INDOKOLÁS

A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK irányelv (héairányelv) 395. cikkének (1) bekezdése értelmében a Tanács a Bizottság javaslata alapján bármelyik tagállamot egyhangúlag felhatalmazhatja arra, hogy az irányelvben foglaltaktól eltérő különös intézkedéseket alkalmazzon a hozzáadottérték-adó beszedésének egyszerűsítésére vagy egyes adócsalások és -kikerülések megelőzésére.

A Bizottság által 2019. április 2-án iktatott levelében az Egyesült Királyság engedélyt kért arra, hogy a nem kizárólag üzleti célra használt személygépkocsik bérlete vagy lízingje esetében továbbra is alkalmazhasson egy olyan intézkedést, amely eltér az előzetesen felszámított adóra vonatkozó héalevonási jogot szabályozó általános alapelvektől. A meghosszabbítás iránti kérelemmel egyidejűleg az Egyesült Királyság jelentést nyújtott be, amely a nem kizárólag üzleti célra használt személygépjárművek bérletével vagy lízingjével kapcsolatos kiadások után felszámított héa levonására vonatkozó jog tekintetében alkalmazott százalékos korlátozás felülvizsgálatát is tartalmazta.

A héairányelv 395. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság 2019. április 29-én kelt leveleiben tájékoztatta a többi tagállamot az Egyesült Királyság kérelméről. A Bizottság 2019. május 2-án kelt levelében értesítette az Egyesült Királyságot, hogy a kérelem elbírálásához szükséges valamennyi információ a rendelkezésére áll.

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A héairányelv 168. és 169. cikke előírja, hogy az adóalany jogosult az általa fizetendő adó összegéből levonni az adóköteles tevékenységeinek folytatása céljából megvalósított beszerzésekre kivetett héa összegét. A héairányelv 26. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében ugyanakkor a vállalkozás vagyonát képező termék magáncélokra történő használata ellenérték fejében nyújtott szolgáltatásnak minősül, amennyiben az ilyen termékek hozzáadottérték-adója teljesen vagy részben levonható volt. Ennek következtében a rendszer biztosítja a végső felhasználás megadóztatását, amennyiben az előzetesen felszámított megfelelő héaösszeg levonásra került.

A gépjárművek tekintetében esetenként bonyolult és terhes feladatot jelent az adóalanyok számára az üzleti, illetve a magáncélra történő használat elkülönítése és nyilvántartása, az adóhatóságok számára pedig nehézséget okoz a használat tényleges megoszlásának ellenőrzése. Ez még akkor is így lenne, ha az Egyesült Királyság élne a héairányelv 168a. cikke (2) bekezdésében foglalt azon lehetőséggel, hogy a vállalati személygépkocsikkal kapcsolatos kiadások levonását a tényleges üzleti célú használat arányában korlátozza. Ezenkívül a vegyes használatú járművek nagy számából kifolyólag az adócsalás mértéke számottevővé válhat.

A héabeszedés egyszerűsítése és az adócsalás elleni küzdelem érdekében az Egyesült Királyság 1995 óta rendelkezik engedéllyel arra, hogy 50 %-ra korlátozza a bérbevevővel vagy lízingbe vevővel szemben a nem kizárólag üzleti célra használt személygépkocsik bérlése vagy lízingje után előzetesen felszámított adóra vonatkozó adólevonási jogot, és legutóbb 2016-ban kapott ilyen engedélyt, amely 2019. december 31-ig érvényes. A kettős adóztatás elkerülése érdekében az Egyesült Királyság számára azt is engedélyezték, hogy ne ellenérték fejében adott szolgáltatásnyújtásként kezelje az adóalany által üzleti célból bérelt vagy lízingelt autó magáncélú használatát.

Ez az eltérés megszünteti annak szükségességét, hogy a bérbevevő vagy lízingbe vevő részletes nyilvántartást vezessen minden egyes ilyen személygépjárművel kapcsolatban a magáncélból megtett kilométerekről héaelszámolás céljából. A héairányelv 168a. cikke (2) bekezdésében foglalt lehetőség nem irányoz elő átalányban történő részleges levonást és csak az adóalany vállalati vagyonának részét képező személygépkocsikra vonatkozó előzetesen felszámított héa levonására alkalmazhatják; ezért az eltérés a megfelelő eszköz a kért egyszerűsítés megvalósítása szempontjából.

