HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 188/10

A meghallgatási tisztviselő zárójelentése (1)

Légi teherszállítás (újbóli elfogadás)

(AT.39258)

(2017/C 188/10)

BEVEZETÉS

1. A Bizottság 2010. november 9-én a COMP/39.258 Légi teherszállítás ügyben elfogadta az EUMSZ 101. cikke, az EGT-megállapodás 53. cikke és az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött légi közlekedési megállapodás 8. cikke szerinti eljárásokhoz kapcsolódó C(2010) 7694 final határozatot (a továbbiakban: a 2010. évi határozat) (2). A kartell megbírságolásáról szóló határozat valamennyi címzettje – egy kivételével – keresetet nyújtott be a határozat (teljes mértékben vagy részben történő) megsemmisítése iránt.

2. A 2015. december 16-i keltezésű 13 ítéletben (a továbbiakban: a 2015. évi ítéletek) (3) a Törvényszék megállapította, hogy a 2010. évi határozatban hibás indokolás szerepelt (4). A Törvényszék előtti eljárásban előterjesztett kereseti kérelmektől függően a különböző, az említett határozatot megtámadó felek tekintetében a Törvényszék teljesen vagy részben megsemmisítette a 2010. évi határozatot (5).

3. A 2015. évi ítéletek megállapították, hogy az EUMSZ 296. cikke (2) bekezdésével összhangban nem tartották be a megfelelő indokolás követelményét. Az ítéletekben érdemi követelésekről nem született döntés. Az e jelentéshez kapcsolódó határozattervezet oly mértékben lép a 2010. évi határozat helyébe, ahogyan azt a Törvényszék megsemmisítette. Célja, hogy a 2015. évi ítéletekben azonosított hiányosságokat orvosolja és számot adjon az egyes vállalkozások szerkezetében 2010 óta bekövetkezett fejleményekről.

A 2016. Májusi levelek

4. A Bizottság Versenypolitikai Főigazgatósága 2016. május 20-án írt a határozatot megtámadó 13 félnek, aminek eredményeképp létrejöttek a 2015. évi ítéletek. Az érintett levelek (a továbbiakban: 2016. májusi levelek) tájékoztatták e feleket a Versenypolitikai Főigazgatóság azon szándékáról, miszerint javasolja, hogy a Bizottság új határozatot fogadjon el az AT.39258 számú ügyben. E határozat címzettjei a Törvényszék elé kerülő 13 kérelemben foglalt jogi személyek lennének, tekintve, hogy a 2010. évi határozatot a felperesekkel szemben megsemmisítették. Abban megállapítást nyerne, hogy valamennyi, a Törvényszék előtti felperes „egységes és folytatólagos megsértésben” vett részt a 2010. évi határozatban említett összes szállítási útvonallal kapcsolatban. A javasolt új határozatot az említett levelek alapján „a 2010. évi határozat preambulumbekezdései és rendelkező része tekintetében módosítani szükséges”, de nem eredményezne új kifogásokat és nem módosítaná a 2007. december 18-i kifogásközlésben meghatározott kifogások lényegét. A levelekben kifejeződött a Versenypolitikai Főigazgatóság nézete, miszerint a kapcsolódó ítélkezési gyakorlatban megengedett lenne egy új határozat, mivel a 2010. évi határozat megsemmisítését „eljárásbeli okok” indokolják. (6) A levelekben felkérték a feleket észrevételeik megtételére a Versenypolitikai Főigazgatóság tervezett intézkedéseire vonatkozóan.

Az érintett felek válaszai

5. A 2016. májusi levelek valamennyi címzettje válaszolt; néhányan megküldték a meghallgatási tisztviselő részére a Versenypolitikai Főigazgatóságnak címzett válaszaik másolatát is.

6. E címzettek közül néhányan felrótták, hogy a 2016. májusi levél nem volt eléggé pontos. Az e levelekben előirányzott „átalakítás” konkrét részletei nélkül különbözőképpen, de azt állították, hogy nem tudnak részletes észrevételekkel szolgálni a Versenypolitikai Főigazgatóság által a javasolt új határozatban azonosított jogsértéssel kapcsolatban.

