ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.4

Az Európai Bizottságnak széles körű tapasztalatai vannak az irányítási struktúrák kidolgozása és végrehajtása terén, és ezt fel is használja e szakpolitikai kérdéskör kezeléséhez. Ez a vélemény támogatja a fent vázolt megközelítést, mely mellett azonban határozottan és meggyőződéssel ki kell tartani. Az egyes szakaszokat rövid idő alatt kell teljesíteni, az éves jelentéseknek pedig mélyreható és a kényes kérdésekre is kiterjedő elemzésekre kell épülniük. Amint már az „Éghajlat- és energiapolitikai keret a 2020–2030-as időszakra” c. véleményben (1) említette, az EGSZB határozottan arra kéri a tagállamokat, hogy fogadjanak el egy hatékony és határozott irányítási eljárást, és az Európai Bizottsággal és a civil társadalommal közösen határozzák meg annak végrehajtási módját.
2.3.

2014 decemberében az ifjúsági munkanélküliségi ráta 21,4 % volt az EU-28-ban és 23 % az euróövezetben (3), míg bizonyos országokban továbbra is elfogadhatatlanul magas – meghaladja a 40 %-ot, de helyenként az 50 %-ot is. Még ha ezek az arányok lassan csökkennek is, még mindig sokkal magasabbak, mint a válság előtti időszak szintjei, a fiatalok pedig még nem jutottak ki a válságból. A fiatal európaiak több mint fele úgy érzi, hogy a válság miatt országában a fiatalok háttérbe szorulnak, és kirekesztődnek a gazdasági és társadalmi életből (4).
1.2.

Az EGSZB szerint a beruházási kedv attól is függ, hogy a javasolt ütemterv mennyire világos és egyszerű, illetve hogy abban részt vesznek-e a legfontosabb érdekelt felek. A hitelesség érdekében be kell vonni a folyamatba a szociális partnereket és általában véve más civil társadalmi szervezeteket is. Az EGSZB alapvetően fontosnak tartja, hogy az Európai Bizottság az éves növekedési jelentés közzétételét megelőzően együttműködjön az Európai Parlamenttel és a szociális partnerekkel, valamint más civil szervezetekkel európai szinten. Az EGSZB elismeri az Európai Bizottság arra irányuló erőfeszítéseit, hogy – részben a nemzeti parlamentekkel együttműködve – ösztönözze a civil társadalom nagyobb részvételét, de felhívja a figyelmet arra, hogy a valódi eredményeket hozó hatékonyság és tényleges bevonás érdekében be kell vezetni egy új „civil társadalmi naptárat” (2). Valamennyi partner és az intézmények részéről is jelentős erőfeszítésekre van szükség ahhoz, hogy a puszta jó szándéktól elmozdulhassunk a konkrét eredmények felé. Az EGSZB kéri a szociális partnereket, hogy töltsenek be ebben proaktív szerepet.
1.7.

Az áraknak a jövőben tükrözniük kell az áramtermelés és -ellátás, valamint a kapcsolódó (hulladék)ártalmatlanítás tényleges teljes költségét. Ide tartoznak a negatív külső hatások (pl. CO2-terhelés) is. Az árképzés realisztikus kell, hogy legyen. Ehhez az is hozzátartozik, hogy az Európai Bizottság megfelelően átalakítsa saját támogatási rendszerét, és a még meglévő, államilag szabályozott árakat felszámolják. Az Európai Bizottság erre nézve még semmiféle koherens elképzelést nem terjesztett be.
2.11.

Mindemellett az Európai Bizottság továbbra is eljár a többoldalú bankközi díjakhoz kapcsolódó, a Visa Europe, a Visa Inc., a Visa International és a MasterCard által folytatott versenyellenes kereskedelmi gyakorlatokkal szemben: egyrészt kötelező erejűvé nyilvánította a Visa Europe által felajánlott kötelezettségvállalásokat, másrészt folytatja a Visa Inc. és a Visa International ellen a nemzetközi bankközi díjak ügyében indított eljárást.
5.2.

