EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2017.2.6. COM(2017) 55 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK A Daphné program (2007–2013) utólagos értékelő jelentése



TARTALOMJEGYZÉK 1 BEVEZETÉS 1.1 A JELENTÉS CÉLJA 1.2 MÓDSZERTAN ÉS INFORMÁCIÓFORRÁS 1.3 A PROGRAM ÁTTEKINTÉSE 2 AZ ÉRTÉKELÉS EREDMÉNYEI 2.1 A DAPHNE III PROGRAM RELEVANCIÁJA 2.2 KOHERENCIA ÉS KIEGÉSZÍTŐ JELLEG 2.3 EREDMÉNYESSÉG 2.4 FENNTARTHATÓSÁG ÉS ÁTÜLTETHETŐSÉG 2.5 HATÉKONYSÁG ÉS EGYSZERŰSÍTÉSI LEHETŐSÉGEK 2.6 EURÓPAI HOZZÁADOTT ÉRTÉK 3 KÖVETKEZTETÉSEK

1BEVEZETÉS 1.1A JELENTÉS CÉLJA

A Daphné III programot létrehozó határozat előírja, hogy a Bizottság nyújtson be utólagos értékelést a 2007-től 2013-ig tartó időszakra. Az értékelést független külső értékelő készítette a Bizottság alkalmazottainak segítségével. E jelentés az említett értékelés alapján készült. A program 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó teljes tervezett költségvetése 123,88 millió EUR volt. A jelentés a fő értékelési kritériumok – így a relevancia, a koherencia és a kiegészítő jelleg; az eredményesség, a hatásosság és a fenntarthatóság; a hatékonyság és az egyszerűsítés lehetősége; valamint az európai hozzáadott érték – és az ezekhez kapcsolódó kérdések szerint épül fel. 1.2MÓDSZERTAN ÉS INFORMÁCIÓFORRÁS A Daphné III program végső értékelése a következőkön alapul: a 2007-től 2013-ig tartó program keretében finanszírozott mind a 302 tevékenységi vagy működési támogatás dokumentációjának kiterjedt felülvizsgálata, a programdokumentumok, például a finanszírozási határozat, az éves munkaprogramok, valamint a támogatásokra és a közbeszerzési szerződésekre vonatkozó pályázati felhívások felülvizsgálata, az egyéb online információk – például uniós szakpolitikai dokumentumok, a kapcsolódó uniós programok weboldalai és finanszírozási határozatai – felülvizsgálata, a 302 projekt mennyiségi elemzése, az online felmérésre a Daphné III támogatás kedvezményezettjeitől beérkezett 145 válasz elemzése, a projektek koordinátoraival vagy a 2007–2013 közötti időszakban Daphné III támogatásban részesült, az online felmérésben szintén részt vett szervezetekkel készített 30 utánkövetési interjú elemzése, interjúk hat bizottsági tisztviselővel. 1.3A PROGRAM ÁTTEKINTÉSE A Daphné III programot 2007-ben hozta létre a 779/2007/EK határozat, három korábbi, azonos célokat szolgáló bizottsági jogi aktust követően: a Daphné kezdeményezés (1997–1999); a Daphné program (2000–2003); és a Daphné II program (2004–2008). A programot az Európai Bizottság Jogérvényesülési Főigazgatósága irányítja. A 779/2007/EK határozat 2. cikke állapítja meg a program általános célkitűzéseit, amelyek a következők: hogy segítse a gyermekek, a fiatalok és a nők védelmét az erőszak minden formájával szemben, és segítse őket magas szintű egészségvédelem, jóllét és társadalmi kohézió megvalósításában; hogy segítse a közösségi politikák (nevezetesen a közegészséggel, az emberi jogokkal és a nemek közötti esélyegyenlőséggel kapcsolatos politikák) kialakítását, továbbá a gyermekek jogainak védelmével, valamint az emberkereskedelem és a szexuális kizsákmányolás elleni küzdelemmel kapcsolatos fellépések kialakítását. A 3. cikk kimondja, hogy a program különös célkitűzése, hogy segítse az általános célkitűzések elérését a megelőző intézkedések támogatása és az áldozatok, illetve a veszélyeztetett csoportok segítése és védelme révén. E cikk ezenkívül felsorolja azokat a határokon átnyúló és egyéb típusú intézkedéseket, amelyek révén a különös célkitűzés elérhető: az e területen tevékenykedő nem kormányzati és egyéb szervezetek támogatása és ösztönzése,

a konkrét célcsoportok figyelmének felkeltését célzó intézkedések kidolgozása vagy végrehajtása, a Daphné I és II program eredményeinek terjesztése, beleértve más kedvezményezettekhez vagy más földrajzi térséghez való igazításukat, átvételüket és felhasználásukat, az erőszak által veszélyeztetett személyekkel való bánásmód meghatározása és javítása, az e területen működő nem kormányzati és egyéb szervezetek részvételével több tudományágat felölelő hálózatok létrehozása vagy azok támogatása, a bizonyítékokon alapuló információk és a tudásbázis bővítése, továbbá az információk és a bevált gyakorlatok cseréjének, azonosításának és terjesztésének biztosítása egyebek mellett kutatás, képzés, tanulmányutak és munkatársak cserelátogatásának segítségével, figyelemfelkeltő és oktatóanyagok kidolgozása, tesztelése, kiegészítése és kiigazítása, az erőszakhoz kapcsolódó jelenségek és az erőszaknak az áldozatokra és a társadalom egészére gyakorolt hatásának tanulmányozása, az áldozatok és a veszélyeztetett személyek támogatását célzó programok, valamint az elkövetőket illetően intervenciós programok kidolgozása és végrehajtása. A Daphné III – a Jogérvényesülési Főigazgatóság 2007–2013-as „Alapvető jogok és jogérvényesülés” általános programjának részét képező más programokhoz hasonlóan – három különböző mechanizmuson keresztül finanszíroz tevékenységeket: Tevékenységi támogatások: nonprofit szervezetek és/vagy közintézmények által kidolgozott és végrehajtott, legfeljebb két évig tartó konkrét projektek társfinanszírozása (az összes költség legfeljebb 80 %-áig). Működési támogatások: pénzügyi támogatás nyújtása (80 %-os mértékig) valamely szervezet éves költségvetésének működési költségeihez; Pályáztatott szerződések vagy közbeszerzés: a Bizottság által kezdeményezett egyedi intézkedések („bizottsági kezdeményezések”) – például megvalósíthatósági tanulmányok, konkrét témában végzett kutatás, konferenciák szervezése vagy informatikai rendszerek kiépítése – végrehajtására is rendelkezésre állnak források. Az alábbi 1 1 táblázat felsorolja az értékelt időszakban az egyes években finanszírozott különböző támogatások számát. 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 ÖSSZESEN Tevékenységi támogatások 41 42 83 60 0 226 Működési támogatások 9 12 7 5 – 6 5 44 Egyedi tevékenységi támogatások (Az eltűnt gyermekek felkutatására fenntartott 116-os segélyvonal, a gyermekrablásokkal kapcsolatos figyelmeztető mechanizmus) – – – – – – 21 21 Egyedi működési támogatások (Az eltűnt gyermekek felkutatására fenntartott 116-os segélyvonal) – – – – – 14 – 14 Megjegyzés: A táblázatban foglalt adatok eltérnek a jelen értékelés keretében elemzett projektek számától (302), mivel nem minden (305) projektre vonatkozóan állt rendelkezésre dokumentáció. A Daphné III programra (2007–2013) előirányzott költségvetés közel 124 millió EUR volt, az éves tervezett átlagos költségvetés pedig közel 18 millió EUR. A költségvetés oroszlánrészét (97,7 millió EUR-t vagy valamivel több mint 79 %-át) tevékenységi támogatásokra irányozták elő. Ami a programra kezdetben elkülönített összegek tényleges elköltését illeti, 2010 és 2013 között durván 60 millió EUR-t fordítottak tevékenységi támogatásokra (aláírt támogatási megállapodások formájában), 4,5 millió EUR-t működési támogatásokra és 1,2 millió EUR-t beszerzésekre (lásd: 1 2. táblázat: A Daphné III program (2007–2013) tervezett költségvetése bontásban ).