A módosított 2007/884/EK tanácsi határozat 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően az Egyesült Királyság jelentést nyújtott be a Bizottságnak a határozat alkalmazásáról, amely a nem kizárólag üzleti célra használt személygépjárművek bérletével vagy lízingjével kapcsolatos kiadások után felszámított héa levonására vonatkozó jog tekintetében alkalmazott százalékos korlátozás felülvizsgálatát is tartalmazza.

Az eltéréseket általában csak korlátozott időre engedélyezik, annak érdekében, hogy egy különös intézkedés megfelelőségét és hatékonyságát meg lehessen ítélni. Az Egyesült Királyság által benyújtott jelentésből kitűnik, hogy az Egyesült Királyságban az adóalanyok az általuk bérelt vagy lízingelt autókat általában továbbra is 50 %-ban üzleti, 50 %-ban pedig magáncélra (illetve bármely más, a 2006/112/EK irányelv 26. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében nem üzleti célra) használják. Ezért az eltérő intézkedés hatályát helyénvaló meghosszabbítani.

Az Egyesült Királyság kérelmezte, hogy a kilépésről rendelkező megállapodásban szereplő végrehajtási időszak végéig folytathassa az eltérő rendelkezés alkalmazását. E tekintetben az Egyesült Királyság 2017. március 29-én az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 50. cikkének megfelelően bejelentette az Unióból való kilépésre vonatkozó szándékát. Az EUSZ 50. cikkének (3) bekezdése értelmében a kilépésről rendelkező megállapodás hatálybalépésének időpontjától, illetve ennek hiányában a bejelentéstől számított két év elteltével a Szerződések a kilépő államra többé már nem alkalmazhatók, kivéve ha az Európai Tanács az érintett tagállammal egyetértésben ennek a határidőnek a meghosszabbításáról egyhangúlag határoz. A határidőt háromszor meghosszabbították, legutóbb az (EU) 2019/1810 európai tanácsi határozattal 2020. január 31-ig. 2019. január 11-én a Tanács az (EU) 2019/274 határozattal engedélyezte a tárgyalók szintjén 2018. november 14-én elfogadott, kilépésről rendelkező megállapodás aláírását. Az Unió megerősítette, hogy készen áll gyorsan aláírni és megkötni a kilépésről rendelkező megállapodást, amennyiben azt az Egyesült Királyság parlamentje jóváhagyja. A kilépésről rendelkező megállapodás negyedik része a megállapodás hatálybalépésének napján kezdődő átmeneti időszakról rendelkezik, amelynek ideje alatt az uniós jog a megállapodásban foglaltak szerint továbbra is alkalmazandó az Egyesült Királyságra és az Egyesült Királyságban. E határozat minden esetben addig alkalmazandó, ameddig az uniós jog alkalmazandó az Egyesült Királyságra és az Egyesült Királyságban. Ezért a kilépésről rendelkező megállapodás hatálybalépésének időpontja körüli bizonytalanságra tekintettel a leginkább helyénvalónak az tűnik, hogy a határozat egy hatályvesztésre vonatkozó rendelkezéssel egészüljön ki, 2022. december 31-i időponttal. Felkérjük az Egyesült Királyságot arra, hogy legkésőbb 2022. április 1-jéig nyújtson be új jelentést, amennyiben az időbeli hatály újbóli, 2022. december 31-én túlra történő meghosszabbítására irányuló kérelmet helyez kilátásba. Mindazonáltal akár abban az esetben, ha az Egyesült Királyság megállapodás nélkül lép ki az Európai Unióból, akár a kilépésről rendelkező megállapodás ratifikálása esetén, az eltérés alkalmazása az alábbiak közül a korábbi időpontban megszűnik: vagy 2022. december 31-én, vagy azon a napon, amelyen az Egyesült Királyság megállapodás nélkül kilép az Unióból, vagy a kilépésről rendelkező megállapodás ratifikálása esetén a kilépésről rendelkező megállapodásban szereplő átmeneti időszak végén.

•Összhang a szakpolitikai területen már meglévő rendelkezésekkel

Az adólevonási joghoz kapcsolódó hasonló eltérésekre más tagállamok is engedélyt kaptak.