HU

Brüsszel, 11.10.2006

COM(2006) 588 végleges

BIZOTTSÁGI MUNKADOKUMENTUM

az elismert szervezetek Bizottság általi ellenőrzéséről és a 94/57/EK irányelvvel összhangban a polgári jogi felelősségrendszer hatásáról

BIZOTTSÁGI MUNKADOKUMENTUM

az elismert szervezetek Bizottság általi ellenőrzéséről és a 94/57/EK irányelvvel összhangban a polgári jogi felelősségrendszer hatásáról

(EGT vonatkozású szöveg)

1. Bevezetés

Az elismert szervezetek tevékenységére irányadó közösség jogi keret „Erika I” [1]-csomagon belüli reformja alapvető változásokat hozott a tekintetben, hogy foglalkozzon az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság abbéli aggodalmával, mely szerint az elismert szervezetek teljesítménye nem mindig felel meg a szükséges normáknak.

A hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek, valamint a tengerhajózási igazgatás vonatkozó tevékenységeinek közös szabályairól és szabványairól szóló, 1994. november 22-i 94/57/EK tanácsi irányelvet [2] (a továbbiakban: az irányelv) ezért átdolgozták, hogy elinduljanak a tengeri biztonságban és a környezetszennyezés megakadályozásában létfontosságú szerepet játszó magánszervezetek tevékenységeinek nagyobb fokú ellenőrzése irányába. Az új szabályok különösen a következőket vezették be:

– Szigorú szankciók: közösségi jóváhagyás egy évre történő felfüggesztése, ami a jóváhagyás teljes visszavonásához vezethet, ha a felfüggesztést eredményező hiányosságok még továbbra is fennállnak;

– A megfelelő biztonságra és a környezetszennyezés megakadályozására vonatkozó ellenőrzésre irányuló teljesítménnyel kapcsolatos követelmény a közösségi jóváhagyás megadása előtt;

– Szigorúbb függetlenségi és minőségi kritériumok, valamint nagyobb mértékű átláthatóság az abba az osztályba tartozó hajókra vonatkozó információk közlése tekintetében.

– Az elismert szervezetek polgári jogi felelősségének meghatározott minimumszintjei.

E jelentés célja, hogy:

(1) Beszámoljon az elismert szervezetek Bizottság általi ellenőrzéséről, beleértve a tengeri biztonságot és a tengeri környezetet potenciálisan veszélyeztető helyzetek kezelésével összefüggésben elért biztató eredményeket is.

(2) A 6. cikk (5) bekezdésével összhangban megvizsgálja az új felelősségi rendszer gazdasági hatását.

A Bizottság az e dokumentumban vizsgált kérdéseken túlmenően továbbra is ellenőrzi az irányelv tagállamokon belüli alkalmazását, és a 16. cikk (4) bekezdésével összhangban különjelentést fog benyújtani egy későbbi szakaszban.

2. Elismert szervezetek

A Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) tagjai által elismert, mintegy hatvan hajóosztályozó társaság közül a Közösség mindössze tizenkettőt ismert el az irányelvvel összhangban. Ezek az alábbiak:

· American Bureau of Shipping

· Bureau Veritas

· China Recognised organisation

· Det Norske Veritas

· Germanischer Lloyd

· Korean Register

· Lloyd’s Register of Shipping

· Nippon Kaiji Kyokai

· Registrecognised organisation Italiano Navale (RINA)

· Russia Maritime Register of Shipping

· Hellenic Register of Shipping

· Registro Internacional Naval (RINAVE)

A RINAVE-nak a Bizottság által eredetileg 2000-ben [3] a 4. cikk (3) bekezdésével [jelenleg a 4. cikk (2) bekezdése] összhangban történt elismerését 2005. április 18-án hároméves időszakra és Portugáliára korlátozódó hatállyal meghosszabbították [4], amikor a Bizottság megállapította, hogy a szervezet továbbra is megfelel az irányelvben szereplő kritériumoknak, illetve megvizsgálta a RINAVE teljesítményre vonatkozó kielégítő nyilvántartásait.

A Hellenic Register of Shippingnek a Bizottság által eredetileg 2001-ben [5] a 4. cikk (3) bekezdésével [jelenleg a 4. cikk (2) bekezdése] összhangban történt elismerését 2005. augusztus 2-án hároméves időszakra és Görögországra, valamint Ciprusra korlátozódó hatállyal meghosszabbították [6], amikor a) a Bizottság megállapította, hogy a szervezet továbbra is megfelel az irányelvben szereplő kritériumoknak és b) a Hellenic Register of Shipping kötelezettséget vállalt azon célkitűzésre, hogy a teljesítményre vonatkozó nyilvántartásait az átlagos elismert szervezetekével összhangba hozza. Ezen elismerés hatályát a későbbiekben – 2006. május 22-én – Máltára [7] is kiterjesztették.

A lengyel hatóságok 2004 márciusában hivatalos kérést nyújtottak be a Polish Register of Shipping korlátozott elismerésére vonatkozóan a 4. cikk (2) bekezdésével összhangban. Málta, Ciprus, Litvánia, a Cseh Köztársaság és a Szlovák Köztársaság később csatlakozott a lengyel kérelemhez. A bizottsági értékelést követő, közel két éven át tartó intenzív kiigazítási munkálatok után ez a szervezet jelenleg megfelel az irányelv valamennyi kritériumának és követelményének. E jelentés elkészítésekor a Polish Register of Shipping számára korlátozott közösségi elismerést nyújtó, vonatkozó határozattervezet elkészítése folyamatban van.

3. Az elismert szervezetek értékelése

3.1. Általános áttekintés

A 4. cikk (5) bekezdése értelmében: „A 2002. január 22-én ezen irányelv alapján már elismert szervezetek elismertek maradnak. Ezeknek a szervezeteknek azonban meg kell felelniük az ezen irányelvben megállapított új rendelkezéseknek, amelyek betartását a 11. cikkben említett első értékelés során bírálják el.”

A 11. cikk (3) bekezdése értelmében: „Minden elismert szervezetet rendszeresen és legalább kétévenként a Bizottság értékel, azzal a tagállammal közösen, amely beterjesztette az elismerésre vonatkozó kérelmet, azt vizsgálva, hogy a mellékletben meghatározott feltételek teljesülnek-e”.

A módosított irányelv hatálybalépése [8] óta a Bizottság valamennyi elismert szervezetet értékelte legalább egyszer, és a kétéves értékelésekre vonatkozó célkitűzés 2005-ben teljesült.

Prioritást kapott a módosító irányelvnek való megfelelés ellenőrzése. A Bizottság mindkét rendszer elemzése és különös esettanulmányok alapján kiterjedt értékeléseket végzett. Az értékelések minden egyes értékelt szervezet esetében magukban foglalták a mind a tevékenység végzésének központjába, mind pedig egy vagy több regionális irodába történő látogatásokat is. Számos esetben az értékelés magába foglalta a hajógyárak és az építés alatt álló hajók meglátogatását. E tekintetben a Bizottság 2005 februárjában egy – kimondottan az új épületekre összpontosító – külön értékelési sorozatot folytatott le annak érdekében, hogy megvizsgálja, hogy az elismert szervezetek miként reagáltak a jelenleg az e piacra vonatkozó kivételes megterhelésre.

Az érintett tagállamok rendszeresen részt vettek ezekben az értékelésekben, ami nagy mértékben hozzájárult a feladat hasznosságához. A legtöbb értékelést együttesen tervezték meg a résztvevő tagállam által kijelölt szakértőkkel az előkészítő üléseken; az értékelések során a tagállamok számára lehetővé vált a lobogó szerinti állam különös kérdéseinek nyomon követése, továbbá a tagállamok a gyakorlatot a lobogó szerinti állam véleményével egészítették ki; végül pedig az értékelést végző személyek – még mielőtt azokat a Bizottságnak jelentették volna – ténymegállapításaikat megvitatták azon részt vevő tagállami szakértővel, aki a következtetésekről és a nyomon követésről folyamatosan tájékoztatta a részt vevő közigazgatást.

Az elismert szervezetek értékelésében 2004 februárja óta a Bizottságot az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség segítette.

· Az Ügynökség által nyújtott szakértelem lehetővé tette a Bizottság számára, hogy növelje az értékelések gyakoriságát, valamint hogy szélesítse azok hatókörét, ami kulcsfontosságúnak bizonyult a fent említett célkitűzések teljesítésében.

· Az EMSA létrehozott egy, az irányelv hatálya alá tartozó különféle aspektusok vonatkozásában a szakismeretek megfelelő kombinációjával rendelkező ellenőrökből álló csoportot, valamint külön módszertant dolgozott ki a terepmunkára vonatkozóan. Ez az értékelések alaposabb elkészítését eredményezte és nagymértékben növelte a Bizottság azon képességét, hogy az elismert szervezetek rendszereiben és eljárásaiban észre vegye a fellépést szükségessé tevő gyenge pontokat.

3.2. Az értékelések főbb megállapításai

3.2.1. Általános megállapítások

Az eddig elvégzett értékelések azt mutatják, hogy az elismert szervezetek – a következő alszakaszokban kiemelt megállapítások kivételével – nagymértékben megfelelnek. A Bizottság azonban úgy véli, hogy a meghatározó tendencia egy jól kifejlesztett rendszerekkel és eljárásokkal rendelkező formális megfelelés, túlságosan gyakran a kockázatok proaktív kezelésének és hatékony irányításának kárára.

3.2.2. Az osztályokra vonatkozó szabályok és jogszabályban előírt követelmények betartása

A Bizottság – jelentős számú hajóiratot vizsgált meg vagy véletlenszerű mintavétellel és a hajógyárak meglátogatásával, vagy pedig baleseteket és a kikötő szerinti állam által végzett ellenőrzést követő visszatartást követően.

Ez az ellenőrzés olykor igen sivár képet mutatott, olyan esetekkel, amelyekben az ellenőrök lényeges hibákat vétettek vagy amikor egyszerűen kihagytak bizonyos ellenőrzéseket vagy vizsgálatokat, miközben az ezt követő belső ellenőrzések néha nem mutatták ki a nyilvánvaló előfordulásokat, illetve nem biztosították a megfelelő nyomon követést:

· Úgy tűnik, van egy ismétlődő minta, amelyen keresztül a legjelentősebb előfordulások – úgy látszik – érintik a rendelkezésre álló források tekintetében a legrosszabb viszonylagos rátákkal rendelkező szervezeteket [9].

