A gondozási feladatok is egyenlőtlenül oszlanak meg a fizetett munkahellyel rendelkező nők és férfiak között. Az európai munkakörülményekről készült 2015. évi felmérés azt jelzi, hogy a 7 év alatti legfiatalabb gyermeket nevelő háztartásokban a nők átlagosan heti 32 órát töltenek fizetett munkával és 39 órát nem fizetettel, míg a férfiak heti 41 órát fizetett, és 19 órát nem fizetett munkával . Noha a férfiak és nők esetében egyaránt nő a nem fizetett munkával töltött órák száma, amikor gyermekeik vannak, a házimunka és a gondozás elosztása közöttük korántsem egyenlő. Ez teljes életükben igaz marad, a munka világában töltött élet végéhez közeledve is. Ezért sokkal valószínűbb, hogy ezek a feladatok jobban befolyásolják a nők munka világában töltött életét.

A nők alacsonyabb munkaerőpiaci részvétele és az intézményesített gyermekgondozási infrastruktúra hiánya is összefügg a nők társadalmi szerepének hagyományos felfogásával. Az európai polgárok csaknem háromnegyede megerősíti, hogy a nők a férfiaknál több időt töltenek házimunkával és gondozási tevékenységekkel. Ez gyakran azon társadalmi normákból ered, amelyek a nőkre a fő gyermekgondozó és háztartásvezető szerepét osztják. A legutóbbi Eurobarométer felmérésben 10-ből több mint 4 európai (44 %) szerint a nő legfontosabb feladata, hogy gondoskodjon otthonáról és családjáról. Az uniós tagállamok egyharmadában ez a százalékos arány eléri vagy meg is haladja a 70 %-ot . A válaszadók csaknem háromnegyede megerősíti, hogy a nők a férfiaknál több időt töltenek házimunkával és gondozási tevékenységekkel. 22 %-uk szerint a férfiak és nők azonos időt fordítanak ezekre a tevékenységekre. Azonban a generációk váltásával ez lassan változik. A legfiatalabb válaszadók kissé nagyobb valószínűséggel mondták, hogy a férfiak és nők azonos időt töltenek házimunkával és gondozási tevékenységekkel: ez a 15 és 24 közötti válaszadók 26 %-ára igaz, míg a 40 éves és annál idősebb válaszadók 21 %-ára.

A gyermekgondozáson túlmenően a szabadságok és a rugalmas munkaidő-beosztás tekintetében jól kialakított munka és magánélet közötti egyensúlyt célzó szakpolitikák fontos szerepet töltenek be a nők munkaerőpiaci részvételének növelésében. Ezzel összefüggésben a Bizottság 2017. április 26-án beterjesztett egy irányelvre vonatkozó javaslatot , amely az apákat családi szabadság igénybevételére ösztönzi mindkét szülő számára nem átruházható, megfelelő kompenzációval járó időszakok révén. A szülői szabadság nők és férfiak között megosztott igénybevétele bizonyítottan növeli a nők munkaerőpiaci részvételét. A rugalmas munkaidő-beosztásnak is szerepe van abban, hogy a dolgozók összeegyeztethessék munkájukat magánéleti időigényükkel.

