A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK A fejlődő országokba irányuló uniós támogatás hatékonyabbá tétele a fejlesztésfinanszírozás mozgósítása során Ajánlások a fejlesztésfinanszírozás elszámoltathatóságáról szóló 2012. évi uniós jelentés alapján /* COM/2012/0366 final */





TARTALOMJEGYZÉK 1........... Bevezetés....................................................................................................................... 2 2........... Uniós támogatás a fejlődő országok államháztartásának megerősítéséhez......................... 3 2.1........ A hazai bevételek fokozottabb mozgósítása..................................................................... 3 2.2........ Fenntartható adósságszintek megtartása.......................................................................... 4 3........... A fejlesztési célú nemzetközi magánforrások előmozdítása............................................... 5 3.1........ A kereskedelem, mint a fejlődés motorja......................................................................... 5 3.2........ A kivándorlók átutalásainak hatása a fejlesztésre............................................................. 6 4........... A globális célok hivatalos finanszírozása.......................................................................... 6 4.1........ A hivatalos fejlesztési segély emelése............................................................................... 6 4.2........ Elszámolás a teljes ODA-ról........................................................................................... 7 4.3........ Az éghajlatváltozás kezelésével és a biodiverzitás megőrzésével kapcsolatos források növelése a fenntartható fejlődés szélesebb kontextusában.................................................................................... 7 5........... A fejlesztésfinanszírozás erősítése és szinergiák keresése.................................................. 8 5.1........ Innovatív finanszírozási források...................................................................................... 8 5.2........ Innovatív finanszírozási mechanizmusok és a magánszektor bevonása............................... 9 5.3........ A szinergiák erősítése a különböző finanszírozási források között................................... 10 6........... Az uniós fellépések hatékonyabbá tétele: A puszani konferencia eredményeinekvégrehajtása országszinten 10 6.1........ Az országszintű eredmények keretei.............................................................................. 10 6.2........ Kölcsönös elszámoltathatósági keretek.......................................................................... 11 6.3........ A széttöredezettség csökkentése................................................................................... 11 7........... Következtetések........................................................................................................... 12 A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK A fejlődő országokba irányuló uniós támogatás hatékonyabbá tétele a fejlesztésfinanszírozás mozgósítása során Ajánlások a fejlesztésfinanszírozás elszámoltathatóságáról szóló 2012. évi uniós jelentés alapján 1. Bevezetés Az EU mindig is ösztönző erő volt a fejlesztés nemzetközi támogatásának mozgósításában: a legnagyobb segélydonor és vezető a segélyhatékonyságban, a fejlődő országok számára a legnagyobb és legnyitottabb piac, továbbá a fenntartható fejlődés három dimenziójának előmozdításában is élen jár. E pozíciót számos olyan konkrét uniós kötelezettségvállalás révén érte el, amelyek arra irányultak, hogy támogassák a fejlődő országokat erőfeszítéseikben. Ezek közül sok vállalás járult hozzá ahhoz az átfogó célhoz, hogy segítsék a fejlődő országokat a fejlesztésfinanszírozás valamennyi forrásának mobilizálásában fejlesztési céljaik megvalósítása érdekében. A globális együttműködést igénylő kérdésekkel foglalkozó valamennyi jelentős nemzetközi tárgyalás lényeges elemét képezi a 2002-es monterreyi konferencián[1] meghatározott és a 2008-as dohai konferencián továbbfejlesztett nemzetközi fejlesztésfinanszírozási menetrend. Millenniumi fejlesztési célok, nemzetközi éghajlatváltozási fellépés, fenntartható fejlődés, nemzetközi kereskedelmi tárgyalások – ezek mindegyike hatással van arra, hogyan finanszírozzuk az