[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 27.11.2008

COM(2008) 794 végleges

ZÖLD KÖNYV

A kollektív fogyasztói jogorvoslatról

(előterjesztő: a Bizottság)

ZÖLD KÖNYV

A kollektív fogyasztói jogorvoslatról

1. BEVEZETÉS

1. Az egyre inkább fogyasztóorientált, globalizált és digitális gazdaság esetében a fogyasztói igényeknek hatékonyan megfelelő egységes piac segít az innovatív és versenyképes gazdaság megteremtésében. A polgárok aktív részvételének ösztönzése a piacok jó működésében elősegíti az egészséges versenyfeltételek védelmét. Főleg a fogyasztók jogorvoslathoz való jutása, olyankor, amikor a kereskedők megsértik a fogyasztói jogokat, növeli a fogyasztók piacokba vetett bizalmát és javítja a piacok teljesítményét.

2. A Bizottság közösségi fogyasztóügyi politikai stratégiája[1] a kiskereskedelmi belső piac ösztönzését tűzte ki célul, azzal, hogy 2013-ra a fogyasztók és kiskereskedők ugyanolyan biztonsággal vásároljanak a határokon átnyúlóan, mint saját országukban. Ezt a célt azonban csak akkor lehet elérni, ha a fogyasztók tudják, hogy ha problémájuk támad, érvényesíthetik jogaikat és megfelelő jogorvoslatban fognak részesülni. A határon túli vásárlások kapcsán az alacsony fogyasztói bizalmat tápláló fogyasztók 76%-a érzi úgy, hogy bizalmuk szempontjából nagyon vagy eléggé fontos, hogy egy határon átnyúló ügyben a nemzeti bíróságaik előtt, nemzeti jogszabályaik alapján indíthassanak pert[2]. Ez a más jogrendszerekbe vetett bizalom hiányára mutat rá, az anyagi jogok és a megfelelő jogorvoslati eszközök tekintetében egyaránt. A fogyasztói jogokról szóló irányelvjavaslat[3] foglalkozik majd az anyagi jogokkal kapcsolatos jogbiztonság kérdésével. A határon átnyúló jogorvoslat hatékonyságával azonban külön kell foglalkozni.

3. Stratégiájában a Bizottság kiemelte a fogyasztók rendelkezésére álló hatékony jogorvoslati mechanizmusok fontosságát és bejelentette arra vonatkozó szándékát, mely szerint intézkedéseket tervez a kollektív fogyasztói jogorvoslattal kapcsolatban. Az Európai Parlament, a Tanács és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság üdvözölte a Bizottság fogyasztói jogorvoslat javítására vonatkozó szándékát és különösképpen a kollektív jogorvoslattal kapcsolatos intézkedések tervezését[4]. A fogyasztói jogviták rendezéséről és jogorvoslatról szóló ajánlásában[5] a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (a továbbiakban: OECD) arra ösztönözte tagországait, hogy fogyasztóikat különböző jogorvoslati eszközökkel lássák el, így többek közt kollektív jogorvoslati mechanizmusokkal.

4. Ennek a zöld könyvnek a célja a jogorvoslati mechanizmusok jelenlegi helyzetének értékelése, különösen olyan esetekben, amelyekben ugyanazon jogsértés valószínűleg sok fogyasztót érint, valamint választási lehetőségeket biztosítani a hatékony jogorvoslatok azon hiányosságainak pótlására, amelyeket az ilyen ügyekre vonatkozóan azonosítottak. Mivel a kiskereskedelmi szintű gazdasági piaci integráció ahhoz vezet, hogy a fogyasztók egyre gyakrabban jelennek meg saját országhatáraikon túli kiskereskedelmi piacokon., és ezért ugyanazok a gyakorlatok fogják érinteni őket, mint az adott ország nemzeti vásárlóit, ezért nem tűnik célszerűnek a tömeges követelések esetében különbséget tenni a határon túli és a tisztán nemzeti mechanizmusok között. A másik felmerülő kérdés, vajon az esetlegesen kiválasztandó eszközök kizárólag a határon átnyúló ügyekre vagy nemzeti ügyekre is vonatkozzanak-e.

5. A jelenlegi zöld könyvnek nem témája a közösségi trösztellenes jog károsultjainak kollektív jogorvoslata a trösztellenes jog különleges természete és az áldozatok szélesebb – kkv-ket is magában foglaló – köre miatt. Ebben a vonatkozásban a Bizottság Fehér könyvében[6] specifikus intézkedéscsomagot javasolt annak biztosítására, hogy a fogyasztók és vállalkozók az Unió egész területén hatékony kártérítésben részesüljenek a közösségi trösztellenes jog megsértésével okozott károkért. Ezek az intézkedések két kollektív jogorvoslati mechanizmust foglalnak magukban, amelyek célja a trösztellenes jogsértések károsultjai által tapasztalt nehézségek leküzdése, nevezetesen egyrészt egy részvételt biztosító (opt-in) kollektív keresetet azon károsultak számára, akik kifejezetten úgy döntenek, hogy egyéni követeléseiket egyetlen keresetben kívánják egyesíteni, másrészt egy képviseleti típusú eljárást, amelyeket a károsultak egy csoportja érdekében eljáró feljogosított egységek kezdeményezhetnek, mint a fogyasztóvédelmi szervezetek vagy állami szervek.

2. A PROBLÉMA ISMERTETÉSE

6. Mivel a tömeges fogyasztói piacok száma méretben is növekedik és határon túlivá is válik, igen nagy számú fogyasztót károsíthat egy adott kereskedő ugyanolyan vagy hasonló gyakorlata. A jogellenes gyakorlat hatása olyan széles körű lehet, ami torzíthatja a piacokat. Például egyesült királyságbeli bankok ellen folyik vizsgálat amiatt, hogy folyószámla-egyenleg túllépéséért rendszeresen túlzott mértékű díjakat számítottak fel több százezer fogyasztónak[7]. Egy Unió által vezetett végrehajtási intézkedés nagyszabású, csengőhangokkal kapcsolatos visszaéléseket tárt fel a piacon: [8]. a vizsgált honlapok több mint 60%-án szerepeltették a szerződéskötést megelőző kötelező tájékoztatást, azonban elrejtették vagy kis betűmérettel jelenítették meg. A hirdetésekben „ingyenes” csengőhangokat kínáltak, de az ajánlat elfogadása fizetéssel és esetenként ráadásul előfizetéssel járt.

7. Mivel a fogyasztói jogok nagyon nagyszámú fogyasztót érintő megsértése torzulást okozhat a piacokon, a zöld könyv a tömeges követeléses ügyek megoldására összpontosít, és célja, hogy hatékony kollektív jogorvoslati eszközöket biztosítson a polgárok számára az Unió egész területén. Ez olyan mechanizmusokat jelent, amelyek segítségével egy adott kereskedő gyakorlata által érintett fogyasztók nagy csoportja hatékony jogorvoslatra tehet szert, függetlenül attól, hogy a kereskedő az Unión belül hol található.

8. Jelenleg ha a jogsértés által érintett fogyasztók pert kívánnak indítani, hozzáféréssel, hatékonysággal és megfizethetőséggel kapcsolatos akadályokkal szembesülnek[9]. Ez különösen igaz a kis összegeket érintő követelésekre. Azok az ágazatok, amelyekben a fogyasztók tömeges követelések esetén a legnehezebbnek ítélik a jogorvoslathoz jutást az alábbiak: a pénzügyi szolgáltatások (a dokumentált esetek 39%-a) a távközlés (12%), a közlekedés (8%), valamint a szervezett utazási formák (7%)[10]. Ezek azok az ágazatok, amelyekben egyre nagyobb a valószínűsége annak, hogy a fogyasztók határon átnyúló tevékenységekbe kezdenek.