A tagállamok finanszírozási prioritásokat állapíthatnak meg a gyermekgondozás rendezésére az olyan európai strukturális és beruházási alapokon (esb-alapok) keresztül, mint az Európai Szociális Alap és az Európai Regionális Fejlesztési Alap, illetőleg az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA). Az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) például mintegy 1,2 milliárd EUR-t irányzott elő a koragyermekkori nevelési és gondozási infrastruktúra 2014–2020-as időszakban történő finanszírozására, a koragyermekkori nevelés és gondozás tekintetében fennálló nemzeti vagy regionális kapacitásbeli kihívások és az ezt szolgáló épületek és berendezések minőségének biztosítására. Az Európai Szociális Alap (ESZA) a minőségi koragyermekkori neveléshez és gondozáshoz való egyenlő hozzáférést mozdítja elő . Ezek a beruházások egyaránt eredményesek a nők számára történő munkahelyteremtés, valamint a gyerekes anyák munkaerőpiacra történő visszailleszkedése és a szülők számára a munka és a magánélet közötti egyensúly javítása esetében, amint azt az Észtországban (ahol 1 200 gyermekgondozási hely jön létre) és a Cseh Köztársaságban (ahol 20 000 gyermekgondozási hely jön létre) megvalósuló ESZA-projektek is mutatják. A Cseh Köztársaság a kérdésre vonatkozó országspecifikus ajánlás nyomán átcsoportosította a finanszírozást, eddig 9 000 bölcsődei és óvodai férőhelyet létrehozva. A gyermekgondozási létesítmények iránt megfigyelhető növekvő igény azt jelzi, hogy az intézkedésnek jelentős hatása van a kisgyermekes szülők munkaerőpiaci (re)integrációjára. Egyben a LEADER-kezdeményezés keretében, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) is adható pénzügyi támogatás a vidéki gyermekgondozási létesítményekre, a helyi fejlesztési stratégia részeként.

Összefüggés áll fenn a foglalkoztatásban való részvétel és gyermekgondozás aránya között is, még ha nem is minden esetben egyértelmű, hogy ez milyen mértékben magyarázható a kereslet vagy kínálat hiányával. Számos ok befolyásolja a gyermekek gyermekgondozásban való részvételét. Számos olyan ország van azonban, amelyek női foglalkoztatási rátája és a 3 év alattiak gyermekgondozásban való részvételének aránya egyaránt rendkívül alacsony, ilyen Görögország, Horvátország, Románia, Málta és Olaszország.

Egyes tagállamok vállalati adózási ösztönzőket is bevezettek, a munkavállalóiknak nyújtott gyermekgondozási szolgáltatásokhoz kapcsolódóan. Ausztria a vállalati adóalapból levonhatóvá tette a belső gyermekgondozási szolgáltatások nyújtásának költségeit, vagy pedig a gyermekgondozási szolgáltatások formájában nyújtott juttatásokat; Franciaország, Németország és Lengyelország hasonló felfogást követ. Olaszország nemrégiben módosította a 2017. évi termelékenységi jutalom adózását, amely most a vállalatok által a munkavállalóknak nyújtott jóléti intézkedések formájában levonható. Franciaországban és az Egyesült Királyságban a munkáltatók munkavállalóiknak „általános szolgáltatási utalványokat” (CESU) és gyermekgondozási utalványokat is adhatnak, amelyek felhasználhatóak az otthoni gyermekgondozás költségének fedezésére. Finnországban a munkavállalók munka és a magánélet közötti egyensúlyával kapcsolatos munkáltatói költségek kompenzálása a biztosítási alapú szociális ellátórendszeren alapul; emellett ha egy munkáltató megszervezi az ideiglenes gyermekgondozást a munkavállaló beteg gyermekének, ez a munkavállalói juttatás nem minősül adóköteles jövedelemnek (az adómentes gyermekgondozási juttatás leghosszabb időtartama betegségenként négy nap).

A 2013. évi, „Beruházások a gyermekek érdekében: a hátrányos helyzetből való kitörés” c. bizottsági ajánlás igazolja, hogy a megfizethető minőségi gyermekgondozási szolgáltatások nyújtása a mindenki számára nyereséget hozó szociális beruházási stratégia jó példája, mivel fellendíti a gyermekek fejlődését, de egyben lehetővé teszi a szülők számára is a fizetett munkalehetőség elfogadását. A legtöbb esetben a szülők munkaerőpiaci részvétele folytán (az élet során) generált többlet adóbevétel elegendő a gyermekgondozás költségének fedezésére. Ha a megfizethető minőségi gyermekgondozás nem áll rendelkezésre, egyes országokban két gyermek intézményesített gondozásának költsége az alacsony keresetű párok elkölthető jövedelmének egyötödét is meghaladja. A Bizottság 2017 áprilisában a szociális pillér csomag részeként megismételte az e kérdésben folytatott további munka jelentőségét.

