HU    HU HU 
HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 13.10.2008 
SEC(2008) 2599 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
 
Javaslat: az Európai Parlament és a Tanács rendelete 
a Közösségben történ ő, határokon átnyúló fizetésekr ől 
  
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
{COM(2008) 640} 
{SEC(2008) 2598} 
HU 2   HU 1. BEVEZETÉS  
A fizetési rendszerek zökken őmentes és hatékony m űködése elengedhetetlen a bels ő piac 
számára. A hatékonyan m űködő fizetési rendszerek Európa ve rsenyképessége, a gazdasági 
tranzakciók gördülékennyé tétele és a monetá ris politika végrehajtása szempontjából is 
létfontosságúak. A pénzforgalmi piacok uniós integrációját 2000-ben a lisszaboni menetrend 
céljainak eléréséhez szükséges egyik legf ontosabb intézkedésként határozták meg. 
A gazdasági és monetáris unió (GMU) beindulását követ ően egyértelm űvé vált, hogy az unión 
belüli, határokon átnyúló fizetés ek kiszolgálásához korszer ű, megbízható és hatékony fizetési 
infrastruktúrára van szükség. Mivel a fizetési ágazat nem kezdeményezte a szükséges páneurópai fizetéskezel ő infrastruktúrák kialakítását, i lletve nem mutatkozott hajlandónak a 
határokon átnyúló fizetési m űveletek díjainak csökkentésére, a Bizottság a cselekvés mellett 
döntött.  
A határokon átnyúló, euróban történ ő fizetésekr ől szóló 2560/2001/EK európai parlamenti és 
tanácsi rendelet 2001. december 31-én lépett hatályba. E rendelet hatálya a legfeljebb 
50 000 EUR érték ű, euróban történ ő átutalásokra, automata pénzkiadó berendezésb ől történő 
készpénzkivétre és kártyával történ ő fizetésre terjed ki. Bizt osítja, hogy a határokon átnyúló, 
euróban történ ő elektronikus fizetési m űveletet végz ő fogyasztó által e szolgáltatásért 
fizetendő díj ne legyen magasabb annál, amelyet ugyanilyen, euróban történ ő műveletért a 
saját tagállamában kellene fizetnie. A 2560/ 2001/EK rendelet ezért az egységes eurofizetési 
piac kialakításának els ő lépéseként értékelhet ő. 
A hatásvizsgálat a Bizottság által végzett kiterjedt el őkészítő munkálatokra és konzultációkra 
épül és a Bizottság által az Európai Parlamentnek és a Ta nácsnak a határokon átnyúló, 
euróban történ ő fizetésekr ől szóló 2560/2001/EK rendelet alkalmazásáról benyújtott, 2008. 
februári jelentés következtetés eit követi. A jelentés meghatá rozta a rendelettel kapcsolatos 
három fő problémát, amelyeket a hatásvizsgálat  részletesen tárgyal. Ezek a következ
ők: 
– magas díjak, a piaci széttagozódottság és a határokon átnyúló beszedésekre  vonatkozó 
jogszabályok következetlenségének veszélye;  
– a határokon átnyúló fizetések alacsony hatékonysága , egyenlőtlen versenyfeltételek és a 
fizetéssel járó költségeknek az elszámolásalapú statisztikai adatszolgáltatásra 
vonatkozó kötelezettségek  miatti magas szintje; 
– a rendelet végrehajtásáért felel ős nemzeti hatóságok  és a rendelettel kapcsolatos viták 
peren kívüli rendezéséért felel ős jogorvoslati testületek  hiánya. 
A fentieken túl a hatásvizsgálat során fi gyelembe vették a lakossági pénzügyi piacon 
tapasztalható legújabb fejleményeket, úgy is mi nt az egységes eurofizetési térség (SEPA) 
fokozatos kialakulását, valamint a Bizotts ág azon kötelezettségvállalását, hogy a rendelet 
megfogalmazását összhangba hozza a pénzforgal mi szolgáltatásokról szóló irányelvvel (az 
Európai Parlament és a Tan ács 2007/64/EK irányelve a bels ő piaci pénzforgalmi 
szolgáltatásokról). 
