HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 248/68

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, a Régiók Bizottságának és az Európai Beruházási Banknak – A gazdasági, szociális és területi kohézióról szóló ötödik jelentéssel kapcsolatos következtetések: a kohéziós politika jövője

(COM(2010) 642 végleges)

2011/C 248/12

Előadó: Carmelo CEDRONE

2010. november 9-én az Európai Bizottság az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján úgy határozott, hogy kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, a Régiók Bizottságának és az Európai Beruházási Banknak – A gazdasági, szociális és területi kohézióról szóló ötödik jelentéssel kapcsolatos következtetések: a kohéziós politika jövője

COM(2010) 642 végleges.

Az EGSZB munkájának előkészítésével megbízott „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekció 2011. május 31-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2011. június 15–16-án tartott 472. plenáris ülésén (a 2011. június 16-i ülésnapon) 133 szavazattal 7 ellenében, 14 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések

1.1 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) összességében megfelelőnek tartja az Európai Bizottság által rögzített, kohéziós politikára vonatkozó legfontosabb elképzeléseket, melyek:

— az uniós hozzáadott érték növelése;

— az irányítás erősítése;

— a végrehajtó rendszer ésszerűsítése és egyszerűsítése;

— a kohéziós politika felépítésének javítása.

1.2 Az EGSZB szerint a fenti célkitűzések megvalósíthatók, ha ezzel egyidejűleg teljesülnek az alábbiak:

— a stratégiai tervezés erősítése, segítve a tagállamokat az intézményi reformok véghezvitelében a hatóságok funkcióval való felruházása érdekében;

— az uniós források kisszámú prioritásra történő koncentrációja;

— a gazdasági és társadalmi mobilizáció fokozása, valamint a társadalmi és gazdasági partnerek részvételének erősítése a kohéziós politika alkalmazásában;

— az addicionalitás és a társfinanszírozás elvének megújítása;

— a hatásértékelés kötelezővé tétele.

1.3 Nem szabad megfeledkezni arról, hogy a kohéziós politikának a fejlesztéssel és a régiók közötti egyenlőtlenségek csökkentésével együtt aktívan hozzá kell járulnia a polgárok számára nyújtott szolgáltatások, valamint a gazdasági és társadalmi feltételek javításához.

1.4 Egészében véve elő kell segíteni, hogy javuljon a vállalkozások, különösen a kis- és középvállalkozások, illetve a mikro- és kézműves vállalkozások gazdasági környezete, vállalkozási feltételei, termelékenysége és versenyképessége. Ezért a munkába közvetlenül be kell vonni a vállalkozások területi képviseleti szervezeteit, illetve különösen az EU prioritásként meghatározott ágazatainak a képviselőit, a szakszervezetekkel és a civil társadalommal együtt.

1.5 Érdekes, előnyben részesítendő terület lehet a területi kohézió, valamint a területi, regionális és ágazati szintek alatti kohézió fényében a határokon átnyúló és régiók közötti együttműködés fejlesztése (a 3. célkitűzéssel), több forrással támogatva a régiók területi kohézióját és az eurorégiók (Balti-tenger, Földközi-tenger, Adriai-tenger, Alpok-Adria Eurorégió, Duna Eurorégió, Atlanti Ív) makroregionális stratégiáját.

1.6 Az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak mindent meg kell tenniük a bevált gyakorlatokra vonatkozó információk cseréjének előmozdítása és a helyi önkormányzatok számára a programirányítás keretében nyújtott támogatás elősegítése érdekében, belső reformfolyamatokon és az érintett ágazatok reformján keresztül is.

1.7 Csak a beruházások eredményeinek magasabb szintű ismeretével (ez ma még nem kielégítő) és egyedi hatástanulmányokkal határozhatók meg az Európa 2020 stratégiával összhangban megvalósítandó prioritások, és biztosítható a tematikus koncentráció célkitűzésének elérése.

1.8 Az EGSZB azzal is egyetért, hogy minden európai régióban vegyék figyelembe a gyorsan növekvő ágazatoknak a konvergencia célkitűzés alá tartozó régiók, az átmeneti régiók, valamint a regionális versenyképesség és foglalkoztatás célkitűzés alá tartozó régiók közötti megoszlását. Továbbra is fennáll azonban a források szegény régiók (az alapok 80 %-a) és a többi régió (a maradék 20 %) közötti felosztásának problémája még akkor is, ha ez a döntés segítené a társfinanszírozás problémájának megoldását.

