2014-ben az EU-ban a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv meghatározása értelmében körülbelül 23 500 olyan agglomeráció volt, amelyet 2 000 vagy azt meghaladó lakosegyenérték (LE) jellemzett. Ezekben az agglomerációkban 604 millió lakosegyenértéknek (MLE) megfelelő összterhelés keletkezett, háztartási és némi ipari szennyvíz, illetve csapadékvíz formájában. Az előző jelentésben feltüntetett terheléssel (500 MLE) összehasonlítva adódó különbség különösen Lengyelország és Olaszország szerepeltetésének tudható be.

Ez a jelentés a 2014 januárja és decembere közötti időszakban a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv 15. és 17. cikkében szereplő követelmények alapján gyűjtött adatokra épül. Egy részletesebb elemzést tartalmazó bizottsági szolgálati munkadokumentum is kíséri. E jelentéshez a Bizottság valamennyi tagállam helyzetét értékelte pontos végrehajtási adatok alapján, ami a tagállamokkal folytatott mélyreható párbeszéd és a Bizottság és az Európai Környezetvédelmi Ügynökség által használt IT-eszközök korszerűsítése révén valósulhatott meg . A jelentés azt mutatja, hogy a 2004 óta az Unióhoz csatlakozott országok (EU-13) jelentős javulást értek el a célkitűzések megvalósításában.

A települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvet a 6. fenntartható fejlesztési cél (a vízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez való hozzáférés biztosítása minden ember részére) megvalósításával összefüggésben is kell vizsgálni. Tekintve, hogy világszerte 2,4 milliárd ember nem fér hozzá korszerű higiénés létesítményekhez, és az Unióban még mindig körülbelül 10 millió ilyen ember él, a 6. fenntartható fejlesztési cél új reményt hoz az egészség és a környezet valamennyi ember érdekében történő javítása tekintetében. Emellett lehetőséget kínál különféle beruházásokra és műveletekre is a vízügyi ágazatban.

·évente 19–25 milliárd EUR-t ruháznak be vízi infrastruktúrákba;

A települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv a vízpolitika területére vonatkozó uniós vívmányok egyik legfőbb szakpolitikai eszköze, amely védi a környezetet és az emberi egészséget. Az irányelv végrehajtása terén az elmúlt 25 évben tett előrelépés jelentős szerepet játszott az uniós folyók, tavak és tengerek vízminőségének javításában (lásd az 1. ábrát). Az irányelv alapjául szolgált számos más uniós irányelvben, köztük az ivóvízről és a fürdővízről szóló irányelvben, a víz-keretirányelvben és a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvben megfogalmazott célkitűzések terén elért előrehaladásnak. A fürdővízről és az ivóvízről szóló irányelvekkel együtt a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv hozzájárul a növekedéshez és a munkahelyteremtéshez is. Például:

Az uniós szennyvíz 88,7 %-át megfelelő másodlagos kezelésnek vetik alá, ez a szám 3,2 %-os csökkenést mutat az előző jelentéshez képest. Ennek okát a 2.1. pont fejtette ki. Mintegy 17 tagállamban volt a megfelelési arány 90 és 100 % között, míg négyben (Málta, Románia, Bulgária és Szlovénia) kell továbbra is jelentős erőfeszítéseket tenni a megfelelés érdekében, mivel ezekben az arány 20 % alatt marad. Írország a 70 % alatti megfelelési aránnyal sajátos esetnek tekinthető, és Olaszország tekintetében csak lassú fejlődés figyelhető meg. Az alacsonyabb uniós megfelelési arány ellenére az arány növekedett az EU-13 tekintetében a nyolcadik jelentés szerinti 68 %-ról 75 %-ra. Jelentős az előrelépés a következő országokban: Észtország, Lettország,, Litvánia és Szlovákia. Lengyelországnak a jelentésbe való felvétele levitte az EU-28 átlagát, de növelte az EU-13-ét.

Az uniós megfelelési arány a szennyvíz gyűjtése tekintetében magas; átlagértéke 94,7 %. Az előző jelentéshez viszonyított 3,7 százalékpontos csökkenés főként annak tudható be, hogy Olaszországot és Lengyelországot felvették a jelentésbe, Románia tekintetében pedig pontosabbak az értékek. A legtöbb tagállam fenntartotta vagy javította megfelelési arányát, Románia, Ciprus és kisebb mértékben Spanyolország kivételével. A megfelelési arányok nagyon magasak, 98–100 %-osak 19 tagállamban, míg négy tagállam aránya továbbra is alacsony, 70 % alatti (Románia, Bulgária, Szlovénia és Ciprus).

Az EU-ban a teljes telepített szennyvízkezelési kapacitás körülbelül 780 MLE-t tesz ki (2. ábra), ami meghaladja az uniós szinten keletkezett terhelést. Ebből következően a jövőbeli szennyvízkezelési szükségleteket elvben ki tudják elégíteni, jóllehet a helyzet eltérő az egyes helyszíneken. Előfordul a szennytisztító telepek túlméretezése, de az elégtelen gyűjtés és/vagy a már meglévő telepekhez való nem megfelelő kapcsolódás is.

