HU    HU HU 
HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, xxx [2008/05/16-i változat] 
SEC(2008) yyy 
  
A BIZOTTSÁG SZERVEZETI EGYSÉGEINEK MUNKADOKUMENTUMA 
Kísérődokumentum a következ őhöz: 
 
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI 
PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDAS ÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK 
ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 
 
„A szociális Európa érdekében tett köte lezettségvállalás megújítása: A szociális 
védelemre és társadalmi integrációra irányuló nyitott koordinációs módszer 
megerősítése” 
  
A hatásvizsgálat összefoglalása 
 
{COM(2008) xxx végleges} 
{SEC(2008) xxx} 
HU 2   HU A hatásvizsgálat „A szociális Európa érdekében tett kötelezettségvállalás megújítása: A 
szociális védelemre és társadalmi integrác ióra irányuló nyitott koordinációs módszer 
megerősítéséről” szóló közleményhez kapcsolódik. Ez  a közlemény, amely a Bizottság 2008. 
évi munkaprogramjában kiemelked ő kezdeményezésként szerepel, a megújított szociális 
menetrendet kísér ő csomag részévé vált. 
2000-től kezdődően az integrációs politikára, a nyugdíjpolitikára, valamint az egészségügy és 
tartós gondozás politikájára rendre a ny itott koordinációs módszer (OMC) került 
alkalmazásra. 2006-ban a három különálló irány inte grálódott, és létrejött a szociális védelmi 
és társadalmi integrációs nyitott koordinációs  módszer (a továbbiakba n: szociális OMC).  
Ez a koordinációs módszer a következ őket tartalmazza: megállapodást az EU közös 
célkitűzéseiről, amelyek a teljes folyamat mozgatórugójaként magas szint ű, közös célokat 
határoznak meg, a közös célkit űzések megvalósulásában elért eredmények felmérésére közös 
mutatók megállapítását, a tagállamok nemzeti st ratégiai jelentéseinek elkészítését, amelyek 
ezeket a célkit űzéseket konkrét politikákba ültetik át, va lamint a Szociális Védelmi Bizottság 
keretén belül az Európai Bizottság és a tagállamok közös értékelését az eredményekr ől. 
A folyamatban részt vev ő különböz ő szereplők részéről a szociális OMC eredményeinek 
általános értékelése javarészt kedvez ő. A szociális OMC támogatta az egymástól való 
tanulást, el ősegítette az érdekeltek szél esebb körének bevonását, elmé lyítette a kirekesztés és 
szegénység többdimenziós jellegének tudatosítá sát, lendületet adot t a szociális védelmi 
rendszerek korszer űsítésének, a közös kihívások tekintetéb en közös megközelítést alakított ki, 
valamint el őtérbe helyezte a felmerül ő közös problémákat.  
A közös célkit űzések megvalósítása azonban lassan  haladt, vagy nem volt elegend ő. Noha az, 
hogy a tagállamok között önkéntes együttm űködésen alapuló nyitott koordinációs módszer 
korlátozott id őn belül jelent ős eredményeket hozzon, nem lenne reális elvárá s, széles kör ű az 
egyetértés abban, hogy a szociális OMC-ben rejl ő lehetőségek még nincsenek teljesen 
kihasználva, a hiányosságoka t pótolni kell, és a m ódszer stratégiai meger ősítése utat nyitna a 
közös célkit űzések jobb megvalósítása felé.  
Az elemzés arra mutat rá, hogy nincs meg a kell ő politikai elkötelezettség és láthatóság, 
valamint jobb horizontális politikai koordináci óra és a szociális védelem és társadalmi 
integráció terén felmerül ő aggodalmak általános érvényesíté sére van szükség minden idevágó 
szakpolitika területen. Ezen kívül a politikát elemzésekkel jobban alá kell támasztani, és a 
regionális és helyi szerepl őket jobban be kell vonni a sz ociális OMC folyamatába. Nagyobb 
szerepet kellene játszaniuk a civil társadalom képvisel őinek is, és er ősíteni kell az egymástól 
való tanulás folyamatát.  
A szociális OMC meger ősítésének igényét számos int ézményi és politikai fejlemény 
