Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Egy EU–Mercosur társulási megállapodás felé

(saját kezdeményezésű vélemény)

(2018/C 283/02)

Előadó: Josep PUXEU ROCAMORA Társelőadó: Mário SOARES

Közgyűlési határozat: 2018.2.15. Jogalap: az eljárási szabályzat 29. cikkének (2) bekezdése saját kezdeményezésű vélemény Illetékes szekció „Külkapcsolatok” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2018.4.26. Elfogadás a plenáris ülésen: 2018.5.23. Plenáris ülés száma: 535. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 185/3/7

1. Következtetés és ajánlások

1.1. Az EGSZB úgy véli, hogy a Mercosur és az Unió közötti megfelelő társulási megállapodásra vonatkozó – már eddig is túlságosan elhúzódó – tárgyalások lezárása hasznos lenne mindkét fél, de elsősorban az Unió számára, mivel a társulási megállapodás aláírásával különösen közép- és hosszú távon fontos előnyökre tennének szert. Az EU például egy közel 300 millió lakosból álló piachoz férhetne hozzá, a Mercosur tagjai pedig diverzifikálhatnák gazdaságaikat és növelhetnék exportjaik értékét, valamint hozzáférhetnének egy 500 millió lakosból álló piachoz. A társulási megállapodásnak egy részvételen alapuló és átlátható párbeszéd eredményeként kell létrejönnie.

1.2. A jelenlegi nemzetközi helyzet, a kereskedelmi protekcionizmus fokozódása és új vámakadályok bevezetése, továbbá a többoldalú tárgyalásokkal szemben a kétoldalú tárgyalások előnyben részesítése, valamint az, hogy a polgárok egyre kevésbé hisznek egy mindenki számára előnyös globalizációban, ösztönözheti a megállapodás megkötését, amelyet mindkét kontinens kiemelt személyiségei szorgalmaznak. A brexit fontos szempont, amelyet a tárgyalások során figyelembe kell venni.

1.3. Az EGSZB üdvözli az Unió és Latin-Amerika közötti kapcsolatok új keretéről szóló európai parlamenti jelentést, valamint az EKSZ részéről egy olyan közlemény megszövegezését, amely a globális külpolitikai stratégiája részeként felülvizsgálja a Latin-Amerikával fennálló stratégiai kapcsolatokat. Ezek a kezdeményezések, melyek kiemelik az Unió Latin-Amerikával kapcsolatos stratégiai érdekeltségét és bizonyítják, hogy a két régió kapcsolatai nem korlátozódhatnak a kereskedelemre, időben egybeesnek a civil társadalom ( 1 ) , a tudományos központok és a kutatóintézetek ( 2 ) által is ösztönzött más kezdeményezésekkel.

1.4. Az EGSZB úgy véli, hogy egy ilyen jellegű megállapodás csupán akkor jöhet létre, ha kiegyensúlyozott, közép- és hosszú távon mindkét félnek kedvez, és egyetlen (mezőgazdasági vagy ipari) ágazatot, régiót vagy országot sem áldoz fel. A társulási megállapodás semmiképp sem alapulhat rossz tárgyaláson. Figyelembe véve az együttműködésre és a politikai párbeszédre (azaz a társulási megállapodás három alappillére közül kettőre) vonatkozó részt, az EGSZB arra kéri a tárgyaló feleket, hogy tegyenek tanúbizonyságot a társulási megállapodás létrejöttéhez szükséges politikai akaratról, és tegyenek meg mindent a jelenleg a társulási megállapodás kereskedelmi vonatkozásaival kapcsolatban fennálló nézeteltérések megoldására, elismerve a tárgyalások során érintett egyes ágazatok érzékeny szempontjait. Ehhez az alábbiak szükségesek: az egyenlőtlenségek elismerése, a közösen elfogadott pontok nyomon követése, kísérő- és kiegyensúlyozó intézkedések, kivételek megállapítása, fejlesztési tervek a leginkább érintett ágazatok támogatására, a beruházások ösztönzése, innovációs politikák, továbbá kiegyensúlyozó, átmeneti és felülvizsgálati záradékok. A kísérőintézkedéseknek ezenkívül valamennyi uniós politikára vonatkozniuk kell.

1.5. Az EGSZB szerint az Atlanti-óceán mindkét partján végbemenő, mindenre kiterjedő digitális átalakulás jelentős mértékben hozzájárulhat ahhoz, hogy jobban kiaknázzuk az Unió és a Mercosur közötti társulási megállapodást. Az esetlegesen kedvezően érintett ágazatok közül az Unió és a Mercosur közötti, jelenleg igen gyenge globális értékláncok megerősítését érdemes figyelembe venni. A társulási megállapodás minden infrastruktúraépítéssel kapcsolatos kérdés szempontjából releváns lehet, különösen ami az összekapcsoltságot, a megújuló energiák fejlesztését és még inkább a távközlési ágazatot illeti az 5G rendszer uniós és latin-amerikai bevezetésével kapcsolatban.

1.6. Az EGSZB mindenesetre arra kéri a tárgyaló feleket és különösen az Uniót, hogy vegyék figyelembe, hogy milyen számottevő és mindkét felet érintő politikai és gazdasági következményei lennének annak, illetve milyen lehetőséget mulasztanának el azzal, ha nem sikerül megállapodást elérni, ha vagy egyenlőtlen megállapodás születik. Nyilvánvaló, hogy a megállapodás elmaradásának következményeit nemcsak a Mercosur-országok szempontjából kell értékelni, hanem figyelembe kell venni egész Latin-Amerikát és különösen a Csendes-óceáni Szövetség ( 3 ) országait, amely szövetség a latin-amerikai regionális integrációs folyamat során az európai érdeklődés homlokterébe került.