1.9 Az EGSZB alapvetően fontosnak véli az Európai Bizottság összes javaslatának és politikájának, azaz az Európa 2020 stratégia, a kohéziós politika, a közös agrárpolitika, az energiapolitika, a közlekedési, környezetvédelmi és kutatási politika stb. összehangolását. Különösen érvényes ez az ESZA-ból és az ERFA-ból finanszírozott intézkedésekre, mivel az ESZA-nak az európai foglalkoztatási stratégiát, a szociális menetrendet, a minőségi képzést, az ifjúsági kezdeményezéseket és a kohéziós politikák szereplőinek európai képzését kell előnyben részesítenie.

2. Javaslatok

2.1 Szakpolitikai javaslatok

2.1.1 Európa 2020 stratégia: az EGSZB úgy véli, hogy a kohéziós politikának nem kizárólag az Európa 2020 stratégiát kell szolgálnia, sőt, hitelessége érdekében saját finanszírozását eurókötvények kibocsátásával kellene biztosítania.

2.1.2 A kohéziós politikának fenn kell tartania azt az alapvető célját, amely szerint a népek és területek közötti szolidaritást és a fejlődést szolgálja.

2.1.3 Európai csúcstalálkozó: a kohéziós politikát és a hozzá rendelt összes alapot egy európai csúcstalálkozó keretében évente meg kell vitatni, és felül kell vizsgálni. Erre egyrészt a gazdasági és társadalmi kohéziós politika stratégiai fontossága, másrészt az európai gazdasági és társadalmi kormányzáson belül a makrogazdasági politikához fűződő kapcsolatai miatt van szükség.

2.1.4 Stabilitási paktum és szankciók: az EGSZB szerint szankciók helyett inkább az ösztönzőkre kell törekedni, hogy a legeladósodottabb, tehát legveszélyeztetettebb régiók ne kerüljenek még nehezebb helyzetbe. Sőt, üdvözlendőnek tartaná, ha a stabilitási és növekedési paktum reformja keretében a folyó kiadásnak nem minősülő – kutatási, oktatási és képzési – beruházásokat kizárnák a költségvetésből. A cél az, hogy a közösségi támogatásokra jobban rászoruló szegényebb régiók ne kerüljenek hátrányos helyzetbe.

2.1.5 A prioritások számát a különböző alapok és az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek figyelembevételével korlátozni kell. Különösen az egységes piac megteremtésére irányuló politikákat kell tekintetbe venni – a kohéziós politikának is e piac megteremtésére kell törekednie. A prioritásokat az európai csúcson határozzák meg a minden szinten képviselt állami szereplők, illetve a társadalmi és gazdasági partnerek egyeztetését követően.

2.1.6 A társadalmi és gazdasági partnerségnek a bevált gyakorlatok elterjesztésével, a közszereplők közötti megállapodásokkal párhuzamosan és/vagy együttesen olyan rendes és kötelező eljárássá kell válnia, amely a kohéziós politika minden tervezési, végrehajtási és értékelési eljárásának velejárója. Mint ilyen, közvetlenül a feltételességhez kötendő. Az EGSZB azt szeretné, ha a partnerségre vonatkozó szabályokat meghatározó általános rendelet 11. cikkének alapelvét az összes strukturális alapra kiterjesztenék.

2.2 Operatív technikai javaslatok

2.2.1 A társfinanszírozás szabályait a kohéziós politikában érintett térségek és területek fejlődési feltételei, illetve gazdasági és társadalmi eszközei – különösen a jövedelem és a régiók költségvetése alapján – kell differenciálni; az előbbire vonatkozó számításokat megfelelően felül kell vizsgálni (1).

2.2.2 Az előzetes feltételességnek arra kell irányulnia, hogy javítsa a célkitűzések megvalósításával kapcsolatos kiadások minőségét, hatékonyabbá téve az érintett hatóságokat és lehetővé téve ezáltal a források maximális felhasználását, elkerülve azt, hogy a feltételesség például a legeladósodottabb régiók büntetésévé váljon.

2.2.2.1 A tagállamoknak tehát szorgalmazniuk kell a strukturális alkalmazkodáshoz, az innováció és a munkahelyteremtés elősegítéséhez szükséges intézményi reformokat a társadalmi kirekesztés csökkentése érdekében. Az EGSZB azt is elengedhetetlennek tartja, hogy a finanszírozás feltételeként ezt a politikát minden szinten a társadalmi és gazdasági partnerekkel egyeztetve valósítsák meg.

2.2.3 Az intézkedési területek kiválasztásának hagyományos mutatóit össze kell vonni más paraméterekkel, amilyen például a foglalkoztatottsági, szegénységi, iskolázottsági ráta, az oktatás és szakképzés, valamint a szolgáltatások és a környezeti fenntarthatóság szintje.