Érthető, hogy a jövőben is lesznek be nem jelentett ellenőrzések. Ezek azonban a legjobb esetben is komoly kellemetlenséget, de rosszabb esetben akár jelentős lelki terhet is okozhatnak a gazdálkodóknak. Úgy igazságos, hogy megfelelő idővel előre jelezzék a gazdálkodóknak a lefolytatni kívánt ellenőrzéseket.
4.5.2.

E koordináció céljának azt kell tekinteni, hogy az uniós intézmények – az Európai Bizottság, az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) és a tagállamok – olyan egyeztetett eljárásokat vezessenek be, melyek segítségével az emberek a hazájukból vagy egy biztonságos szomszédos országból kérelmezhetnek humanitárius vízumot és menedéket, és így egy alternatív, humánus és legális úton utazhatnak Európába. A szomszédos országokban, például Törökországban, Libanonban, Jordániában és Líbiában uniós fogadóállomásokat („hotspot”) lehetne kialakítani, ahol ellenőrizni lehet az emberek személyazonosságát, és – brazil mintára – humanitárius célú vízumot lehet kiállítani azok számára, akiknek nagy esélyük van arra, hogy elfogadják uniós menedékkérelmüket. Az is fontos, hogy a párbeszédet is ösztönözve vonjuk be az ilyen jellegű intézkedésekbe azokat a civil társadalmi szervezeteket, melyek közvetlen kapcsolatban állnak a menekültekkel, mert így biztosíthatjuk az emberi jogok védelmét és a kérelmek hatékonyabb elbírálását.
3.3.

Az EGSZB megjegyzi, hogy néhány tagállami miniszterelnök írásban küldte meg a Tanács elnökének a stratégia végrehajtásával kapcsolatos kifogásait. Levelükben kiemelték: „Csak olyan területeken szabadna szabályokat alkotnunk, ahol az intelligens szabályozás elvei és alapos hatásvizsgálat által is alátámasztott egyértelmű bizonyíték van annak szükségességére. Nagyon is egyértelmű, hogy a digitális egységes piac csak akkor lehet sikeres, ha nem fojtja el az innovációt, a beruházást és a vállalkozói szellemet.” Az EGSZB osztja ezt az álláspontot, ám azzal a kitétellel, hogy a fogyasztók és a munkavállalók érdekeit is hasonlóképpen figyelembe kell venni.
1.1.

A görögországi gazdasági és társadalmi helyzet továbbra is kritikusnak tekinthető, mivel a növekedési ráták változatlanul alacsonyak, és a növekedés ösztönzéséhez szükséges állami források nem állnak rendelkezésre. Az okokra, melyeket jól ismerünk, az EGSZB az elmúlt években/hónapokban többször is felhívta a figyelmet. Ez a kritikus helyzet jelentősen kihat azoknak a forrásoknak a rendelkezésre állására is, amelyek a strukturális alapok támogatásával a 2014–2020-as időszakra tervezett programok megvalósításához szükségesek, valamint a 2007–2013-as időszakból fennmaradt összegeket is érinti.
2.6.

Az is jellemző Európára, hogy a polgárok csak mértékkel bíznak az európai intézményekben, és igen kritikus szemmel tekintenek az uralkodó demokratikus politikákra. Ez különösen nemzeti szinten tükröződik, amint azt a közelmúltbeli választási eredményeknél láthattuk. Hatása azonban nagyon is érződik európai szinten. A 2014. évi európai parlamenti választásokon a képviselői helyek megközelítőleg egynegyedét olyan pártok jelöltjei szerezték meg, melyek szkeptikusak az európai projekttel vagy bizonyos uniós szakpolitikákkal szemben. Ugyanis – bár az egyes országokat is terheli felelősség a válság miatt – a polgárok úgy érzik, hogy „Európa” felelős a társadalmi-gazdasági problémákért, vagy hogy az uniós intézmények nem tesznek eleget azért, hogy javuljon a mindennapi életük. De a szavazók jelentős többsége továbbra is az európai integráció elmélyítése mellet voksol.
2.3.

