·a digitális tartalom felvétele az irányelv hatálya alá, a digitális tartalomra vonatkozó különös rendelkezésekkel, mint például a működésre és az interoperabilitásra vonatkozó információk, valamint az elállási jog (az 5. cikk (1) bekezdésének g) és h) pontja); a 6. cikk (1) bekezdésének r) és s) pontja; a 9. cikk (2) bekezdésének c) pontja; a 14. cikk (4) bekezdésének c) pontja; és a 16. cikk m) pontja;

2015-ben a Bizottság 26 tagállam, Norvégia és Izland által végzett összehangolt online ellenőrzési akciót koordinált, amely annak ellenőrzésére irányult, hogy a kereskedők eleget tesznek-e az irányelv szerinti, az interneten keresztül kínált termékekre árukra vonatkozó, szerződéskötést megelőző tájékoztatási követelményeknek. Míg az átvilágítást megelőzően a honlapok mindössze 37 %-a bizonyult megfelelőnek, a fellépést követően már a honlapok 88 %-a megfelelt az előírásoknak.

2014 tavasza és 2016 tavasza között a Bizottság a fogyasztói jogokkal kapcsolatos figyelemfelkeltő kampányt indított azzal a céllal, hogy bővítse a kereskedőknek és a fogyasztóknak a fogyasztói jogokra vonatkozó uniós irányelvekből fakadó uniós fogyasztói jogokkal kapcsolatos általános ismereteit, ideértve a fogyasztói jogokról szóló irányelv szerinti elállási jogot is.

4. Az értékelés fő eredményei

4.1. Eredményesség

A tagállamok nemzeti jogszabályainak az irányelv átültetését megelőző vizsgálata jelentős eltéréseket mutatott a kereskedők és a fogyasztók közötti szerződésekkel kapcsolatos fogyasztóvédelmi szabályok tekintetében. Azon korlátozott számú terület kivételével, ahol a tagállamoknak továbbra is módjukban áll szabályozási lehetőséget alkalmazni, az irányelv nagyrészt megszüntette az ilyen különbségeket a tagállamok között, és ezáltal elősegítette a kereskedők és a fogyasztók jogbiztonságának fokozását, különösen a több tagállamot érintő kérdésekkel összefüggésben.

Az összes tagállam jogalkotási helyzetének az irányelv átültetése előtti és utáni összehasonlító elemzése is rávilágított arra, hogy a fogyasztóvédelmet a legtöbb – ha nem az összes – tagállam megerősítette. Ez valószínűleg – az irányelv célkitűzéseivel összhangban – növelni fogja a fogyasztók bizalmát a belföldi és a határokon átnyúló vásárlások iránt, különös tekintettel az online vásárlásokra. Az Eurostat által végzett elemzés 2012 és 2016 között a határokon átnyúló online vásárlások számának növekedését mutatja . Ezen túlmenően a fogyasztói bizalom és a fogyasztói tudatosság növelése tekintetében a rendelkezésre álló Eurobarométer-adatok azt mutatják, hogy 2016-ban 76 % volt azon fogyasztók aránya, akik egyetértenek abban, hogy a kiskereskedők és a szolgáltatók általában tiszteletben tartják a fogyasztóvédelmi szabályokat és rendelkezéseket; ez az arány 2006-hoz képest 14 százalékpontos növekedést jelent.

Mindazonáltal az értékelés rámutatott néhány olyan tényezőre, amely korlátozta az irányelv hatékonyságát. Ezek közé tartoztak a következők:

·a fogyasztók és a kereskedők tájékozottságának hiánya az irányelv rendelkezéseivel kapcsolatban;

·bizonyos rendelkezések értelmezésének nehézségei, nevezetesen: az „alapdíj” fogalommeghatározása (21. cikk); az üzlethelyiségen kívül kötött szerződésekben az „üzlethelyiségen kívül” fogalma (a 2. cikk 8. pontja); a digitális tartalomra vonatkozó szerződés és a fizetett online szolgáltatásokra vonatkozó szerződés közötti különbségtétel, a 14 napos elállási időszak kezdete az értékesítési és szolgáltatási szerződések elemeit egyaránt tartalmazó szerződések tekintetében (9. cikk), valamint az áruk értékcsökkenésének kiszámítása olyan esetekben, amikor a fogyasztók élni kívánnak elállási jogukkal, miután az árut a jellegük, tulajdonságaik és működésük megállapításához szükségesnél nagyobb mértékben használták (az 14. cikk (2) bekezdése);

·a kereskedők nem felelnek meg az előírásoknak; valamint

·a jogérvényesítéssel kapcsolatos kérdések, különös tekintettel a tagállami jogérvényesítési intézkedések alacsony szintjére és a szabályok érvényesítésének módjában mutatkozó különbségekre;

·a tagállamok által az irányelv megsértése esetén alkalmazott szankciók eltérő szintje szintén problematikus lehet, mivel számos tagállamban a szankciók felső határa nem tűnik „hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek” (24. cikk) a kereskedőkkel szemben, függetlenül azok méretétől.