2.2.4 Ahatásvizsgálatnak a kohéziós politika központi elemévé kell válnia, nemcsak előzetes feltételként, hanem a hatékonyság és az elért célkitűzések szintjének ellenőrzési módszereként is. Ehhez uniós szinten meghatározott, az Európai Unió egész területén kötelezően alkalmazandó közös paraméterekre van szükség.

2.2.4.1 Az eredményen alapuló elemzés: bár sokkal hasznosabb, mint a pénzgazdálkodás ellenőrzésén alapuló elemzés, gyakorlati megvalósításához hosszadalmas előkészületek és pontosan meghatározott kritériumok szükségesek. Egy intézkedés – különösen az immateriális jellegű intézkedések (képzés vagy a fejlesztési beruházások) – eredményei csak hosszabb időszakon át mérhetők. Az eredmény elemzésére való áttéréshez a projektgazdák és a közigazgatási hatóságok előzetes képzése szükséges; és az EGSZB e modell kipróbálását javasolja a 2011–2013 közötti időszakban a meglévő partneri irányítás minősége miatt kiválasztott néhány régióban.

2.2.5 Az egyszerűsítésnek a kohéziós politika fő célkitűzésévé kell válnia. Ezt az adminisztratív és számviteli eljárások könnyítésén, az ellenőrzés és az értékelés szempontjainak javításán és erősítésén, valamint a tervek és/vagy projektek benyújtását kísérő eljárások számának csökkentésén keresztül lehet megvalósítani. A számviteli eljárások ellenőrzése valamennyi érdekelt fél által, a Számvevőszékkel együttműködve végezhető el.

2.2.5.1 Különösen fontos az „egyablakos ellenőrzés”(one stop shop) elvének alkalmazása mind a projektek benyújtásának időszakában – egységesítve a különböző alapok formanyomtatványait –, mind a számviteli ellenőrzés időszakában – harmonizálva a különböző programok pénzügyi szabályait, az összes érintett kérelmet egységesen ellenőrizve.

2.2.5.2 A különböző programok közötti szinergia: a világosság, egyszerűség és hatékonyság érdekében az ugyanazon a területen ugyanazokat a szereplőket összefogó programok között (így az európai, a nemzeti és a területi programok, valamint a különböző közösségi finanszírozási programok között) a lehető legmagasabb fokú komplementaritást kell megteremteni. A szinergia hiánya az egyik magyarázata a strukturális alapok és a közösségi programok kihasználatlanságának vagy csekély hatásának.

2.3 Képzés: ez a kohéziós célkitűzések elérésének másik alapvető eszköze, amelybe beletartozik az alapok hatékonyabb felhasználása is.

3. Bevezetés

3.1 A kohézió és a szolidaritás elve a Szerződés fő pillérei közé tartozik, amelyről a 174. cikk így nyilatkozik: „Átfogó harmonikus fejlődésének előmozdítása érdekében az Unió úgy alakítja és folytatja tevékenységét, hogy az a gazdasági, társadalmi és területi kohézió erősítését eredményezze.”

3.2 Ezenkívül az utóbbi két bővítés fényében egy másik terület is különösen fontossá vált: „Az Unió különösen a különböző régiók fejlettségi szintje közötti egyenlőtlenségek és a legkedvezőtlenebb helyzetű régiók lemaradásának csökkentésére törekszik”.

3.3 Ezt a két alapelvet, amely az európai népek és területek integrációjának alapját alkotja, soha nem szabad elfelejteni, főként azoknak nem, akik az EU nevében és annak megbízásából tevékenykednek.

3.4 Az Európai Bizottság jövőre javaslatot ad ki a 2013 utáni új európai költségvetésre vonatkozóan (2010. október 19-én külön közleményben már közzétették), azonban a néhány kormány részéről a Tanácshoz 2010 decemberében intézett kérés – miszerint ne emeljék az EU költségvetését – nem tűnik biztatónak még akkor sem, ha a tervezethez a strukturális alapokra vonatkozó jogalkotási javaslatot is mellékelnek.

3.5 Az Európai Bizottság kohéziós politikáról szóló, újszerű nyelvezetet használó ötödik jelentését és annak következtetéseit ebben az összefüggésben kell vizsgálni, szoros kapcsolatban az Európa 2020 stratégiával.

4. Az Európai Bizottság közleménye: összegzés

4.1 Ötödik jelentésének következtetéseiben az Európai Bizottság a megszokottól valamelyest eltérő megközelítésben foglalkozik különböző kérdésekkel; ezekre választ, illetve iránymutatást kíván adni, mihelyst lezárul a megkezdett konzultáció, amelynek során 13 kérdést tettek fel a jelentéssel kapcsolatban.