támasztja alá. A megújított szociális menetrenden kívül most kilátásba helyezhet ő a lisszaboni 
szerződés hatályba lépése (benne az általános érvényesítés követelményével), közeledik 2010, 
a szegénység és a társadalmi kirekesztés e lleni küzdelem európai éve, és a Bizottság 
hamarosan el őáll az aktív integrációról szóló kezdeményezésével. 
HU 3   HU A megerősített szociális OMC érdemének értékelé sére és a megvalós ítás leghatékonyabb 
módjának megtalálására három politikai lehet őséget lehet részletesen megvizsgálni1.  
Az első lehetőség a jelenlegi helyzet fenntartása. Ez a lehet őség azt veszi számításba, hogy a 
szociális OMC már önmagában is egy fejl ődési folyamat, és a munkamódszerek apránkénti 
módosulásai és fokozatos fejl ődése miatt nagyobb változtatások nélkül is továbbfejl ődik.  
A második lehet őség a folyamat „alapvet ő átalakítása”, amely során a szociális OMC 
hatásköre kib ővül, és a folyamatot átdolgozzák úgy, hogy kiterjedjen az EU szociális 
politikáinak minden vetületére, biztosítsa a ha tékony általános érvényes ítést, és egyfajta 
„szociális lisszaboni stratégiává” váljon.  
A harmadik lehet őség „a jelenlegi struktúrán belüli átfogó és nagyratör ő megerősítés”. Ez a 
lehetőség a szociális OMC-ben e ddig alkalmazott megközelítésre, azaz a fokozatosan 
kialakított konszenzusra épül, de ezzel együtt „stratégiai” és „el őretekintő”, mivel új 
dinamikát vezet be a rendszerbe. Új eszköz ök és munkamódszerek felfedezését helyezi 
kilátásba, amelyek a tagállamokkal szoros együttm űködésben le lennének tesztelve, és azzal a 
céllal lennének bevezetve, hogy a folyamat új lendül etet nyerjen, és végrehajtása optimálissá 
váljon.  
Az egyes lehet őségek összehasonlításakor meg kell kü lönböztetni a javasolt változtatások 
eljárási és tartalmi hatását.  
A hatásvizsgálat els ősorban az eljárási és a kormány zási szempontokat érinti. A hatékonyabb 
koordináció és az egymástól való tanulás feltételezhet ően kedvez ő hatást gyakorol a közös 
célkitűzések megvalósítására, amelyek a következ ők: a szegénység csökkentése, 
fenntarthatóbb és megfelel ő nyugdíjrendszerek, méltányos és ha tékony egészségügyi és tartós 
gondozási rendszerek. A közös szociális célkit űzések szellemével összhangban a jobb 
szociális védelem és társadalmi integráció feltehet ően hozzájárul a növekedési és 
foglalkoztatási stratégiához és álta lában a fenntartható gazdasági fejl ődéshez. Az aktív 
integrációs politikák például nem csak csökke ntik a szegénységet, hanem egyben növelik a 
munkaerő-kínálatot is. A nyugdíjreformok nem csak  a nemzedékek közötti méltányosságot 
segítik el ő, hanem növelik az aktív polgárok arányá t, és biztosítják az államháztartás 
fenntarthatóságát. Hasonlóképpen a jó egészségügyi rendszerek nem csak az egyén jólétét 
segítik el ő, hanem kedvez ő hatásuk van a munkaer ő-kínálatra és a munkaer ő 
termelékenységére is.  
Az azonban egyértelm ű, hogy ilyen helyzetben, amikor a társ adalmi integrációs és szociális 
védelmi politika terén a legnagyobb felel ősség továbbra is a tagállam okra hárul, a szociális 
OMC csak könnyebbé teszi a célkit űzések elérését. A válaszra  váró kérdések tehát a 
következők: „A javasolt intézkedések vajon el ősegítik-e, hogy a szociális OMC a nemzeti és 
európai szintek közötti  koordináció megfelel ő és jól m űködő mechanizmusává váljon? 
Alkalmasabb eszközzé lehet-e te nni a közös szociális célkit űzések elérésére?”  
Másszóval tehát a különböz ő lehetőségeken belül számításba vett intézkedések értékelése 
inkább a szociális OMC-re gyakorolt potenciális  hatásaik mennyiségi értékelése, nem pedig 
                                                 