· Ily módon az osztályozásnak és a jogszabályban előírt követelményeknek egy szervezet általi megszegése a szervezet forrásainak erős megterhelésével összefüggésben [10] a szervezet szabályai és eljárásai [11] által a felügyelőkre hagyott terjedelmére vezethetők vissza. Egy, a Bizottság utasítására a szervezet által végzett további ellenőrzés jó néhány olyan helyet azonosított, ahol az osztályozást és a jogszabályban előírt követelményeket nem alkalmazták helyesen.

· Egy másik esetben – egy balesetben érintett hajó iratainak megvizsgálása során – megállapították, hogy a felügyelő által a szervezet szabályainak alkalmazásával kapcsolatban vétett súlyos hibáit – noha azok az említett iratból egyértelműen kitűntek – nem tárták fel, amikor a munkáját a tevékenység végzésének központjába történő benyújtás előtt felülvizsgálták.

· Ez a szervezet megfelelően ellenőrizte felügyelőit, és alacsony szintű teljesítmény esetén intézkedéseket fogadott el, beleértve a bizonyítvány visszavonását is. Nem vizsgálta meg azonban azokat a hajókat, amelyeket e felügyelők azért ellenőriztek, hogy azonosítsák és kezeljék a potenciális veszélyeket. Sajnálatos módon egy bizonyítványától megfosztott felügyelő által vizsgálta hajó nemsokára azután súlyos kárt szenvedett és a hajóiratok ellenőrzése komoly kétségeket ébreszt a vizsgáló által a kárt szenvedett területeken végzett munka elégségessége tekintetében.

· Olyan eseteket is feltártak, amikor úgy tűnt, hogy a nemzetközi egyezményekben előírt különös ellenőrzéseket (pl. a kormányszerkezet vizsgálata teljesen megrakodott hajó esetében) jó néhány elismert szervezet figyelmen kívül hagyta.

3.2.3. „Rugalmassági záradékok”

Úgy tűnik, hogy a hajógyárak minőségi rendszereinek az elismert szervezetek általi értékelése egyre fontosabb szerepet játszik a hitelesítési folyamatban.

A Bizottság az ilyen értékelést a ellenőrzési munkát megfelelően kiegészítő, alapvető eszközként támogatja. Ez azonban nem nélkülözi a buktatókat:

· Amint az fentebb is említésre került, megállapították, hogy az egyik elismert szervezet szabályai lehetővé tették a felügyelők számára, hogy – igazgatási ellenőrzés nélkül – mellőzzék a hajógyár minőségi rendszerének általuk történő értékelésén alapuló ellenőrzéseket (a „rugalmassági záradék”).

· A megfelelő igazgatási ellenőrzés szükségességén túlmenően a jogszabályban előírt valamennyi ellenőrzést kivétel nélkül el kell végezni. Az említett esetben a szervezet eljárásai és ellenőrzési jegyzékei nem tettek egyértelműen különbséget a jogszabályban előírt és az osztályokra vonatkozó ellenőrzések között, ami azzal az eredménnyel járt, hogy mindkettőt mellőzték.

· Még az osztályokra vonatkozó ellenőrzések tekintetében is komolyan meg kell kérdőjelezni a rugalmassági záradékok határait: az elismert szervezetektől elvárják, hogy a hajókat, nem pedig a hajógyárakat tanúsítsák, és ennek elvégzéséhez mindenkor elégséges közvetlen ismerettel kell rendelkezniük.

· Ezen túlmenően a Bizottság óvatosan kezeli a sajtó által hangoztatott azon lehetőséget, amely szerint az elismert szervezetek – akár közvetlenül, akár leányvállalatokon vagy közös vállalatokon keresztül – „segíthetik” a hajógyárakat a minőségi rendszereik létrehozásában. Ez – a rugalmassági záradékokkal együtt vagy azok nélkül – érdekösszeütközésekhez vezethet.

Az egyedi esetekben tett intézkedéseken túl a Bizottság el kívánja végezni az általános helyzet mélyreható értékelését, valamint annak megfelelően szándékozik eljárni.

3.2.4. Források

A Bizottság számos esetben a szervezet tényleges munkamennyiségével való megbirkózáshoz szükséges megfelelő források hiányát tárta fel, különösen az új építések aktuális intenzív csúcspontja tekintetében.

· A Bizottság alapvetően két mutatót használt a források általános megfelelősségének mérésére: az egy felügyelőre jutó hajók arányát [12], ami biztosítja a szervezet forrásainak átfogó lemérését; valamint az egy felügyelőre jutó új építések arányát [13], ami a szervezet forrásainak a hajóépítéssel kapcsolatos, egyre megerőltetőbb ellenőrzési és tanúsítási tevékenységeknek betudható további megterheléseinek mérésére irányul. Ezek az arányok igen jelentőségteljes utalásokat nyújtanak, amelyeket azonban más, olyan tényezők tükrében kell figyelembe venni, mint például a flotta összetétele és kora. A Bizottság azt is megvizsgálta, hogy a források meghatározott munkahelyeken elegendőek-e. Az így kapott eredményeket az értékelések anyagi megállapításai mérésének eszközeként használták fel.

· Az egyik elismert szervezet által egy nagyobb hajógyárban végzett munka értékelése során a Bizottság közvetlenül tudta azonosítani a rendelkezésre álló munkaerő (egy – alkalmanként egy második felügyelő által segített – főállású felügyelő) és a felügyelendő új építések (több hónap alatt bármely időpontban egyszerre négy) száma között fennálló egyértelmű, folyamatos egyenlőtlenséget. Ez mind az osztályozási, mind pedig a jogszabályban előírt követelmények számos alkalommal történő megsértését eredményezte.

· Egy másik esetben a Bizottság egy elismert szervezet felügyelői számára történő segítségnyújtás céljából, új nagyobb építési helyszíneken alkalmazott külső személyzet jogsértő alkalmazását tárta fel. Megállapították, hogy ez a külső személyzet új építések alatt kulcsfontosságú tevékenységnek tartható és rendes esetben a szervezet főállású felügyelői által elvégzendő ellenőrzéseket végzett.

· Amint arra a 3.2.2. szakaszban rámutattak, úgy tűnik, korreláció kezd létrejönni a legjelentősebb anyagi ténymegállapítások és a fent említett mutatók legmagasabb mérési értékei között.

E probléma okai nem teljesen egyértelműek, noha maga a probléma eredhet akár a puszta versenyből, a képesített személyzet hiányából és/vagy az elismert szervezetek hajógyárakkal szembeni gyengeségéből – a szárnyaló kereslet és az ebből következően feszített termelési feltételek hátterében. A Bizottságot mindenesetre különösen aggasztja az e probléma által a hajóbiztonságra közép és hosszú távon gyakorolt potenciális hatás, és az érintett szervezetek aktív együttműködésével megtette a szükséges intézkedéseket.

3.2.5. Minőségpolitika és -rendszer

Az elismert szervezetek általánosságban eléggé kifinomult, részletes és kimerítően dokumentált eljárásokkal bíró minőségi rendszereket léptettek életbe. A Bizottság értékelései azonban majdhogynem rendszeres kudarcot állapítottak meg akár a jelentős, kulcsfontosságú teljesítménymutatók meghatározása, akár pedig – még gyakrabban – azoknak egy, a vezetőséget a szervezet teljesítményének értékelésében és proaktív, megelőzésorientált hozzáállás tanúsításában segíteni képes, értelmes rendszerbe történő összevonása tekintetében.

· A Bizottság benyomása általánosságban az, hogy ez egy olyan kérdés, amely tekintetében elkerülhetetlenül szükség lesz némi gondolkodási időre, valamint az elismert szervezetek általi fokozatos megközelítésre, de azzal rendes esetben valamennyiüknek középtávon kell megfelelően foglalkozniuk.

3.2.6. Függetlenség

Kétségtelenül ez a legnehezebben értékelhető kritérium. Ez nagymértékben az elismert szervezetek igen eltérő jogállásának tudható be: van közöttük alapítvány vagy ehhez hasonló jogalany, egy pedig teljes egészében egy alapítvány tulajdonában van, míg mások nonprofit társaságok vagy ahhoz hasonló jogalanyok, a többi pedig közös részvénytársaság.

A Bizottság megpróbálta azonosítani a szervezet üzletvitelét és az ügyleteit ténylegesen ellenőrző szerveket és személyzetet, és egy olyan egyértelmű helyzet elérésére törekedett, amelyben az érdekek mellékletben felsorolt kategóriái („a korlátozott kategóriák”) [14] nem lennének olyan helyzetben, hogy meghatározó hatást gyakoroljanak azokra. A közös részvénytársaságok esetében – függetlenül azok társasági felépítésétől – a részvények tulajdonjogát ugyanúgy figyelembe vették.

· Az elemzés ezért néha azon testületek – például osztályozási és műszaki bizottságok – ellenőrzését is szükségessé tette, amelyeknek annak ellenére van beleszólásuk a szabályokra, az osztály elfogadására/felfügesztésére/visszavonására és a jogszabályban előírt bizonyítványok megadására vonatkozó döntésekbe, hogy nem érinti őket a társaság igazgatása.

· Az elismert szervezetek általánosságban jelentős erőfeszítéseket tettek annak érdekében, hogy összhangba kerüljenek az irányelv követelményeivel.

· Egy esetben azonban az egyik elismert szervezetet arra kötelezték, hogy módosítsa igazgatóságának összetételét az irányelv követelményeinek való teljes megfelelés biztosítása érdekében.

A felügyelők függetlensége tekintetében a helyzet általánosságban kielégítő, továbbá etikai kódexébe, alkalmazási feltételeibe stb. valamennyi értékelt szervezet megfelelő védzáradékokat vezetett be.

· A legtöbb ilyen záradék azonban kiigazításra szorult annak érdekében, hogy tükröződjenek az irányelvnek a korlátozott kategóriákkal való azonossággal és az azokkal meglévő személyes, üzleti vagy családi kapcsolatokkal összefüggő, pontos kikötései.

· A Bizottság általában azt ajánlotta az elismert szervezetek számára, hogy olyan rendszert hajtsanak végre, amelyben felügyelőik helyzete még a munkák kiosztása előtt igazolható.

3.2.7. Az irányelvben szereplő egyéb követelmények

(1) Általában véve a nem főállású felügyelőknek a jogszabályban előírt munkából történő kizárása – néhány elkülöníthető eset kivételével – jól meghatározottnak tűnik. Miközben egypár elismert szervezet már nem alkalmaz nem főállású felügyelőket, más szervezetek még mindig felettébb sok ilyen felügyelőt foglalkoztatnak. A Bizottság különös figyelmet fordít annak ellenőrzésére, hogy a nem főállású felügyelők megfelelő képzésben és ellenőrzésben részesülnek; de mindenesetre komolyan meg kell kérdőjelezni, hogy továbbra is folytatódhat-e ez a szabálytalan helyzet, amikor is a jogszabályban előírt feladatokból kizárt felügyelők mégis végezhetnek osztályokra vonatkozó ellenőrzéseket.