Év Támogatásokra és szerződésekre rendelkezésre álló költségvetés Tevékenységi támogatás Működési támogatások Bizottsági kezdeményezések Teljes éves költségvetés Érték (EUR) % Érték (EUR) % Érték (EUR) % Érték (EUR) % 2007 11 000 000 85 % 1 900 000 15 % 1 000 000 8 % 13 000 000 100 % 2008 11 944 160 81 % 2 000 000 14 % 800 000 5 % 14 744 160 100 % 2009 14 417 120 81 % 2 580 000 14 % 800 000 4 % 17 797 120 100 % 2010 15 393 600 83 % 2 500 000 14 % 560 000 3 % 18 453 600 100 % 2011 14 476 000 71 % 2 000 000 10 % 4 000 000 19 % 20 476 000 100 % 2012 14 007 000 70 % 4 000 000 20 % 2 000 000 10 % 20 007 000 100 % 2013 16 504 000 90 % 1 000 000 5 % 1 000 000 5 % 18 504 000 100 % Összesen 97 741 880 15 980 000 10 160 000 123 881 880 Forrás: DAPHNÉ III program – éves munkaprogramok (2007–2013) A Daphné III projektek többségét nemzeti nem kormányzati szervezetek (köztük nemzeti platformok és hálózatok) (47 %) vezették, őket követték az egyetemek (18 %) és az európai hálózatok, platformok és fórumok (13 %). Ez összhangban áll a program különös célkitűzéseivel, miszerint a célokat az e területtel foglalkozó nem kormányzati és egyéb szervezetek támogatásával kell elérni. A tevékenységi támogatásokat a partnerségben együttműködő szervezetek kapták. A partnerszervezetek bevonása a megfigyelt vezető szervezetek struktúrájához hasonlóan zajlik. A partnerek nagy része (56 %-a) nemzeti nem kormányzati szervezet – többek között nemzeti platformok és hálózatok –, míg az egyetemek az összes partner 15 %-át teszik ki. A partnerszervezetek megoszlása azonban eltér a vezető szervezetekétől, a közszolgálatok aránya a partnerszervezetek között ugyanis magasabb (4 %), mint a vezető szervezetek esetében (0,33 %). Ez ismét csak a program különös célkitűzéseiben foglalt követelményeknek tesz eleget, mivel a programnak több tudományágat felölelő hálózatokat kell létrehoznia és támogatnia, ugyanakkor erősítenie kell az e területen működő nem kormányzati és egyéb szervezetek közötti együttműködést. A közbeszerzést illetően a költségvetési kötelezettségvállalások csaknem 70 %-át tanulmányokra vagy kutatásra (például a nők, fiatalok és gyermekek elleni erőszak európai polgárok általi érzékelésére vonatkozó 2009-es Eurobarométer felmérésre), köztük a program középtávú és végső értékelésére költötték. További 27 %-ot figyelemfelkeltő tevékenységekre, például rendezvényekre, csaknem 4 %-ot pedig a Daphné III program weboldalának fenntartására fordítottak. 2AZ ÉRTÉKELÉS EREDMÉNYEI 2.1A DAPHNE III PROGRAM RELEVANCIÁJA A program relevanciáját annak fényében kell értékelni, hogy a program keretében végzett tevékenységek logikailag mennyire feleltek meg a program célkitűzéseinek, az EU tágabb politikai szükségleteinek és a célszereplők igényeinek. 2.1.1Az intézkedések relevanciája a célkitűzések szempontjából A program és a programprioritások keretében megvalósított intézkedésekről megállapítható, hogy azok a program és annak célkitűzései szempontjából relevánsak. Az elemzés azonban arra is rámutatott, hogy a kiemelt területek és a program célkitűzései közötti megfelelés esetében gyenge volt a „relevancia” (mind a kiemelt területek, mint pedig az e területeken belül finanszírozott projektek esetében). Ez azért történt így, mert a program célkitűzéseit és prioritásait egyaránt tágan határozták meg, és nem kapcsolódtak egyértelműen konkrét uniós szakpolitikai célkitűzésekhez. Programszinten a célzott megközelítés hiánya miatt még nehezebb volt célzott és ennek következtében releváns eredményeket elérni ezen az uniós szakpolitikai területen. A program első felében az éves prioritások stratégiai tervezését valóban nem hosszú távú szakpolitikai elemzés alapozta meg. Ehelyett inkább a finanszírozott projektekkel már lefedett témák elemzését vették alapul. A program ezzel együtt számos olyan tevékenységet finanszírozott, amelyek megalapozták és támogatták a szakpolitikák kialakítását és – kisebb mértékben – a jogalkotást. A Bizottság továbbá 2011-től kezdődően szélesebb körű belső konzultációt is folytatott a szakpolitikai prioritásokról, és kiválasztási kritériumként nagyobb hangsúlyt helyezett a relevanciára. A cél a program eredményeinek pontosabb meghatározása és hatásának fokozása volt. A támogatások kedvezményezettjeinek beszámolóiból jól látszik, hogy a végső kedvezményezettek pozitívan reagáltak a projektekre, ami azt jelzi, hogy az intézkedéseket relevánsnak tartották. Ezt azonban véleményük független összegyűjtése nélkül nem lehet megerősíteni. Mindazonáltal a finanszírozott tevékenységek felülvizsgálata arra enged következtetni, hogy a tevékenységeket úgy tervezték meg, hogy a kedvezményezettek meghatározott igényeire reagáljanak, és túlnyomórészt igényfelmérések alapján alakították ki azokat. 2.1.2A finanszírozott projektek / munkaprogramok relevanciája a program célkitűzései szempontjából A program általános és különös célkitűzéseivel kapcsolatos relevancia valamennyi tevékenységi támogatási és működési támogatási felhívás esetében kulcsfontosságú kiválasztási kritérium volt. A Daphné III program keretében finanszírozott 302 projekt (összesen 307 projektből, lásd: 1 1. táblázat: Az egyes években finanszírozott támogatások ) és munkaprogram operatív céljainak és tevékenységi területeinek felülvizsgálata azt mutatja, hogy valamennyi projekt vagy a nők, gyermekek és fiatalok elleni erőszak megelőzésére, vagy az áldozatok és a veszélyeztetett személyek védelmezésére irányult. Ebből következik, hogy olyan projekt- és munkaprogram-célokkal rendelkeztek, amelyek összhangban álltak a Daphné III program céljaival. A két említett projektfajta keretébe tartozó tevékenységtípusok a következők: Az erőszak megelőzésére irányuló projektek, beleértve az alábbiakat: az erőszak konkrét formáinak kiváltó okait vizsgáló tanulmányok,

figyelemfelkeltés a közvélemény körében, továbbá azok körében, akik valószínűsíthetően kapcsolatba kerülnek áldozatokkal vagy azokkal, akik áldozattá válhatnak, illetve erőszakot követhetnek el, pozitív bánásmódban részesítő szolgálatok létrehozása azonosított elkövetők számára, az erőszak eredményesebb megelőzését szolgáló szakpolitikák kidolgozása. Az áldozatok vagy veszélyeztetett személyek védelmére irányuló projektek középpontjában többek között az alábbiak álltak: továbbképzés áldozatokkal kapcsolatba kerülő szakemberek számára, támogatási szolgáltatások nyújtása áldozatoknak, a nők, fiatalok és gyermekek védelmét és/vagy a bevált gyakorlatok terjesztését szolgáló támogatási szolgáltatások vagy intézkedés értékelése. 2.1.3A célcsoport igényeivel kapcsolatos relevancia A Daphné III programra összesen 1921 pályázat érkezett, azaz minden odaítélt támogatásra 6,36 pályázat jutott. A Daphné program pályázati aránya a Jogérvényesülési Főigazgatóság többi négy programjához képest magas volt. Népszerűségének számos oka van: nincs más olyan uniós program, amelynek középpontjában az erőszak és annak megelőzése állna (a megkérdezett kedvezményezettek arról számoltak be, hogy ebben a tekintetben a Daphné program „egyedülálló”); a gazdasági válság következtében csökkent a nemzeti finanszírozás; a program olyan érdekcsoportokat és szervezeteket céloz meg, amelyek például a közigazgatási szerveknél sokkal inkább hozzászoktak ahhoz, hogy finanszírozási forrásokat keressenek és támogatási pályázatokat készítsenek; a kiemelt területeket eléggé tágan határozták meg ahhoz, hogy sokféle támogatható projekttel lehessen pályázni. Az online válaszadók többsége (96 %-a) mind a célcsoport konkrét igényei, mind a saját országa igényei szempontjából relevánsnak tartotta a prioritásokat. Ezenkívül az értékelés céljából megkérdezett 30 kedvezményezett csaknem mindegyike elmondta, hogy a program koncepcionális kerete (azaz célkitűzései és prioritásai) lehetővé tette, hogy az eredeti terv szerint alakítsák ki a projektjüket. A megkérdezettek közül csak négyen vélték úgy, hogy néhány pályázati felhívás korlátozó volt, és ennek fő oka a támogatás időtartama és/vagy nagysága volt, nem pedig a koncepcionális keret. 