás elleni küzdelem eredményei: a csalások és egyéb szabálytalanságok statisztikái 5

1.1. A tagállamok és a Bizottság szolgálatai által 2007-ben bejelentett csalások és egyéb szabálytalanságok statisztikái 5

1.1.1. Hagyományos saját források 8

1.1.2. Mezőgazdasági kiadások (EMOGA és EMVA) 8

1.1.3. Strukturális intézkedések 9

1.1.4. Előcsatlakozási alapok 10

1.1.5. A Bizottság által közvetlenül kezelt kiadások statisztikái 11

1.2. Az OLAF tevékenységeinek statisztikái 12

2. A 2007. év fő változásai 12

2.1. Előrelépések a vámügy területén 12

2.1.1. Kölcsönös segítségnyújtás az első pillér keretében 12

2.1.2. A harmadik pillér keretébe tartozó egyezmények és a célzott nemzeti intézkedések 13

2.2. A cigarettacsempészet és cigarettahamisítás elleni küzdelem 14

2.3. Szabálytalanságok és csalás gyanúja a „közvetlen kiadások” területén 15

2.4. A „csalásbiztosság” új megközelítése 15

2.5. Az euró hamisítása elleni védelem 16

2.6. A Hercule II. program 16

2.7. A Közösségek pénzügyi érdekeinek védelmében 2007-ben hozott további intézkedések 17

3. A csalás és más szabálytalanságok felderítésére irányuló ellenőrzések 19

3.1. Ellenőrzések a strukturális alapok területén 19

3.1.1. Az ellenőrzési keret fejlesztése 19

3.1.2. Az irányítási ellenőrzések tagállamok által történő gyakorlása az ERFA területén 20

3.2. Ellenőrzési keret a mezőgazdaság területén 22

3.3. A hagyományos saját források ellenőrzése 23

3.4. A 2185/96/EK, Euratom rendelet helyszíni ellenőrzései és vizsgálatai 24

4. A szabálytalanságokkal kapcsolatos eljárások és határozatok elévülése 25

4.1. A szabálytalansággal szembeni eljárásra alkalmazandó elévülés 26

4.2. Közigazgatási szankciót megállapító határozat végrehajtásának elévülési ideje 26

4.3. Közigazgatási intézkedést megállapító határozat végrehajtásának elévülési ideje (behajtás) 27

5. A behajtás 27

5.1. Mezőgazdaság 27

5.2. Strukturális alapok 28

5.3. Saját források 29

5.4. Közvetlen kiadások 30

5.5. Behajtás az OLAF vizsgálata nyomán 31

BEVEZETÉS

A Közösségek pénzügyi érdekeinek védelmével és a csalás elleni küzdelemmel kapcsolatos feladatokat a Közösség és a tagállamok egymással megosztva látják el. A Bizottság a tagállamokkal együttműködve évente jelentést készít a statisztikákról, valamint arról, hogy milyen új intézkedéseket hoztak az EK-Szerződés 280. cikkében foglalt kötelezettségek teljesítése tekintetében. E jelentés címzettje az Európai Parlament és a Tanács, a jelentést közzéteszik[1].

A jelentés első pontja összefoglalja a tagállamok által bejelentett szabálytalanságokról készült statisztikák eredményeit azokon a területeken, ahol a tagállamok hajtják végre a költségvetést (agrárpolitika, strukturális alapok és előcsatlakozási alapok, amelyek a költségvetés mintegy 80%-át teszik ki), valamint a közösségi saját források összegyűjtése tekintetében. Becslést ad a Bizottság által közvetlenül kezelt kiadások esetében bekövetkezett szabálytalanságokról, és betekintést nyújt az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) operatív tevékenységébe.

E statisztikákat nagy óvatossággal kell kezelni és felhasználni: egy bejelentett szabálytalanság a legtöbb esetben nem esetleges csalást jelent (amely szándékos cselekmény). A csalás gyanújának bejelentése még nem feltétlenül eredményezi a csalás bírósági határozattal történő megállapítását. Minden itt ismertetett szabálytalanság vizsgálata még folyamatban van, és az eseteket a 3. és az 5. pontban kifejtettek szerint különböző formában nyomon követik.

Jellegükből adódóan a jelentésben szereplő számok jelzés értékűek, előzetesek és nem véglegesek. A feltüntetett összegeket elővigyázatosságból gyakran a szóban forgó fellépés egészére vonatkozóan állapítják meg, a szabálytalan rész tisztázását megelőzően. A tagállamok kötelesek ugyan a szabálytalanságokat bejelenteni, de azt különböző megfelelőségi szinteken teszik. Ezenkívül lényegében maguk a tagállamok határozzák meg a bejelentett szabálytalanságok közül a csalásgyanús eseteket. Csak a nemzeti bíróságok által lefolytatott eljárás végén – gyakran jelentős idő eltelte után – állapítják meg, hogy csalásról van-e szó vagy nem, illetve hogy melyek a csalás tényleges pénzügyi hatásai. A Bizottság tehát a tagállamok által (nem kötelezően) megadott információra hagyatkozik abban a tekintetben, hogy egy eset végső soron csalásnak minősül-e.

A jelentés második pontja a 2007. év fő változásait mutatja be a csalás és más szabálytalanságok megelőzése és visszaszorítása területén.

A harmadik pont a csalások és más szabálytalanságok felderítését célzó ellenőrzésekről szól, jelentős részben a strukturális alapok és különösen az irányítás ellenőrzése területén. A negyedik pont a szabálytalanságokra vonatkozó eljárásokra, illetve az intézkedést vagy közigazgatási szankciót megállapító határozat végrehajtására alkalmazandó előírásokkal foglalkozik. Ez a két pont a tagállamok által egy kérdőívre adott válaszok alapján kerül kifejtésre.

Az ötödik pont – amelyre az 1. ponthoz hasonló fenntartások alkalmazandók – az összes költségvetési területen 2007-ben végrehajtott behajtásokat mutatja be.

A jelentéshez csatolták a Bizottság szolgálatainak két munkadokumentumát[2].

A CSALÁS ELLENI KÜZDELEM EREDMÉNYEI: A CSALÁSOK ÉS EGYÉB SZABÁLYTALANSÁGOK STATISZTIKÁI

A tagállamok és a Bizottság szolgálatai által 2007-ben bejelentett csalások és egyéb szabálytalanságok statisztikái

Azokon a területeken, ahol a költségvetést a tagállamok hajtják végre, illetve a közösségi saját források összegyűjtése esetében a közösségi jogszabályok arra kötelezik a tagállamokat, hogy jelentsék be a csalás gyanúját és az egyéb szabálytalanságokat. Az összegyűjtött információkat elemzés és nyomon követés céljára használják fel. Ez lehetővé teszi a szabálytalanságok közösségi költségvetésre gyakorolt hatásának megismerését.

Fontos különbséget tenni a csalások és más szabálytalanságok között. Szabálytalanság a közösségi jog valamely rendelkezésének egy gazdasági szereplő által történő megsértése, amelynek eredményeként a Közösségek általános költségvetése vagy a Közösségek pénzügyi érdekei kárt szenvednek vagy szenvedhetnek[3]. A csalás szándékosan elkövetett szabálytalanság, amely bűncselekmény[4]. A tagállamok a bejelentett szabálytalanságok közül kiválasztják azokat, amelyeknél csalás gyanúja merül fel. A csalás tényleges pénzügyi hatása csak a bírósági eljárás végén mérhető fel.

A Bizottság szolgálatainak „A szabálytalanságok statisztikai értékelése”[5] című dokumentuma a tagállamok által közölt információk mélyreható elemzése, amely első alkalommal ismerteti a Bizottság szolgálatai által a központosított, közvetlen kezelésű költségvetési területeken felfedezett csalások és egyéb szabálytalanságok statisztikáit.

A tagállamok által bejelentett szabálytalanságokkal kapcsolatos következtetések

- A bejelentett szabálytalanságok száma minden területen csökkent, kivéve a strukturális intézkedések területét.

- A szabálytalanságok becsült pénzügyi hatása minden ágazatban növekedett. A saját források és a mezőgazdaság területén ezt a növekedést részben a megelőző években történt vagy felfedezett, de csak 2007-ben bejelentett szabálytalanságok indokolják. A kiadások tekintetében az új tagállamok csatlakozása és ezekben az országokban a kifizetések utóbbi időben történt növekedése részben magyarázza az emelkedést. A költségvetés százalékában mért pénzügyi hatás viszonylag állandó maradt. Több olyan szabálytalanságot fedeztek fel a tíz új tagállam előcsatlakozási alapjai programozási időszakának lezárása keretében, melyek pénzügyi hatását jelentősnek értékelték.

- A csalásgyanús esetek becsült hatása a kiadások tekintetében állandó, és kissé visszaszorult a saját források esetében. Emlékeztetni kell arra, hogy itt csalások gyanújának bejelentéséről van szó, nem pedig azok bíróság előtt történő megállapításáról, továbbá arra, hogy a tényleges pénzügyi hatás – a behajtás és a pénzügyi kiigazítás után – csak a bírósági vagy közigazgatási eljárások lezárását követően állapítható meg.

- Bár a legtöbb szabálytalanságot a megállapított határidőn belül bejelentették a Bizottságnak, további erőfeszítésekre van szükség: a mezőgazdaság tekintetében a bejelentés átlagos határideje 1,2 év, a strukturális intézkedések területén 0,9 év. Bizonyos tagállamok nagyon gyakran jelentős késedelemmel tesznek bejelentést. A hatékony nyomon követéshez nélkülözhetetlen a gyors bejelentés.

- Egyre nagyobb a bejelentést elektronikus úton, különösen a Bizottság által a mezőgazdasági terület és a strukturális alapok tekintetében javasolt AFIS/ECR[6] elektronikus modulokon keresztül végrehajtó tagállamok aránya. A modulok alkalmazása leegyszerűsíti az adatkezelést, valamint javítja az adatok minőségét és összehasonlíthatóságát. Néhány tagállam továbbra is papír alapú vagy az ECR modulok alkalmazása nélküli elektronikus bejelentéssel él.

- A nemzeti hatóságok erőfeszítéseinek (iránymutatások, a bejelentésért felelős személyzet képzése) és az ECR-modulok egyre gyakoribb alkalmazásának köszönhetően a bejelentések minősége minden területen javul. Ez jobb nyomon követhetőséget tesz lehetővé és megkönnyíti az adatok stratégiai elemzését. Némelyik tagállamnak további erőfeszítéseket kell tennie különösen a szabálytalanságtípusok osztályozásának területén.

1. táblázat – A szabálytalanságok száma és összegek – 2007.

