[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 7.2.2006

COM(2006) 57 végleges

2004/0055 (COD)

Módosított javaslat:

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról

(előterjesztő: a Bizottság az EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése alapján)

INDOKOLÁS

1. ELŐZMÉNYEK

2004. március 19-én a Bizottság elfogadta az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre vonatkozó javaslatot[1]. A javaslatot 2004. március 19-én terjesztették a Parlament és a Tanács elé. A Gazdasági és Szociális Bizottság 2005. február 9-én véleményezte a Bizottság javaslatát[2]. Az Európai Parlament a jelentésért felelős Jogi Bizottsághoz, valamint véleményezésre az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottsághoz utalta a javaslatot. Az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság 2005. június 13-án fogadta el véleményét. A Jogi Bizottság 2005. június 14-én hagyta jóvá a jelentést. A Tanács 2005. december 2-i ülésén általános megegyezésre jutott a rendelet cikkeinek szövegezéséről. A 2005. december 13-i plenáris ülésen az Európai Parlament elfogadta véleményét, amelyben jóváhagyta a Bizottság javaslatát, annak módosított formájában. Az Európai Parlament által elfogadott módosítások összhangban vannak a Tanács által 2005. december 2-án megállapított szöveggel, és gyakorlatilag az eredeti bizottsági javaslat helyébe lépnek.

2. A MÓDOSÍTOTT JAVASLAT CÉLJA

Ez a módosított javaslat hozzáigazítja az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre vonatkozó eredeti javaslatot az Európai Parlament által megszavazott módosításokhoz.

3. A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENT ÁLTAL ELFOGADOTT MÓDOSÍTÁSOKRÓL

3.1 A Bizottság által teljes egészében elfogadott módosítások

A 26., 27., 28., 32., 34., 35., 36., 37., 38., 40., 41., 42., 43., 44., 45., 46., 48., 49., 50., 54., 55., 56., 57., 58., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65., 66., 67. és 73. módosítások elfogadhatók a Parlament által előterjesztett formában, mivel egyszerűsítik a javasolt eljárást, további dimenzióval bővítik az európai fizetési meghagyások szabad áramlását, vagy javítják az eszköz érthetőségét, vagy részletkérdéseket módosítanak, valamint olyan anyagot fűznek a javasolt rendelethez, amely hasznos lehet annak végrehajtása során.

A végrehajthatóvá nyilvánítási eljárás eltörlésének felvétele a rendeletbe szükségessé teszi további preambulumbekezdések beszúrását, amelyek nagyrészt a nem vitatott követelésekre vonatkozó európai végrehajtható okirat létrehozásáról szóló, 2004. április 21-i 805/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletből erednek.

3.2 A Bizottság által tartalmukban elfogadott, ám újrafogalmazandó módosítások

A 30., 31., 33., 47., 51., 52., 53., 68., 69., 70., 72., 74. és 75. módosítások elvben elfogadhatóak, de újra kell azokat szövegezni.

A 30. módosítás célja annak egyértelmű meghatározása, hogy a határidők kiszámítására az időtartamokra, időpontokra és határidőkre vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló, 1971. június 3-i 1182/71/EGK, Euratom tanácsi rendelet alkalmazandó. Helyénvaló a preambulumbekezdés szövegezésének kismértékű felülvizsgálata annak érdekében, hogy ne sértse az Európai Bíróság egyik, az 1182/71 rendelet polgárjog területén meglévő eszközökre történő alkalmazhatóságára vonatkozó értelmezését.

A 31. módosítás azt javasolja, hogy a kötelezettet az időtartamokra, időpontokra és határidőkre vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló, 1971. június 3-i 1182/71/EGK, Euratom tanácsi rendelettel összhangban kiszámított határidőkről tájékoztassák a vonatkozó formanyomtatványon. Míg ez tartalmát tekintve elfogadható, nincs szükség e célból külön preambulumbekezdés felvételére; ezt a módosítást közvetlenül az érintett formanyomtatványon kell végrehajtani.

A 33. módosítás arra kötelezi a bíróságokat, hogy vegyék figyelembe a kötelezett minden olyan ellentmondását, amelyet egyértelműen fogalmaztak meg. Figyelembe véve a védekezési jog védelmét, fontos hangsúlyozni e kötelezettség jelentőségét. Ezért a preambulumbekezdés szövegezésének határozottabbnak kell lennie.

A 47. módosításban a Parlament szövegének 4b. cikkére kell hivatkozni a 4b. cikk (3) bekezdése helyett.

Az 51. módosításban a (2) bekezdés b) pontjában a „megküldött” szó hiányzik a „származási bírósághoz” mögül.

Az európai fizetési meghagyások végrehajthatóvá nyilvánítási eljárása eltörlésének felvételét figyelembe véve szükség van az 52. és 53. módosításra . Tulajdonképpen ezek a nem vitatott követelésekre vonatkozó európai végrehajtható okirat létrehozásáról szóló, 2004. április 21-i 805/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben rögzített, a kézbesítésre vonatkozó megfelelő minimumszabályok pontos másolatai. Szükség van azonban egy technikai módosításra, amely a „határokon átnyúló ügyek” 39. módosításban javasolt fogalommeghatározásából (a parlamenti szöveg 1a. cikkének (1) bekezdése) ered. E fogalommeghatározás értelmében lehetséges, hogy a kötelezett lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye az Európai Unió tagállamaitól eltérő államban van. Ebben az esetben azon állam kézbesítésre vonatkozó szabályai alkalmazandóak az európai fizetési meghagyás kötelezettnek történő kézbesítése során. Az 52. és 53. módosításnak tükröznie kell ezt a lehetőséget, ezért a „tagállam” helyett az „állam” kézbesítési szabályaira kell hivatkoznia.

A 68. módosítás b) bekezdésében a Parlament szövegének 12d-12f. cikkeire kell hivatkozni.

A 69. módosítás (1) bekezdésének b) pontjában a Parlament szövegének 12c. cikkére kell hivatkozni.

A 70. módosításban a mellékletekre többes számban kell hivatkozni, mivel a rendelet több mellékletet fog tartalmazni.

A 72. módosítás részletes felülvizsgálati záradékot tartalmaz, amely szerint a rendelet működését a nemzeti fizetési meghagyásos eljárások figyelembevételével felül kell vizsgálni. A felülvizsgálatra e rendelet hatálybalépését követő öt éven belül kerül sor. Figyelembe véve a hatálybalépés napjának és az alkalmazás kezdő időpontjának a 73. módosításban javasolt megkülönböztetését, a 72. módosításban megfelelőbb az alkalmazás kezdő időpontjára hivatkozni a hatálybalépés napja helyett. Ez összhangban van a Tanácsban folytatott vitával is.