1.7. Az EGSZB döntő fontosságúnak látja, hogy a társulási megállapodás ambiciózus legyen, és foglalkozzon az EU–Mercosur kapcsolatok minden vonatkozásával. A közelmúltban Kanadával és Japánnal aláírt szabadkereskedelmi megállapodásokat is figyelembe kell venni. Ebben az értelemben nagy jelentőséggel bír a vállalkozások előtt álló valódi akadályoknak a szabályozás harmonizálása és a nem kereskedelmi jellegű korlátozásokra való hatásgyakorlás révén történő kezelése.

1.8. A társulási megállapodásnak olyan szociális, munkaügyi és környezeti vetülettel kellene bírnia, amely annak egészén átível. E vetületnek biztosítania kell, hogy a gazdasági kapcsolatok összhangban álljanak a megállapodás szociális és környezeti célkitűzéseivel, a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos szabályok és garanciák sérelme nélkül ( 4 ) . Emellett az élelmiszer-biztonság jelentőségét is hangsúlyoznia kell.

1.9. Az EGSZB úgy véli, hogy minden társulási megállapodásban ki kell emelni és védeni kell a növényegészségügyi előírásokat, hogy a tisztességes kereskedelem kapcsán garantálni lehessen a fogyasztók és a termelők védelmét.

1.10. Az EGSZB úgy véli, hogy a társulási megállapodásnak aktívan elő kell mozdítania a szociális párbeszédet, valamint az ILO alapvető egyezményeinek végrehajtását, különös tekintettel a tisztességes munkára vonatkozó egyezményekre, illetve a munka világára vonatkozó alapelvekről és jogokról szóló 1998. évi nyilatkozatra. Ebben a tekintetben az EGSZB egy megerősített szociális-munkaügyi fejezet beillesztését kéri, amely a munka világában tapasztalható problémákkal foglalkozna, és elősegítené a vállalkozók és a munkavállalók közötti párbeszédet, ami pedig hozzájárulna a fokozott társadalmi kohézióhoz. E fejezetben el kell ismerni a felek által már elfogadott munkajogi okmányokat, azaz az Unió Alapjogi Chartáját és a Mercosur szociális és munkajogi nyilatkozatát. Ily módon a társulási megállapodás biztosítani fogja, hogy az alapvető munkaügyi elvek és jogok megsértését ne lehessen legitim komparatív előny szerzésére felhasználni sem a felek között, sem pedig a nemzetközi kereskedelemben. Ezért a megállapodásnak tartalmaznia kell az említettek teljesülését garantáló mechanizmusokat.

1.11. Az EGSZB fontosnak tartja, hogy a Mercosur Gazdasági és Szociális Konzultatív Fórumát (FCES) és magát az EGSZB-t – a két régió civil társadalmát képviselő szervekként – vonják be a tárgyalásokba, a társulási megállapodás hatásvizsgálataiba és az azokból eredő javaslatok megfogalmazásába (az EGSZB véleménye szerint mindenképpen szükség van az esetleges társulási megállapodás hatásának előzetes elemzésére és arra, hogy mechanizmusokat alakítsanak ki a megállapodásban szereplő kérdések teljesítésének és alakulásának utólagos vizsgálatára), továbbá a megállapodás egy, a szociális, munkaügyi és környezeti vonatkozásokra összpontosító fejezetének a kidolgozásába.

1.12. Kéri továbbá egy, az EGSZB és a FCES alkotta civil társadalmi nyomonkövetési vegyes bizottság felállítását, melynek: — konzultatív jellegűnek kell lennie, — a két intézményben képviselt három ágazat érdekeinek figyelembevételével egyenlő arányú és kiegyensúlyozott összetétellel kell rendelkeznie, — a társulási megállapodás valamennyi területével (beleértve például a kereskedelemről és fenntartható fejlődésről szóló fejezetet) kapcsolatban véleményt kell tudnia nyilvánítani, — emellett el kell ismerni, hogy közvetlen párbeszédet folytathat a társulási megállapodás többi közös testületével, és — megkereséseket fogadhat az említett szervektől, és saját kezdeményezésére is nyilváníthat véleményt, maga dolgozhatja ki saját belső szabályzatát, és az illetékes politikai hatóságoktól a feladatai ellátásához szükséges finanszírozásban részesülhet.

1.13. AZ EGSZB szerint szükségtelen és nem hatékony, hogy a civil társadalom duplán is képviselve van: egyrészt a társulási megállapodás általános keretében, másrészt pedig a kereskedelmi és fenntartható fejlődési fejezetben. Ezzel kapcsolatban az EGSZB úgy véli, hogy a társulási megállapodás olyan átfogó keretet jelent, amely a két fél összes tagállamát érinti. Az EGSZB sürgeti a tárgyaló feleket, hogy tanuljanak a más társulási megállapodásokból ( 5 ) származó tapasztalatokból, ahol az egyes felek civil társadalmai részére létrehoztak ugyan belső tanácsadó csoportokat, de a megállapodások nem ismerték el ezek együttműködési lehetőségét. E modell korlátai ma már nyilvánvalóak, és azt bizonyítják, hogy nincs értelme a Mercosur összes országában belső tanácsadó csoportot létrehozni, mellyel a civil társadalom közvetve vehetne részt a társulási megállapodásban. Különösen akkor, ha mindkét fél rendelkezik független, kiegyensúlyozott, reprezentatív konzultatív intézményekkel, amelyek a társulási megállapodás keretében teljesíteni tudják megbízatásukat.

2. Bevezetés

2.1. A Mercosur területe 12 800 000 km 2 ; lakossága 293 millió fő, népsűrűsége 22,9 fő/km 2 . A Mercosur a világ hatodik legnagyobb gazdasága, kétbillió dollárnyi GDP-vel. Két teljes jogú tagja van a G-20-ban: Argentína és Brazília. A G-20 2018-as argentin elnöksége is a térség egyre növekvő jelentőségét bizonyítja.

