HU    HU HU 
HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 20.5.2008 
SEC(2008) 1886 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
 
Javaslat: 
 
A TANÁCS RENDELETE a közös agrár politika keretébe tartozó, mez őgazdasági 
termelők részére meghatározott közvetlen tám ogatási rendszerek közös szabályainak 
megállapításáról és a mez őgazdasági termel ők részére meghatározott egyes támogatási 
rendszerek létrehozásáról 
 
A TANÁCS RENDELETE a közö s agrárpolitika módosítása céljából a 320/2006/EK, az 
1234/2007/EK, a 3/2008/EK és a(z) /2008/EK rendelet módosításáról 
 
A TANÁCS RENDELETE az Európai Mez őgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) 
nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról  szóló 1698/2005/EK rendelet módosításáról 
 
A TANÁCS HATÁROZATA a vidékfejleszté sre vonatkozó közösségi stratégiai 
iránymutatásokról (2007–2013 közötti programozási id őszak) szóló 2006/144/EK 
határozat módosításáról 
 
A hatásvizsgálat összefoglalása  
  
{COM(2008) 306 végleges} 
{SEC(2008) 1885} 
HU 2   HU 1. BEVEZETÉS  
A KAP „állapotfelmérésének” célja a 2003-as KAP-reform tapasztalatainak értékelése, 
valamint az agrárpolitika egyszer űsítéséhez és hatékonyságának növeléséhez szükséges 
kiigazítások bevezetése, lehet ővé téve a jelenlegi piaci lehet őségekre való válaszadást, és az 
új kihívásoknak való megfelelést.  
A 2003-as KAP-reform értékelésér ől szóló els ő jelzések általánosságban kedvez őek, és azt 
mutatják, hogy a jelenlegi (2013- ig tartó) pénzügyi keretb ől fennmaradó id őszakban se nem 
szükséges, se nem kívánatos a KAP alapvet ő reformjának végrehajtása. Mindazonáltal, egyéb 
párhuzamosan zajló piaci és politikai változások – a reform eddigi végrehajtása során 
összegyűjtött tapasztalatokkal együt t – felfedik az uniós mez őgazdasággal szemben álló 
gyorsan változó környezetet, és a KAP azon kiigazításainak szükségességét, amelyek a 2003-as reform idején még nem voltak el őreláthatók. 
Az állapotfelmérés során felvetett három f ő szakpolitikai kérdés a KAP három alapvet ő 
rendeletét érinti: 
Az 1782/2003/EK rendelet lefedi az egységes  támogatási rends zerhez (SPS), a mez őgazdasági 
üzemek jelenlegi támogatási rendszerének magjához kapcsolódó valamennyi kérdést. 
Az 1234/2007/EK rendelet az egységes közös  piacszervezéshez kapcsolódó kérdéseket 
tárgyalja. 
Az 1698/2005/EK rendelet a vidékfejlesztési po litikához kapcsolódó kérdéseket fedi le. 
A hatásvizsgálat a fenti témákat érinti, és számos meglév ő – belső és külső – tanulmány 
megvizsgálásával elemzi a közös agrárpolitikát érint ő esetleges változtatások hatását.  
Nyilvános konzultáció szervezésére került sor az érintett felek részvételével, ideértve két 
nyilvános szemináriumot is, amelyek közül  az egyik az állapotfelmérés általános 
bemutatásával, a másik pedig tejágazati kérd ésekkel foglalkozott. Felkérték az érdekelt 
feleket, hogy egy kérd őív alapján vegyenek részt a javaslatok el őkészítésében. A fentiek 
eredményeképpen jelent ős számú észrevétel született a tagállamok és az érdekelt felek 
képviselőinek széles kör ű képviseletével. 
2. E
GYSÉGES TÁMOGATÁSI RENDSZER  
Az egységes támogatási rendszer bevezetése a mez őgazdasági üzemek termelést ől 
függetlenített támogatását a 2003-as KAP-reform  központi elemévé tette. Az egységes 
támogatási rendszer végrehajtása tekint etében a tagállamok két alapmodell közül 
választhattak: vagy a történeti vagy a regioná lis alapú végrehajtási modellt. A hatályos 
szabályozásban nem szerepel „megbánási zár adék”, amely a tagállamok számára lehet ővé 
tenné az egységes támogatási rendszer végrehajtási modelljének kiigazítását. 