A 74. módosítást technikai szempontból alaposan meg kell vizsgálni, és az európai fizetési meghagyások elektronikus feldolgozása biztosításának szoftverszükséglete alapján át kell fogalmazni.

A 75. módosítás egy mellékletet javasol a formanyomtatványhoz. Ez a melléklet gyakorlatilag a formanyomtatvány részét képezi, ezért a 74. módosításban kell szerepeltetni.

3.3 A Bizottság által részben elfogadott módosítások

A 29., 39. és 76. módosítás részben elfogadható:

A 29. módosítás célja, hogy pontosítsa a kötelezettnek az európai fizetési meghagyással szemben benyújtható ellentmondás határidejének lejárta után felkínált speciális felülvizsgálat célkitűzését. Mivel ez a felülvizsgálat fontos a kötelezett védekezési jogának védelme szempontjából, a módosításnak egyértelműbbnek kell lennie, és pontosan ki kell mondania, hogy az „egyéb kivételes körülmények” magukban foglalhatják azt az esetet is, amikor az európai fizetési meghagyás a jogosult által a kérelmet tartalmazó formanyomtatványon szerepeltetett hamis adatokon alapul. Ez összhangban van a Tanácsban folytatott vitával is.

A 39. módosítás célja a „határokon átnyúló ügy” fogalmának meghatározása e rendelet alkalmazásában. Bár a Bizottság elfogadja a rendelet határokon átnyúló ügyekre történő korlátozását, és nagyrészt egyetért a javasolt definícióval, a felek lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye vonatkozásában nem tudja elfogadni a „tagállam”-ra való hivatkozást. A „tagállam”-ra való hivatkozás a felek tekintetében jelentős jogi és politikai következményekkel jár. Ez a hivatkozás azt jelenti, hogy bizonyos, az európai uniós bíróságok hatáskörébe tartozó ügyekben az európai fizetési meghagyásos eljárást nem alkalmazhatják az Unión kívüli lakóhelyű jogosultak, illetve nem alkalmazható Unión kívüli lakóhelyű kötelezettekkel szemben, különösen a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet értelmében. Az eljárás az EU-n kívüli lakóhelyű jogosultak esetében történő alkalmazásának tilalma felettébb kétséges – figyelembe véve az Európai Unió meglévő nemzetközi kötelezettségeit, különösen az 1994-es GATT, valamint a GATS és a TRIPS-egyezményből eredő kötelezettségeket. A jövőbeli eszköznek a polgári és kereskedelmi ügyekben irányadó bírósági joghatóságról és a bírósági határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 1988-as Luganói Egyezménnyel kombináltan történő alkalmazása szintén felettébb nemkívánatos helyzetet teremt azon jogosultak vonatkozásában, akiknek lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye valamely, ezen egyezményt aláíró, de az EU-n kívüli államban van. Végül a fogalommeghatározás kérdéseket vet fel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás kapcsán is.

A 76. módosítás az eredeti bizottsági javaslat 2. és 3. mellékletének törlését javasolja. Bár a 2. melléklet törölhető, a 3. mellékletre ez nem igaz. A 3. mellékletet – akárcsak a többi, formanyomtatványt tartalmazó mellékleteket – át kell fogalmazni annak érdekében, hogy összhangba kerüljön a módosított javaslattal az európai fizetési meghagyások elektronikus feldolgozása biztosításának szoftverszükséglete alapján.

3.4 Visszautasított módosítások

A 71. módosítás nem elfogadható, mivel a javasolt módosítás technikailag nem helyes. E bekezdésben az érintett cikk egészére kell hivatkozni, nem csupán a hivatkozást tartalmazó bekezdésre.

4. KÖVETKEZTETÉS

Tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződés 250. cikkének (2) bekezdésére, a Bizottság az alábbiak szerint módosítja javaslatát.

2004/0055 (COD)

Módosított javaslat:

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról (EGT vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 61. cikke c) pontjára és 67. cikke (5) bekezdésének második francia bekezdésére,

tekintettel a Bizottság javaslatára[3],

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[4],

a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően eljárva;

mivel:

(1) A Közösség célul tűzte ki, hogy fenntartja és továbbfejleszti a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget, amelyben biztosított a személyek szabad mozgása. E célból a Közösségnek többek között el kell fogadnia a belső piac megfelelő működéséhez szükséges, a határokon átnyúló következményekkel járó polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködéssel kapcsolatos intézkedéseket.

(2) Az Európai Tanács 1999. október 15-16-i tamperei ülésén felhívta a Tanácsot és a Bizottságot egy, a zavartalan igazságügyi együttműködéshez és az igazságszolgáltatáshoz való könnyebb hozzáféréshez alapvető fontosságú kérdésekre vonatkozó új jogszabály kidolgozására, és ezzel összefüggésben utalt különösen a fizetési meghagyásra.

(3) 2000. november 30-án a Tanács elfogadta a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerése elvének végrehajtására irányuló intézkedésekről szóló bizottsági és tanácsi közös programot[5]. A program a bírósági határozatok meghozatalára irányuló sajátos, egységes vagy harmonizált, a Közösségen belül alkalmazható eljárás bevezetését tervezi a nem vitatott követeléseket is magában foglaló különleges területeken. Ezt az Európai Tanács által 2004. november 5-én elfogadott hágai program folytatta, amely az európai fizetési meghagyásos eljárásra vonatkozó munka aktív folytatására hív fel.

(4) A Bizottság 2002. december 20-án elfogadta az európai fizetési meghagyásos eljárásról, valamint a kis értékű követelések elbírálására irányuló eljárások egyszerűsítését és gyorsítását célzó intézkedésekről szóló zöld könyvet. A zöld könyv konzultációt indított egy, a nem vitatott követelések behajtására irányuló, egységes vagy harmonizált európai eljárás lehetséges céljairól és jellemzőiről.

(5) Az olyan követelések gyors és hatékony behajtása, amelyek tekintetében nincs jogvita, az Európai Unióban tevékenykedő gazdasági szereplők számára kiemelkedően fontos, mivel a késedelmes fizetések jelentik a fizetésképtelenség leggyakoribb okát, amely a vállalkozások – különösen a kis- és középvállalkozások – túlélését fenyegeti, és amely nagyszámú munkahely elvesztéséhez vezet.