2.2. A régióközi keretmegállapodás 1995. decemberi aláírását követően az Unió és a Mercosur megkezdte a társulási megállapodásra irányuló tárgyalásokat. A felek közötti nehézségek (azaz a mezőgazdasági termelési modellekkel és azok piacra gyakorolt hatásaival kapcsolatos nézeteltérések miatt, illetve amiatt, hogy az EU-ban és a Mercosurban is úgy érzik, hogy protekcionizmus érvényesül az iparban és a szolgáltatási ágazatban) 2004-ben – lényegében a dohai fordulóval kapcsolatos egyes elvárások következtében – megszakadtak a tárgyalások. A Latin-Amerika, a Karib-térség és az Európai Unió közötti, 2010-es csúcstalálkozón a tárgyalások újraindításáról döntöttek. Biztatóak voltak a megállapodásnak az az év vége előtti sikeres megkötésével kapcsolatos kilátások, de a Mercosur-kormányok részéről a regionális integráció és az Unióval fennálló viszony tekintetében tanúsított, lényegében politikai elfogultság miatt a tárgyalások ismételten leálltak, bár a brazil kormány álláspontjának változása miatt 2013-ban újraindulhattak.

2.3. Tekintettel arra, hogy az Atlanti-óceán mindkét partján egyre több veszély fenyegeti a képviseleti demokráciákat és a szabadságjogok maradéktalan érvényesülését, az EGSZB leszögezi, hogy az EU–Mercosur társulási megállapodásnak határozottan ösztönöznie kellene a nemzeti és nemzetközi demokratikus értékeket, elveket és politikai kereteket.

2.4. Mivel az Egyesült Királyság és az EU közötti tárgyalásoknak a társulási megállapodásra gyakorolt potenciális hatása teljesen bizonytalan, az EGSZB szerint ezeket a kérdéseket rugalmasan kellene kezelni, mindig a legvalószínűbb következményeket véve figyelembe ( 6 )

3. Az EU–Mercosur társulási megállapodás stratégiai elemei

3.1. A Mercosurral kötendő társulási megállapodás aláírásának a Latin-Amerikával kapcsolatos európai külpolitika kontextusába kell illeszkednie, amely a Föld egyéb régióival fennálló kapcsolatoktól jelentősen eltérő, biregionális kapcsolat különleges jellegére alapul. Bár komoly nehézségek is adódnak (a régió széttagoltsága), a Latin-Amerikához fűződő kapcsolatok megerősítése ugyanannyira kedvez az Uniónak, mint amennyire az Unióhoz fűződő kapcsolatok megerősítése Latin-Amerikának.

3.2. Fontos, hogy meglegyen a határozott politikai akarat arra, hogy a társulási megállapodást ne csupán szabadkereskedelmi megállapodásként fogalmazzák meg és mozdítsák elő, hanem globális stratégiai megállapodásként, amely mindkét fél gazdasági és társadalmi szereplői számára hosszú távú előnyöket igyekszik nyújtani a fejlesztés, a biztonság, a migrációs folyamatok és a környezetvédelmi kihívások terén. Igénybe kell venni továbbá minden létező mechanizmust a két régió közötti aszimmetriák felmérésére, a kereskedelemliberalizáció egyes ágazatokban gyakorolt kedvezőtlen hatásainak csökkentésére, a Mercosur integrációjában mutatkozó szakadék áthidalására, valamint a társadalmi részvételnek és az átláthatóságnak a két régió közötti viszony kulcselemeiként történő megerősítésére.

3.3. A társulási megállapodás nagy lehetőség arra, hogy közelebb jussunk a közös érdekeket szolgáló globális stratégiai célok megvalósításához. Lehetővé tenné a nemzetközi politikai és gazdasági jelenlétet egy olyan helyzetben, amikor a gazdaság és a politika áthelyeződik az atlanti térségből a csendes-óceáni térség felé. A Latin-Amerikai Integrációs Társuláson (ALADI) túl a Mercosur nem kötött szabadkereskedelmi megállapodásokat sem az Egyesült Államokkal, sem pedig az ázsiai nagyhatalmakkal. Többek között ebben különbözik a Csendes-óceáni Szövetségtől. Latin-Amerikán kívül a Mercosur különféle megállapodásokat kötött Dél-Afrikával, Indiával, Pakisztánnal, Törökországgal és Marokkóval, valamint szabadkereskedelmi megállapodást írt alá Egyiptommal, a Palesztin Hatósággal és Izraellel. A maga részéről az Unió több mint 50 kereskedelmi megállapodást kötött a világ különböző országaival. A latin-amerikai és a Karib-térségben Mexikóval, Chilével, Közép-Amerikával, Peruval, Kolumbiával, Ecuadorral és a Cariforummal kötött megállapodást. Összességében az Unió és a Mercosur közötti társulási megállapodás olyan, két térségből álló tömböt hozna létre, amely nagy súllyal rendelkezne az új globális színtéren.

3.3.1. A ma már világszinten jelentkező protekcionista hozzáállás jelentős hatással van a nemzetközi gazdaságra. A Mercosur és az Unió közötti társulási megállapodás megerősíthetné az atlanti térséget, és azt az üzenetet hordozhatná, hogy van alternatíva a kereskedelmi kapcsolatokra és a nemzetek és régiók boldogulásának előmozdítására. Ezek az új generációs szabadkereskedelmi megállapodások, melyek figyelembe veszik a munkahelyük, jövedelmük és biztonságuk elvesztésére érzékeny polgárok aggodalmait, a legjobb választ jelentik mind az erősödő protekcionizmusra, mind pedig annak kockázatára, hogy a kereskedelmi politika nem nyújt védelmet a polgárok számára.

3.3.2. Bár a Mercosur nem írt alá szerződést Kínával, a kínai jelenlét az elmúlt években jelentősen megnövekedett a régióban. A kínai jelenlét Argentínában és Brazíliában különösen erős, ahogyan azt nem csupán a kereskedelem, hanem a közvetlen külföldi befektetések és az infrastruktúra-fejlesztésre szánt pénzügyi támogatás növekedése is mutatja.