Minél több ágazat kerül viszont be az egységes  támogatási rendszerbe a folyamatban lev ő 
KAP- reform keretében, annál kevé sbé indokolható a fenti lehet őség kizárása. Annak 
értékelése érdekében, hogy milyen hatáss al jár, ha a tagállamok részére lehet ővé teszik a 
nagyobb mértékben átalányalapú támogatási rendszer  felé való elmozdulást, négy alternatív 
lehetőséget elemeztek: 
HU 3   HU Úgy találták, hogy egy hektáronkénti uniós szint ű átalányösszeg  felé való elmozdulás 
alapvető reformot és a támogatásnak a tagáll amok közötti nagyfokú újraelosztását vonná 
maga után. Az egységes területalapú támoga tási rendszernek, azaz az új tagállamokban 
alkalmazott átmeneti jelleg ű kifizetési rendszerne k egy állandó jelleg ű, uniós szint ű 
rendszerré történ ő átalakítása ellentmondana a termelést ől függetleníte tt támogatás 
filozófiájának, mivel ez a rendszer nem rögz ített jogosultságokon alap ulna. A kifizetések 
regionális szint ű összehangolásával az átal ányösszegek felé való cé lirányos elmozdulás két 
módon, azaz a jogosultságok, illetve a hektárok alapján történhet, ennek értékelésér ől azt 
találták, hogy az megoldja a támogatások elosztás ával kapcsolatos méltányossági kérdéseket, 
miközben minimálisra csökkenti a támogatások változása által a föld területek értékére 
gyakorolt hatást.  
Az egységes támogatási rendszerr ől szóló jogszabály 69. cikkének kiigazítása is szükségesnek 
mutatkozott. Az említett cikk – amely eredetileg a támogatások termelést ől való 
függetlenítéséhez vezet ő átmenet el ősegítése érdekében került megalkotásra – az 
állapotfelmérés keretében javasolt változtatások révén szükségessé vált kiigazításokat is megkönnyítheti. A kihívások f őleg azokkal a nehézségekkel ka pcsolatosak, amelyekkel egyes 
régiók a tejkvóták fokozatos megszüntetése és a támogatásoknak a termelést ől való további 
függetlenítése miatt kerülhetnek szembe, tová bbá összefüggnek a kocká zatkezelési politikák 
szükségessé válásával. Az említett felülviz sgálat következtében a tagállamoknak lehet őségük 
lesz arra, hogy az egységes támogatási rends zer keretébe tartozó, rendelkezésükre álló 
támogatások egy részét a különleges gazdaság i, társadalmi vagy környezeti természetük miatt 
speciális szükségletekkel rendelkez ő bizonyos ágazatok és régiók célj ára használják fel, ezzel 
is enyhítve a jövedelemre gyakorolt negatív ha tásokat, hozzájárulva a vidéki területek 
életképességéhez és a környezeti szempontból el őnyös mez őgazdasági gyakorlatok 
népszerűsítéséhez. 
Annak elkerülése érdekében, hogy a közös agrár politika általános irá nyultsága eltérjen a 
támogatások termelést ől való függetlenítése felé mutató iránytól, ezt a kockázatot a nemzeti 
keretek két különálló pénzügyi al keretre való bontásával kell kiküszöbölni. Az egyik keret 
egyrészt a függetlenített tám ogatás kiigazítására irányulna a nagyobb mértékben átalányalapú 
kifizetések elérése érdeké ben azokban a régiókban, ahol a tejkvóták megsz
űnése és a további 
függetlenítés lehetséges kockázatokat tere mthet, másrészt olyan kockázatkezelési 
intézkedések bevezetését segítené el ő, amelyek megfelelnek a „zöld doboz” kritériumoknak. 
A másik alkeret a termelést ől függő támogatásokkal kapcsolato s célzott intézkedések vagy 
egyéb kockázatkezelési intézkedések  céljára lenne felhasználható. 
