Az időszakos műszaki vizsgálatról szóló 2014/45/EU irányelv (a továbbiakban: irányelv) 2018. május 20-tól alkalmazandó, és a 2009/40/EK irányelvhez képest lényeges újításokat vezetett be.

A műszaki alkalmassági jogszabálycsomagra irányuló 2012-es javaslat alapját a Bizottság 2010-es, közlekedésbiztonsággal kapcsolatos politikai iránymutatás jelentette. A Bizottság a politikai iránymutatás „4. célkitűzés: Biztonságosabb járművek” c. fejezetében vállalta, hogy „a műszaki vizsgálatokkal és az országúti műszaki ellenőrzésekkel kapcsolatos előírások fokozatos közelítésére és szigorítására irányuló javaslatokat fog előterjeszteni”.

A járműellenőrzések alapvető fontosságúak a közúti közlekedés biztonsága, továbbá a járművek környezeti teljesítményének biztosítása szempontjából. A járművek ellenőrzésére vonatkozó minimumkövetelményeket megállapító uniós szabályok 1977-re nyúlnak vissza, azóta csak kisebb módosítások történtek. A járművek, a járművezetők magatartása, valamint a technológia azonban sokat fejlődött azóta. A műszaki vizsgálatok keretrendszerében az első lényeges változást a műszaki alkalmassági jogszabálycsomag 2014-es elfogadásával vezették be. Ez három részből állt: az időszakos műszaki vizsgálatokból, a haszonjárművek közúti műszaki ellenőrzéséből és a jármű-forgalmiengedélyekből.

·a jelentést részletes hatásvizsgálat kíséri, amely elemzi a költségeket és a hasznokat az egész Unió területén, beleértve a tagállamok sajátosságait is.

A jelentést a vonatkozó bizottságnak is meg kell tekintenie, és adott esetben jogalkotási javaslattal kell kiegészíteni.

·az elektronikus járműinformációs platform kivitelezhetőségével kapcsolatos vizsgálat eredményeire is kiterjed;

Az irányelv 20. cikke (1) bekezdésének értelmében a Bizottság 2020. április 30-ig jelentést nyújt be, a 20. cikk (2) bekezdése értelmében pedig 2019. április 30-ig egy másik jelentést is benyújt. A Bizottság sajnálattal ismeri el e jelentések késedelmes benyújtását.

Végezetül megjegyzendő, hogy szemben azzal, amit a Bizottság kezdetben javasolt, a könnyű pótkocsik végül nem kerültek az irányelv hatálya alá. A tagállamok nagy része azonban már ezt a további járműkategóriát is felvette az időszakos műszaki vizsgálati rendjébe. Azonban, ahogyan már fentebb is említettük, az érdemi következtetések levonását lehetővé tevő adatok generálása érdekében átlagosan három éves megszakítás nélküli alkalmazási időszak szükséges.

2.Az irányelv

2.1. Az irányelv hatálya és az irányelvben meghatározott felelősség

Az irányelv megőrizte a 2009/40/EK irányelv alapelvét, miszerint a műszaki vizsgálatokat a járművet nyilvántartásba vevő tagállamnak kell elvégeznie.

Az irányelv továbbá megtartotta a biztonsági és környezetvédelmi teljesítményre vonatkozó kötelező vizsgálatokat minden olyan jármű – azaz a személygépkocsik, a személy- vagy áruszállító könnyű és nehéz tehergépjárművek, valamint a nehéz pótkocsik – esetében, amelyet már a 2009/40/EK irányelv értelmében is rendszeres időközönként kellett vizsgálni.

Azonban két új járműcsoport jött létre:

·40 km/h-t meghaladó legnagyobb tervezési sebességű traktorok (nagysebességű traktorok) vizsgálata, amennyiben főként közúti árufuvarozási célokat szolgálnak, valamint

·egyes, 125 cm3-nél nagyobb lökettérfogatú két- és háromkerekű járművek vizsgálata 2022. január 1-től.