3.3.3. A társulási megállapodás megkötésével az Unió a Mercosurban stratégiai szövetségest nyerhet ahhoz az európai célhoz, hogy világméretekben előmozdítsa a környezet védelmét. A környezet ügye ma azok között a kérdések között van, amelyek a leginkább aggasztják a tagállamokat, a polgárokat és a multilaterális rendszert. Az Unió a környezetbarát politikák és technológiák egyik úttörője. A Mercosur-államok egyik fő erőssége a természeti erőforrásokban rejlik, ugyanakkor a térség az éghajlatváltozás által leginkább veszélyeztetett régiók egyike. Ennek keretében kiemelt figyelmet kell fordítani az intenzív, nem fenntartható mezőgazdasági gyakorlatok felülvizsgálatára és középtávú megszüntetésére.

3.3.4. Ahhoz, hogy ez utóbbi cél megkaphassa a szükséges támogatást, a társulási megállapodás szövegében nagy hangsúlyt kell kapnia az „energia, környezetvédelem, éghajlatváltozás, tudomány, technológia és innováció” kérdésének. Ezeket a témákat kiemelten kell kezelni a fejlesztési együttműködésre vonatkozó részben.

3.4. Hasonlóképpen fontos figyelembe venni a régió egyéb országaival fennálló szövetségekből levont tanulságokat. Mindez lehetővé teszi egy olyan szilárd alap és megfelelő környezet megteremtését, amelynek köszönhetően az európai és helyi beruházások a bőség, a munkahelyek és a jólét megteremtését szolgálva, fenntartható módon teljesíthetik ki a bennük rejlő potenciált.

4. A tárgyalások kényes szempontjai

4.1. Az Unió és a Mercosur közötti társulási megállapodás előnyei ellenére nem hunyhatunk szemet a tárgyalás nehézségei felett, amelyek a következő öt pontban foglalhatók össze: i) a tárgyalási menetrendnek a megállapodás kereskedelmi, ipari és szolgáltatási elemeiből eredő bonyolultsága; ii) a két fél közti esetleges egyenlőtlenségek a mezőgazdaság területén, iii) a Mercosur integrációjának a szabad kereskedelmet korlátozó strukturális gyengeségei; iv) a társulási megállapodás szociális és környezeti dimenziója; továbbá v) a felek megállapodáskötésre irányuló, eltérő mértékű politikai elkötelezettsége és arra való hajlandósága, hogy a megállapodás elérése érdekében annak keretein belül vagy kívül a kompenzációs mechanizmusok valamennyi lehetséges alkalmazását megvitassák. Ezeket a kérdéseket nem kimerítően, és a jelenleg hozzáférhető dokumentáció alapján elemezzük ebben a dokumentumban.

4.1.1. Ami a kereskedelmi vonatkozásokat illeti, az elhúzódó tárgyalások során sikerült azonosítani a nehézségeket. Európai szempontból e nehézségek a Mercosur agrár-élelmiszeripari ágazatára összpontosulnak. Főként a cukorgyártás, a marha-, csirke- és sertéstenyésztés, valamint a zöldség- és gyümölcstermesztés területén tartanak káros hatástól. Tartanak továbbá a következőktől: protekcionizmus az ipari termékek (gépjárművek és vegyipari termékek, mint például az etanol) és egyes feldolgozott mezőgazdasági termékek (többek között a bor) kapcsán; az eredetmegjelölés védelmére vonatkozó szabályok be nem tartásának kockázata; az élelmiszer-biztonsági és környezetvédelmi előírások viszonylag csekély mértékű érvényesítése; a közbeszerzések átláthatóságának hiánya.

4.1.2. Az Unió számára létfontosságú a fogyasztók és a termelés érdekében elfogadott termelési előírások megőrzése. Az élelmiszer-biztonság, a környezetvédelem és az állatjólét (ezen belül a takarmányozási technológiák) szempontjait egyértelműen kölcsönösséggel kell kezelni. A növény- és állategészségügyi termékek használatának, valamint az idevonatkozó szabályok betartásának egyértelműen meg kell jelennie a társulási megállapodásban. Ezenkívül hatékony és összehasonlítható ellenőrző rendszereket kell bevezetni a termelési eljárások során, az állati termékek esetében pedig a szállításra és vágásra vonatkozóan, a felek közötti kereskedelem egészében. Ebben az értelemben az oltalom alatt álló földrajzi jelzésekre vonatozó fejezet létfontosságú az évek alatt létrehozott közös európai örökség védelme, valamint a plágium és a csalás elleni küzdelem szempontjából.

4.1.3. A kvóták által érintett termékekre, azaz a cukorra, az etanolra és a marhahúsra állandó és egységes nyomonkövetési rendszer kell, hogy vonatkozzon, jelentős eltérés esetén pedig kompenzációs intézkedéseket kell bevezetni, hogy elkerülhető legyen a helyi termelés megszűnése. Ami a zöldséget és gyümölcsöt illeti, ha lemondunk a belépésiár-mechanizmus nyújtotta védelemről, egy piacműködési megfigyelőközpontot kell létrehozni a két fél termelési érdekeinek védelme céljából; érdemes munkacsoportok útján megosztani az előrejelzéseket és a piactorzító hatású eseményekre vonatkozó információkat.

4.2. A Mercosur szemszögéből a mezőgazdaság témája a legfontosabb. Európa aggályait mérsékelni lehetne, ha mind az európai termékeknek, mind pedig a Mercosur-országokból importáltaknak azonos környezetvédelmi, élelmiszer-biztonsági, állatjóléti stb. normáknak kellene megfelelniük. A társulási megállapodás nem fokozhatja egyik fél élelmiszer-függőségét sem, és biztosítania kell a kevéssé fenntartható mezőgazdasági modellek elkerüléséhez szükséges eszközöket, folyamatosan szem előtt tartva a fogyasztók érdekeit.