2.2KOHERENCIA ÉS KIEGÉSZÍTŐ JELLEG A Daphné III program létrehozásáról szóló 779/2007/EK határozat 11. cikke meghatározza a következő uniós pénzügyi eszközökkel való kölcsönös kiegészítő jelleg és szinergia terjedelmét: „Biztonság és a szabadságjogok védelme” (amely két programból, a „Bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem” (ISEC) és a „Terrorizmus és egyéb biztonsági vonatkozású veszélyek megelőzése, az azokra való felkészültség és következményeik kezelése” (CIPS) egyedi programból áll), „Szolidaritás és a migrációs áramlások igazgatása” (elemei: Külső Határok Alap, Európai Visszatérési Alap, Európai Menekültügyi Alap és a harmadik országok állampolgárainak beilleszkedését segítő európai alap), 7. kutatási és fejlesztési keretprogram, egészségvédelemmel, foglalkoztatással és társadalmi szolidaritással kapcsolatos programok – PROGRESS, „Biztonságosabb internet plusz” program.

A határozat úgy rendelkezik továbbá, hogy a Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézetével (EIGE) és a közösségi statisztikai programmal (Eurostat) való kiegészítő jellegre is törekedni kell. Ennek az a magyarázata, hogy ezek célkitűzései, célcsoportjai vagy végső kedvezményezettjei, és/vagy megközelítései a Daphné III programhoz hasonlóak vagy azzal azonosak lehetnek. Egyéb uniós jogi aktusok, amelyek kiegészíthetik a Daphné III programot vagy azzal átfedésben lehetnek: a Jogérvényesülési Főigazgatóság más programjai, például a „Büntetőjogi jogérvényesülés” (JPEN), az „Alapvető jogok és polgárság” program (FRC), a „Drogprevenció és felvilágosítás” program (DPIP) és a „Polgári jogi jogérvényesülés” program (JCIV), Európai Szociális Program (ESZP), Az egész életen át tartó tanulás programja (LLP). Számos lehetséges módon biztosítható, hogy a Daphné kiegészítsen más uniós programokat, és konzisztens legyen azokkal. Először is az információcserére más főigazgatóságokkal a szervezeti egységek közötti konzultációk és szolgálatközi csoportok keretében kerül sor. Megállapodtak például abban, hogy az emberkereskedelemmel és a kísérő nélküli kiskorúakkal kapcsolatos projektek finanszírozásáért a Migrációügyi és Uniós Belügyi Főigazgatóság felel. Másodszor, a különböző főigazgatóságok munkatársai eseti megbeszéléseket is tartanak a Jogérvényesülési Főigazgatósággal azokról a témákról, ahol a kiegészítő jelleggel és az átfedéssel kapcsolatos kérdésekkel is tudnak foglalkozni. 2.2.1Célkitűzések és tematikus területek A Daphné III program – jogalkotó által meghatározott – célkitűzései meglehetősen széles körűek. Elvben ez lehetővé tenne bizonyos átfedést az uniós programok között. A Daphné és az ISEC között a célkitűzések és tematikus irányultság tekintetében sok a közös vonás, mivel mindkét program az erőszak megelőzésére és az erőszak elleni küzdelemre, valamint az áldozatok védelmére törekszik. A Daphné program azonban sokkal inkább áldozat-központú, míg az ISEC döntően az elkövetőkre koncentrál. Az alábbi 2 1 táblázat a Daphné program célkitűzései és témái, valamint a kiválasztott uniós finanszírozási programok közötti lehetséges komplementaritást és átfedést mutatja be. A fenti elemzés és az alábbi táblázat jelzi, hogy bár a Daphné III program bőséges lehetőséget nyújt szinergiaépítésre, megvolt a veszélye annak, hogy számos más uniós programmal – különösen a JPEN-nel és a Biztonságosabb internet plusz programmal – átfedésbe kerüljön a célkitűzések és a tematikus területek tekintetében. Ez volt a helyzet a Daphné III programmal és az FRC-vel is. A problémát a jelenlegi programozási időszakban úgy oldották meg, hogy a 2014–2020-as időszakra vonatkozó Jogok, egyenlőség és polgárság programban kombinálták mindkét program célkitűzéseit. Az erőszak megelőzése és az erőszak áldozatainak védelme Nemek közötti egyenlőség és a nők jogai A gyermek jogainak védelme Emberkereskedelem és szexuális kizsákmányolás Testi és lelki egészség védelme Daphné III Daphné III Daphné III Daphné III Daphné III FRC FRC DPIP JPEN JPEN JPEN JPEN PROGRESS ESZA ESZA ESZA Közösségi közegészségügyi cselekvési program ISEC ISEC ISEC ERF ERF ERF Biztonságosabb internet + Biztonságosabb internet + Biztonságosabb internet + Biztonságosabb internet + Biztonságosabb internet + LLP LLP Ez az értékelés megállapítja, hogy a program általános célkitűzései továbbra is tágak és általánosak maradtak, ami lehetővé tette a Bizottság számára, hogy rugalmasan reagáljon a helyszíni, az innovatív kutatással vagy a gyakorlatokkal kapcsolatos változó igényekre. Azonban minden egyes program különös célkitűzéseit meg lehetne fogalmazni úgy is, hogy egyértelműbben megkülönböztethetőek legyenek más programokétól (pl. téma, hangsúly, megközelítés, részt vevő szervezet típusa tekintetében). Az értékelés azt is megállapította, hogy az átfedések kiküszöbölése és a szinergiaépítés szempontjából létfontosságú, hogy a szóban forgó célkitűzésekből pályázati prioritásokat és finanszírozásra kiválasztandó projekteket fogalmazzanak meg. 2.2.2Komplementaritás a projekt szintjén Projektszinten kicsi volt a kockázat, hogy átfedés legyen a Daphné program keretében finanszírozott, ugyanazon prioritásokat célzó, ugyanazon szereplőket vagy ugyanazon típusú tevékenységeket érintő projektek között, mivel a Jogérvényesülési Főigazgatóság olyan projektek kiválasztására törekedett, amelyek igen sokféle tevékenységeket ölelnek fel. Hasonló projektek (pl. zaklatás elleni felkészítő projektek) végrehajtására különböző tagállamokban került sor, úgyhogy a kedvezményezettek tekintetében nem volt átfedés. A projekteket végrehajtó személyek mindazonáltal többet is tehettek volna annak biztosítására, hogy a „kritikus tömegű” hatás elérésének javítása céljából tanuljanak korábbi projektekből. 2.3EREDMÉNYESSÉG Egy program eredményessége abban mutatkozik meg, hogy mennyire sikerült elérnie a kitűzött céljait, és a Daphné projekteknek mennyire sikerült elérniük a saját projektcéljaikat. 2.3.1A program eredményei Az értékelés összességében megállapította, hogy a Daphné III program keretében végrehajtott intézkedések túlnyomó többsége hozzájárult a program általános célkitűzéseihez, bár – tekintettel arra, hogy a program célkitűzései igen tágak voltak – az nehezen mérhető, hogy milyen mértékben. A legtöbb intézkedés elősegítette az erőszak áldozatai vagy a veszélyeztetett csoportok védelmének javítását, és jelentős számú intézkedés vezetett szakpolitikák és jogszabályok kidolgozásához uniós vagy nemzeti szinten. Az járult hozzá leginkább a erőszakkal szembeni védelem javításához, hogy a Daphné III program uniós hálózatokat, kutatást és innovációt támogatott, továbbá közvetlen támogatást nyújtott az áldozatoknak és veszélyeztetett csoportoknak. A támogatás kedvezményezettjeinek a terjesztéssel kapcsolatos célzott tevékenységeken keresztül sikerült befolyásolniuk a politikai döntéshozókat.