Az összes uniós megfelelési számadat kis mértékben csökkent az előző jelentéshez képest (ahol 98,4 %-os volt az arány a gyűjtés, 91,9 % a másodlagos kezelés és 87,9 % a szigorúbb követelményeket kielégítő tisztítás tekintetében), de a mostani jelentés számadatai pontosabban mutatják az irányelv végrehajtásának állapotát, mint az előző jelentés adatai. Ez többek között a következő tényezők együttesének tudható be:

5. ábra — A települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv 4. cikkének való megfelelés arányainak alakulása az előző három jelentésben, az irányelv tárgyát képező terhelés %-ában — 2010-es, 2012-es és 2014-es adatok

2.3. Szigorúbb követelményeket kielégítő vagy harmadlagos tisztítás és érzékeny területek

A (másodlagos kezelésnél) szigorúbb követelményeket kielégítő tisztítást az EU 76 %-át lefedő területekre kibocsátott szennyvízre kell alkalmazni. 15 tagállam a teljes területére alkalmazza, a többi 13 pedig érzékenyként határozott meg bizonyos területeket az irányelv értelmében. Az érzékenyként kijelölt területek növekedtek ez utóbbi államokban, ezzel az összes ilyen uniós terület 4 %-kal nőtt, ami javítja a vízvédelmet.

A(z „érzékeny területekre” kibocsátó agglomerációkra alkalmazandó) szigorúbb követelményeket kielégítő tisztítás tekintetében a megfelelési arány 84,5 %, 3,4 %-kal kevesebb, mint a előző jelentésben. Ez főként annak tudható be, hogy pontosabb adatok állnak rendelkezésre, de emellett az új bejelentett adatok csekélyebb, uniós átlag alatti megfelelést mutatnak Olaszország, Lengyelország és Románia esetében. Kisebb mértékben ennek az is az oka, hogy nyolc tagállam eredményei mérséklődtek, a megfelelésre nyitva álló új határidők letelte miatt. 15 tagállam 85 és 100 % közötti megfelelési szintet ért el (köztük Ciprus, Észtország, Magyarország, Lettország, és Litvánia). Összességében továbbra is nagy a különbség a tagállamok között; az egyes megfelelési arányok a 70 % alattitól a teljes megfelelésig változnak, és ezt megfelelően kell kezelni. Jelentős erőfeszítésekre van szükség több tagállamban, ahol ezek az arányok a 20 %-ot sem érik el (Bulgária, Málta, Írország és Románia).

6. ábra — A települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv 5. cikkének való megfelelés arányainak alakulása az előző három jelentésben, az irányelv tárgyát képező terhelés %-ában — 2010-es, 2012-es és 2014-es adatok

2.4. A megfeleléstől való távolság

„A megfeleléstől való távolság” úgy határozható meg, mint az LE-ben számított, nem megfelelően gyűjtött vagy kezelt szennyvíz jelentette terhelés. Azt mutatja, hogy mekkora erőfeszítéseket kell még tenni, de valószerűbb képet is ad az elért előrehaladásról. Kiszámítása azon fennmaradó LE alapján történik, amelyet gyűjteni kell vagy, amennyiben gyűjtik, megfelelő kezelésben kell részesíteni ahhoz, hogy a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv feltételei teljes mértékben megvalósuljanak. Az e koncepció révén kapott kép kiegészíti a megfelelésértékelést, amely csak azokat az agglomerációkat tekinti „megfelelőnek”, amelyek mindenre kiterjedően teljesítik a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv követelményeit.

Az alábbi grafikon (7. ábra) a „megfeleléstől való távolság” tendenciáit mutatja be: 2012 és 2014 között megközelítőleg további egymillió LE-t gyűjtöttek, további 10 millió LE-t részesítettek „az irányelvnek megfelelő” másodlagos kezelésben, és további 5 millió LE kapott „megfelelő”, szigorúbb követelményeket kielégítő tisztítást.



7. ábra – A megfeleléstől való távolság, EU-27. Változás 2012 és 2014 között (Horvátországot nem számítva), %-ban és MLE-ben.

A 2014-es adatok felhasználásával számított „megfeleléstől való távolság” egyértelműbben mutatja a fennmaradó kihívások jellegét és terjedelmét:

·11 millió LE-t nem megfelelően gyűjtenek (az uniós összterhelés 1,8 %-a). A nem megfelelően gyűjtött LE-t nem is kezelik megfelelően;

·41 millió LE nem felel meg a másodlagos kezelés teljesítménykövetelményeinek (az ilyen kezelést igénylő uniós összterhelés 7,2 %-a);

·45 millió LE nem felel meg a szigorúbb követelményeket kielégítő tisztítás teljesítménykövetelményeinek (az ilyen kezelést igénylő uniós összterhelés 11,9 %-a).

A tagállamok között nagyok a különbségek. 9 tagállamban a megfeleléstől való távolság aránya 20 %-nál is nagyobb a gyűjtés, a másodlagos kezelés és a szigorúbb követelményeket kielégítő tisztítás tekintetében. Az egyes országokban a gyűjtés és a kezelés tekintetében elért alacsony „megfeleléstől való távolság” az egyedi vagy más megfelelő rendszerek jelenetős mértékben történő alkalmazásának köszönhető.

8. ábra – Megfeleléstől való távolság (gyűjtés) az uniós tagállamokban (2014-es adatok). Egyes tagállamok nem szerepelnek ezen az ábrán, mivel a megfeleléstől való távolság az esetükben 0 %.

9. ábra – Megfeleléstől való távolság (másodlagos kezelés) az uniós tagállamokban (2014-es adatok)