7. Több címzett lényegében azzal érvelt, hogy az e jelentés (a PVC II ítélkezési gyakorlat) 6. lábjegyzetében idézett ítéleteket előidéző helyzettel ellentétben a 2015. évi ítéletekben azonosított hiányosságok nem korlátozódnak pusztán formai hibákra a határozat elfogadásának végső szakaszában, azokat viszonylag egyszerű orvosolni.

8. Ugyanezen címzettek közül néhányan azt állították – jóllehet nem minden esetben konkrét jogalapra hivatkozással –, hogy ezért jogilag kizárt, hogy a Bizottság új határozatot hozzon az AT.39258 számú ügyben. Mások inkább azt vetették fel, hogy a Bizottság nem fogadhat el új határozatot anélkül, hogy először új kifogásközlést fogalmazna meg, és az érintett feleknek lehetőséget biztosítana észrevételeik újbóli megtételére, többek között szóbeli meghallgatás útján. Az utóbbi címzettek közül néhányan azzal érveltek, hogy a kapcsolódó ítélkezési gyakorlatban olyan fejlemények következtek be, amelyek megkérdőjelezik, hogy teljesülnek-e az egységes és folytatólagos megsértésben való részvételük megállapításának feltételei.

9. Néhány címzett azt is felvetette, hogy az új határozat nem járhat együtt felelősségük növelésével a 2010. évi határozatban megjelölt felelősség mértékéhez képest.

A meghallgatási tisztviselő észrevételei a 2016. Májusi levelekre adott válaszokkal kapcsolatban

10. A 2016. májusi levelek címzettjei közül egy sem nyújtott be kérelmet részemre a 2016. májusi leveleket követően. Érdemes mindazonáltal megjegyezni a következőket a fent összefoglalt észrevételek kapcsán:

11. A meghallgatáshoz való jog a Bizottság kifogásait és az azokkal kapcsolatos bizonyítékokat érinti. Nem terjed ki azonban a végleges helyzetre, amelyet a Bizottság egy versenyjogi jogsértéshez kapcsolódó határozatban (7) kíván elfogadni. A 2016. májusi levelek ezért nem kritizálhatók megfelelően azon az alapon, hogy nem fejtették ki részletesen azon pontos módosításokat, amelyeket a Versenypolitikai Főigazgatóság a jelen esetben az új határozat céljából előirányzott. A 2016. májusi levelek célja az volt, hogy megismerje a felek észrevételeit a 2015. évi ítéletekben azonosított hiányosságok kiküszöbölésére irányuló új, a Versenypolitikai Főigazgatóság által tervezett határozat-javaslatáról. Túl korai lett volna részletesen kifejteni valamennyi módosítást, amelyet a Versenypolitikai Főigazgatóság e hibák kiküszöbölése érdekében szükségesnek ítélt. Ezenfelül, a 2016. májusi levelek címzettjeinek a Bizottság valójában lehetőséget biztosított észrevételeik megtételére az említett levelekben szereplő kérdésekről.

12. Az EUMSZ 296. cikkének (2) bekezdésével összhangban a megfelelő indokolás követelményének be nem tartása az EUMSZ 263. cikke alkalmazásában „lényeges eljárási szabályok megsértésének” minősül. (8) Jóllehet a 2015. évi ítéletekben azonosított hiányosságok a 2010. évi határozatban nem voltak azonosak a PVC II ítélkezési gyakorlatban említett hiányosságokkal, nem állíthatjuk, hogy a 2015. évi ítéletekben azonosított jogellenesség lényegi, nem pedig formai. A PVC II ítélkezési gyakorlat ezért nem alkalmazható az AT.39258 számú ügyben fennálló helyzetre a 2015. évi ítéleteket követően.