Az Európai Bizottság új kiinduló pontként mutatja be közleményét és az ahhoz tartozó dokumentumokat. A javaslatok kétségtelenül ambiciózusnak tekinthetők. Az EGSZB azonban meg kívánja jegyezni, hogy a minőségi jogalkotás nem új téma, hanem olyan kérdéskör, amelyről már évek óta folyik a vita, és amelyet folyamatosan továbbfejlesztenek. Az ilyen módon elért javulás hozzájárult ahhoz, hogy az alapvetően jó minőségű uniós jog a polgárok, a vállalkozások, a fogyasztók és a munkavállalók javát szolgálja Európában. Az EGSZB úgy ítéli meg, hogy a nemzeti törvényhozáshoz vagy a nemzetközi szinthez képest uniós szinten jól működnek a mechanizmusok és a bevett eljárások ahhoz, hogy biztosítsák a jogalkotás jó minőségét (3). Viszont ahogy ez a jelentés is bemutatja majd, van még hová fejlődni. Ugyanakkor az EGSZB azt is elismeri, hogy a minőségi jogalkotás programjának segítségével már sok mindent sikerült megvalósítani és elérni.
5.1.5

Az EGSZB szorgalmazza, hogy a jövőbeli együttműködés keretében foglalkozzanak az AKCS-országok gyorsan növekedő ágazataiban tapasztalható komoly szakemberhiány kérdésével is, különösen, mivel az ENSZ előrejelzése szerint Afrika 2,5 milliárd lakost fog számlálni – ami a világ népességének egynegyedét jelenti (4). Az ilyen ágazatok között említhetjük például a nyersanyag-kitermelő iparágakat, az energia- és a vízágazatot, az infrastruktúrát, a mezőgazdaságot, az egészségügyet és a távközlést. A szakemberhiány az egyik oka annak, hogy az AKCS-országok – saját iparuk és munkahelyeik kárára – exportálják a nyersanyagot, amit aztán a világ más részein dolgoznak fel. Az is fontos, hogy ezek az országok saját kutatásokat végezzenek, és innovatív megoldásokat találjanak fejlesztéssel kapcsolatos kihívásaik, köztük az éghajlatváltozás kezelése érdekében. Az afrikai országokban azonban az összlakossághoz képest igen alacsony a kutatók aránya. Burkina Fasóban például 45 kutatási-fejlesztési (K+F) szakember jut egymillió emberre, Nigériában 38. Összehasonlításképpen: ez az arányszám Latin-Amerikában átlagosan 481, Kelet-Ázsiában pedig 1 714 (5). A szakemberhiány kezelésébe a körkörös migrációt is be kellene vonni. Az Erasmus+ már gondoskodik az uniós fiatalok körkörös migrációjáról – hasonló rendszereket kellene kiépíteni az AKCS-fiatalok számára is. Ehhez új keretek közé kellene helyezni a migrációról szóló vitát, hogy nagyobb hangsúly kerüljön a mobilitásra, különösen a fiatalok körében az oktatás, képzés, gyakornoki munka, cserekapcsolatok stb. terén.
3.2.

A teljes körű harmonizációt célzó irányelvek lehetőségének kiválasztása sem kerül megfelelően indokolásra. Az EGSZB már korábban is kijelentette, hogy az egységes piac működéséhez kapcsolódó témakörök harmonizációja kapcsán általában jobb a szükséges mértékben részletezett rendeleteket elfogadni; leszögezte azonban azt is, hogy különösen a fogyasztói jogokhoz kapcsolódó területeken a minimális harmonizációt célzó irányelveket részesíti előnyben, amint az az EUMSZ-ben kifejezésre juttatott elvből (169. cikk (4) bekezdés) is következik.
3.4.