9. A fogyasztók elvileg bármikor bírósághoz fordulhatnak egyéni jogorvoslatért. A tömeges követeléseket tehát elvileg nagy számú egyéni követeléssel meg lehetne oldani. De vannak olyan akadályok, amelyek de facto megakadályozzák az európai fogyasztókat abban, hogy hatékony jogorvoslatban részesüljenek. Ezek főleg a magas perköltségek és a bonyolult, hosszadalmas eljárások. Ötből egy európai fogyasztó nem fordul bírósághoz 1000 eurónál alacsonyabb összeg miatt. Az emberek fele azt állítja, hogy 200 eurónál alacsonyabb összeg miatt nem fordul bírósághoz[11]. A magas költségek és a pereskedés kockázata gazdaságtalanná teszi a fogyasztó számára, hogy olyan bírósági eljárási illetékeket, ügyvédi és szakértői díjakat fizessen, amelyek esetleg meghaladják a kártérítés mértékét. Az eljárások annyira bonyolultak és hosszadalmasak , hogy a fogyasztók elveszettnek érzik magukat és nincs egyértelmű fogalmuk arról, hogy ügyük mikor oldódik meg kielégítően, ha erre egyáltalán sor kerül. A fogyasztóknak csak 30%-a gondolja úgy, hogy a vitákat egyszerű bírósági úton rendezni[12].

10. Néhány esetben, de nem mindenkor, a fogyasztók egyéni alternatív vitarendezési mechanizmust vehetnek igénybe. Az alternatív vitarendezési mechanizmusok állapota az Unión belül széttagolt.. Az alternatív vitarendezési mechanizmushoz való hozzáférés eltérő az egyes tagállamok között, sőt még tagállamon belül ágazatonként is változhat, előfordulhat például, hogy csak bizonyos ágazatokban áll rendelkezésre. Az európai fogyasztóknak csak 39%-a hiszi azt, hogy a kereskedőkkel való vitarendezés alternatív vitarendezési mechanizmusok révén könnyű[13].

11. A fogyasztók nincsenek tudatában a rendelkezésre álló különböző végrehajtási és jogorvoslati lehetőségeknek, különösen akkor nem, amikor határon túl vásárolnak, akár fizikailag, akár elektronikus kereskedelem révén. A meglévő rendszerekbe vetett bizalom is hiányozni látszik, ami visszatartja a fogyasztókat a panasztételtől, és következésképpen megakadályozza őket abban, hogy jogorvoslathoz jussanak. Azon fogyasztók 51%-a, aki panaszt tett egy kereskedőnél és nem volt elégedett a panaszkezelés módjával, nem tett további lépéseket[14]. Az egyesült királyságbeli Office of Fair Trading fogyasztói érdeksérelemről szóló tanulmánya szerint átlagosan csak a megkárosított fogyasztók 62%-a emelt panaszt az Egyesült Királyságban és ez az arány 54%-ra csökken a 10 fontnál alacsonyabb vásárlások esetén[15]. Amikor megkérdezték, hogy milyen problémával találkozhatnak a határon túli vásárlásaik során, a fogyasztók a problémák megoldásának nehézségét jelölték meg első helyen (33%)[16].

12. Tizenhárom tagállamban létezik jelenleg bírósági kollektív jogorvoslati mechanizmus. Ezek a mechanizmusok országonként nagyon eltérőek és eltérő eredményekhez vezetnek. A Bizottság által kezdeményezett vizsgálat[17] és a lefolytatott konzultációk azt bizonyítják, hogy a meglévő nemzeti kollektív jogorvoslati mechanizmusok nagy részében általában van néhány működő és néhány nem működő elem[18]. Majdnem valamennyi létező kollektív jogorvoslati mechanizmus nyújt valamennyi többletet az egyéni bírósági jogorvoslathoz és az alternatív vitarendezési mechanizmusokhoz képest[19]. Hatékonyságuk és eredményességük azonban még javítható lenne. A mechanizmusokat viszonylag kevés esetben alkalmazták[20] .A kollektív jogorvoslati mechanizmushoz Németországban folyamodik a legkevesebb fogyasztó, ahol évente átlagosan tízmillió főből csak négy vesz részt kollektív jogorvoslati fellépésben[21]. Egy adott ügyben a legtöbb embert érintő kollektív jogorvoslati mechanizmus Portugáliáé, ahol egy távközlési társaság elleni per mintegy hárommillió – túlszámlázással károsított – fogyasztót részesített jogorvoslatban. Ezeknek a fogyasztóknak főleg természetbeni és nem pénzbeni kártérítést nyújtottak. A kollektív jogorvoslati mechanizmusban való részvétel a fogyasztók számára átlagosan 32 eurótól (Portugália) 332 euróig (Spanyolország) terjedő összegű előnnyel járt[22].

13. A kollektív jogorvoslati mechanizmusok hatékonyságához és eredményességéhez hozzájáruló elemek között szerepel a kormányoktól származó politikai és pénzügyi támogatás, a kitüntetett figyelem a média részéről (ami a kereskedőket a megegyezésre ösztönözheti, illetve a pénzügyi támogatást nyújtó vállalatok felkutatásában is segítséget nyújthat; általánosságban elrettentő hatást gyakorolhat a szabálysértőkre), a perköltségek hiánya vagy alacsony perköltségek a fogyasztók számára, csökkentett perköltségek vagy annak teljes elengedése a képviseletet ellátók számára, rugalmas megoldások az ügyvédi költségeket és a rendes polgári eljárások formai követelményeinek elkerülését illetően.

14. Másrészt a kollektív jogorvoslat hatékonyságát és eredményességét akadályozó tényezők között szerepel a megfelelő finanszírozás hiánya, a fogyasztóvédelmi szervezetek szakértelem- és forráshiánya, a tény, hogy a magas perköltségek fizetésének kockázata gyakran a fogyasztóvédelmi szervezetekre hárul, a kollektív jogorvoslati mechanizmusok bonyolultsága, az elfogadhatóságra és a perbeli legitimációra vonatkozó feltételek szigorúsága (ami szűkíti a mechanizmusokhoz való hozzáférést), az eljárások hosszúsága és az alperesek lehetősége az eljárások elhúzására, a médiafigyelem hiánya, a perekből származó bevételek hatékony elosztásának nehézsége, az alternatív vitarendezési mechanizmusok kiszolgáltatottsága a kereskedő együttműködési hajlandóságának, valamint egyetlen kollektív jogorvoslati mechanizmus használata valamennyi követelés esetében, a mechanizmusnak az adott követelés értékéhez, szükségleteihez és sajátosságaihoz történő igazítása nélkül.

15. A jelenlegi uniós jogorvoslati és végrehajtási keret gyengeségeinek következtében a megkárosított fogyasztók jelentős aránya nem jut jogorvoslathoz. A nagyszámú fogyasztót érintő tömeges követelési ügyekben a kár az egyes fogyasztó számára ugyan kicsi, a piac méretéhez viszonyítva azonban magas lehet. Mivel ezek a piacok egyre inkább határon átnyúló jelleget öltenek, szükségessé válik a jogorvoslati mechanizmusokhoz való határon átnyúló hatékony hozzáférés. Manapság a kollektív jogorvoslati kérelmek közel 10%-ának van határon átnyúló eleme[23]. Például egy egyesült királyságbeli vállalat „ingyenes” nyaralást ígérő kaparós sorsjegyeket terjesztett ír napilapokban, pedig valójában ez az ajánlat minden egyes fogyasztónak legalább 130 eurójába került[24]. A piacok további integrációjával ez az arány valószínűleg emelkedni fog.