HU 3   HU 2. A PROBLÉMÁK MEGHATÁROZÁSA  
2.1. Magas díjak, a piaci széttagozódottság és a határokon átnyúló beszedésekre 
vonatkozó jogszabályok köve tkezetlenségének veszélye 
A 2560/2001/EK rendelet elfogadásának idejéb en még nem léteztek határokon átnyúló 
beszedések, így ezek nem tartoztak a rendelet  alkalmazási körébe. Azonban a pénzforgalmi 
szolgáltatásokról szóló iránye lv már létrehozza a határokon átnyúló beszedéseket lehet ővé 
tevő jogi keretet. Ha a felülvizsgált rendelet sem rendelkezne a beszedésekr ől, az komoly 
koherenciaproblémákat jelentene a bels ő piacra nézve, mivel az egyik fontos elektronikus 
fizetőeszköz esetében különböz ő díjak érvényesülnének a határokon átnyúló és az egy adott 
tagállamon belüli tranzakciókra, míg más eszközök esetében nem. 
A beszedések az EU-ban végze tt nem készpénzes fizetési m űveletek 25 %-át teszik ki. A 
Bizottság becslése szerint a határokon átnyúló beszedések értéke viszonylag rövid id őn belül 
elérheti az évenkénti 250 milliárd EUR-t. 
Az, hogy a beszedések – más elektronikus fizetés i eszközökkel ellentétben – nem tartoznak a 
2560/2001/EK rendelet hatálya alá, egyértelm űen azt a veszélyt rej ti, hogy a belföldi és a 
határokon átnyúló beszedések díja el fog térn i egymástól. A SEPA és a pénzforgalmi 
szolgáltatásokról szóló irányelv alapján a pénzintézeteknek lehet őségük van arra, hogy a 
határokon átnyúló szolgáltatásokért más díja kat számítsanak fel. Mivel ez a lehet őség 
nagyobb profittal kecsegtet, számítani lehet rá, hogy a fenti díjképzést alkalmazzák is. Az árkülönbségek megléte jelent ős mértékben befolyásolná az uniós pénzforgalmi piac egyik 
fontos összetev őjének működését és állandósítaná a piac jelenlegi, ne mzeti piacokra való 
tagozódását. Amíg a határokon átnyúló és a belföl di beszedési díjak nem válnak egységessé, a 
pénzforgalmi szolgáltatóknak nem lesz érdeke a korszer ű és költséghatékony SEPA-
infrastruktúrára való miel őbbi átállás, mivel költségei ket – a díjakon keresztül – a 
fogyasztókra és a válla lkozásokra terhelhetik. 
2.2. A határokon átnyúló fizetések alacsony hatékonysága, egyenl őtlen 
versenyfeltételek és a fizetéssel járó költ ségeknek az elszámolásalapú statisztikai 
adatszolgáltatásra vonatkozó kötele zettségek miatti magas szintje 
A közösségi jogszabályok és az Európai Központi Bank el őírásainak megfelel ően a 
tagállamoknak fizetésimérleg-statisztikát  (BoP) kell készíteniük. A tagállamokban 
alkalmazott statisztikai módszerek azonban eltér őek, és két nagy csoportba sorolhatók: 
– közvetlen adatszolgáltatáson és felméréseken  alapuló rendszerek, amelyek adatait 
közvetlenül a gazdasági tevékenységet végz ő, adott helyen rezidens  vállalkozásoktól és 
helyi háztartásokból gy űjtik össze; 
– fizetési elszámolásokon  alapuló rendszerek, amelyek adatait közvetít ők, azaz a fizetési 
megbízásokat végrehajtó bankokon keresztül gy űjtik össze. 
A 2560/2001/EK rendelet mentességet állapí t meg a 12 500 EUR összeghatárig terjed ő 
fizetésekre vonatkozó elszámolás alapú fizetésimérleg-statisz tikákkal kapcsolatos nemzeti 
adatszolgáltatási kötelezettség tekintetébe n. Ez a rendelkezés felgyorsította a közvetlen 
adatszolgáltatáson alapuló rendszerekre való át állást, mivel e módszer esetében nincs az 
összeghatárra vonatkozó korlátozás. 