(6) Miközben valamennyi tagállam megpróbálja kezelni a nem vitatott követelések tömeges behajtásának kérdését – a többségük egyszerűsített fizetési meghagyásos eljárást dolgoz ki –, mind a nemzeti jogszabályok tartalma, mind a hazai eljárások teljesítménye nagymértékben eltér egymástól. Továbbá a jelenleg létező eljárások a határokon átnyúló ügyekben gyakran nem megengedhetőek, vagy nem célszerűek.

(7) A határokon átnyúló ügyekben hatékony igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés ebből eredő akadályai, valamint a verseny torzulása a belső piacon, melyet a különböző tagállamokban a hitelezőknek nyújtott eljárási eszközök működéséből fakadó egyensúlyhiány okoz, olyan közösségi jogszabályt tesznek szükségessé, amely az Európai Unióban a hitelezők és adósok számára egyenlő feltételeket biztosít.

(8) E rendelet célja az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásával egyszerűsíteni és felgyorsítani a nem vitatott pénzbeli követelésekkel kapcsolatos, határokon átnyúló peres ügyeket, valamint csökkenteni azok költségét; valamint lehetővé tenni az európai fizetési meghagyások szabad érvényesítését valamennyi tagállam területén, olyan minimális követelmények meghatározása révén, amelyek teljesülése esetén az elismerés és a végrehajtás előtt nem szükséges a végrehajtás szerinti tagállamban köztes eljárás lefolytatása.

(9) Az e rendelet által létrehozott eljárás kiegészítő jellegű és választható eszközt jelent a jogosult számára, akinek továbbra is jogában áll a nemzeti jogszabályokban biztosított eljárást választania. Ez a rendelet tehát nem helyettesíti és nem hangolja össze a nem vitatott követelések behajtására irányuló, a nemzeti jog alapján fennálló mechanizmusokat.

(10) Az eljárás során a felek és a bíróság közötti kommunikációban, amikor csak lehetséges, formanyomtatványokat használnak az eljárás lefolytatásának megkönnyítése és az automatizált adatfeldolgozás lehetővé tétele érdekében.

(11) Annak meghatározásakor, hogy melyik bíróság bír illetékességgel az európai fizetési meghagyás kibocsátására, a tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk az igazságszolgáltatáshoz való jog követelményét.

(12) Az európai fizetési meghagyásra irányuló kérelemben a jogosultat kötelezni kell olyan információk nyújtására, amelyek elegendőek a követelés és megalapozottsága egyértelmű megállapításához annak érdekében, hogy a kötelezett a megfelelő információk birtokában eldönthesse, hogy ellentmond-e a követelésnek, vagy azt nem vitatja.

(13) Ebben az összefüggésben a jogosult köteles olyan bizonyítékokat bemutatni, amelyekre állításai bizonyításakor támaszkodhatna, anélkül, hogy ténylegesen okirati bizonyítékot kellene benyújtania a bírósághoz.

(14) Az európai fizetési meghagyásra irányuló kérelem benyújtása az érvényes bírósági díjak megfizetésének kötelezettségével jár.

(15) A bíróság a formanyomtatványban szereplő adatok alapján megvizsgálja a kérelmet, beleértve az illetékesség kérdését és a bizonyítékok ismertetését is. Ezáltal a bíróság formálisan elvégezhetné a követelés jogosságának vizsgálatát, és többek között kizárhatná a nyilvánvalóan megalapozatlan vagy elfogadhatatlan követeléseket. A vizsgálatot nem feltétlenül bírónak kell elvégeznie.

(16) Az európai fizetési meghagyásban tájékoztatni kell a kötelezettet választási lehetőségéről, mely szerint 30 napon belül vagy megfizetheti a jogosultnak a fennálló tartozást, vagy – ha a követelést vitatni kívánja – ellentmondást nyújthat be. A követelésre vonatkozóan a jogosult által nyújtott teljes körű információkon túlmenően a kötelezettet tájékoztatni kell az európai fizetési meghagyás jogi jelentőségéről és különösen a kérelem nem vitatásának következményeiről.

(17) Noha az európai fizetési meghagyás iránti kérelem elutasításával szemben felülvizsgálatnak nincs helye, ez nem zárja ki a határozat felülvizsgálatának lehetőségét azonos bírósági szinten.

(18) A nemzeti jogokban a polgári eljárási szabályok és különösen az iratkézbesítés szabályai terén mutatkozó különbözőségek miatt a minimális követelmények fogalmát pontosan és részletesen meg kell határozni. Valójában e követelmények teljesítése tekintetében egyetlen jogi feltevésen alapuló módszer sem tekinthető elegendőnek az európai fizetési meghagyás kézbesítéséhez.

(19) A 13. és 14. cikkben felsorolt kézbesítési módok mindegyikét teljes bizonyosság (13. cikk) vagy nagyon nagy valószínűség (14. cikk) jellemzi a tekintetben, hogy a kézbesített irat eljutott a címzetthez.

(20) A 14. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja értelmében a kötelezettől eltérő egyes személyeknek történő személyes kézbesítés csak akkor tekinthető a rendelkezések követelményeit teljesítőnek, ha azok a személyek ténylegesen elfogadták/átvették az európai fizetési meghagyást.

(21) A 15. cikk olyan helyzetekre alkalmazandó, amelyekben a kötelezett nem tudja saját magát képviselni a bíróságon, mint például jogi személyek esetében, vagy ha az őt képviselő személyt a törvény jelöli ki, illetve olyan helyzetekben, amikor a kötelezett más személyt, elsősorban ügyvédet hatalmazott fel arra, hogy őt a szóban forgó bírósági eljárásban képviselje.

(22) A bíróság biztosítja az eljárási minimumszabályoknak való teljes megfelelést és egységesített európai fizetési meghagyást bocsát ki.

(23) A kötelezett ellentmondást nyújthat be a mellékletben szereplő formanyomtatványon. A bíróságoknak azonban figyelembe kell venniük minden egyéb olyan írásos ellentmondást is, amit egyértelműen fogalmaztak meg.

(24) A határidőn belül benyújtott ellentmondás lezárja az európai fizetési meghagyásos eljárást, ami automatikusan rendes polgári eljárássá alakul, kivéve, ha a jogosult kifejezetten kérte erre az esetre az eljárás megszüntetését. A „rendes polgári eljárás” e rendeletben szereplő fogalmát nem feltétlenül a nemzeti jog szerint kell értelmezni.

