[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 26.11.2008

COM(2008) 827 végleges

2005/0240 (COD)

A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének c) pontja alapján

„AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a tengeri közlekedési ágazatban bekövetkező balesetek kivizsgálására irányadó alapelvek megállapításáról” címen előterjesztett javaslatra vonatkozó tanácsi közös állásponton az Európai Parlament által tett módosításokról

A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK MÓDOSÍTÁSÁRÓLaz EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése alapján

2005/0240 (COD)

A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének c) pontja alapján

„AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a tengeri közlekedési ágazatban bekövetkező balesetek kivizsgálására irányadó alapelvek megállapításáról” címen előterjesztett javaslatra vonatkozó tanácsi közös állásponton az Európai Parlament által tett módosításokról

(EGT-vonatkozású szöveg)

1. Bevezetés

Az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének c) pontja alapján a Bizottság véleményt nyilvánít az Európai Parlament által a második olvasat keretében megfogalmazott módosításokról. A Parlament módosításairól a Bizottság véleménye a következő:

2. Előzmények

A javaslat továbbítása az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz [COM(2005) 590 végleges – C6-0226/2008 – 2005/0240(COD)]: | 2006. december 13. |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye: | 2006. szeptember 13. |

A Régiók Bizottsága véleménye: | 2006. június 15. |

Az Európai Parlament véleménye (első olvasat): | 2007. április 25. |

A közös álláspont elfogadása: | 2008. június 6. |

Az Európai Parlament véleménye (második olvasat): | 2008. szeptember 24. |

3. A javaslat célja

Abból kiindulva, hogy a jövőbeni balesetek megelőzéséhez ismerni kell a tengeri katasztrófák okait, a javaslat kötelezővé teszi a legnagyobb tengeri balesetek összehangolt szabályok szerint történő, módszeres és magas színvonalú utólagos kivizsgálását.

A javaslat ennek megfelelően a súlyos és a nagyon súlyos tengeri balesetek kivizsgálására kötelezi azokat a tagállamokat, amelyek az adott esetben lobogó szerinti államnak, parti államnak vagy ténylegesen érintett államnak minősülnek.

Egyéb balesetek és események esetére a javaslat olyan vizsgálatot ír elő, amelyből megállapítható a kivizsgálás elvégzésének szükségessége.

E kivizsgálások célja kizárólag a baleset okainak megállapítása és az orvoslásuk érdekében megteendő intézkedések meghatározása, nem pedig a felelősség megállapítása. A kivizsgálások során alkalmazandó módszertant a javaslat értelmében komitológiai eljárás keretében kell meghatározni.

A javaslat szerint a kivizsgálást olyan állandó és független szervnek kell végeznie, amely megfelelő erőforrásokkal rendelkezik, és olyan vizsgálóbiztosokat foglalkoztat, akik kellően felkészültek feladatuk színvonalas ellátására.

A kivizsgálás vezetésére ki kell jelölni egy államot, a kivizsgálásban azonban minden olyan állam részt vehet, amely a részvétel iránt érdeklődést mutat; a javaslat ebből a célból állandó együttműködésről rendelkezik. Ezt az együttműködést egy korai vészjelző rendszer és egy, a tengeri baleseteket tartalmazó, az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség által fenntartott közösségi adatbázis egészíti ki.

A tapasztalatok hasznosulását az a kötelezettség garantálja, amely szerint a balesetről bizonyos minimumkövetelményeket szem előtt tartva jelentést kell közzétenni, amelyben szükség szerint biztonsági jellegű, az érintett hatóságok által a jövőben figyelembe veendő ajánlásokat kell megfogalmazni.

4. A Bizottság véleménye az Európai Parlament módosításairól

4.1. A Bizottság által elfogadott módosítások

A Bizottság elfogadhatónak tartja az 1., 2., 5., 6. és 16. módosítást.

4.2. A Bizottság által részben elfogadott módosítások

A Bizottság elfogadhatónak tartja a 11. módosítást, de csak a lajstromozás és az ellenőrzés céljából tett javaslatok tekintetében; a módosítás fennmaradó részével a Bizottság nem ért egyet, mert az EMSA hatáskörét külön rendelet szabályozza.

A 21. módosításból hasonlóképpen elfogadható a közös álláspont 8. cikke (1) bekezdésének első albekezdésén tett módosítás, nem fogadható el azonban a második albekezdés módosítása, mert a közös álláspont szövege a függetlenség kérdésében világosabban fogalmaz, mint a módosításban javasolt változat.

A 32. módosításban az elvégzett vizsgálatok eredményeire való utalás beillesztése elfogadható, az EMSA hatáskörével kapcsolatos rész azonban nem, mert az EMSA hatáskörét külön rendelet szabályozza.

