A támogatási program keretébe tartozó régiókat (1. ábra) a vonatkozó határozatok határozzák meg, azok a 62. szélességi körtől északra húzódnak, de magukban foglalják az említett szélességi körtől délre fekvő egyes szomszédos területeket is, amelyeket hasonló, a mezőgazdasági tevékenységet különösen megnehezítő éghajlati viszonyok jellemeznek. A szóban forgó területek meghatározása a következő tényezők figyelembevételével történik: alacsony népsűrűség (legfeljebb 10 fő/km2), a mezőgazdasági hasznosítású terület (MHT) az összterület százalékos arányaként kifejezve (< 10 %), az emberi fogyasztásra szánt termények termesztésére használt mezőgazdasági terület az MHT százalékos arányaként kifejezve (≤ 20 %), valamint az előbb említett területeken belül elhelyezkedő, más településekkel körülvett települések (még abban az esetben is, ha nem teljesítik ugyanazokat a követelményeket).

A Bizottság ezt a jelentést a csatlakozási okmány 143. cikkének (2) bekezdésében foglalt jelentéstételi követelménynek megfelelően nyújtja be a Tanácsnak; az adott rendelkezés megállapítja, hogy a Bizottság a csatlakozást követően egy évvel, azt követően pedig ötévente jelentést nyújt be a Tanácsnak a kiadott engedélyekről és az ilyen engedélyek alapján nyújtott támogatás eredményeiről. Az előző jelentések benyújtására 1996-ban, 2002-ben, 2007-ben, 2012-ben és 2017-ben került sor.

A baromfihús (beleértve a brojlercsirke- és a pulykahúst is) termelése meglehetősen állandó maradt a jelentéstételi időszakban. A baromfitenyésztés a C1 támogatási régióban összpontosul (lásd az 1. ábrát).

Hátrányos természeti adottságú területek támogatása, beleértve az állami támogatási szabályok hatálya alá tartozó nemzeti támogatást is

A támogatási program által érintett területek mezőgazdaságát más, uniós finanszírozású eszközök is segítik. A kedvezőtlen adottságú területek (hátrányos természeti adottságú területek) támogatása és az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó agrár-környezetvédelmi intézkedések különösen fontosak a támogatott területek agrárágazata számára. Az (EU) 2018/672 határozat (amelyről az értesítés a C(2016) 8419 számú dokumentummal történt) a támogatás által érintett területen folyósítható összes támogatás maximális szintjét 118,9 millió EUR-ban állapította meg (1993-as szinten). A 3. táblázatból kiderül, hogy a támogatás által érintett területen a 2016 és 2020 közötti időszakban folyósított támogatások nem lépték túl a határozatban megállapított felső összeghatárt.

A Pellervo Economic Research gazdaságkutató intézet szerint nehezen határozható meg a skandináv támogatásnak az érintett terület általános gazdasági helyzetére kifejtett közvetlen hatása, mivel ennek alakításában olyan meghatározó tényezők is szerepet játszanak, mint az egyéb támogatások, illetve politikai és társadalmi tényezők. A foglalkoztatásra és a vállalkozások számára vonatkozó adatok fényében azonban megállapítható, hogy az északi C régiók (lásd az 1. ábrát) hátrányos helyzetben vannak a legdélebbi A mezőgazdasági régióhoz képest (lásd az 1. ábrát). A mezőgazdasági foglalkoztatás arányosan jelentősebb a támogatás által érintett területen (pl. a C2 régióban a teljes foglalkoztatásnak mintegy 8 %-a), mint az ország többi részén (pl. az A régióban 0,8 %). A skandináv támogatás által érintett területen a mezőgazdasági foglalkoztatás teljes foglalkoztatáson belüli magas részaránya rámutat az északi ágazatnak nyújtott nemzeti támogatás jelentőségére.

A támogatási program ellenére a támogatás által érintett területen egyes ágazatokból jelentős számú gazdálkodó kilépett, ami részben a gazdálkodók nehéz gazdasági helyzetét és a mezőgazdaság finnországi alacsony jövedelmezőségét jelzi. A növénytermesztéssel foglalkozó gazdaságok száma számottevően csökkent a jelentéstételi időszakban (pl. a C2P régióban 45 %-kal, a C3 régióban 35 %-kal; lásd az 1. ábrát), a relatív csökkenési arány azonban részben a támogatás által érintett területen található növénytermesztő gazdaságok alacsony abszolút számának tulajdonítható elsősorban. A támogatás által érintett területen kívüli területeken a szántóföldi növénytermesztéssel foglalkozó gazdaságok száma 11 %-kal csökkent. Ezen túlmenően a kertészeti gazdaságok száma is csökkent (országos szinten 19 %-kal, a C3 régióban 23 %-kal, lásd az 1. ábrát).