(25) Kivételes esetekben a kötelezett az ellentmondás benyújtására szabott határidő lejárta ellenére jogosult az európai fizetési meghagyás felülvizsgálatát kérelmezni. A kivételes esetekben történő felülvizsgálat nem azt jelenti, hogy a kötelezett második esélyt kap a követeléssel szembeni ellentmondásra. A felülvizsgálati eljárás során a követelés jogosságát nem szabad a kötelezett által felhozott kivételes körülményekből eredő indokokon túlmenően vizsgálni. A 20. cikk (2) bekezdésében hivatkozott egyéb kivételes körülmények magukban foglalhatják azt az esetet, amikor az európai fizetési meghagyás a jogosult által a kérelmet tartalmazó formanyomtatványon szerepeltetett hamis adatokon alapul.

(26) Mivel ellentmondás esetén az európai fizetési meghagyás és a rendes polgári eljárás együttes bírósági díjai nem haladhatják meg a rendes polgári eljárás bírósági díját az azt megelőző európai fizetési meghagyás nélkül, ezek az összegek nem terjednek ki például az ügyvédi költségekre vagy a bíróságon kívüli intézmény által végzett iratkézbesítés költségeire.

(27) A valamely tagállamban kibocsátott és végrehajthatóvá vált európai fizetési meghagyást a végrehajtás szempontjából úgy kell tekinteni, mintha abban a tagállamban bocsátották volna ki, ahol végrehajtandó. A tagállamok igazságszolgáltatásába vetett kölcsönös bizalom alapján el kell fogadni valamely tagállam bíróságának azon értékelését, hogy az európai fizetési meghagyás kibocsátásának valamennyi feltétele teljesült, valamint azt, hogy a meghagyás az összes többi tagállamban az adott tagállam (ahol a meghagyás végrehajtandó) eljárási minimumszabályai megfelelő alkalmazásának bírósági felülvizsgálata nélkül végrehajtható. Az európai fizetési meghagyás végrehajtási szabályairól – e rendelet rendelkezéseinek, különösen a 22. cikk (1) és (2) bekezdésének, valamint 23. cikkének sérelme nélkül – továbbra is a nemzeti jog rendelkezik.

(28) A Bizottság emlékeztetni kíván arra, hogy az időtartamok és határidők számítását az időtartamokra, időpontokra és határidőkre vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló, 1971. június 3-i 1182/71/EK tanácsi rendelet[6] szabályozza.

(29) Mivel e rendelet céljait tagállami szinten nem lehet kellő mértékben megvalósítani, s ezért a rendelet léptékére és hatásaira tekintettel ezek a célok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség a Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. A szintén e cikkben megállapított arányosság elvével összhangban e rendelet nem lépi túl az e célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.

(30) E rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat és elveket, amelyeket különösen az Európai Unió alapjogi chartája a közösségi jog általános elveiként ismer el. Különösen arra törekszik, hogy teljes mértékben biztosítsa a charta 47. cikkében elismert, a tisztességes eljáráshoz való jog tiszteletben tartását.

(31) Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal[7] összhangban kell elfogadni.

(32) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 3. cikkének megfelelően az Egyesült Királyság és Írország közölték szándékukat, mely szerint e rendelet elfogadásában és alkalmazásában részt kívánnak venni.

(33) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt e rendelet elfogadásában, és így az nem kötelező, illetve nem alkalmazható rá.

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk Tárgy

1. E rendelet célja, hogy:

- az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásával egyszerűsítse és felgyorsítsa a nem vitatott pénzbeli követelésekkel kapcsolatos, határokon átnyúló peres ügyeket, valamint csökkentse azok költségét; és

- lehetővé tegye az európai fizetési meghagyások szabad érvényesítését valamennyi tagállam területén, meghatározva azokat a minimális követelményeket, amelyek teljesülése esetén az elismerés és a végrehajtás előtt nem szükséges a végrehajtás szerinti tagállamban köztes eljárás lefolytatása.

2. E rendelet nem gátolja a jogosultat abban, hogy a tagállami vagy közösségi jog alapján rendelkezésre álló egyéb eljárás keretében érvényesítse a 4. cikk szerinti követelést.

2. cikk

Hatály

1. E rendeletet határokon átnyúló polgári és kereskedelmi ügyekben kell alkalmazni a bíróság jellegére való tekintet nélkül. E rendelet nem terjed ki különösen az adó-, vám- vagy közigazgatási ügyekre, illetve az állami hatalom gyakorlásával összefüggő cselekményekért és mulasztásokért („ acta iure imperii” ) fennálló állami felelősségre.

2. Ez a rendelet nem alkalmazható:

a) házassági, végrendeleti és öröklési vagyonjogra;

b) csődeljárásra, fizetésképtelen társaságok és egyéb jogi személyek felszámolásával kapcsolatos eljárásokra, kényszeregyezségre, csődegyezségre és hasonló eljárásokra;

c) társadalombiztosításra ;

d) szerződésen kívüli kötelezettségekből eredő követelésekre, kivéve ha:

i. azok a felek közötti megállapodás tárgyát képezték, illetve megtörtént a tartozás elismerése; vagy

ii. közös tulajdonból eredő rendezett tartozáshoz kapcsolódnak.

3. E rendelet alkalmazásában a „tagállam” kifejezés a tagállamokat jelenti, Dánia kivételével.

3. cikkHatárokon átnyúló ügyek

1. E rendelet alkalmazásában határokon átnyúló ügynek az az ügy minősül, amelyben legalább az egyik fél lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye szerinti állam eltér a megkeresett bíróság székhelye szerinti tagállamtól.

2. A lakóhely a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet[8] 59. és 60. cikkével összhangban kerül meghatározásra.

3. Az ügy határokon átnyúló jellegének meghatározása szempontjából az az időpont irányadó, amikor az európai fizetési meghagyás iránti kérelmet e rendeletnek megfelelően benyújtják.

4. cikk

Európai fizetési meghagyásos eljárás

Az európai fizetési meghagyásos eljárás meghatározott összegű pénzbeli követelések behajtására irányul, amelyek az európai fizetési meghagyásra irányuló kérelem benyújtásának időpontjában már esedékessé váltak.

5. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

1. „származási tagállam”: az a tagállam, ahol az európai fizetési meghagyást kibocsátják;

2. „végrehajtás szerinti tagállam”: az a tagállam, ahol az európai fizetési meghagyás végrehajtását kérik;

3. „bíróság”: bármely tagállami hatóság, amely hatáskörrel rendelkezik az európai fizetési meghagyás vagy egyéb kapcsolódó ügyek tekintetében;

4. „származási bíróság”: az európai fizetési meghagyást kibocsátó bíróság.

6. cikkJoghatóság

1. E rendelet alkalmazásában a joghatóság a vonatkozó közösségi jogszabályokkal, különösen a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelettel összhangban kerül meghatározásra.