A kereskedelem többoldalú megközelítése azonban továbbra is alapvető jelentőségű marad. Sokat számít a világkereskedelemben, és – ahogy a közlemény is kimondja – „továbbra is az uniós kereskedelempolitika sarokkövének kell maradnia” (15). Mindezzel szemben a WTO kiindulópontja jelentősen eltér a fenntartható fejlesztési céloktól vagy a COP21-től. A fenntartható fejlesztési célok, csakúgy mint a COP21 céljai egyértelmű célok, míg a WTO csak egy egyértelmű mechanizmussal rendelkezik. Mind a Balin, mind a Nairobiban kivívott korlátozott hatókörű megállapodások azt mutatják, hogy közös WTO-célkitűzéseket nehéz elérni.
3.3.

A kitűzött cél továbbra is „a fosszilis tüzelőanyagokon alapuló gazdasági modelltől való fokozottabb elszakadás”. Ebből a szempontból a kőolaj árának jelenlegi csökkenése és ingadozása nem kedvező, még ha lehetségesnek is tűnik elérni azt a célkitűzést, hogy 2020-ra a megújuló energiák részaránya 20 % legyen. Egy energiapolitikát azonban nem lehet negatív vagy korlátozó megközelítésre építeni. Az EGSZB ezért azt szeretné, ha lehetőség szerint megvizsgálnák, hogy milyen szerepet tölthetnének be a jövőben az olyan erőforrások, mint a szélenergia, az óceánból nyert energia, a hidrogén stb., és hogy azok fejlesztését ambiciózus kutatási és fejlesztési politika támogassa.
4.4.6.

Mivel a pénzügyi válságot nagy részben a beruházási bankok spekulatív tevékenységei okozták, a spekulatív banki tevékenység továbbra is látens fenyegetést jelent a pénzügyi piac stabilitására. Még mindig nem került teljes körűen kivizsgálására, hogy az olyan erősen spekulatív kereskedési tevékenység, mint a nagy frekvenciájú kereskedés, miként mehet végbe, ha a cél stabilabb piacok kialakítása a világban, és szigorúan szét kell választani az alacsony kockázatú befektetési gyakorlatokat és a hitelezést a magas kockázatú beruházási banki tevékenységektől. Ebből a célból máris számos modell áll rendelkezésre, mint a Vickers-modell és a Volcker-szabályozás. Az EGSZB azt ajánlja, hogy az Európai Unióban is vezessenek be egy Glass–Steagall-törvényhez hasonló jogi aktust, minthogy más pénzügyi piacok (így az Egyesült Államok és a BRIC-országok) is tárgyalnak arról, hogy azt újra bevezetnék a bankszektor stabilitásának növelése érdekében. Ez mind a betéttel rendelkezők, mind az adófizetők számára segítene elkerülni a kockázatokat.
1.3.

Gazdasági kormányzás: az euróövezet összetett gazdasági irányításának (makro-, mikroökonomiai, monetáris stb.) jóval kiterjedtebbnek kell lennie az Európai Bizottság által javasoltnál. A jelenlegi gazdasági paradigmák gyökeres megváltoztatására van szükség. Például a nemzeti versenyképességi testületeknek figyelembe kellene venniük a kohéziós politikákat, a társadalmi következményeket és a foglalkoztatási helyzetet is, melyek az országok közötti – a válsággal egyre nagyobb mértékű – egyensúlytalanságokból és eltérésekből származnak (1). Az Európai Bizottságnak és az említett testületeknek azokat az új tényezőket és paramétereket is figyelembe kellene venniük, amelyeken a versenyképesség és a globális gazdasági tömbök közötti verseny jelenleg és a jövőben is alapszik. A tanácsadó funkciót ellátó Európai Költségvetési Tanácsnak átláthatóbb és demokratikusabb eljárást kellene alkalmaznia mind tagjai kinevezése, mind pedig az általuk megfogalmazott tanácsok felhasználása során, mivel félő, hogy a folyamatok kiszorulnak a demokratikus irányítás alól.
3.7.