4.3. A kevésbé korlátozott ipari termékeket illetően a megegyezés valószínűbbnek tűnik, mint ahogy az például az Unió Dél-Koreával kötött gépjárműipari megállapodása esetében történt. Végezetül egyéb olyan témákban, mint a szellemi tulajdonjogoké, amely különösen érzékeny kérdés egyes Mercosur-országok – így például Brazília – esetében, a WTO-megállapodás rendelkezései alapján felülvizsgálati vagy átmeneti záradékokat lehetne bevezetni. Ennek kapcsán az EGSZB úgy véli, hogy – egyéb kezdeményezések mellett – programot lehetne kidolgozni a szellemi tulajdonjogok kapcsán a technológiaátadás ösztönzésére, valamint egy, az Unió és a Mercosur közötti életképes szabadalmi rendszer kialakítására, amelyet Latin-Amerika egészére ki lehetne terjeszteni.

4.4. A Mercosur strukturális gyengeségei megnehezíthetik a társulási megállapodás létrejöttét. Kiemelendők azok a korlátok, amelyek hiányos rendszerösszekötő-infrastruktúrából és a regionális értékláncok mérsékelt integrációjából fakadnak egy olyan térségben, amely az Uniónál háromszor nagyobb. Ide tartozik még az alacsony szintű régión belüli kereskedelem és a régión kívüli kereskedelem túlsúlya; a nem teljeskörű vámunió; a makrogazdasági politikák korlátozott mértékű összehangolása; valamint a regionális intézmények gyengesége. Példa erre, hogy a Mercosur nem rendelkezik a kormányok számára kötelezően betartandó határozatokat hozó, nemzetek feletti bírósággal, illetve a békés vitarendezés rendszerének mérsékelt eredményessége.

4.4.1. Bár 2010-ben a Mercosur közös vámkódexet hagyott jóvá, az még mindig nem lépett hatályba, ezért továbbra is a közös külső vámok rendszere van érvényben. A Mercosur inkább szabadkereskedelmi övezet, mintsem vámunió.

4.5. Az európai félnek azonban nagyon örülnie kell annak, hogy a jelenlegi tárgyalások egy négy tagból (Argentína, Brazília, Paraguay és Uruguay) álló Mercosurral zajlanak. A blokk új, jelenleg függőben lévő tagokkal történő esetleges bővítése a tárgyalásokat még inkább megnehezítené.

4.6. Az EGSZB támogatja a beruházási viták rendezésével foglalkozó multilaterális bíróság ( 7 ) létrehozását, és üdvözli, hogy a Mercosur tagországai és a társult országok egyetértenek a kezdeményezéssel, hogy így nagyobb jogbiztonságot lehessen garantálni mind a latin-amerikai, mind az európai beruházók számára. Hasonlóképpen úgy véljük, hogy egy esetleges jövőbeli OECD-tagság feltételéül kell szabni, hogy az érintett ország valóban végrehajtsa és teljesítse az EU-val kötött megállapodásait, jogbiztonságot teremtsen és elérje a jogszabályok teljeskörű tiszteletben tartását az Atlanti-óceán mindkét partján működő gazdasági és társadalmi szereplőkkel kapcsolatban.

5. A társulási megállapodásban rejlő lehetőségek

5.1. A társulási megállapodás, amelyről az Unió és a Mercosur tárgyal, sokkal messzebb mutat, mint egy szabadkereskedelmi megállapodás, hiszen két olyan részeleme is van, amelyekből érzékelhető a különbség – a politikai párbeszéd és az együttműködés. A multilateralizmust fenyegető veszélyek, a protekcionista fellépések és a kereskedelmi háborúra utaló célzások fényében elérkezett a megfelelő pillanat arra, hogy az Unió megmutassa Latin-Amerika, konkrétabban pedig a Mercosur iránti elkötelezettségét, és kihasználja az adódó lehetőségeket.

5.2. Az Unió és a Mercosur közötti társulási megállapodás megkötése – tekintettel a két régió területére, lakosságára és a jelenleg 84 milliárd EUR-t meghaladó kereskedelmi forgalmára – megerősítheti a két blokk nemzetközi színtéren betöltött szerepét, és kiterjedt gazdasági integrációs térséget hozna létre, ami jótékony hatással járna mindkét fél számára, és kedvező hatásokat fejtene ki Latin-Amerika fennmaradó részére nézve is. Ezért a Mercosurral kötendő társulási megállapodásnak mindkét fél számára nyereséget kell hoznia.

5.3. Az Unió a világ legnagyobb gazdasága, a Mercosur pedig a hatodik. A Mercosur országai megkezdték gazdaságaik diverzifikálását, amelyekben számottevő az agrár-élelmiszeripari elem, ugyanakkor növekszik az ipari bázis is, amely jelentős energiaforrásokkal és technológiai erőforrásokkal rendelkezik. A gazdaság diverzifikálására irányuló törekvések, különösen azok, amelyek nagyobb hozzáadott értéket biztosítanak a Mercosur exportjának, kitűnő lehetőséget nyújtanak az európai – különösen a technológiai és a szolgáltató – vállalatok számára.

5.4. 2012 és 2016 között csak Paraguay tudta megőrizni 8,4 %-os növekedési rátáját, Argentína (1,4 %) és Uruguay (2,9 %) esetében viszont lassulás volt tapasztalható. Brazília gazdasága 1,4 %-kal zsugorodott. A fellendülés jelei azonban már Argentína és Brazília esetében is megfigyelhetők, és a középtávú előrejelzések újra biztatóak.

5.5. Fontos szempont, hogy a Mercosur négy tagországában jogbiztonság tapasztalható, bár lehetne és kellene is javítani rajta. A korrupció mindkét fél társadalmát egyre inkább aggasztja.

5.6. A regionális piac minőségi és számszerű jelentősége a Mercosur-államok méretétől függően komoly eltéréseket mutat. Relatív értelemben megfigyelhető, hogy a kisebb országok nagyobb mértékben vesznek részt az Európával folytatott kereskedelemben. 2015-ben az Unióra összpontosult Paraguay kereskedelmének több mint 40 %-a, Uruguay kereskedelmének közel 30 %-a és Argentína kereskedelmének közel egynegyede, viszont Brazília esetében ez az arány még a 10 %-ot sem érte el. Ezek az adatok az export és az import esetében is hasonlóak.