Tekintettel arra, hogy a kölcsönös megfel eltetés kapcsolatot teremt a mez őgazdasági üzemek 
támogatása és a mez őgazdasági üzemekkel kapcsolatos jogi szabályozás között, az el őbbi 
hatályát átvilágították a nnak megvizsgálása érdekében,  hogy vajon lehetséges-e a 
jogszabályban foglalt gazdálkodási követelmények és a jó mez őgazdasági és ökológiai állapot 
feltételeinek jobb f ókuszálása, fokozottabban figyelembe vehet ő-e az éghajlatváltozás és a 
vízgazdálkodás problémája, és hogy va jon a területpihentetés környezeti el őnyei elérhet ők-e a 
kölcsönös megfelelteté s útján. Két lehet őséget vizsgáltak meg. Az els őben megnevezték 
azokat a követelményeket, amelyeknek az eltö rlése csökkentené az igazgatási terhet úgy, 
hogy ez nem lenne hatással a kölcsönös  megfeleltetés jelenlegi célkit űzéseire, így például 
azokat a mez őgazdasági tevékenységhez vagy földte rülethez nem közvetlenül kapcsolódó 
előírásokat, amelyeknek a megsértése nem róható fel egy meghatározott termel őnek, hanem 
inkább a tagállam mintsem a mez őgazdasági termel ő felelősségét érinti, és ezáltal a kölcsönös 
megfeleltetés keretén belül nehéz ellen őrizni a betartásukat. 
HU 4   HU A második megközelítés a kölcsönös megfeleltetés alkalmazási körének szélesítését irányozta 
elő olyan jelent ős, a mezőgazdasági termel ő tevékenységhez kapcsolódó jogszabályokkal 
bővítve azt, amelyek hozzájárulnának az új ki hívásoknak való megfeleléshez és/vagy a 
területpihentetés kedvez ő hatásainak meg őrzéséhez. Szintén fontolóra vették, milyen 
módszerekkel lehetne a vízgazdál kodást a kölcsönös megfelelte tés hatálya alá vonni, például 
a vízgazdálkodásnak a jó mez őgazdasági és ökológiai állapot körébe való beillesztésével. A 
területpihentetés környezeti el őnyeinek meg őrzése érdekében indokoltnak találták a védelmi 
sávok tekintetében egy kiegészít ő szabvány megállapítását és a táj jellegzetességeinek 
megőrzésére vonatkozó jelenlegi szabvány meger ősítését. 
Egyes ágazatokban rendelkezésre állnak a termelést ől részben függetlenített támogatások. A 
fennmaradó, termelést ől függő támogatásokat teljes mért ékben függetleníteni kell a 
fokozottabb piacorientáltság és nagyobb versenyk épesség elérése érdekében. A fentiek egyes 
esetekben hatással lehetnek a jelenleg i szakpolitikai eszközökkel elérhet ő, kedvező környezeti 
hatásokra, valamint a vidéki területek életképe sségére. Az elemzés arra  a következtetésre jut, 
hogy valószín űleg azokat az ágazatokat és régiókat éri majd a leger ősebb hatás, ahol a 
termeléstől függő támogatások teszik ki a mez őgazdasági termel ő hasznának jelent ős részét, 
így például az anyatehén- és juhágazatban. A gabonafélék ágazatában és az egyéb marhahús-
termelési rendszerekben a hatás nem lesz ennyire jelent ős. 
A kifizetési határértékek vona tkozásában a helyzetre jele nleg kisszámú rendkívül magas 
összegű, valamint nagyszámú rendkívül alacsony összeg ű kifizetés jellemz ő. Értékelték az 
egyéni határértékek bevezetését annak meg ítélése érdekében, hogy azok milyen mértékben 
képesek hozzájárulni a kifizetéseknek a mez őgazdasági termel ők közötti kiegyenlítettebb 
elosztásához. Az elemzésb ől kiderül, hogy a fenti intézkedés  kevés gazdaságot érintene 
korlátozott számú tagállamban, különösen az EU -10 országaiban, és a gazdaságoknak járó 
közvetlen kifizetések szintjének jelent ős visszaesésével, valamint azzal a kockázattal járna, 
hogy a gazdaságokat a határok alkalmazásának elkerülése érdekében feldarabolják. A 
fokozatosan változó egyé ni határértékek ugyanakkor fenntar tják az intézkedés általánosabb 
jellegét az Unió egész területe  tekintetében, miközben jelent ősen enyhébb hatással vannak a 
közvetlen kifizetések csökkenésére és az érintett gazdaságok jövedelmére. 