1 Két másik politikai lehet őséget – a szociális OMC teljes megszüntetését és a szociális OMC növekedési 
és foglalkoztatási stratégiába való teljes beilleszté sét – is figyelembe vettek, de ezeket nem bocsátották 
részletesebb vizsgálatra. A döntésre a hatásvizsgálat magyarázatot ad. 
HU 4   HU következményeiké a végs ő politikai eredmények tekintetében. Ebb ől kifolyólag a 
megállapított lehet őségek általános társadalmi, gazdaság i és környezeti hatásáról nem készül 
külön értékelés. A hatásvizsgálatban a különféle lehet őségek „megvalósíthatóságának” 
értékelése során azonban a mikroökonómiai szempontokat (adminisztratív költségek, forrásbeli vonatkozások) kell őképpen figyelembe vették.  
A hatásvizsgálatban a javasolt intézk edések a közlemény alábbi négy célkit űzése köré 
csoportosíthatók: a politikai elköt elezettség és a folyamat lá thatóságának növelése, a többi 
uniós politikával való po zitív kölcsönhatás meger ősítése, a folyamat elemzésekkel való jobb 
alátámasztása és a tagállamok elhivatottságának  növelése. Ezután a szóban forgó problémákra 
gyakorolt hatás nagysága és megvaló síthatóságuk szerint rangsorolják őket. A 
megvalósíthatóság fogalma a politikai elf ogadottságot, a humán és pénzügyi források 
igénybevehet őségét, az adminisztratív terheket és az alapvet ő eszközök rendelkezésre állását 
takarja. Az elemzés során a következ ő eredmények születtek: 
Az 1. lehetőség, azaz a jelenlegi helyzet fenntartása tekintetében:
  