(2) Az elismert szervezetek körében olyan általános tendencia figyelhető meg, hogy egy még inkább decentralizált szerkezet irányába mozdulnak el. Bizonyos hiányosságok azonban azt sugallják, hogy az ezt a megközelítést alkalmazó elismert szervezeteknek további ellenőrzéseket kell életbe léptetniük és egyensúlyt kell teremteniük, hogy megbirkózzanak a decentralizáció által generált újabb kockázatokkal (különösen a működtetési szükségletekből és az ügyfelek igényeiből eredő nyomás okozta nagyobb mértékű kiszolgáltatottsággal).

(3) Így tehát – a legreprezentatívabb esetben – az egyik szervezet decentralizációja azt eredményezte, hogy a regionális vezetők megszerezték a legteljesebb tényleges irányítást a munkák kiosztása, valamint a felügyelők képzése és ellenőrzése tekintetében. Ezt egy, a regionális vezetőket – a felügyelő jogállása, képesítése stb. tekintetében – valamennyi releváns információval ellátó, átfogó adatbázis támogatta, miközben a tevékenység végzésének központja alapvetően kétéves ellenőrzésekkel gyakorolta felügyeletét. Ennek ellenére ezt számos olyan alkalom követte, amikor a szükséges jogállással vagy képesítésekkel nem rendelkező felügyelőknek osztottak munkát. Az esetet jelenleg vizsgálják.

(4) Egészében véve úgy tűnik, hogy a képesítésekkel és a képzéssel jelenleg valamennyi elismert szervezet megfelelően foglalkozik. A Bizottság azonban továbbra is figyelemmel kíséri a már esedékessé vált továbbképzések még mindig igen gyakori eseteit.

3.3. Az elismert szervezetek teljesítménye

Az osztályokkal kapcsolatos visszatartások éves arányában a tizenkét, közösségi elismert szervezetnek a párizsi egyetértési memorandumban, a tokiói egyetértési memorandumban és a US Coast Guard által mért teljesítménye látványosan javult az elmúlt években, amint az a következő táblázatokból is kiderül:

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

A Bizottság melegen üdvözli ezt a javulást, ami nagy mértékben csökkenti a az eleddig elvégzett értékelések által keltett valamelyest nyugtalanító érzéseket.

Jelenleg készítik az elismert szervezetek teljesítményének mérésére irányuló, kifinomultabb rendszert. Az új rendszer tartalmazni fogja mind az éves, mind pedig a többéves visszatartási arányokat (a statisztikai jelentőség tekintetében mérve) és más olyan tényezőket is figyelembe vesz, mint például a balesetek és a vonatkozó flották lobogó-összetétele.

3.4. A Bizottság által végzett mérések

Az azonosított hiányosságok kezelése érdekében a Bizottság abszolút prioritást biztosított a biztonságot potenciálisan fenyegető veszélyek azonosítására és eltávolítására.

Általánosságban véve az elismert szervezetek készségesen együttműködtek és intézkedtek szabályaik és eljárásaik, valamint minőségi rendszereik módosítása érdekében, amennyiben megállapítást nyert, hogy azok nem felelnek meg az irányelv követelményeinek és/vagy azokat nem alkalmazták helyesen.

Ennek ellenére azonban számos súlyos esetben a Bizottság megkövetelte, hogy az érintett szervezetek egy lépéssel továbbmenjenek és biztosítsák, hogy:

(1) A szükségesnek megfelelő legpontosabban ismeretessé válnak bármely hiányosság esetleges következményei:

· Ezért a kimutatott rendszeres hibákkal kapcsolatban átfogó kockázatértékeléseket követeltek meg. Egy esetben a kockázatértékelés az egész szervezetre és 1500 olyan hajóra terjedt ki, amelyek építését az elmúlt években felülvizsgálták.

(2) Az esetleges kockázatot jelentőként azonosított hajókkal megfelelően foglalkoznak:

· Így jó néhány hajó-felülvizsgálati tervet követeltek meg annak igazolása érdekében, hogy az értékelésekben azonosított hiányosságok tényleges vizsgálati hibákat eredményeztek-e. E jelentés elkészítésekor hét hajó felülvizsgálata folyt és két másik vár azonnali felülvizsgálatra, miközben pedig a folyamatban lévő kockázatértékelések eredményeként több felülvizsgálatnak kell még megtörténnie.

(3) A meglévő vagy újonnan elfogadott szabályokat és jogszabályban előírt követelményeket a jövőben megfelelően alkalmazzák:

· Némely esetben az egész szervezetre kiterjedő, átfogó képzési terveket követeltek meg.

(4) A szervezet a feladatai elvégzéséhez elégséges forrásokkal rendelkezik:

· Így mind egyszeri, mind pedig többéves toborzási terveket is megköveteltek. Egy esetben ez a szervezet felügyelői munkaerejének több mint 10%-os növekedését képviseli.

(5) Teljes mértékben biztosított a szervezet függetlensége:

· A fent említetteknek megfelelően egy szervezetet arra köteleztek, hogy változtassa meg igazgatótanácsának összetételét annak érdekében, hogy elérje a nem korlátozott kategóriák biztonságos többségét.

Ezen intézkedések közül némelyik még mindig folyamatban van, de a Bizottságnak meggyőződése, hogy azok az elismert szervezetek gyengeségei kezelésének egy teljesen új, proaktív módját hozták létre. Egyes intézkedések igen sok költséggel járnak az érintett szervezetek számára, ami bizonyítja a biztonság iránti elkötelezettségüket és az e területen kifejtett közösségi cselekvés hozzáadott értékét – amelyek jótékony hatásai jóval az európai flottán túlra terjednek.

3.5. Következtetés

Az Európai Bizottság a Közösség által elismert szervezetek esetében prioritásnak tartja, hogy munkájukban mindig biztosítsák a legmagasabb minőséget. Mindig szem előtt kell tartani azt, hogy valamennyi hiba számít, továbbá hogy azoknak egy nap katasztrofális következményei lehetnek.

E szempontból a Bizottság megállapításai rámutatnak, hogy még mindig sokat kell tenni a kockázat elfogadható szintjének eléréséhez. A Bizottság úgy véli, hogy a probléma nem magukban a rendszerekben, és nem is az elismert szervezetek jelenlegi szakmai normáiban rejlik: a legfőbb javulásnak e szervezetek ellenőrzési környezetében mint egészben kell bekövetkeznie – amely környezet még mindig nem felel meg a tevékenységeik során jelentkező tényleges kockázatoknak.

Az elmúlt évek során az új építési tevékenységek példa nélküli mértéke óriási feszültséget okozott az ipar számára, amely már teljesítőképessége végső határaihoz közelít. Fontos annak biztosítása, hogy az elismert szervezetek megfelelően tudjanak reagálni, hogy a biztonságot hosszú távon ne terheljék.

A Bizottság – amennyiben szükséges – gondolkodás nélkül vissza fogja vonni egy vagy több elismert szervezet elismerését, először azonban minden eszközzel meg fogja kísérelni annak biztosítását, hogy az e szervezetek által ellenőrzött hajók biztonságosak és továbbra is azok maradnak. A Bizottság éppen ezt tette, bíztató eredményekkel – köszönhetően az érintett tagállamok és szervezetek készséges együttműködésének is. A Bizottság – az EMSA folyamatos műszaki segítségével – továbbra is e határozott és proaktív mezsgyén fog haladni, azzal a meggyőződéssel, hogy a megtett intézkedések hatékonyan fognak hozzájárulni tengereink biztonságosabbá tételéhez.

A 3. „tengerbiztonsági” csomag keretében a 94/57/EK irányelv átdolgozására irányuló bizottsági javaslatban teljes mértékben figyelembe vették a fenti ténymegállapításokat. Így:

· Egy megerősített, átláthatóbb és független minőségtanúsítási rendszer alapvető fontosságú egy, az elismert szervezetek általi megfelelő kockázatkezelésre nagyobb hangsúlyt fektető, megelőző politikához.

· Az irányelvben szereplő kritériumoknak való megfelelés elmulasztása miatti pénzügyi szankciók (beleértve az átalányösszegű pénzbírságokat és az időszakos kényszerítő bírságokat) bevezetése nemcsak a rendszer arányosságához járul hozzá, hanem nagy mértékben növeli az e területen végrehajtott közösségi intézkedések hatékonyságát is, valamint hozzájárul a hiányosságoknak a forrásuknál történő kijavítására irányuló célkitűzéshez is.

· Az eleddig elvégzett értékelésekből szerzett tapasztalatok arra biztatták a Bizottságot, hogy számos kiigazítást javasoljon az irányelvben szereplő kritériumok tekintetében annak érdekében, hogy javítsa azok hasznosságát és olvashatóságát – pl. a források elégségessége tekintetében.

4. Polgári jogi felelősség

A Bizottság – az EMSA segítségével – megvizsgálta az irányelv 6. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő polgári jogi felelősségrendszer végrehajtásának gazdasági hatását. Az ezzel kapcsolatos tanulmány eredményeit a melléklet foglalja össze.

E téma vizsgálatakor fontos szem előtt tartani azt, hogy az irányelv csak arra a jogorvoslati eszközre vonatkozik, amelyet egy tagállam közigazgatása abban az esetben követelhet egy elismert szervezettől, ha bíróság vagy választottbíróság az előbbi felelősségét az utóbbi jogsértése miatt állapítja meg.

4.1. A tagállamok általi végrehajtás

A fent említett tanulmány az alábbiakra mutatott rá:

(1) A súlyos gondatlanság miatti korlátlan felelősség 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának i. alpontjában szabályozott esetét elfogadják és nem vitatják.

(2) A gondatlanság 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontjában szereplő esetei tekintetében amit eredetileg felelősségi minimumszintnek (padló) szántak, abból általában felelősségi maximumszint (plafon) lett, mivel a tagállamok többsége a korlátokat a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontjában említett összegeknél – vagy azoknál csupán enyhén magasabban – állapította meg. Erre azonban az az igen lényeges kivétel vonatkozik, hogy öt tagállam kihasználta a lehetőséget, hogy ezekre az esetekre is korlátlan felelősséget határozzanak meg.

(3) Mindezidáig még egyetlen ismert eset sem váltotta ki a 6. cikk (2) bekezdésének b) pontjában szereplő mechanizmus alkalmazását, ezért pedig nincs olyan joggyakorlat sem, ami útmutatóként szolgálhatna.