5.7. A közvetlen külföldi befektetés a Mercosur-országokban való uniós jelenlét egyik erőssége – az európai közvetlen külföldi befektetés meghaladja a Kínában, Indiában és Oroszországban együttesen végrehajtott uniós külföldi befektetések összegét ( 8 ) . A Mercosur-államokkal folytatott európai kereskedelem a kínai export-import bővülése ellenére jelentős növekedési potenciállal bír. Figyelembe kell azonban venni, hogy a Mercosur Kínába irányuló exportja túlságosan nyersanyag-függő.

5.8. Az elmúlt években fokozódott a Mercosur-országokban az európai kkv-k jelenléte, és a Mercosur néhány hasonló vállalata is már kezd belépni az európai piacokra. Az Unió és a Mercosur közötti társulási megállapodás kitűnő lehetőség lenne arra, hogy az európai kkv-k fokozzák a régióban való jelenlétüket és tevékenységüket.

5.8.1. Az Unió elsősorban feldolgozott termékeket, beruházási javakat, közlekedési berendezéseket és vegyipari termékeket exportál, valamint élelmiszeripari és energetikai termékeket importál. Egy kiegyensúlyozott társulási megállapodás megkötése hatalmas lehetőséget kínálna a jólét megteremtésére, ha a munkaadók, a munkavállalók és az egész társadalom élvezhetné az előnyeit és különösen akkor, ha képes lenne teret biztosítani az olyan új tevékenységekkel kapcsolatos befektetések számára, amelyek a tudás intenzív használatán és a minőségi munkahelyeken alapulnak, fellendíteni a kis- és középvállalkozások alapítását hálózati munkahelyek teremtése révén, továbbá ösztönözni az innovációt és az új technológiák demokratizálódását, hozzájárulva azok tömeges elterjedéséhez, különösen az információs és kommunikációs technológiák esetében. Ha megteremtik a szükséges feltételeket, akkor mind a technológiai beruházások, mind a két régió közti kereskedelem erősítése ösztönözheti a munkahelyteremtést.

5.8.2. Másrészről vannak olyan tényezők, amelyek nemcsak üzleti lehetőséget jelentenének, hanem a fenntartható fejlődéshez is nagyban hozzájárulnának. Ilyen az inkluzív és környezetbarát infrastruktúrák kiépítése, amelyek elősegítik az alapvető szolgáltatásokhoz való hozzáférést egy új városfejlesztési keretben és támogatják a területi kohéziót, az olyan mérnöki és technológiai beruházások fejlesztése, amelyek mérséklik a globális felmelegedést, valamint a fenntartható energiaforrások nem hagyományos megújuló energiaforrásokkal ötvözött használata, amelynek során kiaknázzák az európai vállalkozások e téren szerzett tapasztalatait a zöld gazdaság irányába történő elmozdulás érdekében.

5.8.3. Ezenkívül egy jó társulási megállapodás – ha adottak a megfelelő körülmények – előmozdíthatja mindkét régió gazdasági és társadalmi jólétét, ami egyértelműen kihatna a munkahelyteremtésre, például az alábbiak útján: — a nem hagyományos területeken, például az új technológiákban, a zöld gazdaságban és a szociális hálózatokban működő vállalkozások számára kínálkozó új üzleti lehetőségek, — a hagyományos piacok bővülése a távközlési, az autóipari, a gyógyszeripari, a villamosenergia- és a bankszektorban, — új piacok nyitása a kkv-k számára, — természeti erőforrások és élelmiszerek biztosítása, támogatva ugyanakkor a biológiai sokféleség megőrzését és a környezeti fenntarthatóságot, — a szociális, demokratikus és a szolidaritáson alapuló gazdaság előmozdítása a társadalmi-gazdasági háló fejlesztése és a feketegazdaság leépítése érdekében.

5.9. A Mercosurral kötött megállapodás révén az EU megerősíthetné gazdasági és geopolitikai kapcsolatait e stratégiai partnerével. Ez a két régió közötti megállapodás – haladéktalan megkötése esetén – az első ilyen léptékű megállapodása lenne a Mercosurnak, és lehetővé tenné az Unió számára, hogy megelőzze nemzetközi versenytársait, például az Egyesült Államokat, Kínát vagy akár Indiát, Oroszországot és Dél-Koreát. Ezenkívül a társulási megállapodás megerősítené a Brazíliával, e geopolitikai szempontból igen fontos országgal fennálló stratégiai partnerséget, amelybe a kereskedelem nem tartozik bele. A társulási megállapodás megerősítené Európa latin-amerikai jelenlétét, amely régió jelentős energia-, élelmiszer- és víztartalékokkal rendelkezik; márpedig ezek az erőforrások a XXI. században létfontosságúak. A társulási megállapodás hozzájárulhatna az atlanti-óceáni és a csendes-óceáni térség közti gazdasági és geopolitikai kapcsolatok erősödéséhez.

5.10. Az Unióval kötendő társulási megállapodás stratégiai szempontból is előnyös lenne a Mercosur számára. Egyrészről lehetővé tenné regionális pozíciójának megerősítését, és megkönnyítené a Csendes-óceáni Szövetséghez történő közelítésre irányuló erőfeszítéseit, másrészről pedig javítaná nemzetközi tárgyalási pozícióját, és kiegyensúlyozhatná a Mercosur (és általában Latin-Amerika) országainak az egyéb nemzetközi versenytársakkal fennálló kereskedelmi és pénzügyi kapcsolataiban megfigyelhető aszimmetriákat. A Mercosur számára hasznos lenne a technológiai, a tudományos és az oktatási tudásátadás, és fontos szövetségesre tenne szert a multilaterális környezetben olyan témákkal kapcsolatban, amelyek közelről érintik, mint például az éghajlatváltozás, fenntartható fejlődés vagy a globális fenyegetések elleni küzdelem.