Az irányelv néhány esetben lehetőséget biztosít a tagállamok számára, hogy bizonyos, a területükön nyilvántartásba vett járműveket – mint például a muzeális jellegű járművek, a diplomáciai mentesség alatt álló járművek vagy kizárólag kis szigeteken és ritkán lakott területeken használt járművek – kivonhatnak a vizsgálati eljárás alól.

Az irányelvhez újonnan hozzáadott két- és háromkerekű gépjárművek esetében az irányelv lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy kizárják azokat a műszaki vizsgálat alól, amennyiben az adott tagállam alternatív közlekedésbiztonsági intézkedéseket léptetett életbe, figyelembe véve különösen az előző öt évre vonatkozó közlekedésbiztonsági statisztikákat.

A tagállamok e mentességekről értesítik a Bizottságot.

2.2. A vizsgálatok gyakorisága; A vizsgálat tartalma és módszerei

Nincs változás azzal kapcsolatban, hogy a 2009/40/EK irányelv értelmében már vizsgálat tárgyát képező járműveket milyen gyakran kell vizsgálni. Az irányelv a vizsgálatok gyakoriságának rugalmasságát is megőrizte, így lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy két vizsgálat között rövidebb időszakokat alkalmazzanak.

Van egy új elem, amely a vizsgálati rendszerhez újonnan hozzáadott járműkategóriákra vonatkozik. A nagysebességű traktorokat először az első nyilvántartásba vétel után négy évvel, majd onnantól kezdődően kétévente kell vizsgálni.

Az irányelv nem határozza meg a két- és háromkerekű gépjárművek vizsgálatának gyakoriságát, hanem a tagállamokra bízza azt, ugyanúgy, ahogyan a vizsgálandó területeket és a vizsgálat módszereit.

Az összes többi járműkategóriára vonatkozóan az irányelv I. melléklete harmonizált minimumkövetelményeket állapít meg. A melléklet meghatározza a vizsgálandó tételeket, a vizsgálat tartalmát, módszereit, a hibaokokat és azok besorolását.

Az irányelv egy megoldást vezetett be arra az esetre, ha a járműnek még a következő időszakos vizsgálat esedékessége előtt szüksége lenne ellenőrzésre. A tagállamok előírhatják, hogy a járművet vizsgálni kell például balesetet követően, ha a jármű bizonyos rendszereit átalakították, vagy ha a jármű elérte a 160 000 km-t, akkor akár gyakrabban is ellenőrizhetik.

2.3. A hiányosságok értékelése

2010-ben a Bizottság egy ajánlást fogadott el annak érdekében, hogy iránymutatást nyújtson a vizsgabiztosoknak, valamint hogy biztosítsa a 2009/40/EK irányelv II. mellékletében felsorolt hibák harmonizált értékelését. Az ajánlás három hibakategóriát (kisebb, jelentős és balesetveszélyes) vezetett be, és minden egyes hiba esetében iránymutatásként adta meg a kategóriát.

Az ajánlás alapján az irányelv harmonizált intézkedésként vezette be a hiányosságok értékelését. Súlyosságtól függően a hiba lehet kisebb, jelentős vagy veszélyes, és a jármű biztonságosságára vagy környezetvédelmi teljesítményére vonatkozik. Amennyiben a műszaki vizsgálat több, eltérő súlyossági kategóriába tartozó hibát is megállapít, a járművet a súlyosabb hiányosság szerinti kategóriába kell sorolni. Ezenfelül azt a járművet, amely ugyanazon az ellenőrzött területen belül (például a fékberendezés vagy a kormányberendezés) több hiányosságot is mutat, a következő legsúlyosabb kategóriába kell besorolni, amennyiben a hiányosságok összeadódó hatása miatt a jármű nagyobb veszélyt jelent a közúti közlekedés biztonságára nézve.