4.2. Elismert szervezetek

Semmi nem utal arra, hogy az elismert szervezetek pénzügyi stabilitását érintette volna a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának bevezetése.

A velük folytatott konzultációk során az elismert szervezetek általában:

(1) Kitartottak amellett, hogy lehetetlen a „korlátlan felelősség biztosítása”. Ez egyértelmű – hiszen a biztosítási fedezet mindig korlátozott; azt azonban el kell várni, hogy e fedezet arányos legyen a felmerülő, tényleges kockázatokkal. Fontos megjegyezni, hogy a tanulmány rámutatott arra, hogy az irányelv szerinti, jelenlegi polgári jogi felelősségrendszer hatálybalépésének eredményeként az elismert szervezetek nem növelték biztosítási fedezetüket – jóllehet ezt a biztosítást általánosságban elégségesnek tartják az irányelv küszöbértékei tekintetében. Az engedélyező tagállamokkal kötött megállapodásában némely elismert szervezet a gondatlanság esetében is elfogadta a korlátlan felelősséget. Azt állították, hogy ez piaci akadályt képezne, mivel az ezeket előíró tagállamok piacán nem tudnának működni azok a szervezetek, amelyek nem készek ezeket a feltételeket elfogadni. Mindazonáltal

– A tárgyalás résztvevőin múlik azon megállapodás feltételeinek – beleértve a korlátlan felelősséget is – elfogadása, amely megállapodásnak megfelelően hajlandóak dolgozni. Úgy tűnhet, hogy az ilyen tárgyalásban részt vevő valamennyi fél egyenlő erővel bír.

– A kutatás nem támasztja alá azt az érvelést, amely szerint ez megkülönböztető módon volna alkalmazható, mivel a lobogójuk alatt hajózó flotta méretétől és természetétől függően valamennyi tagállam jó néhány elismert szervezettel kötött megállapodásokat.

(2) Kifejezték az iránti félelmüket, hogy az irányelv új beszedési jogokat teremthetnek. Attól tartanak, hogy a 6. cikk megfogalmazása és különösen a következő szavak: „amennyiben egy bíróság jogerősen (…) a szakhatóság pénzügyi felelősségét állapítja meg bármilyen eseményből eredően (…) az igazgatás pénzügyi kártérítésre jogosult az elismert szervezettől (…)” olyan elvárást teremtenek, hogy harmadik felek most új, jogszabályban előírt jogot élveznek arra, hogy a 6. cikk (2) bekezdésének b) pontjában szereplő kártalanítási rendelkezéseken keresztül az érintett nemzeti tengeri igazgatástól, valamint – közvetetten – az érintett elismert szervezettől az elszenvedett anyagi veszteségek miatt pénzügyi kártérítést szerezzenek.

– Egyértelmű azonban, hogy nem ez a helyzet: az irányelv egyik rendelkezése sem módosítja a nemzeti közigazgatás felelősségi rendszerét.

– Az elismert szervezetek ennek ellenére a biztosítási költségek és a jogviták költségeiben az e rendelkezések bevezetését követően bekövetkezett jelentős növekedésről számoltak. Úgy tűnik, ennek nem volt észlelhető hatása a kiszabott díjakra.

– A helyzet egyértelművé tétele érdekében az elismert szervezetek azt javasolják, hogy – a fokozódó jogvita mérséklése érdekében – a szöveg egy olyan rendelkezéssel egészüljön ki, amely értelmében a 6. cikk (2) bekezdésének b) pontja nem teremt új kártérítési jogokat. Olybá tűnik, hogy néhány tagállam az elismert szervezetekkel kötött megállapodásaikban ilyen kikötéseket fogadott el (pl. Dánia, Lettország, Hollandia). Ezeket a kikötéseket meg fogják vizsgálni annak biztosítása érdekében, hogy azok nem az ellentétes hatást váltják ki, azaz nem veszélyeztetik az igazgatások arra irányuló képességét, hogy az irányelvvel összhangban kártérítést szerezzenek.

(3) Azt javasolták, hogy a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontjában szereplő határértékeket módosítsák felelősségi maximumértékekre. Ezzel összefüggésben az elismert szervezetek jelezték, hogy hajlandóak volnának magasabb felelősségi határértékeket elfogadni.

4.3. Következtetés

A Bizottság megjegyzi, hogy – miközben valamennyi tagállam közölte a lényegesebb végrehajtási rendelkezéseket – a Southamptoni Egyetem által végzett kutatás azt jelzi [15], hogy az irányelv néhány elemét valószínűleg nem megfelelően ültették át valamennyi nemzeti jogrendbe. A szükséges vizsgálatokat a Bizottság e területre vonatkozó megfelelőségi értékelési programjának részeként végzik majd el [16].

A Bizottság nem látja indokoltnak a status quo megváltoztatását, tekintettel a zavarral vagy az elismert szervezetek pénzügyi stabilitására (egyensúlyára) gyakorolt hatással kapcsolatos bármiféle bizonyíték hiányára. A Bizottság különösen azt nem tartja szükségesnek, hogy – az elismert szervezetek kérésének megfelelően – az irányelv egy olyan új rendelkezéssel egészüljön ki, amely értelmében a 6. cikk (2) bekezdésének b) pontja nem teremt új kártérítési jogokat. [17]

A jelenlegi felelősségi rendelkezéseket ráadásul csak 2006. július 22-től kell alkalmazni, és talán túl korai még bármilyen határozott következtetést levonni azok felülvizsgálatának szükségességéről – különösen bármely, a tárgyra vonatkozó bírósági ítélet hiányában. A Bizottság továbbra is nyomon fogja követni a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának alkalmazását, és szükség esetén visszajelez a jogalkotónak.

MELLÉKLET: A MÓDOSÍTOTT 94/57/EK IRÁNYELV 6. CIKKE (2) BEKEZDÉSÉNEK b) PONTJÁBAN ELŐÍRT FELELŐSSÉGI RENDSZERRE VONATKOZÓ ELŐKÉSZÍTŐ TANULMÁNY

1. Háttér

A módosított 94/57/EK irányelv 6. cikkének (5) bekezdése kimondja, hogy: „A Bizottság legkésőbb 2006. július 22-éig jelentést terjeszt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyben értékeli az e cikkben [6. cikk (2) bekezdésének b) pontja] meghatározott felelősségi rendszer gazdasági hatását az érintett felekre, illetve – részletesebben – ennek következményeit az elismert szervezetek pénzügyi egyensúlyára.

A jelentést a tagállamok illetékes hatóságainak és az érintett feleknek, különösen az elismert szervezeteknek, valamint a hajóosztályozási társaságoknak a közreműködésével kell elkészíteni. A Bizottság, amennyiben ez szükséges, e jelentés alapján javaslatot terjeszt elő ezen irányelv módosítására a felelősség elvének és a felelősség legmagasabb értékének figyelembevételével.”

A Bizottság 2005 szeptemberében felérte az EMSÁ-t, hogy e tekintetben egy, a bizottsági jelentés alapjául szolgáló előkészítő tanulmányt végezzen el. Egy pályázati eljárást követően az EMSA a Southamptoni Egyetem Tengeri Jogi Intézetének (Institute of Maritime Law) ítélte a kutatás elvégzéséről szóló szerződést. Ez egy, a Southamptoni Egyetem Tengeri Jogi Intézet kutatóinak független csoportja által kidolgozott, 2006. február 15-én kelt jelentést eredményezett a következő címmel: „Tanulmány a felelősségi rendszernek az érintett felekre gyakorolt gazdasági hatás és az elismert szervezetek pénzügyi egyensúlyára irányuló következmények értékeléséről – a 94/57/EK irányelv 6. cikkének (5) bekezdése”.

A tanulmány átfogó célkitűzése az, hogy ábrázolja a (2001/105/EK irányelvvel módosított) 94/57/EK irányelv 6. cikke (2) bekezdésének b) pontjában szereplő felelősségi rendelkezések végrehajtásának hatásait.

A kutatás kimondottan az Európai Unió 25 tagállamában, továbbá Norvégiában és Izlandon engedélyezett elismert szervezetekre összpontosított, de kutatást kellett végezni néhány Európán kívüli hajós országban is annak érdekében, hogy az olyan háttérként szolgáljon, amellyel szemben értékelhetők lesznek az irányelv végrehajtásának kereskedelmi előnyei vagy hátrányai.

A tanulmány áttekintést nyújt a felelősség azon pénzügyi határértékeiről, amelyek tekintetében egyrészről a 25 EU-s tagállam, Norvégia és Izland, másrészről pedig az elismert szervezetek a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának i., ii. és iii. alpontjával összhangban állapodtak meg. Amennyiben egy ország nemzeti joga korlátlan felelősséget ír elő, azt a lehetőséget is feltárták, hogy az érintett ország nemzeti joga alternatív védelmi formákat is kínál-e.

A kutatást és a Southampton-tanulmányban szereplő adatokat használták e jelentés háttereként és alapjaként.

2. A 6. cikk (2) bekezdésének b) pontjában szereplő felelősségi rendelkezések háttere

A 94/57/EK irányelv módosítására irányuló – ezen irányelvnek a 2001/105/EK irányelvvel [18] történő módosítását eredményező – javaslat az 1999 decemberében történt ERIKA-balesetet követő egyik központi javaslat volt és az az ERIKA I.-csomag részét képezte. A bizottsági javaslatban megvitatásra váró egyik legközpontibb téma a 6. cikkben szereplő felelősségi rendelkezések bevezetése volt. A bizottsági javaslat az ún. Gothenburg-csoport munkáján alapult, amely csoport a lobogó szerinti néhány EU-s tagállam közigazgatásából és egypár nemzetközi elismert szervezet igazgatásából állt, és amely megvitatta és kidolgozta a felelősséggel kapcsolatos normatív kikötéseket, valamint amely megpróbált megállapodni a gondatlanság eseteire vonatkozó felelősséggel kapcsolatos határértékekről.

A Bizottság javaslata (COM(2000) 142 végleges) olyan szöveget tartalmazott, amely magában foglalta a súlyos gondatlanság vagy a szándékosság miatti korlátlan felelősséget, valamint a felelősség korlátozását gondatlanság vagy hanyagság esetében. A javasolt értékhatár 5 millió euró volt a személyi sérülés vagy halál esetében, 2.5 millió euró pedig az anyagi veszteség vagy a tulajdonban bekövetkezett kár esetében.

A Tanács és az Európai Parlament közötti egyeztetéshez vezető együttdöntési eljárásban a javaslatot módosították és a felső határértékeket (vagy plafonokat) alsó határértékekre (vagy padlókra) változtatták. Az összegeket pedig 4 illetve 2 millió euróra módosították.