4.2. Hatékonyság

Az irányelvnek a vállalkozások költségeire gyakorolt általános hatása még nem világos, mivel a végrehajtás költségeire és hasznára vonatkozó mennyiségi becslések összegyűjtése nem volt lehetséges. Az értékelés keretében megkeresett érdekelt felek nem nyújtottak be számszerű becsléseket az irányelv hatásairól, és nem tudtak közvetlen ok-okozati összefüggést megállapítani az értékesítés növekedése és az irányelv hatálybalépése között. A tényleges költségekre és haszonra vonatkozóan szintén nagyon kevés adat áll rendelkezésre az irányelv átültetése óta eltelt rövid idő miatt. Az elemzés ezért minőségi információkon alapul. A korlátozottan rendelkezésre álló adatok miatt nem lehet végleges következtetéseket levonni azon költségek szintjéről, amelyeket a vállalkozásoknak viselniük kell az irányelvnek való megfelelés biztosítása során. A felmérésben részt vevő vállalkozások nem voltak hajlandóak pénzügyi becsléseket benyújtani e költségekre vonatkozóan, a rendelkezésre álló tényszerű pénzügyi adat pedig meglehetősen kevés volt. Mindazonáltal, ami minőségi értékeléseket illeti, néhány konkrét teherről tettek említést, különösen a kkv-k esetében. Ezek elsősorban a szerződéskötést megelőző tájékoztatási követelményekre vonatkoznak, különös tekintettel az egymást átfedő tájékoztatási követelményekre és az elállási jogra. Az érdekelt felek jelentést tettek többek között az olyan térti árukhoz kapcsolódó veszteségekről, amelyeket a jellegük, tulajdonságaik és működésük megállapításához szükségesnél nagyobb mértékben használtak, mely veszteségek annak tudhatók be, hogy a kereskedőknek nehézséget okoz a térti áruk értékcsökkenésének értékelése és azok továbbértékesítése. Aggályok merültek fel azzal kapcsolatban is, hogy amint a fogyasztó bizonyítékot szolgáltatott a visszaküldésről, a kereskedőnek vissza kell térítenie az áru árát a fogyasztó számára, anélkül, hogy lehetősége nyílna a térti áru megvizsgálására, (a 13. cikk (1) bekezdése).

4.3. Koherencia

Összességében úgy tekinthető, az irányelv összhangban áll a többi uniós jogszabállyal, és nem tártak fel jelentős problémákat. Mindazonáltal az irányelv és más fogyasztói és marketingjogszabályok, az egyéb horizontális és ágazatspecifikus jogszabályok (különösen az elektronikus kereskedelemről szóló irányelv és a szolgáltatási irányelv), valamint az új javaslatok között konkrét átfedések mutatkoznak, amelyeket a jövőben tovább lehet egyszerűsíteni és egyértelműbbé tenni. Például a „vásárlásra való felhívás” bizonyos tájékoztatási követelményei (a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv 7. cikkének (4) bekezdése) átfedésben állnak az irányelv szerződéskötést megelőző tájékoztatásra vonatkozó követelményeivel: e problémát a REFIT keretében lefolytatott célravezetőségi vizsgálathoz és az irányelv értékeléséhez kapcsolódó esetleges nyomonkövetési jogalkotási intézkedések keretében lehetne orvosolni. A digitális tartalom biztosításáról szóló irányelvjavaslatról folytatott tárgyalások eredményét figyelembe kell venni az irányelv digitális tartalommal kapcsolatos bármely rendelkezésének esetleges módosítása során (lásd még az alábbi 5. pontot).

4.4. Relevancia

Az értékelés arra a következtetésre jutott, hogy az irányelv eredeti céljai jelenleg is éppen olyan érvényesek, mint az irányelvre vonatkozó első javaslat benyújtásakor voltak. Továbbra is különösen relevánsak a fogyasztók magas szintű védelmére, valamint a vállalkozások számára az online fogyasztói (B2B) szerződések terén egyenlő versenyfeltételek biztosítására irányuló célkitűzések, különösen a digitális egységes piacra vonatkozó politika keretében. A távollevők között kötött szerződésekre vonatkozó rendelkezések a jövőben valószínűleg még relevánsabbá válnak, mivel a fogyasztók által kezdeményezett online vásárlások száma tovább növekszik.

Az irányelv tájékoztatási követelményekre vonatkozó rendelkezései továbbra is relevánsnak bizonyultak, kivéve a 6. cikk (1) bekezdésének c) pontjában foglalt követelményt, miszerint meg kell adni a kereskedő faxszámát és e-mail címét, amennyiben más, korszerűbb kommunikációs eszközök (pl. webalapú formanyomtatványok) is lehetővé tennék a fogyasztó számára, hogy hatékonyan kapcsolatba lépjen a kereskedővel, és a kapcsolatfelvétel bizonyítékát tartós adathordozón is megőrizze. Az értékelés rávilágít arra is, hogy meg kell vizsgálni, hogyan egyszerűsíthető a szerződéskötést megelőző tájékoztatás, valamint az általános szerződési feltételek bemutatása. Ezen túlmenően az online platformok növekvő szerepével párhuzamosan egyre nagyobb igény mutatkozik – különösen a fogyasztói szervezetek és néhány vállalkozói szervezet részéről – az online piacok átláthatóságára vonatkozó egyedi követelmények bevezetésére. A cél annak biztosítása lenne, hogy a fogyasztók tájékoztatást kapjanak a szolgáltató kilétéről és minőségéről („kereskedő” vagy „fogyasztó”), a fogyasztói védelem szintjének különbségeiről, attól függően, hogy egy kereskedővel vagy pedig egy másik fogyasztóval kötnek-e szerződést, valamint az ajánlatok bemutatásakor érvényes alapértelmezett rangsorról.

4.5. Uniós hozzáadott érték