HU 4   HU 2008 elején 14 tagállamban alkalmazták a közvetle n adatszolgáltatás/fel mérések módszerét a 
fizetésimérleg-statisztikák ö sszeállításához, míg a többi 13 tagállamban az elszámolásalapú 
adatszolgáltatás volt a gyakorlat. Az utóbbiak kö zül 6 ország önkéntes alapon az összeghatár 
50 000 EUR-ra való növelése mellett döntött, a többi 7 pedig továbbra is a 12 500 EUR-s 
összeghatárt alkalmazta. Az elszámolásalapú adatszolgáltatást alkalm azó 13 tagállam közül 7 
mostanában tér át vagy tervez áttérni a köz vetlen adatszolgáltatás on/felmérésen alapuló 
adatgyűjtési módszerre.  
Az említett 13 tagállamban eltér őek a statisztikai adatszolgá ltatásra vonatkozó szabályok is. 
Ez komoly hatással van az uniós fizetési rends zerek hatékonyságára, mivel azt jelenti, hogy 
sok esetben meghiúsul a fenti összeghatárt  meghaladó fizetések azonnali, közvetlen és 
teljesen automatizált feldolgozása. A nemzet közi bankszövetségek b ecslése szerint az 
adatszolgáltatási kötelezettség hatálya alá es ő fizetések körülbelül fele kézi beavatkozást 
igényel, amely jelent ősen megnöveli feldolgozás id őtartamát és költségét. 
Következésképp az elszámolásalapú adatszolgáltatás uniós szint ű jelentőséggel bír, hiszen ez 
az adatgy űjtési módszer akadályozza a fizetések bels ő piacának kialakulását és állandósítja a 
belföldi és a határokon átnyúl ó fizetések közigazgatási szint ű megkülönböztetését. A 
tagállamokon belüli és közötti fizetések me gkülönböztetése a pénzforgalmi szolgáltatók 
számára egyenl őtlen versenyfeltételeket teremt az egyes tagállamokban, továbbá 
versenykorlátozó hatása is van, mivel a pénzfo rgalmi szolgáltatók bizonyos típusai számára a 
piacra lépés túl dr ágának bizonyul. 
Az adatszolgáltatás és az e célból fennt artott infrastruktúra terhei jelent ős mértékben 
befolyásolják az átutalások költségeit. Az Olasz Bankszövetség értékelése szerint például a fizetésimérleg-statisztikák elkészítésének egy határon túlra történ ő átutalásra vetített 
közvetlen költsége körülbelül 3,40 EUR. A spanyol banki ágazat számításai hasonló 
összegekr ől tanúskodnak (utalásonként körülbelül 3 EUR). 
Emellett az elszámolásalapú adatszolgá ltatás hasznossága és pontossága id ővel 
megkérdőjeleződhet. A SEPA-projekt teljes végrehajtását követ ően a fizetési adatok sok 
esetben nem tükrözik majd a háttérben zajló gazdasági m űveleteket, mivel a gazdasági 
szereplők valamennyi fizetést intézhetik olyan hely en vezetett számláról, amely nem esik 
egybe tartózkodási helyükkel. Ez pedig hatáss al lehet az EU-szinten különféle célokra – 
például a kereskedelmi tárgyalások el őkészítésekor és a túlzott hiány esetén követend ő eljárás 
elindításakor – felhasznált elszámolásalapú fizetésimérleg-adatok megbízhatóságára. 
2.3.
 A rendelet végrehajtásáért felel ős nemzeti hatóságok és a rendelettel 
kapcsolatos viták peren kívüli rendezéséért felel ős jogorvoslati testületekre való 
konkrét utalás hiánya  
Minden tagállamban m űködnek a fogyasztók panaszainak pe ren kívüli rendezéséért felel ős 
testületek. Egyes tagállamokban azonban e test ületek arra hivatkozva, hogy a nemzeti jog 
nem ruházza fel őket ilyen hatáskörrel, nem foglalkoznak a 2560/2001/EK rendelettel 
kapcsolatos panaszokkal. Így a sértettek e gyes országokban továbbra is csak bíróság el őtt 
kereshetnek jogorvoslatot. Ez nehézséget okoz a más tagállamban lakhellyel rendelkez ő 
fogyasztók számára, és a költséghaté konyság szempontjából is aggályos.  