2. Ha azonban a követelés olyan szerződéssel kapcsolatos, amelyet egy személy fogyasztóként kötött a kereskedelmi vagy szakmai tevékenységén kívül eső céllal, és ha a kötelezett a fogyasztó, csak a kötelezettnek a – polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK rendelet 59. cikke értelmében vett – lakóhelye szerinti tagállam bíróságai esetében áll fenn joghatóság.

7. cikkEurópai fizetési meghagyásra irányuló kérelem

1. Az európai fizetési meghagyásra irányuló kérelmet a mellékletben foglalt formanyomtatvány alkalmazásával kell benyújtani.

2. A kérelem tartalmazza a következőket:

a) a felek és adott esetben képviselőik, valamint azon bíróság neve és címe, amelyhez a kérelmet benyújtják;

b) a követelés összege, beleértve a főkövetelést és adott esetben a késedelmi kamatot és a szerződés szerinti kötbért;

c) ha a követelés kamattal terhelt, a kamatláb és azon időszak, amelyre a kamatot igénylik, kivéve, ha a származási tagállam joga szerint a törvényes kamatot automatikusan hozzászámítják a főköveteléshez;

d) a kereset jogi alapja, beleértve azon körülmények leírását is, amelyeken a követelés és adott esetben a követelt kamat alapul;

e) a követelést alátámasztó bizonyíték ismertetése;

f) a joghatóság indoklása; és

g) az ügy határokon átnyúló jellege a 3. cikkel összhangban.

3. A kérelemben a jogosultnak nyilatkoznia kell arról, hogy a megadott adatok ismeretei és legjobb tudomása szerint valósak, és tudomásul veszi, hogy a szándékosan tett hamis nyilatkozat a származási tagállam jogának megfelelő büntetéshez vezethet.

4. A kérelemhez csatolt mellékletben a jogosult a bíróság tudomására hozhatja, hogy a kötelezett ellentmondása esetén nem kívánja a 17. cikk értelmében a rendes eljárásra való áttérést. Ez nem gátolja a jogosultat abban, hogy erről később – de legkésőbb a meghagyás kibocsátása előtt – tájékoztassa a bíróságot.

5. A kérelmet papíron vagy más – a származási tagállam által elfogadott, és a származási bíróság rendelkezésére álló – közlési formában kell benyújtani, beleértve az elektronikus közlési módokat is.

6. A kérelmet a jogosultnak, illetve adott esetben képviselőjének alá kell írnia. Amennyiben a kérelmet elektronikus formában nyújtják be a fenti (5) bekezdésnek megfelelően, akkor az elektronikus aláírásra vonatkozó közösségi keretfeltételekről szóló, 1999. december 13-i 1999/93/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[9] 2. cikke (2) bekezdésének megfelelő elektronikus aláírással kell ellátni. Az aláírást a származási tagállamnak el kell ismernie, és azzal szemben további követelményeket nem támaszthat.

Nincs szükség azonban ilyen elektronikus aláírásra abban az esetben, ha a származási tagállam bíróságain létezik olyan alternatív elektronikus kommunikációs rendszer, amely hozzáférhető az előre nyilvántartásba vett és minősített felhasználók egy csoportja számára, és lehetővé teszi a felhasználók biztonságos azonosítását. A tagállamoknak tájékoztatniuk kell a Bizottságot az ilyen kommunikációs rendszerekről.

8. cikkA kérelem vizsgálata

Az európai fizetési meghagyás iránti kérelemmel megkeresett bíróság a kérelmet tartalmazó formanyomtatvány alapján a lehető leghamarabb megvizsgálja, hogy teljesülnek-e a 2., 3., 4., 6. és 7. cikkben rögzített követelmények, valamint hogy a követelés megalapozottnak és elfogadhatónak tűnik-e. Ez a vizsgálat történhet automatizált eljárás útján.

9. cikk

Kiegészítés és helyesbítés

1. Amennyiben a 7. cikkben megfogalmazott követelmények nem teljesülnek, és a kérelem nem nyilvánvalóan megalapozatlan és elfogadhatatlan, a bíróság lehetőséget ad a jogosultnak a kérelem kiegészítésére vagy kijavítására. A bíróságnak a mellékletben található formanyomtatványt kell alkalmaznia.

2. Amennyiben a bíróság a kérelem kiegészítését vagy kijavítását kéri a jogosulttól, meg kell határoznia az adott körülmények között ehhez megfelelőnek tartott határidőt. A bíróság mérlegelése szerint meghosszabbíthatja a határidőt.

10. cikk A kérelem módosítása

1. Ha a 8. cikkben megfogalmazott követelmények csak a kérelem egy részét illetően teljesülnek, a bíróság a mellékletben található formanyomtatvány segítségével tájékoztatja erről a jogosultat. A jogosultat fel kell szólítani a bíróság által meghatározott összegre vonatkozó európai fizetési meghagyás elfogadására, illetve elutasítására, valamint tájékoztatni kell döntése következményeiről. A jogosult a bíróság által megküldött formanyomtatványnak a bíróság által a 9. cikk (2) bekezdése szerint meghatározott határidőn belüli visszaküldése révén köteles választ adni.

2. Ha a jogosult elfogadja a bíróság javaslatát, a bíróság a 12. cikk szerint kibocsátja az európai fizetési meghagyást a kérelem jogosult által elfogadott részére vonatkozóan. Az eredeti kérelemből fennmaradó résszel kapcsolatos következményekre a nemzeti jog vonatkozik.

3. Ha a jogosult nem válaszol a bíróság által előírt határidőn belül, vagy elutasítja a bíróság javaslatát, a bíróság a 11. cikk szerint teljes egészében elutasítja az európai fizetési meghagyás iránti kérelmet.

11. cikk A kérelem elutasítása

1. A bíróság a kérelmet elutasítja, ha

a) a jogosult nem ad választ a bíróság által a 9. cikk (2) bekezdése alapján megadott határidőn belül; vagy

b) a jogosult nem válaszol a bíróság által előírt határidőn belül, vagy a 10. cikk alapján elutasítja a bíróság javaslatát; vagy

c) a 2., 3., 4., 6. vagy 7. cikkben foglalt követelmények nem teljesülnek; vagy

d) a követelés nyilvánvalóan megalapozatlan vagy elfogadhatatlan.

A jogosultat a kérelem elutasításának okairól a mellékletben található formanyomtatvány segítségével kell tájékoztatni.

2. A kérelem elutasításával szemben nincs helye jogorvoslatnak.

3. A kérelem elutasítása nem gátolja a jogosultat abban, hogy új európai fizetési meghagyás iránti kérelem révén vagy a tagállami jog alapján rendelkezésre álló egyéb eljárás keretében érvényesítse követelését.