előrehaladást a meghatározott célok felé. Teljes joggal, mivel a rendelkezésre álló eszközök figyelembevétele lényeges ahhoz, hogy megvalósítható célokat határozzunk meg. Melyek ezek az eszközök a fejlesztéssel összefüggésben? A fejlesztésfinanszírozás tekintetében a kormányok rendelkezésére álló legnagyobb forrás egyértelműen a hazai bevétel. Ez azt is megmagyarázza, hogy a fejlesztéssel kapcsolatos elsődleges felelősséget miért maguk a fejlődő országok viselik. Ezt egészíti ki a fejlesztési partnerektől érkező segély, amely más pénzáramokat is beindíthat, de sok fejlődő ország vonatkozásában önmagában nem bizonyul jelentősnek, hanem a nemzetközi kereskedelem, a beruházások és a migránsok által hazaküldött pénz élénkítheti a reálgazdaságot, ha adottak a megfelelő feltételek. Ugyancsak figyelembe kell venni a fejlődő országokból kiáramló forrásokat. A donorok mégis fontos szerepet játszanak a fejlesztéssel és a hivatalos fejlesztési segéllyel (a továbbiakban: ODA) kapcsolatos kérdésekben. Először is, a donorok tehetnek olyan fellépéseket, amelyekkel más fejlesztésfinanszírozási eszközök hatását támogathatják, illetve növelhetik. Másodszor, az ODA fontosabb a legszegényebb országok számára, amelyek korlátozottan férnek hozzá más forrásokhoz. E két megfontolás képezi az alapját a változás uniós programjának is. Ugyanakkor valamennyi fejlesztésfinanszírozási eszközt – a hazailag mozgósított finanszírozást, a nemzetközi forrásbeáramlásokat és a kiáramlásokat is – tekintetbe kell vennünk, mivel a valóságban a fejlődő országoknak a rendelkezésre álló források kombinációja révén kell kialakítaniuk és végrehajtaniuk fejlesztéspolitikájukat. Az EU és a tagállamok – a többi donorral ellentétben – a fejlesztésfinanszírozás valamennyi területén vállaltak különböző kötelezettséget, és évente nyomon követték az ezek megvalósítása felé tett előrehaladást. E közlemény a korábbi előrehaladásra és a változás programjában meghatározott új elvekre épít, továbbá javasolja az uniós támogatások hatékonyabbá tételét a fejlesztésfinanszírozás mozgósítása során. E javaslatok az e közleményhez csatolt szolgálati munkadokumentumban, valamint a 2003 óta közzétett korábbi jelentésekben szereplő adatokon alapulnak. 2. Uniós támogatás a fejlődő országok államháztartásának megerősítéséhez 2.1. A hazai bevételek fokozottabb mozgósítása A kormányok közvetlen rendelkezésére álló legfontosabb fejlesztésfinanszírozási forrás jellemzően a hazai bevétel. Ha figyelembe vesszük, hogy a fejlődő – és méginkább az alacsony jövedelmű – országokban az adóbehajtás szintje[2] egyértelműen a globális átlag alatti, akkor ez a terület az, ahol jelentős többleterőfeszítéseket kellene tenni. Az államháztartási bevételek emelkedése közvetlen hatással jár a fejlesztési prioritásokkal kapcsolatos beruházások növekedésére, kiemelve egyúttal a pénzeszközök megfelelő felhasználásával járó felelősséget is. A partnerkormányzat felelős azért, hogy elrendelje és fenntartsa a megfelelő szabályozási intézkedéseket és politikákat annak biztosítására, hogy megvalósuljon az adóbehajtás – fejlesztésre szánt összegek – fejlesztési előrehaladás – megnövekedett adóbehajtás dinamikus körforgása. A donorok csak akkor tudják elősegíteni ezt a folyamatot, ha a partnerkormányzat készen áll és elkötelezett. Ebben a szellemben az Uniónak tovább kell fokoznia támogatását, hogy a jó adóügyi kormányzás három alapelvének (átláthatóság, információcsere és tisztességes adóverseny) és az államháztartás igazgatásának megfelelően megerősítsék az adórendszerek kapacitását. Fellépések: Az Uniónak és a tagállamoknak be kell beépíteniük az adóigazgatás és a tisztességes adóbehajtás témáját –- ideértve az adókedvezmények ésszerűsítését és a jó adóügyi kormányzást is – a partnerországokkal szakpolitikai kérdésekről folytatott párbeszédbe. A donorok ezenfelül szabályozási eszközök révén is támogathatják a fejlődő országokat a hazai bevételek mozgósításában. A fejlődő országokból származó illegális tőkeáramlások elleni küzdelemben az Unió például azáltal járul hozzá a nemzetközi pénzügyi áramlások átláthatóságának fokozásához, hogy támogatja a transzferárakkal való visszaélések feltárásához használt kapacitásokat. Ezen erőfeszítéseket olyan együttműködési kezdeményezések egészítik ki, amelyek például a nyersanyag-kitermelő iparágak átláthatóságára irányuló kezdeményezés megerősítésére és a multinacionális vállalatokra vonatkozó országonkénti jelentéstételről szóló jogszabályok elfogadására irányulnak[3]. Az Uniónak és tagállamainak folytatniuk kell e fellépéseket. 