13. A 2015. évi ítéletek valójában nem tértek ki arra a kérdésre, hogy kartelltevékenységgel követtek-e el jogsértést, vagy nem vizsgálta felül e kérdés értékelésének jogszerűségét a 2010. évi határozatban. (9) A res judicata elve ezért nem merül fel. (10) Ezen túlmenően a 2015. évi ítéletekkel érvényesített különböző megsemmisítések nem tekinthetők a non bis in idem elvének alkalmazásában különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájának 50. cikkében rögzített felmentésnek. Ebből az következik, hogy a Bizottságot ezen elvek közül egy sem tartja távol attól, hogy újraindítsa az eljárást a 2010. évi határozat tárgyát képező magatartás vonatkozásában. (11) A 2016. májusi levelekre érkezett beadványok egyike sem jelezte, hogy más okokból kizárt lenne-e az AT.39258 számú ügyben a Bizottság által hozott új határozat.

14. A meghallgatáshoz való jog gyakorlása céljából a kifogásközlés és nem a 2010. évi határozat releváns a Bizottság AT.39258 számú üggyel kapcsolatos kifogásait illetően. (12) A 2015. évi ítéletekben azonosított jogellenesség a 2010. évi határozat véglegesítési és elfogadási szakaszában merült fel. Önmagukban nem érintették a kifogásközlés jogszerűségét és az érintett felek kapcsolódó meghallgatását (13). A Bizottság ennek megfelelően attól a ponttól jogosult megindítani az eljárást az AT.39258 számú ügyben, ahol felmerült a 2015. évi ítéletekben azonosított jogellenesség (14).

15. Anélkül, hogy pillantást vetnénk arra a javaslatra, hogy az egységes és folytatólagos megsértés fogalmával kapcsolatos ítélkezési gyakorlat a kifogásközlés vagy a 2010. évi határozat elfogadásának időpontját követően alakult ki, emlékeztetni kell arra, hogy az uniós bíróságok szerint az ítélkezési gyakorlatban bekövetkező fejlemények önmagukban már nem írhatnak elő új meghallgatásokat, még akkor sem, ha az ilyen fejlemények a végső határozatot megelőzően az adminisztratív eljárások során merülnek fel (15). Mindenesetre a 2016. májusi levelekre adott válaszok közül néhánynak a tartalma arra utal, hogy e levelek gyakorlatilag olyan helyzetbe hozták címzettjeiket, hogy jogi érveiket a kapcsolódó ítélkezési gyakorlat alapján fogalmazzák meg.

16. Amennyiben a Bizottság úgy dönt, hogy a 2010. évi határozatot annak megsemmisített mértékében váltja fel, az EUMSZ 266. cikke értelmében meg kell szüntetnie a 2015. évi ítéletekben azonosított jogellenességet. Eközben a Bizottságot nem akadályozza meg semmi a 2010. évi határozatban használt szöveg elfogadásában, még oly módon sem, hogy a 2016. májusi levelek néhány címzettje szerint az befolyásolná a felelősségüket a 2010. évi határozat rendelkező részével összehasonlítva, különösen amikor az pontosan a határozatot érvénytelenítő ellentmondások kezelése céljából történik. A 2016. májusi levelekre adott néhány válasszal ellentétben a 2010. évi határozat és az AT.39258 számú ügyben hozott új határozat közötti különbségek puszta lehetősége nem indokol új kifogásközlést vagy egy másik szóbeli meghallgatás megszervezését (16).

17. Összességében, a 2016. májusi levelekre adott válaszokban felvetett érvek nem azonosítottak az AT.39258 számú ügyben új határozat elfogadásának jogszerűségét befolyásoló eljárásbeli kérdéseket, melyeket a 2016. májusi levelek tartalmaztak.

A kifogásközlést követően kapott potenciális mentő körülmények iránti kérelem

18. Az egyik 2016. májusi levélre válaszul egy címzett kérelmezte (mivel már a 2010. évi határozat előtt tette) a Bizottság által 2007-ben a kifogásközlés kibocsátását követően kapott potenciális mentő körülmények iránti kérelmekhez való hozzáférést. A 2016. évi kérelem tárgyát elsősorban a potenciális mentő körülményekre vonatkozó információk képezték, amelyeket a Bizottság a 2015. évi ítéletekhez vezető bírósági eljárások során kaphatott meg, és hogy az M.3770 Lufthansa/Swiss ügy aktájának a 2010. évi határozatban egy bizonyos lábjegyzethez kapcsolódó részét hozzá kell adni az AT.39258 számú ügy aktájához.