12. cikkEurópai fizetési meghagyás kibocsátása

1. Amennyiben a 8. cikkben foglalt követelmények teljesülnek, a bíróság a lehető leghamarabb, általában a kérelem benyújtásától számított 30 napon belül, a mellékletben található formanyomtatványt használva kibocsátja az európai fizetési meghagyást.

A 30 napos határidő nem foglalja magában a jogosult által a kérelem kiegészítésére, kijavítására vagy módosítására felhasznált időt.

2. Az európai fizetési meghagyást a kérelmet tartalmazó formanyomtatvány másolatával együtt kell kibocsátani. A meghagyás nem tartalmazza a jogosult által a 7. cikk (4) bekezdése szerint közölt információkat.

3. A felszólításban fel kell hívni a kötelezett figyelmét azon választási lehetőségére, hogy

a) megfizetheti a jogosultnak a meghagyásban szereplő összeget; vagy

b) a meghagyás ellen a származási bírósághoz a 16. cikk (2) bekezdésében rögzített határidőn belül benyújtott ellentmondással tiltakozhat.

4. Az európai fizetési meghagyásban tájékoztatni kell a kötelezettet az alábbiakról:

a) a bíróság a meghagyást kizárólag a jogosult által nyújtott és a bíróság által nem ellenőrzött információk alapján bocsátotta ki;

b) a meghagyás végrehajthatóvá válik, amennyiben a kötelezett nem nyújt be a 16. cikkel összhangban ellentmondást a bírósághoz;

c) ellentmondás benyújtása esetén az eljárás a rendes polgári eljárás szabályaival összhangban folytatódik a származási tagállam illetékes bíróságai előtt, kivéve, ha a jogosult kifejezetten kérte az eljárás lezárását ez esetben.

5. A bíróság biztosítja, hogy a meghagyást a nemzeti joggal összhangban és az alábbi, 13. vagy 15. cikkben rögzített minimumszabályoknak megfelelő módon kézbesítik a kötelezettnek.

13. cikkA kötelezett általi kézhezvétel igazolásával történő kézbesítés

Az európai fizetési meghagyást a címzésben szereplő tagállam nemzeti jogának megfelelően kell kézbesíteni a kötelezettnek, az alábbi módszerek egyike révén:

a) a kézbesítés időpontját tartalmazó és a kötelezett által aláírt átvételi elismervénnyel igazolt személyes kézbesítés;

b) a kézbesítést végző illetékes személy által aláírt irattal igazolt személyes kézbesítés, amely tanúsítja, hogy a kötelezett kézhez vette az okmányt, esetleg jogilag megalapozott indoklás nélkül visszautasította annak kézhezvételét, valamint tartalmazza a kézbesítés időpontját;

c) a kézbesítés időpontját tartalmazó, a kötelezett által aláírt és visszaküldött átvételi elismervénnyel igazolt postai kézbesítés;

d) a kézbesítés időpontját tartalmazó, a kötelezett által aláírt és visszaküldött átvételi elismervénnyel igazolt, elektronikus úton, például faxon vagy e-mailen történő kézbesítés.

14. cikkA kötelezett általi kézhezvétel igazolása nélkül történő kézbesítés

1. Az európai fizetési meghagyás a címzésben szereplő tagállam nemzeti jogának megfelelően is kézbesíthető a kötelezettnek, az alábbi módszerek egyike révén:

a) személyes kézbesítés a kötelezett lakcímére a vele egy háztartásban élő vagy ott alkalmazásban álló személyek részére;

b) amennyiben a kötelezett önálló vállalkozó vagy jogi személy, személyes kézbesítés a kötelezett üzlethelyiségébe az általa alkalmazott személyek részére;

c) a fizetési meghagyás elhelyezése a kötelezett levélszekrényében;

d) a meghagyás letétbe helyezése valamely postahivatalnál vagy az illetékes hatóságnál, egy írásbeli értesítésnek a kötelezett levélszekrényébe történő kiküldésével, amely világosan utal a letétbe helyezett irat bírósági okirati jellegére vagy a letétről szóló értesítés kézbesítéssel megegyező jogi hatályára, és arra, hogy megkezdődik a határidők számítása;

e) igazolás nélküli postai kézbesítés a (3) bekezdés szerint, amennyiben a kötelezett címe a származási tagállamban van;

f) a kézbesítésről automatikus értesítést adó elektronikus módszer, amennyiben a kötelezett előzetesen kifejezetten jelezte az ilyen kézbesítési mód elfogadását.

2. E rendelet alkalmazásában az (1) bekezdésben foglalt kézbesítés nem fogadható el akkor, ha a kötelezett lakcíme nem ismert bizonyosan.

3. Az (1) bekezdés a)-d) pontja szerinti kézbesítést az alábbiakkal kell igazolni:

a) a kézbesítést végző illetékes személy által aláírt irat, amely tartalmazza:

i. a kézbesítés módját;

ii. a kézbesítés időpontját;

iii. ha a meghagyás kézbesítése nem a kötelezettnek történt, a kézhezvevő személy nevét és azt, hogy milyen kapcsolatban áll a kötelezettel;

vagy

b) átvételi elismervény a kézhez vevő személytől, az (1) bekezdés a) és b) pontja esetén.

15. cikkKézbesítés a kötelezett képviselője részére

A 13. és 14. cikk alapján történő kézbesítés a kötelezett képviselőjének is foganatosítható.

16. cikkEllentmondás az európai fizetési meghagyással szemben

1. A kötelezett az európai fizetési meghagyással szemben a mellékletben található formanyomtatványon – amelyet számára az európai fizetési meghagyással együtt kézbesítenek – ellentmondást nyújthat be a származási bírósághoz.

2. Az ellentmondást a meghagyás kötelezett általi kézhezvételét követő 30 napon belül kell benyújtani.

3. A kötelezettnek az ellentmondásban meg kell jelölnie, hogy vitatja a kérdéses követelést, a követelés vitatásának indokait azonban nem kell meghatároznia.

4. Az ellentmondást papíron vagy más – a származási tagállam által elfogadott, és a származási bíróság rendelkezésére álló – közlési formában kell benyújtani, beleértve az elektronikus közlési módokat is.

5. Az ellentmondást a kötelezettnek vagy adott esetben képviselőjének alá kell aláírnia. Amennyiben a kérelmet elektronikus formában nyújtják be a fenti (4) bekezdésnek megfelelően, akkor az elektronikus aláírásra vonatkozó közösségi keretfeltételekről szóló, 1999. december 13-i 1999/93/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikke (2) bekezdésének megfelelő elektronikus aláírással kell ellátni. Az aláírást a származási tagállamnak el kell ismernie, és azzal szemben további követelményeket nem támaszthat.