A 94/57/EK irányelv 6. cikke (2) bekezdésének b) pontja a nemzeti igazgatások és az elismert szervezetek közötti munkakapcsolatra irányadó jogi eszköz tekintetében megköveteli a következő rendelkezések beépítését:

– amennyiben egy bíróság jogerősen vagy egy jogvitát lezáró választott bírósági eljárás a szakhatóság pénzügyi felelősségét állapítja meg bármilyen eseményből eredően azzal, hogy kártalanítani kell a sértett feleket vagyoni kár, személyi sérülés vagy haláleset miatt, amelyről a bíróság előtt bebizonyosodott, hogy azt az elismert szervezet, annak testületeinek, alkalmazottainak, képviselőinek vagy a szervezet nevében eljáró egyéb személyeknek szándékos cselekedete vagy mulasztása vagy súlyos gondatlansága okozta, az igazgatás pénzügyi kártérítésre jogosult az elismert szervezettől az említett veszteség, kár, sérülés, vagy haláleset miatt, olyan mértékben, amennyire a bíróság döntése szerint ezért az elismert szervezet felelős;

– amennyiben egy bíróság jogerősen vagy egy jogvitát lezáró választott bírósági eljárás a szakhatóság pénzügyi felelősségét állapítja meg bármilyen eseményből eredően, hogy kártalanítani kell a sértett feleket személyi sérülés vagy haláleset miatt, amelyről a bíróság előtt bebizonyosodott, hogy azt az elismert szervezet, annak alkalmazottainak, képviselőinek vagy a szervezet nevében eljáró egyéb személyeknek gondatlansága vagy hanyagsága vagy mulasztása okozta, az igazgatás pénzügyi kártérítésre jogosult az elismert szervezettől az említett sérülés vagy haláleset miatt, olyan mértékben, amennyire a bíróság döntése szerint ezért az elismert szervezet felelős; a tagállamok korlátozhatják az elismert szervezet által fizetendő legnagyobb összeget, amely azonban nem lehet kevesebb mint 4 millió euró;

– amennyiben egy bíróság jogerősen vagy egy jogvitát lezáró választott bírósági eljárás a szakhatóság pénzügyi felelősségét állapítja meg bármilyen eseményből eredően, hogy kártalanítani kell a sértett feleket vagyoni kár, vagy veszteség miatt, amelyről a bíróság előtt bebizonyosodott, hogy az elismert szervezet, annak alkalmazottainak, képviselőinek vagy a szervezet nevében eljáró egyéb személyeknek gondatlansága, hanyagsága vagy mulasztása okozta, a igazgatás pénzügyi kártérítésre jogosult az elismert szervezettől az említett veszteség, vagy kár miatt, olyan mértékben, amennyire ezért a bíróság döntése szerint az elismert szervezet felelős; a tagállamok korlátozhatják az elismert szervezet által fizetendő legnagyobb összeget, amely azonban nem lehet kevesebb mint 2 millió euró.

Fontos megkülönböztetni a következőket:

(1) Az elismert szervezetek a lobogó szerinti flottán abból a célból végzik a jogszabályban előírt munkát (szemlék), hogy megállapítsák a lajstromozott hajók nemzetközi (IMO) egyezmények, kódexek, EU-s irányelvek és a nemzeti jogszabályok alkalmazandó követelményeinek való megfelelését. A lobogó szerinti állam közigazgatása és az elismert szervezet közötti helyzetet a két fél között létrejött megállapodásban kell meghatározni.

(2) Egyik lobogó szerinti államot sem kötelezi semmi arra, hogy a jogszabályban előírt munkát bármely elismert szervezetnek engedélyezze. Teljesen jogszerű, ha a munkát maguk végzik, mint ahogyan az is teljesen jogszerű, ha a jogszabályban előírt munkára egy elismert szervezetnek adnak engedélyt. A gyakorlatban a legtöbb tagállam igyekszik a jogszabályban előírt munkára elismert szervezeteknek kisebb vagy nagyobb mértékben engedélyt adni.

(3) A felelősségi rendelkezésekben szabályozott helyzet a lobogó szerinti állam közigazgatása és az elismert szervezet közötti helyzet, amelyben a lobogó szerinti állam engedélyezte az elismert szervezet számára, hogy nevében elvégezze a jogszabályban előírt feladatokat. Ha ebben a helyzetben a bíróság jogerősen a közigazgatás felelősségét állapítja meg, a közigazgatás a munkát a nevében elvégző elismert szervezettől beszedheti az általa megfizetendő pénzbírság összegét.

(4) A súlyos gondatlanság esetében (6. cikk (2) bekezdése b) pontjának i. alpontja) korlátlan a felelősség, tehát a bíróság döntése szerinti bármekkora, a közigazgatás által fizetendő összeget a közigazgatás teljes egészében jogosult beszedni az elismert szervezettől.

(5) A gondatlanság eseteiben (6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontja) egy, a lobogó szerinti állam közigazgatása és az elismert szervezet között megállapított maximált összeget szedhetnek be, ami azonban nem lehet 4 illetve 2 millió eurónál alacsonyabb. Ezért abban az esetben, ha a felek ezen összegekkel kapcsolatban egy határértéket állapítanak meg, a bíróság azonban magasabb összeget ítélne meg, magának a lobogó szerinti állam közigazgatásának kellene a 2 és 4 millió euró feletti összeget fedezni (vagy adott esetben biztosításon keresztül).

(6) Az irányelv azonban a két félre – azaz a lobogó szerinti állam közigazgatására és azon elismert szervezetre, amelynek a jogszabályban előírt munka nevükben történő elvégzését engedélyezni kívánják – hagyja, hogy a 2 és 4 milliós összegnél magasabb összegekről – beleértve a korlátlan felelősséget is – tárgyaljanak és állapodjanak meg. Az irányelv azonban nem ír elő korlátlan felelősséget a gondatlanság eseteire (6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontja).

(7) Ha a felek nem tudnak megállapodásra jutni, akkor a közigazgatás nem használhatja az elismert szervezetet illetve azt nem bízhatja meg semmilyen jogszabályban előírt munkával, és azokat a feladatokat lobogó szerinti államként magának kell elvégeznie, amelyre teljes mértékben jogosult.

A 6. cikk (2) bekezdésének b) pontjában szereplő felelősségi rendelkezések 2003. július 22-én léptek hatályba és a jelentésnek a 6. cikk (5) bekezdésével összhangban az a célja, hogy a felelősségi rendelkezések végrehajtásának hatásait értékelje. Érdekes értékelni a felelősségnek azt a szintjét, amelyről a tagállamok az elismert szervezetekkel megállapodtak, különösen ha vannak olyan esetek, amikor a tagállamok a gondatlanság esetei tekintetében is korlátlan felelősségről tárgyaltak, és állapodtak meg. Amennyiben ez a helyzet, feltárták azt a kérdést is, hogy létezik-e bármely más védelem a kérdéses elismert szervezet számára.

3. FELELŐSSÉGI HATÁRÉRTÉKEK – ÖSSZEFOGLALÓ ÁTTEKINTÉS

3.1. A lobogó szerinti EU/EGT-államok felelősségi szintjeinek jelenlegi állása

Az irányelv előírja, hogy a súlyos gondatlanság eseteiben (6. cikk (2) bekezdése b) pontjának i. alpontja) korlátlan felelősségnek kell lennie és ezt nem is támadták meg, és az irányelvet átültető valamennyi EU-s tagállamra úgy tűnik, hogy ez az eset áll.

Az EU/EGT-államokban elfogadott, a gondatlanság eseteire (6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii./iii. alpontja) vonatkozó felelősségi határértékek eltérőek.

· Nyolc tagállam (Ciprus, Magyarország, Lettország, Litvánia, Lengyelország, Szlovénia, Svédország, UK) 4/2 millió eurós felelősségi határértékkel rendelkezik a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii./iii. alpontja tekintetében;

· Öt tagállam és Norvégia az irányelvben szereplő határértékeknél kissé magasabb határértékekkel rendelkezik: 5/2.5 millió euró (Belgium, Dánia, Görögország, Málta, Portugália, Norvégia), amit a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii./iii. alpontjában meghatározott helyzetekben kell alkalmazni;

· Három tagállam (Finnország, Írország és Hollandia) 5/2.5 millió US dolláros felelősségi határértékekkel rendelkezik. [19]

· Öt EU-s tagállam – nevezetesen Franciaország, Németország, Olaszország, Luxembourg és Spanyolország – korlátlan felelősséget fogadott el a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontja alapján. (Lehetséges, hogy a lengyel megállapodásminta is korlátlan felelőséget hoz létre).

· A többi négy tagállam [20] esetében nem vagy csak kevés információ állt rendelkezésre.

Összegezve: 17 tagállam és Norvégia vezetett be korlátozott felelősséget a gondatlanság eseteire. Az összegek nagyjából megegyeznek az irányelvben szereplő összegekkel, és a „padlót” „plafonná” változtatják. 5 tagállam élt a 6. cikkben említett lehetőséggel és állapodott meg korlátlan felelősségről a gondatlanság esetei tekintetében is az általuk engedélyezett elismert szervezetekkel. 3 tagállam és Izland tekintetében a helyzet – információhiány miatt – nem egyértelmű.

Az 1. táblázat a Southamptoni Egyetem által államonként végzett elemzés [21] alapján, a kérdőívekre adott válaszok felhasználásával tartalmazza a 2006 februárjától fennálló helyzet összefoglaló áttekintését.