4.3. A Bizo ttság által elviekben elfogadott módosítások

A 4. módosítás elfogadható, de csak átfogalmazva, úgy, hogy kiderüljön belőle, hogy a kivizsgálások módszertanának átdolgozása során a kivizsgálások következtetései közül csak a tárgyra vonatkozókat kell figyelembe venni.

Ugyanígy elfogadható a 15. módosítás is, de csak pontosítva, úgy, hogy a kivizsgálás módszertanában nem a kivizsgálások következtetéseit általában, hanem csak a kivizsgálás lefolytatásának módjából levonható tanulságokat kell figyelembe venni.

A 24. módosítás elfogadható, de csak azzal a kiigazítással, hogy a közös álláspont 16. cikkében előírt vészjelzésekről van szó.

A 29. módosítás is elfogadható lenne, de csak oly módon pontosítva, hogy a teljes baleseti jelentést – beleértve annak következtetéseit és esetleges ajánlásait is – a nyilvánosság és különösen a tengerhajózási ágazat rendelkezésére kell bocsátani

A 34. módosítás akkor lenne elfogadható, ha nem az Európai Unió, hanem csak az irányelv céljaira hivatkozna.

4.4. A Bizottság által elutasított módosítások

A 3., 7., 8., 9., 10., 13., 14., 17. és 20. módosítás, amely vissza kívánja helyezni az irányelv hatálya alá a hajókról érkező vészjelzéseket, és a kivizsgálást nemcsak a nagyon súlyos, de a súlyos balesetek esetére is feltétel nélkül kötelezővé kívánja tenni. Ezek a módosítások jelentősen megnövelnék a kivizsgáló szervek munkaterhét, holott ezeknek a szerveknek azokra a balesetekre kellene összpontosítaniuk, amelyekből a jövőbeni katasztrófák megelőzése szempontjából hasznos tanulságokat lehet levonni.

A 12., 21., 22. 23. és 25. módosítás élesen el kívánja különíteni a biztonsági vizsgálatokat az egyéb kivizsgálásoktól, így különösen a bűnügyi nyomozástól, ez azonban kockára teszi a Tanácsban hosszas viták árán kialakított egyensúlyt a biztonsági vizsgálatok függetlensége és a büntetőbírák több tagállamban elismert különleges jogosítványai között. Az „első pillérbe” tartozó irányelvek nem tartalmazhatnak olyan rendelkezéseket, amelyek korlátozzák a büntetőbírák jogait, ezért ebben az irányelvben nincs mód éles határt vonni a kétféle vizsgálat között.

A 18., 19. és 20. módosítás egy olyan mechanizmust kíván beilleszteni az irányelvbe, amelynek értelmében ha a kivizsgáló szervek nem tudnak megegyezni egymással, akkor a Bizottság jelöli ki azt az egyetlen tagállamot, amely vezető államként lefolytatja az adott kivizsgálást. Ha a Bizottság javaslata – amelyet ebben a tekintetben a közös álláspont is átvesz – minden eszközzel arra törekszik is, hogy párhuzamos kivizsgálásokra ne kerülhessen sor, a teljes tiltásnak nincs realitása, és politikailag nagyon kényes helyzetekhez vezethetne, ha ebben a kérdésben a Bizottságnak kellene gyakorlatilag döntőbíróként fellépnie két tagállam között.

A 26. és a 27. módosítás a közös álláspont h) pontjában található szöveg helyett az eredeti bizottsági javaslatban szereplő megfogalmazást kívánja visszaállítani, amely azonban ebben a kérdésben kevésbé volt világos.

A 28. módosítás a súlyos balesetekre is ki kívánja terjeszteni azt a rendelkezést, hogy a kivizsgáló szerv minden esetben köteles teljes jelentést összeállítani, márpedig bizonyos helyzetekben, ha a kivizsgálásból nem vonható le tanulság, az egyszerűsített jelentés is elegendő volna.

A 30. módosítás feljogosítaná a Bizottságot arra, hogy érdemi módosításokat is érvényre juttathasson a végleges jelentésben, holott a végleges javaslat tartalmáért kizárólag a kivizsgáló szerv felelős.

A 31. módosítás értelmében a Bizottság köteles lenne háromévenként jelentésben beszámolni az irányelv végrehajtásáról, miközben ennek a kötelezettségnek a hasznossága sehol sincs kimutatva.

A 33. módosítás arra kötelezné a tagállamokat, hogy a tengeri baleseteket követő kivizsgálások során alkalmazzák a tengerészekkel szembeni méltányos bánásmódról szóló IMO-iránymutatás rendelkezéseit. Ez az iránymutatás azonban számos olyan rendelkezést tartalmaz, amely a büntetőeljárás (vagy a polgári eljárásjog) körébe tartozik, ennélfogva az iránymutatás alkalmazását „első pilléres” irányelvben nincs mód kötelezővé tenni.

5. Következtetés

Az EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése alapján a Bizottság a fentiek szerint módosítja javaslatát.