3. A JELENLEGI EURÓPAI ESZKÖZÖK

16. Kifejezetten fogyasztói jogorvoslatra tervezett néhány eszköz már létezik európai szinten. Két bizottsági ajánlás[25] van az alternatív vitarendezési mechanizmusok egyszerű és nem költséges eljárások segítségével történő megkönnyítésére. Mindkét ajánlás a jogviták peren kívüli rendezésének megfelelő működésére vonatkozó elveket állapít meg. A jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokról szóló irányelv[26] olyan eljárásról rendelkezik, amely a fogyasztói szervezetek és hatóságok számára lehetővé teszi a külföldön bekövetkező jogsértések megszüntetését. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet[27] által a közelmúltban erősítették meg a végrehajtási hatáskört, amely lehetővé teszi a megnevezett hatóságoknak, hogy egy másik tagállam hatóságát egy jogsértés elleni fellépésre kérjék. Sem a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokról szóló irányelv, sem a fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet nem rendelkezik a fogyasztók kártérítéséről.

17. Az uniós szinten kialakított jelenlegi fogyasztói jogorvoslati és végrehajtási eszközök általános teljesítménye nem kielégítő. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet viszonylag új, de már megmutatkozott, hogy a határon átnyúló végrehajtás még nem kielégítő. Az alternatív vitarendezési mechanizmusok még nem állnak a fogyasztók rendelkezésére valamennyi tagállamban vagy minden ágazatban. Például szinte egy tagállamban sem létezik alternatív vitarendezési mechanizmus a légi szállítási ágazatban. Csak két határon átnyúló esetben fordultak bírósághoz a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokról szóló irányelv 1998-ban történt hatályba lépése óta[28], és ennek legfőbb oka az eljárást indító feljogosított egység által viselt pénzügyi kockázat, valamint a nemzeti jogsértési eljárások bonyolultsága és különbözősége.

18. Mivel bizonyítékok vannak arra vonatkozóan, hogy a több fogyasztót érintő jogellenes kereskedelmi gyakorlatra gyakran nem születik megoldás és mivel – ahol ilyen létezik – a kollektív jogorvoslat hasznos kiegészítő eszközt nyújt a fogyasztónak okozott kár csökkentésére, e zöld könyv a kollektív jogorvoslatra mint olyan eszközre koncentrál, amely segíthet azon problémák megoldásában, amelyekkel a fogyasztók akkor szembesülnek, ha tömeges kártérítési követeléseikre keresnek jogorvoslatot, határon átnyúló és nemzeti ügyekben egyaránt. A fogyasztók 76%-a szívesebben védené meg jogait a bíróság előtt, ha összefoghatna más fogyasztókkal[29]. A vállalkozások számára elkerülhetővé válna a tisztességtelen verseny okozta veszteség, nagyobb jogbiztonságot nyernének, és csökkentenék perköltségeik egy részét[30]az ellenük irányuló követelések összefogásával. Ugyanakkor meg kell hozni a szükséges óvintézkedéseket, hogy ne terheljék a vállalkozásokat megalapozatlan követelésekkel, büntető kártérítésekkel vagy túlzott költségekkel.

4. OPCIÓK

19. A fogyasztói jogorvoslat helyzete az Unióban nem kielégítő és nem teszi lehetővé, hogy ugyanazon jogsértés következtében kárt szenvedett nagy számú fogyasztó jogorvoslatban és kártérítésben részesüljön. A Bizottság számos választási lehetőséget térképezett fel, amelyek az Unión belüli egészséges és egységes kiskereskedelmi piacok védelme szempontjából fontos kérdés megoldásában használhatóak lennének. A cél a fogyasztók és kereskedők számára egyaránt előnyös, hatékony mechanizmusok működtetése. Az alábbi választási lehetőségeket az Unió részvételének mértéke alapján, növekvő sorrendben ismertetjük. Ezek a választási lehetőségek, valamint a különböző lehetőségeken belül az egyes elemek kombinálhatóak is.

1. választási lehetőség – a Közösségi fellépés hiánya

20. Ez a lehetőség nem tartalmaz uniós fellépést, és a megfelelő fogyasztói jogorvoslat biztosítására a meglévő nemzeti és közösségi intézkedéseket veszi alapul. A nemzeti bírósági jogorvoslati rendszerek, legyenek azok egyéniek vagy kollektívek, az alternatív vitarendezési mechanizmusokkal és a kereskedők/szolgáltatók által felállított panaszkezelő rendszerekkel társítva már nyújtanak jogorvoslatot a tömeges követelésekkel fellépő fogyasztóknak. Hogy ez a jogorvoslat mennyire hatékony, az a jelenleg már működő rendszerek függvénye.

21. Uniós szinten a határon átnyúló tömeges követelések megoldására képes jogi eszközöket vagy a közeljövőben kell végrehajtani vagy rövidesen hatályba lépnek. A közvetítésről szóló irányelvet[31] 2011-ig kell végrehajtani, a Bizottság 2016-ban készít jelentést annak alkalmazásáról. A kis értékű követelések európai eljárásáról szóló rendelet[32] 2009. január 1-től alkalmazandó és a Bizottság 2014-ben készít jelentést annak alkalmazásáról. Jóllehet mind a két eszköz csak korlátozottan alkalmazható a tömeges követelések esetében. A közvetítésről szóló irányelv csak olyan esetekben segít, ahol a felek hajlandóak a közvetítésben való részvételre. A kis értékű követelésekről szóló rendelet a 2000 eurót nem meghaladó határon átnyúló vitákra vonatkozik és az, hogy a kollektív jogorvoslatra érvényes-e, a nemzeti eljárási szabályoktól függ. Ezek a szabályok lehetővé tehetik például ugyanazon kereskedővel szemben fennálló, több egyedi követelés összesítését, amelyek egyedi összege nem haladja meg a rendeletben előírt határértéket. Célszerű lehet megvárni ezen uniós intézkedések tömeges kártérítési igényekre gyakorolt hatásának elemzését.

22. Az első választási lehetőség alapján addig kellene várni, amíg több információ[33] nem áll rendelkezésre a meglévő vagy végrehajtás előtt álló nemzeti és uniós intézkedések hatásáról. Ennek az az előnye, hogy nem ró további végrehajtási költségeket a tagállamokra vagy vállalatokra. Azzal a hátránnyal jár, hogy a fogyasztóknak továbbra is különböző jogorvoslati eszközök állnának rendelkezésére, a lakóhelyüktől vagy az ügylet helye vagy a kár bekövetkeztének helye szerinti tagállamtól függően. Ez a széttagolt helyzet a verseny torzításához vezet és különböző szintű jogorvoslatot biztosít a fogyasztóknak az Unió területén. Ez a lehetőség valószínűleg számos érintett fogyasztónak nem nyújt kielégítő jogorvoslatot és az egységes piac akadályait sem orvosolja.

2. választási lehetőség – A tagállamok közötti együttműködés

23. Ez a választási lehetőség a tagállamok közötti együttműködést foglal magában annak biztosítására, hogy fogyasztók az Unió egészében használhassák azokat a kollektív jogorvoslati mechanizmusokat, amelyek a különböző tagállamokban rendelkezésre állnak. Ez a választási lehetőség biztosítaná azt, hogy a kollektív jogorvoslati mechanizmussal rendelkező tagállamok megnyissák rendszereiket más tagállamok fogyasztói előtt, valamint, hogy azok a tagállamok, amelyek nem rendelkeznek kollektív jogorvoslati mechanizmussal, létrehozzanak ilyet. Ezt ajánlás vagy irányelv segítségével lehetne elérni. Ezzel párhuzamosan ajánlással teljesítménymérő referenciaértékeket lehetne rögzíteni, amelyeknek valamennyi tagállami rendszernek meg kellene felelnie.