A legtöbb tagállam nem hivatalos úton közölte a Bizottsággal az illetékes hatóság nevét. 
Ugyanakkor egyes tagállamok, amikor fény derü lt rá, hogy a rendeletet általában helytelenül 
alkalmazzák, nem foglalkoztak a kérdésse l, mondván, hogy jogilag nem kötelezhet ők erre.  
HU 5   HU 3. CÉLOK  
A rendelet felülvizsgálatának célja általában  az euróban teljesített pénzforgalmi szolgáltatások 
belső piacának megteremtése, ahol hatékony vers eny érvényesül, és ahol nincs különbség 
határokon átnyúló és belföldi fizetések között,  így az európai gazdaság általában jelent ős 
megtakarításhoz és el őnyökhöz jut. Az általános célkit űzés megvalósítása érdekében az alábbi 
három operatív célt  határozták meg: (1) a fizetések bels ő piacának hatékony m űködését gátló 
adminisztratív akadályok felszámolása, (2) a belföldi és a hatá rokon átnyúló fizetések 
egységes díjaira vonatkozó garancia kiterjeszt ése a beszedésekre, valamint (3) az európai 
pénzforgalmi szabályozás koherenciájának és a tagállamokbeli alkalmazhatóságának 
biztosítása. Ezáltal középtávon me gvalósulnának a konkrét célkit űzések, amelyek a 
következők: a fogyasztók és a vá llalkozások ösztönzése hatá rokon átnyúló elektronikus 
fizetési szolgáltatások igénybe vételére, illetve ennek lehet ővé tétele; egyenl ő 
versenyfeltételek teremt ése; az euróban történ ő, készpénz nélküli fizetésekkel kapcsolatos 
jogbiztonság javítása; valamint a fizetésekke l kapcsolatos díjak csökkentése az európai 
fogyasztók, vállalkozások és pénz forgalmi szolgáltatók javára. 
4. HATÁSOK  
4.1. A rendelet alkalmazási körének a beszedésekre történ ő kiterjesztésének hatásai 
A rendelet alkalmazási körének a beszedésekre történ ő kiterjesztése vonatkozásában az alábbi 
lehetőségek adódnak: (1) a rendelet alkalmazási kör ének változatlanul hagyása, amely így 
nem terjed ki a beszedésekre, (2) az ágaza ti önszabályozás ösztönzése és/vagy tagállami 
fellépés javaslása, valamint (3) jogszabályok elfogadása a rendelet alkalmazási körének a 
beszedésekre történ ő kiterjesztésére.  
Az (1) lehet őség esetében a pénzforgalmi szolgáltatók eltér ő díjakat szabhatnak a belföldi és a 
határokon átnyúló beszedésekre. Ezzel a lehet őséggel sokuk valószín űleg élne is, amelynek az 
lenne az eredménye, hogy a határokon átnyúló bes zedések nem érnék el  teljes gazdasági 
potenciáljukat (mivel helyettük más, szabályozo tt fizetési eszközöket vennének igénybe), és a 
fizetések bels ő piacának társadalmi el őnyei (alacsony tranzakciós  díjak) is kevésbé 
érvényesülnének. 
A (2) lehet őség választása arra ösztönzi a fizet ési ágazatot, hogy önszabályozás útján 
ugyanolyan díjakat alkalmazzon a belföldi és  a határokon átnyúló beszedésekre. Másik 
lehetőségként, illetve az el őzővel párhuzamosan a Bizottság ajánlás keretében kérné fel a 
tagállamokat a díjak egységesítésére. A díjak egységesítését így valószín űleg csak néhány 
tagállam és/vagy bank végezné el, amelynek eredményeképpen az uniós pénzforgalmi piacok 
továbbra is széttagozódottak maradnának. A bels ő piacból ered ő társadalmi haszon ebben az 
esetben is a lehetséges szint alatt maradna. 
