INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A víz korlátozott erőforrás az Európai Unióban, és az Unió területének egyharmada vízstresszel küzd. A népesség növekvő igényei és az éghajlatváltozás a jövőben még nagyobb kihívás elé állítja Európát a megfelelő mennyiségű és minőségű víz elérhetőségét tekintve. A túlzott vízkivétel, különösen mezőgazdasági öntözés céljára, de ipari felhasználásra és városfejlesztésre is, az uniós vízi környezetet fenyegető fő veszélyek egyike, pedig a megfelelő minőségű víz elérhetősége általában véve a növekedés alapvető feltétele a víztől függő gazdasági ágazatok és a társadalom számára. A 2003. évi aszály gazdaságra gyakorolt általános hatásait tekintve az aszályból közvetlenül következő veszteségek nagysága (EB, 2007) a becslések szerint legalább 8,7 milliárd EUR (főleg a mediterrán országokban, Franciaországban és az Egyesült Királyságban). Az aszály közvetlen hatásai, például a mezőgazdasági és infrastrukturális károk, valamint a közvetettebb hatásai, például a kockázatos területeken való befektetéstől való vonakodás, szintén súlyos gazdasági hatással járhatnak.

Az éghajlatváltozás hatásaként az aszályok gyakorisága és intenzitása, valamint az általuk okozott környezeti és gazdasági károk jelentősen nőttek az elmúlt harminc évben: 1976 és 2006 között az aszállyal sújtott területek és emberek száma csaknem 20 %-kal emelkedett, az aszály okozta károk összköltsége pedig 100 milliárd EUR nagyságú összeget tett ki (EB, 2012). A 2017. évi nyári aszályok tovább illusztrálhatják a gazdasági veszteség mértékét: az előrejelzések szerint egyedül az olasz mezőgazdaság vesztesége 2 milliárd EUR. Ez a tendencia várhatóan folytatódik, és a vízhiány többé nem korlátozódik Európa néhány szegletére, hanem már most aggodalomra ad okot Európa-szerte, és jelentős környezeti és gazdasági következményekkel jár. Ez viszont hatással lehet a belső piac versenyképességére és hatékony működésére. E probléma megoldásaként hatékonyabban kellene kezelni az európai vízkészleteket. A vízhiányról és az aszályról szóló, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak címzett bizottsági közlemény meghatározza az intézkedések hierarchiáját, amelyet a tagállamoknak figyelembe kell venniük a vízhiány és az aszályok kezelése során, és kiemeli, hogy a víztakarékosságnak elsőbbséget kell élveznie, illetve minden lehetőséget meg kell vizsgálni a vízfelhasználás hatékonyságának fokozására. Az integrált vízgazdálkodási megközelítés részeként a víztakarékosság mellett a települési szennyvíztisztító telepekről származó tisztított szennyvíz megbízható alternatív vízellátást biztosít különböző célokra. Ezek közül a mezőgazdasági öntözésben rejlenek a legnagyobb lehetőségek a visszanyert víz fokozott felhasználására és az európai vízhiány enyhítéséhez való hozzájárulásra. A tisztított szennyvíz újrafelhasználása általában kisebb környezeti hatást fejt ki, mint például a vízátvezetés vagy a sótalanítás, valamint számos környezeti, gazdasági és társadalmi előnnyel jár. Továbbá meghosszabbítja a víz életciklusát, ezáltal segít megőrizni a vízforrásokat, és teljes mértékben megfelel a körforgásos gazdaság célkitűzéseinek. Napjainkban, bár a víz újrafelhasználása az EU-ban önmagában nyilván soha nem lenne képes megoldani a vízhiánnyal kapcsolatos problémákat, a víz-újrafelhasználási gyakorlatok alkalmazása messze elmarad a lehetőségektől, és a gyakorlatok jelentős eltérést mutatnak az egyes tagállamokban.

A kezdeményezés Unió-szerte hozzá kíván járulni a vízhiány enyhítéséhez az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás összefüggésében, különösen a víz fokozott mezőgazdasági öntözési célú újrafelhasználásával mindenhol, ahol ez releváns és költséghatékonyan megvalósítható a közegészség és a környezetvédelem magas szintjének fenntartása mellett. A visszanyert víz minőségére és a víz ellenőrzésére vonatkozó harmonizált minimumkövetelmények (különösen a referenciapatogénekkel kapcsolatos legfontosabb paraméterek) megállapítása a harmonizált kockázatkezelési feladatokkal együtt biztosítaná az egyenlő versenyfeltételeket a víz újrahasznosítását végző felek és az érintettek számára, megelőzné a visszanyert vízzel öntözött mezőgazdasági termékek szabad mozgásának lehetséges akadályait, biztosítaná az egészség és a környezet védelmét, és ezáltal növelné a víz újrafeldolgozásába vetett bizalmat is. A becslések szerint a javasolt aktussal a víz mezőgazdasági öntözési célú újrafelhasználása elérhetné az évi 6,6 milliárd m3 mennyiséget, szemben az uniós jogi keretek nélkül elérhető évi 1,7 milliárd m3 mennyiséggel. A szennyvíztisztító telepekről származó, öntözés céljára az Unióban elméletileg elérhető teljes vízmennyiség több mint 50 %-ának újrafelhasználásával elkerülhető lenne a víztestekből és a felszín alatti vízből való közvetlen vízkivétel több mint 5 %-a, s ezáltal összességében több mint 5 %-kal csökkenne a vízhiány. A mostani fellépés hozzájárulna a vízstressz enyhítéséhez ott, ahol az már ma is problémát jelent az Európai Unióban, továbbá az üzemeltetők és gazdálkodók felkészülhetnének az azokon az uniós területeken való fellépésre is, ahol az elkövetkezendő években és évtizedekben fog fokozódni a vízhiány.