4.2 A tárgyalt fő témakörök:

4.2.1 A kohéziós politika európai hozzáadott értékének fokozása

4.2.1.1 Az Európai Bizottság ezt a célkitűzést az alábbi intézkedésekkel kívánja megvalósítani:

— a stratégiai programalkotás erősítése;

— a források téma szerinti koncentrációjának fokozása;

— a teljesítmény növelése feltételrendszerek és ösztönzők révén, beleértve a társfinanszírozást és a stabilitási paktumot;

— az értékelés, a teljesítmény és az eredmények javítása, valamint

— új finanszírozási eszközök használatának támogatása. (Lásd: az Európai Bizottság első öt kérdését.)

4.2.2 A kohéziós politika irányításának erősítése

4.2.2.1 Ez a célkitűzés az alábbi intézkedésekkel érhető el:

— egy harmadik dimenzió: területi kohézió bevezetése;

— a köz- és magánszféra közötti partnerség erősítése (lásd: a 6. és 7. kérdést).

4.2.3 Karcsúsított és egyszerűsített végrehajtó rendszer

4.2.4 Ez az alábbiak révén valósítható meg:

— pénzügyi irányítás;

— az adminisztratív teher csökkentése;

— költségvetési fegyelem;

— pénzügyi ellenőrzés. (Lásd a 8–11. kérdéseket.)

4.2.5 A kohéziós politika felépítése

(Lásd a 12. és 13. kérdést.)

4.3 A következő lépések

4.3.1 Az Európai Bizottság a kérdőívre adott válaszok alapján még pontosíthatja az ötödik jelentésre vonatkozó javaslatait.

5. Az Európai Bizottság közleménye: általános észrevételek (2)

5.1 Az Európai Bizottság ötödik jelentésében javasolja a kohéziós politika hozzáadott értékének növelését, a tagállamok forrásfelhasználási kapacitásának javítása érdekében számos nagyra törő reform bevezetését, valamint az irányítás egyszerűsítését. Az EGSZB egyetért az Európai Bizottság reformjavaslatokra vonatkozó felvetéseivel.

5.2 Ez egy megvalósítandó és kiaknázandó törekvés, amely azonban elégtelennek bizonyulhat, ha néhány bátortalanul megfogalmazott javaslatból nem születik konkrét határozat és intézkedés; különösen érvényes ez a strukturális alapok és az Európa 2020 stratégia közötti szoros és csaknem egyedülálló kapcsolatra.

5.3 A helyzetelemzés az erőfeszítés ellenére nem reális – még akkor sem, ha arról egy (valamelyest általános jellegű) konzultáció zajlik, amely a lényeges kérdéseket másodlagosnak tekinti.

5.4 Egyedül a kohéziós politikára bízni például azt a küldetést, hogy legyen a növekedés motorja, nagyra törő és elfogadható feladat lehet, feltéve, hogy megtörténik a kohéziós politika radikális módosítása, és rendelkezésre áll egy állandó, a kohéziós politika megvalósítását támogató kísérő politika. Az Európai Uniónak továbbá közös gazdaságpolitikára van szüksége.

5.4.1 Ellenkező esetben előfordulhat, hogy a javaslat illuzórikussá vagy csak részben megvalósíthatóvá válik. Ezért e célkitűzés elősegítése és a kohézió elvének megtartása érdekében magának az Európa 2020 stratégiának is rendelkeznie kell saját (akár európai kölcsönökből létrehozott) alapokkal, és a kohézió elvére kell támaszkodnia. Ezenkívül az EU többi politikáját, beleértve a közös agrárpolitikát, szintén be kell vonni. Csak ezáltal őrizhetik meg a strukturális alapok eredeti „hivatásukat”, és válhatnak a területfejlesztés egyik eszközévé. Az EGSZB sajnálattal állapítja meg, hogy a kohézióról szóló ötödik jelentésben nem esik szó a vidékfejlesztési politikáról, ahogyan a KAP sem tesz említést a kohéziós politikáról.

5.5 Az Európai Bizottság közleményében helyesen állapítja meg, hogy a kohéziós politikák hozzáadott értékével rendszeresen foglalkoznak a tudományos szakértők; akiknek empirikus elemzéseiből gyakran kiderül, hogy e politikák hatása nehezen mérhető. Ennek az is oka lehet, hogy a területi kohézió mutatóit nem mindig a megfelelő módon választják ki. Az Európai Bizottság azt javasolja, hogy az eddigieknél nagyobb figyelmet fordítsanak ezekre a kérdésekre.