2.3.2A projektek eredményei A Daphné program keretében finanszírozott kutatások, tanulmányok és más elemző tevékenységek hozzájárultak a politikai döntéshozatalhoz és a gyakorlati megoldások javításához, továbbá javították az erőszak jelenségének megértését. Az értékelők által feltérképezett 302 projektből összesen 217 (72 %) esetében különböző típusú elemző tevékenységeket végeztek (lásd 2 1. ábra: A különböző tevékenységek végrehajtására nyújtott tevékenységi és működési támogatások száma ). A 302 projektből 203 (azaz 67 %) egymástól való tanulási tevékenységekre irányult, amelybe hálózatok is beletartoztak. Azoknak a hálózatoknak, amelyek integrálják különböző érintett szereplők szempontjait, jellegüknél fogva tágabb földrajzi hatásuk van, ami nagyobb láthatóságot biztosíthat számukra, és így nagyobb hatást gyakorolhatnak a politikai döntéshozókra. A Daphné program keretében finanszírozott hálózatok az új közönség számára könnyen azonosítható kapcsolattartási pontként működtek, és az abban részt vevő tagok munkája egy központi helyen (pl. weboldalon) gyűlt össze, ami ismét csak szélesítette a terjesztési csatornát. A Daphné III program keretében finanszírozott projektek több mint negyede (81 projekt) támogatási és tanácsadási szolgáltatásokat nyújtott. A közvetlen támogatási szolgáltatások, azaz segélyvonalak és tanácsadási szolgáltatások, de az áldozatok és veszélyeztetett csoportok önvédelmet segítő képzése és oktatása is közvetlenül növelte e csoportok védelmét. Ezzel szemben úgy tűnik, hogy az oktatási anyagok kidolgozása és a szakemberek képzése kisebb, inkább helyi hatással járt. Az odaítélt 302 támogatásból összesen negyvenkilenc támogatott a fő célcsoportok (gyermekek, fiatalok és nők) védelmének területén működő kiemelt szereplőket, főként nem kormányzati szervezeteket. Forrás: a tevékenységi és működési támogatásból finanszírozott 302 projekt és munkaprogram dokumentációjából származó adatatok feltérképezése 2.4FENNTARTHATÓSÁG ÉS ÁTÜLTETHETŐSÉG Elemzésre került sor azzal kapcsolatban, hogy a projektek által elért eredmények, kimenet és hatások a projekt finanszírozási idején túl is fenntarthatók-e. A fenntarthatóság három szintjét határozták meg: 1.rövid távú fenntarthatóság, amelyet elsősorban a projekteredmények terjesztésén keresztül érnek el; 2.középtávú fenntarthatóság, amelybe a projekteredmények és/vagy a partnerségek folytatása is beletartozik; 3.hosszabb távú fenntarthatóság, amely főként a projekteredmények más összefüggésben, más szervezeteknek és EU országoknak– további finanszírozás nélkül (vagy csak korlátozott finanszírozással) – történő átadásával valósul meg. 2.4.1A projekt keretében megvalósult tevékenységek és kimenetek folytatása és terjesztése Összességében a Bizottság korlátozott mértékben terjesztette a projekt eredményeit, mivel többnyire a kedvezményezettekre bízta, hogy az eredményeket közvetlenül terjesszék a célcsoportok körében, és saját humán erőforrásait főként a pénzügyi irányításra korlátozta. Ezért bár a Bizottságnak megvolt a saját terjesztési eszköze (a Daphné eszköztár), megállapítást nyert, hogy az eredmények terjesztésének terén általánosságban kevésbé volt eredményes. Ezzel szemben úgy tűnik, a támogatás kedvezményezettjei megtervezték és hatékonyan terjesztették projektjeik eredményeit az adott területen működő politikai döntéshozók, szakemberek és más szervezetek körében. Ami a projekttevékenységek folytatását illeti, a támogatás kedvezményezettjeinek többsége azt mondta, hogy bár egyes esetekben tettek lépéseket a kimenetek további felhasználására és/vagy elérhetőségének biztosítására (pl. weboldal formájában), további forrásokra volt szükség. A program keretében létrejött partnerségek fenntarthatóságával kapcsolatos bizonyítékok meglehetősen ellentmondásosak; míg a projektdokumentáció azt mutatta, hogy csak kevés partnerség marad fenn, a felmérés során válaszolók többsége szerint partnerségük a projekten túl is fenntartható. 2.4.2A partnerségek folytatása a projekt befejezése után A 216 projekt közül, amelyekre vonatkozóan végső jelentés is rendelkezésre állt, a projektek kétharmada (összesen 154) arról számolt be, hogy a projektek legalább bizonyos mértékig fenntarthatóak a projekttevékenységek teljes vagy részleges folytatása és/vagy a partnerség folytatása szempontjából. Az esetek többségében (154-ből 105 esetben) a projekttevékenységek legalább bizonyos mértékben folytatódnak, míg a projekt keretében létrejött partnerségek 154 esetből csupán 29 esetben maradnak fenn. Az online felmérés idején nagyobb hányad, 68 % (a 139 válaszadóból 94) állította, hogy a projekt céljából létrejött partnerség a projekt lezárása után is folytatódik. Ez a jelentősen eltérő adat az időzítésnek (például, hogy a partnerség meghosszabbításának lehetőségét esetleg a végső jelentés benyújtása után ismerték fel) vagy a mintának (az online felmérésre válaszoló minta torzulhat) tudható be. A végső jelentésekben felsorolt példák között szerepelt a partnerekkel már megtervezett tevékenységek leírása; mások azt említették, hogy a végrehajtott intézkedések kimeneteit képzési vagy oktatási tananyagokba építették be (14 intézkedés). Ismét mások pedig arról számoltak be, hogy a program finanszírozásának keretében megvalósított kimenetek (pl. weboldalak, jelentések, tájékoztatók stb.) terjesztése folytatódni fog, és/vagy a projekt lezárulása után is elérhető lesz. Összességében azonban megállapítható, hogy nincs meggyőző bizonyíték, amely igazolná, hogy a projekteredmények nemcsak folytatódtak, hanem a projektfinanszírozáson túl is ténylegesen fenntarthatónak bizonyultak. Az online felmérésben részt vevők 79 %-a (143-ból 113 válaszadó) állította, hogy a projekt eredményeinek vagy a tevékenységeknek a fenntarthatóságát csak további finanszírozással lehet biztosítani.