Terület | Bejelentett szabálytalanságok száma | A szabálytalanságok (beleértve a csalás gyanúját jelentő eseteket is) becsült teljes pénzügyi hatása (millió EUR) | A csalás gyanúját jelentő esetek becsült pénzügyi hatása (millió EUR) |

2006[7] | 2007 | 2006 | 2007 | 2006 | 2007 |

Mezőgazdaság (EMOGA– Garanciarészleg) | 3 249 | 1 548 | 87 | 155 | 29,8 (~0,06 % a kiosztott alapokból) | 44,8 (~0,1 % a kiosztott alapokból) |

Strukturális alapok és Kohéziós Alap | 3 216 | 3 832 | 703 | 828 | 157,56 (~0,41 % a kiosztott alapokból) | 141 (~0,31 % a kiosztott alapokból) |

Előcsatla-kozási alapok | 395 | 332 | 14 | 32 | 1,57 (~0,03 % a kiosztott alapokból) | 5 (~0,38 % a kiosztott alapokból) |

Közvetlen kiadások | - | 411 | - | 33 | - | 18,1 (~0,17% a kiosztott alapokból[8]) |

Összes kiadás | 6 860 | 6 123 | 804 | 1 048 | 188,93 (~0,2% a négy terület kiadásainak összegéből) | 208,9 (~0,22 % a négy terület kiadásainak összegéből) |

Saját források[9] | 5 705 | 5 321 | 353 | 377 | 134,39 (~0,94 % a saját források teljes összegéből) | 106,57 (~0,62 % a saját források teljes összegéből [10]) |

Hagyományos saját források

A bejelentett szabálytalanságok száma 7%-kal csökkent (2007-ben 5 321 ilyen eset volt a 2006. évi 5 705 esethez képest). A becsült összeg (377 millió EUR) több mint 6%-kal emelkedett. A csalás gyanúja a bejelentett szabálytalanságok mintegy 23%-át érinti, 106,57 millió EUR becsült pénzügyi hatással, ami a 2007. évi saját források teljes összegének kb. 0,62%-a (2006-ban ez 134,39 millió EUR, azaz 0,94% volt). Emlékeztetni kell arra, hogy itt csalás gyanújának bejelentéséről van szó, és nem annak bíróság előtt történő megállapításáról, továbbá arra, hogy a tényleges pénzügyi hatás megállapítása még nem történt meg.

A leginkább érintett termékek a korábbi évekhez hasonlóan az elektronikai és multimédiás termékek, különösen a televíziók és a monitorok. A leggyakoribb szabálytalanság a termék helytelen osztályozása és a származási hely téves feltüntetése volt. A második leginkább érintett termék a dohány. A Bizottság továbbra is különös figyelmet szentel ezen ágazatoknak. A zöldségágazat (különösen a fokhagyma) jelentősége növekedett, hasonlóan a cipő-, az autó- és motoralkatrészekhez, a ruházati ágazathoz, miközben a hústermékek, a vas- és acéltermékek, valamint a gabonaágazat jelentősége csökkent. Az adatok elemzésekor figyelembe kell venni, hogy a csalás vagy a szabálytalanság felfedésének és a Bizottságnál történő bejelentésének időpontja nem feltétlenül azonos a csalás vagy a szabálytalanság bekövetkeztének időpontjával.

1. ábra: A bejelentett szabálytalanságok száma és a becsült pénzügyi hatás – hagyományos saját források – 2003-2007.

[pic]

Mezőgazdasági kiadások (EMOGA és EMVA)

A bejelentett szabálytalanságok száma 53%-kal csökkent (1 548 eset, a 2006. évi 3 249 esethez képest). Ez az erős csökkenés, amely a Bizottság 2006-ban elfogadott új rendeletének[11] 2007. január 1-jei hatálybalépése miatt következett be, előre látható volt, mivel 4 000 EUR-ról 10 000 EUR-ra emelték azt a küszöbértéket, amely felett a tagállamok kötelesek a Bizottságnak bejelenteni a szabálytalanságokat. A szóban forgó összeg (155 millió EUR, amely a mezőgazdasági előirányzatok mintegy 0,33%-a) 44%-kal növekedett. A növekedés részben a jelentős pénzügyi hatással bíró és a korábbi években bekövetkezett, de csak 2007-ben bejelentett ügyeknek tudható be. A csalás gyanúja a bejelentett szabálytalanságoknak csak 10%-ában merült fel, 44,8 millió EUR-ra becsült pénzügyi hatással, ami a 2007. évi összes előirányzat 0,1%-a (2006-ban ez az összeg 29,8 millió EUR volt, ami kb. 0,06%). Emlékeztetni kell arra, hogy itt csalás gyanújának bejelentéséről és nem annak bíróság előtt történő megállapításáról van szó, továbbá arra, hogy a tényleges pénzügyi hatás felmérése még nem történt meg.

A legmagasabb összegek a tej és a tejtermékek, a zöldség- és gyümölcstermékek, a cukor és a vidékfejlesztés ágazatát érintették. Ebből a négy ágazatból ered a szabálytalanságokkal érintett összeg mintegy 77%-a.

2. ábra: A bejelentett szabálytalanságok száma és a becsült pénzügyi hatás – mezőgazdasági kiadások – 2003–2007.

[pic]

Strukturális intézkedések

A strukturális alapokat és a Kohéziós Alapot érintő bejelentett szabálytalanságok száma 19,2%-kal növekedett (3 832 eset, a 2006. évi 3216 esethez képest). A becsült pénzügyi hatás (828 millió EUR, ami a kötelezettségvállalási előirányzatok közel 1,83%-a) 17,7%-kal növekedett. A csalás gyanúja a bejelentett szabálytalanságok mintegy 12,4%-ában merült fel, 141 millió EUR-ra becsült pénzügyi hatással, ami az összes kötelezettségvállalási előirányzat 0,31%-a (2006-ban ez az összeg 157,56 millió EUR volt, ami 0,41%). Emlékeztetni kell arra, hogy itt csalás gyanújának bejelentéséről van szó és nem annak bíróság előtt történő megállapításáról, továbbá arra, hogy a tényleges pénzügyi hatás felmérése még nem történt meg.

Az előző évekhez hasonlóan legnagyobb számban az ERFA[12] és az ESZA[13] esetében jelentettek be szabálytalanságokat (a szabálytalanságok mintegy 83%-a). A szabálytalanságok 76%-a az 1. és a 2. célkitűzések szerinti régiókban végrehajtott projekteket vagy műveleteket érintette.

3. ábra: A bejelentett szabálytalanságok száma és a becsült pénzügyi hatás – strukturális intézkedések – 2003-2007.

[pic]

Előcsatlakozási alapok

A PHARE, a SAPARD és az ISPA alapokra vonatkozó, bejelentett szabálytalanságok száma 13%-kal csökkent (322 szabálytalanság, a 2006. évi 395-höz képest). A feltételezett pénzügyi hatás a 2006. évi 14 millió EUR-ról 2007-ben 32 millió EUR-ra növekedett (amely az igénybe vehető teljes összeg kb. 1,92%-a). A csalás gyanúja a 2007-ben bejelentett szabálytalan összegek mintegy 15,5%-át érinti, 5 millió euróra becsült pénzügyi hatással, amely a teljes éves költségvetés 0,38%-a. Emlékeztetni kell arra, hogy itt csalás gyanújának bejelentéséről és nem annak bíróság előtt történő megállapításáról van szó, továbbá arra, hogy a tényleges pénzügyi hatás felmérése még nem történt meg.

A leggyakoribb szabálytalanság valamennyi előcsatlakozási alap esetében a „nem támogatható kiadás” volt.

4. ábra: A bejelentett szabálytalanságok száma és a becsült pénzügyi hatás – előcsatlakozási alapok – 2003-2007.

[pic]

A Bizottság által közvetlenül kezelt kiadások statisztikái

Itt a költségvetésnek a Bizottság által közvetlenül kezelt területei e jelentésbe történő beillesztéséről van szó. Mivel 2008-ban bevezették a szabálytalanság- és csalásgyanús esetek minősítését lehetővé tévő rendszert (lásd a 2.3. pontot), az elemzés hatókörét a 2007. évi időszakra kellett korlátozni. A benyújtott adatokat ezért rendkívül óvatosan kell kezelni, és semmiképpen sem a csalások és szabálytalanságok gyakorlati bizonyítékaként.

E területen a feltételezett szabálytalanságok száma 411 volt. A feltételezett pénzügyi hatás 33 millió EUR, amelyből 18,1 EUR 136 bejelentett csalásgyanús esetnek felel meg. A bejelentett szabálytalan összeg a külső fellépések ágazatában 19,1 millió, a belső politikák területén pedig 13,9 EUR volt. A 2000–2006. évi pénzügyi keret tekintetében a lehetséges csalások becsült pénzügyi hatása a közvetlenül a Bizottság által megkötött összes szerződés 0,17%-a.

Az OLAF tevékenységeinek statisztikái

A kapott információk kezdeti értékelését követően az OLAF négyféleképpen járhat el: belső vizsgálatokat vagy külső vizsgálatokat végezhet, koordinációt folytathat vagy bűnügyi jogsegélyt nyújthat. Az évenként elindított ügyek száma stabil (210 ügy 2007-ben, 194 ügy 2006-ban és 216 ügy 2005-ben). 2004 óta az OLAF saját megkezdett ügyei (belső és külső vizsgálatok) először elérték, majd meghaladták azon ügyek számát, melyekben az OLAF a nemzeti hatóságok számára támogatást és koordinációt ajánlott fel (koordinációs ügyek és bűnügyi jogsegélynyújtási ügyek). 2005 óta az OLAF saját vizsgálatai a megindított ügyek mintegy 75%-át teszik ki.

A folyamatban lévő ügyek száma csökkent (a 2007 végi 408-hoz képest ez a szám 2006 végén 431, 2005 végén pedig 452 volt), ami különösen az OLAF régi ügyek lezárására irányuló erőfeszítéseinek volt köszönhető.

2. táblázat: A 2007. december 31-én folyamatban lévő ügyek száma és pénzügyi hatása ágazatonkénti bontásban

Ágazat | 2007. december 31-én folyamatban lévő ügyek | Becsült pénzügyi hatás (millió EUR) |

Vámügyek/HÉA | 76 | 781,3 |

Mezőgazdaság | 50 | 108,8 |

Strukturális alapok | 48 | 172,4 |

Közvetlen kiadások | 140 | 206,7 |

Belső vizsgálatok | 94 | 289,6 |

Összesen | 408 | 1 558,8 |

További részletek és a korábbi évekkel való összehasonlítás az OLAF jelentésében[14] található.