6. Egyedi megjegyzések (az Európai Bizottság által meghatározott négy célkitűzésre)

6.1 A stratégiai kerettel összhangban megvalósítandó stratégiai programalkotás erősítése célkitűzést illetően az Európai Bizottság javaslatának újdonsága főként abban áll, hogy az Európa 2020 stratégia célkitűzései és nemzeti szinten az operatív programok által meghatározott intézkedések közötti koherencia és működőképesebb kapcsolat megteremtésére törekszik.

6.2 Az EGSZB üdvözli ezt az újszerűséget, azonban megjegyzi, hogy a megoldásra váró fő problémát a tagállamok által kidolgozott és az EU-val egyeztetett, az államháztartások stabilizációját célzó éves tervek (nemzeti reformtervek) és a kohéziós politika összekapcsolása jelenti. A téma rendkívül aktuális, mivel az EU országainak jelenlegi közigazgatási rendszereiben és eladósodottságuk szintjében nagyok az eltérések.

6.3 Továbbra is eldöntendő kérdés, hogy a kohéziós politikának alapvetően meg kell-e őriznie függetlenségét a megvalósítandó intézkedések és beavatkozások meghatározásában, vagy fenn kell tartani a nemzeti szinten az államadósság visszafogása érdekében hozott gazdaságpolitikai döntéseknek való alárendeltségét. Az EGSZB úgy véli, hogy erre a problémára az EU fő intézményeinek (Európai Parlament, Európai Bizottság, Tanács) és a nemzeti intézményeknek kiemelt figyelmet kell fordítaniuk, hogy megoldást találjanak az Európa 2020 stratégia célkitűzései és – az ennek nem alárendelhető – kohéziós politika új irányítása közötti koherencia fenntartására.

6.4 A második fontos szempont a stratégiai programozással kapcsolatban az előzetes feltételesség új rendszerének bevezetésére irányuló európai bizottsági javaslatra vonatkozik. Célja azoknak az alapelveknek a meghatározása, amelyeket a tagállamoknak a kohéziós politika hatékonyságának növelése érdekében követniük és alkalmazniuk kell. A sok ország által megfogalmazott kritikák ismeretében nyilvánvaló az Európai Bizottság törekvése arra, hogy olyan feltételeket határozzon meg, amelyek biztosítani tudják a beruházások nagyobb hatékonyságát. Kerülni kell az eljárások nehézkességét és a régiók általuk el nem követett hibákért (a tagállamok deficitje) történő „büntetését”.

6.5 Az EGSZB pozitívan értékeli a pénzügyi eszközökhöz való hozzájutás és a forrásirányítás biztosításának az Európai Bizottság által meghatározott minimumfeltételeit és a tagállamok számára a szükséges reformok megvalósítása érdekében létrehozott ösztönzőket. Az EGSZB véleménye szerint az Európai Bizottság és a tagállamok elsődleges fontosságú feladata a belső intézményi reformok bevezetése és a kohéziós politikában leginkább érintett ágazatok (környezet, munkaerőpiac, oktatás, szakképzés, innováció) reformja.

6.6 Kizárólag a súlyos szabálytalanságok és/vagy a kohéziós politika elveinek és rendelkezéseinek be nem tartása indokolhatja, hogy az Európai Bizottság egy tagállammal szemben az EU által nyújtott finanszírozás felfüggesztése vagy visszafizettetése formájában szankciókat vagy azoknak megfelelő intézkedéseket alkalmazzon.

6.7 A javaslat másik pozitív aspektusa, amellyel az Európai Bizottság és a tagállamok is egyetértenek, hogy a prioritások számát korlátozni kell (lásd ECO/230 vélemény), mivel a kohéziós politika forrásai nem elegendőek a fejlődésben elmaradott régiók sokrétű igényeinek a finanszírozására. Az EGSZB véleménye szerint a kohéziós politika hatékonyabb lehetne, ha a jelentős gazdasági, társadalmi és területi hatású materiális és immateriális kezdeményezések támogatására irányulna.

6.8 Mindazonáltal a két legnehezebben megoldható probléma a finanszírozandó prioritások meghatározása és a finanszírozható kezdeményezések számának visszaszorítása, figyelembe véve a regionális és nemzeti hatóságok számtalan, ezzel épp ellentétes kérelmét.

6.9 A partnerség, amit az EGSZB mindig is következetesen támogatott (3), valódi és megfelelő hozzáadott értéket képviselhet ebben az irányban; az EGSZB ezért üdvözli az Európai Bizottság iránymutatását, amennyiben az nem csak a állami szférával való együttműködésről szól, hanem – és kiemelten – a gazdasági, társadalmi és civil partnerségről, a szociális és a civil partnerek valódi, minden fázisba és minden szinten, szavazati joggal történő bevonásáról is. A felek számára emellett a technikai segítségnyújtást is finanszírozni kell.