1. táblázat A 6. cikk (2) bekezdése b) pontja végrehajtásának állása

EU-tagállam | A végrehajtás módszere | Új megállapodások | Végrehajtási problémák | i. A súlyos gondatlanság miatti felelősség | ii. GondatlanságHanyagságHaláleset személyi sérülés(millió €) | iii. GondatlanságHanyagság Vagyoni kár(millió €) | Pénzegység | A tagállam által engedélyezett elismert szervezetek, az engedélyezés mértékétől függetlenül |

Ausztria | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert |

Belgium | LI + Megállapodás | Tárgyalás alatt | Nem | Korlátlan | 5 | 2.5 | Euro | ABS, BV, GL, LR, NKK, DNV |

Ciprus | LI + Megállapodás | Igen | Számolás | Korlátlan | 4 | 2 | Euro | ABS, BV, DNV, HRS, GL, KR, LR, NKK, RINA, RS |

Cseh Köztársaság | Nem ismert | Nem | Nincs végrehajtva | STC | STC | STC | Nem ismert | |

Dánia | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | 5 | 2.5 | Euro | ABS, BV, DNV, GL, LR, NKK, RINA |

Észtország | LI + Megállapodás | Nem ismert | Nincs végrehajtva | Általános szabályok | Általános szabályok | Általános szabályok | | |

Finnország | LI + Megállapodás | Tárgyalás alatt | Nem | Korlátlan | 5 | 2.5 | US $ | ABS, BV, GL, LR, RINA, DNV, RS |

Franciaország | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | | ABS, BV, GL |

Németország | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | | ABS, BV, Gl, LR, DNV |

Görögország | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | 5 | 2.5 | Euro | ABS, BV, DNV, GL, KR, LR, NKk, RINA, RS |

Magyarország | LI + Megállapodás | Nem ismert | Megfogalmazás | Korlátlan | 4 | 2 | Euro | RINA |

Írország | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | 5 | 2.5 | US $ | BV, GL, LR, DNV |

Olaszország | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | | RINA, ABS, BV, GL |

Lettország | LI + Megállapodás | Igen | Megfogalmazás | Korlátlan | 4 | 2 | Euro | ABS, BV, GL, LR, DNV, RS |

Litvánia | LI + Megállapodás | Tárgyalás alatt | Nem | Korlátlan | 4 | 2 | Euro | BV, LR, DNV, RS |

Luxemburg | LI | Igen | Nem | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | | ABS, BV, DNV, GL, LR, NKK, RINA |

Málta | LI + Megállapodás | Tárgyalás alatt | Számolás alatt | Korlátlan | 5 | 2.5 | Euro/helyi valuta | ABS, BV, DNV, GL, RINA és RS |

Hollandia | LI + Megállapodás | Tárgyalás alatt | Nem | Korlátlan | 5 | 2.5 | US $ | ABS, BV, DNV, GL, LR, NKK, RINA |

Lengyelország | LI + Megállapodás | Tárgyalás alatt | Megfogalmazás | Korlátlan | 4 | 2 | Euro | Nem Info |

Portugália | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | 5 | 2.5 | Euro | LR, BV, DNV, RINA, ABS, GL, RINAVE, NKK |

Szlovákia | LI + Megállapodás | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | | ABS, GL?? |

Szlovénia | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | 4 | 2 | Euro | BV, GL, RINA |

Spanyolország | LI | Igen | Nem | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | | BV, GL, RINA |

Svédország | Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | 4 | 2 | Euro | ABS,BV, GL, LR, DNV |

Egyesült Királyság | LI + Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | 4 | 2 | Euro | ABS, BV, DNV, GL, LR, RINA, NKK |

EGT-ÁLLAMOK | | | | | | | | |

Izland | LI + Megállapodás | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | Nem ismert | STC/SDR 200,000 | Nincs információ |

Norvégia | Megállapodás | Igen | Nem | Korlátlan | 5 | 2.5 | Euro | DNV, LR, BV, GL, ABS |

3.2. A korlátlan felelősség esete a gondatlansággal kapcsolatban

A 94/57/EK irányelv – anélkül, hogy az ilyen összegek tekintetében plafont állapítana meg – lehetővé teszi az európai államok és az elismert szervezetek számára, hogy gondatlanság esetében magasabb felelősségi határértékekről állapodjanak meg. E választási lehetőség eredménye kettős: egyrészt bizonyos országok magasabb felső határértékek meghatározását választották (leginkább 2,5 illetve 5 millió euró), másrészt pedig más országok ragaszkodtak hozzá és a területükön engedélyezett, elismert szervezetekkel szemben megállapodtak a visszatérítés korlátlan jogában. Ezek az államok: Franciaország, Németország, Olaszország, Luxembourg és Spanyolország. Amint az a 2. táblázatból látható, e tagállamok az EU által elismert szervezetekkel kötöttek megállapodásokat.

2. táblázat

EU-tagállam | 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának i. alpontja | 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. alpontja | 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának iii. alpontja | ESZ |

Franciaország | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | ABS, BV, GL |

Németország | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | ABS, BV, GL, LR, DNV |

Olaszország | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | ABS, BV, GL, RINA |

Luxembourg | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | ABS, BV, GL, DNV, LR, NKK, RINA |

Spanyolország | Korlátlan | Korlátlan | Korlátlan | BV, GL, RINA |

Ezen országokban a vállalkozókkal független jogi szakértők léptek kapcsolatba és feltárták a korlátlan felelősség – és az azzal szembeni lehetséges védekezési lehetőségek – kérdését. E vizsgálatok átfogó eredményei a következőképpen foglalhatók össze.

A legtöbb jogi rendszer általános elve, hogy a szuverén államnak a jogszabályban előírt kötelességét az érintett feladathoz szükséges gondossággal kell elvégeznie valamint, hogy valamennyi sérelmet szenvedett fél számára – az állam részéről bekövetkező gondatlanság esetében – az állam kártérítési felelőssége megállapítható. Franciaország, Németország, Olaszország, Luxembourg és Spanyolország jogi rendszerei erősen befolyásolják egymást és általánosságban nem nyújtanak védelmet a közigazgatás számára az állampolgárok cselekményeivel szemben. Az állampolgároknak viszont alkotmányos rendelkezések biztosítják a tisztességes tárgyaláshoz való jogot az ilyen károk megtérítése érdekében [22]. Néhány országban kifejezetten az ilyen keresetekkel foglalkozó különbíróságot hoztak létre [23], míg más országokban az erre vonatkozó joghatóság a polgári bíróságokat illeti. [24]

Amennyiben ez a helyzet – ha a jogszabályban előírt bizonyítványok kiállítása a közigazgatás felelőssége [25] és a közigazgatás puszta átruházással nem válhat meg e felelősségtől [26] – felmerül az a kérdés, hogy bármely jogszabályban előírt korlátozás vagy követelmény megakadályozza-e a közigazgatást abban, hogy egy vétkes elismert szervezettől terjes egészében visszatérítést kapjon.

Az összegyűjtött információ alapján úgy tűnik, hogy az erre a kérdésre adandó válasz nemleges [27]. Németország az egyetlen olyan európai ország, amely vonatkozásában nem adható meggyőző elemzés, ahol is azt állították, hogy egy, a közigazgatás által az alkalmazottai ellen benyújtható jogorvoslati eszközt kizárólag súlyos gondatlanság esetén lehetővé tevő alkotmányos rendelkezés akadályozná meg a visszatérítést a hanyag gondatlanság egyszerűbb esetében. Úgy tűnik azonban, hogy a német közigazgatás körültekintő volt a tekintetben, hogy az elismert szervezeteket nem minősítse közalkalmazottnak és ez az egész érvelést teljes egészében érvénytelenné teheti.

Befejezésül, a tanulmány nem tárt fel egyetlen olyan vonatkozó, nemzeti jogszabályt sem, amely lehetővé teszi az olyan országokban engedélyezett elismert szervezetek számára, ahol gondatlanság esetében korlátlan felelősséget írnak elő, hogy elkerüljék vagy korlátozzák az ilyen korlátlan kitettséget. Németország az egyetlen állam, ahol ez lehetséges, de úgy tűnik, ilyen témában még nem hoztak ítéletet.

Az a tény, hogy egyes, lobogó szerinti EU-s államok a gondatlanság eseteiben korlátlan felelősséget követelnek meg azt eredményezhette, hogy jó néhány elismert szervezet azt választotta, hogy nem ezekben az államokban kérte az engedélyezését (ld. alább a 3.3. fejezetet). Ez azon kérdés feltevéséhez vezethet, hogy a gondatlanság eseteire vonatkozó korlátlan felelősségről való megállapodás lehetősége működhet-e az azon piachoz való hozzáférés csökkenésének eszközeként?

3.3. A 94/57/EK irányelv és a verseny

Néhány elismert szervezet azon véleményének adott hangot, hogy a korlátlan felelősségnek egyes EU-s tagállamok által a gondatlanság eseteiben történő megkövetelése, valamint az ahhoz kapcsolódó nem biztosítható kockázatok a piac torzítására irányuló protekcionista intézkedést valósítottak meg és megakadályozták őket abban, hogy ilyen országokban dolgozzanak. Véleményük szerint a tényleges eredmény az volt, hogy a rendelkezésre álló szolgáltatókat azokra korlátozzák, amelyek a rendes gondatlanság eseteiben is hajlandóak megkockáztatni a korlátlan felelősséget. Néhány elismert szervezet azt sugallja, hogy az irányelv végleges szövege a nemzeti jogalanyok protekcionizmusának közvetett fennmaradását támogatja.

Úgy tűnik azonban, hogy ez az álláspont nem veszi teljesen figyelembe azt a helyzetet, hogy néhány elismert szervezet a gondatlanság esetei tekintetében is korlátlan felelősséget megállapító megállapodásokat írt alá, amint az a 2. táblázatból kiderül. A kutatás nem támasztja alá azt az elgondolást, hogy ezt egy tagállam arra használhatja fel, hogy „protekcionálja” a „saját” elismert szervezetét, mivel valamennyi tagállam több elismert szervezettel kötött megállapodásokat (a mérettől, a hajótulajdonosok igényeitől és a lobogójuk alatt hajózó flottájuk jellegétől függően).

Az irányelv előírja az ilyen korlátlan felelősségről való megállapodás lehetőségét, de arra tárgyalás és mindkét fél – az EU-s tagállam és az elismert szervezet – megállapodása vonatkozik. Az irányelv a korlátlan felelősséget nem teszi kötelezővé és nem is bízza kizárólag az egyik fél mérlegelésére.

Amint az korábban is említésre került, meg kell jegyezni, hogy ha egy EU-s tagállam a gondatlanság valamennyi esetében korlátlan felelősséget követel, de nincs a megállapodást e feltételek mellett aláírni hajlandó elismert szervezet, akkor magának a tagállamnak kell elvégeznie a jogszabályban előírt munkát a lobogója alatt hajózó flottán.

3.4. Felelősségi szintek néhány lobogó szerinti (nem EU-s) állam tekintetében

Az EU-n kívül a felelősségi szintek a jelenleg az EU-ban megtalálható skálán belül jelentősen eltérőek. A kutatás kiterjedt a világ néhány legnagyobb, lobogó szerinti államára – a Bahamákra, Panamára, Kanadára, Kínára, Japánra, Új-Zélandra és az Egyesült Államokra –, annak érdekében, hogy olyan háttért nyújtson, amely ellenében értékelhetők az irányelv végrehajtásának kereskedelmi előnyei és hátrányai.

