[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 27.9.2006

COM(2006) 566 végleges

2003/0168 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Tanácsnak

a szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma II.”) elfogadására vonatkozó közös álláspontjáról

2003/0168 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Tanácsnak

a szerződésen kívüli kötelmi viszonyokra alkalmazandó jogról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet („Róma II.”) elfogadására vonatkozó közös álláspontjáról

1. ELŐZMÉNYEK

A javaslat továbbítása az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz (COM(2003)427 végleges – 2003/0168 COD dokumentum): | 2003.07.22. |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye: | 2004.06.02 |

Az Európai Parlament véleménye (első olvasat): | 2005.07.06. |

A módosított javaslat továbbításának időpontja: | 2006.02.21. |

A közös álláspont elfogadásának időpontja (minősített szavazattöbbséggel): | 2006.09.25. |

2. A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK CÉLJA

A nemzetközi joghatóság, valamint a más tagállamban hozott határozatok tagállami elismerése és végrehajtása kérdésével polgári és kereskedelmi ügyekre vonatkozóan a 2001/44/EK rendelet foglalkozik, amely egyaránt alkalmazandó szerződéses és szerződésen kívüli kötelmekre. Az alkalmazandó jogot tekintve a szerződésekre vonatkozó szabályokat a tagállamok a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 1980. évi Római Egyezmény című jogi aktus által harmonizálták. A szerződésen kívüli kötelmekre vonatkozó jog meghatározására azonban nincsenek a Közösségen belül általánosan harmonizált szabályok. A Bizottság javaslata e hiányosság felszámolására irányul.

A Bizottság javaslata ezért a polgári és kereskedelmi természetű, szerződésen kívüli kötelmekre (közlekedési balesetek, termékfelelősség, tisztességtelen verseny stb.) alkalmazandó jogra vonatkozó szabályok harmonizálását célozza, és az ilyen kötelmekre alkalmazandó jog meghatározására az egész Európai Unió területén érvényes közös szabály elfogadására irányul.

Az említett szabályok harmonizálásának célja az, hogy a korábbiaknál magasabb szintű jogbiztonságot nyújtson az egyéneknek és a gazdasági szereplőknek, illetve hogy elkerülje a „bíróságváltogatás” jelenségét, amely adott esetben oda vezethet, hogy alapjában eltérő eredmények születhetnek attól függően, melyik bírósághoz fordultak a felek.

3. A KÖZÖS ÁLLÁSPONTTAL KAPCSOLATOS ÉSZREVÉTELEK

3.1. Általános észrevétel

A Tanács közös álláspontja a Bizottság eredeti javaslatának lényegét azon módosított változata szerint őrzi meg, amely számos, az Európai Parlament első olvasata során elfogadott módosítást tükröz.

Az alábbiakban részletesen ismertetjük a közös álláspont lényegi eltéréseit a Bizottság módosított javaslatához és a Parlament módosításaihoz képest.

3.2. Lényegi változtatások a Bizottság módosított javaslatához képest

Az 1. cikk (2) bekezdésének g) pontja a Bizottság módosított javaslatát tükrözi (1. cikk (2) bekezdés h) pontja), amelyben a Bizottság javasolta, hogy a rendelet hatálya alól zárják ki a magánszféra és a személyiségi jogok média általi megsértését. A közös álláspont ugyanakkor ennél messzebbre megy. A közös álláspont nem csak a média révén keletkező szerződésen kívüli kötelmeket zárja ki a hatály alól, hanem ezt valamennyi és bármely szerződésen kívüli kötelemre is kiterjeszti. E megközelítés legfőbb oka az, hogy az érintettek képtelenek voltak megállapodásra jutni a média fogalmának e szövegkörnyezetben érvényes kiterjedésével (meghatározásával) kapcsolatban.

E kizárást enyhíti a felülvizsgálati záradék (30. cikk) megfogalmazása, amely a szerződésen kívüli kötelmekre mint a jövőbeni rendelet alkalmazásáról szóló jelentés készítését kifejezetten igénylő különös területre irányítja a figyelmet.