Például Belgiumban, Németországban, Franciaországban, Hollandiában, Svédországban és Szlovákiában a rászorultsági alapú gyermekgondozási díjak kombinált felfogása biztosítja, hogy az alacsony jövedelmű családok igen alacsony összeget fizessenek a gyermekgondozás igénybevételéért, míg a költségek minden más család számára is „maximalizáltak”. Több uniós tagállamban nyújtanak állami támogatást a magán gyermekgondozási infrastruktúrához. Svédországban például az oktatási törvény előírja, hogy a gyermekgondozási díjaknak „észszerűnek” kell lenniük. Hároméves kortól minden gyermek jogosult 525 órányi ingyenes gyermekgondozásra. Minden önkormányzat alkalmazza a díjmaximalizálás rendszerét is, családonkénti maximum megállapításával. A gyermekgondozási létesítmények vissza nem térítendő kormányzati támogatásra jogosultak a jövedelemkiesés kompenzálására és a minőségi gondozási szolgáltatások biztosítására.

5.6.3. A gyermekgondozás elérhetősége

A gyermekgondozás elérhetőségét nem csak az intézményesített struktúrák léte határozza meg, hanem a szolgáltatások konkrét jellemzői is, így azok nyitvatartási ideje, helye és a beszélt nyelvek, illetve tömegközlekedési elérhetősége. A 4. táblázat jelzi, hogy az intézményesített gyermekgondozási szolgáltatások igénybevétele mellőzésének okaként a gyermekgondozási létesítmény távolsága és nyitvatartási ideje kevésbé fontos, mint a helyek ára és rendelkezésre állása. Miközben a gyermekgondozási létesítménytől való távolságot illetően 15 ország van az 1,5 %-os uniós átlag felett, a legmagasabb az arány Litvánia (9 %), Románia (6,7 %) és Szlovákia (6,2 %) esetében. Portugáliában az esb-alapok meglehetősen jelentős szerepet kaptak az elmúlt 15 évben a jobb gyermekgondozási infrastruktúra kiterjesztésében a vidéki területekre is, és számos országhoz hasonlóan a hiány a városközpontokban mutatkozik.

A gyermekgondozási létesítmények nyitvatartási ideje sem teljesen felel meg a gyermekgondozási szükségleteknek. Miközben 7 ország van a 2,5 %-os uniós átlag felett, az arány különösen magas Franciaország (5,3 %), Finnország (4,3 %), Olaszország (4,2 %) és Spanyolország (3,9 %) esetében.

Az Eurofound „Koragyermekkori gondozás: a szolgáltatások elérhetősége és minősége” c. jelentése igazolja, hogy a különféle kezdeményezések segíthetnek a sajátos nevelési igényű gyermekek gyermekgondozási létesítményekbe való integrálásában. A gyermekgondozás minősége legalább annyira múlik a politikai elismerésen és az integrációs intézkedések fenntartható és elegendő finanszírozásán, mint az oktatók felelősségvállalásán és elkötelezettségén, az integrációs módszerek terén való folyamatos képzés adminisztratív támogatásán. Az inkluzív tanítás és az inkluzív környezet a helyi hatóságok és a gyermekgondozási létesítmények, illetve az oktatók és a szülők közötti kommunikációra és együttműködésre is támaszkodik. A nemzeti finanszírozás mellett az ESZA nyújt finanszírozást a gyermekgondozási létesítményekben folyó integrációs projekteknek. Lengyelországban a „totyogó” elnevezésű, ESZA társfinanszírozású projekt tette elérhetővé a 3 év alatti gyermekek intézményesített gyermekgondozásának fejlesztését. A projekt a fogyatékkal élő gyermekek sajátos igényeire is kiterjed.