A 2007. ÉV Fő VÁLTOZÁSAI

Előrelépések a vámügy területén

Kölcsönös segítségnyújtás az első pillér keretében

A Bizottság egyik javaslatát[15] követően a Tanács módosította a mezőgazdasági termékek kivitele során végzett ellenőrzésekről szóló rendeletet[16], hogy lehetővé váljon, hogy a közösségi szabályozásnak megfelelő kockázatelemzést alkalmazó tagállamok a legkisebb ellenőrzési arányt a kiviteli vámhivatalok szintje helyett nemzeti szinten alkalmazzák, és az ellenőrzéseket az ország területén jobban eloszthassák.

A Közösség területére belépő, illetve a Közösség területét elhagyó készpénz ellenőrzéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet[17] 2007 júniusában lépett hatályba. Ez a rendelet a kölcsönös segítségnyújtás tekintetében az 515/97/EK rendeletre[18] hivatkozik, és előírja az információk Bizottsághoz történő eljutatását, amennyiben bizonyos jelek arra engednek következtetni, hogy a készpénzösszegek a Közösség pénzügyi érdekeit sértő csalás vagy más tiltott tevékenység eredményéhez kötődnek.

A vámügyek és a mezőgazdaság területén történő kölcsönös segítségnyújtásra vonatkozó rendelet[19] módosításáról szóló bizottsági javaslattal[20] kapcsolatos jogalkotási folyamat 2007 folyamán előrehaladt. Az Európai Parlament ezt 2008 februárjában – bizonyos módosításokkal ellátva – első olvasatra hagyta jóvá. A jogi aktus meghatározza az európai vámügyirat-azonosítási adatbázis (FIDE) jogi keretszabályozását és európai adatnyilvántartás létrehozását. A FIDE lehetővé teszi a nemzeti és a közöségi operatív szinteken közreműködő hatóságok (OLAF) számára az ugyanazon személy vagy vállalkozás tekintetében vizsgált szolgáltatások azonosítását. A jegyzék célja a nemzetközi kereskedelemben általánosan használt adatok elemzés céljából történő összegyűjtése[21]. A javaslat végleges elfogadása 2008 folyamán várható.

A lisszaboni stratégiából eredő két javaslat[22] célja a vámeljárások modernizálása. Az új vámkódexek hatálybalépésével az elektronikus nyilatkozat alkalmazása fokozatosan általánossá válik, és az elektronikusvám-projekt keretében a nemzeti váminformatikai rendszerekből származó adatok a központi felületnek köszönhetően egyre inkább összeegyeztethetők lesznek. Ezek a változtatások csökkenteni fogják az operatív költségeket, elősegítik az adatokhoz való hozzáférést, és európai szintű kockázatelemzést tesznek lehetővé.

A harmadik pillér keretébe tartozó egyezmények és a célzott nemzeti intézkedések

2007-ben Málta csatlakozott a vámigazgatási szervek közötti kölcsönös jogsegélyről és együttműködésről szóló egyezményhez (Nápoly II. Egyezmény)[23]. Az egyezményt Olaszország kivételével minden tagállamban ratifikálták és hatályba léptették, és az már 22 tagállamban alkalmazandó[24].

Málta ratifikálta az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezményt[25]. Az egyezményt, amely váminformációs rendszert (VIR) hozott létre és 2005 végén lépett hatályba, minden tagállam ratifikálta.

A Svédország és Finnország által történő ratifikálást követően az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezményt módosító jegyzőkönyv[26] hatályba léphetett. Lettország 2007-ben csatlakozott a jegyzőkönyvhöz[27]. A jegyzőkönyv létrehozza a fent említett FIDE-t.

Románia és Bulgária az EU-hoz történő csatlakozásakor csatlakozott a fent említett két egyezményhez és jegyzőkönyvhöz[28].

Belgium kétoldalú együttműködési megállapodást írt alá több harmadik országgal. A magyar büntető törvénykönyvben módosították és egyértelműsítették a csempészés törvényi tényállásának megfogalmazását. Finnország a vámhatóságnak a kockázatkezelés javítása céljából megvalósított jelentős átszervezését jelentette be. Írországban ugyanezen célból új számítógépes rendszert vezettek be.

A cigarettacsempészet és cigarettahamisítás elleni küzdelem

2004-ben az Európai Közösség és 10 tagállam[29] együttműködési megállapodást írt alá a Philip Morris Internationallel (PMI). A megállapodás aláírása és 2007 vége között eltelt időben a PMI 575 millió USD-t (körülbelül 364,5 millió EUR) fizetett. Azóta 16 tagállam[30] csatlakozott e megállapodáshoz, amely mintegy 1250 USD kifizetéséről rendelkezik 12 éves időszakra, és amely összeget a cigarettacsempészet és a cigarettahamisítás elleni küzdelemre lehet felhasználni.

2007 decemberében az Európai Bizottság és 26 tagállam[31] együttműködési megállapodást írt alá a Japan Tobacco Internationallel (JTI). A 15 évre szóló megállapodás 400 millió USD (körülbelül 253,6 millió EUR) fizetéséről rendelkezik, amelyet a cigarettacsempészet és a cigarettahamisítás elleni küzdelemre lehet felhasználni.

A két megállapodás fő elemei között szerepel a PMI és a JTI cigarettái európai piacra történő csempészésének hosszú távú megelőzését szolgáló mechanizmus bevezetése. Az OLAF-fal és a tagállamokkal együttműködésben a megállapodások meghatározzák a termékek nyomon követhetőségét és a nyomon követési eljárások végrehajtását annak megállapítása érdekében, hogy az eredeti (PMI és JTI márkájú) cigaretta hol lép ki a törvényes ellátási láncból és kerül a csempészek kezébe.

2007-ben a Hercule II. programnak a cigarettacsempészet és a cigarettahamisítás elleni küzdelemre vonatkozó új fejezete (lásd a 2.6. pontot) a csempészett cigaretta felfedezését megkönnyítő szkennerberendezések közösségi társfinanszírozásáról rendelkezett, több mint 5 millió euró értékben. A program továbbra is finanszírozza a képzéseket, a különleges műszaki berendezések megvásárlását és a tiltott tevékenységek e területen történő felügyeletének technikai támogatását.

A Bizottság (OLAF és SANCO) tevékenyen részt vett a WHO dohányzás-ellenőrzésről szóló keretegyezménye jegyzőkönyvének[32] előkészítésében és az arról szóló tárgyalásokon. Ez a jegyzőkönyv kifejezetten a dohánytermékek tiltott kereskedelme elleni küzdelemről szól. A jegyzőkönyvet megvitató kormányközi tárgyaló szerv élére az OLAF egyik tisztviselőjét választották.

Szabálytalanságok és csalás gyanúja a „közvetlen kiadások” területén

A felfedett szabálytalanságokra és a csalás gyanújára, valamint a végrehajtott korrekciókra vonatkozó információkat eddig az évig csak a megosztott kezelésű kiadások tekintetében gyűjtötték össze. Ennek a helyzetnek a kiigazítása, valamint a szabálytalanságok és a csalás gyanújának jobb figyelembe vétele érdekében a Bizottság szolgálatai a megállapításokra és a végrehajtott korrekciókra vonatkozó információkat is nyilvántartják a Bizottság számviteli rendszerében (ABAC).

A Bizottság szolgálatai annak érdekében, hogy még idén kezdeti elemzést lehessen nyújtani, azonosították a felfedett szabálytalanságokat és a csalások gyanúját a központosított, közvetlen kezelés tárgyát képező költségvetési területeken.

A „csalásbiztosság” új megközelítése

2001-ben a Bizottság úgy határozott[33], hogy bevezeti a csalásbiztosság („fraud-proofing”) új, megelőző mechanizmusát annak érdekében, hogy a jogalkotás és a szerződések kezelése „védettebb” legyen a csalás ellen. 2002 óta a Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről való gondoskodást különösen igénylő, új jogalkotási kezdeményezések és a közösségi finanszírozás új jogalapjai (mint a szerződésminták) jelentek meg. Ezeket a projekteket csalásbiztosságuk szempontjából elemezték, és szükség esetén kiigazították[34].

2007 decemberében a Bizottság új megközelítést vezetett be a csalásbiztosság[35] területén, amelynek sarokköve az OLAF vizsgálati tevékenysége eredményeinek kiaknázása. A gyakorlati tapasztalatot szervezettebb és megfelelőbb alapon használják fel, és megfelelőbben megosztják a Bizottság többi szolgálatával, valamint az EU más szerveivel és intézményeivel. Az új megközelítés a gyenge pontok azonosítására törekszik nemcsak a jogalkotási javaslatokban, hanem az uniós jogszabályok alkalmazásában, valamint az irányítási és ellenőrzései rendszerekben is.

Az első időkben a közvetlen kiadások ágazatában alkalmazandó új politika minden rendelkezésre álló adattal (vizsgálatok, ellenőrzések, elemzések eredményei) javítani fogja a csalás megelőzésének lehetőségeit.

Az euró hamisítása elleni védelem

Tanácsi rendeletjavaslat[36] született, amelynek célja a pénzhamisítás elleni védelem megerősítése, a bankjegyek és az érmék eredetiségére vonatkozó ellenőrzési kötelezettség bevezetése az érintett hitelintézetek és más hasonló intézmények számára, mielőtt azokat a forgalomba visszahelyezik. A javaslat célja ezen kívül a hamis bankjegyek és érmék szállításának engedélyezése a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok, valamint az EU intézményei és testületei között, a valódiság ellenőrzésének megkönnyítésére.

Az egyik jelentésben a Bizottság összeállította a Tanács 2000-ben meghozott kerethatározatát[37] követően a pénzhamisítás elleni védelem területén[38] a tagállamok által elfogadott büntetőjogi vagy egyéb szankciók mérlegét. A meghozott intézkedések a jelek szerint egészében megfelelnek a ténylegesség és a hatékonyság referencia-kerethatározatban előírt követelményének, amennyiben a törvényi tényállásokat és a szankciókat általában bevezették a tagállamok jogszabályaiba.

Operatív területen a Bizottság – a Pericles program[39] keretében végrehajtott cselekvéseken keresztül – továbbra is támogatta az euró hamisítása elleni küzdelemmel foglalkozó nemzeti, európai és nemzetközi hatóságok közötti együttműködést. A Pericles 2007. évi költségvetését több mint 80%-ban végrehajtották, és tizenkét projektet indítottak el, amelyből hetet a tagállamok javasoltak, ötöt pedig a Bizottság (OLAF).

A tagállamok és a tagjelölt országok szakértőinek szóló projektek többsége oktatási céllal járt (képzések szervezése, a pénzhamisítás felfedezése technikáival való megismerkedés stb.). A Pericles hozzájárult két nagy jelentőségű szemináriumhoz, amelyen a tagállamok, valamint latin-amerikai és karibi országok képviselőit fogadták, az euró hamisítása ellen harmadik országokkal való együttműködés megerősítése céljából.

