HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 127/2

A CHAP(2015) 2880 hivatkozási számon regisztrált panaszok

(2016/C 127/02)

Az Európai Bizottság sorozatos panaszokat kapott a szlovéniai határ menti ingázó munkavállalókat érintő állítólagos megkülönböztető adóztatással kapcsolatban. Ezeket a leveleket a Bizottság a CHAP(2015) 2880 hivatkozási számon vette nyilvántartásba.

A témával kapcsolatban beérkező panaszok nagy száma miatt, valamint az érintetteknek való gyors válaszadás és az adminisztratív erőforrások hatékony felhasználása érdekében a Bizottság közzétette a panaszok átvételének elismervényét az Európai Unió Hivatalos Lapjában (C 74, 2016. február 26., 26. old.) és a http://ec.europa.eu/eu_law/complaints/receipt/index_en.htm weboldalon, és válaszait is ezen az úton teszi közzé.

1. A panaszok

A panaszok tárgya az Ausztriában dolgozó, de Szlovéniában élő határ menti ingázó munkavállalókra kivetett, állítólagosan aránytalan szintű jövedelemadó, amely a panaszosok szerint megsérti a személyek és a munkavállalók szabad mozgásának jogát, melyet az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) garantál. A panaszosok azt jelezték, hogy habár Ausztriában már fizettek jövedelemadót, ezenfelül még Szlovéniában is kell jövedelemadót fizetniük. A panaszokban továbbá kijelentették, hogy emiatt a jövedelemadó-többlet miatt, amely más tagállamokból származó munkatársaikat nem terheli, sokkal rosszabb helyzetbe kerültek. Végül arra kérik a Bizottságot, hogy vizsgálja meg a szóban forgó szlovén jogszabály összeférhetőségét, hogy szabályozza a külföldön jövedelemhez jutó adóköteles személyek státusát, és hogy hozza azt összhangba a többi tagállam jogszabályaival.

2. A Bizottság sikeres tevékenysége a határ menti ingázó munkavállalókat érintő, megkülönböztető adóügyi intézkedések felszámolása terén

Először is meg kell jegyezni, hogy a munkavállalók mobilitása az európai növekedés fokozásának és a foglalkoztatás növelésének egyik kulcsfontosságú eszköze. Hozzájárul többek között az Európa 2020 stratégia gazdasági növekedésre irányuló célkitűzéseinek eléréséhez, valamint az „Út a munkahelyteremtő fellendülés felé” (1) című közleményben vázolt célok megvalósításához. Az adóügyi korlátok azonban továbbra is az egyik legnagyobb visszatartó erőt jelentik a más tagállamban munkát kereső polgárok számára. Ezért a Bizottság 2012 óta alapos vizsgálatnak veti alá a nemzeti közvetlen adókat, hogy megállapíthassa, nem okoznak-e méltánytalan hátrányt azon munkavállalóknak, akik az egyik tagállamban élnek és egy másikban dolgoznak (2). Ahol az EUMSZ-ben foglalt szabadságokat megsértették, ott a Bizottság jelezte az eseteket a nemzeti hatóságok felé, és amennyiben nem történt semmilyen intézkedés a nemzeti jogszabályok kijavítására, kötelezettségszegési eljárást indított. A Bizottság tevékenysége szinte az összes tagállam nemzeti adójogszabályait összhangba hozta az uniós joggal, így sikerült nagyszámú, a határ menti ingázó munkavállalókat érintő jogsértést megszüntetni.

3. A közvetlen adók korlátozott mértékű uniós szabályozása

A jelenlegi panaszokat illetően a Bizottság tudomásul veszi a Szlovéniában lakó és Ausztriában dolgozó határ menti ingázó munkavállalók leveleiben felvázolt szituációt. A Bizottság azonban úgy véli, hogy az ügy nem jelent az uniós jog által tiltott megkülönböztetést a következő okokból:

Először is, az uniós jogfejlődés jelenlegi szakaszában a közvetlen adókra vonatkozó uniós szabályozás csak korlátozott mértékű. Harmonizálás hiányában a közvetlen adózás (ideértve a kettős adózásról szóló megállapodások megkötését és végrehajtását) a tagállamok hatáskörébe tartozik. A tagállamoknak azonban e hatáskörük gyakorlása során be kell tartaniuk az EUMSZ szerinti kötelezettségeiket, az Európai Unió Bírósága általi értelmezés szerint. Nem tehetnek például nemzeti alapú megkülönböztetést az uniós polgárok között, vagyis – saját állampolgáraikat is ideértve – nem diszkriminálhatják a tagállamok azon állampolgárait, akik élnek az EUMSZ szerinti szabadságaikkal. Emellett nem alkalmazhatnak indokolatlan vagy aránytalan korlátozásokat ezekre a szabadságokra.