A (3) lehet őség esetén minden tagállamban ugyanakkor a díjak lennének alkalmazhatók a 
belföldi és a határokon átnyúl ó beszedésekre, így a fogyaszt ókat nem terhelhetné az utóbbi 
esetében alkalmazott, esetlegesen hátrányos d íjszabás. A vállalkozások számára még ennél is 
nagyobb el őny kínálkozik, hiszen ők a tranzakciók kedvezményezet tjeiként is részt vesznek 
az ilyen m űveletekben. Az árak egységesítése estén a fizetési m űveleteknek a vállalkozásokat 
terhelő része függetlenné válna a fizetést kezdeményez ő tartózkodási helyét ől.  
HU 6   HU 4.2. Az intézkedések hatása a fizetési mérleggel összefügg ő adatszolgáltatásra 
A fizetési mérleggel összefügg ő adatszolgáltatási kötelezetts ég tekintetében az alábbi 
lehetőségek adódnak: (1) a 12 500 EU R-s összeghatárig terjed ő mentesség megtartása, (2) 
önkéntes alapon opcionális kiegészít ő szolgáltatásokat (additional optional service, AOS) 
nyújtó közösség kialakítása a SEPA-n belül, amellyel lehet ővé válna az elszámolási adatok 
gyűjtésének megtartása, (3) önkéntes tagállami kiig azítások ösztönzése, valamint (4) a fizetési 
mérleggel összefügg ő adatszolgáltatással kapcsolatos pr oblémák jogszabályi kezelése a 
következő három lehet őség egyike szerint: (4a) a mente sségi határ megemelése 50 000 EUR-
ra; (4b) a pénzforgalmi szolgált atók fizetési mérleggel összefügg ő adatszolgáltatási 
kötelezettségének megszüntetése; valamint (4c) els ő körben a mentességi határ 50 000 EUR-
ra történő emelése, majd 2012. januárig a fizetési mérleggel összefügg ő elszámolásalapú 
adatszolgáltatási kötelezettség megszüntetése. 
Az (1) lehet őség választása esetén továbbra is fennmaradnának a pénzforgalmi szolgáltatók 
versenyének egyenl őtlen feltételei, és a fizetések bels ő piacának hatékonyságát gyengítené a 
határokon átnyúló fizetésekre vonatkozó adatszolgá ltatási kötelezettség. Az adatszolgáltatási 
kötelezettséget megtartó tagállamok fogyasztó inak és vállalkozásai nak továbbra is magas 
díjakat kellene fizetniük – va gy közvetlenül a pénzforgalmi sz olgáltatások díjaiba beépítve, 
vagy közvetve a magasabb számlafenntartási díjon és/vagy más kapcsolódó díjtételeken 
keresztül. 
A (2) lehet őség alapján a SEPA keretében folytathat ó lenne az elszámolásalapú statisztikai 
adatszolgáltatás gyakorlata és a fizetési m űveletek automatizált feldolgozása. Csökkennének 
az elszámolásalapú adatszolgáltatással já ró költségek, és az önkéntesen részt vev ő 
tagállamokban 50 000 EUR-ra emelkedne a ment ességi határ. Azonban az adatszolgáltatási 
infrastruktúra fenntartásának ál landó költségei így is jelent ős pénzügyi terhet jelentenének a 
bankok számára, és fennmaradna a belföldi  és a határokon átnyúló fizetések eltér ő kezelése is. 
Ezenkívül az opcionális kiegészít ő szolgáltatásokat nem nyújtó tagállamokból (azaz a 
csatlakozás nem kötelez ő volta miatt a tagállamok nagyobb részéb ől) nem érkeznének 
elszámolási adatok.  
A (3) lehet őség alapján az (1) lehet őség kapcsán felvázolt kedvez őtlen fejlemények némileg 
tompított formában jelentkeznének, ennek mértéke azonban a tagállamok reakciójának 
függvénye.  