2007-ben körülbelül 211 000 euróérmét vontak be a forgalomból. Ez a szám 2006-hoz képest 29%-kal emelkedett, főként a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai intenzívebb együttműködésének köszönhetően.

A Hercule II. program

A Hercule II. programot a Közösségek pénzügyi érdekeinek védelmére irányuló tevékenységek előmozdítására vezették be[40]. 2007-ben az Európai Parlament és a Tanács úgy határozott, hogy a programot meghoszabbítja a 2007–2013-as időszakra[41].

E program költségvetését évi 6 millió euróval növelték annak érdekében, hogy a cigarettahamistás leküzdését elősegítő képzések megvalósítását és berendezések megvásárlását lehetővé tévő új fejezetet vonjanak be.

A 2007. évi 13,574 millió EUR költségvetés lehetővé tette 15 program társfinanszírozását a képzés, 21 projekt társfinanszírozását a technikai segítségnyújtás és 10 fellépés társfinanszírozását a jogi kutatás területén. E projektek között szerepelnek nemzetközi szintű fellépések, az elméletek és a tapasztalatok megvitatását elősegítő konferenciák, valamint bizonyos nemzeti hatóságok számára nyújtott egyedi támogatások, például a hamisítás felismerését megkönnyítő berendezések vásárlása vagy egy meghatározott vizsgálathoz kapcsolódó technikai segítségnyújtás útján.

A Közösségek pénzügyi érdekeinek védelmében 2007-ben hozott további intézkedések

Az európai átláthatósági kezdeményezésben [42] azt javasolták, hogy az alap kezelésének módjától függetlenül rendszeresen közzé kell tenni a közösségi költségvetésből származó alapok kedvezményezettjeinek listáját. E kötelezettségnek a költségvetési rendeletbe[43], valamint a strukturális alapokra és a Kohéziós Alapra vonatkozó bizottsági rendeletbe[44] 2006-ban történő beillesztését követően két 2007. évi rendelet[45] vezette be a tagállamok azon kötelezettségét, hogy a mezőgazdasági alapok és az európai halászati alap kedvezményezettjeinek listáját, valamint a számukra megadott összeget közzétegyék.

Az adócsalás elleni küzdelem fokozására irányuló koordinált stratégia közzététele után[46] és az EU Miniszterek Tanácsának 2007. júniusi kérésére a Bizottság közleményt fogadott el a HÉA-csalás – különösen a körbeszámlázás[47] – elleni küzdelem kulcselemeiről. Az e jelentéshez való hozzájárulása során több tagállam kijelentette, hogy nemzeti intézkedéseket hozott a HÉA-csalás elleni hatékonyabb küzdelem ellen[48].

Szlovénia 2007-ben ratifikálta a Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló egyezményt [49] és annak jegyzőkönyveit[50]. Románia és Bulgária az EU-hoz való csatlakozásukkor automatikusan csatlakoztak az egyezményhez és annak jegyzőkönyveihez[51]. A Bizottság felhívja az egyezményt és/vagy annak jegyzőkönyveit még nem ratifikált tagállamokat, hogy azt a legrövidebb időn belül tegyék azt meg[52].

A Bizottság szolgálatai 2007-ben adminisztratív együttműködési megállapodásokat írtak alá bizonyos harmadik országok[53] illetékes hatóságaival a csalás, a korrupció és a Közösségek vagy az aláíró harmadik országok pénzügyi érdekeit sértő bármely más tiltott tevékenység elleni küzdelem területén. A Bizottság hasonló megállapodások megkötése érdekében tárgyalásokat folytat más, európai pénzügyi támogatásban részesülő harmadik országokkal.

Szlovákia a Közösségek pénzügyi érdekeinek védelmében hozott nemzeti stratégiát fogadott el , amely az elkövetkezendő évekre vonatkozóan fellépéseket állapít meg minden érintett területen. A román büntető törvénykönyvet és a kapcsolódó törvényeket módosították a jogi személyek büntetőjogi felelősségének bevezetése érdekében. Olaszországban a közösségi csalások elleni küzdelemre létrehozott bizottság feladatául jelölték ki a csalás és más szabálytalanságok elleni küzdelem összehangolását az adóügy, a mezőgazdaság és a strukturális alapok területén. Svédország megerősítette a nemzeti és az európai alapokra vonatkozó belső ellenőrzési rendszerét.

A máltai és a román jogba bizonyos súlyos szabálytalanságokra alkalmazandó közigazgatási szankciókat vezettek be. Lettország súlyosbította a közösségi alapokkal összefüggésben, bűnszervezetben elkövetett bűncselekményekre alkalmazandó büntetőjogi szankciót. Több tagállam jelezte a szabálytalanságok kezelésének és bejelentésének [54] összehangolását célzó, iránymutatást tartalmazó kézikönyvek vagy feljegyzések elfogadását, illetve naprakésszé tételét. Észtországban a pénzügyminisztérium honlapján minden olyan szabálytalanságot közzétesznek, amelyre végleges megoldást találtak.

Belgiumban és Franciaországban az alkalmazandó európai és nemzetközi egyezményeknek való megfelelés érdekében módosították a korrupcióra vonatkozó büntetőjogot. Szlovákiában egy szolgálatok közötti csoportot hoztak létre a korrupcióellenes nemzeti program naprakésszé tételére. Portugáliában több vizsgálati hatóság közös korrupcióellenes kezdeményezésének végrehajtását egy 2007. évi jelentés közzétételével zárták le. Belgium és Ciprus intézkedéseket tett a pénzmosás elleni küzdelem javítására.

Romániában a behajtás tekintetében az Európai Közösségek felé fennálló tartozásokat beolvasztották az adótartozások közé.

A CSALÁS ÉS MÁS SZABÁLYTALANSÁGOK FELDERÍTÉSÉRE IRÁNYULÓ ELLENőRZÉSEK

A közösségi saját források összegyűjtése tekintetében és azokon a területeken, amelyeken a tagállamok hajtják végre a költségvetést, a csalások és más szabálytalanságok felfedezését célzó ellenőrzések felelősségét a tagállamok és a közösségi hatóságok megosztva gyakorolják.

Ez a fejezet röviden bemutatja ezen ellenőrzések menetét és eredményeit.

Ellenőrzések a strukturális alapok területén

Az európai alapok – különösen a tagállamok által irányított alapok – hatékonyabb pénzügyi kezelése érdekében, valamint a Számvevőszék 2/2004. sz. véleményének[55] figyelembe vételével a Bizottság 2006 januárjában integrált belső ellenőrzési keretre irányuló cselekvési tervet[56] dolgozott ki. A stratégiai cél a Számvevőszék pozitív megbízhatósági nyilatkozatának megszerzése.

Az ellenőrzési keret fejlesztése

A 2007–2013-as programozási időszaktól kezdve a strukturális kiadásokra vonatkozó új szabályozás[57] egyszerűsíti és tisztázza az odaítélésre irányuló eljárásnak, valamint az alapok kifizetéseinek bizonyos szempontjait. A szabályozás minden érdekelt félnek – különösen a lehetséges kedvezményezetteknek – az alkalmazandó szabályozásról való jobb tájékoztatását írja elő. A belső ellenőrzési rendszereket világosabban határozza meg.

A tagállamok minden operatív program esetében a megfelelő végrehajtásért, valamint az irányítás ellenőrzéséért felelős irányító hatóságot jelölnek ki.

A tagállamok igazoló hatóságot (a 2000 és 2006 közötti időszakra alkalmazandó szabályozásban „kifizetési hatóság”) is kijelölnek, amely eljutattja a Bizottsághoz az igazolt kiadások és a kifizetési kérelmek nyilvántartását. Feladatai közé tartozik a felfedezett szabálytalanságok (beleértve a csalásokat is) nyomon követésének biztosítása, és azokról a Bizottságnak történő beszámolás.

A tagállamok végül ellenőrzési hatóságot jelölnek ki (a 2000 és 2006 közötti időszakban „winding-up body”, felszámolási szerv). Az ellenőrzésekre és a műveleteknek az ellenőrzési hatóság által végzett ellenőrzésére vonatkozó szabályokat az új programozási időszakra összehangolták, a Bizottsággal történő információcserét pedig megerősítették. Innentől fogva az ellenőrzési hatóságnak ellenőrzési stratégiát kell benyújtania a Bizottsághoz, a feladatkörébe tartozó operatív program tekintetében.

Az ellenőrzési hatóság éves jelentést juttat el a Bizottsághoz az ellenőrzések eredményeinek összefoglalásával. Az új programozási időszakra ezt a jelentést egyedi minta alapján kell összeállítani, és annak kötelezően tartalmaznia kell a felderített hibák százalékos arányát. Egy másik jelentős előny abban rejlik, hogy az ellenőrzési hatóságnak minden évben véleményt kell kiadnia arról, hogy az irányítási és ellenőrzési rendszerek hatékonyan működnek-e, és megfelelő biztosítékkal kell szolgálni arról, hogy a kiadások nyilvántartásai helyesek, és az alapul szolgáló műveletek jogszerűek és szabályszerűek.

A tagállamok ezentúl kötelesek éves összefoglalókat készíteni a bevallott kiadásokról és minden elvégzett ellenőrzésről[58]. Ez a 2000 és 2006 közötti programozási időszakra is vonatkozik. 2008. április végéig minden tagállam benyújtotta az előírt minimumkövetelményekkel összhangban vagy többnyire összhangban álló éves összefoglalókat. A Bizottság egy tagállam esetében intézkedéseket hozott bírósági eljárás megindítására.

A Bizottság a maga részéről a 1083/2006/EK rendelet 71. cikke alapján bevezette az irányítási és ellenőrzési rendszerek megfelelőségértékelési eljárását. Megvizsgálja és jóváhagyja a tagállamok ellenőrzési hatóságai által elkészített ellenőrzési stratégiákat. A saját ellenőrzései, valamint a tagállamok által benyújtott információk alapján a Bizottság értékeli a tagállamokban működő rendszerek által nyújtott biztosítékot, amely minden illetékes főigazgatóság éves tevékenységi jelentésében és a Bizottság összefoglaló jelentésében is szerepel. Ez az értékelés a jogszerűség és a szabályszerűség összehangolt mutatóin alapul.

A Bizottság megszakíthatja vagy felfüggesztheti a kifizetéseket. Pénzügyi korrekciót is alkalmazhat.

Az irányítási ellenőrzések tagállamok által történő gyakorlása az ERFA területén

Az e pontban szereplő információ kizárólag a tagállamok által a kérdőív alapján megadott információkon[59] alapul, és kizárólag az ERFA-ra vonatkozik. A kérdőív a 2007 végén bevezetett ellenőrzési rendszerre, illetve a 2005-ben végzett ellenőrzésekre vonatkozó információkra vonatkozóan tett fel kérdéseket.