5.11. Az EGSZB üdvözli a felek együttműködés iránt tanúsított politikai akaratát, és arra ösztönzi őket, hogy hatékonyan aknázzák ki a meglévő pénzügyi eszközöket az alábbi területeken folytatott együttműködés elmélyítésére: — oktatás, képzés és felsőoktatási cserekapcsolatok: Erasmus EU–Mercosur, — K+F+i együttműködés az egyetemek, az állami kutatóközpontok és a vállalkozások között, a technológiatranszfer ösztönzésével, — fenntartható fejlesztési és üzleti projektek, valamint — társadalmi kohézió: a szegénység és az egyenlőtlenség elleni küzdelem.

6. A civil társadalom és a társulási megállapodás (9)

6.1. Az EGSZB úgy véli, hogy a társulási megállapodás tartalmának biregionális jellege e tárgyalások alapvető és megkülönböztető eleme, egyben követendő példa az egyre globalizáltabb világ politikai és gazdasági kapcsolatai szempontjából. Az EGSZB meg van győződve az Unió külpolitikai partnereinek civil társadalmával folytatott párbeszéd értékességéről, ezért több mint húsz éve együttműködik a Mercosur szervezeteivel úgy a tárgyalások nyomon követése, mint egy állandó és strukturált párbeszéd fenntartása tekintetében, amely elősegíti a kölcsönös megértést, és lehetővé teszi a két régió közötti kapcsolatokhoz való kritikus, de konstruktív hozzájárulást.

6.2. Az EGSZB kétségtelenül kedvezően ítéli meg az Unió és a Mercosur közötti kapcsolatokat. E nagy múltra visszatekintő kapcsolat a szoros történelmi, kulturális és nyelvi kötelékeken alapul, célja pedig az, hogy elmélyítse a regionális integrációt, közösen oldja meg a globalizációból fakadó közös kihívásokat, valamint hogy a társadalmi kohéziót és a gazdasági fejlődést egymással szoros összefüggésben kezelje. A két fél civil társadalma szilárd kapcsolati hálót alakított ki, amelyek ugyanakkor az egyes (vállalkozói, szakszervezeti, harmadik szektorbeli) ágazatokon belüli szorosabb koordinációhoz is hozzájárultak.

6.3. Az elmúlt években abban is megmutatkozott e munka elismertsége, hogy az európai tárgyaló felek általánosságban elfogadták, hogy az összes megállapodásba be kell építeniük a civil társadalom részvételére irányuló rendelkezéseket, bevonva őket a fenntartható fejlődés elősegítésébe ( 10 ) . Az EGSZB üdvözli ezt a fejleményt, de sajnálja, hogy a jelenleg hatályos megállapodásokban a civil társadalomnak csak korlátozott szerepet szánnak. Tény, hogy mindkét fél (és ha a megállapodás egy régiót érintett, a nem európai fél valamennyi aláíró országa) létrehozott belső tanácsadó csoportot, a megállapodások azonban hivatalosan nem tették lehetővé e csoport együttműködését. Még nagyobb probléma, hogy a Mercosur-országok tanácsadó csoportjainak létrehozása kizárólag kormányaik szándékától függ, ennek következtében egyenlőtlen helyzet alakult ki az egyes szektorok között, nem volt meg a kellő reprezentativitás és a kormánytól való függetlenség, illetve az érintett kormányok részéről érdektelenség, vagy akár nyílt elutasítás volt tapasztalható.

6.3.1. Az EGSZB elutasítja azt a lehetőséget, hogy a Mercosurral kötendő társulási megállapodásra irányuló tárgyalások újfent a belső tanácsadó csoportokon alapuló részvételi modell alkalmazásához vezessenek.

6.4. Az EGSZB ismét emlékeztet arra, hogy a Mercosur az EU-hoz hasonlóan rendelkezik a civil társadalmi részvételt és konzultációt szolgáló intézménnyel, ez a Mercosur Gazdasági és Szociális Konzultatív Fóruma (FCES). Ez egyenlő arányban képviseli a civil társadalom gazdasági és munkaügyi szegmenseit és egyéb szervezeteit. Tagjai rendszeresen összeülnek, és konszenzussal elfogadott álláspontjukat a régió politikai hatóságai elé terjesztik. Az EGSZB annak megalakulása óta támogatja az FCES-t azzal a céllal, hogy kiemelje, a régió társadalmi-gazdasági integrációja szempontjából alapvetően fontos, hogy megerősítsék ezt a szervet.

6.5. Az EGSZB megerősíti az átláthatóság és a részvétel elvét úgy a tárgyalások, mint a társulási megállapodás kidolgozása során, mivel elő kell segíteni az intézményekbe vetett bizalom és a legitimitás erősödését és azt, hogy a civil társadalom kötelezettséget vállaljon az őt közvetlenül érintő tárgyalások iránt. Ezért az EGSZB sajnálja, hogy a tárgyalások nem átláthatóak, nem követték az Egyesült Államokkal kötött szabadkereskedelmi megállapodás által nyújtott bevált modellt, és a civil társadalom rendszeres, érdemi és releváns tájékoztatását kéri a tárgyalásban részt vevő felektől, különösen a Mercosur részéről.

6.6. Az EGSZB és az FCES közös álláspontjaival összhangban – és a 2004 előtti tárgyalások során elért és később konszenzussal elfogadott előzetes megállapodásokkal összhangban, melyekben lefektették, hogy a két intézmény majd közös mandátumot kap a társulási megállapodáson belül – kérjük, hogy a társulási megállapodás keretében hozzanak létre a civil társadalmat képviselő nyomonkövetési vegyes bizottságot, az alábbi feltételekkel: — az EGSZB és a FCES egyenlő létszámmal vesz részt benne, — kiegyensúlyozottan képviseli a három szektort (gazdasági, munkaügyi, egyéb szervezetek), — a társulási megállapodás összes területét érintően kötelező konzultálni vele, beleértve a kereskedelmi fejezetet és a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos kérdések nyomon követését is, — pontos és naprakész információkat kell kapnia a felektől a társulási megállapodás hatásairól, — a társulási megállapodás többi közös testületével (társulási tanács, társulási bizottság, közös parlamenti szerv, kereskedelmi és fenntartható fejlődési bizottság) folytatandó közvetlen párbeszédre irányuló képességgel kell rendelkeznie, — megkereséseket fogadhat e szervektől, ugyanakkor saját kezdeményezésére is nyilváníthat véleményt, — maga dolgozhatja ki saját belső szabályzatát, és — az illetékes politikai hatóságoktól a feladatai ellátásához szükséges finanszírozásban részesülhet (11).

