A jelentés azonban felhívja a figyelmet arra, hogy Umeå és Rīga arra is felhasználta az EKF címet, hogy foglalkozzon saját városa fejlesztési stratégiájának egyéb szempontjaival is. Ebből következően a 2014-ben megvalósított események nagy része a két város általános politikai céljai szempontjából bírt nagy jelentőséggel, valamint olyan, a kultúrától eltérő szakpolitikai területek prioritásai és célkitűzései szempontjából, mint a városi és regionális fejlesztés, a foglalkoztatás, a vállalkozások, az idegenforgalom, valamint általános társadalmi kohéziós politikák.

Mindkét EKF esetében sikerült széles körű kulturális programot tervezni, amely különböző kulturális műfajok változatos keverékét foglalta magában, amelyek az egész év során megvalósultak a város különböző részein, de még a városon kívül is. Maximálisan kihasználták az év során rendelkezésre álló lehetőségeket olyan kulturális programok kidolgozása terén, amelyek nem voltak sem konzervatívak sem óvatosak, és a korábbiaknál nagyobb és újítóbb jellegű kulturális eseményekre került sor. Noha mindkét városban sor került különböző rangos és „mutatós” rendezvényekre, volt azért számos kisebb kulturális tevékenység is, amelyek hasonlóan jó fogadtatásban részesültek.

A jelentés rámutat arra, hogy mindkét EKF-eseménysorozat inkább közfinanszírozásból, és kisebb mértékben a magánszektor finanszírozásával jött létre. Hangsúlyozza, hogy egyik város sem volt képes előteremteni a pályázatában eredetileg meghatározott, magánszektorból származó bevételt, mivel a magánszektor által nyújtott finanszírozás a két EKF teljes költségvetésének kevesebb, mint 10%-át tette ki. Habár az EKF-eseménysorozatok általában nagymértékben függnek állami költségvetési forrásoktól, meg kell említeni, hogy mindkét 2014-es vendéglátó város esetében elmaradt az előrelépés azon a téren, hogy magánszektorból származó finanszírozást vonjanak be akár közvetlen támogatás, szponzorok vagy reklám útján. A jelentés szerint ez bizonyos mértékben a fennálló gazdasági helyzetnek tudható be, és remélhetőleg a gazdasági környezet javulása pozitív változást hoz majd az állami forrásokra való támaszkodás terén az EKF-tevékenység előmozdítása érdekében.

A jelentés megállapítja, hogy a Rīga 2014 rendezvénysorozat nagy sikert ért el abban, hogy kiterjesztette kulturális programja tevékenységeit és jótékony hatásait az egész városra, valamint olyan lakossági csoportokra és szomszédos térségekre, amelyek hagyományosan nem rendelkeznek nagy kulturális kínálattal. Egy teljes programblokkot (amely az „Útiterv” címet kapta) szenteltek az ilyen szomszédos térségekben működő szervezetek és az ott élő emberek bevonásának. Az értékelés szerint a siker egyik kulcsa az a mód, ahogyan felhatalmazással látták el ezeket a csoportokat, és ahogyan kikérték a véleményüket annak érdekében, hogy ők is részt vehessenek a kulturális program megvalósításában, alakíthassák és élvezhessék azt. A jelentés nagy sikerként értékeli azt a tényt, hogy a Rīga 2014 rendezvénysorozat támogatta az EKF-program megtervezésének és megvalósításának „alulról felfelé” építkező megközelítését egy olyan országban, ahol még viszonylag kezdetleges megközelítést alkalmaznak a közösségfejlesztés terén.

4.6.Hatékonyság a gazdasági, városfejlesztési és turisztikai hatások terén

Az értékelés szerint kevésbé meggyőző bizonyítékok állnak rendelkezésre arra vonatkozóan, hogy az EKF-eseménysorozat összességében milyen hatással volt a városra.

Ugyanakkor Umeåt illetően a jelentés megállapítja, hogy az EKF-eseménysorozat sikeres megvalósítása a helyi szereplők arra irányuló törekvésének tudható be, hogy kreatívan újratervezzék és újraalkossák városukat, mint fejlődési központot és mint kulturális úti célt. Az értékelés során gyűjtött bizonyítékok alapján megállapítható, hogy az EKF-eseménysorozat jelentős mértékben hozzájárult ennek a törekvésnek a megvalósításához, különösen azáltal, hogy lendületet adott ahhoz, hogy befejezzenek olyan fontos beruházásokat, amelyek a kulturális infrastruktúrába irányultak, illetve amelyek felkeltették a nemzetközi érdeklődést a város iránt.

Habár az Umeå 2014 rendezvénysorozat sikere meghatározó fontosságú volt a város és a város fejlődése szempontjából, a siker nagymértékben múlt azon, hogy a rendezvénysorozat egy szélesebb körű városfejlesztési stratégia része volt. Az Umeå 2014 nem volt sem a városfejlesztés katalizátora, sem pedig annak végpontja. A város kulturális kínálata, jelen formájában, több évtizednyi fejlődés eredménye, amit különösen meghatároz az egyetem és az attól függő iparágak bővülése.

Rīgában az EKF-eseménysorozat egyértelműen a program „kulturális” tartalmára összpontosult, nem pedig infrastrukturális projektek kibővítésére vagy egyéb, a kultúrához vagy a szélesebb értelemben vett közszférához kapcsolódó tárgyi fejlesztésekre. Emiatt időnként úgy tűnt, hogy a program nem hat igazán ösztönzően a városban megvalósítandó tárgyi fejlesztésekre. Voltak, akik úgy érezték, hogy a Rīga 2014 rendezvénysorozatnak nincs olyan nyilvánvaló tárgyi szimbóluma, amit az emberek a kultúra évéhez kapcsolhatnának 2014-ben vagy azt követően. Az ilyen tárgyi „embléma” hiányát egyesek akként értelmezték, hogy az EKF-eseménysorozat nem fejtett ki igazi „hatást”. Ugyanakkor úgy tűnik, hogy az EKF lehetővé tette a város kulturális szereplői számára, hogy határozottan megjelöljék szakpolitikai területüket a térképen.

4.7.Fenntarthatóság

Az értékelés megállapítja, hogy mindkét város megközelítése tartalmazott olyan elemeket, amelyek azt igazolták, hogy figyelembe vették a fenntarthatóság szempontjait. Habár az örökségben való gondolkodás mindkét városban már az EKF legelejétől kezdve meghatározó volt, ez mégsem öltött testet egy határozott, hosszú távú örökségi vagy fenntarthatósági tervben annak érdekében, hogy a programéven túl is fennmaradjon a kulturális kínálat. Nem meglepő módon, a 2014-es év kulturális programjában szereplő kulcsfontosságú elemek fenntartására biztosított finanszírozás hiányát jelölték meg a fenntarthatóság legfőbb akadályaként.

A fentiek ellenére azonban bizonyítékok állnak rendelkezésre arra vonatkozóan, hogy az EKF-eseménysorozatnak köszönhetően a kultúra felélénkítette a szakpolitikai elképzeléseket mindkét városban. Az EKF-eseménysorozat valójában lehetővé tette mindkét város számára, hogy olyan szinten mutassák be a kultúra fontosságát és jótékony hatásait, amely a cím elnyerése nélkül nem lett volna lehetséges.

Az Umeå 2014 rendezvénysorozat a városfejlesztés szélesebb stratégiájának részét képezte, amelynek kulcsfontosságú eleme volt a kultúra. A város folytatja a 2010–2020 közötti időszakot lefedő tízéves kulturális stratégiáját, amelyet frissíteni fognak az EKF-eseménysorozat évének tanulságai alapján, és várhatóan az egy főre eső kulturális kiadások tovább emelkednek, és olyan szinten maradnak, amely kétszerese a svéd önkormányzatok átlagának.

Rīgában a nemrégiben kidolgozott önkormányzati fejlesztési terv a kultúrát most olyan prioritásokkal együtt említi, mint a „magas színvonalú kulturális élettel rendelkező kreatív és európai város” létrehozásának ösztönzése, vagy „a kultúrához való hozzáférés, valamint a lakosság kreativitásának és a nyilvánosság részvételének aktív támogatása”.

Ezenfelül Umeåban a kulturális infrastruktúra fejlesztése olyan szinten valósult meg, ami kulcsfontosságú örökséget hagy hátra 2014 után is, azáltal, hogy új, illetve felújított épületek állnak a szervezetek, a lakosság és az idelátogatók rendelkezésére az elkövetkező években is. Habár Rīgában is megvalósultak és továbbra is folyamatban vannak a kulturális infrastruktúrára irányuló fejlesztések, ezek kevésbé kapcsolódnak az EKF-programhoz, mivel többségüket nem fejezték be időben ahhoz, hogy a programév során használhatók legyenek.

Afelől sincs kétség, hogy Umeå és Rīga, a korábbi EKF címet elnyert városokhoz hasonlóan, új kapcsolati és hálózati rendszert építettek ki városi, nemzeti és nemzetközi szinten egyaránt, ami a jövőben is fennmarad.

Végezetül, a fenntarthatóság talán leglényegesebb eleme az a megnövekedett kapacitás, amelyről mindkét város kulturális szereplői beszámoltak a különböző EKF-projektek megvalósításában való részvételük alapján. Egészében véve az EKF legfontosabb előnye, ami a legnagyobb mértékben hozzájárul a fenntarthatósághoz, az olyan új képességek, tapasztalatok, teljesítmény és tudás megszerzése, amely mind a nagyszabású kultúra éve megtervezésének és megvalósításának eredménye.

5.A külső értékelés főbb ajánlásai és a Bizottság következtetései

A jelentés alapján a Bizottság megállapítja, hogy az EKF-fellépés az unió szintjén továbbra is rendkívüli relevanciával bír, a vendéglátó városok is igen nagyra értékelik, és olyan kiterjedt kulturális programok létrehozására nyújt lehetőséget, amelyek pozitív eredményeit és hatásait ma még nem lehet teljes körűen felmérni. E tekintetben csak a maguk a vendéglátó városok által – a 3.2. pontban leírtak szerint – elvégzett longitudinális értékelések nyújthatnának pontosabb képet.

A Bizottság megállapítja továbbá, hogy a 2014-es cím két birtokosa által megvalósított programok újító jellegűek voltak és összhangban álltak az EKF-fellépés célkitűzéseivel; tükrözték annak európai dimenzióját, bevontak sok helyi lakost és szereplőt, (különleges eszközökkel és stratégiákkal) eljuttatták a kultúrát új közönségekhez, felkeltették külföldiek érdeklődését (Rīgában ugyan a vártnál kisebb mértékben), és valószínűleg valamilyen örökséget, hagyományt eredményeznek majd (még hivatalos fenntarthatósági tervek hiányában is). A program hatásának megerősítéséhez azonban még ennél részletesebb költség-haszon elemzésre lesz szükség. Most már a két város feladata, hogy kutatást végezzenek annak érdekében, hogy jobban megértsék a kulturális, társadalmi és gazdasági előnyök optimális kihasználását, és bebizonyítsák a programévnek a város fejlődésére gyakorolt hatását, igazolva ezzel a közkiadások értékét.

A jelentés felhívja a figyelmet számos ajánlásra, amelyek az értékelésben a két 2014-es EKF-eseménysorozattal kapcsolatban tett megállapítások alapján merülnek fel. Ezek az ajánlások leginkább a jövőbeni Európa Kulturális Fővárosai számára lehetnek hasznosak programjaik kidolgozása és megvalósítása során, és ezért nekik szólnak: szükség van városi és nemzeti szintű politikai támogatásra a stabilitás elérése érdekében; erős és hatékony csapat felállítására van szükség a fejlesztési időszak korai szakaszában; az EKF-fellépést össze kell kapcsolni a kultúra területén túl a városi stratégia egyéb elemeivel is, ideértve a vállalkozásokat, a társadalmi befogadást, a tárgyi fejlesztéseket; szükség van arra, hogy a cím birtokosai a „hatás” bemutatására szolgáló adatokat állítsanak elő a látogatottságra, a látogatók által elköltött összegekre, az elégedettségi szintekre, valamint a szélesebb körű gazdasági hatásokra vonatkozóan; törekedni kell a kultúrában való részvétel kiterjesztésére az erre irányuló stratégiák segítségével, valamint hosszú távú terveket kell kidolgozni annak érdekében, hogy a kulturális kínálat fenntartható maradjon a programéven túl is. Végezetül a jelentés javasolja, hogy a Bizottság állítsa össze a jelenlegi és jövőbeni EKF-értékelésekből származó ajánlások jegyzékét, és tegye azt elérhetővé a jelölt városok számára, ezáltal segítve őket abban, hogy tanuljanak a korábbi tapasztalatokból és bevált módszerekből.

A Bizottság elismeri ezeknek az ajánlásoknak a jelentőségét, és megfogadja az értékelésben a jegyzék összeállítására vonatkozóan megfogalmazott javaslatot.