A legtöbb szabálytalanság elkerülhetetlenül az utolsó felhasználó vagy a végső kedvezményezett szintjén jelenik meg. Az irányító hatóságok „irányítási” vagy „első szintű” ellenőrzéseket végeznek e szabálytalanságoknak az eljárás korai szakaszában történő felfedezésére. Ezek az ellenőrzések kötelező jelleggel magukban foglalják a kedvezményezettek által benyújtott visszatérítési kérelmekre vonatkozó, iratok alapján végzett közigazgatási vizsgálatokat és a helyszíni vizsgálatokat.

A tagállamok nagy többsége jelezte, hogy az iratok alapján végzett közigazgatási vizsgálatok során minden, a projektekre és a kiadásokra vonatkozó nyilatkozatokkal kapcsolatos dokumentum rendszeresen alapos vizsgálaton megy keresztül. Az alapos vizsgálat minden tagállamban a kiadások támogathatóságára vonatkozik. A tagállamok mintegy felében az igazoló dokumentumok megfelelő jellegét is rendszeresen vizsgálják; a tagállamok egyharmadában ellenőrzik, hogy a társfinanszírozott munkát ténylegesen elvégezték-e, illetve a szolgáltatást ténylegesen nyújtották-e.

A költségvetés azon hányada, amelynek tekintetében 2005-ben helyszíni vizsgálatot végeztek, tagállamonként vagy akár programonként is változó. Amennyiben az arány 100%-nál alacsonyabb, a tagállamok az ellenőrzések irányítása érdekében a reprezentatív vagy véletlenszerű mintavételt a kockázatelemzéssel kombinálták.

2005-ben a helyszíni ellenőrzéseket gyakran közreműködő szerveken keresztül hajtották végre. Öt tagállamban az esetek jelentős részében az irányító hatóságok maguk vállalták ezen ellenőrzések elvégzését. Egyetlen tagállam szervezte ki jelentős mértékben a helyszíni ellenőrzéseket.

Valamennyi tagállam jelezte, hogy az összes projekt esetében az elvégzett ellenőrzések és a felfedezett szabálytalanságok iratai a program nyomon követési adatbázisában vannak nyilvántartva. Mindeközben kevés tagállam volt abban a helyzetben, hogy megbízható statisztikákat közöljön a 2005-ben elvégzett ellenőrzések eredményeiről . Ez arra enged következtetni, hogy az adatokat nem központosították.

A kapott statisztikák alapján a felfedezett leggyakoribb szabálytalanságok a kiadás támogathatóságát vagy az igazoló dokumentumok hiányát vagy nem teljes mivoltát, valamint a horizontális szabályok vagy a támogatásról szóló egyezmények tartalmának be nem tartását érintették. Általánosságban a szabálytalanságokat az iratok alapján végzett közigazgatási vizsgálatok során fedezték fel, de jelentős (20 % és 50 % között) marad a helyszíni ellenőrzések során felfedezettek aránya is.

Az a tény, hogy a szabálytalanságokat ebben a korai, és a kedvezményezettekhez közeli szakaszban felfedezték, elősegíti olyan egyszerű és hatékony intézkedések meghozatalát, mint amilyen a hiányzó dokumentumok bekérése vagy nem támogatható kiadás esetén az alap visszavonása és újra kiosztása. Szabálytalanság felfedezését követően a tagállamoknak biztosítaniuk kell a nyomon követést. Ezt egyes esetekben integrált informatikai rendszerek segítségével teszik meg. Amennyiben a szabálytalanság meghalad egy bizonyos küszöbértéket, azt be kell jelenteni a Bizottságnak (OLAF).

A tagállamok úgy vélik, hogy a szabálytalanságok fő oka a megfelelő iránymutatás hiánya és a humánerőforrással kapcsolatos problémák. Néhányan megemlítik a csődöt, a túlfinanszírozás kockázatát vagy a büntetőjogilag felróható magatartást. Az ellenőrzési keret közelmúltbeli javításának célja különösen a szándékosan vagy nem szándékosan téves kérelmet benyújtók számának csökkentése (legalább a nem támogatható kiadások esetében) és a hatáskörrel rendelkező hatóságok hibázási kockázatának korlátozása.

Ellenőrzési keret a mezőgazdaság területén

A nemzeti hatóságok által végzett ellenőrzések. A közös agrárpolitika keretében – a megosztott irányítás elvének megfelelően – a tagállamok felelősek a támogatások végső kedvezményezetteknek akkreditált kifizető ügynökségek [60] útján a tagállam által történő kifizetéséért. A kifizetés előtt különösen ügyelniük kell a kérelmek támogathatóságára és a közösségi jogi szabályoknak való megfelelésére.

Minden támogatási rendszer esetében a vonatkozó ágazati rendeletek határozzák meg a kifizető ügynökségek, vagy az azok ellenőrzése alatt tevékenykedő megbízott szervezetek által végzett ellenőrzések részletes szabályait.

Minden támogatási kérelem tekintetében, bármely kifizetés előtt adminisztratív vizsgálatot kell végezni. A helyszíni vizsgálatokat mintavétellel végzik, általában 5–10%-os mintával, de a szóban forgó ágazat kockázatától függően ez az arány 100%-ig is emelkedhet.

A fő ellenőrzési rendszer az integrált irányítási és ellenőrzési rendszer (IIER). Ez a rendszer a mezőgazdasági termelőknek folyósított valamennyi kifizetésre kiterjed. Az IIER számítógépesített adatbázist foglal magában, továbbá a mezőgazdasági termelők azonosítási rendszerét, a mezőgazdasági parcellákat, állatokhoz kapcsolódó kifizetés esetén az állatokat, valamint a kifizetésekre vonatkozó jogok és a támogatási kérelmek azonosítási és nyilvántartási rendszerét tartalmazza. Az Európai Számvevőszék többször megerősítette, hogy megfelelő használat esetén az IIER hatékony ellenőrzési rendszert jelent a szabálytalan kiadások kockázatának csökkentésére.

Az IIER hatálya alá nem tartozó támogatási rendszerek – mint az áruk tárolása vagy az export-visszatérítés – tekintetében a kedvezményezettnek történő fizetés után kiegészítő vizsgálatokat kell végezni.

Az igazoló szervezet minden pénzügyi év végén igazolást állít ki a Bizottságnak eljuttatott elszámolás teljességére, pontoságára és valóságnak való megfelelésére vonatkozó megfelelő bizosítékról, valamint arról, hogy a belső ellenőrzési eljárásokat kielégítő módon alkalmazták.

A tagállamok megküldik a Bizottságnak a kifizető ügynökségek éves elszámolásait, a kifizető ügynökség igazgatója által aláírt megbízhatósági nyilatkozattal együtt. A megbízhatósági nyilatkozat tartalmazhat fenntartásokat, de azok pénzügyi hatásait számszerűsíteni kell. Ilyenkor a megbízhatósági nyilatkozatnak tartalmaznia kell a megállapított hiányosságok megoldására vonatkozó megfelelő cselekvési tervet, továbbá a végrehajtáshoz szükséges határidőket. A nyilatkozatnak rendelkeznie kell az irányítási és ellenőrzési rendszerek egész évben rendelkezésre álló, hatékony felügyeletéről.

2007-től[61] a több kifizető ügynökséggel rendelkező tagállamoknak éves összefoglalót ( összefoglaló jelentés ) is készíteniük kell, amely a pénzügyi év végéig kiterjed a biztosítéki nyilatkozatokra és az igazoló szervezetek igazolásaira. Ennek célja a tagállamok és a Bizottság közötti felelősség megerősítése, a megbízhatósági nyilatkozat és az igazolás kiegészítéseként.

A Bizottság által végzett ellenőrzések. A Bizottság ellenőrzi elsősorban a kifizető ügynökségek elszámolásainak teljességét, pontosságát és valós mivoltát (végső elszámolás) és másodsorban – főként a helyszíni ellenőrzések révén – azt, hogy a tagállamok a kiadást a közösségi szabályoknak megfelelően bonyolították-e. Amennyiben nem ez a helyzet, a Bizottság kizárja az érintett kiadást a közösségi finanszírozásból (pénzügyi korrekciók). Ez utóbbi mechanizmus a „megfelelőségértékelési eljárás”, amely az évek során nagyon hatékony eszköznek bizonyult a Közösségek pénzügyi érdekeinek védelme szempontjából.

A megfelelőségértékelési eljárás megkíméli a közösségi költségvetést az olyan kiadásoktól, amelyeket nem annak kell viselnie. E mechanizmus célja nem a végső kedvezményezettek számára folyósított szabálytalan kifizetések behajtása, mivel az a művelet a megosztott irányítás elve alapján a tagállamok kizárólagos hatáskörébe tartozik. A mechanizmus célja a tagállamok által végrehajtott ellenőrzési és irányítási rendszerek vizsgálata, valamint a közösségi jogszabályok rendelkezéseinek meg nem felelő kiadások behajtása a nemzeti közigazgatásoktól. A pénzügyi korrekciókról a jogsértés jellege és súlyossága, valamint a Közösségnek okozott pénzügyi kár alapján döntenek. Az összegüket a ténylegesen okozott veszteség, vagy extrapoláció alapján számítják ki. Amennyiben ez nem lehetséges, a Közösség pénzügyi kockázatának tükrözésére a hiányosság súlyosságát figyelembe vevő átalányösszeget alkalmaznak. 2007-ben a Bizottság mintegy 686,6 millió EUR-t[62] vont el az EMOGA és az EMVA finanszírozásától, a közösségi szabályoknak való meg nem felelés miatt.

Amennyiben a megfelelőségértékelési eljárás során szabálytalan kifizetéseket állapítanak meg vagy ilyenek állapíthatók meg, a tagállamokat felhívják a nyomon követés biztosítására a végső kedvezményezettel szemben alkalmazott behajtási eljárás útján. Mindazonáltal még ha erre nincs is mód amiatt, hogy a pénzügyi korrekció kizárólag a tagállam irányítási és ellenőrzési rendszerének hiányosságaira terjed ki, a korrekció fontos eszköz marad a rendszer működésének javítására, valamint a végső kedvezményezetteknek folyósított szabálytalan kifizetések megelőzésére vagy felfedezésére és behajtására. A megfelelőségértékelési eljárás tehát a kedvezményezettek szintjén hozzájárul a műveletek jogszerűségéhez és szabályszerűségéhez.