2.4.3A kimenetek potenciális fenntarthatósága és átültethetősége Az online felmérés adatai azt mutatják, hogy a legtöbb elért kimenet más uniós országokba is átültethető. Ezt a támogatás valamennyi megkérdezett kedvezményezettje is megerősítette. A 139 válaszadó 82 %-a arról számolt be, hogy a kimenetek vagy azok egy része több országban is változtatás nélkül felhasználhatók. A 135 válaszadó 67 %-a mondta, hogy a kimenetek átültetése kisebb változtatásokkal megoldható lenne egynél több országban, ezzel szemben 10 % szerint ez nem kivitelezhető. Néhány kedvezményezett megjegyezte, hogy a kimenetek vagy a megközelítések átültethetőségét jelentősen befolyásolhatja a többi EU ország által egy adott szakpolitikai területen tett előrehaladás. A korszerű szociálpolitikák meg tudták könnyíteni az innovatív módszerek átültethetőségét, míg azok az országok, amelyek egy adott szakpolitikai területen le voltak maradva, nem tudtak egy új megközelítést alkalmazni. A végső jelentések és a támogatás kedvezményezettjeivel készített interjúk elemzése alapján megállapítást nyert, hogy egyes projektek esetében a fokozott átültethetőségi potenciál már a projekt tervezési szakaszában érvényesült. Ha például a projekt részeként igényfelmérést vagy összehasonlító vizsgálatot végeznek azzal kapcsolatban, hogy különböző uniós országokban hogyan kezeltek egy bizonyos kérdést, vagy milyen különbségek vannak a jogszabályok vagy szakpolitika terén, az adott terméket, például útmutatót, azonnal a különféle ismert környezetekhez igazítva dolgozhatják ki. Ez az átültethetőség biztosítása szempontjából hatékonyabb és eredményesebb megközelítés, mint ha utólag próbálnának egy létező terméket hozzáigazítani az eltérő környezetekhez. Ezenkívül az is ösztönzi az átültethetőséget, ha a projekt megvalósítója egy hálózat tagja vagy van bizonyos számú külföldi partnere. 2.5HATÉKONYSÁG ÉS EGYSZERŰSÍTÉSI LEHETŐSÉGEK A hatékonyság értékelése során megállapítást nyert, hogy figyelemmel az egyes célkitűzések ambiciózus voltára, az igen magas finanszírozási igényre és a támogatások összességében magas felhasználási arányára, lehetséges, hogy a program megvalósítására nyújtott finanszírozás nem volt elegendő. Ezenfelül a Daphné III program tárgyát képező témák rendkívül „népszerűek”, különösen az olyan érdekelt felek körében, akik fokozottabban függnek a külső finanszírozástól. A támogatásokból olyan kimenetek születtek, amelyek összhangban állnak a ráfordításokkal, az ár-érték arányuk pedig – a tevékenységek közötti szoros kapcsolat miatt – szintén jó. 2.5.1Tervezett költségvetés A Daphné III általános célkitűzései: az erőszak megelőzésének segítése; a nők erőszakkal szembeni védelme; a gyermekek erőszakkal szembeni védelme; a fiatalok erőszakkal szembeni védelme; és a közösségi politika alakításának befolyásolása. Az első négy célkitűzés rendkívül ambiciózus, és a hétéves időszak alatt rendelkezésre álló mindössze 124 millió EUR-ból lehetetlen ezeket hatékonyan megvalósítani. Ezért az alapító határozat szövege pontosítja, hogy a cél hozzájárulás nyújtása e kérdések kezeléséhez. Mindazonáltal a bántalmazással és az erőszakkal kapcsolatos problémák nagyságrendje miatt összességében sokkal több forrásra lenne szükség. Az utolsó célkitűzés, amely a felsoroltak közül az első négy célt támogató uniós politikák kialakítását állítja a középpontba, reálisabb, és jobban megfelel a rendelkezésre álló forrásoknak. Az, hogy a program most már a harmadik fordulónál tart, és az egyes pénzügyi tervekben folyamatosan bővül, növekvő igényre és esetleg arra is utalhat, hogy az ilyen típusú kezdeményezésekre elkülönített (azaz túlnyomórészt transznacionális és/vagy uniós szinten biztosított) pénzügyi források szintje nem elégséges. Másrészről a Daphné programok rendkívül „népszerű” témákkal foglalkoztak, amelyekhez nemzeti szinten kevés forrás állhatott rendelkezésre, viszont számos olyan érdekelt fél (pl. nem kormányzati szervezetek) kapcsolódik hozzájuk, amelyek külső finanszírozástól függnek. Az eredeti allokációkkal összevetve, tevékenységi támogatásokra az eredetileg előirányzottnál mintegy 7 millió euróval többet fordítottak, míg a működési támogatások 7 millió euróval kevesebbet kaptak. E nyilvánvaló átcsoportosítás ellenére összességében a támogatások iránt igen nagy volt a kereslet, több forrást is fel tudtak volna használni. 2.5.2A ráfordítások mennyire voltak észszerűek a hatásokhoz képest Előfordulhat, hogy az értékelés során gyűjtött bizonyítékok nem elégségesek annak megállapításához, hogy a programra költött ráfordítások az elért eredményekhez és hatásokhoz képest észszerűek voltak-e, különösen mivel a finanszírozott intézkedéseknek csaknem 30 %-a még befejezésre vár, és idő kell ahhoz, hogy bizonyos eredmények és hatások megmutatkozzanak. A feltárt kimenetek és hatások azonban arra engednek következtetni, hogy a ráfordítások – a projektek eredményeit tekintve – észszerűek voltak. A Daphné III program keretében – 109 millió euróból – több mint 300, többnyire transznacionális projektet finanszíroztak több mint 1000 vezető és partnerszervezet részvételével. Az eddig lezárult projektek elemzése azt mutatja, hogy a lezárult tevékenységi támogatások (142) és működési támogatások (40) 81 %-a rendelkezett bizonyított kimenetekkel és hatásokkal. Ahogyan a finanszírozási eszköz jellege miatt várható volt, a tevékenységi támogatások 83 %-ánál volt bizonyítható a kimenet és a hatások megléte, ami több, mint a működési támogatások esetében (76 %). Az adatok némiképp torzíthatnak, hiszen a kimenetek és hatások a támogatások kedvezményezettjeinek önbevallásán alapulnak. Azt azonban szem előtt kell tartani, hogy az általános kimenetek és hatások megmutatkozása időbe telik; számos projekt esetében a végső jelentés írásakor ezek még nem voltak megfigyelhetők. A beszerzésre előirányzott 10 millió euróból csak 2 milliót kötöttek le. Ez arra enged következtetni, hogy a szükségleteket túlbecsülték. A beszerzésre előirányzott, azonban el nem költött forrásokat ily módon átcsoportosították a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének megfelelő támogatásokra. 2.5.3Egyszerűsítési lehetőségek Megtörtént a Daphné 2007-es, 2009–2010-es és 2013-as pályázati felhívásainak pályázati szakaszában a támogatásra pályázóktól bekért dokumentáció elemzése. 2007-ben a pályázati űrlap két részből állt – i. a projekt célkitűzéseit, relevanciáját, konkrét kimeneteit, fenntarthatóságát és uniós hozzáadott értékét vizsgáló részből, valamint ii. a pályázóra és partnereire vonatkozó részből. A pályázati űrlapon kívül a pályázóknak számos mellékletet is ki kellett tölteniük, mint például a partnerek nyilatkozatai, költségvetési formanyomtatványok, személyzetiköltség-elemzés, jogi személyekre vonatkozó formanyomtatványok stb. A 2009–2010-es időszakban a pályázati űrlapot módosították, így az a projekt munkafolyamatainak részletes leírását, a tevékenységek, elvárt eredmények és kimenetek meghatározását is tartalmazza. Bár a munkafolyamatok és kimenetek részletes leírására irányuló követelmény következtében nőtt a komplexitás és a pályázókat terhelő munkamennyiség, alighanem ez is növelte a projekt kialakításának és tervezésének a minőségét.