A tejgazdaságok száma gyorsabban csökkent, mint amilyen mértékben a gazdaságok száma országosan csökkent. A támogatás által érintett területen és az ország többi részén a tejgazdaságok száma még a kapott támogatással együtt is nagyjából azonos mértékben csökkent: a jelentéstételi időszakban hozzávetőleg minden negyedik tejgazdaság szüntette meg a termelést. A C4 támogatási régióban (lásd az 1. ábrát) hozzávetőleg minden harmadik tejgazdaság szüntette meg tevékenységét. A tejágazatot tekintve a mezőgazdaság kedvezőtlen alakulása hatásosan szemlélteti a skandináv támogatás alkalmazásának gazdasági környezetét, valamint hatását: a gazdaságok csökkenő száma ellenére a termelés változatlan szinten maradt.

9. táblázat: A Svédországban folyósított támogatás, beleértve az Unió által nyújtott támogatást is (millió SEK)

A támogatási program által érintett területeken a mezőgazdaság uniós finanszírozású pénzügyi eszközökhöz is hozzájuthat, mégpedig a KAP két pillére keretében (9. táblázat). A második pillérbe tartozó intézkedések közül a hátrányos természeti adottságú területek támogatása és az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó agrár-környezetvédelmi intézkedés különös jelentőséggel bír. A támogatási régiónak nyújtott összes támogatás felső összeghatárát sem a C(2010) 6050. számú határozat, sem az (EU) 2018/479 határozat nem állapítja meg. A 2014 és 2022 közötti időszakra vonatkozó vidékfejlesztési program keretében a termőföldek ugaroltatására nyújtott támogatás csak a hátrányos természeti adottságú területeken kívül alkalmazható. A hátrányos természeti adottságú területeken folytatott legeltetéses gazdálkodáshoz nyújtott környezetvédelmi támogatást (a 2007 és 2013 közötti programozási időszak kötelezettségvállalásai tekintetében) ezért 2018-ig, annak megszűnéséig fokozatosan csökkentették. Az uniós támogatás szintjének nyomon követése 2003 óta utólagosan történik.

Bogyós gyümölcsök és zöldségek, ideértve a burgonyát is

A támogatás által érintett területen a folyamatos mezőgazdasági termelésnek köszönhetően számos környezetvédelmi szolgáltatás mellett a nyílt mezőgazdasági táj is fenn tudott maradni, ami ritkaságszámba megy ebben a túlnyomórészt erdőkkel borított régióban. Ez az átalakulás jelentősen hozzájárul az erózió és a tápanyag-kioldódás mérsékléséhez, valamint kedvezően hat a biológiai sokféleségre. Megjegyzendő, hogy a skandináv támogatás nélkül a mezőgazdasági termelés még inkább az ország déli részére összpontosulhat, ami fokozná a tápanyagok vízfolyásokba való átkerülését.

A teljes támogatás együttvéve – némi eltéréssel – kismértékben nőtt az elmúlt öt évben, 1997 óta azonban következetesen a referenciaszint alatt és ugyanazon a tartományon belül maradt.

4.3. A támogatás által érintett területen elért termelési volumen

Tejágazat

A tej a terület legfontosabb mezőgazdasági terméke, amely a teljes svéd tejtermelésnek mintegy 13 %-át teszi ki. Ez a részarány nagyjából változatlan maradt az ötéves időszakban, de az 1991-es referenciaév 15 %-os bázisértékéhez képest csökkent. A jelentéstételi időszakban a tehéntej-termelésre kifizetett átlagos összeg évi 342 millió SEK volt (szemben a 2011 és 2015 közötti időszak alatti 267 millió SEK átlaggal), ami megfelel az (EU) 2018/479 határozat szerinti magasabb engedélyezett szinteknek.

A jelentéstételi időszakban a tejtermelés mintegy 3,9 %-kal csökkent a támogatás által érintett területen (országosan 3,1 %-kal csökkent). A csökkenés viszonylag egyenletes volt a jelentéstételi időszakban. Szállításra szánt támogatást átlagosan évi 362 778 tonnára fizettek (szemben az előző ötéves időszak évi 386 202 tonnás átlagával). Az a tény, hogy a támogatás által érintett területen a termelés az ország többi részéhez hasonló mértékben csökkent, rávilágít arra, hogy a támogatás milyen hatást gyakorol a termelés fenntartására a legnehezebb északi körülmények között.

Sertés és baromfi

Az ötéves időszakban a sertéstenyésztés kismértékben nőtt a területen. Svédország északi részén a sertéstenyésztők számára az egyik nehezítő tényezőt a vágóhidak alacsony száma jelenti. Ez maga után vonja, hogy a gazdaságtól a vágóhídig nagy távolságokat kell megtenni, valamint csökken a gazdálkodók azzal kapcsolatos választási lehetősége, hogy hová szállítsák állataikat, illetve tárgyaljanak a vágóhídi árakról. Ami a tenyészkocákat illeti, a gazdaságok és a kocák száma – a kifizetések alakulásával összhangban – kis eltéréseket mutatott az időszak során. Az éves termelés (átlagosan 11 436 száe) továbbra is jelentősen elmarad a termelési tényezők engedélyezett teljes számától (17 000 száe).