A termékfelelősségről szóló 5. cikk a szándék tekintetében nem, de a megfogalmazás módjában jelentős eltérést mutat a Bizottság javaslatához képest (a módosított javaslat 6. cikke). A közös álláspont tükrözi azt, hogy szükség van kifejezetten a termékfelelősségre vonatkozó különös szabályra, amely képes kialakítani a megfelelő egyensúlyt az áldozat és a felelőssé tett személy érdekei között.

A Bizottság továbbra is sajnálja, hogy a közös álláspont tartalmazza azt a megközelítést, amely az egymáshoz kapcsolódó tényezők egymást elindító alkalmazásának meglehetősen bonyolult rendszerét eredményezi. A Bizottság továbbra is meg van győződve arról, hogy eredeti javaslata a szóban forgó érdekek vonatkozásában éppennyire kiegyensúlyozott megoldást kínált mindamellett, hogy megszövegezése sokkal egyszerűbb volt.

A 6. cikk a tisztességtelen versenyre vonatkozó szabály alkalmazását terjeszti ki oly módon, hogy hatásával a szabad versenyt is korlátozza, míg a Bizottság módosított javaslatának 7. cikke csak a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatra vonatkozik. A módosított javaslat indokolásából következik (3.4. pont, 29. módosítás), hogy azért maradt ki a módosított javaslatból a kifejezetten versenyjogi esetekre vonatkozó szabály, mivel akkor még folyamatban volt „Az EK antitröszt szabályainak megsértésére épülő kártérítési keresetekről” szóló bizottsági zöld könyv alapján folytatott társadalmi vita. A Bizottság semmiképpen nem kívánta megelőzni e vita eredményét azáltal, hogy módosított javaslatába máris belefoglal egy olyan alkalmazandó jogi szabályt, amely a versenyszabályok megsértése miatt keletkező szerződésen kívüli kötelmekre vonatkozik. Kikötötte azonban az indokolásban, hogy az együttdöntési eljárás során a versenyjogi esetek vonatkozásában ettől eltérő megoldást is támogathat. A Bizottság fenntartja magának e lehetőséget, különösen annak érdekében, hogy a természetes és jogi személyek továbbra is hatékonyan követelhessenek kártérítést, amennyiben versenyszabályok megsértése miatt káruk keletkezett. Tekintettel a Tanács közös álláspontjára, a Bizottság továbbra is fenntartja azon álláspontját, hogy az együttdöntési eljárás során a versenyjogi esetek vonatkozásában ettől eltérő megoldást is támogathat.

A 9. cikk az ipari tevékenységből keletkező szerződésen kívüli kötelmekre vonatkozó jog esetében különös szabályt vezet be. Az itt megfogalmazott rendelkezés egyike a Parlament általi azon módosításoknak, amelyeket a Bizottság nem fogadott el és ebből következően nem foglalt bele módosított javaslatába.

A közös álláspontban szereplő rendelkezés szövege olyan újraszövegezés, amely megkísérli figyelembe venni a Tanácsban szervezett vita során a Bizottság által megfogalmazott főbb ellenérveket. A rendelkezés hatálya ezúttal pontosabban meghatározott, és főleg az ipari tevékenységek esetében csak a munkaadók, munkavállalók és/vagy szakszervezetek felelősségének kérdésére korlátozódik. Mindazonáltal a szöveg továbbra sem világos a tekintetben, vajon a rendelkezés hatályát nem kellene-e kiterjeszteni a harmadik felekkel szembeni kapcsolatokra is, amely pontatlanság miatt a Bizottság sajnálkozását fejezi ki.

A 16. cikk eltér a Bizottság módosított javaslatának 13. cikkétől, amely külön bekezdést tartalmazott arra a lehetőségre vonatkozóan, hogy a bíróság a rendelkezés értelmében alkalmazandó ország jogától eltérő másik ország kogens rendelkezéseit is foganatosíthassa. Ez a Bizottság eredeti javaslatában szereplő rendelkezés semmiféle különös közösségi érdeket nem tükrözött, célja mindössze az egységesség biztosítása volt, ahogy azt a mintául szolgáló hasonló rendelkezés, a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 1980. évi Római Egyezmény is tette. A Bizottság elfogadta a bekezdés törlését.