A 2013-as pályázati felhívásban számos programhoz (a Jogérvényesülési Főigazgatóság mind az öt programjához, az ISEC-hez és a PROGRESS-hez) készült egységes pályázati útmutató, amely többek között a PRIAMOS-rendszer használatát ismerteti lépésről lépésre. Az útmutató egyszerűsítette azon szervezetek helyzetét, amelyek több programban is részt vettek, és mind a pályázók, mind pedig a programfelelősök számára növelte a pályázati eljárás hatékonyságát. A pályázatok benyújtását illetően 143-ból 58 válaszadó (40 %) nyilatkozott úgy, hogy tudomása volt olyan szervezetről/projektről/szakemberről, aki azért nem válaszolt a pályázati felhívásra, mert azt túl bonyolultnak/nehéznek találta. Sőt, a kedvezményezettek egy része a pályázati eljárásokat bonyolultnak és nehézkesnek ítélte, a válaszadók különösen a két utolsó pályázati felhívást tekintették „túl technikai” jellegűnek. Elképzelhető, hogy ez megakadályozta a szervezeteket abban, hogy támogatásra pályázzanak, vagy korlátozta a projektirányítás/-tervezés terén nagy szakértelemmel (de nem feltétlenül az adott területre/szakpolitikai területre vonatkozó tudással) rendelkező szervezetek hozzáférését. A Bizottság által a pályázóknak nyújtott segítséget általánosságban pozitívnak értékelték. A felmérésen adott 137 válaszból a többség határozottan egyetértett (49) vagy részben egyetértett (37) azzal a kijelentéssel, hogy „A pályázati eljárás során megfelelő támogatást kaptunk a Bizottságtól”. Mindazonáltal a válaszadók 24 %-a nem tudott válaszolni vagy nem volt véleménye, valószínűleg azért, mert a pályázati szakaszban egyáltalán nem vették fel a kapcsolatot a Bizottsággal, vagy mert nem tudtak arról, hogy ebben a szakaszban támogatást kérhetnek a Bizottságtól. A Daphné III pályázóinak szánt részletes útmutató elérhető volt a Jogérvényesülési Főigazgatóság honlapján, és a jelen értékelés során gyűjtött adatok azt jelzik, hogy a pályázóknak nyújtott tájékoztatást egyértelműnek és könnyen érthetőnek találták. A felmérés 144 válaszadójából a legtöbb kedvezményezett vagy határozottan egyetértett (50 % vagy 72 válaszadó), vagy részben egyetértett (36 % vagy 52 válaszadó) azzal a kijelentéssel, hogy „a pályázati felhívásban foglalt tájékoztatás egyértelmű és könnyen érthető volt”. Az online felmérésre adott válaszok azonban azt jelezték, hogy a pályázati felhívásra való jelentkezéshez a válaszadók kevéssel több mint a felének (az e kérdésre válaszoló 104 főből 54-nek) különleges szaktudással és az eljárások ismeretével rendelkező személytől kellett segítséget kérnie. Az e tanulmány részeként megkérdezett kedvezményezettek nagy többsége szerint a PRIAMOS informatikai rendszer jól működött. Egyes kedvezményezettek azonban arról számoltak be, hogy gondjuk akadt a csatolmányokkal. A projekteknek be kellett számolniuk a pénzügyeikről ahhoz, hogy megkapják a kifizetést. A Daphné III esetében a beszámolót a projekt befejezésekor kellett benyújtani a végső kifizetés megszerzéséhez. Megfigyelhető, hogy a finanszírozási időszak során nőtt a szerződéses beszámolóhoz szükséges dokumentumok száma.A tevékenységi támogatásokkal kapcsolatos első felhívástól (2007) egészen a 2009–2010-es felhívásig a végső kifizetési kérelemhez csak egy végső pénzügyi kimutatást kellett csatolni. A 2011–2012-es felhívástól kezdődően több, a pénzügyi kiadásokat részletesen ismertető dokumentumot kellett benyújtani. Ezen új követelményekkel kapcsolatos támogatásként a Bizottság a pénzgazdálkodásról és a pénzügyi beszámolásról szóló kiegészítő útmutatást nyújtott. Úgy tűnik, hogy egyes új követelmények, mint például a munkaidő-nyilvántartások benyújtása szükségtelen terhet ró azokra a szervezetekre, amelyek egyébként nem rendelkeznek munkaidő-nyilvántartó rendszerekkel, valamint a bizottsági tisztviselőkre, akiknek ezeket ellenőrizniük kell. Az első pályázati felhívásban foglalt monitoring- és értékelési követelmények a végső jelentésre korlátozódtak, míg a valamilyen formájú előrehaladási jelentésre vonatkozó követelményt – amely így lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy a megvalósítás során figyelemmel kísérje a projektet – a második felhívástól kezdődően vezették be. A második felhívással bevezetett szöveges előrehaladási jelentések igen rövidek voltak, és főként a következőkre tértek ki: a projekt eddigi megvalósítása, ütemezés, a projekt tárgyának módosításai, valamint átfogó értékelés és a tapasztalt nehézségek. Lényegesen részletesebb információkat kellett megadni az utolsó pályázati felhívástól kezdődően a 24 hónapig tartó vagy annál hosszabb projektek esetében; a kedvezményezetteknek be kellett számolniuk munkafolyamat szerinti bontásban a kimenetekről, az elért eredményekről, valamint a késedelmes vagy nem megvalósult tevékenységekről. A kedvezményezettek (a válaszadók mintegy 68 %-a, 131 válaszadóból 89-en) a Bizottság monitoringtevékenységét részben jónak és hasznosnak találták a projekt/tevékenységek megvalósítása során. Csupán 14 % (131-ből 19-en) nem értett egyet részben ezzel az állásponttal. Három megkérdezett jegyezte meg, hogy a Bizottság által a projektnél tett ellenőrző látogatásokra ritkán került sor, és egyes projektekhez egyáltalán nem látogattak el. Ezt mindkét oldal részéről elszalasztott lehetőségnek tekintették, mivel a kedvezményezettek a látogatásokat hasznosnak ítélték: a Bizottság számára e látogatások lehetővé teszik a megvalósult tevékenységek és az általános projekteredmények jobb megértését, ugyanakkor a projekt számára lehetővé teszik, hogy a látogatással tevékenységeit és általánosságban a Daphné III programot népszerűsítse. Lehetne azzal érvelni, hogy a Bizottság az elért előrehaladás helyett aránytalanul nagy hangsúlyt helyez a projektkiadásokra. Az előrehaladási jelentéstételi követelményekhez hasonlóan jelentősen nőtt a kedvezményezettektől igényelt információk részletessége. Míg a 2007-es pályázati felhívás e tekintetben csupán egy egyszerű szöveges végső jelentést kért, e követelmény a 2009–2010-es felhívásban valamelyest részletesebbé vált, majd a 2011–2012-es felhívásban munkafolyamatok szerinti bontásban kellett elkészíteni a végső jelentést. Ez utóbbi felhívástól kezdődően fontos kiegészítő elem a számszerűsített beszámolót tartalmazó melléklet bevezetése. A hatékonyság vagy a lehetséges egyszerűsítések értékeléséhez fontos megvizsgálni a jelentéstételhez – mind a kedvezményezettek részéről, mind pedig a Bizottság részéről – szükséges, az ezen információk ellenőrzésével kapcsolatos erőforrások, valamint a jelentéstételnek a projekt teljesítményével, kimeneteivel és tágabb hatásaival kapcsolatos értékelés szempontjából nyújtott hasznossága közötti egyensúlyt. Bár nincs rendelkezésre álló adat a Bizottság által a projektjelentések ellenőrzésére fordított erőforrásokról, a megkérdezett kedvezményezettek többsége elégedett volt a jelentéstételi követelményekkel, sőt, ahogyan a nyomonkövetési interjúk során többször is kifejezték, a projekt Bizottság általi monitoringját nagyon fontosnak találták. E tekintetben úgy tűnik, hogy ez a részletes pénzügyi jelentéstételi követelményeknek is megfelel. Nyilvánvalóan a kedvezményezett által benyújtott végső jelentés minősége határozza meg, hogy az a Bizottság szempontjából mennyire hatékony és hasznos. 