Nincs szükség azonban ilyen elektronikus aláírásra abban az esetben, ha a származási tagállam bíróságain létezik olyan alternatív elektronikus kommunikációs rendszer, amely hozzáférhető az előre nyilvántartásba vett és minősített felhasználók egy csoportja számára, és lehetővé teszi a felhasználók biztonságos azonosítását. A tagállamoknak tájékoztatniuk kell a Bizottságot az ilyen kommunikációs rendszerekről.

17. cikkAz ellentmondás benyújtásának hatásai

1. Ha az ellentmondást a 16. cikk (2) bekezdésében meghatározott határidőn belül benyújtják, az eljárás a származási tagállam illetékes bíróságai előtt a rendes polgári eljárás szabályainak megfelelően folytatódik, kivéve, ha a jogosult a 7. cikk (4) bekezdésének megfelelően kifejezetten kérte erre az esetre az eljárás megszüntetését.

Amennyiben a jogosult követelését európai fizetési meghagyásos eljárás útján érvényesítette, semmilyen nemzeti jogszabály nem befolyásolhatja hátrányosan helyzetét az azt követő eljárások során.

2. Az (1) bekezdés szerinti rendes eljárássá alakításra a származási tagállam joga irányadó.

3. A jogosultat tájékoztatni kell arról, hogy a kötelezett benyújtott-e ellentmondást, illetve arról, hogy az eljárás átalakul-e rendes eljárássá.

18. cikkVégrehajthatóság

1. Amennyiben a 16. cikk (2) bekezdésében meghatározott határidőn belül – és kellő időt biztosítva a nyilatkozat beérkezéséhez – nem nyújtanak be ellentmondást, a bíróság haladéktalanul végrehajthatóvá nyilvánítja az európai fizetési meghagyást a mellékletben szereplő formanyomtatvány felhasználásával. A származási bíróságnak ellenőriznie kell a kézbesítés dátumát.

2. A végrehajthatóság alaki követelményeire – az (1) bekezdés sérelme nélkül – a származási tagállam jogszabályai vonatkoznak.

3. A végrehajtható európai fizetési meghagyást a bíróság megküldi a jogosultnak.

19. cikk

A végrehajthatóvá nyilvánítás (exequatur) szükségességének eltörlése

A származási országban végrehajthatóvá nyilvánított európai fizetési meghagyást a többi tagállamban el kell ismerni és végre kell hajtani anélkül, hogy végrehajthatósági nyilatkozatra lenne szükség, és lehetőség nyílna az elismerés elutasítására.

20. cikk Felülvizsgálat kivételes esetekben

1. A 16. cikk (2) bekezdésében foglalt határidő lejárta után a kötelezett kérelmezheti az európai fizetési meghagyás felülvizsgálatát a származási tagállam illetékes bíróságánál az alábbi esetekben:

a) i. a fizetési meghagyást a 14. cikkben meghatározott módok valamelyike szerint kézbesítették; és

ii. a kézbesítést nem foganatosították kellő időn belül ahhoz, hogy a kötelezett gondoskodjon védelméről, és ez nem vezethető vissza önhibájára,

vagy

b) a kötelezett a követelést számára fel nem róható okból, vis major vagy rendkívüli körülmények miatt nem tudta vitatni,

feltéve, hogy az illető azonnal intézkedett.

2. A 16. cikk (2) bekezdésében foglalt határidő lejárta után a kötelezett a származási tagállam illetékes bíróságánál akkor is kérelmezheti az európai fizetési meghagyás felülvizsgálatát, ha az az európai fizetési meghagyást egyértelműen hibásan bocsátotta ki – tekintettel e rendelet követelményeire, vagy egyéb kivételes körülmény miatt.

3. Amennyiben a bíróság annak alapján utasítja el a kérelmet, hogy az (1) és (2) bekezdésekben megállapított felülvizsgálati indokok egyike sem teljesül, az európai fizetési meghagyás hatályos marad.

Amennyiben a bíróság úgy határoz, hogy a kérelem az (1) és (2) bekezdésekben megállapított felülvizsgálati indokok valamelyike alapján megalapozott, az európai fizetési meghagyás semmisnek tekintendő.

21. cikkVégrehajtás

1. E rendelet rendelkezéseinek sérelme nélkül a végrehajtási eljárásokra a végrehajtás szerinti tagállam jogszabályai vonatkoznak.

A végrehajtható európai fizetési meghagyást ugyanolyan feltételekkel kell végrehajtani, mint a végrehajtás szerinti tagállamban született végrehajtható határozatot.

2. A másik tagállamban történő végrehajtás érdekében a jogosultnak az alábbiakat kell az adott tagállam illetékes végrehajtó hatóságainak benyújtania:

a) a származási bíróság által végrehajthatónak minősített európai fizetési meghagyás másolata, amely megfelel a hitelesség megállapításához szükséges feltételeknek; és

b) szükség esetén az európai fizetési meghagyás fordítása a végrehajtás szerinti tagállam hivatalos nyelvére, vagy – amennyiben az adott tagállamnak több hivatalos nyelve van – az igényelt végrehajtás helye szerinti bírósági eljárások hivatalos nyelvére vagy valamelyik hivatalos nyelvére a tagállam jogszabályaival összhangban, vagy más olyan nyelvre, amelyet a végrehajtás szerinti tagállam elfogadhatónak jelölt meg. A tagállamok saját nyelvükön kívül az európai fizetési meghagyás céljára elfogadhatónak minősíthetik az Európai Közösség intézményeinek bármely hivatalos nyelvét vagy nyelveit. A fordítást egy – valamelyik tagállamban erre jogosultsággal rendelkező – személynek hitelesítenie kell.

3. Attól a jogosulttól, aki valamely tagállamban egy másik tagállam által kibocsátott európai fizetési meghagyás végrehajtását kérelmezi, – megnevezéstől függetlenül – semmiféle biztosítékot, fedezetet vagy letétet nem lehet megkövetelni külföldi állampolgársága, külföldi állandó lakhelye vagy tartózkodási helye alapján.

22. cikkA végrehajtás visszautasítása

1. A kötelezett kérelmére a végrehajtást a végrehajtás szerinti tagállam illetékes bírósága visszautasítja, ha az európai fizetési meghagyás összeegyeztethetetlen bármely tagállam vagy egy harmadik ország valamely korábbi határozatával vagy meghagyásával, feltéve, hogy:

a) a korábbi határozat ugyanazon a kereseti alapon, ugyanazon felek között született; és

b) a korábbi határozat megfelel a végrehajtás szerinti tagállamban történő elismerés feltételeinek; és

c) az összeegyeztethetetlenségre hivatkozva nem lehetett volna kifogást emelni a bírósági eljárás során a származási tagállamban.