19. A Versenypolitikai Főigazgatóság 2016. október 14-i keltezésű levelével válaszolt. E levélből kiderült, hogy a Bizottság által a kifogásközlést követően kézhez kapott dokumentumok vizsgálata során nem találtak potenciális mentő körülményekre vonatkozó bizonyítékot, amelyhez a szóban forgó címzettnek ne lett volna hozzáférése. Ami azt a kérelmet illeti, miszerint az M.3770 számú ügy aktájának egy részét hozzá kell fűzni az AT.39258 számú ügy aktájához, a levélből kiderült, hogy a kapcsolódó lábjegyzet kizárólag a Bizottság engedélyező határozatának nyilvános változatára utalt, nem pedig az ügy aktájában lévő dokumentumokra.

20. Az új határozat elfogadására irányuló eljárás legutolsó szakaszában ugyanaz a címzett küldött részemre levelet, megkérdőjelezve a Versenypolitikai Főigazgatóság 2016. október 14-i válaszában foglalt megközelítést. Írásbeli válaszomban megjegyzést tettem a szóban forgó levél elkésettségére, és magyarázattal szolgáltam arra vonatkozóan, miért nem állja meg helyét a felvetett kritika.

A határozattervezet

21. A határozattervezetben az egyes címzettekre kivetett bírságok összegei nem haladják meg a 2010. évi határozatban rögzített megfelelő összegeket.

22. A 2011/695/EU határozat 16. cikkének megfelelően megvizsgáltam, hogy a határozattervezet csak olyan kifogásokat érint-e, amelyekre vonatkozóan a feleknek lehetőségük nyílt álláspontjuk ismertetésére, megítélésem szerint igen.

VÉGKÖVETKEZTETÉSEK

23. A fentiek fényében és figyelemmel arra, hogy a 20. bekezdésben említett levéltől eltekintve nem intéztek hozzám kérelmet vagy panaszt, úgy vélem, hogy az AT.39258 számú ügyben hozott új határozat elfogadási eljárása során tiszteletben tartották az eljárási jogok hatékony gyakorlását.

Brüsszel, 2017. március 9. Wouter WILS

(1) A meghallgatási tisztviselő egyes versenyjogi eljárásokban meglévő feladatáról és megbízatásáról szóló, 2011. október 13-i 2011/695/EU európai bizottsági elnöki határozat (HL L 275., 2011.10.20., 29. o.) (a továbbiakban: a 2011/695/EU határozat) 16. és 17. cikkével összhangban.

(2) A 2010. évi határozat címzettjei a következők: Air Canada, Air France-KLM, Société Air France, KLM NV, British Airways Plc, Cargolux Airlines International S.A, Cathay Pacific Airways Limited, Japan Airlines, Japan Airlines International Co., Ltd., LAN Airlines S.A., LAN Cargo S.A., Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, SWISS International Air Lines AG, Martinair Holland N.V., Qantas Airways Limited, SAS AB, SAS Cargo Group A/S, SCANDINAVIAN AIRLINES SYSTEM Denmark – Norway – Sweden, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd és Singapore Airlines Limited.