24. Tizenhárom tagállamban létezik jelenleg a kollektív jogorvoslat valamilyen formája (képviseleti vagy csoportos kereset, próbaper-mechanizmus). Ezeket a kereseteket a fogyasztói szervezetek, egyének vagy állami szervek indíthatják meg. Például, ha egy kereskedő egy olyan tagállamban sért meg egy fogyasztóvédelmi jogszabályt, ahol létezik képviseleti kereset, az érintett tagállamnak biztosítania kell, hogy az illetékes nemzeti intézmény más tagállamokból származó fogyasztókat is képviseljen, vagy meg kellene engednie, hogy más tagállamok intézményei is indíthassanak képviseleti keresetet bíróságai előtt. A csoportos kereset esetében az érintett tagállamnak lehetővé kellene tennie más tagállamok fogyasztói számára, hogy a saját fogyasztói által kezdeményezett keresetekhez csatlakozhassanak, vagy meg kellene engednie más tagállamból származó fogyasztóknak, hogy bíróságai előtt keresetet indíthassanak. Végül a próbaperrel rendelkező tagállamnak lehetővé kellene tennie, hogy más tagállamok fogyasztói is indíthassanak próbapert, és biztosítania kell bármely próbaper hatályának valamennyi érintett fogyasztóra történő kiterjesztését, annak állampolgárságától vagy lakóhelyétől függetlenül.

25. A nemzeti kollektív fogyasztói jogorvoslatok megnyitását segíthetné elő a kollektív jogorvoslatra irányuló kereset indítására jogosult intézményeket (ideértve az állami szerveket és a fogyasztói szervezeteket is) összefogó együttműködési hálózat létrehozása azokban a tagállamokban, amelyek ilyen mechanizmusokkal rendelkeznek.

26. Ami a képviseleti kereseteket illeti, az együttműködésbe be lehetne vonni a kereskedő tagállamának illetékes szerveit oly módon, hogy e szervek képviseleti keresetet indíthatnának a más tagállamban lévő fogyasztók nevében az érintett tagállam partnerintézményeinek kérésére, vagy segítséget nyújthatnának e partnerintézményeknek a közvetlen keresetindítás terén. A csoportos kereset és próbaperek esetében a hálózat érintett tagállamban lévő tagjai együttműködhetnének abban, hogy segítséget nyújtanak a károsult fogyasztóknak a kereskedő tagállamának bíróságai előtt csoportos kereset vagy próbaperek indításában vagy ahhoz való csatlakozásban.

27. A segítségnyújtásnak az alábbiakra kellene kiterjednie: tájékoztató kampány szervezésére a függőben lévő kollektív jogorvoslati keresetekről, a követelések összegyűjtésére, a dokumentumok fordításával kapcsolatos segítségnyújtásra, a nemzeti bírósági eljárásokról való tájékoztatásra, illetve a nemzeti ügyvédek és szakértők felkutatásához nyújtott segítségre.

28. A kollektív jogorvoslati mechanizmusokkal rendelkező tagállamok vonakodhatnak attól, hogy forrásokat biztosítsanak intézményeiknek arra, hogy más tagállamok fogyasztóinak nevében járjanak el, vagy azok megsegítésére kollektív jogorvoslati keresetet indítsanak saját bíróságaik előtt, amikor a kollektív jogorvoslati mechanizmussal nem rendelkező tagállamok intézményeinek nincsenek ilyen kötelezettségei. E tagállamok fogyasztóvédelmi szervezeteivel folytatott nem hivatalos konzultációk alapján úgy tűnik, hogy forráshiány miatt ezek a szervezetek nem szándékoznak ilyen tevékenységeket kifejteni. Az eljárási költségek viselésének igazságos rendszerét kellene bevezetni. A tagállamokat arra is lehetne ösztönözni, hogy megfelelő forrásokat bocsássanak rendelkezésre e célra intézményeik számára.

29. Az együttműködési hálózat munkáját az Európai Fogyasztói Központok Hálózata (ECC-Net) könnyíthetné meg. Az ECC-Net használatának előnye, hogy az Unió egész területére kiterjedő, már működő hálózatról van szó. Jóllehet mivel jelenleg főleg egyedi, határon átnyúló, peren kívüli egyedi jogvitákkal foglalkozik, eltérő szakértelemre és több forrásra lenne szükség[34].

30. Alternatívaként egy új, speciális kollektív jogorvoslati hálózatot lehetne kialakítani. A hálózat finanszírozása a munka mennyiségétől, ami viszont a hálózathoz tartozó intézmények számától, hatáskörétől és szakértelmétől, a hozzájuk rendelt pontos feladatoktól, és a felmerülő határon átnyúló ügyek számától függene.

31. A joghatósággal, a szerződéses és a szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó joggal kapcsolatos kérdések (lásd 58-60. bekezdést) is ezen az opción belül merülnének fel.

3. választási lehetőség: A szakpolitikai eszközök kombinációja

32. A 3. választási lehetőség kötelező és nem kötelező szakpolitikai eszközök kombinációja, ami együttesen javíthatja a fogyasztói jogorvoslatot a korábban azonosított főbb akadályok – nevezetesen a magas perköltségek, az eljárások bonyolultsága és hosszúsága, a rendelkezésre álló jogorvoslati eszközökkel kapcsolatos fogyasztói tájékozatlanság – megoldásával. E lehetőség a következőkre terjed ki: az alternatív vitarendezési mechanizmusok javítása, a kis értékű követelésekre vonatkozó nemzeti eljárások alkalmazási körének a tömeges követelésekre történő kiterjesztése, a fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet hatályának kiterjesztése, a vállalkozások ösztönzése a panaszkezelési eljárásaik javítására, illetve a fogyasztók tudatosságának javítása a rendelkezésre álló jogorvoslati eszközöket illetően.

33. Amikor a fogyasztók arról döntenek, hogy tesznek-e lépéseket vagy sem, a követelés összege jelentős tényező. A fogyasztók valószínűleg nem tesznek lépéseket, ha a követelésük bizonyos értékhatár alatt marad. Az alternatív vitarendezési mechanizmusok, a kis értékű követelésekre vonatkozó eljárások és a végrehajtásért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködés a követelések értékének eltérő szintje esetén lehet hatékonyabb.

34. Azokban az esetekben, amikor mind a két fél részéről elegendő késztetés[35] áll fenn az alternatív vitarendezési mechanizmus igénybevételére, ez az eszköz a bírósági eljárások hatékony alternatívájának bizonyult alacsony és közepes értékű követelések esetén, mivel az alternatív vitarendezési mechanizmus a bírósági eljárásnál gyorsabb, olcsóbb és rugalmasabb lehet. Az alternatív vitarendezési mechanizmusok kevésbé megfelelőek lehetnek magas értékű követelések esetén, amelyekre gyakran bonyolult tényállás és bizonyítékgyűjtés jellemző . A nagyon alacsony értékű követelések esetén valószínűtlen, hogy a fogyasztók jogorvoslatért folyamodjanak, mivel az egyéni veszteség alacsonyabb, mint a perköltség.