A mentességi határ 50 000 EUR-ra való emelése esetén (4a lehet őség) nagyobb mértékben 
kiegyenlít ődnének a tagállamok közti különbségek, mivel mérsékl ődnének a piactorzító 
hatások, legalábbis a lakossági pénzforgalom  területén. Ugyanakkor az adatszolgáltatási 
kötelezettség megtartása  továbbra is jelent ős akadályt jelentene a határokon átnyúló fizetések 
tekintetében. 
A fizetésekkel járó költségek a (4b) lehet őség választása esetén lehetnének a 
legalacsonyabbak, ezenkívül megsz űnne a belföldi és a határ okon átnyúló fizetések közti 
adminisztratív különbségtétel, és a pénzforgalmi szolgáltatók egyenl ő feltételekkel 
vehetnének részt a versenyben. Ezáltal különös en a vállalkozások számára könnyebbé válna a 
határokon átnyúló pénzforgalmi sz olgáltatások igénybevétele.  
A (4c) lehet őség ugyanolyan el őnyökkel járna, mint a (4b) lehet őség: a különbség csak annyi, 
hogy e lehet őség szerint az adatszolgáltatási összeghatár megemelését mint kezdeti szakaszt 
követően a fizetésimérleg-sta tisztikák készítésére vonatkozó kötelezettség id ővel megsz űnne. 
HU 7   HU Így a statisztikák készít ői fokozatosan végezhetnék el adatgy űjtési módszereiknek a szükséges 
változtatásoknak megfelel ő módosítását, amellyel minimálisra csökkenthet ő a fizetésimérleg-
statisztikák min őségének romlása. 
4.3. Az illetékes nemzeti hatóságokkal és a peren kívüli jogorvoslattal kapcsolatos 
hatások 
Az illetékes hatóságok és a pe ren kívüli jogorvosla ti testületek tekintetében a következ ő 
lehetőségek adódnak: (1) nem jelölnek ki illetékes hatóságokat és peren kívüli jogorvoslati 
testületeket (2) a rendelettel ka pcsolatos kérdések kezelésére illetékes hatóságokat és peren 
kívüli jogorvoslati testül eteket jelölnek ki. 
Az (1) lehet őség szerint nem lenne egyértelm ű mód a gyors és költséghatékony jogorvoslatra, 
ami káros hatással lenne mind a fogyasztókra, mind a fizetések bels ő piacának m űködésére. A 
pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló irányelv és a rendelet jogilag összeegyeztethetetlenné 
válna, és zavart okozna a mindkét aktus hatály a alá tartozó fizetések  esetében. A rendelet 
végrehajtását felügyel ő, egyértelm űen e célra kijelölt közigazgatási szerv hiányában a 
Bizottság csak sokkal lassabban és nehezebben tudná a rendelet  helytelen értelmezéseit és a 
piacnak a rendelettel kapcsolatban fellép ő elégtelenségét kezelni. 
A (2) lehet őség szerint a tagállamoknak ki kellene je lölniük a rendelet he lyes nemzeti szint ű 
alkalmazásáért felel ős szerveket. A fogyasztók és a vá llalkozások megtakaríthatnák a bírói 
beavatkozással összefüggésben felmerül ő jogi költségeik egy részét, és a fizetésekkel 
kapcsolatos vitáik rendezését választottbírás kodás és mediáció útján tudnák gyorsítani.  
5. KÖVETKEZTETÉSEK  
A közösségi politika szempontjából az alábbi lehet őségek kívánatosak: (1) a 2560/2001/EK 
rendelet alkalmazási körének kiterjesztése a beszedésekre; (2) az elszámolásalapú adatszolgáltatási kötelezetts ég fokozatos megszüntetése 2012 januárjáig; valamint (3) 
illetékes hatóságok és peren kívüli jogorvoslati testület ek kijelölése. 
A jogi egységesség és az egyértelm űség biztosítása érdekében a javaslat szerint módosított 
rendelet megfogalmazását összhangba kell hozni  a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló 
irányelv megfogalmazásával és az abban szerepl ő meghatározásokkal.