(3) Az Air Canada kontra Bizottság ügyben hozott ítéletek (T-9/11., EU:T:2015:994); Koninklijke Luchtvaart Maatschappij kontra Bizottság (T-28/11., EU:T:2015:995); Japan Airlines kontra Bizottság (T-36/11., EU:T:2015:992); Cathay Pacific kontra Bizottság (T-38/11., EU:T:2015:985); Cargolux Airlines kontra Bizottság (T-39/11., EU:T:2015:991); Latam Airlines Group and Lan Cargo kontra Bizottság (T-40/11., EU:T:2015:986); Singapore Airlines and Singapore Airlines Cargo kontra Bizottság (T-43/11., EU:T:2015:989); Deutsche Lufthansa és társai kontra Bizottság (T-46/11., EU:T:2015:987); British Airways kontra Bizottság (T-48/11., EU:T:2015:988); SAS Cargo Group és társai kontra Bizottság (T-56/11., EU:T:2015:990); Air France-KLM kontra Bizottság (T-62/11., EU:T:2015:996); Air France kontra Bizottság (T-63/11., EU:T:2015:993); és Martinair Holland kontra Bizottság (T-67/11., EU:T:2015:984).

(4) Lásd például a Martinair Holland kontra Bizottság (EU:T:2015:984, 25., 72., 78., 83. és 84. pontját) és a Cargolux Airlines kontra Bizottság (EU:T:2015:991, 27., 28., 72., 79., 83. és 84. pontját) ügyekben hozott ítéleteket.

(5) A 2010. évi határozatot részben megsemmisítették a British Airways plc (T-48/11. sz. ügy), valamint a Deutsche Lufthansa AG, a Lufthansa Cargo AG és a Swiss International Air Lines AG (T-46/11. sz. ügy) ügyekben. A határozatot teljes mértékben megsemmisítették a határozatot megtámadó többi gazdálkodó egység tekintetében. A határozatot meg nem támadó címzett tekintetében a 2010. évi határozat jogerőre emelkedett.

(6) A 2016. májusi levelek e tekintetben idézték az alábbi ügyekben hozott ítéleteket: Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság (C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P–C-252/99 P és C-254/99 P, EU:C:2002:582, EU:C:2002:582, 44–53. pontját, 59–69. és 72–76. pontját); SP kontra Bizottság (T-472/09. és T-55/10., EU:T:2014:1040, 277–281. pontját); és Lucchini kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (T-91/10., EU:T:2014:1033, 173. pontját).

(7) Lásd többek között a következő ítéleteket: BASF kontra Bizottság (T-15/02., EU:T:2006:74, 94. pontját), valamint az IMI és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (T-18/05., EU:T:2010:202, 109. és 111. pontját).

(8) Többek között a Bizottság kontra Írország és társai ügyben hozott ítélet (C-89/08 P, EU:C:2009:742, 34. pontja), valamint a Cargolux Airlines kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:T:2015:991, 27. pontja).

(9) Amely összehasonlítható aLimburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság (EU:C:2002:582) ügyben hozott ítélet 60. pontjában leírt helyzettel. Lásd például a Singapore Airlines and Singapore Airlines Cargo kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:T:2015:989, 30–33. és 90–92. pontját), valamint a SAS Cargo Group és társaikontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:T:2015:990, 29–33., 90. és 91. pontját).

(10) Lásd ennek megfelelően a Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:C:2002:582, 44., 46. és 47. pontját) és a ThyssenKrupp Nirosta kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (C-352/09 P., EU:C:2011:191, 123. pontját).

(11) A ne bis in idem elvvel kapcsolatban lásd analógia útján a Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:C:2002:582, 62. pontját).

(12) Lásd analógia útján a Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:C:2002:582 98. pontját); Lucchini kontra Bizottság (EU:T:2014:1033, 177. pontját); valamint Leali and Acciaierie e Ferriere Leali Luigi kontra Bizottság (T-489/09., T-490/09. és T-56/10., EU:T:2014:1039, 284. pontját).

(13) Lásd többek között a Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:C:2002:582, 73. pontját), valamint SP kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:T:2014:1040, 277. pontját).

(14) Lásd analógia útján a Lucchini kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:T:2014:1033, 173. pontját és a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).

(15) Lásd a Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:C:2002:582, 91. és 92. pontját), valamint IRO kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (T-69/10., EU:T:2014:1030, 141. pontját).

(16) Lásd analógia útján a Limburgse Vinyl Maatschappij és társai kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EU:C:2002:582, 97. pontját).