Megvizsgálták a kifizetésekre vonat kozó alsó korlát növelésének lehet őségét, mivel az 
kedvező hatással lehet a tagállamok igazgatási terheinek csökkentésére. Attól függ ően, hogy a 
korlátot milyen szinten állapítják meg, a kifizetésekb ől kizárt kedvezményezettek aránya nagy 
eltéréseket mutathat az egyes ta gállamok között. Annak lehet ővé tétele a tagállamok számára, 
hogy válasszanak egy minimális méret ű terület vagy egy minimális összeg meghatározása 
között, megkönnyítené a rendszernek az egye di igényeikhez való hozzáigazítását. 
3. A PIACI LEHET ŐSÉGEK MEGRAGADÁSA  
A gabonapiaci intervenció és a területpihen tetés kiigazítása vonat kozásában javasolt 
lehetőségeket abból a szempontból értékelték, hogy milyen mértékben képesek az ágazat 
versenyképességének és a piacorientáltságának  növelésére, miközben az intervenciót a piaci 
zavarok esetére biztonsági háló ként készenlétben tartva el ősegítik a mez őgazdasági 
termelőknek a piaci feltételekre való válaszadás át, és beazonosítják azon intézkedéseket, 
amelyek a területpihentetéshez hasonló kedvez ő hatásokkal járnak, arra az esetre ha ezeket a 
területpihentetés megszüntetése veszélyeztetné. 
HU 5   HU Az összes takarmánygabonára vonatkozó interv enciós mennyiség nullára való korlátozása 
szükség esetén el ősegíti az egész gabonapiac támogatását (tekintettel a gabonaárak 
párhuzamos alakulására) anélkül, hogy ez mest erségesen rontaná az árpa versenyképességét. 
A pályázati eljárások bevezetése egyszer űsíti a gabonapiaci intervencióra vonatkozó 
szabályokat és összehangolja őket a többi közös piacsze rvezés szabályaival. 
A területpihentetési kötelezettség megszüntetése folytán a jelenleg kötelez ő területpihentetés 
hatálya alatt álló területnek hozzávet őleg a felét valószín űleg újra termelésbe vonják. 
Javasolták, hogy a területpihentetés kedvez ő környezeti hatásait oly módon őrizzék meg, hogy 
a teljes területnek egy me ghatározott százalékát kitev ő része – ahol a táj bizonyos 
jellemzőkkel rendelkezik – „környezeti kompenzációs /kiemelt” terület legyen. Egy ilyen 
intézkedés azonban minden tagállamban haso nló módon próbálna megoldani egy olyan 
lehetséges problémát, amely az egyes tagállamokba n rendkívül változatos formákat ölthet, és 
ezáltal nem feltétlenül ott ellensúlyozná a környezeti veszteségeket, ahol azok el őálltak. 
Amennyiben a területpihentetés rögzített arányát minden mez őgazdasági termel ő esetében 
olyan új normákkal váltják fel, amelyek a táj fent említett jellegzetességeit tükrözik, a jó 
mezőgazdasági és ökológiai állapot kiterjesztett listája  hatékonyabb lefedettséget biztosítana, 
mint amit a tagállamok e jellegzetességek teki ntetében jelenleg nyújta ni tudnak. Ezenkívül, a 
területpihentetésnek a második pillér keretében történ ő erősítése lehet ővé tenné a környezeti 
előnyök oda fókuszálását, ahol azokra a legna gyobb szükség van, de a hatások a különböz ő 
tagállamok vidékfejlesztési prog ramjainak vonatkozó rendelkezéseit ől függnek majd. 