2.2. Fenntartható adósságszintek megtartása Az adósság fenntarthatóságának biztosítása az államháztartás hatékony irányításának szerves részét képezi, a stabilitásra irányuló megfelelő makrogazdasági szakpolitikákat is ideértve. Az elhúzódó gazdasági válság miatt sok fejlődő ország kevésbé tudta kezelni a lehetséges további sokkhatásokat[4], ugyanakkor a fejlett országok képessége is csökkent a támogatások bővítése vonatkozásában. Tovább kell fokozni a fejlődő országok adósságkezelési kapacitásait, valamint erősíteni kell a gazdasági sokkhatásokkal szembeni ellenálló képességüket. Az Unió és tagállamai teljesítették az adósságcsökkentéssel kapcsolatos kötelezettségvállalásaikat és növelték részvételüket. Az Unió az IMF-fel együttműködve továbbá nyomon követi a fejlődő országok pénzügyeit, és támogatja az államháztartás irányítása – így többek között az adósságkezelés – terén folytatott reformokat. Tekintettel arra, hogy nagyobb mértékben vették igénybe a fejlődő országoknak szóló hitelezési eszközöket, valamint a fejlődő országok adósságportfóliójában megnövekedett a nem a Párizsi Klub által nyújtott kölcsönök aránya, az Uniónak és a tagállamoknak folytatniuk kell a felelős hitelfelvételi és hitelnyújtási gyakorlatok előmozdítását, továbbá ösztönözniük kell valamennyi hitelező bevonását az adósságrendezési megállapodásokba. Öt tagállam külön fellépést is tett annak érdekében, hogy megelőzze a problémás adósságokba fektető alapok fejlődő országokkal való pereskedését. Az ilyen intézkedéseket tovább kell bővíteni. Fellépések: Az Uniónak és tagállamainak i. folytatniuk kell a felelős hitelezési gyakorlatok alkalmazását, az ötvözés és az exporthitel-műveletek terén is, ii. ösztönözniük kell a Párizsi Klubba nem tartozó országok részvételét az adósságrendezési megállapodásokban, valamint iii. tagállami intézkedéseket kell hozniuk a problémás adósságokba fektető alapok fejlődő országok elleni pereskedésének korlátozása érdekében. 3. A fejlesztési célú nemzetközi magánforrások előmozdítása 3.1. A kereskedelem, mint a fejlődés motorja A fejlődő országok legnagyobb külső finanszírozási forrása a nemzetközi kereskedelem. A feltörekvő országok és általánosabban a közepes jövedelmű országok azonban több előnyre tudtak szert tenni a nemzetközi kereskedelemből, mint a legkevésbé fejlett országok (a továbbiakban: LDC-országok). További erőfeszítésekre van szükség ahhoz, hogy az LDC-országokat és a leginkább rászoruló többi országot jobban bevonják a multilaterális kereskedelmi rendszerbe. Összességében az Unió a legnagyobb kereskedelmi partner és a legnyitottabb piac a fejlődő országok számára; az ezen országok teljes kereskedelméből való részesedése 16 %. Az Unió folyamatosan azon dolgozik, hogy javítsa a kereskedelmi és fejlesztési politikája közötti összhangot és kiegészítő jelleget[5]. A nemrégiben kiadott, „Kereskedelem, növekedés és fejlődés” című közleményben[6] továbbá a Bizottság a következő évtizedre új iránymutatásokat határoz meg arra nézve, hogyan tudna az uniós kereskedelmi és beruházási politika hatékonyabban hozzájárulni az inkluzív növekedéshez és a fenntartható fejlődéshez. A változás programjához hasonlóan az új uniós kereskedelmi és fejlesztési politika alapját a fejlődő országok közötti fokozottabb differenciálás, valamint az LDC-országok és a leginkább rászoruló többi ország közötti rangsor felállítása képezi majd. A jelentős szakpolitikai támogatással együtt az uniós fejlesztési segély is e kötelezettségvállalást tükrözi. Az Unió és a tagállamok által 2010-ben lekötött összes kereskedelemösztönző támogatás 10,7 milliárd EUR-t tett ki. Az Unió és tagállamai már 2008-ban meghaladták azt a konkrét célkitűzést, hogy 2010-re évente 2 milliárd EUR-ra növeljék a kereskedelmi vonatkozású segítségnyújtást. Az uniós kereskedelemösztönző támogatás fő célpontja továbbra is Afrika (38 %), az LDC-országok részesedése viszont 2009-ben 23 %-ról 16 %-ra csökkent. Ez részben ciklikus és programozási tényezőknek tudható be, ugyanakkor azt is jelzi, hogy végre kell hajtani a „Kereskedelem, növekedés és fejlődés” című közleményben foglalt iránymutatásokat. A jövőbeli finanszírozási kötelezettségvállalásokat illetően az Unió a kereskedelemösztönző támogatási stratégiában kötelezettséget vállalt arra, hogy az átfogó uniós segélyek fokozatos emelésével párhuzamosan növeli a kereskedelemösztönző támogatások összegét. 