Másodszor, nincs olyan uniós jogszabály, amely egyetlen adózás szerinti tagállamot határozna meg abban az esetben, ha az adófizetőnek több tagállammal is vannak adóügyi kapcsolatai, mint például jelen esetben is. Az adóztatási jogok megítéléséről kettős adóztatási megállapodásokban döntenek, melyeket a tagállamok kétoldalúan kötnek meg. E megállapodások alkalmazását és értelmezését az uniós jog nem szabályozza. Így továbbra is a tagállamok illetékesek a kérdésben, és szabadon dönthetnek az adóztatási jogaik gyakorlására vonatkozó kritériumok megállapításáról. Hozzá kell tenni, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata alapján a kettős adóztatás, mint olyan, nem ellentétes az uniós joggal (3).

Harmadszor, a nemzetközi adójog általános elve hogy az ún. illetőség szerinti állam (ez esetben Szlovénia) általában lakosainak a világ bármely országában szerzett teljes jövedelmét adóztatja, ideértve az ún. forrásállamból (ez esetben Ausztriából) származó jövedelmet, de épp emiatt kedvezményt nyújt az erre a külföldi jövedelemre kivetett személyi jövedelemadóból. A kedvezmény megadására két lehetőség van: (i) nem vetnek ki újabb adót a külföldi jövedelmekre (vagy teljesen figyelmen kívül hagyják azokat, ez a teljes mentesség módszere, vagy kizárólag az adókulcs meghatározásának céljából veszik figyelembe őket, ez az adómértéket befolyásoló mentesség módszere) vagy (ii) figyelembe veszik a jövedelmet a nemzeti jogszabályok szerint fizetendő személyi jövedelemadó meghatározására és utána levonják a külföldön ténylegesen kivetett adót a teljes fizetendő adóösszegből (ún. beszámítási módszer). A Bíróság elismerte, hogy mindkét fent említett, a kettős adóztatás megszüntetését célzó megközelítés összhangban van az uniós joggal (4).

Következésképpen a jövedelemadóztatás uniós harmonizálásának fent említett hiányában továbbra is a tagállamok illetékesek abban, hogy meghatározzák az adóztatási joghatóságuk megosztására és a kettős adóztatás elkerülését célzó módszerre vonatkozó kritériumokat.

4. A Szlovénia és Ausztria közötti egyezmény a kettős adóztatásról (5)

Ha egy szlovéniai adóilletőségű személy Ausztriában dolgozik, Ausztriának joga van megadóztatni az ott szerzett jövedelmeket. A kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmény 15. cikkének (1) bekezdése szerint azonban Szlovénia fenntartotta arra vonatkozó jogát, hogy adót vessen ki lakosai Ausztriában, alkalmazottként végzett munkája után kapott jövedelmére. Mivel mind Szlovénia, mind Ausztria megadóztathatja az alkalmazottként kapott jövedelmet, ezek után a jövedelmek után mindkét országban szedhetnek adót. Szlovéniában azonban bármilyen kettős adóztatást megakadályoz a kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmény 24. cikkének (2) bekezdése, amely kimondja, hogy „ha egy szlovéniai lakos olyan jövedelemre tesz szert (…), amely ezen egyezmény rendelkezései szerint Ausztriában megadóztatható, Szlovénia levonja a lakos jövedelmére kivetett adóból az Ausztriában fizetett jövedelemadó összegét.” Az egyezmény ennek megfelelően úgy rendelkezik, hogy a kettős adóztatás elkerülése érdekében Szlovéniának a fent említett beszámítási módszert kell alkalmaznia.

Így abban az esetben, ha az Ausztriában fizetendő adó alacsonyabb a megfelelő szlovéniai adónál, az adófizetőnek minden esetben ki kell fizetnie a különbözetet. Ennek eredményeképp az összeadott ausztriai és szlovén adómennyiség megegyezik azzal, amit az adófizetőnek amúgy is fizetnie kellene Szlovéniában. A munkavállaló így nem jár rosszabbul, mint ha az alkalmazottként kapott teljes jövedelmét Szlovéniában kereste volna meg. Ebből következik, hogy a munkavállalók szabadsága nem sérül.

A jövedelemadóztatás uniós harmonizálásának fent említett hiányából és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából továbbá az is következik, hogy attól függetlenül, hogy más tagállamok olyan, a kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezményt kötöttek Ausztriával, amely eltér az Ausztria és Szlovénia közötti egyezménytől az adóztatási joghatóság megállapítása vagy a kettős adóztatás elkerülése érdekében alkalmazott módszer tekintetében, Szlovénia vagy bármely másik tagállam nem követ el uniós jogszabálysértést.

5. Javaslat az ügy lezárására

A fenti tényeket figyelembe véve a Bizottság szolgálatai lezárják az ügyet, hacsak a panaszosok nem nyújtanak be új, további értékelést igénylő információt az e közlemény közzétételét követő négy hétben.

(1) COM(2012) 173 final, 2012.4.18.

(2) További információkért lásd: IP/12/340 számú bizottsági sajtóközlemény a http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-340_hu.htm weboldalon.

(3) Lásd: a C-128/08 sz. Damseaux-ügy és C-67/08 sz. Block-ügy.

(4) Lásd: a C-336/96. sz. Gilly-ügy.

(5) Az 1997. október 1-jén megkötött és 1999. február 1-je óta hatályban lévő egyezmény az Osztrák Köztársaság és a Szlovén Köztársaság között a jövedelem és a vagyon tekintetében történő kettős adóztatás elkerüléséről.