6.10 Az EGSZB egyetért azzal, hogy át kell dolgozni az addicionalitás és a társfinanszírozás elvét, amelyhez olyan reformokat terveznek, amelyek keretében mindkét elvhez differenciált pénzügyi hozzájárulási hányadokat kapcsolnának, hogy „jobban kifejezze a fejlettség szintjét, az uniós hozzáadott értéket, és az intézkedések és a kedvezményezettek típusát”.

6.11 Üdvözlendő a régiók harmadik szintjének bevezetésére irányuló javaslat is. E régiók jelenlegi GDP-je meghaladja az uniós átlag 75 %-át, de nem éri el a 100 %-át (90 %). Ezáltal egyszerűsíthető lenne a társfinanszírozás elvének ellenőrzése és megvalósítása, figyelembe véve annak lehetőségét is, hogy a források felhasználását – még ha csekélyebb kvótákkal is – minden régióra kiterjesszék.

6.12 Az addicionalitás elvéhez pontosabban kell meghatározni azoknak a támogatásoknak a típusait, amelyekhez nemzeti pénzügyi kötelezettségvállalás is szükséges, megszabva a hozzáadott értékhez, a foglalkoztatásra gyakorolt hatáshoz, valamint a növekedés ösztönzéséhez való hozzájárulásukat. A prioritások és a tagállamok által finanszírozandó intézkedések csökkentésének egyszerűsítenie kell, ugyanakkor rugalmasabbá kell tennie az addicionalitás elvének alkalmazását.

6.13 A második alapelvhez különböző társfinanszírozási hányadokat lehetne megállapítani: a fejlődésben a közösségi átlagtól legjobban elmaradó régiók esetében alacsonyabbat (a helyi fejlesztési intézkedések finanszírozásának megkönnyítése érdekében), az EU-átlagtól kevésbé eltérő régiók esetében pedig magasabbat.

6.14 A harmadik fő célkitűzés a közösségi programok irányítási eljárásainak egyszerűsítésére vonatkozik. Ezzel a témával az összes tagállam egyetért, és az EGSZB is mindig kérte véleményeiben a kohéziós politikai programok megvalósításának egyszerűsítését. Ez a célkitűzés figyelembe veszi az államok és régiók eltérő közigazgatási, számviteli stb. szabályait, valamint azok folytonos változásait, amelyek – különösen, ha egymást érik – akadályt és késedelmet jelenthetnek.

6.15 Az EGSZB helytelennek és nehezen megvalósíthatónak tartja azt a javaslatot, amely szerint a programirányító hatóságoknak évente jelentést kellene benyújtaniuk az EU által társfinanszírozott kiadások összegével való elszámolásról (független revizori szakvéleményt mellékelve), tekintettel az uniós közbeszerzési eljárások módjára és a jelenlegi lebonyolításukhoz szükséges időre.

6.16 Ami azonban a nemzeti és regionális hatóságok felelősségének „erősítését” illeti, különösen a nagyobb nehézségekkel és/vagy végrehajtási késedelmekkel küzdő régiók esetében, az eredmények értékelését európai szinten akkreditált független szervezetekre kell bízni, legalább két évvel a programozási időszak kezdete után. Amennyiben közigazgatási felelősség vagy a várt eredményekhez képest jelentős eltávolodás mutatható ki, akkor az Európai Bizottság a feltárt szabálytalanság súlyossága alapján dönthet úgy, hogy lezárja a programot, felfüggeszti a kifizetéseket, vagy kérheti a már kifizetett összegek visszafizetését.

6.17 A nemzeti és regionális hatóságoknak bizonyítaniuk kell, hogy képesek hatékony módon programozni és kezelni a társfinanszírozott kiadásokat. Ez az eredmény nem a támogatás-felhasználási idő ellenőrzésének a gyorsításával (éves mérlegek bekérésével) érhető el, hanem a megvalósítandó és megvalósult beruházások minőségi megfelelőségének ellenőrzésével. Azt is vizsgálni kell, hogy betartották-e az intézkedések végrehajtására megállapított határidőket, valamint hatékony értékelési és ellenőrzési eljárásokat alkalmaztak-e.