3.2. A migránsok átutalásainak hatása a fejlesztésre A becslések szerint a migránsok fejlődő országokba irányuló átutalásai 2011-ben globális szinten elérték a 267,5 milliárd EUR-t. A várakozások alapján az átutalások szintje évente 7-8 %-kal emelkedik[7]. az Unióból kiinduló átutalások szintje azonban 2008 óta változatlan[8]. Jóllehet magánforrásokról van szó, a számadatok kiemelik a fejlesztésre gyakorolt potenciális hatásukat; ha megvalósítanák a G8 azon célkitűzését, hogy a migránsok átutalásainak költségét 5 %-ra csökkentsék, ez körülbelül 11 milliárd EUR-val növelné a fejlődő országokba érkező pénzeszközöket[9]. Uniós szinten jelentős előrehaladás történt annak érdekében, hogy az átutalási szolgáltatásokat olcsóbbá, átláthatóbbá, versenyképesebbé és megbízhatóbbá tegyék. Ennek keretében több kezdeményezés is elindult, például a 2007. évi pénzforgalmi irányelv átültetése a legtöbb uniós tagállam nemzeti jogszabályaiba, néhány uniós tagállam által az átutalások költségeit összehasonlító internetes oldal létrehozása, valamint a fejlődő országok kapacitásainak támogatása az átutalások fejlesztéshez nyújtott hozzájárulásának maximalizálása érdekében. A politikák fejlesztési célú koherenciájáról szóló uniós jelentés a kereskedelmi politikához hasonlóan e kérdést is alaposan elemzi. Az Unió „A migrációval és a mobilitással kapcsolatos általános megközelítés” című közleményben[10] és az ahhoz csatolt szolgálati munkadokumentumban[11] ismertette a szükséges fellépéseket. A migráció és a mobilitás fejlesztésre gyakorolt hatásának maximalizálása érdekében az Uniónak és tagállamainak továbbá végre kell hajtaniuk a 2012. május 29-i tanácsi következtetésekben[12] megerősített kötelezettségvállalásokat. 4. A globális célok hivatalos finanszírozása 4.1. A hivatalos fejlesztési segély emelése Az ODA kulcsfontosságú forrás a fejlesztés vonatkozásában, különösen a legszegényebb országok számára. Sajnos az EU által nyújtott kollektív ODA összege a 2010. évi 53,5 milliárd EUR-ról 2011-ben 53,1 milliárd EUR-ra csökkent. A jelenlegi gazdasági válság miatt nagymértékben csökkentek a költségvetési kiadások, ennek eredményeképpen az uniós ODA összege is korlátozottan csökkent, a 2010. évi GNI 0,44 %-ról 0,42 %-ra. Az Unió globálisan azonban még mindig a legnagyobb ODA donor: a fejlődő országoknak szóló teljes ODA több mint felét ő nyújtja. Az uniós Külügyek Tanácsa 2012. május 14-én elfogadta „Az Európai Tanácsnak szánt 2012. évi jelentés az EU által nyújtott fejlesztési támogatás célértékeiről” című dokumentumot[13], amelyben komoly aggályokat fogalmaznak meg, mivel lassan halad előre azon uniós célkitűzés megvalósítása, hogy 2015-re a GNI 0,7 %-ára növeljék az ODA arányát. Figyelembe véve a legszegényebbekre való összpontosításra vonatkozó szilárd uniós kötelezettségvállalást, az Unió és tagállamai konkrét kötelezettségvállalásokat is tettek az Afrikába és a legkevésbé fejlett országokban irányuló segély emelése kapcsán. Mivel 2005-ben vállalták, hogy az uniós segély emelkedésének 50 %-át Afrikába irányítják, az Afrikának szóló összesített uniós segély állandó árakon mintegy 6,2 milliárd EUR-val emelkedett, így 2004 és 2011 között a teljes uniós ODA növekedés 28 %-a Afrikába érkezett. Bár a célértéktől elmaradnak, a legtöbb uniós tagállam lépéseket tesz az Afrikába irányuló ODA emelésére, és kiemeli annak jelentőségét, hogy átfogó ODA-jukból milyen mértékben részesedik az afrikai kontinens. Az Afrikának szánt uniós ODA 2011-ben 25,3 milliárd EUR-t tett ki, ez az összes uniós ODA 43 %-át jelenti. Ezenfelül az EU először 2011-ben teljesítette azon kötelezettségvállalását, hogy GNI-jének legalább 0,15 %-át az LDC-országoknak adja kollektíven. Az évek során az LDC-országok uniós ODA-ból való részesedése emelkedett és 2011-ben elérte a 35 %-ot; ez 18,8 milliárd EUR, vagyis a GNI 0,15 %-a. 4.2. Elszámolás a teljes ODA-ról Miközben a donorok szélesebb körben alkalmazzák a fejlesztésre vonatkozó differenciált megközelítést, továbbá céljuk, hogy növeljék a források hatását, ugyanakkor egyre inkább a hiteleket használják fejlesztési eszközként, főként