35. A kis értékű követelésekre vonatkozó eljárások alacsony költségű és viszonylag gyors lefolyású egyszerűsített bírósági eljárások. Ezen okok miatt jó eszköznek bizonyulnak az alacsony és közepes értékű egyéni követeléseknél, amikor a felek nem hajlandóak tárgyalni.

36. A végrehajtásért felelős nemzeti hatóság fellépése, például a fogyasztóvédelmi együttműködési hálózat hatékony jogorvoslatot biztosít olyan esetekben, amikor az alternatív vitarendezési mechanizmusok és a kis értékű követelésekre vonatkozó eljárás valószínűleg kevésbé működnének, főleg a nagyon alacsony értékű követelések esetén, amikor a fogyasztóknak kicsi a késztetése arra, hogy lépéseket tegyen.

37. A jelenlegi alternatív vitarendezési mechanizmusok jelentősen eltérnek az egyes tagállamok között és a tagállamokon belül. Az alternatív vitarendezési mechanizmusok lehetnek magánforrásból illetve közforrásból finanszírozottak, állami vagy magánszervezet, testületi vagy egyedi szervek keretében működőek, országos, regionális vagy helyi hatáskörűek, valamennyi fogyasztói követelésért vagy csak egy adott ágazaton belül felmerülő követelésért felelősek, hozhatnak kötelező erejű vagy nem kötelező határozatot, vagy a felek közötti megállapodáshoz vezethetnek. Jelentős hiányosságok vannak az alternatív vitarendezési mechanizmusok ágazati és földrajzi lefedettségére vonatkozóan is. Ebből következően nem minden fogyasztói követelést lehet alternatív vitarendezési mechanizmus révén megoldani. Az Unión belüli alternatív vitarendezési rendszerek nagy része főleg egyedi követelésekkel foglalkozik. Néhány tagállam módosította[36] vagy esetleg módosítani fogja[37] jogszabályait a kollektív alternatív vitarendezési mechanizmusok kifejezett elismerése céljából.

38. A meglévő uniós keret nem zárja ki a kollektív alternatív vitarendezési mechanizmusokat. Bár az alternatív vitarendezésről szóló két ajánlást nem a kollektív fogyasztói követelések megoldására gondolva szerkesztették, annak elveit a kollektív alternatív vitarendezési mechanizmusokra is lehet alkalmazni. Az ajánlásokat ki lehetne egészíteni a kollektív követelések kezeléséhez kapcsolódó speciális kérdésekre adandó válaszokkal.

39. Az EU ösztönözhetné tagállamait, hogy kollektív fogyasztói alternatív vitarendezési mechanizmusokat hozzanak létre, annak biztosításával, hogy ezek a mechanizmusok területük egészén valamennyi fogyasztói követelésre vonatkozóan elérhetőek legyenek, és más tagállamok fogyasztói számára is hozzáférhetőek legyenek. A tagállamok megválaszthatnák a kollektív alternatív vitarendezési mechanizmusok létrehozásának módját. A meglévő mechanizmusaikat módosíthatják vagy létrehozhatnának egy vagy több új alternatív vitarendezési mechanizmust a kollektív fogyasztói követelések kezelésére. A meglévő európai hálózatok, mint például az Európai Fogyasztói Központok Hálózata (ECC-NET) vagy a Pénzügyi Szolgáltatások Panaszhálózata (FIN-Net), amelyek már segítik az egyéni fogyasztókat abban, hogy más országban alternatív vitarendezési mechanizmusokhoz jussanak, hozzásegíthetnék a hasonló követelésekkel fellépő fogyasztókat ahhoz is, hogy másik tagállamban hozzájussanak a megfelelő kollektív alternatív vitarendezési mechanizmushoz. Ez a hálózatok működési költségeinek további növekedéséhez vezethetne. Bármilyen további költségről az ECC-Net finanszírozásában résztvevő tagállamokkal való megállapodás alapján kell dönteni.

40. Ezt ajánlás vagy irányelv segítségével lehetne elérni. Első lépésként egy ajánlás egy eredményorientált nyomon követési eljárással együttesen nyújthatna megfelelő rugalmasságot a végrehajtás tekintetében. Egy uniós irányelv azt is előírhatná a tagállamoknak, hogy kollektív fogyasztói alternatív vitarendezési mechanizmusokat hozzanak létre. A fenti eszközök bármelyike lehetne részletesebb és a kollektív alternatív vitarendezési mechanizmusok főbb elemeit tartalmazhatná (pl. a rendszer összetételét és az eljárást).

41. Ezzel párhuzamosan a Bizottság összehozhatná az érdekelt feleket egy – különösen határon átnyúló helyzetekben – könnyen használható kollektív alternatív vitarendezési mechanizmus alapmodelljének kifejlesztésére. Ez az alapmodell bemutathatná a kollektív alternatív vitarendezési rendszer főbb összetevőit. Ezt a modellt használhatnák az érdekeltek, ha kollektív alternatív vitarendezési rendszert kívánnak létrehozni. Ez önkéntes lépés lenne a kollektív alternatív vitarendezési mechanizmusok terén a konvergencia megvalósítása felé.

42. Egy másik intézkedés, amely elősegíthetné a meglévő jogorvoslati mechanizmusok jobbítását, az lehetne, ha a tagállamok kiterjesztenék a kis értékű követelésekre vonatkozó eljárások alkalmazási körét oly módon, hogy országos és határon túli összefüggésben egyaránt hatékonyan kezeljék a tömeges követeléseket is. Például amikor több fogyasztónak ugyanaz a követelése ugyanazon kereskedővel szemben, ugyanazon kár miatt, akkor ezeket a követeléseket – ideális esetben a bíróság – összevonhatná, és a kis értékű egyéni követelésekre vonatkozó egyszerűsített eljárások keretében bírálná el. Ennek megfelelő eszköze az ajánlás és az azt követő nyomon követési eljárás lenne.

43. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet létrehozza a végrehajtási hatáskörrel rendelkező hatóságok egész Unióra kiterjedő hálózatát. Ezek a hatóságok jogsegély iránti megkereséssel fordulhatnak a hálózat többi tagjához a fogyasztóvédelmi jogszabályok feltételezett megsértésének kivizsgálására és az ilyen jogsértéseket elkövető kereskedők elleni lépések megtételére. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet megállapítja a végrehajtásához szükséges vizsgálati és végrehajtási jogkörök nem teljes körű listáját, amelyeket csak akkor lehet gyakorolni, amennyiben alapos gyanú merül fel a Közösségen belüli jogsértésre vonatkozólag, és amelyek feljogosítják a nemzeti hatóságokat a Közösségen belüli jogsértéssel való felhagyásnak vagy annak megtiltásának elrendelésére.

44. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet módosítani lehetne, hogy az olyan jogkört tartalmazzon, amely alapján az illetékes hatóság a Közösségen belüli jogsértés megállapítását követően kötelezheti a kereskedőt a megkárosított fogyasztók kártérítésére[38]. E mechanizmus működésének részleteit a tagállamokra lehetne bízni. A tagállamok foglalkoznának olyan kérdésekkel, mint a finanszírozás, továbbá melyik szervezet kutatná fel és tájékoztatná a fogyasztókat, milyen jellegű bizonyítékokat kellene a fogyasztóknak szolgáltatniuk, milyen intézkedéseket kellene hozni, amennyiben a kereskedő nem tesz eleget a kártérítésre kötelezésnek, valamint a fellebbezés lehetőségei. Ettől eltérően ezekkel a kérdésekkel uniós szinten is lehetne foglalkozni ajánlás vagy irányelv formájában. A finanszírozást illetően a fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet 4. cikkének (7) bekezdése előírja, hogy „a tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok rendelkezzenek az e rendelet alkalmazásához szükséges, megfelelő forrásokkal”.

45. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet hatályának a „Közösségen belüli jogsértések” fogalma alatt a fogyasztók kollektív érdekeit sértő cselekményeken kívül olyan cselekményekre is ki kellene terjednie, amelyek több fogyasztó egyéni érdekeit sértik. Az érintett fogyasztók számára vonatkozó határérték megállapítására lenne szükség. A bíróság vagy hatóság döntésén alapuló kártérítést megfelelő módon szét kellene osztani a más tagállamokból származó fogyasztók között is. Különösen a nagyon alacsony értékű követeléseket illetően a fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet a Közösségen belüli jogsértést elkövető kereskedő hasznának lefölözésére irányuló jogkörről rendelkezhetne. Ez azt jelentené, hogy a tagállamoknak kellene ezt a jogkört biztosítaniuk a hatóságaik számára[39]. A részleteket a tagállamokra bíznák. Például a tagállamok dönthetnének arról, hogy a lefölözött összeg az államkincstárba kerüljön vagy fogyasztóvédelmi célokra szolgáljon. A fogyasztóvédelmi együttműködésről szóló rendelet hatálya változatlan maradna. Egy ilyen rendszerben az egyéni fogyasztók nem részesedhetnének a lefölözött haszonból. A fogyasztók közvetve hasznot húznának az ilyen rendszer kereskedőkre gyakorolt elrettentő hatását.

46. A vállalkozásoknak érdekében áll annak biztosítása, hogy ügyfelei elégedettek legyenek. Önszabályozó intézkedéseket lehetne ösztönözni ott, ahol még nem léteznek. A meglévő intézkedéseket tovább lehetne javítani. Ez például annak biztosításával járna, hogy valamennyi vállalkozásnak legyen belső panaszkezelési rendszere, amely hiteles, hatékonyan működik és független felügyeleti vagy ellenőrzési szabványoknak van alávetve . A Bizottság valamennyi vállalkozást ösztönözhetne arra, különösen azokban az ágazatokban, ahol több tömegesen jelentkező problémát jelentettek, hogy önszabályozó intézkedéseket fejlesszenek ki magatartási kódex formájában, és minél szélesebb körben ismertessék a fogyasztókkal .

47. A fogyasztóknak a rendelkezésükre álló jogorvoslati lehetőségekről való tájékozottságának növelésére tudatosságnövelő akciókat lehetne szervezni. Ez uniós vagy nemzeti – általános vagy adott ágazatokra igazított – tájékoztatási tevékenységek formáját ölthetné. A lehetséges intézkedések a fogyasztói szervezetek által tartott tájékoztató rendezvényektől a tagállamok vagy az EU által népszerűsített intézkedésekig terjedhetnek.

4. választási lehetőség – a kollektív bírósági fogyasztóvédelmi jogorvoslati eljárás

48. Ez a választási lehetőség egy nem kötelező vagy kötelező uniós intézkedést javasol annak biztosítására, hogy valamennyi tagállamban legyenek kollektív bírósági jogorvoslati mechanizmusok. Egy ilyen eljárás biztosítaná, hogy az Unió valamennyi fogyasztója megfelelő jogorvoslathoz jusson tömeges kártérítési ügyekben képviseleti keresetek, csoportos keresetek vagy próbaperek révén. A döntést igénylő kérdések között szerepel az eljárás finanszírozása, a megalapozatlan követelések megelőzésének módja, a perbeli legitimáció, egy részvételt (opt-in) vagy kimaradást (opt-out) lehetővé tevő eljárás kérdése, valamint a kártérítés elosztása. Ennek a választási lehetőségnek az a célja, hogy olyan kollektív bírósági jogorvoslati eljárást biztosítson, amely tényleges és hatékony jogorvoslatot nyújt a fogyasztók számára. Mindenesetre ennek a választási lehetőségnek el kellene kerülnie az olyan elemeket, amelyek olyan pereskedési kultúrát ösztönöznek, amely állítólag néhány Európán kívüli országban létezik, így a büntető kártérítéseket, sikerdíjakat és egyéb elemeket.

49. A finanszírozás kérdését illetően, a költségek visszatarthatják a fogyasztókat attól, hogy kollektív keresetben vegyenek részt és nagyon megnehezítik a fogyasztóvédelmi szervezetek számára a tömeges ügyek kezelését képviseleti keresetek keretében.

50. Részleges megoldásként a költségek csökkentésére lehetne összpontosítani, például a kollektív keresetek bírósági eljárási illetékek alóli mentesítése vagy a jogi költségek felső határának meghatározása révén.

51. A képviseleti keresetek vonatkozásában a fogyasztókat képviselő szervezetek finanszírozása alapvető fontosságú. Megfontolandó lenne a szervezetnek juttatni a kártérítés egy részét, költségei fedezésére. Egy harmadik fél (pl. bank) vagy egy állami szerv kölcsönt nyújthatna a bírósági eljárások esetlegesen szükséges előzetes finanszírozásának fedezésére. A pernek egy harmadik magánfél (pl. a perek finanszírozására szakosodott vállalatok) által történő finanszírozása néhány tagállamban sikeres gyakorlat. Egy másik megoldás a tagállamok általi közfinanszírozás lehetne. Ezeket a különböző finanszírozási megoldásokat kombinálni is lehetne.

52. Az uniós mechanizmusnak elő kell segítenie a megalapozott követeléseket és a fogyasztók javát kell szolgálnia. Ugyanakkor nem szabad ösztönöznie az előzőekben említett pereskedési ipart, mivel az inkább az ügyvédeknek kedvezne, semmint a fogyasztóknak, továbbá az alperesek számára magas költségeket jelentene. A kollektív jogorvoslati mechanizmussal való visszaélés lehetőségének elkerülésére több elem is megfelelő védelmet nyújt és elősegíti a megalapozatlan követelések megelőzését . A bíró fontos szerepet játszhat abban, hogy egy kollektív követelésről eldöntse, vajon az megalapozatlan vagy elfogadható-e. A képviseletet ellátó szervek minősítése szűrőként működik, csakúgy, mint a „vesztes fizet” elv azokban a tagállamokban, ahol ez érvényesül. A hatóságok is potenciális szűrők lehetnek a kollektív jogorvoslatok finanszírozása, illetve megalapozatlan követelések esetén a források megtagadása révén .

53. A fogyasztók kollektív fogyasztói jogorvoslati bírósági eljárásokban elfoglalt helyzetét meg lehetne erősíteni azzal, hogy képviseleti keresetek lefolytatására perbeli legitimációt biztosítunk olyan minősített szervezetek részére, mint például a fogyasztói szervezetek vagy az ombudsmanok.

54. A kollektív fogyasztói jogorvoslati eljárások egy fontos eleme a részvételt (opt-in) vagy kimaradást (opt-out) lehetővé tevő eljárás bevezetésére vonatkozó döntés.

55. A részvételt lehetővé tevő (opt-in) rendszerek nehézkesek és költségintenzívek lehetnek a fogyasztói szervezetek számára, mivel ezekre hárulnak az előkészületi munkák, mint például az érintett fogyasztók felkutatása, az egyes esetek tényállásainak megállapítása, valamint a pervitel és az egyes felperesekkel való kapcsolattartás. A fogyasztói szervezeteknek esetleg azzal a nehézséggel is szembe kell nézniük, hogy elegendő számú fogyasztó részvételét biztosítsák a nagyon alacsony összegű kárt érintő perekben, ahol kisebb a valószínűsége, hogy a fogyasztók fellépjenek. Jóllehet ezek az ügyek nem rejtik magukban a túlzó vagy megalapozatlan követelések kockázatát.

