•Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

A biztonsági fenyegetések olyan kihívásokat jelentenek, amelyeket a tagállamok önállóan eljárva nem tudnak kezelni. Ez általában véve olyan terület, ahol az uniós beavatkozás és az unió költségvetés mobilizálása egyértelmű hozzáadott értékkel rendelkezik.

A biztonság területén a súlyos és szervezett bűnözés, a terrorizmus és az egyéb biztonsággal kapcsolatos fenyegetések egyre inkább határokon átnyúló jellegűek. A bűnüldöző hatóságok közötti transznacionális együttműködés és koordináció alapvetően fontos e fenyegetések sikeres megelőzéséhez, és az azokkal szembeni fellépéshez, például információcsere, közös nyomozások, interoperábilis technológiák, továbbá közös fenyegetés- és kockázatértékelések révén. Az e rendelet értelmében nyújtott pénzügyi támogatás hozzájárul különösen e szakpolitikai területeken a nemzeti és európai képességek megerősítéséhez, megkönnyíti az uniós szolidaritás kifejezéséhez szükséges keret létrehozását, valamint egy platform létesítését az e szakpolitikákat alátámasztó közös IT-rendszerek fejlesztéséhez.

Az EU biztonságának biztosítása jelentős erőforrásokat és képességeket igényel a tagállamoktól. A fokozott operatív együttműködés és koordináció, beleértve a tagállami források összevonását, méretgazdaságosságot és szinergiákat kínál, ezzel biztosítva a közpénzek hatékonyabb felhasználását és megerősítve a szolidaritás, valamint a kölcsönös bizalmat és a közös uniós politikákért való felelősségmegosztást. Ez különösen fontos a biztonság területén, ahol a határokon átnyúló közös műveletek valamennyi formájának pénzügyi támogatása alapvetően fontos a rendőrség, a vámhatóságok, a határellenőrök és az igazságügyi hatóságok közötti együttműködés javításához.

A belügy külső dimenziójával kapcsolatban egyértelmű, hogy az intézkedések elfogadása és a források uniós szintű összevonása jelentősen növelni az ahhoz szükséges multiplikátor hatást, hogy az EU más országokat rábírjon az együttműködésre az elsődlegesen az EU és a tagállamok érdekeit jelentő biztonsággal kapcsolatos kérdésekben.

Ez a javaslat tiszteletben tartja a szubszidiaritás elvét, mivel a finanszírozás nagy részét a tagállamok intézményi hatásköreivel összhangban megosztott irányítás keretében hajtják végre, miközben teljes mértékben elismeri, hogy a beavatkozást megfelelő szinten kell végrehajtani, és az Unió szerepe nem lépheti túl a szükséges mértéket.

•Arányosság

•A jogi aktus típusának megválasztása

3.A VISSZAMENŐLEGES ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

•A jelenleg hatályban lévő jogszabályok visszamenőleges értékelése / célravezetőségi vizsgálata

A javaslat figyelembe veszi a rendőrségi együttműködés terén működő korábbi finanszírozási eszközök értékeléseinek eredményeit. A 2007–2013-as programozási időszak eszközeinek – a Terrorizmusmegelőzés, felkészültség és következménykezelés program és a Bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem egyedi program – visszamenőleges értékelésére, valamint a jelenlegi időszakban (2014–2020) az alap szerepét betöltő, Belső Biztonsági Alap, a rendőrségi együttműködés, a bűnmegelőzés és a bűnözés elleni küzdelem, valamint a válságkezelés pénzügyi támogatására szolgáló eszköz félidős értékelésére épül. A különböző értékelési kritériumok tekintetében a megállapítások a következők voltak:

A rendőrségi együttműködést támogató eszköz nagyrészt eredményes volt, és hozzájárult az Unió magas szintű biztonságához a határon átnyúló, súlyos és szervezett bűnözés, többek között a terrorizmus megelőzése és az ellene folytatott küzdelem, valamint a bűnüldöző hatóságok közötti koordináció és együttműködés megerősítése révén. Elősegítette továbbá a tagállamok azon képességének javítását, hogy hatékonyan kezeljék a biztonsággal kapcsolatos kockázatokat és válságokat, és kisebb mértékben azt is, hogy védjék az embereket és a kritikus infrastruktúrákat a terrortámadásokkal és más biztonsági vonatkozású eseményekkel szemben. A bizonyítékok azt mutatják, hogy az eszköz segített megerősíteni a tagállamok és az európai szervek közötti együttműködést és koordinációt, valamint javítani a tagállamok azon képességét, hogy átfogó fenyegetés- és kockázatértékelést dolgozzanak ki, ugyanakkor viszonylag kevés nemzeti és uniós szintű projektet finanszírozott. Számos uniós intézkedést finanszíroztak a válságmegelőzéssel kapcsolatos korai előrejelzés és együttműködés területén (pl. az Atlasz-hálózat).