6.7. Egy ilyen jellegű vegyes bizottság egyszerűsítené azon konfliktusok megoldását, amelyek a társulási megállapodás aláírását követően fordulhatnak elő, illetve az esetleges patthelyzeteket. Pontosabban és a hasonló megállapodásoknál már létező szervek szempontjait követve a vegyes bizottságnak nyomon kell követnie a társulási megállapodás által a következőkre gyakorolt hatást: az emberi jogok, munkaügyi, szociális és környezeti jogok helyzetének javulása (ellenőrizve például, hogy ne alakuljon ki szociális vagy környezeti dömping kereskedelmi előnyök elérése céljából), valamint a felek részéről az általuk aláírt nemzetközi megállapodások vagy egyezmények szigorú betartása ( 12 ) . Jellegükből adódóan a vegyes bizottságot alkotó civil társadalmi szervezetek a leginkább alkalmasak annak biztosítására, hogy a társulási megállapodás minden fél számára kedvező legyen, valamint a közvetítésre és az érintett ágazatokkal folytatandó kommunikáció elősegítésére. Ehhez biztosítani kell a vegyes bizottság számára, hogy konkrét esetekre vonatkozó információit és ajánlásait továbbíthassa a társulási megállapodás közös szerveinek, és ezek választ adjanak neki.

6.8. Az EGSZB fontosnak tartja, hogy a társulási megállapodás szociális dimenziót is tartalmazzon és túlmutasson a kereskedelmi szempontokon, és a társadalmi kohézió előmozdításának átfogó célját szolgálja. Ennek mindenekelőtt a megállapodás foglalkoztatásra, a helyi lakosság és a leghátrányosabb helyzetben lévők érdekeinek védelmére, az emberi jogok érvényesítésére és tiszteletben tartására, a környezet védelmére, a bevándorlók és általában a munkavállalók jogainak védelmére, a fogyasztóvédelemre és a szociális gazdaság fejlesztésére gyakorolt hatására kell kiterjednie. Ennek érdekében a feleknek kötelezettséget kell vállalniuk a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet alapvető egyezményeinek alkalmazására, hogy ne lehessen az alapvető munkaügyi elvek és jogok megsértésére hivatkozni, illetve azt komparatív előny szerzésére felhasználni a nemzetközi kereskedelemben. Egy szociális-munkaügyi fejezet beillesztése, amely a munka világában tapasztalható problémákra összpontosít, és támogatja a vállalkozók és a munkavállalók közötti párbeszédet, azt a célt szolgálná, hogy a megállapodás nyomán minőségi munkahelyek jöjjenek létre, javuljanak a munkavállalók szociális körülményei, és jelentősen hozzá lehessen járulni a javak jobb elosztásához.

Kelt Brüsszelben, 2018. május 23-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) Saját kezdeményezésű vélemény – Az EU–CELAC stratégiai kapcsolatok új kontextusa és a civil társadalom szerepe (HL C 434., 2017.12.15., 23. o.).

(2) „¿Por qué importa América Latina?” [Miért fontos Latin-Amerika?] – a Real Instituto Elcano jelentése.

(3) A Csendes-óceáni Szövetség négy ország – Chile, Kolumbia, Mexikó és Peru – részvételével létrejött regionális integrációs kezdeményezés. Hivatalos tagjelölt ország Costa Rica és Panama.

(4) Az EGSZB ezt „A kereskedelemre és a fenntartható fejlődésre vonatkozó fejezetek az uniós szabadkereskedelmi megállapodásokban” c. véleményben javasolta (HL C 227., 2018.6.28., 27. o.).

(5) Közép-Amerika, Ukrajna, Grúzia és Moldova.

(6) An Assessment of the Economic Impact of Brexit on the EU27 [A brexit EU27-re gyakorolt gazdasági hatásainak értékelése], IP/A/IMCO/2016- 2017. március 13., PE 595.374.

(7) REX/501, Multilaterális beruházási bíróság (kidolgozása folyamatban).

(8) Az EU Mercosurba irányuló közvetlen külföldi befektetései 2016-ban 447,7 milliárd eurót tettek ki, ami meghaladja az Oroszországba (162 milliárd EUR), Kínába (177,7 milliárd EUR) és Indiába (72,9 milliárd EUR) irányuló közvetlen külföldi befektetések összértékét. Forrás: Eurostat

(9) Lásd még az EGSZB korábbi javaslatait a HL C 347., 2010.12.18., 48. o., HL C 248., 2011.8.25., 55. o. és HL C 434., 2017.12.15., 23. o. véleményeiben, valamint az EU és a CELAC szervezett civil társadalmainak kétévenkénti találkozóin megfogalmazott zárónyilatkozatokat.

(10) Ilyen, többé-kevésbé kidolgozott rendelkezések szerepelnek már a Közép-Amerikával, Kolumbiával/Peruval/Ecuadorral, Chilével és a Cariforummal kötött megállapodásokban, továbbá a Mexikóval kötött megállapodás felülvizsgálatában is szerepelni fognak.

(11) Lásd e tekintetben az FCES és az EGSZB közös, az Unió és a Mercosur tárgyaló feleinek a február 23-án, Asunciónban (Paraguay) megtartott tárgyalási forduló alkalmából benyújtott közleményét.

(12) Példák erre a dohai fejlesztési célok és a 2030-as menetrend, az éghajlatváltozásról szóló Párizsi Megállapodás, az ILO alapvető egyezményei, az emberi jogi nyilatkozatok, a biodiverzitás megőrzését célzó nemzetközi egyezmények stb.