A korábban megállapodás tárgyát képez ő néhány fejlesztés végreha jtásával elért egyre több 
változtatás valószín űleg kedvez ő, de korlátozott hatást gyakorolna a felismert problémák 
orvoslására, és a hatás cs ak lassan lenne érezhet ő. A lehetőség kockázata ezen kívül az, hogy 
a szociális OMC a „folyamat el fáradásának” áldozatává válna,  így fokozatosan elvesztené 
hitelességét, valamint a szerepl ők és támogatók bizalmát. Mindenesetre valószín űtlennek 
tűnik, hogy ezek a korlátozott fejlesztések elegend őek lennének ahhoz, hogy a szociális OMC 
annyira er őssé és hatékonnyá válhasson, amennyire er re szükség lenne a közös szociális 
célkitűzések jobb megvalósításának biztosításához, va lamint az európai integráció szociális 
dimenziójának meger ősítéséhez.  
A megvalósíthatóság azonban jónak t űnik. Ezeknek az intézkedéseknek a nagy részét a 
Bizottság és a tagállamok már valójában elfogadták (lásd a 2008. évi közös jelentést). A 
szükséges (csak némileg) megnövekedett humán er őforrások és pénzügyi források (több 
ellenőrzés, az eredmények jobb terjeszt ése, az elemzési keret meger ősítése stb.) 
hatékonyságnöveléssel és a küls ő szakértők fokozottabb igénybevéte lével biztosíthatók. A 
tagállamok adminisztratív terheire nem lenne hatással. 
A 2. lehetőség, azaz az „alapvet ő átalakítás” tekintetében:  
A 2. lehet őség során el őirányzott intézkedések valószín űleg utat nyitnak a felismert 
hiányosságok orvoslása és a folyamat jelent ős megerősítése felé. A legtöbb esetben azzal a 
szándékkal hozták meg őket, hogy jóval szigorúbb eljárásokk al és a forrásokba való komoly 
befektetéssel biztosítsák a rendszer közel „ideális” m űködését. A lehet őségnek azonban 
vannak veszélyei. El őször is a szociális OMC konszenzus és a szubszidiaritás elve alapján 
működik. Az eljárások Bizottság  által javasolt jelent ős szigorítását a tagállamok 
elutasíthatják, így az elhiva tottság szempontjából nem hozná meg a várt eredményt. 
Mindössze néhány évvel a szerkezetátalakítás és a „racionalizálás” után  a módszer radikális 
reformja értetlenséget idézne el ő, és bizonyos mértékben elidegenítené azokat a szerepl őket, 
amelyek támogatták és el ősegítették a szociális OMC jelenlegi modelljének kidolgozását.  
Ennek a lehet őségnek a megvalósíthatósága rövid- és középtávon nehéznek t űnik. Mint ahogy 
fent is említésre került, a tagállamok általi  elfogadottság messze nem garantálható. Noha 
elismert tény, hogy ha a tagállamok fontos szoc iális kihívásokkal néznek szembe, Európának 
HU 5   HU szerepet kell vállalnia és segítenie kell , a tagállamok szociális téren ragaszkodnak 
előjogukhoz és hatalmukhoz, és valószín űleg vonakodnának elfogadni néhányat (akár többet 
is) a forgatókönyv szerint el őirányzott intézkedések közül. Jelenleg a Szerz ődésben nincsenek 
olyan rendelkezések, amelyek alapján egyéni ajánlásokat lehetne el őterjeszteni. Ez a politikai 
lehetőség továbbá komoly befektetéseket irányoz el ő a humán er őforrásokba és pénzügyi 
forrásokba. Ezen kívül az el őírt külön jelentések, a bels ő koordinációs törekvések és az 
érdekeltek részvételére vonatkozó el őírások miatt több adminisztratív terhet róna a 
kormányokra. 
A 3. lehetőség, azaz „a jelenlegi struktúrán belüli átfogó és nagyratör ő megerősítés” 
tekintetében:   
Bár a jelenlegi struktúrán belül marad, ez a lehet őség a folyamatban lév ő fejlesztések 
megszilárdításának és az innovatív el emek fokozatos bevonásának köszönhet ően jelentős 
hatást tudna gyakorolni  a megállapított célkit űzésekre. Az uniós és nemzeti célok fokozatos 
meghatározása – amennyiben a közös elemzési keret fejl ődése alapján indokolt – 
nyilvánvalóan növelné a folyam at politikai láthatóságát. Mint ahogy azoknak az országoknak 
a példája is mutatja, amelyek elfogadták őket, a mennyiségileg meghatározott célok 
növelhetik a kormányok elszámoltathatóságát, vala mint minden idevágó politikai területen és 
a kormányzás minden szintjén egyértelm űbbé tehetik a prioritásokat,  ha elemzések alaposan 
alátámasztják őket. A meger ősített elemzési kapacitás és az egymástól való tanulás szociális 
téren javítaná a politikaalkotást. Közös elemzés i keret kidolgozása segítségével a tagállamok 
könnyebben felismerhetnék a kulcsfontosságú közös kihívásokat, és a számukra 
legaggasztóbb területeken egymástól is tudnának tanulni. Mindez más közösségi politikákban is felhasználható lenne, és ezen a csatornán keresztül más területeken is tényeken alapuló politikaalkotás jöhetne létre. Ily módon meger ősödhetne a többi politikával, ideértve a 
gazdaságpolitikát is, folyta tott pozitív kölcsönhatás.  
A 3. lehet őséghez tartozó legtöbb intézkedés megvalósíthatónak t űnik. A többi politikával 
folytatott kölcsönhatás azonban javarészt megint  csak a szociális OMC hatáskörén kívül es ő 
tényezőktől függ. Annak ellenére, hogy a legjelent ősebb változások csak fokozatosan 
kerülnek bevezetésre, a humán er őforrásokba szükség lesz némi befektetésre. A pénzügyi 
források tekintetében a PROGRESS programra szánt források hozzávet őlegesen elegend őek 
lesznek. Általánosságban a javasolt intézked ések (célok meghatározása, fokozottabb 
ellenőrzés stb.) a tagállamoktól pol itikai támogatást és elkötelezettséget igényelnek. Nemzeti 
szinten a politikai területek köz ötti (horizontális koordináció és általános érvényesítés) és a 
kormányzat különböz ő rétegeinek részvételével folyta tott (vertikális koordináció) jobb 
koordináció némileg több adminisztratív te herrel jár, ami azonba n a hatékonyság és 
eredményesség szintjén „megtérül”. 
A hatásvizsgálat következtetés e szerint a harmadik lehet őség kínálja a legjobb megoldást. Ez 
a lehetőség áll a legközelebb a fe lismert problémák orvoslásá hoz anélkül, hogy túlságosan 
megszakítaná a Bizottság és a tagáll amok jelenlegi munkáját. Ezt a lehet ő
séget fokozatosan 
kell megvalósítani, nem csak forrásbeli vonzatai  miatt, hanem hogy a tagállamokkal és az 
érdekeltekkel megfelel ően meg lehessen vitatni, és „rögzíteni” lehessen az el őirányzott 
fejleményeket.