5.6.4. Minőségjavító intézkedések

A minőségi gyermekgondozási szolgáltatások hiánya akadály lehet a szülők számára és kedvezőtlen hatással járhat e szolgáltatások igénybevételére. A szolgáltatások minősége függ a létesítményekben lévő gyermekek létszámától, a tanárok szakmai szintjétől és a tanítási programtól, továbbá a helyiségek minőségi színvonalától, így a fizikai környezettől és a higiénés viszonyoktól. Egy jól kialakított minőségbiztosítási keret részét képezhetik olyan intézkedések, mint az összes gondozási szolgáltatóra kiterjedő nyilvántartásba vételi és ellenőrzési rendszer, a személyzet szakértelmét és élethosszig tartó tanulását elősegítő intézkedések, a gyermekgondozási ágazatban történő munkavégzés vonzerejét növelő intézkedések és a jó munkakörülmények megteremtése is.

2018 májusában a Bizottság a minőségi koragyermekkori nevelési és gondozási rendszerekről szóló tanácsi ajánlásra irányuló javaslatban átfogó minőségbiztosítási keretet terjesztett be öt elv alapulvételével: elérhetőség és megfizethetőség minden család számára; a munkaerő szakképzettsége és folyamatos fejlesztése; holisztikus tanítási értékeket hordozó tanterv kialakítása, a gyermekek és a szülők bevonásával; a koragyermekkori nevelési és gondozási szolgáltatások és létesítmények ellenőrzése és értékelése; irányítás és a finanszírozás. Ezt a keretet több tagállam oktatási szakértői segítségével dolgozták ki. A minőségbiztosítási keret célja a gyermekgondozási és óvodai gondozási létesítmények erősítése a gyermekek számára minőségi oktatási és gondozási szolgáltatások biztosítása, valamint a hátrányos környezetből érkező gyermekek és sajátos nevelési igényű gyermekek bevonása érdekében. Célja továbbá a gyermekgondozási létesítményekbe vetett bizalom erősítése a nők valós munkaerőpiaci belépésének és maradásának garantálására akkor is, ha gyermekeik vannak.

6. Következtetések: A barcelonai célkitűzések elérése – a nők munkaerőpiaci részvételének és a dolgozó szülők esetében a munka és magánélet közötti megfelelőbb egyensúly megteremtésének sarokköve

Az Európai Tanács által 2002-ben elfogadott barcelonai célkitűzések 2018-ban még mindig kulcsfontosságúak. A női foglalkoztatási célszámok még nem valósultak meg, és jelentős különbség tapasztalható a nők és férfiak foglalkoztatási rátája között. Számos bizonyíték támasztja alá azt, hogy ennek oka főként a gondozási feladatokban keresendő. A barcelonai célkitűzések továbbra is nagy szerepet kapnak a nemek közötti egyenlőség előmozdításában, és az Európa 2020 stratégiának (az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája) fontos részét képezik, a nők munkaerőpiaci részvételének növelése céljából. A szociális jogok európai pillére keretében a gyermekgondozás a dolgozó szülők esetében a munka és magánélet közötti egyensúly tekintetében is kulcselem. Az európai szemeszter keretében figyelemmel kísérik a gyermekgondozási arányok mutatóit és azok a szociális eredménytáblán is szerepelnek. Adott esetben az európai strukturális és beruházási alapokból érkező finanszírozás is bevethető a tagállami hiányosságok megoldására.

A barcelonai célkitűzések az EU-28 átlagában a három év alatti gyermekek esetében ténylegesen megvalósultak, mivel a 3 év alattiak 32,9 %-a részesül gyermekgondozásban. Azonban ez összesített átlag a tagállamok közötti jelentős különbségeket elfedi. Miközben jelentős előrelépés történt olyan országokban, mint Málta, Románia, Észtország, Olaszország, Németország és Írország, egyes élenjárók gyermekgondozási aránya erősen befolyásolja az EU összesített eredményét. Ténylegesen 4 tagállam ér el 50 % feletti eredményt: Dánia, Hollandia, Svédország és Luxemburg. A skála másik végén ott vannak – Görögország, Lengyelország, a Cseh Köztársaság és Szlovákia esetében – a 10 % alatti, aggasztó arányok.