Figyelembe véve a tájékoztatókra vonatkozó uniós jog alakulását, valamint az annak folyamatos javítása iránt kinyilvánított igényt, az EGSZB üdvözli azt a tényt, hogy az Európai Bizottság – már a javaslati fázisban – jelezte, hogy értékelni kívánja a rendelet hatását annak hatálybalépése után. Külön üdvözlendő, hogy ehhez már meg is határozta a paramétereket. Az EGSZB azonban úgy érzi, hogy öt év túl hosszú idő egy ilyen fontos értékelés kivárására, és szorgalmazza ezen időszak két évre történő csökkentését, amely idő a rendelet alkalmazásának megkezdésétől számítandó. Ez lehetővé teszi majd a javasolt rendelet hatásainak gyorsabb áttekintését és – ha szükséges – a korrekciós intézkedések meghozatalát. A EGSZB egy minőségi, mélyreható értékelés elvégzését javasolja a meghatározott mennyiségi értékelési paraméterek kiegészítéseként, ideértve egy olyan minőségi, alapos értékelését, amelynek középpontjában arra irányuló elemzések is helyet kapnak, hogy hogyan és milyen mértékben javította a tájékoztató egyszerűsítése által megteremtett tőke a cégek versenyképességét, és mennyire segített a tagállamokban a tőkepiacok fellendítésének előremozdításában, valamint hogy ez hogyan hatott a tagállamokban uralkodó üzleti légkörre. Nagyon fontos azt is kiértékelni, hogy a tagállamok túlszabályozták-e a rendelet végrehajtását, amikor olyan területeken alkalmazták annak rendelkezéseit, ahol a rendelkezések átvétele terén mérlegelési jogkörük van.
1.8.

Az EGSZB támogatja azt a javaslatot is, hogy egy olyan berendezkedést alakítsanak ki, amelyben létrejön egy hatáskörökkel bíró pozíció az euroövezet érdekképviseletének – mindenekelőtt az IMF-nél, de az összes többi fontos brüsszeli pénzügyi intézménynél is történő – ellátására (ezáltal az SCIMF-et a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság teljes jogú albizottságává emelve). Emellett létre kell hozni egy jogalanyt az euroövezet általános érdekeinek képviseletére Washingtonban is, ami egyben egyértelmű és valós koordinációt teremtene az euroövezeten kívüli tagországok vonatkozásában is.
3.4.

Jóllehet az Európai Bizottság ajánlásában támogatja „a versenyképesség átfogó megközelítését”, az EGSZB rámutat arra, hogy az Európai Bizottság 2002-ben már közzétette ennek a fogalomnak egy sokkal átfogóbb meghatározását, amely szerint a versenyképesség „a gazdaság azon képessége, amely az ott élő népességnek magas és növekvő életszínvonalat nyújt, valamint fenntartható alapú, magas foglalkoztatottsági szintet” (2). Az Európai Bizottság által finanszírozott WWWforEurope projekt keretében (3) bővítették ennek a meghatározásnak az alkalmazási körét, azaz olyan „GDP-n túli” célkitűzésekre is kiterjesztették, mint a társadalmi befogadás és a fenntartható környezet az Európa 2020 stratégia kontextusában (4). A versenyképességet itt úgy határozzák meg, mint „egy ország (régió, település) azon képessége, hogy GDP-n túli célokat valósít meg polgárai számára” (5). A versenyképességet három pillér alapján mérik: a jövedelmi pillér (ide számítva a háztartások szabadon felhasználható jövedelmét és a fogyasztói kiadásokat), a szociális pillér (a rendszer társadalmi és gazdasági hatásai, például a szegénység, az egyenlőtlenség és az ifjúsági munkanélküliség kockázata), és a környezetvédelmi pillér, amely az erőforrás-termelékenységet, az üvegházhatású gázok kibocsátásának intenzitását, az energiaintenzitást, valamint a villamos energia előállításán belül a megújuló energiaforrásokból származó energia arányát méri. A digitális menetrendet is figyelembe kell venni. Ez nem azt jelenti, hogy az egyensúlyhiányokat (például a folyó fizetési mérleg egyenlegét) figyelmen kívül lehet hagyni, ahogyan ez a pénzügyi válság következményeiből is látható.
3.8.