a magasabb fejlettségi szintű fejlődő országok vonatkozásában. Ezért szükséges, hogy jobban megértsük, hogyan határozzák meg a hitelek feltételekhez kötöttségét az ODA-ról való elszámolásban annak érdekében, hogy elkerüljék az ODA-ra vonatkozó számadatok mesterséges le- vagy felértékelődését, valamint összehasonlító információkat biztosítsanak a donorokról. Fellépés: Ennek érdekében az Uniónak és tagállamainak meg kell állapodniuk arról, hogy az OECD Fejlesztési Támogatási Bizottságában egyértelműen definiálni kell a kölcsönök és a tőke feltételekhez kötöttségének meghatározására vonatkozó létező módszert, valamint az összes donor számára egyenlő bánásmódot kell biztosítani. 4.3. Az éghajlatváltozás kezelésével és a biodiverzitás megőrzésével kapcsolatos források növelése a fenntartható fejlődés szélesebb összefüggésében A társadalmi fejlődést, a gazdasági növekedést és a környezetvédelmet is magában foglaló fenntartható fejlődés kulcsfontosságú globális kihívás. Az Unió támogatja a fejlődő országokat abban, hogy különböző fellépések és az általános érvényesítés révén inkluzív megközelítést alakítsanak ki a fenntartható fejlődés összes elemének kezelésére, ideértve a méltányos munkát, a munkaügyi normákat és a környezetvédelmet is, ugyanakkor a támogatásnyújtás során egységes megközelítést szorgalmaz. A fenntartható fejlődésről nemrégiben Rio de Janeiroban tartott ENSZ-konferencián az Unió megerősítette a fenntartható fejlődés valamennyi aspektusának támogatására vonatkozó kötelezettségvállalását. Az EU néhány területen konkrét pénzügyi kötelezettségeket vállalt. Az Unió és tagállamai messze a legnagyobb mértékben járulnak hozzá az éghajlatváltozás elleni küzdelem finanszírozásához: 2010-ben az enyhítéssel és alkalmazkodással kapcsolatos teljes ODA több mint 70 %-át biztosították. Az EU jó úton halad afelé, hogy megvalósítsa a 2010–2012 közötti időszakban 7,2 milliárd EUR-s éghajlat-változási gyorsfinanszírozásra vonatkozó célját. Ehhez 2011-ben további 2,33 milliárd EUR-t nyújtott. Ez utóbbival kapcsolatban májusban már részletesen beszámoltak az uniós előrehaladásról[14]. Az EU azt az elkötelezettségét is megerősítette, hogy kiveszi részét a 2020-ra évente együttesen 100 milliárd USD összegű hosszú távú globális pénzügyi felajánlásból, és megerősítette, hogy továbbra is fontos az elért haladásról való átlátható jelentéstétel. Az Unió továbbá elfogadta a biológiai sokféleséggel kapcsolatos, 2020-ig teljesítendő uniós stratégiát, amely megerősíti azt a kötelezettségvállalást, hogy a biodiverzitásról szóló nemzetközi megállapodások végrehajtásában támogatni kell a fejlődő országokat, ideértve a források e célból történő mozgósítását. 2010-ben a biodiverzitáshoz kapcsolódó uniós kollektív ODA 3 milliárd EUR-t tett ki. E kihívások összességének kezeléséhez arra van szükség, hogy a fejlesztésfinanszírozás valamennyi lehetséges területén jelentős forrásokat mozgósítsunk. E szakpolitikai területek finanszírozása azonban nem választható el a partnerországok belső szakpolitikai környezetétől. Erre példa a feltörekvő és fejlődő országokban a fosszilis tüzelőanyagra vonatkozó támogatás, amely 2010-ben elérte a 309 milliárd EUR-t[15] és bőven ellensúlyozza az üvegházhatású gázok globális kibocsátásának csökkentését célzó finanszírozás hatásait. Ez azt is mutatja, hogy az Uniónak továbbra is olyan szakpolitikákat kell előmozdítania a donor- és a partnerországokban egyaránt, amelyek egymást erősítve a lehető legjobb fejlesztési eredmények eléréshez vezetnek. 5. A fejlesztésfinanszírozás erősítése és szinergiák keresése 5.1. Innovatív finanszírozási források Az innovatív finanszírozást a globális közjavak legtöbbje esetében fontos finanszírozási forrásnak tekintik, ideértve a globális fejlesztési kihívások kezelését is. A forrás innovatív jellege miatt ugyanakkor nem lehet összeállítani az e meghatározás alá eső források és mechanizmusok hiánytalan listáját. Emiatt nagy szóródást mutat az innovatív finanszírozásban rejlő, új források mozgósítását lehetővé tevő becsült potenciál. A Bizottság uniós szintű pénzügyi tranzakciós adó bevezetését javasolta, amelyet az Európai Parlament is határozottan támogatott[16]. Az új adó az uniós költségvetésen keresztül a globális kihívások kezeléséhez is hozzájárulna. Noha az adó nem kimondottan közvetlenül fejlesztésfinanszírozásra irányulna, de