6.18 Ezenkívül az EGSZB több egyéb fontos újítással is egyetért, különösen a következőkkel:

— új pénzügyi konstrukciók kialakítása azokra az ágazatokra, amelyek jelenleg nem részesülnek támogatásból (városi közlekedés, kutatás és fejlesztés, energia és környezet, telekommunikáció);

— a köz- és magánszféra közötti partnerség új formáinak bevezetése;

— az összes strukturális alap stratégiáinak felülvizsgálata (az ESZA-val kezdve), és annak a vizsgálata, hogy miként járulhatnak hozzá az európai foglalkoztatási stratégia megvalósításához;

— a városi területekre fordított nagyobb figyelem;

— ösztönzők bevezetése olyan reformok előmozdítása céljából, amelyek segítik a tagállamokat és a régiókat, hogy minél hatékonyabban használják fel az Európai Unió forrásait;

— tartalékkeret képzése a költségvetési politikában, amely azoknak a régióknak bocsátható a rendelkezésére, amelyek a legjobb eredményeket érték el az európai stratégia által meghatározott célkitűzések terén.

6.18.1 Az EGSZB úgy véli, hogy az említett innovációkhoz gondosan meg kell határozni a célkitűzéseket, fel kell mérni a rendelkezésre álló forrásokat, és pontosan le kell írni a végrehajtás módját és ütemét.

6.18.2 E javaslatok koherenciáját és fenntarthatóságát alaposan ellenőrizni kell a politika reformja által meghatározott négy fő alapelv és annak fényében, hogy mennyiben alkalmazhatóak ténylegesen azokban a régiókban és területeken, amelyek a gazdasági fejlődés, a termelékenység, a társadalmi befogadás és az életminőség terén még messze állnak az EU átlagától.

6.19 Az új pénzügyi terv tekintetében az Európai Bizottság ismét azt javasolja, hogy az egy főre jutó GDP vásárlóerő-paritáson mért átlagának 75 %-os kritériumát alkalmazzák e régiók támogatásra való jogosultságának megállapításához, a konvergenciakritériumot alkalmazva. Az EGSZB ezzel szemben azt ajánlja, hogy vizsgálják meg az egyes uniós régiók és területek objektív feltételeit jobban tükröző egyéb paraméterek bevezetésének lehetőségét.

7. Az EU költségvetése, a kohéziós politika és az Európa 2020 stratégia

7.1 Az EU költségvetési kilátásai a 2013 utáni időszakra vonatkozóan korántsem biztatóak. A 2010 végén tartott csúcstalálkozó semmilyen kétséget nem hagy ezzel kapcsolatban. Néhány tagállam (csak néhány?) a válságnak betudható költségvetési megszorításokra hivatkozva azzal hozakodott elő, hogy nem – vagy csak jelképes módon – emeli az EU költségvetéséhez való hozzájárulását, elfeledve azt a tényt, hogy a kohéziós politika a GDP kevesebb mint 1 %-át használja fel, míg vannak olyan tagállamok, amelyek a GDP-jük kb. 24 %-át áldozták bankjaik megmentésére!

7.2 Az EGSZB fontosnak tartja az Európa 2020 stratégiát, amelyre az EU szemlátomást mindent feltesz. Fennáll azonban annak a kockázata, hogy ez megfelelő közvetlen finanszírozás hiányában elbukhat. Üdvözlendő lenne a finanszírozást európai kötvényeken keresztül megvalósítani. Ezenkívül helyes lenne a hátrányosabb helyzetű, a kohéziós politikában érdekelt régióknak sajátosságaik figyelembe vételével nagyobb rugalmasságot biztosítani az intézkedéseik végrehajtása terén, a két politika integrációjának előmozdítása érdekében.

7.3 Ez az integráció megkönnyíthető a területi igények és prioritások jobb megismerésével, amelyeket az Európa 2020 stratégiának megfelelően lehetne figyelembe venni a tematikus koncentráció célkitűzésének biztosítása érdekében.

8. A kohézió jövője 2013 után: stratégiai jelentőségű pontok

8.1 Az Európai Bizottságnak a kohéziós politika jövőjéről szóló, következő programozási időszakra vonatkozó és az Európa 2020 stratégia célkitűzéseihez kapcsolódó javaslatai sikerrel kecsegtető utat vázolnak fel, amellyel az EGSZB, ahogyan ezt már kifejtettük, nagyrészt egyetért, mivel azok az EU egyik legfontosabb jövedelemelosztási politikájának a hatékonyabbá tételére irányulnak. E célkitűzések eléréséhez azonban az imént említetteken túl néhány stratégiai fontosságú alapfeltételnek is teljesülnie kell.

8.2 Az első: az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottságtól és a tagállamoktól elvárt erőfeszítések konkrét eredményeket hozhatnak, ha ez a projekt azeurópai gazdasági irányítási struktúra általánosabb felülvizsgálata és azon célkitűzések nyomán valósul meg, amelyeket az EU európai és nemzetközi szinten követni szeretne. A felülvizsgálatra egyre nagyobb szükség van a válság és az adósságválság fényében, amelyek arra kényszerítik az EU-t, hogy aktualizálja monetáris politikáját is, amelyet mostanáig a leggazdagabb régiókhoz igazított (stabilitás), a kevésbé fejlett, ezért fejlesztésre szoruló régiók rovására (növekedés).