A tejkvóták rendszere visszatartj a az ágazatot a KAP-reform célkit űzéseinek elérését ől, mivel 
még mindig két évtizeddel ezel őtti problémákat tükröz ahelyett, hogy a jelen lehet őségeit 
próbálná megragadni. Értékelték a tejtermékekre  vonatkozó kvóták fokozatos megszüntetését, 
és különböz ő szakpolitikai lehet őségeket hasonlítottak ö ssze a tejkvóták további 
alkalmazásának mint referenciának a lehet őségével. A folytatólagos alkalmazásra vonatkozó 
lehetőség keretében a korlátozott termelés és a növekv ő kereslet együttes je lenléte növeli a tej 
árát, míg a termel ők és hasonlóképpen a feldolgozók piac orientáltsága és versenyképessége 
korlátokba ütközik. 
Másrészről, a megszüntetésre vonatkozó lehet őség – amelynek keretében a kvótákat a 
2015/2016-os gazdasági évben eltörlik –, arra vezet, hogy a termelés a keresletnek való 
megfelelés érdekében megugrik, és a kvóták eltörlését követ ően erős árcsökkenést idéz el ő. 
Az árak csökkenése és a termel ők által adott válaszok a fokozatos megszüntetésre irányuló két 
lehetőség esetén kevésbé drasztikusak, de a kiigazítás mértéke eltér ő. A kvóták kisebb 
mértékű éves növelésére vonatkozó lehet őség simább árkiigazítást tesz lehet ővé az átmeneti 
időszak során, de a vaj ára mindkét fokozatos megszüntetési forgatókönyv alapján az 
intervenciós ár szintjére csökken. 
A tejkvóták megszüntetéséhez vezet ő átmenet társadalmi és kör nyezeti hatásokkal jár. A 
fokozatos megszüntetéssel kapcsolatos forgatókönyvekben el őirányzott zökken őmentes 
átmenettel megel őzhető a gyors szerkezetátalakítás és lehet ővé válik a kísér őintézkedések 
előkészítése, valamint a várható esetleges tá rsadalmi és környezeti problémákhoz való 
igazítása.  
HU 6   HU Végül egy sor kisebb támogatási rendszer esetében a status quo  lehetőség ellentmond a 2003-
as KAP-reform irányvonalának a versenyképe sség, a piacorientáció és a támogatási 
rendszerek egyszer űsítése tekintetében. Jó llehet a támogatások teljes függetlenítése a 
közvetlen támogatások magasabb tr anszferhatékonyságának köszönhet ően a legtöbb régióban 
kedvező hatással lenne a mez őgazdasági üzemek jövedelmére, hátrányos lehet azon régiók 
számára, amelyekben a helyi termelés nélkülöz hetetlen az élelmiszer lánc életképességéhez 
vagy a környezet meg őrzéséhez, ami jelzi, hogy ágazattól függ ően különböz ő fokú átmenetre 
lehet szükség. 
Elemzés készült arra vonatkozóan is, hogy milyen módon vehet ő leginkább figyelembe a 
mezőgazdasági termel ők kockázatkezelési eszközök iránti növekv ő igénye, tekintettel az 
éghajlatváltozás fokozódó ha tásaira és a nagyobb fokú piac orientáltságra. Az új 
kockázatkezelési eszközök bevezetésé nek hozzá kellene járulnia a mez őgazdasági népesség 
jövedelmének stabilizálásához anélkül, hogy szükségtelen igazgatási terhek bevezetésével 
vagy kivételesen magas költségvetési kiadásokkal járna. 
Az árakkal kapcsolatos kockázatokat várhatóan megfelel ően kiküszöböli a biztonsági 
hálóként m űködő intervenció és a támogatások függe tlenítésével bevezetett rugalmasság, 
ezért az árkockázatok megszüntetése érdekébe n nincs szükség további kockázatkezelési 
intézkedésekre. Az egységes támogatási rend szer új ágazatokra való kiterjesztése az 
áringadozások csökkentése révén szin tén pozitív hatással lehet a mez őgazdasági népességre. 
Tekintettel a termelési kockázatok körében jelentkez ő, várhatóan növekv ő szükségletekre, egy 
uniós szint ű rendszer megvalósítása a jelenl egi szakaszban nem tekinthet ő megvalósíthatónak. 