A hagyományos saját források ellenőrzése

A tagállamok felelősségi körébe tartozik a hagyományos saját források behajtása, a könyvelések vezetése, valamint a szükséges ellenőrzések és vizsgálatok elvégzése[63]. Vezetniük kell egy „A. könyvelést” a kifizetett és/vagy biztosítékkal ellátott vámtartozások nyilvántartására, valamint egy „B. könyvelést” a be nem hajtott és fedezetlen (vagy fedezettel ellátott, de vitatott) tartozások nyilvántartására. A B. könyvelésben szereplő tartozások nagy része feltárt csalás vagy szabálytalanság eredménye. Az elsődleges nemzeti ellenőrzések (fizikai, illetve iratok alapján végzettek is) és a végső elszámolást követő ellenőrzések fényt derítenek a legtöbb csalásra és egyéb szabálytalanságra (2006-ban és 2007-ben 80%).

A Bizottság felügyeli a hagyományos saját források rendszerének szabályszerű működését. Ügyel arra, hogy a hagyományos saját források idejében rendelkezésre álljanak, és mulasztás esetén megállapítja a kamatokat. Az ellenőrzési módszerek magukban foglalják különösen: a tagállamokban végzett helyszíni ellenőrzéseket, a közös ellenőrzésekről szóló megállapodásokat[64], az előzetes észrevételek megállapításainak nyomon követését (korábbi ágazati levelek) és a Számvevőszék éves jelentéseit, valamint különleges nyomon követést a Bizottság más szolgálataitól származó információ esetén (például az OLAF-tól származó, jelentős pénzügyi hatással bíró és kölcsönös jogsegélyt is magában foglaló egyedi ügyekre vonatkozó információ).

A 2007-ben lefolytatott 32 vizsgálat során a Költségvetési Főigazgatóság 114 rendellenességet figyelt meg a hagyományos saját források területén. A korábbi évekhez hasonlóan csak nagyon korlátozott számú eltérés tekinthető jogsértésnek (2007-ben egyetlen új ügyet sem indítottak, és jelenleg 31 folyamatban lévő ügy van), mivel azokat szabályszerűen, kétoldalúan megvitatják a tagállamokkal, és azok a saját forrásokkal foglalkozó tanácsadó bizottság hatáskörébe tartoznak.

Az éves jelentésekben és a Számvevőszék előzetes észrevételeinek megállapításában leírt rendellenességek nyomon követésének keretében a Költségvetési Főigazgatóság 2007-ben húsz új, észrevételeket tartalmazó levelet kapott.

Az ellenőrzések eredményei nem mondanak ellent az EU költségvetésének hagyományos saját források révén történő finanszírozása általános képének, amely szerint az EU gyors és betartja a határidőket. Egészében véve a tagállamok e területen betartják a közösségi jogszabályokat.

A 2185/96/EK, Euratom rendelet[65] helyszíni ellenőrzései és vizsgálatai

A 2185/96/EK, Euratom rendelet a Bizottságra ruházza a tagállamokban, illetve a hatályos együttműködési megállapodások alapján harmadik országokban elvégzendő helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok végrehajtásának hatáskörét. 1999. június 1. óta ezt a hatáskört az OLAF gyakorolja[66].

A gazdasági szereplőknél végzett helyszíni ellenőrzések és vizsgálatok jellemzően külső vizsgálati cselekmények, tehát az OLAF-nak az Európai Unió pénzügyi érdekeit sértő, bármely tiltott tevékenység elleni küzdelem céljából a közösségi intézményeken, szerveken és szervezeteken kívül végzett közigazgatási vizsgálatai.

A 2185/96/EK, Euratom rendelet OLAF által történő alkalmazása egy 1997-ben elfogadott vademecum[67] iránymutatását követi, amelynek naprakésszé tétele folyamatban van.

2007-ben az OLAF összesen 74 helyszíni ellenőrzést végzett (ez a számadat hasonlít a 2006-ban végzett 72 ellenőrzéshez) a 2185/96/EK rendelet értelmében, azaz:

- 25 ellenőrzés a mezőgazdaság területén;

- 26 a strukturális politikák területén;

- 21 a közvetlen kiadások és a külső segítségnyújtás területén;

- 2 belső vizsgálatokhoz kapcsolódik.

Minden helyszíni ellenőrzés az EU területén történt, kivéve egy harmadik országban a külső segítségnyújtás területén végzett ellenőrzést.

A tapasztalat azt mutatta, hogy a helyszíni ellenőrzések mind mennyiségi, mind pedig minőségi szempontból a külső vizsgálatok nagyon fontos eszközei.

Az operatív eredmény emellett nagymértékben függ a nemzeti hatóságok együttműködésének hatékonyságától. E témában az OLAF a 2185/96 rendelet végrehajtásáról szóló új jelentésen dolgozik, amely ismerteti a „bevált gyakorlatot” a helyszíni ellenőrzések minden szakaszában. A jelentést 2008-ban, a vademecum új változatával egyidejűleg kellene elfogadni.

A SZABÁLYTALANSÁGOKKAL KAPCSOLATOS ELJÁRÁSOK ÉS HATÁROZATOK ELÉVÜLÉSE

A tagállamok hatáskörébe tartozik a megosztott irányítás és a hagyományos saját források területén történt szabálytalanságok elkövetőivel szembeni eljárás. Az eljárások befejezésével megállapított közigazgatási szankciók esetleges alkalmazása is a tagállamok feladata.

Az elévülés szerepe a jogbiztonság biztosítása. Azonban a határidő lejártával a szabálytalanság tekintetében többé nem indítható eljárás, a megállapított szankció nem alkalmazható. A Közösségek pénzügyi érdekei védelmének érdekében a 2988/95/EK, Euratom rendelet 3. cikke megállapítja a minimális elévülési időket. A tagállamok hosszabb elévülési időket is megállapíthatnak.

A minimálisnál hosszabb elévülési időket megállapító nemzeti jog és a közösségi jog hatálya alá nem tartozó esetekre alkalmazandó elévülési idők megismerése érdekében a Bizottság kérdőív kitöltését kérte a tagállamoktól. A kérdőív összefoglalója alább következik. Az elemzés a közigazgatási eljárásokra korlátozódik[68].

A Bizottság által közvetlenül kezelt kiadások tekintetében a költségvetési rendelet 73a. cikkében szereplő ötéves elévülési időt kell alkalmazni, amint az a végrehajtási szabályok 85b. cikkében[69] szerepel. Ez a terület nem tartozik e jelentés tárgyához.

A szabálytalansággal szembeni eljárásra alkalmazandó elévülés

„Általános” elévülési határidő. A 2988/95 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése az említett szabálytalanság elkövetését követő négy évben állapítja meg az elévülési időt[70]. Az európai ágazati szabályok rövidebb határidőt is megállapíthatnak, de az sem lehet rövidebb három évnél. Ezek a határidők a nemzeti jogban közvetlenül alkalmazandók, amennyiben a nemzeti jogszabályok nem állapítanak meg hosszabb elévülési időt.

21 tagállam a közösségi jog által meghatározottnál hosszabb elévülési időt állapít meg. Ezek az időtartamok 5 és 12 év között változnak, rendkívüli esetben pedig 12 vagy akár 20 évig terjedhetnek.

A 2988/95 rendelet előírja, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságnak a szabálytalansággal kapcsolatos bármely olyan vizsgálata vagy eljárása, amelyről az érintett személyt tájékoztatták, megszakítja az elévülést. Sőt bizonyos nemzeti jogok megszakítási oknak tekintik a lehetséges adóssal való rendezési eljárásról való tárgyalást is.

„Abszolút” elévülési idő. A 2988/95 rendelet szerint az elévülést megszakító jogi aktusok ellenére az elévülés legkésőbb az „általános” elévülési idő kétszeresének megfelelő „abszolút” elévülési időszak utolsó napján bekövetkezik, ha a hatáskörrel rendelkező hatóság ezalatt nem szabott ki szankciót, kivéve ha a megszakítás oka a szóban forgó személlyel szemben ugyanezen tényállás alapján megindított büntetőeljárás.

Kilenc tagállam állapít meg bizonyos területeken hosszabb „abszolút” elévülési időket. Leggyakrabban 10 éves határidőkről van szó, kivéve egy esetet, amely 20 évről rendelkezik.

Közigazgatási szankciót megállapító határozat végrehajtásának elévülési ideje

A 2988/95 rendelet alapján a közigazgatási szankciót megállapító határozat végrehajtására nyitva álló időszak három év [71].

15 tagállam hosszabb, a szankciót megállapító határozat kihirdetésétől számított 4–10 éves elévülési időt állapít meg. Leggyakoribb az 5 év. Ez az elévülési idő általában a szankciót megállapító határozat kihirdetésétől kezdődik, de bizonyos tagállamokban a következő év január 1-jétől, a határozat értesítésétől vagy a határozat által megállapított fizetési határidő esedékességétől indul. A megszakítási okok hasonlóak az eljárásokban átalában alkamazottakhoz.

Közigazgatási intézkedést megállapító határozat végrehajtásának elévülési ideje (behajtás)

Az európai jog nem állapít meg elévülési időt a nemzeti jogi eljárás keretében közigazgatási intézkedést megállapító határozat végrehajtására. Ez a határidő mégis különösen fontos a behajtási eljárás sikere szempontjából. Logikusnak tűnhetett volna, hogy mind a 27 tagállam ilyen elévülési időt állapítson meg a nemzeti jogszabályaiban, de közülük csak 21 tüntetett fel nemzeti rendelkezéseket, amelyek mindazonáltal jelentősen különböznek egymástól, mivel 3–10, vagy akár 20 éves időszakokról is szó lehet.

Az elévülés kezdete és a megszakítási okok hasonlóak a közigazgatási szankciót megállapító határozat végrehajtásának elévülési idejére alkalmazandókhoz.

A BEHAJTÁS

Amennyiben a költségvetés végrehajtása megosztott irányítással működik, illetve a hagyományos saját források tekintetében, a végső kedvezményezettől való behajtás elsősorban a tagállamok felelőssége. A Bizottság szolgálatainak szintjén a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselők (DG) felelősek a pénzügyi nyomon követésért. Az OLAF kizárólag az operatív tevékenységhez közvetlenül kapcsolódó pénzügyi nyomon követéshez járul hozzá. A strukturális alapok tekintetében az OLAF átmeneti időszak alatt, az e területen végzett tevékenységei fokozatos befejezésének keretében hozzájárul a tagállamok által értesített 1994 és 1999 közötti programozási időszakra vonatkozó szabálytalanságok nyomon követéséhez[72]. Új elektronikus interfész biztosítja a közvetlen kapcsolatot a felhatalmazással engedélyezésre jogosított tisztviselő adatai és a szabálytalanságok bejelentésének nyilvántartása (ECR) között.