csökkentené más források arányát az uniós költségvetésben, 2020-ra 54 milliárd EUR-s nagyságrendben[17], ennek eredményeképpen pedig a tagállamok könnyebben mobilizálhatnák a segélycélok megvalósításához és a többi globális kihívás kezeléséhez szükséges forrásokat. Egy másik, növekvő jelentőségű potenciális forrás a kibocsátáskereskedelmi rendszerből származó bevétel, amelyet néhány tagállam részben már most is a fejlődő országok támogatására fordít. Fellépés: A Tanácsnak el kell fogadnia a javasolt uniós szintű pénzügyi tranzakciós adót. 5.2. Innovatív finanszírozási mechanizmusok és a magánszektor bevonása Egyre több módja van a bevételek beszedésének és egyesítésének, a hagyományos fejlesztésfinanszírozás alkalmazásának és a segélyek célba juttatásának. Az új források mozgósításának egyik innovatív módja a magánszektor bevonása a fejlesztésfinanszírozásba. Sok fejlődő országban a magánszektor növekedése erőteljes hatást gyakorol a gazdasági növekedésre és a munkahelyteremtés fő forrását jelenti. Ugyancsak fontos szerepe van a külföldi beruházásoknak, ideértve a hazai vállalatok nemzetközi piacokhoz való kapcsolódásait és a beruházásokat. A fejlődő országok kormányzatai előtt álló egyik legnagyobb kihívás a magánszektor fejlődését támogató környezet biztosítása. Ehhez sokszor olyan széles körű gazdasági reformokra van szükség, amelyek célja a befektetési környezet javítása és a finanszírozáshoz való hozzáférés elősegítése. Ennek megfelelően – a változás uniós programjában megfogalmazottak alapján[18] – az Uniónak továbbra is támogatnia kell a partnerországok arra irányuló erőfeszítéseit, hogy az inkluzív növekedés előmozdításának céljából fejlesszék az üzleti környezetet. Az Unió aktívan támogatja a vállalati társadalmi felelősségvállalás (a továbbiakban: CSR) alapelveit, ideértve az emberi és munkaügyi jogokat, a méltányos munkával kapcsolatos paramétereket, valamint a helyi környezeti feltételekre fordított figyelmet. A CSR-ről szóló nemrégiben kiadott bizottsági közlemény[19] ezt részletesen tartalmazta, és a Tanács az uniós iparpolitika megerősítéséről szóló következtetéseiben[20] külön kötelezettségeket vállalt. Az állami és a magánszektorból származó források növelése érdekében az Uniónak jobb stratégiával és hatékonyabban kell alkalmaznia a támogatásnyújtást. A tagállamok fele számos innovatív mechanizmusban már aktívan részt vesz. Az Unió és a tagállamok tevékenyen együttműködnek európai és nemzetközi közfinanszírozási intézményekkel a kölcsönt támogatással ötvöző különféle regionális mechanizmusok révén, amelyek a jövőben várhatóan tovább növelik a támogatási forrásokat. Ez magában foglalja a garanciamechanizmusban, a tulajdonviszonyt megtestesítő befektetésekben és az innovatív finanszírozás más típusaiban rejlő szélesebb körű alkalmazás lehetőségét. Az Unió ezzel összefüggésben a tagállamokkal és a finanszírozási intézményekkel együtt jelenleg egy uniós külső együttműködési és fejlesztési platform létrehozásának lehetőségét vizsgálja, hogy fokozott együttműködés, koherencia, nyomonkövetés, valamint új innovatív finanszírozási mechanizmusok kidolgozása révén maximalizálja a források hatását. Fellépés: Az innovatív finanszírozási mechanizmusok nagyobb mértékű alkalmazása érdekében az Uniónak, a tagállamoknak és a közfinanszírozási intézményeknek összehangolt, koordinált és stratégiai módon fokozniuk kell erőfeszítéseiket. Az Uniónak a kölcsönt támogatással ötvöző mechanizmusok révén növelnie kell a magánforrásokat és -kapacitásokat, amelyek további magán- és közfinanszírozási források bevonását segítik elő: i. a kölcsönt támogatással ötvöző regionális mechanizmusokon belül lehetőséget kell nyújtani a magánszektornak, ii. jobban ki kell használni a beruházásokat ösztönző kockázatmegosztó mechanizmusokat, például a garanciákat, és iii. a beruházásokat olyan eszközök révén kell előmozdítani, amelyek fejlettebb kockázatkezelést és a strukturált alapokban tulajdonviszonyt megtestesítő befektetéseket vonnak maguk után. 5.3. A szinergiák erősítése a külnböző finanszírozási források között A előző fejezetekben bemutatott források az általuk kezelni kívánt globális kihívásokhoz hasonlóan szorosan összefüggnek egymással. A hazai végrehajtás során végül is minden országnak meg kell találnia az e prioritások közötti egyensúlyt, hogy a különféle összetételek