Egy ilyen rendszer megvalósítása re ndkívül magas költséggel és a mez őgazdasági termel ők, 
valamint a tagállamok számára az igazgatási terh ek növekedésével járna. Az Európai Unióval 
szemben álló kockázatok és válságok sokféles égére tekintettel az a köve tkeztetés vonható le, 
hogy a válsághelyzetek megoldása érdekében a vá ltozatos intézkedések alkalmazása jelenti a 
mezőgazdasági termel ők számára a legmegfelel őbb megoldást. A jelenleg állami 
támogatásokkal finanszírozott tá mogatási rendszerek uniós szint ű összehangolása 
hozzájárulhat a tagállamok közötti fokozo ttabb átláthatósághoz, ugyanakkor lehet ővé teszi a 
KAP számára, hogy sikeresebben elérje a mez őgazdasági népesség jövedelemstabilitásával 
kapcsolatos célkit űzését.  
Új kockázatkezelési eszközök bevezetése a KAP meglév ő eszközei közé – a felülvizsgált 69. 
cikkbe foglalt lehet őségként – az uniós költségvetés eg észe szempontjából költségvetési 
szempontból semleges intézkedés lenne. A ne mzeti hozzájárulások mértéke a tagállamok 
preferenciáitól függ azzal, hogy az intézkedés be vezetése minden esetben választáson alapul. 
A fentieken kívül a vidékfejlesz tési programok közvetlenül a mez őgazdaság és az 
erdőgazdálkodás területén megvalósuló kockázatkezeléshez kapcsolódó intézkedéseket is 
tartalmaznak, amelyek kiegészít ő támogatást jelentenek az állót őke- és humáner őforrás-
beruházások területén szükséges megel őző tevékenységekhez. 
HU 7   HU 4. AZ ÚJ KIHÍVÁSOKNAK VALÓ MEGFELELÉS  
Az állapotfelmérési közlemény megnevezett számos olyan új és már korábbtól fennálló 
kihívást (úgy mint éghajlatváltozás, bioene rgia, vízgazdálkodás és biológiai sokféleség), 
amellyel a közös agrárpolitikának szembe kell néznie, és úgy vélte, hogy az említett kihívások kezelésének a vidékfejlesztés le het a kulcsfontosságú eszköze. A vidékfejlesztési programok 
átvilágítása azt mutatja, hogy az új kihívások teki ntetében a hatályos intézkedések körében is 
találhatók már különböz ő megoldási lehet őségek, valamint hogy a tagállamok jelent ős számú 
kapcsolódó intézkedést már be is építettek a 2007-2013 közötti id őszakra vonatkozó 
vidékfejlesztési programjaikba. 
Azon javasolt lehet őségek hatásának elemzése, amelyek „új kihívásokkal” – a vidékfejlesztési 
intézkedések igénybevételével – történ ő szembenézéssel kapcsolatosak, ezen javaslatok olyan 
irányú hatására összpontosíto tt, amely az EU válaszadási képességét a második pillérbe 
tartozó intézkedéseknek a tagállamok általi f okozottabb kihasználása útján javítja. Négy 
lehetőséget vizsgáltak meg, amelyek célja, hogy a moduláció útján az „új kihívásokkal 
kapcsolatos” meglév ő intézkedésekre kiegészít ő pénzeszközöket fóku száljanak, és hogy 
előírják az új pénzeszközökre, valamint az „ú j kihívásokhoz” kapcsolódó területeken hozott 
intézkedések adataira vonatkozó tájékoztatási kötelezettséget. 
A pénzügyi tervre vonatkozó 2005-ös hatá rozat folytán azonban a vidékfejlesztési 
költségvetés korlátai gátolják a második pillé r céljainak a jelenlegi költségvetési id őszakban 
történő elérését. A költségvetési források meger ősítése szintén szükséges annak érdekében, 
hogy az állapotfelmérési közleményben megnevezet t új kihívások megoldása érdekében 
szükséges fokozott er őfeszítésekre sor kerülhessen. 