A barcelonai célkitűzés nem valósult meg a 3 év és iskolaköteles kor közé eső gyermekek esetében. Az arány azonban emelkedik: a 2011-es 83 %-ról uniós átlagban 86,3 %-ra növekedett. Több tagállam jár az élen és elérte a 95 % feletti célszámot, nevezetesen Belgium, Svédország, Dánia és Spanyolország. Jelentős előrelépés történt Romániában, Lengyelországban, Máltán, Luxemburgban, Magyarországon, Írországban, Portugáliában, Spanyolországban, Lettországban és Litvániában. A legalacsonyabb, azaz 65 % alatti arányok Lengyelországban, Romániában, Görögországban és Horvátországban mérhetőek, amelyek lemaradása még mindig jelentős.

A gyermekgondozás rendelkezésre állását és igénybevételét több tényező befolyásolja. Az első fontos elem a gyermekgondozásra való jogszabályi jogosultság, amely a legtöbb tagállamban létezik, de nagyban változik az, hogy ez mely életkortól (az anya anyasági szabadságának végétől kezdődően csak 2,5 vagy 3 éves kortól, vagy akár az iskolaköteles kor elérése előtt). A jogszabályi jogosultság azonban nem feltétlenül jelent teljes garanciát arra, hogy a tagállamok intézményesített gondozási szolgáltatásokat nyújtsanak.

A jogszabályi jogosultság mellett a gyermekgondozási szolgáltatások rendelkezésre állása, megfizethetősége és minősége is nagyban befolyásolja, hogy azokat a szülők mennyire veszik igénybe. A költségek tagállamonként jelentős eltérést mutatnak, és néhány tagállamban – mint Írországban – megfizethetetlenek. A megfizethetetlen költségek nem csak a nők munkaerőpiaci részvételét befolyásolják, de aránytalanul érintik az alacsony jövedelmű családokból származó gyermekeket is. Fontos szerepe van a szolgáltatások szülői igényekhez igazíthatóságának, így a gyermekgondozási létesítmények távolságának és a munkaidő-beosztáshoz és a szükségletekhez igazodó nyitvatartási időnek.

A minőségi gondozás részét kell képeznie továbbá a pedagógiai céloknak és értékeknek, és a gyermekeket gondozó személyzet szakértelmének és folyamatos fejlesztésének is. Ezen elemek figyelemmel kísérése és értékelése alapvető jelentőségű; a minőségi koragyermekkori nevelési és gondozási rendszerekről szóló tanácsi ajánlásra irányuló bizottsági javaslat foglalkozik velük. .

A Bizottság folytatja a gyermekgondozási helyzet figyelemmel kísérését az európai szemeszter keretében, különösen a lemaradt tagállamok esetében. Folytatja az egyes tagállamokban a gondozás rendelkezésre állásával, megfizethetőségével és minőségével kapcsolatos konkrét problémák azonosítását. Továbbra is előmozdítja az európai finanszírozás felhasználását, hogy támogassa a tagállamokat a kihívások kezelésében.

Emellett most, hogy az első barcelonai célkitűzés általánosságban teljesült, és megfelelő az előrehaladás a második felé, valamint a 2020-as nevelési célkitűzés általánosságban megvalósult, elérkezett az idő a célkitűzések esetleges felülvizsgálatára a tagállamokkal történő konzultációt követően. Ez a felülvizsgálat – ha sor kerül rá – hozzá fog járulni az intelligens, inkluzív és fenntartható növekedés támogatására tett uniós erőfeszítésekhez; és különösen a foglalkoztatási ráta 75 %-os, Európa 2020 stratégiában szereplő célkitűzésének eléréséhez és a magas színvonalú nemzeti oktatáson és képzésen alapuló, versenyképes és dinamikus tudásalapú gazdaság megteremtéséhez. Ehhez kezelni kell a nők szülőségének foglalkoztatási hatását, a dolgozó szülők esetében a munka és a magánélet közötti egyensúly igényét, erősíteni kell a meglevő gyermekgondozási létesítményeket és általánosságban emelni kell a megfizethető és minőségi szolgáltatások rendelkezésre állását.