Ugyanakkor a rendőrségi együttműködést támogató eszköz máig korlátozott előrelépést ért el a kritikus infrastruktúra és az áldozatok védelmére, a képzési programok és csereprogramok kidolgozására, valamint a harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel való fellépésre irányuló tagállami adminisztratív és operatív képességek megerősítése terén, bár az ezen operatív célkitűzésekkel kapcsolatos projektek túlnyomórészt még mindig folyamatban vannak.

Ami a hatékonyságot illeti, a rendelkezésre álló korlátozott adatok keretei között az értékelés összességében véve azt jelzi, hogy az eszköz eredményeit az emberi és a pénzügyi erőforrások tekintetében egyaránt észszerű költséggel valósították meg. Egyes tagállamok nemzeti hatékonysági intézkedéseket vezettek be. A legtöbb tagállam azonban problémákkal szembesül az uniós iránymutatással, a közös mutatókkal és a jelentéstételi/nyomonkövetési ütemtervvel kapcsolatban. Az egyszerűsítés terén történt előrelépések ellenére úgy tekinthető, hogy az észlelt adminisztratív terhek veszélyeztették a hatékonyságot.

A BBA három eszközével (a rendőrségi együttműködést támogató eszköz, a határigazgatást támogató eszköz és a vízumügyi eszköz) és a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alappal kapcsolatos egységes eljárások a tapasztalatok szerint egyszerűsítést eredményeztek. Az egyszerűsített költségelszámolási módszert alkalmazó néhány tagállam elismerte ennek hatékonyságát az adminisztratív teher csökkentése terén. Az egyszerűsítési intézkedések és az adminisztratív terhek csökkentésére irányuló intézkedések azonban csak részben érték el a kitűzött céljaikat. Az egyszerűsítés terén elért előrelépés ellenére a jelenlegi szakaszban kevés bizonyíték áll rendelkezésre az adminisztratív terhek jelentős csökkentéséről. A nyomonkövetési, jelentéstételi és ellenőrzési intézkedések továbbra is nehézkesnek tűnnek, és a tagállamok további iránymutatást kértek az uniós követelményeknek való megfelelés érdekében. Arról számoltak be, hogy a jelentéstételi követelmények és néhány mutató irrelevanciája is súlyosbította az adminisztratív terheket.

Az eszköz eredeti indoka és célkitűzései a migrációs és biztonsági válságot követően továbbra is relevánsak. A programozási és a végrehajtási szakaszban is megfelelő mechanizmusokat alakítottak ki a változó igények kezelésére. Az eszköz által biztosított rugalmasság (a finanszírozás célkitűzései közötti átcsoportosítás lehetősége) segített a változó igények kezelésében; a tagállamok ugyanakkor nagyra értékelnék, ha még nagyobb rugalmasságot érnének el a nemzeti célkitűzések számának csökkentésével és a célkitűzésekhez rendelt minimális előirányzatok megszüntetésével.

Az eszköz koherensnek tekinthető, és célkitűzései kiegészítik az egyéb nemzeti politikák célkitűzéseit. A más uniós finanszírozási eszközökkel való koherenciát és kiegészítő jelleget a tervezési, programozási és végrehajtási szakaszban is biztosították. Koordinációs mechanizmusokat alakítottak ki, hogy a végrehajtási szakaszban koherenciát és kiegészítő jelleget biztosítsanak. A monitoringbizottságok és a felelős hatóságok kulcsszerepet játszanak a koherencia szavatolásában. A különböző végrehajtási módok egymást kölcsönösen kiegészítik. Úgy tűnik azonban, hogy az uniós ügynökségekkel és a belső koherenciával kapcsolatban javulásra van szükség, mivel a kedvezményezettek kevéssé ismerik a Belső Biztonsági Alap keretében végrehajtott intézkedéseket és projekteket.

Összességében az eszköz uniós hozzáadott értéket biztosított a határon átnyúló együttműködés, az ismeretek és a bevált gyakorlatok cseréje, a tagállamok bűnüldöző hatóságai közötti bizalom, valamint a kulcsfontosságú uniós szakpolitikák alkalmazása és végrehajtása tekintetében (eljárási hatások). Hozzájárult továbbá az intézkedések hatókörének kiszélesítéséhez és a beruházások minőségének javításához, az alulrangsorolt vagy erősen szakosodott területeken történő beruházások tekintetében. A legkorszerűbb berendezések beszerzése fokozta a nemzeti hatóságok azon képességét, hogy szélesebb körben speciális beavatkozásokat hajtsanak végre. Az eszköz a tudáscsere és a bűnüldözési képzés típusainak bővüléséhez is vezetett (hatálybeli hatások). Hozzájárult a bűnmegelőzéssel kapcsolatos uniós szintű kutatás harmonizációjához, elősegítette a beruházások fokozását és a hosszú távú intézkedésekre összpontosított ezen a területen. Jelentős beruházásokat is lehetővé tett, különösen az informatikai rendszerek, a képzés és a speciális berendezések terén (mennyiségi hatások). A rendőrségi együttműködést támogató eszköz finanszírozásának hiánya hátrányosan befolyásolta volna a határon átnyúló együttműködésre adott uniós válasz minőségét, valamint a tagállamoknak az innovatív megoldások megvalósítására való képességét (szerepköri hatások).