Mezőgazdaság

Az 1290/2005/EK rendelet 32. cikke a jogalap nélkül kifizetett összegek elszámolásának új mechanizmusát vezeti be. Amennyiben egy tagállam a közigazgatási szerv vagy bíróság által történő elsődleges megállapítás időpontja után négy évvel (vagy nemzeti bíróság előtti eljárás esetén nyolc évvel) nem szerzi vissza a kedvezményezettől a jogalap nélkül kifizetett összeget, a be nem hajtott összeg 50%-át automatikusan a szóban forgó tagállam költségvetése viseli, az EMOGA és az EMVA éves, végső pénzügyi elszámolásának keretében. A tagállam hanyagságának bizonyos eseteiben a teljes összeg ráhárítható.

Ezt a mechanizmust először egy 2007. áprilisi bizottsági határozatban[73] alkalmazták, amely a tagállamokra hárított minden, 2003 vagy 1999 (4 illetve 8 éves ügyek) előtt be nem hajtott összeget, amely elérte a 131,7 millió EUR-t. A 2006. évi pénzügyi évre vonatkozó végső elszámolásban további százmillió EUR-t hárítottak vagy hárítanak a tagállamokra a Bizottságnak a végső elszámolásra vonatkozó, utólagos határozatai révén; és azokat 2007 áprilisában választották szét.

A 2007. évi pénzügyi évre a tagállamok a Mezőgazdasági Főigazgatóság behajtási eljárásaira vonatkozó pénzügyi információkat jelentettek be. A 2008. április 11-én létrejött végleges helyzet alapján a tagállamok 154,3 millió EUR-t hajtottak be a 2007. évi pénzügyi évben, a pénzügyi év végéig még behajtandó összeg pedig 1,438 milliárd EUR. A 2003 vagy 1999 előtti ügyek be nem hajtásának pénzügyi következményeit a fenti „50–50” szabály alapján állapították meg, és a 2008. áprilisi végső elszámolási határozatban 137,6 millió EUR-t hárítottak át a tagállamokra[74]. Ezenkívül 165 millió EUR-t hárítanak a közösségi költségvetésre a 2007. évi pénzügyi évben behajthatatlannak nyilvánított esetek alapján.

Az első 50%-nak a tagállami költségvetésre való hárítása után a tagállamoknak a kedvezményezettekkel szemben még meg kell indítaniuk a jogalap nélkül kifizetett összegek behajtására irányuló nemzeti eljárásokat, és meg kell hitelezniük a közösségi költségvetés számára a ténylegesen visszaszerzett összegek 50%-át.

Strukturális alapok

A strukturális alapok területén a szabálytalanság vagy csalás folytán jogalap nélkül kifizetett összegek kedvezményezettől történő behajtását szintén a tagállamok biztosítják. Ezen összegek behajtása megtörténhet a Bizottság szintjén, különösen a pénzügyi hozzájárulás csökkentésével vagy eltörlésével.

A strukturális alapok által társfinanszírozott programok több évre szólnak és időközi kifizetések alapján működnek. A jogalap nélkül kifizetett összegek behajtására a program lezárása előtt vagy után is sor kerülhet. Az 1994 és 1999 közötti programozási időszakra a végső kifizetés iránti kérelem Bizottsághoz történő benyújtásának határideje 2003. március 31. volt. Ezen időszak alatt a Közösség mintegy ezer programot társfinanszírozott, közel 159 milliárd EUR összegben[75]. A Bizottságnak az OLAF által segített programengedélyezési és irányító szolgálatai biztosítják az e programok lezárása céljából szükséges közigazgatási és pénzügyi nyomon követést.

Az 1994 és 1999 közötti programozási időszakban a tagállamok 11 647 szabálytalanságot jelentettek be (2007-ben ez a szám 74 volt), amelyek közösségi hozzájárulásokra gyakorolt pénzügyi hatása 1,52 milliárd EUR becsült értéknek felel meg[76] (ez a szám 2007-ben 68 millió EUR).

Ezek közül 5 686 ügyet bizottsági szinten véglegesen lezártak; 630 millió EUR-nak megfelelő összeget vettek figyelembe a végső kifizetés, vagy a lezárás után felszabaduló összegek révén vagy a közösségi költségvetésnek való visszafizetés során. A tagállamok jelezték, hogy nemzeti szinten 1 610 közigazgatási és bírósági eljárás zárult le, ugyanezen időszakra vetített 101 millió EUR pénzügyi hatással. A Bizottság szolgálatai az esetek lezárása érdekében békítő tevékenységet kezdeményeztek.

Ezenfelül a Bizottság 2007-ben az EMOGA Garanciarészlege által finanszírozott kiadásokra alkalmazandó, pénzügyi következményekről szóló határozatot fogadott el 27 bejelentés tekintetében, amelyekben az érintett tagállamok azt kérték, hogy a behajthatatlan összegek a közösségi költségvetést terheljék.

A 2000 és 2006 közötti programozási időszakra vonatkozóan a tagállamok eddig 12 161 szabálytalanságot jelentettek be (ez a szám 2007-ben 3 428 volt), amelyek közösségi hozzájárulásokra gyakorolt pénzügyi hatása 1,79 milliárd EUR volt (2007-ben ez a szám 630 millió EUR).

A tagállamok jelezték a Bizottságnak, hogy nemzeti szinten 4 471 esetben indítottak közigazgatási vagy bírósági eljárást, és mintegy 509 millió EUR-t hajtottak be.

Az 1994 és 1999 közötti, illetve a 2000 és 2006 közötti programozási időszakok pénzügyi korrekcióinak teljes összege 2 141 (2007-ben 176), illetve 1 569 (2007-ben 220 millió) millió EUR volt. Ezekre a pénzügyi korrekciókra a Bizottság és a Számvevőszék ellenőrzései, az OLAF vizsgálatai, és az 1994 és 1999 közötti időszak programjait lezáró eljárás után került sor. Ide tartoznak a szabálytalanság felderítése nyomán kiadott hivatalos pénzügyi korrekciós határozatok, valamely program lezárásakor a közösségi finanszírozás csökkentése nyomán felszabaduló előirányzatok, amennyiben a tagállam nem számolt el elegendő támogatható költséget, valamint a programok lezárásakor még függőben lévő bírósági eljárások eredményeképpen behajtott összegek visszatérítése [77].

A Bizottságnak bejelentett szabálytalanság után számításba vett összegek nagy része e pénzügyi korrekciók részét képezi. Néhány szabálytalanságot bejelentettek ugyan, de a levonásokat a kifizetés előtt végezték el, ezért azok nem részei a pénzügyi korrekcióknak.

Saját források

Az OWNRES rendszerben nyilvántartásba vett szabálytalanságokkal kapcsolatban megállapított összegeket a tagállamoknak kell behajtaniuk. A 2007-ben felfedezett szabálytalanságok következtében behajtandó összeg mintegy 377 millió EUR.

Előfordul, hogy az eredetileg megállapított összeg a tagállamok erőfeszítései ellenére különböző okokból nem hajtható be teljes egészében. Ez előfordulhat az adós fizetőképtelensége miatt, vagy mert az összeg új információk vagy bírósági eljárás következtében módosul.

Jelenleg a 2007-ben történt szabálytalanságok miatti behajtás aránya 40% (mintegy 150 millió EUR)[78]. Jó a kiindulási helyzet: 2006-ban a tavalyi jelentésben bejelentett teljes behajtási arány 32%volt, ami azóta 40%-ra emelkedett. Az elmúlt tíz évben a behajtási arány 40% és 55%között mozgott.

Amennyiben a megállapított összeg behajtásának elmaradása nem a tagállamnak róható fel, a tagállam kérheti a behajthatatlan összeg törlését az elszámolásokból. 2007-ben a Bizottság a tagállamok 16 törlési kérelmét utasította el mintegy 28 millió EUR összeg értékben, mert úgy ítélte meg, hogy a behajtás elmaradása a tagállamoknak róható fel.

Ezen kívül a Bizottság összesen 20 millió EUR összeg tekintetében megállapította néhány tagállam pénzügyi felelősségét, amiért azok esedékes vámtartozásokat nem állapítottak meg.

Közvetlen kiadások

Amikor az alapokat közvetlenül az intézmények irányítják, a jogalap nélkül kifizetett összegek behajtását közvetlenül ez utóbbiak végzik, a tagállamok beavatkozása nélkül.

A költségvetési rendelet és annak végrehajtási szabályai szerint a behajtási eljárás különböző szakaszokból áll:

- a követelés előrejelzése és megállapítása az utalványozó által (megbizonyosodva annak bizonyos, likvid és esedékes jellegéről),

- beszedési utalvány kiállítása (a folyósító szerv utasítása a könyvelőnek, hogy járjon el a behajtás tekintetében), az adósnak címzett terhelési értesítés nyomon követése, valamint

- behajtás a könyvelő által, aki a behajtást lehetőség szerint beszámítással végzi el minden olyan adós tekintetében, aki maga is bizonyos, likvid és esedékes követeléssel rendelkezik a Közösségek felé.

Ha a felszólító levelek és a felszólítás elküldése után az adós nem fizeti meg a tartozását, és ha a könyvelő nem tudja beszámítással, vagy az adós által képezett bankgarancia lehívásával behajtani a követelést, az utalványozó késedelem nélkül meghatározza a követelésre alkalmazandó kényszerbehajtást.

Két egymást kizáró lehetőség van az adós vagyonára végrehajtási intézkedéseket lehetővé tévő lefoglalási határozatra:

- az EK-Szerződés 256. cikke értelmében lefoglalási határozatot képező határozat elfogadása (ebben az esetben az intézmény lefoglalási határozatot képező határozatban formalizálja a követelés megállapítását),

- határozat beszerzése a nemzeti vagy a közösségi bíróságoktól. Ez magában foglalja a büntető eljárásban érvényesített polgári jogi igénynek az azt engedélyező igazságügyi szervek előtt történő érvényesítését.

A 2007. évi pénzügyi évben kibocsátott beszedési utalványok tekintetében 226 bejelentett esetben jeleztek teljes vagy részleges behajtást. A Bizottság szolgálatai 3,7 millió EUR-t hajtottak be. 184 esetben a szabálytalan összegeket hiánytalanul behajtották, és 223 további ügyben az összeg még megállapításra vár. További 204 ügyet érintő, 10,7 millió eurót kell behajtani.

Behajtás az OLAF vizsgálata nyomán

Amennyiben az OLAF vizsgálata alapján valószínűnek tűnik, hogy bizonyos összegeket szabálytalanul fizettek ki valamely kedvezményezettnek, vagy az esedékes összegek beszedését elmulasztották, az említett összegek behajtása érdekében a felelős hatóságoknak – általában a tagállamok vagy az érintett harmadik országok hatóságainak – kell eljárniuk. Az OLAF nyomon követi az ilyen behajtási eljárások lefolytatását.