2.6EURÓPAI HOZZÁADOTT ÉRTÉK Az uniós hozzáadott érték azt mutatja, hogy a program uniós jellege mennyire támogatja hozzáadott értékkel a programban érdekelt feleket, és az EU-nak milyen mértékű komparatív előnye van a területen működő nemzeti és nemzetközi szereplőkkel szemben. Először a program uniós jellegét és földrajzi hatókörét tárgyaljuk. Az uniós hozzáadott értéket ezután az Uniónak és a kedvezményezetteknek nyújtott érték szempontjából elemezzük. A hatásokat illetően azonban egyelőre nem sikerült azonosítani és mérni az uniós hozzáadott értéket. Általánosságban elmondható, hogy a Jogérvényesülési Főigazgatóság által irányított és ezen értékelés tárgyát képező programok keretében nyújtott finanszírozást kizárólag egyértelmű európai dimenzióval rendelkező tevékenységekhez lehetett igénybe venni. Ez azt jelenti, hogy a tevékenységeknek túl kell mutatniuk a nemzeti vagy helyi érdekeken, valóban „európainak” kell lenniük, azaz uniós szintű relevanciával, hatókörrel és hatással kell rendelkezniük. A Daphné III „uniós dimenzióját” biztosító három fő jellemző az alábbi: A program céljai: Az alapító határozat 2. cikke szerint a program egyik általános célkitűzése, hogy hozzájáruljon „a közösségi [most már uniós] politikák” kialakításához. A korábbi Daphné programokhoz képest a Daphné III program immár a nők, gyermekek és fiatalok elleni erőszak valamennyi formáját a középpontba állítja (azzal, hogy a pedofília és az emberkereskedelem inkább a Belügyi Főigazgatósághoz tartozik). Jogalapja az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert alapjogok előmozdításából és védelméből ered. A projektek témája: Az alapító határozat 4. cikkének b) pontja kimondja, hogy a tevékenységi támogatások „közösségi [uniós] érdekű” projekteket finanszíroznak. Ebből következően az éves munkaprogramok és a pályázati felhívások kötelezően előírták, hogy a projektek tárgya csakis uniós relevanciájú téma lehet. E munkaprogramok meghatározták az éves prioritásokat, amelyek jelzik az uniós törekvéseket a gyermekeket, fiatalokat és nőket érintő erőszak elleni küzdelem területén, és előírták, hogy a projektek e prioritásokhoz illeszkedjenek. A pályázati felhívások azt is kikötötték, hogy a pályázat mutassa be, hogy „a nemzeti vagy regionális szinttel ellentétben uniós szintű hozzáadott értéket” képvisel. Transznacionális jelleg: Az éves munkaprogramok és a pályázati felhívások azt a követelményt is előírták, hogy a tevékenységi támogatás kedvezményezettjei alakítsanak transznacionális partnerségeket, amelyekben legalább két uniós tagállam legalább két partnerszervezete részt vesz. A működési támogatás címzettjeinek legalább 12 uniós/EFTA-/EGT-tagországot le kellett fedniük. Az alapító határozat 9. cikkének (6) bekezdése azt is kimondja, hogy a működési támogatásra irányuló kérelmek elbírálásánál az egyik értékelési kritérium „az elvégzett tevékenységek földrajzi hatóköre”. A Daphné III program transznacionális jellege a program egyik kulcseleme volt, amely megkülönböztette a programot a jogérvényesülés területén ugyanekkor végrehajtott más uniós finanszírozási programoktól (lásd a 3. pontot). Az EU számára az ilyen partnerségek célja az uniós szintű információmegosztás ösztönzése, a bevált gyakorlatok uniós szinten történő terjesztése, az összehangolt és multidiszciplináris megközelítés, és a program nagyobb volumene vagy hatása volt. A partnerségek transznacionális jellegének előírásával a program az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének is eleget tesz, amely szerint az Unió csak akkor léphet fel, ha és amennyiben a javasolt intézkedések célkitűzéseit tagállami szinten nem lehet megfelelő módon elérni vagy ha e célkitűzések uniós szinten jobban megvalósíthatók.

2.6.1A projektek földrajzi lefedettsége A vezető szervezetek és ebből következően a végrehajtott projektek száma uniós országonként jelentősen eltérő. A programban részt vevő legtöbb szervezet Olaszországban található, ezeket az Egyesült Királyság és Spanyolország követi; e szervezetek nagy része partnerszervezet. A részvételi arány Málta, Írország és Észtország esetében volt a legalacsonyabb. Málta egyáltalán nem vezetett projektet, de a máltai szervezetek partnerként részt vettek a programban. A vezető szervezetek zöme három uniós tagállamból került ki: Olaszországból, Belgiumból és az Egyesült Királyságból. Összességében a projektek 43 %-át (131 projektet) e három ország valamelyike vezette. A Belgiumban bejegyzett projektek azonban uniós hálózatokat és platformokat is magukban foglalnak, amelyeket bár nem nemzeti szervezetek vezetnek, megnövelik a Belgiumban letelepedett vezető szervezetek arányát. A partnerszervezeteket vizsgálva az uniós tagállamok részvétele még egyenletesebb megoszlást mutat; 17 uniós ország több mint 25 partnerszervezetet biztosított. Nem uniós országok is részt vettek a Daphné III programban. Ezek közé tartozik Norvégia (vezető és partnerszervezetként egyaránt), Törökország, Ukrajna, Izland, Svájc és Macedónia (csak társult, nem finanszírozott partnerként). Az elemzés bemutatja, hogy a Daphné III programban a tagállamok nem egyformán vettek részt. A tagállami lefedettség nagyrészt tükrözi a különböző országokhoz beérkezett pályázatok számát. Olaszország például – az egyik legtöbb támogatásban részesülő ország – 537 támogatási kérelmet nyújtott be a program folyamán (lásd itt: 2 2. ábra: Pályázatok száma uniós országok szerinti bontásban ). Ez az összes (1921) beérkezett kérelem 28 %-ának felel meg. Összességében az olaszországi székhelyű vezető partnerek nem voltak túlzottan sikeresek. Olaszország sikerességi rátája 9 % volt, szemben a 19 %-os átlaggal. Az Egyesült Királyság sikerességi rátája kevéssel haladta meg a 21 %-ot (44 pályázatot fogadtak el). A sikeresen pályázó egyetemek aránya Olaszországban és az Egyesült Királyságban igen magas volt: a Daphné III program keretében finanszírozásban részesült összes egyetem 39 %-a egyesült királyságbeli volt (54-ből 21), ugyanez az arány Olaszország esetében 20 %-nak felelt meg (54 egyetem közül 11 pályázott sikeresen). Az egyetemek azért pályázhattak sikeresebben a támogatásokra, mint más szervezetek, mert az egyetemi szféra gyakorlottabb az ilyen pályázatok benyújtásában. A legnagyobb sikerességi rátával rendelkező országok: Dánia (43 %), Belgium (34 %), Norvégia (33 %), valamint Magyarország és Ausztria (külön-külön 31 %). Németország eredményessége 24 %-os volt. A legtöbb vezető szervezetet adó három tagállam (Olaszország, az Egyesült Királyság és Belgium) partnerségi struktúrája tekintetében az adatok azt mutatják, hogy a vezető szervezetek minden esetben sokkal nagyobb valószínűséggel lépnek partnerségre a saját országukban található partnerszervezetekkel, mint más uniós országok szervezeteivel. Például az olasz vezető szervezetek 38 olasz partnerrel, 24 spanyol partnerrel és 15 bolgár partnerrel alakítottak partnerséget. A belga vezető szervezetek 15 belga, 8 görög és 6 francia partnerrel szövetkeztek. Az egyesült királyságbeli vezető szervezetek pedig 27 egyesült királyságbeli, 11 bolgár, 11 francia és 11 olasz partnerrel társultak. A vezető szervezet tagállama és a partnerszervezet tagállama közötti szoros kapcsolatból adódóan a három legtöbb vezető szervezettel rendelkező tagállam a partnerszervezetek tekintetében is az elsők között van. A partnerszervezeteknek a vezető szervezetekhez viszonyított aránya viszont Portugáliában és Szlovéniában a legnagyobb. Más szóval a kisszámú (1) vezető szervezet ellenére igen sok partnerszervezetet tudhattak magukénak (Portugália 35-öt, Szlovénia 31-et). Ahogy várható volt, mindkét ország részt vett a legnagyobb vezető országokban – az Egyesült Királyságban, Olaszországban, Belgiumban és Németországban – bejegyzett szervezetek által működtetett projektekben. 