56. A kimaradást (opt-out) lehetővé tevő megoldások enyhíthetik a részvételt lehetővé tevő (opt-in) rendszerek bizonyos nehézségeit. Jóllehet ezeket gyakran rossz szemmel nézik Európában, amiatt a vélt kockázat miatt, hogy ez túlzó pereskedésre ösztönöz, mint az néhány Európán kívüli igazságszolgáltatási rendszerben megfigyelhető. Bármilyen kollektív jogorvoslati rendszert úgy kell megtervezni, hogy ennek kockázata elkerülhető legyen. Mindenesetre a határon átnyúló tájékoztatás kérdése továbbra is lényeges. A tájékoztatás hiánya olyan helyzethez vezethet, ahol a fogyasztókat tudtukon kívül kötné egy ítélet, vagy anélkül, hogy vitathatták volna a pervitelt. Ezenfelül a kimaradást lehetővé tevő (opt-out) verziókban a fogyasztói szervezetek olyan terhekkel találhatják szembe magukat, mint például a károsultak azonosítása és a kártérítés elosztása.

57. Egy részvételt lehetővé tevő (opt-in) eljárásnál az említett problémákat úgy is meg lehet oldani, hogy a bíróság osztja el a kártérítést , és lehetővé tenné a fogyasztók számára, hogy egy próbaperben meghozott ítélet után tömeges kártérítési keresethez csatlakozzanak, és az ítéletet valamennyi károsultra kiterjedő hatállyal ruházza fel. Azonban valamennyi fogyasztónak részt kellene vennie egy speciális bírósági eljárásban ahhoz, hogy részesülhessen az ítélet nyújtotta előnyökből.

58. Határon átnyúló esetekben a joghatóságról szóló rendelet[40] lenne alkalmazandó bármilyen olyan kereset esetén, többek között amikor hatóság fordul bírósághoz, amennyiben a hatóság magánfél jogait gyakorolja (pl. a fogyasztók nevében pert indító ombudsman). A képviseleti kereseteket a kereskedő bírósága előtt vagy a szerződés teljesítésének helye szerinti bíróság előtt kellene indítani (5. cikk (1) bekezdés).

59. Tömeges kártérítési ügyekben, amikor a fogyasztók különböző tagállamokból származnak, a bíróságnak a szerződéses kötelezettségekre a különböző fogyasztók eltérő nemzeti jogait kellene alkalmaznia (Róma I. rendelet, 6. cikk[41]) Ez gyakorlati problémákat okozna sok, különböző tagállamban élő fogyasztók esetén. Erre a szabályok olyan módosítása lehetne megoldás, amely a kereskedő jogát jelölné ki alkalmazandó jogként kollektív jogorvoslati ügyekben. Egy másik lehetőség a leginkább érintett piac jogának alkalmazása vagy azé a tagállamé, ahol a képviseletet ellátó szerv székhelye van.

60. Hasonló helyzetekben a termékfelelősség körében (a Róma II rendelet[42] 5. cikke) a kárt okozó esemény bekövetkezését követő jogválasztási megállapodás (Róma II. rendelet 14. cikk (1) bekezdés a) pontja) segítene.

1. kérdés: Mit gondol az Unió szerepéről a kollektív fogyasztói jogorvoslattal kapcsolatban?

2. kérdés: A fentiekben felvázolt négy választási lehetőség közül melyiket részesíti előnyben? Van olyan választási lehetőség, amelyet elutasítana?

3. kérdés: Van-e a választási lehetőségeknek olyan specifikus eleme, amellyel egyetért/nem ért egyet?

4. kérdés: Vannak-e olyan elemek amelyeket az Ön által előnyben részesített változatnak tartalmazni kellene?

5. kérdés: Abban az esetben, ha a választási lehetőségek kombinációját részesíti előnyben, mely választási lehetőségeket kombinálná és ez a kombináció milyen jellemző vonásokkal rendelkezne?

6. kérdés: A 2. és 3., illetve 4. választási lehetőségek esetében szükségét látja-e egy kötelező eszköznek vagy nem kötelező eszközt részesítene előnyben?

7. kérdés: Úgy gondolja-e, hogy a probléma megoldásának más eszközei is lehetnének?

Ezzel a zöld könyvvel az Európai Bizottság felhívja az érdekelteket, hogy fejtsék ki véleményüket, és észrevételeiket legkésőbb 2009. március 1-jéig küldjék meg a következő címre (kérjük feltüntetni a következő szöveget: „Response to the Green Paper on Collective Redress” [Észrevételek a kollektív jogorvoslatról szóló zöld könyvhöz]:

European Commission

Directorate-General Health and Consumers

Rue de la Loi 200

1049 Brussels

Belgium

Vagy elektronikusan a Sanco-consumer-collective-redress@ec.europa.eu címre.

A hozzászólások az Európai Bizottság Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatóságának honlapján kerülnek közzétételre. Kérhető az észrevételek bizalmas kezelése. Ebben az esetben a hozzászólóknak fel kell tüntetniük az észrevételeik első oldalán, hogy nem egyeznek bele a közzétételbe. A Bizottság megvizsgálja az észrevételeket és véleményeket, és ezekről összegzést tesz közzé 2009 első felében.

A konzultáció eredménye alapján a Bizottság egy újabb szakpolitikai dokumentumot mutat be 2009-ben.

Adatvédelmi nyilatkozat

A személyes adatok feldolgozásának célja és köre:

Az Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatóság rögzíti és feldolgozza az Ön személyes adatait a kollektív fogyasztói jogorvoslatról szóló zöld könyvről történő nyilvános konzultáció keretében tett észrevételeinek nyomon követéséhez szükséges mértékben.

Az Ön adatainak kezelése a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló 45/2001/EK rendelettel összhangban történik.

Az Ön adatait az észrevételeinek nyomon követéséhez szükséges ideig rögzítjük és tároljuk.

Az átláthatóság céljából észrevételeit az Ön nevének és a szervezetében betöltött pozíciójának feltüntetésével közzétesszük, az EUROPA szerveren található közegészségügyi és fogyasztói honlapokon:

http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/collective_redress_en.htm

Az adatok helyesbítéséhez való jog és a személyes adatkezelő:

Amennyiben a személyes adatainak feldolgozásával kapcsolatos további információkra van szüksége, illetve jogait kívánja gyakorolni (pl. adatokhoz való hozzáférés, vagy pontatlan és hiányos adatok helyesbítése) kérjük vegye fel velünk a kapcsolatot az alábbi e-mail címen:

Sanco-consumer-collective-redress@ec.europa.eu

Ön jogosult arra, hogy bármikor az európai adatvédelmi biztoshoz forduljon jogorvoslatért edps@edps.europa.eu címre küldött e-mail útján.