Vannak olyan államok, amelyekben az alkalmazandó felelősségi szintek az egyes elismert szervezetek általános szabályain és feltételein alapulnak. Más államokban ezek a szintek az IMO megállapodásmintájának felelnek meg, azaz súlyos gondatlanság esetén felelősségük korlátlan, a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának iii. alpontjában leírt magatartás esetében korlátozott. Az Egyesült Államokban úgy tűnik, hogy az elismert szervezeteke felelősségét szerződésben egyáltalán nem korlátozzák.

Az Egyesült Államokban (és Németországban) azonban az elismert szervezetek rendelkezésére álló jogi tanács azt sugallja, hogy a gondatlanságon alapuló, az érintett tengeri hatóság ellen irányuló kereseti kérelmeket korlátozzák. A tengeri hatóság és az elismert szervezet közötti korlátlan felelősség ezért a gyakorlatban nem működő képes.

Befejezésül, a Southampton-tanulmány alapján úgy tűnik, nem utal arra semmi, hogy az irányelvben szereplő felelősségi rendelkezések olyan irányban befolyásolták volna a lobogó szerinti nem EU-s államokat, hogy a gondatlansággal kapcsolatos helyzetekben korlátlan felelősséget vezessenek be.

3.5. Vonatkozó bírósági jogesetek

A Southamptoni Egyetem által végzett kutatás azt tárta fel, hogy mindezidáig [28] nincs sem ítélt, sem pedig függőben lévő jogeset, amely értelmében a lobogó szerinti állam számára visszatérítésre került a sor vagy kerülhet a sor egy elismert szervezettel szemben, a 6. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerint.

3.6. Biztonsági vonatkozások

Az elismert szervezeteknek 10 milliótól 100 millió dollárig terjedő kártalanítási fedezetük van mind a jogszabályban előírt, mind pedig az általános szolgáltatások vonatkozásában. Kijelentik azonban, hogy a biztosítási megállapodásokat összesített alapon, inkább teljes felelősségi körrel, semmint „balesetenkénti” alapon kötik.

Az elismert szervezetek által nyújtott információk alapján a 94/57/EK irányelv végrehajtásának biztosítási hatásai a következőképpen foglalhatók össze:

· A 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának végrehajtása arra indították az elismert szervezeteket, hogy megnövelt vagy kiegészítő biztosítási fedezetre vonatkozó megállapodást kössenek;

· A biztosítási díjak azonban a háromszorosukra nőttek, mivel a biztosítók és a viszontbiztosítók újraértékelték a szóban forgó kockázatokat;

· A korlátlan felelősség nem biztosítható. Ezért az olyan országokban működő elismert szervezetek, ahol korlátlan felelősség van, azzal a kockázattal szembesülnek, hogy nem képesek megfelelni a kérdéses felelősségeknek végzetes balesetek esetében, függetlenül attól, hogy mekkora biztosítási fedezetet vásároltak;

· Viszontbiztosítók aggodalmukat fejezték ki az irányelv szerinti korlátlan felelősségi potenciál tekintetében;

· A biztosítási szerződésekbe kedvezőtlen szerződési feltételeket vezettek be;

· Ezzel ellentétben úgy tűnik, hogy a felbecslési díjak nem emelkedtek jelentősen.

Befejezésül, úgy tűnik, hogy a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának végrehajtása nem késztette arra az elismert szervezeteket, hogy megnövelt vagy kiegészítő biztosítási fedezetre vonatkozó megállapodást kössenek, jóllehet a biztosítási díjak esetleg növekedtek. Nincs jelentős különbség a gondatlan cselekmények vagy a mulasztások miatt korlátlan illetve korlátozott felelősséget előíró rendszerekben működő az elismert szervezetek által felszámított díjak között.

3.7. Az elismert szervezetek pénzügyi stabilitása (egyensúly)

A rendelkezésre bocsátott információk alapján [29] úgy tűnik, nincs komoly bizonyíték arra vonatkozóan, hogy az elismert szervezetek pénzügyi stabilitását eleddig érintette volna a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának bevezetése.

Az érdekes kérdés az, hogy az EU/EGT versenyképes munkakörnyezetet biztosít-e a világ többi nagyobb hajózó országához képest.

Az elvégzett kutatás alapján úgy tűnik, hogy a legnagyobb különbség nem az EU-s és nem EU-s országok között, hanem inkább a vétkes vagy hanyag gondatlansági cselekményekre irányuló igények tekintetében meglévő korlátozott és korlátlan felelősséggel rendelkező országok között van

A felelősség korlátozása biztosabb és stabilabb pénzügyi környezetet biztosít az elismert szervezetek működése számára. A súlyos gondatlanságra vonatkozó korlátlan felelősséget az elismert szervezetek mindennapos dologként és – bizonyos mértékben – ésszerű kompromisszumként fogadják el. Az egyszerű gondatlanságra vonatkozó korlátlan felelősséget azonban általánosságban kereskedelmi és pénzügyi öngyilkosság megkockáztatásának tartják, amely okból kifolyólag néhány elismert szervezet nem hajlandó ilyen feltételek mellett szolgáltatást nyújtani.

Befejezésül, a kutatás rámutatott arra, hogy a korlátlan felelősségre irányuló választás kereskedelmi előnyei/hátrányai vonatkozásában nincs komoly bizonyíték arra nézve, hogy az irányelv végrehajtását a piac jelentős változása követte volna. Az elismert szervezetektől kapott válaszok értelmében a vizsgálati díjak az érintett helyi piacoknak megfelelően folyamatosan növekedtek és nem úgy tűnik, hogy azokat a különféle kockázatoknak való kitettség befolyásolta volna.

4. Konzultációk

A Southamptoni Egyetem által végzett kutatást a meghatározott kérdésekre kiterjedő kérdőívek használatával folytatták le. Mivel a kért információk számos különböző érdekeltségű és hátterű, különféle forrásból származtak, öt különböző kérdőívet használtak és küldtek meg az Európai Unió tagállamainak kormányai, a nem tagállamok kormányai, az elismert szervezetek, az európai unióbeli jogi szakértők, illetve és az Európai Unión kívüli jogi szakértők részére. Szinte minden esetben a kérdőíveket telefonos kikérdezések követték.

Néhány igen fontos kivételtől eltekintve, a kormányoktól kapott írásbeli válaszok rövidek és szűkszavúak voltak, valamint nyomon követést és további vizsgálatot igényeltek. Sokkal több adatot gyűjtöttek össze a nyomon követésre vonatkozó telefonhívások során, még akkor is, ha azokat gyakran a bizalmasságra vonatkozó kifejezett kérések kísérték. A jogi szakértőktől kapott válaszok igen értékesek voltak, még akkor is, ha azok nem voltak átfogóak. Az elismert szervezetek vonatkozásában, a Hajóosztályozó Társaságok Nemzetközi Szövetségének (IACS) valamennyi tagját arra kérték, hogy vegyen részt a tanulmányban és hét tag így is tett. Két másik, az EU által korlátozottan elismert szervezettel (a Hellenic Register of Shippinggel és a RINAVÉ-val) szintén kapcsolatba léptek.

A Southamptoni Egyetem által történő megkeresést egy, az EMSA által írt olyan levél kísérte, amelyben kifejtik, hogy a végzett munkára az EMSA adott megbízást.

A 6. cikk (5) bekezdésében szereplő követelmény az, hogy „A jelentést a tagállamok illetékes hatóságainak és az érintett feleknek, különösen az elismert szervezeteknek, valamint a hajóosztályozási társaságoknak a közreműködésével kell elkészíteni.”. A követett megközelítés nagymértékben megfelelt ennek a követelménynek.

Az IACS tagjainak többsége értékes adatokkal szolgált a vállalkozók számára, és véleményüket a jelentés tartalmazza (lásd a 4.1. fejezetet). Nem minden tagállam vett részt tevékenyen a tanulmányban vagy reagált arra.

4.1. Az elismert szervezetek álláspontja

A Hajóosztályozó Társaságok Nemzetközi Szövetségének (IACS) tevékenységein keresztül közzétették az elismert szervezetek egy csoportjának [30] az irányelv tekintetében meglévő álláspontját. Az Európai Unió jövőbeni tengerpoltikája felé: európai elképzelések az óceánok és a tengerek jövőjéről; A Hajóosztályozó Társaságok Nemzetközi Szövetségének (IACS) hozzájárulása [31] című könyvében az IACS kifejezte a tengeri biztonsággal kapcsolatos EU-s kezdeményezésekre irányuló támogatási szándékát. Az elismert szervezetek felelősségének kérdése tekintetében azonban az IACS számos olyan témát vetett fel, amelyek – véleményük szerint – a 94/57/EK irányelvvel létrehozott rendszer gyengeségeit és hiányosságait képviselik. Álláspontjuk a következőképpen összegezhető:

„... Az osztályozás és az azzal kapcsolatos, az IACS tagjai által – akár hajóosztályozó társaságkénti vagy elismert szervezetkénti minőségükben – nyújtott jogszabályban előírt szolgáltatások az általános tengeri biztonsággal és a környezetszennyezés megakadályozásával kapcsolatos rendszerek alapvető alkotóelemei. E szolgáltatások jelentősen hozzájárulnak az élet- és a tulajdon biztonságához, valamint a tengeri környezet védelméhez.

Ezen alapvető szolgáltatások folyamatos nyújtását a hajóosztályozó társaságoknak – a súlyos gondatlanság fokát még el nem érő – a részükről felmerült hibák vagy mulasztások miatti, potenciálisan korlátlan felelősségnek való meglévő kitettsége veszélyezteti.

Az IACS tagja tisztelettel kérik, hogy a Tengerpolitikai Munkacsoport kellő módon vegye fontolóra egy megfelelő jogi védelemnek az EU tagállamain belül működő és a hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek, valamint a tengerhajózási igazgatás vonatkozó tevékenységeinek közös szabályairól és szabványairól szóló 94/57/EK EU-s, módosított tanácsi irányelv alapján elismert hajóosztályozó társaságokra történő kiterjesztését. Ez a fajta védelem nemcsak a súlyos gondatlanság eseteire terjedne ki. E védelem azon alapvető hozzájárulás elismerése lenne, amit a hajóosztályozó társaságok az általános gazdasági növekedés, a helyi foglalkoztatási lehetőségek, a tengeri biztonság és a környezetvédelem tekintetében valósítanak meg. E védelemnek objektívnek és átláthatónak kell lennie, valamint lehetővé kell tennie a fellebbezést.