2.6.2Hozzáadott érték az EU és a támogatás kedvezményezettjei számára A program keretében nyújtott támogatás kedvezményezettjeivel folytatott konzultációk során a programnak számos olyan eleme került a felszínre, amely hozzáadott értéket nyújtott. Ezek közé tartoznak a program tárgyát képező témák és a program „koncepcionális kerete”, a források rendelkezésre állása (amennyiben más forrás nem volt elérhető) és a lehetőség, hogy más országbeli szervezetekkel partnerséget hozzanak létre. Több partner is megjegyezte, hogy azzal, hogy uniós finanszírozásban részesült, a szervezet/projekt hitelessége nőtt, aminek révén nagyobb támogatást tudtak szerezni céljaikhoz. A támogatás néhány kedvezményezettje említette, hogy az „EU mint márkanév” is fellendítheti egy szervezet jó hírnevét. Egyes finanszírozott tevékenységek esetében a program uniós jellege alapvető fontosságú volt a tevékenység szempontjából – különösen olyan projektek esetében, amelyek uniós hálózatok (pl. az EuroNet-FGM, a 116-os hálózat, a Verein Autonome Österreichische Frauenhäuser stb.) létrehozását és/vagy fenntartását tűzték ki célul, vagy amelyek uniós problémák (pl. az áldozatok, eltűnt gyermekek jogai stb.) befolyásolására törekedtek. Az online felmérés eredményei azt jelzik, hogy a projektek hozzáadott értéket nyújtottak azzal, hogy uniós célkitűzések eléréséhez járultak hozzá. A legtöbb válaszadó például arról számolt be, hogy a projekt és vagy az elvégzett tevékenységek jelentős vagy nagy mértékben járultak hozzá a bevált gyakorlatok megfogalmazásához és terjesztéséhez (144 válaszadók 86 %-a); olyan gyakorlati eszközök és megoldások létrehozásához, amelyek határokon átnyúló vagy uniós szintű kihívások kezelésével foglalkoznak (140 válaszadó 75 %-a); a határokon átnyúló együttműködés javításához (143 válaszadó 75 %-a); és az országok közötti kölcsönös bizalom építéséhez (141 válaszadó 67 %-a). 3KÖVETKEZTETÉSEK A program relevanciája Általánosságban a Daphné III program keretében végrehajtott kezdeményezések a program, valamint a program célkitűzései és prioritásai szempontjából relevánsak voltak. A kiemelt területeknek a program célkitűzéseihez való hozzáigazítása gyenge „relevancia-mutatónak” bizonyult, mert a célkitűzéseiket és a prioritásokat is tágan határozták meg, és azok nem kapcsolódtak egyértelműen konkrét uniós szakpolitikai célkitűzésekhez. A prioritások meghatározása nem szabványos folyamat keretében történt. A program első felében erre – mint a program eredményeinek befolyásolására irányuló stratégiára – keveset fordítottak, bár a program későbbi szakaszában ez valamelyest változott.

Ennek ellenére a program számos olyan kezdeményezést finanszírozott, amelyek megalapozták és támogatták a szakpolitikák kialakítását és a jogalkotást. Összességében úgy tűnik, hogy a kezdeményezéseket úgy tervezték meg, hogy a kedvezményezettek meghatározott igényeire reagáljanak, továbbá igényfelmérések alapján alakították ki azokat. A támogatások kedvezményezettjeinek beszámolóiból az is jól látszik, hogy a végső kedvezményezettek pozitívan reagáltak a projektekre, ami azt jelzi, hogy a tevékenységeket relevánsnak tartották. Ezt azonban a kedvezményezettek független véleményének összegyűjtése nélkül nem lehet megerősíteni. Koherencia és kiegészítő jelleg A Daphné III, valamint a Jogérvényesülési Főigazgatóság Büntetőjogi jogérvényesülés programja (JPEN) és Alapvető jogok és polgárság programja (FRC), továbbá kisebb mértékben a Biztonságosabb internet plusz program (Informatikai Főigazgatóság) jelentősen kiegészítik egymást, ebből következően az átfedések kockázata is nagy közöttük. Volt némi átfedés a programok célkitűzései között, ezért az a döntés született, hogy a Daphné III programot és az FRC-t az aktuális programozási időszakra (2014–2020) vonatkozóan összevonják. Bár van átfedés a Daphné III, az FRC és a JPEN között, a folyamat pályázati felhívásos szakasza bizonyos mértékig hozzájárult a programok közötti különbségtételhez. Sokféle szinergia képződött a Daphné III program keretében megvalósítandó projektek, illetve a Daphné III projektjei és az ugyanezen a területen működő más szervezetek között, amely szinergiák a résztvevők értékelése szerint fokozták e projektek és szereplők erősségeit. Eredményesség Az eddigi bizonyítékok szerint a Daphné III program összességében eredményesen érte el a program célkitűzéseit. A legtöbb intézkedés közvetlenül vagy közvetve elősegítette az erőszak áldozatainak vagy a veszélyeztetett csoportoknak a fokozott védelmét. Emellett számos tevékenység hozzájárult nemzeti – és néhány esetben uniós – politikák és jogszabályok kidolgozásához is. Az erőszakkal szembeni védelemhez való legjelentősebb hozzájárulások abból adódtak, hogy a Daphné III program uniós hálózatokat, kutatást és innovációt támogatott, továbbá közvetlen támogatást nyújtott az áldozatoknak/veszélyeztetett csoportoknak; emellett a támogatás kedvezményezettjeinek a terjesztéssel kapcsolatos célzott tevékenységeken keresztül sikerült befolyásolniuk a politikai döntéshozókat. A legtöbb projekt elérte a kitűzött céljait, a pozitív eredmények és hatások máris kellően bizonyítottak, ugyanígy váratlan pozitív eredmények is igazolódtak. Fenntarthatóság Megállapítást nyert, hogy bár a Bizottság saját terjesztési eszközzel rendelkezik, kevésbé volt sikeres a projektkimenetek terjesztésében. Ennek oka főként az emberi erőforrások hiánya, valamint a pénzügyi jelentéstételre és a projektkimenetek előállításra helyezett hangsúly. Ezzel szemben úgy tűnik, a támogatás kedvezményezettjei megtervezték és hatékonyan terjesztették projektjeik eredményeit az adott területen működő politikai döntéshozók, szakemberek és más szervezetek körében. Az, hogy a támogatás számos kedvezményezettje sikeresen érte el a politikai döntéshozókat, a szakembereket és/vagy sikeresen vitte át a kimeneteit és módszereit más uniós országokba, arra enged következtetni, hogy a kedvezményezettek viszonylag hatékonyan terjesztették intézkedéseik eredményeit. Bár egyes esetekben tettek lépéseket a kimenetek további felhasználására és elérhetőségének biztosítására (pl. weboldal formájában), a támogatás kedvezményezettjeinek többsége jelezte, hogy a projekttevékenységek folytatásához további forrásokra van szükség. Másrészről a program keretében kidolgozott tevékenységek jelentős része a program létezése nélkül nem jött volna létre, mivel maga a program teremtette meg az új tevékenységek iránti keresletet. Hatékonyság Nagy volt a kereslet a Daphné III források iránt, elsősorban a program jellege és a támogatható kedvezményezettek típusa miatt.