8.3 A második a kohéziós politika felülvizsgálatának egyik központi kérdésére vonatkozik; arra, hogy szükség van egy – ma még gyakorlatilag hiányzó – működőképes és stratégiai koordinációra a különböző strukturális alapok között. Ezért regionális szinten az intézkedések kiválasztásának és a vonatkozó finanszírozásnak nemcsak a tagállamokkal (partnerségi szerződések) és a társadalmi és gazdasági partnerekkel folytatott párbeszéd és munkamódszer alapján kell megvalósulnia, hanem a technikai támogatás és az öt strukturális alapból származó forrás igénybevételével is, míg végül eljutunk a különböző alapokat koordináló és kezelő egységes hatóság létrehozásáig.

8.4 A harmadik a kohéziós politika és egyéb, hozzá kapcsolódó politikák (ágazati környezeti és energiapolitika, kutatási és innovációs politika, foglalkoztatási politika) intézkedései közötti koordináció és együttműködés megteremtésére, és ennek következtében az EU egyéb pénzügyi eszközeire (EBB, az innováció, valamint infrastrukturális hálózatok és a távközlés fejlesztésének finanszírozása) vonatkozik. A kohéziós politikának egy olyan széles keretté kell válnia, amely elősegíti a régiók és területek komplex fejlesztését, és többféle ágazati fellépést és finanszírozást indít el a magánszféra részéről is, az adott terület egyedi igényei alapján.

8.5 A negyedik pont az európai gazdasági irányítás új megközelítésében a megerősített együttműködési formák kialakításának lehetőségére vonatkozik, egy adott ágazatot, makrorégiót vagy a tagállamok által stratégiai fontosságúnak ítélt ágazatot érintő közös célkitűzésekhez kapcsolódóan. Ez az eddig még kevéssé alkalmazott és kihasznált eszköz (holott a Szerződés is említi) megkönnyítené a döntési eljárást, és – a részt vevő tagállamok között érvényesülő szinergiák és a méretgazdaságosság révén – rövidebb idő alatt jobb eredmények elérését tenné lehetővé.

8.6 Az ötödik, még mindig a koordináció témakörében, az intézményközi koordináció (Európai Bizottság, Európai Parlament, Tanács és a konzultatív testületek, az EGSZB, a Régiók Bizottsága, valamint a társadalmi és gazdasági partnerek) rövid időn belüli, vagyis még a kohéziós politika új programozási ciklusa előtti kialakítására vonatkozik. Ennek célja az Európai Unió intézményei között a kohéziós politika jövőjéről szóló vita és egyeztetés megkönnyítése, még mielőtt a végleges javaslattervezeteket jóváhagyásra átadnák a kompetens szerveknek. A koordináció célja a programok megvalósításának és az eredmények értékelésének folyamatos nyomon követése.

8.7 Az EGSZB szorgalmazza a közösségi kezdeményezési programok megvalósítását vagy visszaállítását a strukturális politikák félidős értékelését követően. A hasonló, hatékonyságukat már igazoló programok – például az URBAN, az EQUAL, az Interprise és egyebek – megszüntetése veszteséget jelentett a tematikus területi együttműködés és a társadalmi innováció számára, miután szerepüket sem az alapok mainstreamingjében, sem más módon nem vették át.

8.8 Az EGSZB reméli, hogy az ötödik jelentés következtetéseinek alapján az Európai Bizottság a közeli reform kapcsán még merészebb javaslatokat nyújt majd be, amelyek a múlthoz képest valódi változást jelentenek majd.

Kelt Brüsszelben, 2011. június 16-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Lásd: az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét: „Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a vásárlóerő-paritással kapcsolatos alapinformációk szolgáltatására, valamint a vásárlóerő-paritás kiszámítására és közzétételére vonatkozó közös szabályok megállapításáról”, HL C 318., 2006. 12.23., 45. o.

(2) COM(2010) 642 végleges.

(3) Lásd a következő EGSZB-véleményeket: A 2007–2013-as programozási időszakra vonatkozó kohéziós politikai stratégiákról és programokról folytatott tárgyalások eredményei, HL C 228/141, 2009.9.22., 141. o.; A 2007 és 2013 közötti időszak helyes gyakorlatain alapuló hatékony partnerségek ösztönzése a kohéziós politikai programok irányítása terén, HL C 44/01, 2011. február 11., 1. o.; Az Európa 2020 keretei közötti intelligens növekedéshez hozzájáruló regionális politika.