A közrendről szóló 26. cikk nem tükrözi a Bizottság módosított javaslata 23. cikkének megszövegezését, amely éppen a Tanácsban lefolytatott azon vita eredményeképp született, amely során elvetették a Bizottság eredeti javaslatában szereplő, nem kompenzációs kártérítésre vonatkozó külön cikk gondolatát. A módosított javaslattal kapcsolatos vitákat követően a módosításban megjelenő elképzelés külön preambulumbekezdésbe került, majd végül is teljesen kihagyták, amikor tartalmával kapcsolatban a felek nem tudtak megállapodásra jutni, miközben nincs véleménykülönbség a tekintetben, hogy a közrendi záradék valóban elegendő biztosítékot és védelmet nyújt-e a túlzott összegű nem kompenzációs kártérítések megítélésének esetleges negatív hatási ellen.

A 27. cikk eltér a Bizottság eredeti javaslatának 23. cikkétől (a módosított javaslat 3. cikke), amely sokkal részletesebb szabályt tartalmazott a különböző közösségi jogforrásokhoz fűződő kapcsolatra vonatkozóan (különös tekintettel a kifejezetten a belső piac megfelelő működését elősegítő jogszabályokra). Az Európai Parlament és a Tanács által az ilyen kifejezetten testre szabott rendelkezések e jogi eszköz esetében immár szükségtelenné váltak.

Az egyéb nemzetközi egyezményekkel fennálló kapcsolatról szóló 28. cikk eltér a Bizottság módosított javaslatától, amennyiben

a) nem korlátozza az (1) bekezdés alkalmazását csakis és kizárólag az olyan többoldalú egyezményekre, amelyek „különös ügyekben” köttetnek;

b) a (2) bekezdésben különös szabályt tartalmaz arra vonatkozóan, hogy a kizárólag a tagállamok között létrejövő egyezmények felett a rendelet elsőbbséget élvez;

c) mindezek következményeként a rendelkezés minden körülmények között elsőbbséget biztosít a közúti közlekedési balesetekre alkalmazandó jogról szóló, 1971. évi Hágai Egyezménynek, valamint az 1973. évi, a termékfelelősségi esetekre irányadó jogról szóló Hágai Egyezménynek még akkor is, ha a helyzet valamennyi lényeges elemének helyzete e a Közösségen belül található.

Míg a két fenti, a javaslat módosított szövegétől való eltérés elvben nem okoz problémát a Bizottságnak, utóbbi továbbra is sajnálja, hogy a közös álláspontban kifejtett megközelítés általában elsőbbséget biztosít a többoldalú egyezményeknek még akkor is, amikor a helyzet valamennyi lényeges eleme a Közösségen belül marad. Az Európai Parlament ilyen körülmények között elsőbbséget kívánt biztosítani az új rendeletnek 1971. évi, a közúti közlekedési balesetekre alkalmazandó jogról szóló Hágai Egyezménnyel szemben. A közös álláspontban megjelenő megközelítés aláaknázza a Közösségen belüli harmonizált megoldások érdekében tett erőfeszítéseket.

Még ha e hatást valamelyest ellensúlyozza is a felülvizsgálati záradékban (a közös álláspont 30. cikke) a közlekedési balesetekre tett külön hivatkozás – amelynek azért célja kiemelt figyelmet biztosítani a rendelet alkalmazásáról szóló jelentésben a közlekedési balesetek kérdéskörének, hogy értékelje a Közösségen belül a közlekedési balesetekre érvényes jog teljes körűen összehangolt szabályainak hiányában kialakuló helyzetet – a Bizottság inkább el tudta volna fogadni a módosított javaslatában (a 24. cikk (2) bekezdésében) szereplő szöveget.

A Bizottság sajnálatát fejezi ki arra vonatkozóan, hogy a Tanácsban folyó tárgyalás[1] legvégső szakaszában elhangzott nyilatkozata nem pontosan jelenik meg a közös álláspont harmincharmadik preambulumbekezdésében.