2. Kérelem alapján a végrehajtást szintén vissza kell utasítani abban az esetben és olyan mértékben, amennyiben a kötelezett megfizette a jogosultnak az európai fizetési meghagyásban megítélt összeget.

3. A végrehajtás szerinti tagállamban az európai fizetési meghagyás semmilyen körülmények között nem képezheti érdemi felülvizsgálat tárgyát.

23. cikkA végrehajtás felfüggesztése vagy korlátozása

Abban az esetben, ha a kötelezett a 20. cikk értelmében felülvizsgálati kérelmet nyújt be, a végrehajtás szerinti tagállam illetékes bírósága a kötelezett kérelme alapján az alábbi intézkedéseket foganatosíthatja:

a) a végrehajtási eljárások védintézkedésekre való korlátozása; vagy

b) a végrehajtás függővé tétele az általa meghatározott biztosíték nyújtásától; vagy

c) kivételes körülmények között a végrehajtási eljárás felfüggesztése.

24. cikkJogi képviselet

Ügyvéd vagy más jogi képviselő általi képviselet nem kötelező:

a) a jogosult esetén az európai fizetési meghagyás kibocsátására irányuló kérelem tekintetében;

b) a kötelezett esetén az európai fizetési meghagyással szembeni ellentmondás tekintetében.

25. cikkBírósági díjak

1. Az európai fizetési meghagyásos eljárás és a rendes polgári eljárás együttes bírósági díjai, amelyek az európai fizetési meghagyással szembeni ellentmondás esetén valamely tagállamban felmerülnek, együttesen nem haladhatják meg az európai fizetési meghagyásos eljárás nélküli rendes polgári eljárás bírósági díjait az érintett tagállamban.

2. E rendelet alkalmazásában a bírósági díjak magukban foglalják a bíróságnak fizetendő díjakat és illetékeket, amelyek összegét a nemzeti jogszabályokkal összhangban kell megállapítani.

26. cikkA nemzeti eljárási joggal való kapcsolat

Minden olyan eljárási kérdésben, amellyel e rendelet nem foglalkozik, a nemzeti jogszabályok az irányadók.

27. cikk

Kapcsolat az 1348/2000/EK rendelettel

E rendelet nem érinti a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló 1348/2000/EK rendelet alkalmazását.

28. cikk

A kézbesítési költségekkel és a végrehajtással kapcsolatos tájékoztatás

A tagállamok együttműködnek annak érdekében, hogy a közvéleményt és a szakmai köröket tájékoztassák az alábbiakról:

a) az iratkézbesítéssel kapcsolatos költségek; és

b) a 21–23. cikk szerinti végrehajtás tekintetében illetékes hatóságok,

a 2001. május 28-i 2001/470/EK tanácsi rendelettel összhangban polgári és kereskedelmi ügyekben létrehozott Európai Igazságügyi Hálózaton keresztül.

29. cikkA joghatósággal, a felülvizsgálati eljárásokkal, valamint a közlés módjával és nyelvével kapcsolatos tájékoztatás

1. A tagállamok …-ig tájékoztatják a Bizottságot az alábbiakról:

a) az európai fizetési meghagyás kibocsátására jogosult bíróságok;

b) a 20. cikk szerinti felülvizsgálati eljárás és illetékes bíróságok;

c) az európai fizetési meghagyásos eljárás céljára elfogadott és a bíróságok rendelkezésére álló közlési módok; és

d) a 21. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerint elfogadott nyelvek.

A fenti információk minden későbbi változásáról a tagállamok szintén értesítik a Bizottságot.

2. Az (1) bekezdésnek megfelelően közölt információkat a Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában , és más megfelelő módon közzéteszi.

30. cikkA mellékletek módosítása

Az e rendeletnek való megfelelés biztosítására a mellékletben foglalt formanyomtatványokat a 31. cikkben említett eljárással összhangban kell frissíteni vagy technikailag kiigazítani.

31. cikk Bizottság

1. A Bizottságot a 44/2001/EK rendelet 75. cikke szerinti bizottság segíti.

2. Az e cikkre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 3. és 7. cikkét kell alkalmazni, figyelemmel a határozat 8. cikkében foglalt rendelkezésekre.

32. cikk

Felülvizsgálat

A Bizottság …-ig[10] részletes jelentést készít az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak az európai fizetési meghagyásos eljárás működésének felülvizsgálatáról. E jelentés tartalmazza az eljárás működésének értékelését és átfogó hatásvizsgálatot minden tagállam esetén.

Ennek érdekében, és annak biztosítására, hogy az Európai Unió legjobb gyakorlatát megfelelő mértékben figyelembe vegyék, és az tükrözze a jogalkotás javítására vonatkozó alapelveket, a tagállamok a Bizottság rendelkezésére bocsátják az európai fizetési meghagyásos eljárás határokon átnyúló működésével kapcsolatos információkat. Az információknak ki kell terjedniük a bírósági díjakra, az eljárás gyorsaságára, a hatékonyságra, az alkalmazás egyszerűségére és a tagállamok belső fizetési meghagyásos eljárásaira is.

A Bizottság jelentéséhez szükség esetén csatolni kell a módosításra vonatkozó javaslatokat.

33. cikkHatálybalépés

Ez a rendelet 200_. ______ ___-án/én lép hatályba.

200_.______ ___-tól/től alkalmazandó, kivéve a 29., 30. és 31. cikkeket, amelyek 200_.______ ___-tól/től alkalmazandók.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban az Európai Közösséget létrehozó szerződéssel összhangban.

Kelt Brüsszelben,

az Európai Parlament részéről

az elnök

a Tanács részéről

az elnök

[1] 2004.3.19-i COM (2004) 173 végleges, és 2004.5.25-i COM(2004)173 végleges/3

[2] CESE/2005/133, HL C 221., 2005.9.8., 77. o.

[3] 2004.3.19-i COM (2004) 173 végleges, és 2004.5.25-i COM(2004)173 végleges/3

[4] CESE/2005/133, HL C 221., 2005.9.8., 77. o.

[5] HL C 12., 2001.1.15., 1. o.

[6] HL L 124., 1971.6.8., 1. o.

[7] HL L 184., 1999.7.17., 23. o.

[8] HL L 12., 2001.1.16., 1. o.

[9] HL L 13., 2000.1.19., 12. o.

[10] Az e rendelet alkalmazásának megkezdését követő öt éven belül.