Az OLAF 2007-ben több mint 203 millió EUR pénzügyi nyomon követését zárta le hivatalosan. A strukturális alapok területén, 53 ügy lezárása után 197,67 milliót hajtottak be, amelyek közül 35 „régi ügyekből” maradt meg. Ez az összeg szerepelt a Bizottság korábbi pénzügyi évekre vonatkozó elszámolásaiban. Jelentős összegek behajtására került sor 2007-ben, a még le nem zárt ügyek keretében.

[1] A megelőző évek jelentései: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html.

[2] SEC(2008)2300 és SEC(2008)2301.

[3] A Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995.12.18-i 2988/95/EK, Euratom rendelet (HL L 312., 1995.12.23.) 1. cikkének (2) bekezdése.

[4] Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló 1995. július 26-i egyezmény (HL C 316., 1995.11.27.) 1. cikke (1) bekezdésének a) pontja.

[5] SEC(2008)2300.

[6] Csalás Elleni Információs Rendszer / Külső Kommunikációs Adatbázis.

[7] Bizonyos ágazatok esetében a számokat a 2006. évi jelentés óta már frissítették.

[8] A számítás a 2000–2006. évi pénzügyi terv teljes időszakára vonatkozik.

[9] Vámok és mezőgazdasági lefölözések.

[10] Ezt a százalékos arányt a 2007. évi általános költségvetésben szereplő hagyományos saját források becslése alapján számították, és nem a könyvelés alapján.

[11] A közös agrárpolitika finanszírozása keretében történt szabálytalanságokról és tévesen kifizetett összegek behajtásáról, továbbá egy információs rendszer e téren történő létrehozásáról, valamint az 595/91/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. december 14-i 1848/2006/EK rendelet, HL L 355., 2006.12.15.

[12] Európai Regionális Fejlesztési Alap.

[13] Európai Szociális Alap.

[14] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.

[15] COM(2007) 489.

[16] A 386/90/EGK rendeletet módosító 14/2008/EK tanácsi rendelet (HL L 8., 2008.1.11.).

[17] Az 1889/2005/EK rendelet, HL L 309., 2005.11.25.

[18] HL L 82., 1997.3.22.

[19] A fent említett 515/97/EK rendelet.

[20] COM(2006)866.

[21] Például a konténerek mozgása.

[22] Ezeket a javaslatokat 2008-ban fogadták el a következő jogi aktusok formájában: a Közösségi Vámkódex létrehozásáról (Modernizált Vámkódex) szóló, 2008. április 23-i 450/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 145., 2008.6.4.) és a a papírmentes vám- és kereskedelmi környezetről szóló, 2008. január 15-i 70/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (HL L 23., 2008.1.23.).

[23] Az 1997. december 18-i egyezmény, HL C 24., 1998.1.23.

[24] Az egyezmény 32. cikkének (4) bekezdésében szereplő nyilatkozatok alapján.

[25] Az 1995. július 26-i egyezmény, HL C 316., 1995.11.27.

[26] A 2003. május 8-i jegyzőkönyv, HL C 139., 2003.6.13.

[27] Az UK és MT 2008. január 15-én ratifikálta a jegyzőkönyvet. AT, BE, EL, IT, IE és PT a jegyzőkönyvet nem ratifikálta.

[28] A 2007.12.6-i 2008/39/IB tanácsi határozat, HL L 9., 2008.1.12., és a 2007.11.8-i 2007/764/EK tanácsi határozat, HL L 307., 2007.11.24.

[29] BE, DE, EL, ES, FR, IT, LU, NL, PT és FI.

[30] Az UK nem vesz részt a megállapodásban.

[31] Az UK nem vesz részt a megállapodásban.

[32] A 2003. május 21-i WHO WHA 56.1 dokumentum, amely 2005. február 27-én lépett hatályba.

[33] A Bizottság közleménye, SEC(2001)2029 végleges.

[34] A csalásbiztossági mechanizmus végrehajtásának 2002 és 2007 közötti eredményei részletesen szerepelnek a SEC(2007)1676 végleges jelentésben.

[35] COM(2007)806 végleges.

[36] Az 1338/2001/EK rendeletet módosító, a COM(2007) 525 végleges tanácsi rendeletjavaslat.

[37] 2000/383/IB kerethatározat, HL L 140., 2000.6.14.

[38] A 2000. május 29-i tanácsi kerethatározat 11. cikkén alapuló harmadik bizottsági jelentés, COM(2007) 524 végleges.

[39] A 2001.12.17-i tanácsi határozat, HL L 339., 2001.12.21.

[40] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html.

[41] A 878/2007/EK határozat, HL L 193., 2007.7.25.

[42] COM(2007)127.

[43] A 2006. december 13-i 1995/2006/EK, Euratom rendelettel (HL L 390., 2006.12.30.) módosított, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi költségvetési rendelet (HL L 248., 2002.9.16.).

[44] A 2006. december 8-i 1828/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 371., 2006.12.27.).

[45] A 2007. november 26-i 1437/2007/EK tanácsi rendelet (HL C 181., 2007.8.3.) és a 2007. március 26-i 498/2007/EK bizottsági rendelet (HL L 120., 2007.5.10.).

[46] COM(2006)254.

[47] COM(2007)758.

[48] BE, CZ, HU, MT és RO.

[49] Lásd fent.

[50] Az 1996. szeptember 27-i első jegyzőkönyv (HL C 313., 1996.10.23.). Az egyezménynek az Európai Közösségek Bírósága által, előzetes döntéshozatal révén történő értelmezéséről szóló 1996. november 29-i jegyzőkönyv (HL C 151., 1997.5.20.). Az 1997. június 19-i második jegyzőkönyv (HL C 221., 1997.7.19.).

[51] A 2007. december 6-i 2008/40/IB tanácsi határozat, HL L 9., 2008.1.12.

[52] Mostanáig, CZ, HU, MT és PL nem ratifikálta sem az egyezményt, sem pedig annak jegyzőkönyveit. EE nem ratifikálta az egyezmény bírósági értelmezéséről szóló jegyzőkönyvet. IT nem ratifikálta a második jegyzőkönyvet és ezzel akadályozza annak hatálybalépését. Az egyezmény és annak jegyzőkönyvei végrehajtásáról szóló jelentésében (COM(2008) 77 végleges) a Bizottság hét tagállamban hiányosságokat állapított meg bizonyos rendelkezések átültetése tekintetében. Az átültetés sikerének érdekében a Bizottság minden tagállammal külön is felveszi a kapcsolatot.

[53] A marokkói nemzeti hatóságok (ez a megállapodás a vámügy területére is vonatkozik), Dzsibuti, Kongó Brazzaville, Szenegál, Argentína és az Afrikai Állami Ellenőrzési Hivatalok Fóruma (FIGE).

[54] DE, IT és SK.

[55] HL C 107., 2004.4.30.

[56] COM(2006)9 és SEC(2006)49. „Integrált ellenőrzési keret” alatt azokat a kiegészítő felügyeleti és ellenőrzési rendszereket kell érteni, amelyek elegendőek annak megfelelő biztosítékára, hogy a hiba kockázatát a műveletek minden szintjén helyesen kezelik. A Bizottság 2008 végén közleményt ad ki az ellenőrzés költségeiről és előnyeiről, a fennmaradó kockázat tekintetében. A többi szempontról lásd a cselekvési terv végrehajtásáról szóló első jelentést (COM(2007)86) és a végleges jelentést (COM(2008)110).

[57] Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendelet; az Európai Regionális Fejlesztési Alapról szóló 1080/2006/EK rendelet; az 1083/2006/EK és a 1080/2006/EK rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló, 2006. december 8-i 1828/2006/EK bizottsági rendelet. Hasonló szabályok alkalmazandók a halászati ágazatban, 1198/2006/EK rendelet, HL L 223., 2006.8.15.

[58] A költségvetési rendelet 53b. cikkének (3) bekezdése.

[59] Ezt az információt nem vetették össze a Bizottság Regionális Politikai Főigazgatóságának rendelkezésére álló adatokkal. A válaszokat a SEC(2008)2301 dokumentumban tették közzé.

[60] Az 1290/2005/EK rendelet, HL L 209., 2005.8.11.

[61] A 885/2006/EK rendelet, HL L 171., 2006.6.23.

[62] A 2007/243/EK határozat (HL L 106., 2007.4.24.), a 2007/247/EK határozat (HL L 261., 2007.10.6.) és a 2008/68/EK határozat (HL L 18., 2008.1.23.).

[63] Az 1150/2000/EK, Euratom tanácsi rendelet, HL L 130., 2000.5.31.

[64] A közös ellenőrzésekről szóló megállapodások AT-t, DA-t és NL-t érintik. Ezek a tagállamok megválasztott területen és a Költségvetési Főigazgatósággal összhangban maguk is végeznek ellenőrzéseket, amely ezután értékelési látogatás során nyomon követi az eljárást és az ellenőrzés eredményeit.

[65] A 2185/96/EK, Euratom tanácsi rendelet, HL L 292., 1996.11.15.

[66] Az 1073/1999/EK rendelet és az 1074/1999/Euratom rendelet, HL L 136., 1999.5.31.

[67] UCLAF/12/SEC(97)9989.

[68] Bizonyos tagállamok kifejezetten jelezték, hogy a polgári eljárásjog szabályai alkalmazandók a közigazgatási eljárásra is. A polgári jog szabályai csak ezekben az esetekben érvényesülnek.

[69] A 2002.12.23-i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet , HL L 357., 2002.12.31.

[70] Szabálytalanságok felfedezésére vagy megállapítására irányuló közigazgatási vagy bírósági eljárások megindításáról van szó.

[71] Ez az ugyanezen rendelet 5. cikkében meghatározottak szerinti szankciók alkalmazására vonatkozik.

[72] A szabálytalanságok pénzügyi nyomon követése tekintetében a feladatok Bizottságon belüli megosztásáról szóló C(2007)5709. sz. közlemény.

[73] A 2007/327/EK határozat, HL L 122., 2007.5.11.

[74] A 2008/396/EK határozat, HL L 139., 2008.5.29.

[75] Itt több éves programokról van szó. Ez a szám nem tartalmazza a strukturális alapok és a Kohéziós Alap keretében finanszírozott közvetlen projekteket.

[76] Az ECR adatbázisának 2008.4.15-i állapota alapján.

[77] Ezek az összegek nem foglalják magukban a nem behajtási jellegű pénzügyi korrekciókat, például amelyeket azért végeztek, mert a tagállam derítette fel a szabálytalanságot, vagy elfogadta a Bizottság által javasolt pénzügyi korrekciót, és a szabálytalan összeget másik projekthez csoportosította át.

[78] Az itt szereplő számokat a 2008. március 9-én rendelkezésre álló adatok alapján számították.