révén valamennyi téren a legjobb eredményt érjék el. Mivel azonban a különböző szakpolitikai területek jellemzően egymással versenyeznek az erőforrásokért, ez fokozza a segélyek széttöredezettségét és a fejlesztési hatékonyság csökkenéséhez vezet. Ez megfigyelhető a finanszírozási források átfedésében, amelyeken keresztül a különféle kihívások kezelhetők, miközben mindegyik fél arra törekszik, hogy minél több hazai forrásban és nemzetközi finanszírozásban részesüljön, valamint növekedjen a magánszektor részesedése és az innovatív mechanizmusok alkalmazása. Van tehát lehetőség arra, hogy e szakpolitikák között szinergiákat találjunk. Ezek alapján kontraproduktívnak bizonyulhat, ha rögzítjük a szakpolitikai területek és eszközök közötti határokat. Jóllehet elméletben az adott szakpolitikákra elkülönítenek kiadásokat, a mesterséges kategóriák korlátozzák az országok szakpolitikai mozgásterét arra nézve, hogy oda irányítsák a forrásokat, ahol azok nemzeti összefüggésben a legjobb eredményeket hozzák. Noha mutatkoznak az első jelei olyan nemzetközi konszenzus kialakulásának, amely a globális kihívások kezeléséhez összehangolt megközelítést tart szükségesnek, a szakpolitikai célok veszélyeztetésének elkerülése érdekében ez további elemzést és horizontális megközelítést igényel. Fellépés: Az Uniónak és tagállamainak támogatniuk kell a fejlesztésfinanszírozás integrált megközelítését, ideértve a különféle elemek nyomonkövetését is, lehetőség szerint a 2015 után fejlesztési keretről folytatandó tárgyalásokkal összefüggésben, valamint erről közös uniós álláspontot kell kialakítaniuk. 6. Az uniós fellépések hatékonyabbá tétele: A puszani fórum eredményeinek végrehajtása országszinten A segélyhatékonysággal foglalkozó puszani magas szintű fórum eredményei alapján az Uniónak a segélyek országszintű végrehajtására és a fejlesztési hatékonysággal kapcsolatos kötelezettségvállalásokra kell összpontosítania. A partnerországokat különösen a prioritások meghatározására és az eredmények elérésére vonatkozó kapacitásaik fejlesztésében kell támogatni. E célból az Unió széles körű iránymutatásokkal rendelkezik, amelyek a következők: a puszani fórumra vonatkozó közös uniós álláspont, a segélyhatékonysági működési keret, valamint az Európai Unió magatartási kódexe a fejlesztési politika terén való komplementaritásról és munkamegosztásról. Ezek továbbra is érvényben vannak; a puszani fórum eredményeinek és a változás programjáról szóló tanácsi következtetéseknek megfelelően azonban néhány kulcsfontosságú kérdést kiemelten kell kezelni, hogy országszinten kollektív uniós fellépésre kerülhessen sor. 6.1. Az országszintű eredmények keretei A puszani fórumon fő prioritásként határozták meg az eredményekre való összpontosítást. A puszani eredményekről szóló dokumentum megállapítja, hogy a partnerországok fejlesztési céljaiból származó eredmények nyomon követésére szolgáló közös eszközként valamennyi fejlesztési partnernek a lehető legnagyobb mértékben az országok által irányított és országszintű eredményekkel kapcsolatos keretekre kell támaszkodnia. E keretek kialakításához és alkalmazásához még mindig jelentős munkát kell végezni. Azzal együtt, hogy elismeri a partnerországok vezetését, a meglévő kezdeményezésekkel összhangban az Uniónak aktívan részt kell vennie e folyamatban. Az Unió kollektív fellépésének az uniós működési keretben meghatározott kölcsönös elszámoltathatósági keretekre vonatkozó megközelítést kell követnie, konkrétan az uniós küldöttségek kezdeményezik a meglévő keretek támogatására irányuló megbeszéléseket, valamint a tagállamokkal, a partnerországokkal és más érdekeltekkel közösen új kereteket dolgoznak ki. 6.2. Kölcsönös elszámoltathatósági keretek Az országszintű kölcsönös elszámoltathatósági keretek olyan kulcsfontosságú eszközök, amelyekkel a helyszínen előmozdítható a segélyek végrehajtása és a fejlesztési hatékonysággal kapcsolatos kötelezettségvállalások teljesítése. E keretek valószínűleg fontosak lesznek a hatékony fejlesztési együttműködésre irányuló globális partnerség keretében folytatott jövőbeli nyomon követésben is. A kölcsönös elszámoltathatósági keretek teljes potenciálja még kiaknázásra vár, így időszerű az e keretek megerősítésére, illetve kialakítására irányuló kollektív uniós támogatás. E támogatást a partnerországok irányítása mellett kell nyújtani, más folyamatokkal és szereplőkkel együttműködésben, továbbá meg kell fontolni az Egyesült Nemzetek Fejlesztési Programja (UNDP) országirodáitól várt támogató szerepet. Az Uniónak különös hangsúlyt kell fektetnie arra, hogy e keretekben hogyan kezelje a partnerországok Puszannal kapcsolatos prioritásait, ideértve az országos rendszerek alkalmazását és a kapacitásfejlesztést. 