[…]

Mivel a nemzetközi szervezetek az iparágak egyik legnemzetközibb részével foglalkoznak, a tengeri hajóosztályozó társaságok a verseny és a kereskedelem szabadságának elvére támaszkodnak annak érdekében, hogy a hajózási és parti iparágaknak hatékonyan tudjanak szolgáltatást nyújtani. Ezek az elvek a szuverén nemzetek közötti viszonosság fogalmára alapulnak. Az IACS tiszteletteljesen kéri, hogy egy szabad és tisztességes piacon a versenyképesség ösztönzése érdekében a Tengerpolitikai Munkacsoport őrizze meg ezeket az elveket és fogalmakat az EU tengerpolitikájában.” [32].

A fenti álláspontból a következő derül ki:

· Az IACS nem szólít fel a súlyos gondatlanságra vonatkozó 6. cikk (2) bekezdése b) pontja i. alpontjának módosítására.

· Az IACS tagjai aggódnak amiatt, hogy szolgáltatásaik nyújtását veszélyezteti az EU tagállamainak a 94/57/EK irányelv alapján nyújtott az a lehetőség, amely értelmében a gondatlanság eseteiben felmerülő kárfelelősséget állapíthatnak meg.

· Védelmet kérnek az irányelv 6. cikke (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontjában szereplő felelősségi rendelkezések módosításán keresztül. Az elismert szervezetek azt javasolják, hogy a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontjában szereplő határértékeket felelősségi felső határértékekre módosítsák, valamint hogy az egyre növekvő számú jogvitákat csillapítandó vegyenek be egy olyan rendelkezést, amely értelmében a 6. cikk (2) bekezdésének b) pontja nem teremt új visszatérítési jogokat. A fent említett helyzetben az elismert szervezetek jelezték, hogy hajlandóak lennének magasabb felelősségi határértékeket elfogadni, feltéve, hogy azokat maximálják.

Aggodalmukat fejezik ki továbbá [33] a tekintetben a személyzetükre és tengerészeikre a megfelelő felügyelők toborzása vonatkozásában háruló büntetőjogi felelősség megnövekedett fenyegetésének hatása tekintetében.

A kapott válaszokból az tűnik ki, hogy a 94/57/EK irányelv 6. cikke (2) bekezdése b) pontjának végrehajtása befolyásolta a felelősség kérdését, és különösen:

(1) Úgy tűnik, hogy érintette a különböző tagállamokkal folytatott tárgyalási folyamatokat; és

(2) Arra ösztönözte az elismert szervezetek ügyfeleit, hogy magasabb felelősségi összegekről tárgyaljanak.

Az elismert szervezetek lényeges változásokat várnak el a 94/57/EK irányelv 6. cikke (2) bekezdésében foglalt felelősségi rendelkezések végrehajtását követő jogviták vonatkozásában. Különösen:

· Úgy tűnik, hogy a 6. cikk megfogalmazása – amely szerint: „ (…)amennyiben egy bíróság jogerősen a szakhatóság (…) felelősségét állapítja meg bármilyen eseményből eredően (…) az igazgatás pénzügyi kártérítésre jogosult az elismert szervezettől (…)” – képes azon elvárás megteremtésére, hogy a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának ii. és iii. alpontjában szereplő kártalanítási rendelkezéseken keresztül harmadik felek most jogszabályban előírt módon jogosultak pénzügyi veszteségeik pénzbeli kártérítésére az érintett nemzeti tengeri közigazgatástól és – közvetlenül – az érintett elismert szervezettől.

· Az elismert szervezetek azt sugallják, hogy fennáll annak lehetősége, hogy – magánérdekeik támogatása érdekében – az elismert szervezet elleni jogvitában részt vevő felperesek nem adják hozzá a nemzeti közigazgatás elleni kereseti követeléseket, azt remélve, hogy a közigazgatás követeléseket nyújt be az elismert szervezettel szemben.

· Az elismert szervezetek ellenőrzéseik tekintetében a pénzügyi követelések növekvő számáról számoltak be. Ezen felül a követelt összegek jelentős növekedésről is beszámoltak. [34] Ezt a felpereseknek a 6. cikk (2) bekezdése b) pontjának megfogalmazása értelmében nyújtott ösztönzésnek tulajdonítják.

· Az elismert szervezetek attól tartanak, hogy a gondatlanság és a súlyos gondatlanság közötti különbség elmosódhat egy hajóbalesetből eredő jelentős haláleset vagy kár esetében, így a „súlyos” károk és a nyilvánosság a súlyos gondatlanság könnyű módon történő bizonyíthatóságához vezethetne.

· Néhány elismert szervezet beszámolt arról, hogy a jogvitákban bekövetkezett növekedés nagy valószínűséggel érinteni fogja annak módját, hogy a tengeri felügyelők miként végzik feladataikat, azon hatás miatt, amit a magas profilú jogviták mind a felügyelők, mind pedig az elismert szervezetek és az érintett nemzeti közigazgatás köztisztviselőinek közhangulatára és hozzáállására esetlegesen gyakorolhatnak. Azt is említették, hogy a munkahatékonyságot érintheti azon hajótulajdonosok követeléseitől való fenyegetettség, akiknek hajóit egy ellenőrzést követően visszatartják vagy visszatartották. Az utóbbi években az ilyen fenyegetések és követelések egyre növekvő számára utaltak.

Ezen túlmenően az elismert szervezetek azt állítják, hogy a jogviták számában bekövetkező potenciális növekedésnek köszönhetően sokkal nehezebb lett megfelelő fedezetet beszerezni a biztosítási piacról, és amennyiben az hozzáférhető, ahhoz magasabb biztosítási díjtételek és magasabb levonások társulnak.

[1] COM(2000) 142 végleges

[2] HL L 319., 1994.12.12., 20.o. A legutóbb a 2002/84/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított irányelv (HL L 324., 2002.11.29., 53.o.).

[3] 2000/481/EK bizottsági határozat, HL L 193., 2000.7.29., 91.o.

[4] 2005/311/EK bizottsági határozat, HL L 99., 2005.4.19., 15.o.

[5] 2001/890/EK bizottsági határozat, HL L 329., 2001.12.14., 72.o.

[6] 2005/623/EK bizottsági határozat, HL L 219., 2005.8.24., 43.o.

[7] 2006/382/EK bizottsági határozat, HL L 151., 2006.6.6., 31.o.

[8] 2002. január 22.

[9] Vö. 3.2.4. szakasz

[10] Vö. 3.2.4. szakasz

[11] Vö. 3.2.3. szakasz

[12] Egy elismert szervezet által osztályozott, irányelv-vonatkozású hajók száma osztva a főállású felügyelők számával.

[13] Egy elismert szervezet osztályába tartozó, jelenleg építés alatt álló, irányelv-vonatkozású hajók száma osztva a főállású felügyelők számával.

[14] Hajótulajdonosok, hajóépítők, illetve a hajók gyártásában, felszerelésében, javításában vagy üzemeltetésében kereskedelmi érdekeltséggel rendelkező más személyek.

[15] Vö. a mellékletben szereplő táblázattal

[16] E jelentés elkészítésekor jogsértési eljárás folyik a Szlovák Köztársaság ellen, jóllehet az nem az irányelvben szereplő felelősségi rendelkezésekre vonatkozik (a 3. cikk szerinti kötelezettségek megsértése)

[17] A Bizottság – magától értetődően – ennek ellenére az egyes elismert szervezetekre vonatkozó értékelésében igazolja, hogy biztosítási fedezetük elégséges.

[18] HL L 324., 2002.11.29., 53.o.

[19] A februári átváltási arányok felhasználásával ezen összegek 4.2/2.1 millió euró

[20] Ausztria, Cseh Köztársaság, Észtország és Szlovénia

[21] A kormányzati és más hivatalos forrásokból történő adatgyűjtésre irányuló, legjobb törekvések ellenére a nyújtott információ pontossága és teljessége nem garantálható.

[22] Például Németországban a GG 34§-a, Olaszországban a Cost 28. cikke.

[23] Mint a francia Tribunal Administratif

[24] Csak úgy, mint Olaszország esetében

[25] A jogszabályban előírt bizonyítványok kiállítására irányuló kötelezettséget általában nemzetközi egyezmények írják elő a lobogó szerinti államok számára. Úgy tűnik, ez a helyzet az európai jogi szabályozás tekintetében is, legalább is ez tűnik ki az irányelv azon két preambulumbekezdéséből, amelyekben hivatkozás történik mind a biztonsági és környezetszennyezés-megelőzési nemzetközi bizonyítványok kibocsátása tekintetében a tagállamok felelősségére, mind pedig az ilyen bizonyítványok kibocsátásában a nemzeti közigazgatások nagyobb mértékű részvételének szükségességére

[26] Vagy egy ilyen értelmű jogi rendelkezés miatt, vagy pedig azért, mert az elismert szervezetek magának a közigazgatásnak a megbízottjainak minősülnek

[27] Spanyolországban a 90/2003. sz. rendelet egyértelműen ilyen felelősséget ír elő és nem tartalmaz sem kivételeket, sem korlátozásokat

[28] 2006. február

[29] Azoknál az elismert szervezeteknél, amelyek a kérdőívre válaszoltak, semmiféle felelősség nem merült fel a nemzeti közigazgatással szemben az általuk az adott nemzeti közigazgatás nevében elvégzett, jogszabályban előírt tengeri munka eredményeként

[30] American Bureau of Shipping, Bureau Veritas, China Classification Society, Det Norske Veritas, Germanischer Lloyd, Korean Register of Shipping, Lloyd's Register, Nippon Kaiji Kyokai, Registro Italiano Navale, Russian Maritime Register of Shipping, Indian Register of Shipping (Associate)

[31] IACS, Az Európai Unió jövőbeni tengerpoltikája felé: európai elképzelések az óceánok és a tengerek jövőjéről; A Hajóosztályozó Társaságok Nemzetközi Szövetségének (IACS) hozzájárulása, 2005. október 13.

[32] Uo. 6.1-6.7. pont

[33] „… Az IACS azt kéri, hogy a Tengerpolitikai Munkacsoport vegye figyelembe a szükséges, képzett osztályozó személyzet odavonzására és ott-tartására gyakorolt igencsak negatív hatásokat, amelyeket a jogszabályok olyan irányba történő további kiterjesztése okozna, amelyek értelmében büntetnék azokat a cselekményeket, amelyek ugyan esetlegesen hozzájárulhatnak a véletlen szennyezéshez, de amelyek még nem minősülnek súlyos gondatlanságnak vagy egy egyén részéről elkövetett kötelességszegésnek”. Ez a pont közvetlenül nem a polgári felelősség létrehozásához és korlátozásához, hanem az azokban az esetekben elvárt polgári kártérítéshez kapcsolódik, amely esetekben a büntetőjogi felelősséget megállapítják

[34] Nem nyújtottak sem statisztikákat, sem adatokat.

--------------------------------------------------