3.3. A Parlament módosításai

Összességében a közös álláspont magában foglalja ( akár teljes mértékben, akár csak szellemében ( az Európai Parlament legtöbb, a javaslat lényegi rendelkezéseire irányuló azon módosítását, amelyet a Bizottság elfogadott, és amelyek megjelennek ez utóbbi módosított javaslatában is.

Néhány fontos eltérés mutatkozik ugyanakkor a módosított javaslat és a közös álláspont között a Parlament módosításai tekintetében, amelyekre fentebb, a 3.2. pontban már utaltunk, úgy mint:

a közös álláspont 9. cikke az Európai Parlament 31. módosítását tükrözi, amelyet a Bizottság nem fogadott el, és amely nem szerepelt ez utóbbi módosított javaslatában;

a közös álláspont 27. cikke nem tartalmazza teljes egészében a módosított javaslat 3. cikkét, amely a Parlament 24. módosítását tükrözte;

a közös álláspont 28. cikk e más szemszögből közelíti meg a kérdést, amennyiben összehasonlítjuk a módosított javaslat 24. cikkével, különös tekintettel és a Parlament 53. módosításának megfelelően a 1971. évi , a közúti közlekedési balesetekre alkalmazandó jogról szóló Hágai Egyezményhez fűződő viszonyra.

3.4. A Tanács által bevezetett új rendelkezések

A 2. cikk technikai jellegű rendelkezés, amelynek célja az egyedi rendelkezések megszövegezésének egyszerűsítése érdekében meghatározást adni a rendelet szövegében mindvégig használt bizonyos fogalmakra.

A 12. cikk külön javaslatot vezet be a szerződés megkötését megelőzően fennálló szerződésen kívüli kötelmek esetére. Ilyen külön rendelkezés nem szerepelt a Bizottság eredeti javaslatában, még ha szándéka szerint a szóban forgó eszköz erre a kötelem-típusra is vonatkozik. Mindez azt az irányvonalat tükrözte, amelyet az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlata a (2001/44/EK rendelet által felváltott) 1968. évi Brüsszeli Egyezménnyel kapcsolatban választott, amely szerint ez a fajta kötelem szerződésen kívüli kötelemnek minősül[2]. A Bizottság módosított javaslata 5. cikkének (3) bekezdésében eredetileg rugalmasabb megoldást választott, ám úgy tűnik, a Tanács részletesebb rendelkezést kíván kibocsátani e tárgyban. A javasolt rendelet tartalma elvben ugyanahhoz az eredményhez vezet, mint amit a Bizottság is előirányzott, vagyis azon ország jogának alkalmazásához, amely a legközelebbi kapcsolatban áll a szerződésen kívüli kötelemmel.

4. KÖVETKEZTETÉS

A Bizottság elfogadja a közös álláspontot annak fényében, hogy az tartalmazza a Bizottság eredeti javaslatának alapvető elemeit, valamint a parlamenti módosításokat a módosított javaslatba felvett formában.

[1] A Tanács Luxembourgban folytatott bel- és igazságügyi tárgyalása (2006. április 27–28.) alkalmával a Bizottság a következő nyilatkozatot tette: „A Bizottság felkészült arra, hogy megfelelő esetekben megvizsgálja azon javaslat Tanács elé terjesztésének lehetőségét, hogy kapjanak a tagállamok felhatalmazást speciális ágazati ügyekre vonatkozó olyan nemzetközi egyezmények megkötésére, amelyek szerződésen kívüli kötelmekre alkalmazandó jogot érintő rendelkezéseket tartalmaznak. Ez nem érinti a Közösség azon lehetőségét, hogy az EK-Szerződés 300. cikkének rendelkezéseivel összhangban ilyen nemzetközi egyezményeket tárgyaljon és kössön.

[2] Ugyanezt az érvelést követve ezt a fajta kötelmet kizárták a 2005. december 15-én elfogadott, a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról (Róma I) szóló rendeletre vonatkozó bizottsági javaslat hatályából ( COM(2005)650 végleges, 2005/0261 (COD).