[1] COM(2007) 99 végleges

[2] 57.2 Eurobarométer gyorsfelmérés – 2002 tavasz

[3] COM(2008) 614 végleges

[4] Fogyasztóügyi politikai stratégiával kapcsolatos állásfoglalásában az Európai Parlament felkéri a Bizottságot, hogy miután gondosan megvizsgálta a fogyasztói jogorvoslat kérdését a tagállamokban, „ adott esetben mutasson be európai szinten koherens megoldást, amely az összes fogyasztó számára biztosítja a határokon átnyúló panaszok rendezéséhez szükséges kollektív jogorvoslati mechanizmusokhoz való hozzáférést” (A6-0155/2008) ; a Tanács felszólította a Bizottságot, hogy „… alaposan gondolja át a kollektív jogorvoslati mechanizmusokat és terjessze elő a folyamatban lévő releváns tanulmányok eredményeit, bármely lehetséges javaslatra vagy fellépésre tekintettel” , (HL C 166, 2007.7.20., 1-3.o.) Az Európai Parlament megismételte kérését az egységes piaci lakossági pénzügyi szolgáltatásokról szóló zöld könyvről szóló állásfoglalásában (A6-0187/2008). Az Equitable Life biztosítótársaság válságával foglalkozó EP vizsgálóbizottság is felkérte a Bizottságot, hogy „…hogy folytasson további vizsgálatot egy olyan jogi keret kialakítását illetően, amelyben egységes polgári jogi eljárási követelmények lennének a határokon átnyúló kollektív európai kereseteket illetően ...” (A6-0203/2007). Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2008. február 14-i saját kezdeményezésű véleményében (2008 INT-348 – CESE 258/2008) javaslatokat tett a kollektív jogorvoslati mechanizmusok jogi rendszerére vonatkozóan

[5] http://www.oecd.org/dataoecd/43/50/38960101.pdf

[6] Fehér könyv az EK trösztellenes szabályainak megsértésén alapuló kártérítési keresetekről, COM (2008) 165 végleges, http://ec.europa.eu/comm/competition/antitrust/actionsdamages/documents.html

[7] http://www.oft.gov.uk/advice_and_resources/resource_base/market-studies/current/personal/personal-test-case

[8] http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/08/1169&format=HTML&aged=0&language=EN

[9] Lásd a fogyasztók jogorvoslathoz jutásának problémái a fogyasztóvédelmi jogszabályok megsértésekor és az ilyen problémák gazdasági következményei (Problémafeltáró tanulmány), 42. o., http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/collective_redress_en.htm

[10] Problémafeltáró tanulmány, 21. o.

[11] Az igazságszolgáltatáshoz való hozzájutásról szóló külön Eurobarométer jelentés, 2004. október, 29. o., ezek a számok csak a régi 15 tagállamra vonatkoznak.

[12] Az Eurobarométer belső piaci fogyasztóvédelemről szóló felmérése, 2008. szeptember

[13] Jóllehet eltérő a helyzet a különböző tagállamokban. Hollandiában a legmagasabb a fogyasztók alternatív vitarendezési mechanizmusokba vetett bizalma (57%), amelyet az északi országok követnek (Dániábanés Finnországban 47%, és Svédországban 45%). Másrészt Bulgáriában a legalacsonyabb (12%), Szlovákia (17%) és Portugália (19%) után. Lásd a 12. lábjegyzetet

[14] Lásd a 12. lábjegyzetet

[15] Lásd http://www.oft.gov.uk/advice_and_resources/publications/reports/consumer-protection/

[16] Lásd a 12. lábjegyzetet

[17] Az Európai Unióban előforduló kollektív jogorvoslati mechanizmusok hatékonyságának és eredményességének értékeléséről szóló tanulmány (értékelő tanulmány) 47. o. és II. rész (országjelentések); http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/collective_redress_en.htm

[18] A Bizottság 2007. júniusban szervezett egy munkaértekezletet Leuvenben és három további munkaértekezletet tartott fogyasztók, vállalatok és jogi szakemberek részvételével 2008. május-júniusában. A portugál elnökség alatt megtartott kollektív jogorvoslatról szóló, 2007. novemberben megtartott konferencián a tényleges és hatékony kollektív jogorvoslati rendszerek teljesítménymérő referenciaérték tervezetről szóló konzultáció kezdődött,

http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/collective_redress_en.htm

[19] Értékelő tanulmány, 93. o.

[20] 326 esetet rögzítettek. Számos mechanizmust (a bolgár, a dán és a finn csoportos kereseteket és a görög próbaper-eljárást) túl korán vezettek be ahhoz, hogy megfelelően értékelni lehessen. Az olasz mechanizmust most vizsgálják.

[21] Értékelő tanulmány, 116. o.

[22] Értékelő tanulmány, 116. o. Ezek a számok nem tartalmazzák a Hollandiára vonatkozó statisztikákat, amelyeket eltorzít nagy vállalatokat és jelentős összegeket magában foglaló néhány ügy.

[23] Értékelő tanulmány, 44. o.

[24] Problémafeltáró tanulmány, 3. melléklet

[25] A fogyasztói jogviták peren kívüli rendezéséért felelős testületekre vonatkozó elvekről szóló, 98/257/EK bizottsági ajánlás, (HL L 115, 1998.4.17. 31. o.), és a fogyasztói jogviták megegyezésen alapuló megoldásában részt vevő bírósági eljáráson kívüli testületekre vonatkozó elvekről szóló, 2001/310/EK bizottsági ajánlás, (HL L 109, 2001.4.19., 56. o)

[26] A fogyasztói érdekek védelme érdekében a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokról szóló, 1998. május 19-i 98/27/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, (HL L 166., 1998.6.11., 51. o.)

[27] A fogyasztóvédelmi jogszabályok alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről szóló,,2004. október 27-i 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 364., 2004.12.9., 1. o.)

[28] A Bizottság jelentése a fogyasztói érdekek védelme érdekében a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokról szóló irányelv alkalmazásáról http://ec.europa.eu/consumers/enforcement/injunctions_en.htm

[29] Ez a szám még némi emelkedést is mutat az előző, 2006-os Eurobarométer felméréshez képest (74%). Lásd a 12. lábjegyzetet

[30] Problémafeltáró tanulmány, 96. o.

[31] A polgári és kereskedelmi ügyekben végzett közvetítés egyes szempontjairól szóló, 2008. május 21-i 2008/52/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, (HL L 136., 2008.5.24., 3. o.)

[32] A kis értékű követelések európai eljárásának bevezetéséről szóló, 2007. július 11-i 861/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 199., 2007.7.31., 1.o.)

[33] A különböző jogorvoslati rendszerek működésére vonatkozó bizonyítékok összegyűjtésére a fogyasztói piacok eredménytábláját használják fel a jogorvoslati kérdésekkel kapcsolatos adatok bemutatására.

[34] Ez további költségekhez vezethetne, amelyekről a tagállamok megállapodása alapján kell dönteni

[35] Például a médiafigyelem vagy a hatékony jogorvoslati lehetőség rendelkezésére állása

[36] Svédország, Finnország

[37] Szlovénia

[38] A Bizottság nem hivatalos konzultációt folytatott a fogyasztóvédelmi együttműködési hálózat tagjaival, és úgy tűnik, hogy a tagállamok túlnyomó többségében a végrehajtási hatóságoknak nincs jogkörük arra, hogy a Közösségen belüli jogsértést elkövető kereskedőket kötelezzék kártérítés nyújtására a fogyasztók számára, viszont néhány tagállamban joguk van kártérítésért perelni a jogsértést elkövetőket a fogyasztók nevében.

[39] A Bizottság nem hivatalos konzultációt folytatott a fogyasztóvédelmi együttműködési hálózat tagjaival, és úgy tűnik, hogy a tagállamok nagy részében ez a fajta jogkör nem létezik.

[40] A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet, (HL L 12, 2001.1.16., 1.o.)

[41] A szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 593/2008/EK 2008. június 17-i európai parlamenti és tanácsi rendelet (Róma I.), (HL L 177, 2008.7.4., 6. o.)

[42] A szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról szóló, 2007. július 11-i 864/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet ( Róma II.), (HL L 199, 2007.7.31., 40. o.)