A bankrendszeren kívüli hitelezés problémájával is foglalkozni kell. Az EGSZB már korábban is síkra szállt amellett, hogy ez a rendszer a jogalkotás részévé váljon (9), és megállapította, hogy a szabályozási arbitrázs kockázatát (10) meg kell előzni. Az EGSZB szerint „árnyéktevékenységeknek” valójában nem is szabadna létezniük: a bankrendszeren kívüli hitelezési rendszerre is ugyanazoknak a szabályozási és prudenciális követelményeknek kell vonatkozniuk, mint a többi pénzügyi intézményre (11). Ugyanakkor az EGSZB véleménye szerint azt is el kell ismerni, hogy a bankrendszeren kívüli hitelezés egy kiegészítő, alternatív finanszírozási csatornát is jelent, amely hasznos lehet a reálgazdaság számára (12).
4.1.4.

Migránsok és menekültek befogadása – nem csupán a rövidtávú kérdésekkel (az alapvető igények kielégítésével) kell foglalkozni, hanem letelepedésüket követően a migránsok uniós társadalmakba való beilleszkedésével is. Ennek része a segítségnyújtás az oktatással, a munkaszerzéssel és egyebekkel kapcsolatban, az uniós értékek és hagyományok megosztása velük, illetve az, hogy ezeket az értékeket és hagyományokat beépítsük életükbe úgy, hogy közben tiszteletben tartjuk az ő kultúrájukat is. Az állam mellett a civil szervezetek, úgy mint az egyházak, a társadalmi szervezetek, az oktatási és képzési szervezetek, a gyermek- és szülőcsoportok stb. is alapvető szerepet játszanak. Az EGSZB azt ajánlja, hogy egyéb szervezetek mellett konzultáljanak a Solidarral vagy a Lumos-szal. Foglalkozni kell az olyan kérdésekkel is, mint például a kísérő nélkül érkező kiskorúak helyzete, akik különösen veszélyeztetettek és így speciális figyelmet érdemelnek.
1.5.

Az EGSZB szerint most egy átfogó megközelítést kell előnyben részesíteni. Az új értékpapírosítási keret kidolgozásához kitartó és alapos munkára van szükség, és törekedni kell a megfelelő egyensúly megteremtésére. Az előírt célkitűzéseket és az érintett szereplők érdekeit minden szinten figyelembe kell venni. Ebben a tekintetben nagyra értékelendők a pénzügyi rendszer stabilitása érdekében tett erőfeszítések, valamint az alkalmazott megközelítés is, amely szerint a befektetőknek jogaik és kötelezettségeik is vannak.
4.3.3

Sokat késett az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezés (IFK) végrehajtása. Az EGSZB mindig ösztönözte a civil társadalom aktív szerepvállalását ebben a munkában, és továbbra is különösen azt szorgalmazza, hogy a tagállamok az ifjúsági szervezeteket és az ifjúsági szolgálatokat is vonják be az IFK megvalósításába. Az EGSZB úgy véli az IFK lassú indulásának okait csak további elemzésekkel lehet feltárni. Mivel az ifjúsági munkanélküliség súlyos problémát jelent sok uniós ország munkaerőpiacán, az Európai Bizottságnak gondoskodnia kell az IFK hatékonyabb végrehajtásáról. Az egyik lehetséges megoldást a 779/2015 rendelet 22. cikkének (a) bekezdésében szereplő határidő meghosszabbítása jelenti. Az ellenőrzésre vonatkozó útmutatást az Európai Bizottság 2015. szeptember 17-én fogadta el, ami nem biztosít elegendő időt a tagállamok számára a határidő betartásához szükséges irányítási struktúrák elfogadásához.
1.8