6.3. A széttöredezettség csökkentése A széttöredezettség csökkentése érdekében a fejlesztési partnerek Puszanban elkötelezték magukat, hogy nagyobb mértékben alkalmaznak az országok által vezetett koordinációs megállapodásokat. Különös értékkel bír a helyszínen folytatott kollektív uniós fellépés, mivel a fejlesztési politika terén való komplementaritásról és munkamegosztásról szóló gyorsított kezdeményezés révén e téren az Unió tapasztalatokra tett szert, amelyeket folytatni kell, előkészítve a terepet a további közös programozásra. A donorok feltérképezése az egyik olyan tevékenység, amely fokozhatja az országon belüli munkamegosztást. A puszani prioritásoknak megfelelően az Uniónak és tagállamainak bővíteniük kell az országszintű feltérképezést, hogy a gyorsított kezdeményezés módszertana és az OECD Rio-marker rendszere alapján fedezzék az éghajlat-változási fellépéshez nyújtott támogatást. Ez kiegészíteni az Unió és a tagállamok potenciális intézkedéseit, amelyek célja az éghajlatváltozásra vonatkozó nemzeti stratégiák támogatása és az éghajlati kockázatok fejlesztési stratégiákba való beépítésének előmozdítása. Fellépés: Az uniós működési keret alapján kollektív uniós fellépés a segélyek országszintű végrehajtásának és a fejlesztési hatékonysággal kapcsolatos kötelezettségvállalások teljesítésének megerősítése érdekében a következők révén: i. az országszintű eredmények és a kölcsönös elszámoltathatósági keretek támogatása, valamint ii. a munkamegosztási tevékenységek folytatása, ideértve az éghajlatváltozással kapcsolatos uniós támogatás országos szintű feltérképezését, ami a közös programozásnak kedvező környezetet eredményez. 7. Következtetések A következő három évben jelentős fejleményekre kerül majd sor. Az Uniónak teljesítenie kell kötelezettségvállalásait, továbbá közös és koherens megközelítést kell kialakítania az új célok megvalósításával kapcsolatos eszközökre vonatkozóan is. A változó globális környezettel együtt az Uniónak továbbra is arra a lényeges célkitűzésre kell összpontosítania, hogy a fejlesztési célokra rendelkezésre álló összes forrás mozgósítása révén a tőle telhető legjobb támogatást nyújtsa a fejlődő országoknak. [1] Nemzetközi fejlesztésfinanszírozási konferencia. [2] Általában az adóbevételek GDP-hez viszonyított arányában fejezik ki. [3] COM(2011) 637 végleges. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0637:FIN:HU:PDF. [4] http://www.imf.org/external/pp/longres.aspx?id=4611 [5] Lásd: A politikák fejlesztési célú koherenciájáról szóló 2011. évi uniós jelentés, SEC(2011) 1627 final. [6] COM(2012) 22 végleges, 2012. január 27., http://ec.europa.eu/trade/wider-agenda/development/ [7] Migrációs és fejlesztési tájékoztató, 17. szám, Világbank, A migrációval és a migránsok átutalásaival foglalkozó egység, 2011. december. [8] Eurostat Statistics in focus (Fókuszban a statisztika), 2012/4. [9] „Innovation With Impact: Financing 21st Century Development” (Innováció és hatás: a 21. századi fejlesztés finanszírozása), Bill Gates jelentése a G20-vezetőknek, Cannes-i csúcstalálkozó, 2011. november. [10] COM(2011) 743. [11] SEC(2011) 1353. [12] 9417/12. [13] 9372/12; http://register.consilium.europa.eu/pdf/hu/12/st09/st09372.hu12.pdf. [14] 10029/12, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/12/st10/st10029.en12.pdf [15] például OECD (2011) Tackling Climate Change and Growing the Economy (Az éghajlatváltozás kezelése és a gazdaság növekedése). http://www.oecd.org/dataoecd/28/18/44287948.pdf [16] http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=MEMO/12/375&format=HTML&aged=0&language=en&guiLanguage=en [17] http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/12/300&format=PDF&aged=0&language=EN&guiLanguage=en [18] http://ec.europa.eu/europeaid/what/development-policies/documents/agenda_for_change_hu.pdf [19] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0681:FIN:HU:PDF [20] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/intm/126548.pdf