A moduláció különböz ő szintjeinek elemzése felmérte, hogy azok milyen hatással vannak a 
tagállamok és azokhoz tartozó vi dékfejlesztési alapok szintj e közötti nettó költségvetési 
átcsoportosításra, valamint az érintett gazdaságok és ágazatok agrárjövedelmére. Mivel még nem született döntés arról, hogy az új tagálla moknak a rendszerbe való belépését követ ően 
milyen módon kerül sor a modulált pénzeszközök  tagállamok közötti sz étosztására, a cél az 
említett lehet őségek lehetséges hatásána k bemutatása volt. Különböz ő lehetőségeket vettek 
górcső alá, amelyek mind a m oduláció általános, 2009-t ől évi azonos lépésekben történ ő 
növeléséb ől indultak ki, de különböz ő elképzeléseket vettek figyelembe az új tagállamok 
hozzájárulása tekintetében. A választott lehet
őség az Európai Parlament által támogatott 
elképzelés egy változata, amely különböz ő kifizetési határértékek alapján egy progresszív 
elemet vezet be a modulációba, így oldva meg az egyéni termel ői határértékekhez kapcsolódó 
méltányossági problémákat. 
HU 8   HU 5. KÖVETKEZTETÉSEK  
A jelenleg a közös agrárpolitikába tartoz ó politikák továbbvitele azt mutatja, hogy a 
pillanatnyi szakpolitikai keret – a 2003-as reformokat követ ően kialakult formában – 
kedvezően járul hozzá a KAP f ő célkitűzéseinek eléréséhez. Az elemzés azokat a területeket 
emeli ki, ahol a jelenlegi politikák kiigazítása kedvez őbb megoldásokhoz vezetne. 
Az egységes támogatási rendszer tekintet ében elmondható, hogy az egységes támogatási 
rendszer végrehajtása és a támogatások függetlenítésének újabb ágazatokra történ ő fokozatos 
kiterjesztése szükségessé teszik annak a lehet őségnek a biztosítását a tagállamok számára, 
hogy az egységes támogatási rendszer végrehaj tása során általuk alkalmazott modellt 
kiigazítsák egy nagyobb mérték ben átalányalapú rendszer ir ányába való elmozdulás 
érdekében. Ez az elmozdulás megfelel ő választ jelenthet a kifizetéseknek a mez őgazdasági 
termelők közötti egyenl őtlen elosztásával kapcsolato s társadalmi aggályokra. 
A további függetlenítés, valamint az egység es támogatási rendszerbe még nem integrált 
ágazatok tekintetében a termel ői támogatás felé történ ő folyamatos elmozdulás nagyban 
javíthatja a KAP piacorientáltságát, ugyanakkor  egyes ágazatokban a támogatások termelést ől 
való függetlenítése átmeneti int ézkedéseket tehet szükségessé a gazdasági, társadalmi és 
környezeti aggályok feloldása céljából. A fenti pr oblémákra a 69. cikk felülvizsgálatával és 
átmeneti id őszakok meghatározásával  található megoldás. 
A kölcsönös megfeleltetés alkalm azási körének felülvizsgálat a hozzájárulna az igazgatási 
terhek csökkentéséhez,  valamint a 2003-ban kevésbé nyilv ánvaló új kihívásoknak való 
megfeleléshez. Ezenkívü l a területpihentetésb ől eredő környezeti el őnyök is meg őrizhetők a 
kölcsönös megfeleltetési követelmé nyek kiigazítása és a vidékfe jlesztési intézk edések által 
együttesen gyakorolt hatások révén. 
A mezőgazdasági piacok tekintetében a tej kvóták fokozatos megszüntetése és a 
területpihentetés eltörlése lehet ővé teszi a mez őgazdasági termel ők számára a piaci 
helyzetekre való megfelel őbb válaszadást. 
Végezetül, az átvilágítás rámutatott, hogy a vidé kfejlesztési programok keretében jelenleg 
rendelkezésre álló intézkedéscsomag elégségesnek t űnik az új kihívásokkal kapcsolatos 
fellépések céljára. Az említett intézkedéseknek a vidékfejlesztési politika körében betöltött 
szerepe, úgy t űnik, azzal er ősíthető a legmegfelel őbben, ha olyan mechanizmusok jönnek 
létre, amelyek biztosítják a tagállamok ál tali fokozottabb igénybevételt, valamint a 
fokozatosan növekv ő moduláció révén lehet ővé teszik a kiegészít ő finanszírozás 
rendelkezésre állását.