A fenntartható élelmiszerrendszerekre való áttéréshez nem csupán agrárpolitikára, hanem egy széles körű biogazdasági stratégiát is magában foglaló átfogó élelmiszer-politikára is szükség van. A kiélezett vita helyett interdiszciplináris gondolkodásra van szükség, amely az ebben a véleményben megvilágított, egymásba fonódó kihívások kezelése érdekében egyesíti az Európai Bizottság főigazgatóságait, a tagállamok legkülönbözőbb minisztériumait és intézményeit, a helyi és regionális önkormányzatokat, valamint az élelmiszerrendszerek érdekelt feleit. Az EGSZB reméli, hogy fel fogják ismerni az élelmiszer-termelés és -fogyasztás közötti kölcsönös függőségi viszonyt, és egy megfelelő, magánkezdeményezéseket is magában foglaló európai szakpolitikai megközelítést dolgoznak ki, amely kijelöli az utat a fenntartható, egészséges és ellenállóképes élelmiszer-termelés felé. A közös agrárpolitikának és a közös halászati politikának azonban a jövőben is fontos szerepe lesz az EU-ban.
2.5.

Ebbe a keretbe illeszkedik a „határokon átnyúló hordozhatóságról” szóló rendeletre irányuló javaslat is, amely biztosítani fogja azt a lehetőséget, hogy egy meghatározott uniós tagállamban nyújtott online tartalomszolgáltatás előfizetői e szolgáltatásokat akkor is igénybe vehessék, ha ideiglenesen egy másik tagállamban tartózkodnak. Ennek a hordozhatóságnak a biztosítása egy fontos lépés afelé, hogy szélesebb körű hozzáférést nyújtsanak az audiovizuális tartalmak felhasználói számára, amit az Európai Bizottság is a digitális egységes piaci stratégia kialakítása alapvető céljának tekint.
5.2.1.

A nonprofit ágazatban, az egyházakban és az egyesületekben már most is találhatók konkrét példák arra, hogyan terjed ki a közbeszerzés a nyelvoktatásra, a gépjárművezetés-oktatásra és a hasonlóan fontos tevékenységekre is.
6.9.

Ebben a tekintetben az állami foglalkoztatási szolgálatnak kiemelt szerepet kell játszania. Mindenekelőtt ténylegesen be kell töltenie a fenntartható foglalkoztatást előmozdító szerepét. Emellett azonban azt is meg kell határoznia, hogy a menekültnek esetleg még milyen képesítésekre van szüksége ahhoz, hogy sikeresen elhelyezkedjen. Meg kell jegyezni és figyelembe kell venni, hogy a menekülteknek még négyévnyi tartózkodás után is csak 25 %-a áll alkalmazásban, és ez az arány még tíz év elteltével is csak 50 % körüli (8). Minden menekülttel egyéni szerződést lehetne kötni, mely tartalmazná a teljes munkaerő-piaci integrációhoz szükséges intézkedéseket (további képzés, jelentkezések száma stb.). Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a munkaerőpiacon a menekülteket a helyiekkel egyenlő bánásmódban kell részesíteni, elejét véve a tisztességtelen versenynek, valamint a szociális és bérdömpingnek. Ha belátható időn belül nincs esély arra, hogy a menekült munkát találjon, jó alternatívaként fel lehet ajánlani, hogy vegyen részt önkéntes közösségi szolgálatban. Ez segíthetné a helyi nyelv jobb elsajátítását és a menekült társadalmi beilleszkedését.