A tojástermelés évenkénti eltéréseket mutatott a jelentéstételi időszakban. Az évenkénti ingadozások attól az időponttól függhetnek, amikor a tyúkokat újakkal váltják fel. Svédország északi részein a tojástermelés nagymértékben függ a gabonaalapú takarmánytól, mivel a gabonatermesztéshez kevésbé kedvezőek a feltételek, mint Svédország déli részein.

Bogyós gyümölcsök és zöldségek

A bogyós gyümölcsöket és zöldségeket termesztő gazdaságok évente részesültek támogatásban, átlagosan 341 hektárnyi területen, ami 5 %-os csökkenést jelent az előző ötéves időszakhoz képest. A terület kiterjedése – a termeléshez hasonlóan – ingadozott az elmúlt öt évben, és a támogatható termelési tényezők maximális számának kevesebb mint felét teszi ki.

A termelési volumenre vonatkozó következtetések

Ami a tejtermelést illeti, a termelési volumen meglehetősen állandó maradt, ami az országos tendenciával összhangban 2020-ban kismértékű növekedést eredményezett. A termelés a többi ágazatban szintén meglehetősen stabil maradt, még annak ellenére is, hogy évről évre eltéréseket mutat. Valamennyi ágazat ténylegesen a támogatható termelési tényezők maximális száma alatt marad.

4.4. A támogatás által érintett régió mezőgazdaságának fejlődése

A támogatás által érintett svédországi területeken csökken az egyébként is alacsony népsűrűség, korlátozottak a gazdasági fejlődést előmozdító lehetőségek, és a mezőgazdaság számára sem kedvezőek a feltételek. Az apróbb méretű, szórtan elhelyezkedő és nem egységes módon művelt földek révén a mezőgazdasági üzemszerkezet is eltér a Svédországban általánosan megszokottól. Mindez magasabb költségeket eredményez, amit érezni lehet a gazdaságok közötti, a nagyobb távolságok miatt megdrágult szállítás esetében is. A skandináv támogatási program keretébe tartozó legészakibb megyék esetében a nemzeti termelés részaránya (bruttó regionális termékben, GRP-ben kifejezve) – kismértékű éves ingadozásokkal – csökkenő tendenciát mutat az 1995 és 2015 közötti időszakban, azt követően pedig alacsonyabb a részaránya (az érintett megyék GRP-je a teljes nemzeti GDP arányában kifejezve kb. 13 %).

A terület legfontosabb mezőgazdasági terméke a tej, amely Svédország teljes tejtermelésének kb. 13 %-át adja (szemben az 1991. évi 15 %-kal). A termelők száma 2016 és 2020 között 20 %-kal csökkent a területen és az egész országban, míg a tehenek száma a területen 10 %-kal, országosan pedig 8 %-kal csökkent. A tejtermelés lassabb ütemben (–3,9 %), de gyorsabban csökkent, mint az ország egészében (–3,1 %). A támogatás által érintett területen a tejtermelés 2020-ban 15 000 tonnával kevesebb volt, mint 2016-ban. A skandináv támogatás és egyéb odaítélt támogatások ellenére a támogatás által érintett területen működő gazdaságok gazdasági életképessége jelentősen elmaradt az ország déli és középső részétől. A támogatás által érintett, túlnyomórészt erdős területen a mezőgazdasági hasznosítású területek hozzájárulnak a biológiai sokféleség szempontjából kedvező nyílt tájak megőrzéséhez. A támogatott területeken alkalmazott mezőgazdasági gyakorlatot kevésbé intenzív termelés jellemzi, hiszen az elsődleges művelési ág a gyepterület és a legelő, ahol általában visszafogott a növényvédő szerek és műtrágyák használata. A mezőgazdasági tevékenységek környezetre gyakorolt hatása e területek esetében tehát kevésbé jelentős, mint az ország más részein.

Bár az érintett terület népessége a 2016 és 2020 közötti időszakban kismértékű növekedést mutatott, jóval elmaradt az ország többi részén tapasztalható népességnövekedéstől, így az északi területek és az ország egésze közötti népességeltérés nőtt. 1990 óta a támogatott régióban népességfogyás tapasztalható, a népesség 3 %-kal csökkent, míg Svédország többi részén a népesség 18 %-kal nőtt.

5. KÖVETKEZTETÉSEK

E jelentés átfogó képet ad a Finnország és Svédország számára a 2016 és 2020 közötti időszakban odaítélt skandináv támogatásról, valamint az elért eredményekről. A jelentés elkészítéséhez a tagállamok hatóságai által a csatlakozási okmány 143. cikkének (2) bekezdése alapján rendelkezésre bocsátott adatok szolgáltak.

5.1. Finnország

A finnországi skandináv támogatási program végrehajtása tekintetében a Bizottság a következőket jegyzi meg: