A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, A GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az Európa 2020 stratégia költségvetése /* COM/2011/0500 végleges */





TARTALOMJEGYZÉK Mezőgazdaság és vidékfejlesztés................................................................................................... 3 Polgárok....................................................................................................................................... 8 Polgári védelem.......................................................................................................................... 10 Éghajlat-politika.......................................................................................................................... 13 Versenyképesség és kkv............................................................................................................. 18 Vámunió és adózás..................................................................................................................... 23 Gazdasági, társadalmi és területi kohézió...................................................................................... 26 Oktatás és kultúra....................................................................................................................... 31 Foglalkoztatási és szociális ügyek................................................................................................ 35 Környezetvédelem...................................................................................................................... 40 Külső fellépések......................................................................................................................... 45 Csalás elleni küzdelem................................................................................................................. 51 Egészség- és fogyasztóvédelem................................................................................................... 53 Belügyek.................................................................................................................................... 56 Infrastruktúra – európai összekapcsolódási eszköz....................................................................... 59 Innovatív pénzügyi eszközök....................................................................................................... 80 A jog érvényesülése.................................................................................................................... 83 Tenger- és halászati politika......................................................................................................... 85 Kutatás és innováció................................................................................................................... 88 Igazgatás.................................................................................................................................... 93 Mezőgazdaság és vidékfejlesztés 1. Szakpolitikai célkitűzések Területeink legnagyobb részét mezőgazdasági és erdőterületek teszik ki, amelyek kulcsszerepet játszanak a vidéki gazdaság és a vidéki táj alakulásában. A termelők számos különböző feladatot látnak el, az élelmiszerek és más jellegű mezőgazdasági termékek termelésétől kezdve a tájgazdálkodáson és a természetmegőrzésen át az idegenforgalmi szolgáltatásokig. A közös agrárpolitika (KAP) célja, hogy korszerű, fenntartható és hatékony mezőgazdaságot biztosítson Európa számára. Növelni kívánja az ágazat versenyképességét, biztosítani az élelmiszer-ellátás megfelelőségét és biztonságát, megóvni a környezetet és a tájat, ugyanakkor méltó megélhetést kíván biztosítani a mezőgazdaságból élőknek. A KAP eredendően európai dimenziójú szakpolitika. A tagállamok ahelyett, hogy 27 különböző mezőgazdasági szakpolitikát és költségvetést vinnének, összevonják erőforrásaikat és egyetlen európai szakpolitikát hajtanak végre egyetlen európai költségvetésből. Ebből természetszerűleg adódik, hogy a KAP jelentős részét teszi ki az uniós költségvetésnek. Mindazonáltal hatékonyabb és gazdaságosabb, mint a koordinálatlan tagállami megközelítések összessége. A mai európai mezőgazdaság számos kihívással szembesül. Az elmúlt években a mezőgazdasági árak 50 %-kal emelkedtek, az energia és a műtrágya árának emelkedése viszont a 200, illetve a 150 %-ot is meghaladta. Ennek következménye a mezőgazdasági jövedelmek meredek, tartós csökkenése lett. Az ágazatnak emellett az éghajlatváltozással és a környezetkárosodással kapcsolatos problémákat, valamint az élelmiszerbiztonsággal, a területi egyensúllyal és a fenntartható növekedéssel kapcsolatban erősödő aggályokat is meg kell oldania. A kihívások miatt a KAP az elmúlt években jelentős átalakuláson ment keresztül. A következő reform folytatja e folyamatot és korszerűbb, környezetbarátabb szakpolitikát eredményez, amely – azáltal, hogy felszabadítja a vidéki területek gazdasági potenciálját, fejleszti a helyi piacokat és munkahelyeket, segíti a mezőgazdaság szerkezetátalakítását és a fenntartható európai mezőgazdasági ágazat megóvása érdekében jövedelemtámogatást nyújt a termelőknek – tevékenyen hozzá tud majd járulni az Európa 2020 stratégia céljainak eléréséhez. A megreformált KAP célja az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés előmozdítása annak érdekében, hogy az erőforrás-hatékonyság növelése révén az Unió teljes területén fenntartsa az élelmiszerek, a takarmány és a megújuló energia termelési bázisát; az éghajlatváltozás mérséklését és az ahhoz való alkalmazkodást szolgáló intézkedések ösztönzése annak érdekében, hogy védje az ökoszisztémákat és küzdjön a biológiai sokféleség csökkenése ellen; valamint a vidéki területeken folytatott gazdasági tevékenységek diverzifikálásának támogatása annak érdekében, hogy egyensúlyba hozza Európa különböző területeinek fejlődését. 2. Eszközök A Bizottság a KAP jelenlegi, kétpilléres szerkezetének fenntartását javasolja: · Az I. pillér célja továbbra is a termelők közvetlen támogatása és a piaci intézkedések támogatása. A közvetlen támogatást és a piaci intézkedéseket teljes mértékben az uniós költségvetés finanszírozza annak érdekében, hogy biztosítsa a közös szakpolitika egységes piacon történő alkalmazását, és hogy lehetővé tegye egy integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer alkalmazását. · A KAP II. pillére továbbra is konkrét környezeti közjavak előállítását, a mezőgazdasági és az erdészeti ágazat versenyképességének javítását, valamint a gazdasági tevékenység diverzifikálásának és a vidéki területek életszínvonalának előmozdítását szolgálja. A tagállamok a sajátos nemzeti és regionális igények alapján – de az uniós prioritásokat tükrözve – rugalmasan alakíthatják ki az intézkedéseket. A II. pillérbe tartozó intézkedéseket a tagállamok társfinanszírozzák, ami hozzájárul annak biztosításához, hogy teljesüljenek a mögöttes célok, és felerősíti a vidékfejlesztési politika tőkeáttételi hatását. Az EU szegényebb régióit érintő magasabb társfinanszírozási ráták révén a II. pillér az Unió kohéziós céljaihoz is hozzájárul. A kétpilléres szerkezeten belül a szakpolitika átfogó korszerűsítésen és egyszerűsítésen megy át annak érdekében, hogy az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek megfelelő, tisztességesebb és környezetbarátabb szakpolitikává váljon. A reform fő elemei közé tartozik: · A közvetlen jövedelemtámogatás méltányosabb felosztása Az uniós termelőknek juttatott hektáronkénti közvetlen támogatás történeti okokból jelentősen eltér az EU-n belül. A potenciálisan támogatható földterület után hektáronként és kedvezményezettenként járó átlagos közvetlen kifizetés mértéke 2013-ban Lettországban 94,7 EUR, Hollandiában pedig 457,5 EUR. Az EU-27 átlaga 269,1 EUR. A megreformált KAP az ilyen különbségek csökkentése és a pénzügyi támogatás tisztességesebb elosztása céljából egyfajta „konvergenciarendszert” fog bevezetni. A támogatás kiegyensúlyozása a reform egyik fő eleme, célja, hogy a közvetlen kifizetések méltányosságának és célzottságának növelésével eredményesebbé tegye a költségvetési erőforrások felhasználását, illetve hogy a jövőben nagyobb összhangot biztosítson a vidékfejlesztési támogatások felosztása és a szakpolitikai célkitűzések között. Ez a következőképpen érhető el: ha egy tagállam esetében a közvetlen kifizetések szintje elmarad az EU-27 átlagának 90 %-ától, akkor a tagállam a tárgyidőszakban egyharmaddal csökkenti az uniós közvetlen kifizetések jelenlegi szintje és az uniós átlag 90 %-a közötti különbséget. A vidékfejlesztési támogatások allokációja szintén korszerűbb lesz: a felosztás alapját olyan objektív területi és gazdasági kritériumok képezik majd, amelyek a jövőbeni gazdasági, társadalmi, környezeti és területi szakpolitikai célkitűzéseket tükrözik. · A közvetlen kifizetések környezetbarátabbá tétele A közvetlen kifizetések kötelező környezetbarátabbá tétele alapvető pillére a reformnak. Általa nőni fog az ágazat környezetvédelmi teljesítménye és rávilágít, hogy a megreformált KAP miként fog hozzájárulni az uniós prioritások tágabb körének megvalósításához. A jövőben a közvetlen kifizetések 30 %-ának teljesítését a kölcsönös megfeleltetésen túlmenő, környezetkímélő gyakorlatok végrehajtásához kötik. · Az aktív termelők támogatása A KAP erőforrásainak hatékony felhasználása érdekében a közvetlen támogatásokat az aktív termelők számára tartják majd fenn. · A legnagyobb termelőknek juttatott közvetlen kifizetések szintjének maximalizálása Jelenleg a nagy mezőgazdasági üzemek aránytalanul nagy részben jutnak hozzá a KAP közvetlen jövedelemtámogatásaihoz. A megreformált KAP mérsékelt és progresszív ütemben maximalizálja majd a legnagyobb mezőgazdasági üzemeknek juttatott közvetlen támogatások szintjét, miközben figyelembe veszi a nagyobb rendszerek méretgazdaságossági előnyeit és az általuk teremtett közvetlen munkahelyeket is. · Eredményorientált vidékfejlesztési politika A vidékfejlesztési politika és az EU más területi fejlesztési alapjai közötti szinergia maximalizálása érdekében az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) beépül a Bizottság és az egyes tagállamok közötti partnerségi szerződések rendszerébe. E szerződések az Európa 2020 stratégia és a nemzeti reformprogramok célkitűzéseit követik. Olyan integrált területi fejlesztési stratégiát alakítanak ki, amelyet minden vonatkozó uniós strukturális alap támogat, ideértve a vidékfejlesztést is. A szerződésekben megfogalmazott célkitűzések közösen megállapított mutatókon, stratégiai beruházásokon és különböző feltételeken alapulnak majd. · Egyszerűsített programok a kistermelőknek A közvetlen támogatások kedvezményezettjei sok esetben kistermelők; a támogatásukat szolgáló mechanizmusok egyszerűsítése jelentősen csökkenti a tagállamok és a termelők adminisztratív terheit, és az uniós költségvetés szempontjából semleges. · Piaci kiadások és válságkezelő mechanizmusok A mai európai mezőgazdaság számos kihívással szembesül: ide tartozik különösen a mezőgazdasági jövedelmet befolyásoló váratlan események kezelése, vagy a nemzetközi kereskedelmi megállapodások miatt szükséges alkalmazkodás/átmenet végrehajtása. Ezen okokból célszerű úgy átalakítani a jelenleg az I. pillérbe sorolt piaci intézkedéseket, hogy lehetővé váljon két eszköz létrehozása, illetve kiterjesztése a többéves pénzügyi kereten kívül. A (például élelmiszer-biztonsági problémából vagy hirtelen piaci fejleményekből eredő) válsághelyzetek megoldására létrejön egy sürgősségi mechanizmus, amely gyorsított eljárás keretében azonnali támogatást nyújt majd a termelőknek. Az alap igénybevételéhez alkalmazott eljárás megegyezik a sürgősségisegély-tartalék igénybevételéhez alkalmazottal. Javasolt továbbá, hogy az Európai Globalizációs Alap beavatkozási hatóköre terjedjen ki a mezőgazdasági termelőknek nyújtott olyan átmeneti támogatásokra, amelyek célja, hogy elősegítsék alkalmazkodásukat a globalizáció közvetett hatásai miatt kialakuló új piaci körülményekhez. A Bizottság javasolja továbbá, hogy a szegénység és a kirekesztés elleni küzdelem körébe tartozó intézkedések összevonása céljából a leginkább elesettek élelmiszer-támogatása kerüljön át az 1. fejezetbe, illetve hogy az élelmiszer-biztonság finanszírozása kerüljön át a közegészségügyi intézkedések körébe. 3. Végrehajtás Az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) létrehozásával a KAP jogalapja megfelelő formát kapott a két pillér összehangolásához. A javaslat szerint a két alap összehangolását a 2013 utáni időszakban is a lehető legnagyobb mértékben folytatni kell. A költségvetési rendelet megosztott igazgatással kapcsolatos új cikkére irányuló javaslat összhangban van az EMGA és az EMVA jelenlegi igazgatási és ellenőrző rendszereivel. Megtörtént a mezőgazdasági piacok szervezésére vonatkozó uniós jogszabályok jelentős áramvonalasítása is: az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet (1234/2007/EK) egy rendeletbe sűríti a korábban az ágazati piacszervezési rendeletekben megfogalmazott rendelkezéseket. A 2013 utáni időszak tekintetében a KAP minden jogalapját felülvizsgáljuk annak biztosítása érdekében, hogy a szükséges és lehetséges mértékben folytatódjon az egyszerűsítés. 4. Javasolt allokáció Az összes adat 2011. évi változatlan árakon A 2014–2020 közötti időszakra javasolt teljes költségvetés amelyből · I. pillér – közvetlen kifizetések és piaci kiadások · II. pillér – vidékfejlesztés · Élelmiszer-biztonság · A leginkább elesettek támogatása · Mezőgazdasági válságokra képzett tartalék · Európai Globalizációs Alap · Élelmiszerbiztonsággal, biogazdasággal és fenntartható mezőgazdasággal kapcsolatos kutatás és innováció (a kutatás és innováció közös stratégiai keretében) || 386,9 milliárd EUR 281,8 milliárd EUR 89,9 milliárd EUR 2,2 milliárd EUR 2,5 milliárd EUR 3,5 milliárd EUR maximum 2,5 milliárd EUR 4,5 milliárd EUR Polgárok 1. Szakpolitikai célkitűzések A Lisszaboni Szerződés felhatalmazza a polgárokat, hogy akár egyénileg, akár szervezetekbe tömörülve, teljes körűen részt vehessenek az EU demokratikus közéletében. A polgárok részvétele és az európai identitás területén indított transznacionális projekteket az „Európa a polgárokért” program támogatja. Noha a különböző szakpolitikai területeken számos egyedi intézkedés létezik, az Európa a polgárokért program az egyetlen olyan eszköz, amelynek segítségével a polgárok általános európai ügyekben foglalhatnak állást, legyen szó intézményi – például az EU-Szerződéseket vagy az európai parlamenti választásokat érintő –, vagy átfogó kérdésekről. A polgárok európai ügyekre, illetve jogaikra vonatkozó ismereteit kommunikációval, vagyis az uniós szakpolitikákat ismertető tájékoztatással is növelni lehet. A kommunikációs tevékenységek tehát növelik az uniós politikai prioritások ismertségét és támogatottságát. 2. Eszközök Az Európa a polgárokért program legnagyobb részben a transznacionális testvérvárosi partnerségek kialakítását támogatja. A program emellett strukturális támogatást nyújt az uniós szintű civil társadalmi ernyőszervezetek és agytrösztök számára. A stratégiai partnerségek biztosítják, hogy az európai közérdekű szervezeteknek módjukban álljon hozzájárulni az uniós szintű vitákhoz, ami erősíti az uniós célkitűzések elfogadottságát a civil társadalomban és az uniós polgárok között, továbbá előmozdítja az EU és a tagállamok javát szolgáló civil részvételi kultúra kialakulását. A program emellett a megemlékezési projektek támogatása révén hozzájárul az európai történelem (különösen a holokauszt és a sztálinizmus) egységes megítéléséhez is. · 2007 óta évente mintegy 1 millió európai polgár vesz részt közvetlenül a program által támogatott tevékenységekben. · 2007 és 2010 között mintegy 800 civil társadalmi és megemlékezési projektre, továbbá több mint 4 000 testvérvárosi projektre került sor. · A program emellett 50-nél több jelentős, uniós szintű agytrösztöt, ernyőszervezetet és hálózatot támogat, amelyek az uniós intézmények fő vitapartnerei és egyben véleményformálók. Az egyedi programon túl az uniós politikai prioritások eredményes kommunikációja érdekében a nagyobb nyilvánosság felé irányuló kommunikációt is hatékonyabbá kell tenni és a Bizottság kommunikációs tevékenységei közötti szinergiákat is erősíteni kell. Ezért a 2014–2020 közötti új generációs jogi eszközök szerinti jogalapok mindegyikében szerepelni fog egy rendelkezés a kommunikációról, ideértve a szervezeti kommunikációt is. 3. Végrehajtás Az „Európa a polgárokért” programot a Bizottság az Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA) segítségével központilag igazgatja. Munkájukat a tagállami kormányok képviselőiből álló programbizottság segíti. A részt vevő országok többségében az Európa a polgárokért program keretében kapcsolattartó pontokat hoztak létre annak érdekében, hogy tagállami szinten támogassák a kedvezményezetteket, és hogy visszajelzést adjanak a Bizottság számára a program végrehajtásáról. A program keretében rendszeres párbeszédet folytatnak az érdekeltekkel. A szinergiákkal és a különböző kommunikációs jogalapokhoz tartozó erőforrások összevonásával jobb összhang, méretgazdaságosság és hatékonyabb erőforrás-felhasználás érhető el a nagyobb nyilvánosság felé irányuló kommunikációs tevékenységek terén. 4. Javasolt allokáció a 2014–2020 közötti időszakra Az összes adat 2011. évi változatlan árakon. A 2014–2020 közötti időszakra javasolt költségvetés összesen || 203 millió EUR Polgári védelem 1. Szakpolitikai célkitűzések Az uniós polgári védelmi együttműködés átfogó célkitűzése, hogy súlyos természeti, műszaki és ember okozta katasztrófák esetén jobb védelmet biztosítson a lakosság, a környezet, a vagyontárgyak és a kulturális örökség számára. A természeti és az ember okozta katasztrófák számának és súlyának, illetve gazdasági következményének növekedése miatt európai szintű, összehangolt cselekvésre van szükség a felkészültség fokozására és a reagálási képesség javítására, az EU-n belül és kívül egyaránt. Az európai együttműködés és szolidaritás révén az EU egésze kollektívan készülhet fel a súlyos katasztrófákkal való szembenézésre, a tagállamok és más részt vevő országok (Norvégia, Liechtenstein, Izland és Horvátország) pedig összevonhatják erőforrásaikat és kollektívan reagálhatnak, ami maximalizálja a katasztrófareagálás hatását és minimalizálja az emberi és anyagi veszteséget. Ha az EU területén vagy egy harmadik országban katasztrófa történik, az érintett ország hatóságai az uniós polgári védelmi mechanizmus révén azonnali és kézzelfogható segítséget kaphatnak. Az uniós polgári védelmi együttműködés célja: – a katasztrófákra való gyors és hatékony reagálás elősegítése; – a polgári védelmi szereplők veszélyhelyzetekkel kapcsolatos megfelelő felkészültségének biztosítása; továbbá – a katasztrófák megelőzését szolgáló intézkedések kidolgozása. Az EU által kidolgozott integrált katasztrófavédelmi megközelítés magában foglalja a reagálással, a felkészültséggel és a megelőzéssel kapcsolatos tevékenységeket. A Bizottság 2010-ben elfogadta az „A katasztrófákra adott uniós válasz erősítése felé” című közleményét[1], amelyet a Tanács jóváhagyott. A fő cél az uniós reagálás eredményességének, koherenciájának és láthatóságának javítása. Megvalósítása azokra a tanulságokra épül majd, amelyek a 2010-ben az EU területén belül és kívül történt természeti katasztrófákból vonhatók le (Xynthia vihar, kelet-európai áradások, dél-európai erdőtüzek, magyarországi vörösiszap-katasztrófa, haiti földrengés, pakisztáni áradások). Az Európai Veszélyhelyzet-reagálási Kapacitás elsősorban a tagállamok meglévő kapacitásain alapul majd, így nem okoz többletköltségeket. Ami az uniós szintet illeti, a megerősített tervezési és koordinációs hatáskörökkel felruházott Európai Veszélyhelyzet-reagálási Központ létrehozása az EU egésze számára előnyökkel jár majd, és a tagállami szinten generált megtakarítások is meghaladják majd az uniós költségvetés többletterheit, noha a gyors és eredményes katasztrófareagálás megmentett emberéletekben mérhető hasznát pénzügyi értelemben természetesen nem lehet számszerűsíteni. A bizottsági közleményben és tanácsi következtetésekben[2] is meghatározott, megelőzéssel és felkészültséggel kapcsolatos szakpolitikai intézkedések magukban foglalják a képzés és a gyakorlatok, a szakértőcsere, valamint a katasztrófakockázat csökkentésére irányuló új megközelítéseket tesztelő együttműködési projektek támogatását. Különböző szervezetek, például a Világbank, olyan független tanulmányokat készíttettek, amelyek alapján megállapítható, hogy a katasztrófamegelőzésre fordított beruházások megtérülése 400% és 700% közé esik. 2. Eszközök A Bizottság a polgári védelmi pénzügyi eszköz (CPI) megújítását javasolja annak érdekében, hogy biztosítható legyen a katasztrófavédelmi ciklus különböző vetületeivel, például a veszélyhelyzetekre való reagálás összehangoltabbá és integráltabbá tételével, a katasztrófákra való felkészültség javításával, és a katasztrófakockázat csökkentését célzó innovatív intézkedésekkel kapcsolatos tevékenységek finanszírozása. A CPI-t az Európai Veszélyhelyzet-reagálási Kapacitás létrehozásakor is igénybe veszik, amely a tagállamok polgári védelmi eszközeinek önkéntes összevonására épül, azzal a céllal, hogy a polgári védelmi eszközök összehangolt rendelkezésre bocsátása révén fokozza a költséghatékonyságot. A módosított CPI a kiszámítható és előre tervezett rendszerekre történő átállás révén tovább erősíti és fokozza majd az EU katasztrófavédelmi kapacitását. Ennek részeként több gondot fordítanak majd a valós idejű katasztrófainformációk gyűjtésére, pontosítják a tagállami polgári védelmi eszközökre vonatkozó nyilvántartásokat és olyan összehangolt megközelítést alkalmaznak, amely lehetővé teszi, hogy a mentőcsapatok és felszereléseik gyorsan eljussanak a katasztrófa sújtotta területekre. A CPI a felkészültséggel kapcsolatos tevékenységeket is támogatni fogja, fő célja a képzési színvonal emelése és a képzés hatókörének kibővítése a megelőzésre, valamint a képzés és a mentőgyakorlatok integrálása. Támogatni fogja továbbá a tagállamok azon erőfeszítéseit, amelyek a kockázatkezelés tervezésének erősítésére és innovatív finanszírozási mechanizmusok (például a biztosítások regionális összevonása) kidolgozására irányulnak. 3. Végrehajtás A CPI megújításakor figyelembe vesszük a polgári védelemben részt vevők helyzetértékelését, továbbá az eljárások és a finanszírozási mechanizmusok egyszerűsítésére vonatkozó javaslataikat, valamint a gyorsreagálással kapcsolatos kísérleti projektek és előkészítő intézkedések során szerzett tapasztalatokat. A tagállami szervek polgári védelmi szervei által végrehajtott katasztrófavédelmi tevékenységeket uniós tevékenységek fogják támogatni és kiegészíteni, többek között az összehangolt fellépés elősegítésével. Ide olyan tevékenységek tartoznak majd, mint az erőforrások önkéntes összevonása, a képzés, és a mentéssel kapcsolatos szállítási költségek támogatása. Mindezek – az átláthatóság és az egyenlő bánásmód elvét is szem előtt tartva – elősegítik a jelenlegi eszköz eljárásainak egyszerűsítését és karcsúsítják az adminisztratív eljárásokat, különösen a vissza nem térítendő támogatások területén. A vizsgált lehetőségek a támogatandó műveletek típusához kötődnek – képzés, mentőgyakorlatok, a tagállami szállítási költségek átvállalása veszélyhelyzet idején, katasztrófamegelőzéssel és ‑felkészültséggel kapcsolatos együttműködési projektek. 4. Javasolt allokáció a 2014–2020 közötti időszakra Az összes adat 2011. évi változatlan árakon. A polgári védelmi eszköz 2014–2020 közötti időszakra javasolt költségvetése összesen, amelyből || 455 millió EUR Belső polgári védelem || 245 millió EUR Külső polgári védelem és Európai Veszélyhelyzet-reagálási Kapacitás || 210 millió EUR Éghajlat-politika 1. Szakpolitikai célkitűzések Az éghajlatváltozás elleni fellépés egyike azon jelentős kihívásoknak, amelyekkel Európa és globális partnerei szembenéznek. Sürgős fellépésre van szükség: ezt egyértelműen tartalmazza az Európa 2020 stratégia és az EU ambiciózus 20/20/20 célkitűzései, melyek a következők: – az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentése 20 %-kal (a csökkentés mértéke megfelelő feltételek mellett a 30 %-ot is elérheti); – az energiahatékonyság növelése révén az energiafogyasztás mérséklése 20 %-kal és – energiaszükséglet 20 %-ának megújuló energiaforrásokból való fedezése. Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és az éghajlat-változással szemben ellenálló gazdaság megteremtése növelni fogja Európa versenyképességét, új és környezetbarátabb munkahelyeket teremt, erősíti az energiabiztonságot és a tiszta levegő révén egészségi előnyöket hoz. A 2020-ra és az azt követő időszakra meghatározott éghajlat- és energiapolitikai célok eléréséhez tartós erőfeszítésekre és beruházásokra lesz szükség. Az EU központi szerepet játszik e célok nyomon követésében és megvalósításában. Például a 20 %-os energiahatékonysági cél elérése érdekében jelentősen fokozni kell az erőfeszítéseket, (a jelenlegi becslések előrejelzései szerint kevesebb mint 10 % valósul meg), ami az üvegházhatású gázok kibocsátásának 25%-os csökkenését eredményezheti. A Bizottság feltérképezte azon intézkedéseket, melyekkel az EU 2050-re elérheti az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának 80-95 %-kal történő csökkentését[3]. Az uniós költségvetésre fontos szerep hárul az éghajlat-politikai intézkedések előmozdításában az európai gazdaság összes ágazatában és az éghajlat-politikai célok eléréséhez szükséges beruházások katalizálásában, valamint az éghajlatváltozás hatásaival szembeni ellenállóképesség biztosításában. Ezek a beruházások az energia-hatékonyságot javító technológiák széles köréhez, a megújuló energiaforrásokhoz és a kapcsolódó infrastruktúrákhoz, valamint az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást szolgáló beruházásokhoz kapcsolódnak. Az éghajlat-változás hatásait mérséklő beruházások költségei becslések szerint évente 125 milliárd EUR-t[4] tesznek ki, ezeket a 2014-2020 közötti időszakban elsősorban a magánbefektetőknek kell viselniük, azonban az uniós költségvetés ösztönzőleg hathat a nemzeti kiadásokra és a magánbefektetők számára hosszú távú kiszámíthatóságot kínál. A legbiztatóbb területek közé az épületek felújítása, a közlekedés terén megvalósuló innováció és az olyan új technológiák alkalmazása, mint az intelligens energiahálózatok, valamint a megújuló energia tartozik. Az ilyen beruházások jelentős potenciállal rendelkeznek ahhoz, hogy Európa-szerte fellendítsék a versenyképességet és a növekedést. Az uniós költségvetés jelentős uniós hozzáadott értéket teremthet az olyan tagállamokban megvalósuló beruházások elősegítésével, melyekben potenciálisan költséghatékonyan csökkenthetők a kibocsátások, azonban beruházási kapacitásuk viszonylag alacsony. A valamennyi tagállamban megvalósuló energiahatékonysági beruházások az össztermelékenységet is növelik, valamint hozzájárulnak az energiabiztonsághoz és az energiaszegénységgel kapcsolatos kérdések megoldásához. E beruházások támogatásával az uniós költségvetés elősegítheti az EU éghajlat- és energiapolitikai céljainak elérésével járó költségek jelentős csökkentését. 2. Eszközök 2.1. Az éghajlat-politikai szempontok érvényesítése Napjainkban az éghajlat-politika több szakpolitikai terület részét képezi és végrehajtása számos olyan eszközzel történik, melyek többféle uniós célkitűzést támogatnak, pl. a biológiai sokféleséget és az éghajlatváltozás mérséklését szolgáló politikák. Az uniós költségvetés egy része már ma is az éghajlat-politikai szempontok érvényesítéséhez kapcsolódik, elősegítve Európa áttérését egy alacsony szén-dioxid-kibocsátású és az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképes társadalomba. A Bizottság ezt az arányt legalább 20 %-ra szándékozik növelni, a különböző szakpolitikai területekről érkező hozzájárulásokkal, melyek hatásvizsgálatok alapján kerülnek meghatározásra. Az Európa 2020 stratégiában meghatározott célkitűzések elérése és annak elősegítése érdekében, hogy a világ más részei fokozzák az éghajlatváltozás elleni erőfeszítéseiket, jelentősen meg kell növelni a jövőbeni uniós költségvetésben az éghajlathoz kapcsolódó összegeket, ideértve az olyan projektekbe történő beruházásokat is, amelyek nem kizárólag az éghajlathoz kapcsolódnak, viszont jelentős éghajlati komponenssel rendelkeznek. E cél elérése érdekében az éghajlatváltozás mérséklésére és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra irányuló intézkedések az összes jelentős uniós programban érvényre jutnak. · A kohéziós, energia és közlekedési politikák az éghajlat tekintetében igen relevánsak. A kohéziós politika tekintetében a fokozott eredményközpontúság és a feltételrendszer megerősítése biztosítani fogja, hogy az uniós költségvetésből támogatott projektek aktívan hozzájárulnak az unió éghajlat-politikai célkitűzéseihez. A 20/20/20 célkitűzések felé tett előrelépés nyomon követésére a tagállamokkal kötendő partnerségi szerződések kerülnek alkalmazásra. Az érvényesítés célja az „éghajlat-biztos” beruházások előmozdítása. A kohéziós politika az EU-ban operatív programjain keresztül jelentős szerepet játszik a 20 %-ban meghatározott energiahatékonysági cél elérésére tett erőfeszítések fokozásában. · Kutatás és innováció: Az éghajlat-politika kulcsfontosságú pillérét képezi a kutatás és innováció leendő közös stratégiai keretének, mely közvetlen vagy közvetett pozitív éghajlati hatásokkal járó intézkedéseket támogat az olyan területeken, mint a közlekedés, az energia, az anyagkutatás és a fenntartható biogazdaság. A stratégiai energiatechnológiai terv becslései szerint 2010-2020 között 50 milliárd EUR-ra lesz szükség az éghajlatváltozás kezelését szolgáló technológiafejlesztésre, az EU energiaellátásnak és a versenyképesség biztosítására. A költségvetés jelentős részét pénzügyi eszközök révén (hitel- és tőkeeszköz) kell befektetni azoknak a hiányosságoknak a kezelésére, amelyek az alacsony szén-dioxid-kibocsátású innovatív és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást szolgáló technológiák piaci elterjedésében jelentkeznek[5]. · A termelőket célzó közvetlen kifizetések kizöldítése a közös agrárpolitika (KAP) reformjának egyik jelentős eleme. A kölcsönös megfeleltetés jelenlegi követelményein kívül a termelőket célzó kifizetések 30 %-a számos környezetvédelmi gyakorlatnak való megfelelés feltételéhez kötött, ami hozzá fog járulni egy éghajlatbarátabb mezőgazdasághoz. Ezáltal a megreformált KAP fontos hozzájárulást nyújt az EU éghajlat-politikai célkitűzéseinek eléréséhez, mind a mérséklés (pl. a talaj szervesanyag-tartalmának növelése, a műtrágya és szerves trágya felhasználásból származó kibocsátás csökkentése) mind az alkalmazkodás (pl. a kártevőkkel szembeni ellenállóképesség növelése, csökkent vízkészletekkel való gazdálkodás) tekintetében. · Továbbá, a vidékfejlesztési politika erősebben kapcsolódik az éghajlat-politikához. Az éghajlat-politikai és környezetvédelmi szempontok érvényesítésével a termelők fokozottan ösztönözve lesznek arra, hogy uniós közjavakat szolgáltassanak és nagyobb mértékben alkalmazzák a hatékony technológiát egy környezetbarátabb, valamint éghajlatbarátabb és az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképesebb mezőgazdaság megteremtése érdekében. 2.2. LIFE + program Az éghajlat-változási és környezetvédelmi célkitűzések érvényesítése mellett a Bizottság javasolja a LIFE+ program folytatását és annak jobb hozzáigazítását az Európa 2020 stratégia célkitűzéseihez, ideértve az éghajlatpolitikai intézkedések számának növelését. A LIFE+ továbbra is platformot nyújt a legjobb gyakorlatok tagállamok közötti cseréjéhez és elősegíti a hatékonyabb beruházásokat. A program hozzájárul az alulról felfelé épülő éghajlat-politikai intézkedésekhez, mind a helyi/regionális szintű kapacitásépítési projektek fejlesztése, mind a magánszereplők támogatása tekintetében a kisléptékű, alacsony-szén-dioxid-kibocsátású és alkalmazkodási technológiák, különösen kkv-k általi tesztelése terén. Magvető tőkére van szükség mind az alkalmazkodást, mind a mérséklést célzó kísérleti projektek számára a szakpolitika fejlesztésének biztosítása érdekében ezen új uniós prioritások számára. Az éghajlat-politikai alprogram kísérleti projektekre és demonstrációs kisprojektekre összpontosít. Integrált projektek is alkalmazásra kerülnek pl. a határokon átnyúló alkalmazkodási stratégiák előmozdítására az áradásoknak kitett térségekben. Az éghajlat-politikai alprogram különösen a következő célkitűzésekre irányuló erőfeszítéseket támogatja: (1) Mérséklés: Az üvegházhatást okozó gázkibocsátás csökkentésének támogatása. Olyan kísérleti projektek kidolgozását célzó intézkedések, melyek felhasználhatók innovatív megközelítések tesztelésére, pl. kkv-k támogatása révén, a tudásalap javítása és az éghajlattal kapcsolatos jogi vívmányok végrehajtásának elősegítése érdekében. (2) Alkalmazkodás: Az éghajlatváltozás hatásaival szembeni ellenállóképességet növelő erőfeszítések támogatása. Nemzeti/regionális/helyi alkalmazkodási stratégiák kidolgozását vagy végrehajtását támogató intézkedések. Olyan intézkedések, melyek lehetővé teszik a döntéshozók számára az éghajlat-változás hatásaival kapcsolatos tudás és adatok hatékony felhasználását, különösen az alkalmazkodáshoz kapcsolódó tervezéshez. (3) Kormányzás és tudatosítás: A fokozott tudatosítást, kommunikációt, együttműködést és az éghajlatváltozás mérséklését és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást elősegítő intézkedések terjesztését elősegítő erőfeszítések támogatása. Az uniós polgárok és az érdekeltek körében történő tudatosítást szolgáló intézkedések, pl. a magatartás megváltoztatásával kapcsolatban. 2.3. A globális dimenzió A Lisszaboni Szerződés az éghajlatváltozás elleni nemzetközi szintű küzdelmet uniós célkitűzéssé tette. Az EU a világ legnagyobb donoraként és a piaci alapú mechanizmusok előfutáraként ehhez egyedülálló szakértelemmel tud hozzájárulni. A pénzügyi hozzájárulások és a nemzetközi eszközök és alapok irányító szerveiben való részvétel biztosítani fogja, hogy az EU a jövőben is jelentős szerepet fog betölteni a nemzetközi éghajlatpolitika alakításában. Az EU elkötelezett az éghajlatváltozás elleni küzdelem nemzetközi finanszírozására tett kötelezettségvállalásai teljesítése mellett. Az éghajlat-változási politika a külső fellépések földrajzi eszközeiben jut fokozottan érvényre, melynek célja a külső fellépések fejezeten belül az éghajlat-politikával kapcsolatos finanszírozás jelentős növelése; tekintettel a DCI tematikus eszközeire az EU-nak a „Globális közjavak” program legalább 25 %-át kell az éghajlat-változással és a környezetvédelemmel kapcsolatos célkitűzésekre költenie. Az EU költségvetése hozzájárul az éghajlatváltozás elleni küzdelem nemzetközi finanszírozásához, melyet az UNFCCC-tárgyalások 2020-ig irányoznak elő a fejlődő országok számára (évi 100 milliárd USD). Az éghajlat-politika külső fellépések költségvetésében történő érvényesítése mellett a Bizottság mérlegeli a költségvetés részét nem képező olyan mechanizmus/alap létrehozását, mely összefogja a tagállamoktól és az uniós költségvetésből származó forrásokat. 3. Végrehajtás 3.1. Érvényesítés Az érvényesítés maximalizálja az éghajlat-változási politikák és a más területek közötti szinergiákat, azonban láthatónak és határozottnak kell lennie. Az érvényesítést egyértelműen meghatározott átfogó kötelezettség kíséri: ennek értelmében azonosítani kell azokat a programokat, amelyek előmozdítják az éghajlatpolitikát vagy az energiahatékonyságot, így az EU világosan meg tudja határozni, hogy kiadásainak mekkora része kapcsolódik az éghajlatpolitikához. A Bizottság az összes vonatkozó uniós politikai eszközt illetően világos teljesítménymutatók, nyomonkövetési és jelentéstételi szabályok meghatározását javasolja. A keretnek egyszerűnek és gyakorlatiasnak kell lennie, és két pillérre épül: 1) közös eljárások az éghajlathoz kapcsolódó kiadások nyomon követésére; és 2) célmeghatározás valamennyi érintett szakpolitikai területen és az eredmények nyomon követése. Az éghajlat-politikához kapcsolódó kiadások nyomon követése beépítésre kerül az uniós programok esetében a teljesítményméréshez használt módszertanba. Az összes érintett eszköz tartalmazni fog egy, az éghajlathoz kapcsolódó specifikus célkitűzést, melyet egy eredménymutató kísér. Az összes kiadás három kategóriába sorolható: kizárólag az éghajlathoz kapcsolódó (100 %), jelentősen az éghajlathoz kapcsolódó (40 %), nem éghajlathoz kapcsolódó (0 %). A felosztás az OECD módszertanán (Rio-i mutatók) alapul, de nem zárja ki a szakpolitikai területeken pontosabb módszerek alkalmazását, amennyiben rendelkezésre állnak ilyenek. Az eredmények elérésének nyomonkövetése biztosítani fogja az érvényesítést célzó erőfeszítések eredményességét a következő költségvetési ciklusban. Ez elősegíti a különböző kiadási programok és az azokhoz kapcsolódó feltételek hatékonyságának vizsgálatát is. 3.2. LIFE+ A jelenlegi LIFE+ programot a Bizottság közvetlen centralizált igazgatással kezeli. A Bizottság szerint a jövőbeni programot továbbra is központilag kell igazgatni, azonban az igazgatási feladatokat nagy mértékben már létező végrehajtó ügynökségre kell ruházni. A felhatalmazás feltételeinek figyelembe kell venniük, hogy a Bizottságnak az integrált projektek tekintetében fenn kell tartania a szoros szakpolitikai kapcsolódást. 4. Javasolt költségvetési allokáció a 2014–2020 közötti időszakra Adatok 2011. évi változatlan árakon. Nem tartalmazzák az érvényesítésre fordítandó összegeket, ezeket az ágazati finanszírozási eszközökhöz rendelt összegek tartalmazzák. LIFE + program (éghajlat-politikai alprogram) || 800 millió EUR Versenyképesség és kkv 1. Szakpolitikai célkitűzések Az EU iparának, különösen pedig a kis- és középvállalkozások versenyképességének javítása, valamint a gyártási és a szolgáltatási folyamatok alacsony szén-dioxid kibocsátású, az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképes, erőforrás-hatékony gazdasághoz történő igazítása az Európa 2020 stratégia fő célkitűzéseit képezik. Az EU azon dolgozik, hogy javítsa az üzleti környezetet és támogassa egy erős és diverzifikált ipari háttér megteremtését, mely képes helytállni a globális versenyben. Különösen a kkv-k fejlesztését előmozdító erőfeszítésekre van szükség. A kkv-k az EU-ban a gazdasági növekedés és a munkahelyteremtés jelentős forrásai, a magánszektorban a munkahelyek több mint 67 %-át, és az összforgalom több mint 58 %-át adják az EU-ban. Az EU növekedési és munkahely-teremtési stratégiájának részét képezi a kkv-k felvirágoztatásához szükséges feltételek megteremtése, ahogy az az Európa 2020 iparpolitika kiemelt kezdeményezésről szóló bizottsági közleményben[6] is szerepel. Az EU-ra fontos szerep hárul a kis- és középvállalkozásokban rejlő növekedési potenciál felszabadításában, pl. az uniós költségvetés célirányos felhasználásán keresztül. Az erre a területre irányuló tevékenységek a kkv-k növekedését korlátozó – pl. a finanszírozáshoz való hozzáféréshez kapacsolódó - piaci hiányosságok kezelésére összpontosítanak, továbbá annak biztosítására, hogy a kkv-k képesek legyenek teljes mértékben kihasználni az európai egységes piacban rejlő hatalmas potenciált. Az uniós költségvetés stratégiai és innovatív felhasználása jelentősen hozzájárul ezekhez az erőfeszítésekhez. Az EU költségvetését arra használják fel, hogy innovatív pénzügyi eszközök alkalmazásával uniós szinten biztosítsák az oly szükséges sajáttőke- és hitelfinanszírozást a kkv-k fejlődését előmozdító intézkedések széles körének támogatása érdekében. Ezek az intézkedések együttesen járulnak hozzá a kis-és középvállalkozások jelentős fellendítéséhez. 2. Eszközök Az ipari versenyképességre és a kis- és középvállalkozásokra irányuló európai stratégia a kkv-barát tevékenységek előmozdítására összpontosít az uniós politikák és kiadási programok széles körében, valamint a kkv-k igényeihez szabott célirányos támogatás és szolgáltatások nyújtására európai szinten. 2.1. Az ipari versenyképesség előmozdítása és a kkv-k támogatása Döntő jelentőségű, hogy valamennyi uniós szakpolitika és finanszírozási program kialakítása során figyelembe vegyék a kkv-k sajátos érdekeit és helyzetét. A következő pénzügyi keretet ezek figyelembevételével alakítják ki, ami elősegíti a kisvállalkozások részvételét a finanszírozási programokban, pl. a szabályok egyszerűsítésével, a részvétel költségeinek csökkentésével, az odaítélési eljárások felgyorsításával és egyablakos ügyintézéssel, megkönnyítve az uniós finanszírozás kedvezményezettjeinek működését. 2.2. Az ipari versenyképességet és a kkv-kat célzó program A kkv-érdekek figyelembe vételén és a finanszírozási programok koordinációjának és egyszerűsítésének megerősítését szolgáló lépéseken túlmenően az EU költségvetése célirányos pénzügyi támogatást is nyújt a kkv-k számára. A Bizottság egy célirányos „Versenyképesség és kkv” program létrehozását javasolja, mely a jelenlegi „Versenyképességi és innovációs keretprogram” (CIP) nem-innovációs részének utódja lenne. A kkv-k számára nyújtandó összes kutatási és innovációs támogatást (a CIP innovációs részét is ideértve) a kutatás és innováció közös stratégiai kerete tartalmazza. A „Versenyképesség és kkv” program elsősorban a dinamikusabb és nemzetközi viszonylatban versenyképes kkv-k támogatását szolgáló intézkedésekre összpontosít. Ezen intézkedések közé tartoznak az alábbiak: 2.2.1. A finanszírozáshoz való hozzáférés: a növekedést szolgáló pénzügyi eszközök A növekedést szolgáló pénzügyi eszközök elősegítik a kkv-k számára a finanszírozáshoz való hozzáférést az innovatív pénzügyi eszközök használatán keresztül az olyan területeken, amelyeket a kutatás és innováció közös stratégiai kerete nem fed le. Ezek az eszközök teljes mértékben kihasználják az új sajáttőke- és hitelplatformok lehetőségeit, amelyek egyaránt kínálnak tőke és hitelgarancia eszközöket. Az induló vállalkozásokat és a növekedést célzó – különösen a kockázati tőke – beruházásokat illetően, a pénzügyi eszközöket a kutatás és innováció közös stratégiai keretében is nyújtják innovatív vállalkozások és kkv-k számára. A „Versenyképesség és kkv” program eszközei a következőket tartalmazzák: (1) A sajáttőke-eszköz a növekedési szakasz beruházásait támogatja, piaci alapon nyújtott visszatérítendő tőkefinanszírozással, elsősorban kockázati tőke formájában pénzügyi közvetítőkön keresztül kkv-k számára. Az eszköz két intézkedést irányoz elő: – Olyan kockázati tőke-alapokba történő befektetések, amelyek az EU-ban határokon átnyúlóan működnek és növekedésorientált vállalkozásokba fektetnek be, ezáltal támogatva egy európai szintű kockázatitőke-piac kialakítását. – Az „alapok alapjának” (vagy: európai alap) létrehozása, mely határokon átnyúlóan fektet be kockázati tőke-alapokba, melyek ezt követően vállalkozásokba fektetnek be, különösen azok nemzetközi terjeszkedési fázisában. (2) A hiteleszköz a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott hitelek fedezéséhez közvetlen vagy más kockázat-megosztási konstrukciókat kínál pénzügyi közvetítőkön keresztül. Az eszköz jelentős forrásbevonást eredményez, lehetővé teszi a határokon átnyúló vagy több országra kiterjedő hitelezést, ami nemzeti szinten csak nehezen lenne megvalósítható. A komplementaritás biztosítása érdekében ezeket a tevékenységeket szorosan koordinálják a kohéziós politika keretében a megosztott igazgatás alá eső tevékenységekkel. 2.2.2. Az EU ipara versenyképességének és fenntarthatóságának javítása A „Versenyképesség és kkv” program eme ága többek között a következő intézkedéseket támogatja: · Az európai versenyképesség javítását szolgáló intézkedések: Az uniós intézkedések ezen a területen a koherens és konzisztens végrehajtásra összpontosítanak és hozzájárulnak uniós szinten a tudatos szakpolitikai döntéshozatalhoz. Az intézkedések javítani fogják a gazdasági és szabályozási környezetet teljesítménymutatók alkalmazásával, a legjobb gyakorlatok cseréjével és ágazati kezdeményezésekkel. · A kkv-politika fejlesztése és a kkv-k versenyképességének előmozdítása az európai kisvállalkozói intézkedéscsomag céljaival összhangban. Az uniós intézkedések elősegítik a „gondolkozz először kicsiben” elv alkalmazását az uniós és a tagállami szakpolitikai döntéshozatalban, a legjobb gyakorlatok azonosítását és cseréjét az európai kisvállalkozói intézkedéscsomag végrehajtása érdekében, az uniós szakpolitikák eléréséhez egyetlen belépési pont, nevezetesen a kisvállalkozói portál fenntartásával, valamint a kkv-k támogatását, hogy képessé váljanak az egységes piac potenciáljának kiaknázására. · Idegenforgalom: az EU turizmus-intézkedései többek között arra irányulnak, hogy álljon rendelkezésre megbízható információ a turizmuskereslet trendjeiről uniós szinten; a versenyképesség előmozdítása a turizmus iparban, valamint a turisztikai vállalkozások körében az IKT alkalmazásának előmozdítása; a szezonalitás leküzdése a turizmusban; fenntartható turisztikai termékek és úticélok hirdetése; az ágazat munkavállalói és munkáltatói számára készség-képesség keret kialakítása; a legjobb gyakorlatok cseréjének elősegítése és a partnerségteremtés. Összhangban a Lisszaboni Szerződés rendelkezéseivel, az EU turizmussal kapcsolatos intézkedései ösztönözni fogják a tagállamok közötti együttműködést a transznacionális turizmuskínálat diverzifikációjához való hozzájárulással, valamint az olyan nemzeti erőfeszítések koordinálásával, amelyek Európa jelenlétét szolgálják a harmadik piacokon, és amelyek közösen hirdetik a feltörekvő, nem hagyományos európai úticélokat. · Új üzleti koncepciók fenntartható, felhasználóvezérelt tervezésen alapuló termékek számára: ez a kezdeményezés a releváns koncepciók és ötletek üzleti alkalmazására összpontosít a textilágazatban, a cipőgyártásban, a sportágazatban és más fogyasztói termékeket előállító ágazatban. 2.2.3. Piacra lépés Ezek a tevékenységek a következőkre terjednek ki: · Növekedésorientált vállalkozásokat támogató szolgáltatások nyújtása az Enterprise Europe Network révén: a kkv-k egyablakos ügyintézési pontjaként az Enterprise Europe Network 49 országban működő 600 partnerrel és szervezettel a továbbiakban is átfogó és integrált szolgáltatásokat fog nyújtani kkv-k számára, melyek többek között a következők: – tájékoztatás és tanácsadási szolgáltatások uniós kérdésekről, – határokon átnyúló partnerségek előmozdítása együttműködési adatbázis üzemeltetésével, mely 13 ezer aktív, együttműködésre irányuló kérést és felajánlást tartalmaz, – a vállalkozások nemzetközivé válását elősegítő szolgáltatások nyújtása az EU-ban, ami évente 2 500 üzleti együttműködési, technológiai és K+F partnerségi megállapodást eredményez, – a kkv-k tájékoztatása az uniós jogszabályokról és az uniós finanszírozási programok hirdetése, ideértve a kutatás és innováció közös stratégiai keretét is – kétirányú kommunikációs csatorna biztosítása a kkv-k és a Bizottság között, melyben 10 000 kkv vett részt, – a kkv-k pénzügyi ismeretei javításának támogatása, és – a kkv-k számára az energia-hatékonysággal, az éghajlatváltozással és a környezetvédelemmel kapcsolatos szaktanácsadáshoz való hozzáférés. · Támogatás a kkv-k EU határain kívüli piacokon folytatott tevékenységeihez: a harmadik országokban való sikeres piacra lépéshez a kkv-knak megfelelő képességekkel kell rendelkezniük és ismerniük kell a harmadik országok jogszabályait. Az ezen a területen javasolt intézkedések közé tartozik a szolgáltatások iránti kereslet összehasonlítása a jelenlegi kínálattal, egy online portál létrehozása, és adott esetben uniós kkv-központok létrehozása és/vagy az ilyen központok további támogatása, a helyi európai és tagállami üzleti szervezetekkel való együttműködésben. Az uniós kkv-központok átfogó támogató szolgáltatásokat nyújtanak az EU határain kívül működő kkv-k számára. · Nemzetközi ipari együttműködés: az intézkedések célja a szabályozási és az üzleti környezetek közötti különbségek csökkentése az EU és legfontosabb kereskedelmi partnerei, valamint az európai szomszédságpolitikában résztvevő országok között a következők révén: kormányközi szabályozási párbeszéd, vállalkozások közötti párbeszédek és harmadik országokkal végrehajtott olyan „közvetlen intézkedések”, mint pl. a tematikus műhelyek és konferenciák. 2.2.4. A vállalkozói készségek fejlesztése Ezen a területen az intézkedések az igazgatási eljárások egyszerűsítésére, valamint a vállalkozói képességek és attitűdök fejlesztésére irányulnak, különösen az új vállalkozók, a fiatalok és a nők körében. Valamennyi intézkedés jelentős európai dimenzióval rendelkezik. Az „Erasmus csereprogram vállalkozóknak” lehetőséget kínál az új vagy leendő vállalkozók számára arra, hogy legfeljebb hat hónapig együtt dolgozhassanak egy tapasztalt vállalkozóval egy másik EU-országban. Ez az európai mobilitási program az EU-ban a vállalkozói készségek fejlesztésének előmozdítását, valamint a mikro- és kisvállalkozások nemzetközivé válásának és versenyképességének támogatását szolgálja. 3. Végrehajtás Az új „Versenyképesség és kkv” program igazgatását nagy mértékben külső szervekre ruházzák, nevezetesen a „Pénzügyi eszközök a növekedésért” részt az EBB csoportra, a kkv-khoz kapcsolódó egyéb tevékenységek tekintetében a Versenyképességi és Innovációs Végrehajtó Hivatalra (annak utódjára). 4. Javasolt költségvetési allokáció a 2014–2020 közötti időszakra Az összes adat 2011. évi változatlan árakon. Versenyképesség és kkv program || 2,4 milliárd EUR Vámunió és adózás 1. Szakpolitikai célkitűzések A vámunió a belső piac egyik sarokköve. Lehetővé teszi egy határok nélküli belső piac működését annak biztosításával, hogy a harmadik országokból származó termékek a piacon való megjelenéssel vagy forgalomba kerüléssel megfelelnek az elfogadott szabályoknak, és ezáltal szabadon áramolhatnak a belső piacon. A vámunió a közös kereskedelempolitika operatív ága is, mely kétoldalú és multilaterális kereskedelmi megállapodásokat hajt végre, illetékeket szed be, kereskedelmi intézkedéseket (mint pl. származási szabályokat), embargókat és más korlátozásokat alkalmaz. Ezen kívül a vámunió a határokon egyre inkább védelmi szerepet is betölt, pl. az ellátási lánc biztosításában, a terrorizmus és a nemzetközi bűnözés elleni küzdelemben (pl. pénzmosás, kábítószer-prekurzorok és az illegális fegyverkereskedelem terén), és a szellemi tulajdonjogok érvényre juttatásában. Hozzájárul az azonos feltételekhez annak biztosításával, hogy a behozott termékek megfelelnek az uniós termékekre irányadó ugyanazon műszaki, egészségi és biztonsági normáknak. A nemzetközi kereskedelem folyamatosan bővül, ezért az EU gazdaságának versenyképessége szempontjából döntő jelentőséggel bírnak a hatékony import- és exportfolyamatok. Ezzel egyidejűleg azonban a biztonsági és védelmi kockázatok is nőnek. Az EU ezért kettős kihívással néz szembe, mely a jövőre nézve meghatározza prioritásait: az áruk áramlásának elősegítése a jogszerűen eljáró kereskedők számára, valamint ezzel egyidejűleg az uniós polgárok biztonsági és védelmi kockázatokkal szembeni védelme. A nemzeti vámtisztviselők felelnek napi szinten a vámunió zökkenőmentes működéséért. Ez szükségessé teszi az intenzív operatív hálózatok kialakítását teszi szükségessé a vámhatóságok között, például olyan élvonalbeli IT-infrastruktúra és rendszerek alkalmazásával, melyek révén a vámhatóságok egyetlen világszintű vámhatóságként léphetnek fel. Gazdaságilag ésszerűbb bizonyos intézkedések uniós költségvetésből történő finanszírozása a külön nemzeti programokból történő finanszírozással szemben. Ez az oka annak, hogy egy uniós finanszírozású program – a vám-együttműködési program – többféle gyakorlati módon támogatja ezt a hálózatépítést és együttműködést. Az uniós vállalkozások és polgárok számos, adózáshoz kapcsolódó akadállyal találják szembe magukat, amikor határokon átnyúló tevékenységeket folytatnak. Ezek az akadályok abból fakadnak, hogy a különböző tagállamokban ugyanazokat a műveleteket a legkülönbözőbb módokon kezelik. Ezen akadályok felszámolása és a tagállamok közötti adókoordináció előbbre vitele – a tagállamok ezzel a területtel kapcsolatos hatáskörének teljes mértékű tiszteletben tartása mellett – ezért egyike az egységes piac megerősítését és mélyítését célzó prioritásoknak. Az adócsalás az EU és a tagállamok számára eddig is komoly kihívást jelentett és fog jelenteni, különösen az olyan időkben, amikor a költségvetési fegyelem döntő jelentőségű. Az adócsalás elleni küzdelem az egységes piacon emiatt kiemelt helyet foglal el az EU adópolitikai napirendjén. Az egységes piacon történő csalás elleni küzdelem szükségessé teszi a tagállamok adóhatóságai közötti igazgatási együttműködési megállapodásokat, valamint a műveletekre, a vállalkozásokra vagy a csalás módszereire vonatkozó információ hatékony megosztását. Például a héa- és a jövedékiadó-csalás elleni küzdelmet jelentősen elősegítik a hatóságok közötti gyors információcserét lehetővé tevő rendszerek. Az EU nélkülözhetetlen szerepet tölt be a tagállamoknak a határokon átnyúló hatékony együttműködéshez szükséges rendszerek és folyamatok létrehozásához történő segítségnyújtásban. Ezen együttműködés elősegítésében különösen a Fiscalis együttműködési program játszik kulcsszerepet, kiegészítve a tagállamok ezen a területen tett saját erőfeszítéseit. 2. Eszközök A Bizottság a vámügyi (Vám 2020) és az adózási programok (Fiscalis 2020) új generációját javasolja. Mindkét program döntő fontosságú a belső piac elkövetkező évtizedben történő támogatása és megerősítése tekintetében. Az előnyökből valamennyi érdekelt profitál, a hatékonyabb és biztonságosabb üzleti környezetből, a polgárok fokozott biztonságából és védelméből, a kormányok pedig a közpolitikák hatékonyabb és eredményesebb végrehajtásából. E programok segítséget nyújtanak a tagállamok adó- és vámhatóságainak a hatékonyabb együttműködéshez, amit az információcsere modern és hatékony rendszerei támogatnak, melyek elősegítik a jogszerű kereskedelmet és visszaszorítják a csalárd tevékenységeket. Az ilyen páneurópai eszközök a leghatékonyabban és leggazdaságosabban uniós szinten nyújthatók: például a vám- és adóhatóságokat összekapcsoló európai szintű biztonságos transzeurópai számítógépes hálózat a tagállamokban évente 35 millió EUR összegű megtakarítást eredményez, miközben központi uniós szinten csupán 11 millió EUR-ba kerül. A programok a következők tevékenységeket támogatják: · Transzeurópai IT-rendszerek az adatok és folyamatok nemzeti vám- és adóhatóságok közötti megosztására átjárható IT-alkalmazások révén, melyek lehetővé teszik a hatóságok közötti együttműködést és az „egyként” való fellépést, tovább javítva a vállalkozások és a polgárok számára az e-közigazgatást; · Emberi kapcsolatrendszerek és a képességfejlesztés megerősítése a nemzeti vámtisztviselők, adótisztviselők és a kereskedelmi képviselők közötti gyakorlati együttműködés, a tudásmegosztás ösztönzése, valamint a legjobb gyakorlatok azonosítása és terjesztése, képzések nyújtása céljából; · Infrastrukturális kapacitásépítés az olyan különleges operatív felszerelések beszerzésének társfinanszírozására, amelyek az unió külső határain a vámellenőrzési és ‑felügyeleti feladatok ellátásához szükségesek, ami az összes tagállam érdekében történik. 3. Végrehajtás A Vám és Fiscalis programok végrehajtása prioritások alapján történik. Az érdekeltek bevonásával készített munkaprogramok tartalmazzák az adott időszakokra vonatkozó prioritásokat. E programok jogalapjai átalakításra kerülnek az éves munkaprogramokról többéves munkaprogramokra való áttérés és a jelenlegi szabályok egyszerűsítése céljából. A jelenleg alkalmazott közvetlen centralizált igazgatás megmarad és azt teljes mértékben mindkét programhoz igazítják annak érdekében, hogy bizottsági és nemzeti szinten a lehető leghatékonyabb legyen a mindennapi igazgatáshoz nyújtott támogatás, és hogy valamennyi érdekelt jobban megértse a végrehajtási szabályokat. A beszerzési szerződéseket, melyek a program költségvetésének legnagyobb részét teszik ki, elsősorban a Bizottság hajtja végre az uniós szabályokkal összhangban és a közös minőségbiztosítási és elfogadási szabályok alkalmazásával. Mindkét programot úgy alakították ki, hogy az EU megfelelően és gyorsan tudjon reagálni a gyorsan változó helyzetekben. A programok rendelkezésére álló testreszabott eszköztár és a pályázatok benyújtására kialakított rugalmas mechanizmus lehetővé teszik a programintézkedések hatékony végrehajtását. Kézenfekvő, hogy több alternatív finanszírozási módszert kell alkalmazni a részvételi és a szervezési költségek fedezésére. A Bizottság (legalábbis részben) a tényleges költségeken alapuló jelenlegi megközelítés helyett az átalányösszegű kifizetést fogja alkalmazni. 4. Javasolt költségvetési allokáció a 2014–2020 közötti időszakra Az összes adat 2011. évi változatlan árakon. A 2014–2020 időszakra javasolt költségvetés összesen a Vám 2020 és a Fiscalis 2020 programokra || 690 millió EUR Gazdasági, társadalmi és területi kohézió 1. Szakpolitikai célkitűzések Az uniós kohéziós politika elsődleges célkitűzése, hogy csökkentse az Európa régiói között fennálló jelentős gazdasági, társadalmi és területi egyenlőtlenségeket. Az egyenlőtlenségek csökkentésére irányuló intézkedés elmulasztása aláásná az EU egyes alapköveit, beleértve egységes piacát, illetve valutáját, az eurót. A kohéziós politika az Európa 2020 stratégia uniós megvalósításában is kulcsszerepet játszik. A jól célzott kohéziós kiadások valódi hozzáadott értékeket, növekedési ösztönzőket és bővülő munkahelyeket jelenthetnek Európa régiói számára. Az 5. kohéziós jelentés[7] következtetéseinek megfelelően a Bizottság javaslata szerint az erőfeszítések középpontjába az eredményeket és az uniós hozzáadott értékeket kell állítani, a kohéziós politikát az eddigieknél szorosabb összefüggésbe hozva az Európa 2020 stratégia célkitűzéseivel. A Bizottság különösen a kohéziós politika kialakításának és végrehajtásának mikéntjét illetően javasol fontos változtatásokat. A finanszírozás kevesebb prioritásra fog összpontosulni, a megállapított célkitűzések megvalósulását szorosabb figyelemmel fogják kísérni, a tagállamokkal kötött partnerségi szerződések pedig szigorú feltételeket fognak előírni. Mindezek révén az uniós kohéziós politika a lehető legnagyobb hozzájárulást nyújthatja a gazdasági, társadalmi és területi kohézióhoz, valamint a növekedéshez és a munkahelyteremtéshez. 2. Eszközök 2.1. Közös Stratégiai Keret A Bizottság javasolja, hogy az Európai Regionális Fejlesztési Alap, az Európai Szociális Alap és a Kohéziós Alap a Közös Stratégiai Keretben egyesüljön, amely magában foglalná az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapot, valamint az Európai Tengerügyi és Halászati Alapot is. Ez megnöveli a finanszírozási források közötti koherenciát és nagyobb összpontosítást tesz lehetővé az Európa 2020 stratégiára. 2.2. Fokozott figyelem az Európa 2020 stratégián A kohéziós kiadások eredményességének növelése érdekében a finanszírozás a jövőben az Európa 2020 stratégia prioritásaihoz kötődő, korlátozott számú célkitűzésre fog összpontosítani. A kohéziós finanszírozás továbbra is a kevésbé fejlett régiókra és tagállamokra összpontosul. A tagállamok által a strukturális finanszírozás igénybevételében és a szükséges társfinanszírozás biztosításában tapasztalt nehézségek miatt azonban a kohéziós allokáció összegét a GNI 2,5 %-ában maximalizálják. A jelenlegi fokozatos kivonás és bevezetés rendszere helyett bevezetünk egy új régiókategóriát, az „átmeneti régiókat”. Ez a kategória minden olyan régiót magában foglal majd, amelyben az 1 főre jutó GDP az EU-27 átlagának 75 és 90 %-a közé esik; ide tartoznak különösen: · Azok a régiók, amelyek jelenleg a konvergencia-célkitűzés alapján támogathatók, de egy főre jutó GDP-jük az EU-27 átlagának 75 %-a fölé emelkedett. Ezek a régiók jelenlegi allokációjuk kétharmadát egyfajta biztonsági hálóként meg fogják tartani; továbbá · Azok a régiók, amelyeknek – noha jelenleg a konvergencia-célkitűzés alapján nem támogathatók – egy főre jutó GDP-je az EU-27 átlagának 75 és 90 %-a közé esik. A támogatás szintje esetükben a GDP szintjéhez fog igazodni, így az uniós átlag 90 %-ához közeli GDP-vel rendelkező régiók a fejlett régiókéhoz hasonló intenzitású támogatásban fognak részesülni. Az uniós átlag 90 %-a feletti GDP-vel rendelkező versenyképességi régiók korlátozott számú prioritás tekintetében továbbra is kapnak kohéziós politikai támogatást. Az átmeneti régióknak és a versenyképességi régióknak (az ESZA nélküli) kohéziós finanszírozásból származó teljes allokációt elsősorban az energiahatékonyságra és a megújuló energiára, illetve a kkv-k versenyképességére és az innovációra kell fordítaniuk. Ezekben a régiókban az energiahatékonyságba és a megújuló energiába eszközölt beruházások legalább 20 %-ot tesznek majd ki. A konvergenciarégiók allokációjukat a célkitűzések szélesebb körére fordíthatják, mivel fejlesztési igényeik is tágabb körűek. Végül, a területi együttműködés feladata továbbra is az lesz, hogy segítse a régiókat a belső vagy külső határok melletti fekvésükből eredő hátrányok leküzdésében, hogy hozzájáruljon az ambiciózus szomszédságpolitika megvalósításához, és hogy választ adjon a közös, határokon átnyúló és transznacionális problémákra. A kohéziós eszközök különböző, de egymást kiegészítő célkitűzéseket szolgálnak: · Európai Regionális Fejlesztési Alap Az ERFA célja, hogy a régiók közötti egyenlőtlenségek kiigazítása révén megerősítse a gazdasági és társadalmi kohéziót az Európai Unióban. Az ERFA beruházások társfinanszírozása útján regionális és helyi fejlesztéseket támogat a következő területeken: K+F és innováció; éghajlatváltozás és környezetvédelem; kkv-k üzleti támogatása; általános gazdasági érdekű szolgáltatások; telekommunikációs, energia- és közlekedési infrastruktúra; egészségügyi, oktatási és szociális infrastruktúra; fenntartható városfejlesztés. A jelenlegi időszaktól eltérően a jövőben ezek a beruházások nem csak vissza nem térítendő támogatásokból, hanem pénzügyi eszközök (kockázatitőke-alapok, helyi fejlesztési alapok stb.) útján is finanszírozhatók. · Európai Szociális Alap Az Európai Szociális Alap célja, hogy megerősítse a gazdasági és társadalmi kohéziót a következők révén: a foglalkoztatás ösztönzése; a készségekbe, az oktatásba és az egész életen át tartó tanulásba történő beruházások; társadalmi befogadás és küzdelem a szegénység ellen; valamint az intézményi kapacitások javítása és a hatékony közigazgatás elősegítése. Az Európai Szociális Alap tekintetében minden egyes régiókategóriában minimális részarányt kell majd alkalmazni (25 % a konvergenciarégiók, 40 % az átmeneti régiók, 52 % a versenyképességi régiók esetében), az alap hatóköre pedig ki fog terjedni a szociális- és humántőke-beruházásokhoz kötődő berendezések költségeire. · Kohéziós Alap A Kohéziós Alap azon tagállamok számára nyújt segítséget a TEN-T közlekedési hálózatokba és a környezetvédelembe eszközölt beruházásokhoz, amelyek egy lakosra jutó GNI-je nem éri el az EU-27 átlagának 90 %-át. A Kohéziós Alap allokációjának egy része (10 milliárd EUR) az európai összekapcsolódási eszközhöz tartozó közlekedési törzshálózatok finanszírozására lesz elkülönítve. A Kohéziós Alap energiával kapcsolatos projekteket is finanszírozhat, amennyiben azok egyértelmű környezeti előnyökkel járnak, például energiahatékonyságra vagy a megújuló energiák használatára ösztönöznek. 3. Végrehajtás 3.1. Megosztott igazgatás A kohéziós politika révén nyújtott támogatás továbbra is az Európai Bizottság és a tagállamok megosztott igazgatása alá fog tartozni (kivéve a központi igazgatás alá tartozó európai összekapcsolódási eszközt); a tagállamoknak társfinanszírozást kell biztosítaniuk. Az EUMSZ 136. vagy 143. cikke szerinti pénzügyi támogatásban részesülő országok magasabb társfinanszírozási rátával is élhetnek. 3.2. Partnerségi szerződések A Bizottság és az egyes tagállamok közötti partnerségi szerződések meghatározzák a nemzeti és regionális szintű partnerek, valamint a Bizottság kötelezettségvállalásait. A szerződések az Európa 2020 stratégia és a nemzeti reformprogramok célkitűzéseit követik. Olyan integrált területi fejlesztési stratégiát alakítanak ki, amelyet minden vonatkozó uniós strukturális alap támogat, a bennük megfogalmazott célkitűzések pedig közösen megállapított mutatókon, stratégiai beruházásokon és különböző feltételeken alapulnak majd. A szerződések arra irányuló kötelezettségvállalást is tartalmazni fognak, hogy az éves kohéziós jelentésekben és más nyilvános beszámolókban évente be kell számolni az előrehaladásról. 3.3. Integrált programozás A tagállamokat a jövőben arra bátorítjuk, hogy indítsanak közös előkészítő, tárgyalási, igazgatási és végrehajtási eljárásokkal rendelkező, több alapból finanszírozott programokat, különösen ott, ahol a legnagyobb szükség van a humántőke- és infrastruktúra-beruházások fokozott koordinációjára. Az ilyen programokhoz adott esetben „vezéralap” lesz kijelölve, amely azok szakpolitikai területéhez, vagy területeihez kötődik majd. A vezéralap intézkedéseit kiegészítik a többi strukturális alap intézkedései, hogy ezáltal biztosítva legyen a kohéziós politika szerinti különböző célkitűzések koherens támogatása. 3.4. Feltételrendszer A feltételrendszer kapcsán új rendelkezéseket fogunk bevezetni annak biztosítása érdekében, hogy az uniós finanszírozás eredményorientált legyen és erős ösztönzőket kínáljon a tagállamok számára az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek és célszámainak a kohéziós politikán keresztül történő megvalósításához. Emellett annak biztosítása érdekében, hogy a kohéziós kiadások eredményességét ne ássák alá instabil makrofiskális politikák, az egyes szerződésekben az ágazatspecifikus előzetes feltételek helyébe az új gazdasági kormányzáshoz kötődő feltételek lépnek majd. A feltételrendszerben egyaránt megtalálhatók lesznek „előzetes” feltételek, amelyeket már az alapból történő folyósítás előtt teljesíteni kell, és „utólagos” feltételek, amelyek a további részfolyósításokat előre meghatározott eredmények elérésétől teszik függővé. Ennek elősegítésére egyértelmű mérföldköveket és mutatókat fogunk meghatározni, az előrehaladást pedig éves beszámolók útján fogjuk szigorú figyelemmel kísérni. Az eredmények elmaradása a finanszírozás felfüggesztéséhez vagy visszavonásához fog vezetni. 3.5. Teljesítéshez kötött tartalék Az eredményorientáltság erősítése és az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek megvalósítása érdekében a kohéziós költségvetés 5 %-át el fogjuk különíteni, majd a félidős értékelést követően azon tagállamok és régiók számára fogjuk allokálni, amelyek a mérföldköveket tekintve sikerrel teljesítik a programnak az Európa 2020 stratégia célkitűzéseihez és célszámaihoz kötődő célkitűzéseit. A mérföldköveket a kohéziós politikára vonatkozó szabályozásokkal összhangban fogjuk megállapítani. 3.6. Innovatív finanszírozás A vissza nem térítendő támogatásokon alapuló finanszírozást kiegészítve a Bizottság azt javasolja, hogy a jelentős pénzügyi hozamokkal kecsegtető vállalkozások és projektek kohéziós támogatását elsősorban innovatív pénzügyi eszközök útján hajtsák végre. (Lásd még az innovatív pénzügyi eszközökről szóló szakaszt.) 4. Javasolt allokáció a 2014–2020 közötti időszakra Az összes adat 2011. évi változatlan árakon. A 2014–2020 időszakra javasolt költségvetés összesen amelyből || 376 milliárd EUR · Konvergenciarégiók · Átmeneti régiók · Versenyképességi régiók · Területi együttműködés · Kohéziós Alap · A legkülső és a ritkán lakott régiókra vonatkozó külön allokáció || 162,6 milliárd EUR 39 milliárd EUR 53,1 milliárd EUR 11,7 milliárd EUR 68,7 milliárd EUR 926 millió EUR · Európai összekapcsolódási eszköz (közlekedés, energia és IKT) || 40 milliárd EUR + a Kohéziós Alapon belül elkülönített 10 milliárd EUR Oktatás és kultúra 1. Szakpolitikai célkitűzések Az oktatás és a képzés döntő fontosságú az európai gazdaság fejlődése és növekedése számára és meghatározó szerepet tölt be az Európa 2020 stratégia céljainak közös elérésében. A humán tőkébe, valamint az oktatási és képzési rendszerek modernizálásába irányuló beruházások növelése elősegíti, hogy az EU intelligens, fenntartható és inkluzív gazdasággá váljon. E beruházások nagy része nemzeti szinten valósul meg. Mivel egyre növekszik a külföldi tanulási és képzési lehetőségeket kereső uniós polgárok száma, az EU-ra fontos szerep hárul annak biztosításában, hogy az egységes piac kínálta lehetőségek mindenki számára elérhetőek legyenek. Az EU azon dolgozik, hogy sokféleképpen ösztönözze az oktatást és a képzést. A transznacionális oktatási mobilitást elősegítő programok – mint pl. az Erasmus program – sikeresnek bizonyultak és segítették az embereket abban, hogy szert tegyenek a jövő munkahelyeihez szükséges új készségekre. A megnövekedett mobilitás is hozzájárulhat az oktatási és képzési rendszerek reformjához azáltal, hogy megkönnyíti az ötletek és a legjobb gyakorlatok határokon átnyúló terjesztését. Célirányos támogatási programok kombinációjával és más finanszírozási forrásokkal – mint pl. a strukturális alapokkal – egyetemben az uniós költségvetés valódi hozzáadott értéket jelenthet a mobilitás, az együttműködés elősegítése, a legjobb gyakorlatok cseréje és a tagállamok oktatási és képzési rendszerei modernizálásának támogatása terén. Európa kulturális sokszínűsége legnagyobb erősségeink egyike, mely gazdagítja és inspirálja polgárainkat, és valós gazdasági előnyöket nyújt. A kulturális és a kreatív iparágak gazdasági és társadalmi szerepe egyre kézenfekvőbb, 2008-ban az európai GDP 4,5 %-át adták és a munkaerő kb. 3,8 %-át foglalkoztatták. Az EU ezen a területen szorosan együttműködik a tagállamokkal a belső piacban rejlő potenciál kiaknázása, valamint a kulturális és a kreatív iparágak felvirágzásához szükséges megfelelő feltételek biztosítása érdekében. Az uniós költségvetésből finanszírozott programok következő generációja az ágazat növekedési potenciálját korlátozó gyengeségeket kezeli, a következők révén: a piac széttöredezettségének megszüntetése, a versenyképesség erősítése a kulturális és az audiovizuális ágazatokban, a kapacitásépítést szolgáló intézkedésekre való összpontosítás, valamint a kulturális alkotások terjesztésének támogatása. 2. Eszközök A Bizottság azt javasolja, hogy az uniós költségvetés két fő eszközön keresztül támogassa az oktatási és kulturális politikát: 2.1. Program az oktatás, a képzés és az ifjúság számára – „Európai oktatás” Ez a program összefogja az egész életen át tartó tanulás programjának jelenleg különálló alprogramjait, a felsőoktatás nemzetközi szempontjait, ideértve az Erasmus Mundus és a Fiatalok lendületben programot. Ez nagyobb hatékonyságot eredményez, és lehetővé teszi a fokozottabb stratégiai összpontosítást és a program különböző területei közötti szinergiák kiaknázását. Bár az innovatív munkahelyek és a kutatás tekintetében a mesterfokozat a leghatékonyabb, a mobilitást szolgáló jelenlegi uniós eszközök nem igazodnak a mesterképzéshez. A hallgatók e kategóriája elérésének legköltséghatékonyabb módja az uniós költségvetés igénybe vétele a magánszektorból, elsősorban a nemzeti bankoktól származó források bevonására a hallgatói hitelek és támogatások hordozhatóságának biztosítása érdekében. A Leonardo program keretében jelenleg támogatott intézkedések részben a fiatalok munkanélkülisége elleni küzdelemre irányuló erőfeszítések részét képezik, a Bizottság együttműködik az EBB-vel abban, hogy hitelgaranciát nyújtson a mesterképzésben résztvevő azon hallgatóknak, akik egy másik tagállamban kívánnak mesterfokozatot szerezni. Az új program a következőkre összpontosít: – célirányos transznacionális tanulási lehetőségek biztosítása; – a készségek és a munkaerőpiaci kereslet összehangolása a foglalkoztathatóság, a vállalkozói szellem és a fiatalok részvételének felfuttatása érdekében; – önkéntesség valamint nem formális és informális tanulás; és – a széles körben elterjedt reformok, valamint az oktatási és képzési rendszerek modernizálásának támogatása Európa-szerte és Európa határain túl. A program konkrétan három fő intézkedésből áll: (1) Transznacionális tanulási mobilitás – évente kb. 800 000 uniós polgár, elsősorban hallgatók mobilitása lenne elősegíthető. (2) Az oktatási intézmények és a munka világa közötti együttműködés támogatása az oktatás, az innováció és a vállalkozói készségek modernizálása érdekében. (3) Szakpolitikai támogatás nyújtása az oktatásba irányuló befektetések hatékonyságát igazoló információgyűjtéshez és a tagállamok számára a hatékony szakpolitikák végrehajtásához. A nagyon magas európai hozzáadott érték biztosításában döntő jelentőséggel bírnak a mobilitásra vonatkozó szigorú minőségi követelmények, a kritikus tömeg elérését lehetővé tevő kulcsfontosságú szakpolitikai prioritásokra való összpontosítás és a más uniós programokkal való komplementaritás. Az Európai oktatás program egyetlen eszközben egyesíti az olyan létező nemzetközi programokat, mint az Erasmus Mundus, a Tempus, az Alfa, az Edulink és az iparosodott országokra irányuló együttműködési programok, és különböző célokat szolgál (európai felsőoktatási térség vonzóvá tétele, kiválóság, szolidaritás és méltányosság). Ez a megközelítés véget vet a felsőoktatás terén a nemzetközi együttműködést támogató uniós eszközök jelenlegi széttöredezettségének, ami megnehezíti a hallgatók és az egyetemek számára, hogy hozzáférjenek az európai felsőoktatási lehetőségekkel kapcsolatos információkhoz, az európai felsőoktatás számára pedig azt, hogy látható legyen a globális porondon. 2.2. Sport Az Európai oktatás program részeként javasolt Sport-alprogram a következőkre összpontosít: · a sportra jellemző olyan transznacionális veszélyek kezelése, mint a dopping, az erőszak, a rasszizmus és intolerancia, illetve a versenyek és a sportolók integritásához kapcsolódó kérdések; · európai együttműködés előmozdítása a sport területén, pl. a sportolók kettős karrierjére vonatkozó iránymutatásokkal, vagy a sportszervezetek jó kormányzására vonatkozó teljesítménymutatókkal; és · olyan tömegsportszervezetek támogatása, melyek szerepet játszhatnak az olyan tágabb társadalmi-gazdasági kihívások megoldásában, mint a társadalmi befogadás. Ez a program uniós hozzáadott értéket teremt a sport természetéből adódó kérdések megoldásához, a sport területén tevékenykedő szereplőktől származó magánszektorbeli finanszírozás mobilizálásához, és a sport-piramis alsóbb szintjein működő szervezetek – nem a felső professzionális szint – támogatásához. 2.3. Program a kultúra és az audiovizuális ipar számára – „Kreatív Európa” Ez a program összefogja a jelenlegi Kultúra, MEDIA és MEDIA Mundus programokat annak érdekében, hogy a támogatásokat az Európa 2020 stratégia céljainak elérésére irányítsa, és hogy elősegítse a kulturális és kreatív ágazatokban rejlő munkahelyteremtési potenciál felszabadítását. A program más uniós programokat egészít ki azáltal, hogy kifejezetten a kulturális és kreatív ágazatok igényeire irányul. Célja a nemzeti határokon átnyúló működés elősegítése, mely szorosan kapcsolódik a kulturális és a nyelvi sokszínűség előmozdításához. A költségvetési összegek célirányos hozzárendelésekor sor kerül minden egyes ágazat sajátosságainak figyelembe vételére, emellett egy harmadik pillér innovatív pénzügyi eszközökkel nyújt horizontális támogatást a kreatív és kulturális ágazatok számára. 3. Végrehajtás Jelentősen egyszerűsödik az új programok végrehajtása. Az Európai oktatás új program az alprogramok megszüntetése, a tevékenységek számának csökkentése és a nagyobb mértékben történő átalányösszegű kifizetések révén jelentősen egyszerűsíti az intézkedéseket és a szabályokat. A Kreatív Európa program központi igazgatását az Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA) látja el, akárcsak a jelenlegi Kultúra és a MEDIA program tekintetében. A Bizottság csak néhány kevés intézkedést igazgat központilag (pl. Európa Kulturális Fővárosai, EU kulturális díjak, nemzetközi intézményekkel közös fellépések). A Kreatív Európa program Kultúra és MEDIA részeit az EBB csoport által irányított innovatív pénzügyi eszköz egészíti ki, mely a kulturális és a kreatív iparágak számára hitel- és sajáttőke-finanszírozást nyújt. Ez kezelni fogja a kulturális és a kreatív tartalomfejlesztés egyik legfőbb akadályát – a finanszírozáshoz való hozzáférést – és olyan kulturális és kreatív ágazatokat is elér, melyeket nem támogatnak más uniós programokból. 4. Javasolt költségvetési allokáció a 2014–2020 közötti időszakra Az összes adat 2011. évi változatlan árakon. A 2014–2020 időszakra javasolt költségvetés összesen amelyből || 16,8 milliárd EUR · Európai oktatás || 15,2 milliárd EUR · Kreatív Európa || 1,6 milliárd EUR Foglalkoztatási és szociális ügyek 1. Szakpolitikai célkitűzések Az Európai Unió komoly kihívásokkal néz szembe a foglalkoztatási és szociális ügyek területén. Mintegy 23 millió lakosának nincs munkája, és a becslések szerint 113 milliónál is többnek pedig a szegénység vagy a kirekesztés árnyékában kell élnie[8]. A szociális és foglalkoztatási ügyek az európai polgárokat elsődlegesen érintő kérdések közé tartoznak, az Unióval szemben ezen a területen a legnagyobbak az elvárások. A gazdasági kilátások közelmúltbeli javulása ellenére a középtávú foglalkoztatási várakozások továbbra is vegyes képet mutatnak, többek között olyan okokból, mint a tagállamok egyenlőtlen helyzete, vagy a gazdasági szerkezetátalakítással kapcsolatban a globális gazdaság irányából várható nyomás. A munkanélküliség és a tartósan magas szegénységi mutatók miatt átfogó fellépésre van szükség. A már megvalósítás alatt lévő szakpolitikákat korszerűsíteni és erősíteni kell, mivel az Unió előtt komoly kihívások állnak a következők miatt: hiányszakmák kialakulása, az aktív munkaerő-piaci intézkedések és az oktatási rendszerek nem megfelelő működése, a periférikus csoportok társadalmi kirekesztése és az alacsony munkaerő-mobilitás. E kihívások közül sokat tovább súlyosbított a pénzügyi és gazdasági válság, a demográfiai és migrációs trendek alakulása, és a technológiai változások gyors üteme. Megoldásukig ezek a problémák komoly veszélyt jelentenek a társadalmi kohézióra és a versenyképességre. A munkaerő-piaci és a szociálpolitikai rendszerek korszerűsítése elsősorban a tagállamok feladata. Az EU azonban a reformok előmozdítása és megkönnyítése érdekében katalizátorként működve növeli erőfeszítéseik értékét, például az Európai Szociális Alap útján nyújtott finanszírozással, illetve a reform megvalósításában döntő szerepet játszó szociális partnerek, civil szervezetek és egyéb érdekeltek megerősítésével. 2. Eszközök Az oktatás és a szakképzés, továbbá a foglalkoztatás és a társadalmi befogadás területén végrehajtott együttes fellépés keretében egy európai foglalkoztatási és társadalmi befogadási kezdeményezést fogunk létrehozni. A terület finanszírozása lényegében három eszköz révén történik majd. Az eszközök teljes mértékben összhangban lesznek az Európa 2020 stratégia célkitűzéseivel, emellett végrehajtásuk is javulni fog a más eszközökkel való kiegészítő jelleg jobb kihasználása és a releváns eljárások egyszerűsítése révén. 2.1. Európai Szociális Alap Az Európai Szociális Alap (ESZA) a gazdasági, társadalmi és területi kohézió strukturális intézkedéseit fogja finanszírozni. A finanszírozás az Európa 2020 stratégia kulcsprioritásaira fog összpontosítani, főként az alábbi négy „beruházási ablak” révén: – a foglalkoztatás ösztönzése; – a készségekbe, az oktatásba és az egész életen át tartó tanulásba történő beruházások; – társadalmi befogadás és a szegénység elleni küzdelem; továbbá – az intézményi kapacitások javítása és a hatékony közigazgatás elősegítése. Az ESZA ezen ablakokon belül más szakpolitikai célokat is támogat, például az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és erőforrás-hatékony gazdaság felé történő átmenetet, a kutatás és innováció ösztönzését – különösen a szociális területen –, a nemek közötti egyenlőség erősítését, és a hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelmet. A Bizottság javasolja, hogy a társadalmi befogadással kapcsolatos intézkedések összevonása céljából a leginkább elesettek élelmiszer-támogatása kerüljön át az ESZA alá. A 2013 utáni időszakban az ESZA a strukturális alapok Közös Stratégiai Keretébe[9] fog tartozni. A finanszírozás programozására a tagállamokkal közösen kialakított partnerségi szerződések keretében fog sor kerülni. A célszámok a nemzeti reformprogramokkal összhangban lesznek megállapítva, és a közösen megállapított célkitűzéseket beruházási döntésekké alakítják. Az eredményorientáltság erősítése céljából be fogunk vezetni egy olyan feltételrendszert, amelynek előzetesen meghatározott átfogó követelményei hozzájárulnak az uniós költségvetés hatásainak maximálisra növeléséhez és a szükséges tagállami reformok elindításához és támogatásához. Annak érdekében, hogy az ESZA valódi hozzájárulást nyújthasson az Európa 2020 stratégia céljaihoz, a finanszírozásnak mind uniós szinten, mind az operatív programok szintjén el kell érnie a kritikus tömeget. Az ESZA-hoz allokált kohéziós politikai beruházások minimális részaránya az egyes régiókategóriákhoz fog igazodni, tükrözve az érintett régiók által kapott támogatások intenzitását és az előttük álló kihívásokat: ennek módja, hogy az ESZA strukturálisalap-támogatása tekintetében minden egyes régiókategóriában minimális részarányt kell majd alkalmazni (25 % a konvergenciarégiók, 40 % az átmeneti régiók, 52 % a versenyképességi régiók esetében, arra alapozva, hogy a Kohéziós Alap továbbra is egyharmadát adja a jogosult tagállamok kohéziós politikai allokációjának, a területi együttműködés nélkül). E részarányok alkalmazása azt fogja eredményezni, hogy az ESZA legalább 25 %-ban részesedni fog a kohéziós politikához allokált költségvetési forrásokból. 2.2. Foglalkoztatási, szociálpolitikai és társadalmi befogadási integrált program A foglalkoztatási, szociálpolitikai és társadalmi befogadási integrált program hozzájárul az Európa 2020 stratégia és az abban foglalt, egymást kölcsönösen erősítő kiemelt célkitűzések megvalósításához azon fellépések támogatása révén, amelyek célja a magas szintű foglalkoztatás és a megfelelő szintű szociális védelem előmozdítása, a társadalmi kirekesztés és a szegénység elleni küzdelem, vagy a munkakörülmények javítása. A program a tagállamokban előirányzott változások katalizátoraként fog működni és a következő elemekből áll: · A kölcsönös tanulási folyamatok európai szintű platformjának létrehozása, amelynek célja a reformok tervezéséhez és végrehajtásoz szükséges tudásalap bővítése, és amely az uniós foglalkoztatási, szociálpolitikai és társadalmi befogadási célkitűzések iránti elkötelezettség erősítése érdekében elősegíti az érdekelteknek a szakpolitikai döntéshozatalba való bevonását, a Progress program eredményeire építve; · A tényeken alapuló alapú szociális innováció előmozdítása azon tagállami erőfeszítések ösztönzése érdekében, amelyek célja a tagállami szociál- és foglalkoztatáspolitikai rendszerek korszerűsítése, az innováció tervezésére, végrehajtására és értékelésére, valamint az információk hatékonyabb terjesztésére szolgáló bizonyított módszerek alkalmazásával; · Az EU-n belüli munkaerő-mobilitás előmozdítása és a foglalkoztatási lehetőségekhez való hozzáférés javítása, különösen a fiatalok számára, az EURES hálózat tevékenységeire építve; · A vállalkozói készség és az önfoglalkoztatás támogatása a munkahelyteremtést és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelmet szolgáló eszközként, mikrofinanszírozási lehetőségek rendelkezésre állásának és hozzáférhetőségének javítása a sebezhető csoportok, mikrovállalkozások és a szociális gazdaság számára, a Progress mikrofinanszírozási eszközre építve. 2.3. Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap A nagyobb strukturális változások miatt elbocsátott munkavállalók egyedi támogatása az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap (EGAA) útján fog megvalósulni. Az EGAA révén az EU továbbra is segíteni fogja a tagállamokat azon munkavállalók személyre szabott támogatásában, akiknek elbocsátását a termelés és a kereskedelem fokozódó globalizálódása miatt bekövetkező nagyobb strukturális változások idézték elő. Az EGAA segítséget nyújt azon tömeges elbocsátások esetében is, amelyeket a helyi, regionális vagy nemzeti gazdaság komoly zavara idéz elő valamely hirtelen és váratlan válság következtében. Az EGAA célja, hogy a támogatott munkavállalók 50 %-a 12 hónap elteltével már új és stabil állást találjon magának[10]. A Bizottság javasolni fogja, hogy az EGAA hatóköre bizonyos esetekben terjedjen ki egyes mezőgazdasági szektorok globalizáció miatti veszteségeinek kompenzálására is. 2.4. Önálló költségvetési tételek A Bizottság az említett eszközök mellett, a Szerződés által ráruházott hatáskörrel élve folytatni fogja az önálló költségvetési tételek[11] alkalmazását, annak érdekében hogy: – elősegítse az európai szociális párbeszédet, amely az európai szociális modell alapvető eleme; – elemezze és értékelje a személyek szabad mozgására vonatkozó tagállami jogalkotás főbb tendenciáit, és előmozdítsa a tagállami szociális biztonsági rendszerek összehangolását; továbbá – elemezze a szociális helyzetet és a demográfiai változások hatását. 3. Végrehajtás A pénzügyi eszközök és a költségvetési tételek számának csökkentése, valamint az igazgatási és végrehajtási módszerek és rendszerek áramvonalasítása magasabb fokú integrációt tesz lehetővé az eszközök között, és jelentős egyszerűsítést jelent a kedvezményezettek számára. 3.1. Európai Szociális Alap Az ESZA végrehajtása során arra fogunk összpontosítani, hogy az eredményorientáltabb megközelítést összeegyeztessük a tagállamokkal közösen kialakított partnerségi szerződésekkel, azáltal, hogy az ESZA az összes megosztott igazgatású eszközt magában foglaló Közös Stratégiai Keret részévé válik. A végrehajtás emellett egyszerűsödni is fog. Többet fogjuk alkalmazni az egyszerűsített költségelszámolási lehetőségeket, különösen a kis projektek esetében, ezáltal csökkentjük a tagállamok és a régiók adminisztratív terhét, és elősegítjük a helyi kezdeményezések forráshoz jutását. Közös cselekvési tervek alapján az is lehetségessé válik majd, hogy a kifizetések szorosabban kötődjenek a partnerségi szerződésekben előzetesen meghatározott célszámok teljesüléséhez. Végül, a sikeres programok és intézkedések jutalmazása, illetve az alulteljesítők ösztönzése érdekében be fogunk vezetni egy eredményalapú ösztönző mechanizmust. 3.2. Foglalkoztatási, szociálpolitikai és társadalmi befogadási integrált program (közvetlen igazgatás) Az új foglalkoztatási és társadalmi befogadási integrált programot a Bizottság közvetlenül fogja igazgatni. A fő eljárások közé tartozik majd az ajánlati és a pályázati felhívások kiírása, illetve a közös igazgatás – különös tekintettel a mikrofinanszírozási eszköznek az Európai Beruházási Alappal együttműködésben történő végrehajtására. Az új program a szükséges kritikus tömeg elérése és az adminisztratív terhek csökkentése érdekében az egyértelmű uniós hozzáadott értékeket teremtő nagy projektekre fog összpontosítani. A program harmonizált és egyszerűsített szabályokat és eljárásokat fog alkalmazni annak érdekében, hogy elősegítse a hozzáférést, különösen a kis szervezetek számára. A program emellett többéves programozási keretben fog működni annak érdekében, hogy az éves finanszírozási döntések mellett hosszú távú szakpolitikai célkitűzéseket is meg tudjunk határozni, ezzel biztosítva, hogy a program eredendően szakpolitikai alapú eszköz legyen. A programot eredményalapú igazgatási megközelítésben fogjuk végrehajtani, előrehaladását egyértelmű mutatók alapján szoros figyelemmel fogjuk kísérni. 3.3. Elbocsátott munkavállalók támogatása Az EGAA igénybevételéhez a jövőben is szükség lesz a költségvetési hatóság jóváhagyására. A Bizottság biztosítani kívánja, hogy az EGAA működése a jövőben egyszerűbbé váljon, és jobban alkalmazkodjon a változó gazdasági körülményekhez. 3.4. Önálló költségvetési tételek Az önálló költségvetési tételek végrehajtását az átfedések elkerülése és a szinergiák növelése érdekében teljes mértékben össze fogjuk hangolni a többi eszközzel. A tételek számát csökkentjük, a szükséges kritikus tömeg elérése és az adminisztratív terhek csökkentése érdekében a nagy projektek prioritást fognak élvezni. 4. Javasolt allokáció a 2014–2020 közötti időszakra Az összes adat 2011. évi változatlan árakon. A 2014–2020 időszakra javasolt költségvetés összesen amelyből || 88,3 milliárd EUR · Európai Szociális Alap (a régiókategóriákra vonatkozó 25/40/52 képlet alapján, amely az európai összekapcsolódási eszközt nem számítva a kohéziós keret 25 %-át eredményezi) || 84 milliárd EUR · Foglalkoztatási, szociálpolitikai és társadalmi befogadási integrált szakpolitika || 850 millió EUR · Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap || 3 milliárd EUR · Önálló költségvetési tételek || 400 millió EUR Környezetvédelem 1. Szakpolitikai célkitűzések Az Európai Unió környezetvédelmi politikája hozzájárul az Európa 2020 stratégiában meghatározott intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés célkitűzéseihez. A környezetvédelmi beruházások a társadalmaink modernizálását szolgáló beruházások, melyek elősegítik Európa tudásalapú, erőforrás-hatékony gazdasággá való átalakítását. E beruházások elengedhetetlenek a környezet minőségének védelme és javítása tekintetében. A gazdaság zöldebbé tétele magában foglalja a környezetvédelmi költségek csökkentését az erőforrások hatékonyabb felhasználásával, hozzájárulva ezáltal a növekedéshez, a versenyképességhez és a munkahelyteremtéshez. A természeti tőkénket jelentő biológiai sokféleség védelme, és az ökoszisztémák ellenállóképességének erősítése fontos hozzájárulást jelent a fenntartható növekedés célkitűzéseihez. Az ökoszisztémák élelmiszert, friss vizet, nyersanyagokat és számos más előnyt nyújtanak, hozzájárulva a termelékenységhez és az életminőséghez, valamint a közegészségügyi kiadások csökkentéséhez. Az ökoszisztémák és az ökoszisztéma-szolgáltatások helyreállítása új készségekkel, munkahelyekkel és üzleti lehetőségekkel, az innováció felfuttatásával és az éghajlat-változás mérséklését és az ahhoz való alkalmazkodást szolgáló intézkedésekkel járul hozzá a zöld gazdasághoz. Széles körben elismert a közös környezetvédelmi célkitűzések elérése érdekében folytatott uniós szintű együttműködés jelentette hozzáadott érték, mivel a környezetvédelmi kérdések nem állnak meg az országhatároknál. Az EU szomszédaival és a feltörekvő gazdaságokkal való szoros együttműködés a zöldebb Európa előfeltétele. A környezeti fenntarthatóság egyike a millenniumi fejlesztési céloknak, melyek elérése mellett az EU elkötelezte magát. Az európai környezetvédelmi jogszabályok nyújtotta előnyök mellett az uniós költségvetés hozzájárulhat a környezetvédelmi célkitűzésekhez, célirányos programokkal és annak biztosításával, hogy a környezetvédelmi célkitűzések megfelelően be legyenek ágyazva az uniós költségvetésből támogatott összes tevékenységbe. 2. Eszközök 2.1. Érvényesítés A környezetpolitikai prioritások az összes jelentős uniós támogatási eszközben érvényesülnek, ideértve a kohéziós, a mezőgazdasági, a tengerpolitikai és halászati, a kutatási és innovációs, valamint a külső segélyprogramokat. Ez a megközelítés maximalizálni fogja a szinergiákat a környezetvédelmi politikák és más területek között, felismerve azt, hogy ugyanazon intézkedések számos kiegészítő célkitűzésre is irányulhatnak, sőt, kell, hogy irányuljanak. Ezzel a megközelítéssel elkerülhető a programok megsokszorozódása és minimalizálható az adminisztratív teher. · Mezőgazdaság. A közös agrárpolitika reformjának egyik jelentős célkitűzése a környezetvédelmi célkitűzések előmozdítása a termelőknek történő közvetlen kifizetések zöldebbé tételével. A közvetlen kifizetések 30 %-a a környezetvédelem területén alkalmazott legjobb gyakorlatok egész sorának – mindenekelőtt a kölcsönös megfeleltetéssel kapcsolatos meglévő kötelezettségek – tiszteletben tartásának feltételéhez fog kötődni. Emellett a közös agrárpolitika keretében történő vidékfejlesztés súlypontja a közjavak nyújtására helyeződik át, pl. agrár-környezetvédelmi intézkedésekkel. Ezek az intézkedések elősegítik az EU mezőgazdasági ágazata fenntarthatóságának biztosítását, és azt, hogy olyan környezeti közjavakat nyújtson, mint a tiszta víz, a biológiai sokféleség, a talaj-és éghajlatvédelem, a tisztább levegő és a tájvédelem. Ez hozzájárul az EU éghajlatpolitikai céljainak eléréséhez is, mind a mérséklés, mind az alkalmazkodás tekintetében. · Tengerpolitika és halászati politika. A környezeti fenntarthatóság a jövőbeli tengerpolitika és halászati politika középpontjában áll. Ez többek között a túlhalászás és a túlkapacitások, a közvetlen hatások (mint pl. járulékos fogások, vagy a tengerfenékre gyakorolt hatások) csökkentésével, valamint a védett tengeri területek támogatásával érhető el. Az integrált tengerpolitika a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv végrehajtásának részeként meghatározza a tengeri környezetre hatást gyakorló emberi tevékenységek fenntarthatóságának határait. · Kohéziós politika. A kohéziós politika jobban fog összpontosítani az Európa 2020 stratégia prioritásaira, pl. az EU erőforrás-hatékonyabb, zöld és versenyképes gazdasággá tételére. Ez az eredményekre és a feltételrendszerre való fokozott összpontosítással érhető el, pl. a környezetvédelmi célkitűzésékhez kapcsolódóan. E célkitűzések közé tartozik a környezetvédelmi vívmányok (víz, hulladék, tenger, nitrátok, ipari kibocsátásokról szóló irányelv, levegő minősége, árvíz-jogszabály) végrehajtásának előmozdítása és a kapcsolódó környezeti infrastruktúra finanszírozása; a biológiai sokféleség és az ökoszisztéma-szolgáltatások védelme és helyreállítása, pl. zöld infrastruktúrák fejlesztésén, valamint az elsivatagosodás csökkentésén és megelőzésén keresztül; a kohéziós politika részeként megerősítésre kerül a környezetvédelmi szempontú ellenőrzés. · Kutatás és innováció. A kutatás és innováció közös stratégiai kerete hozzájárul az erőforrás-hatékony gazdaságba való átmenethez szükséges tudományos és technológiai áttörések katalizálásához. A tágabb értelemben vett öko-innováció további pénzügyi támogatása elősegíti az intelligens és fenntartható növekedést. Az innovációs partnerségek közvetlen hatást gyakorolnak az erőforrás-hatékonyságra, pl. a víz, az ökoszisztémák, a nyersanyagok és az intelligens városok tekintetében. · A külső fellépések terén az előcsatlakozási eszköz segítséget nyújt a tagjelölt országok számára az uniós jogi vívmányoknak való megfeleléshez szükséges környezeti infrastruktúra és kapacitásépítés finanszírozásához. A Bizottság regionális és nemzeti szinten folytatott szakpolitikai párbeszéd révén folytatja a környezetvédelem támogatásának érvényesítését az európai szomszédsági eszköz keretében. A környezetvédelmet a fejlődő országokra kidolgozott segélyprogramokban is érvényesíteni kell. A biológiai sokféleség és az ökoszisztémák kulcsfontosságú globális közjavak, melyek részét képezik a globális közjavak és kihívások tervbe vett tematikus programjának. A Lisszaboni Szerződés az EU-nak nagyobb szerepet szán a multilaterális környezetvédelmi megállapodásokban és a nemzetközi környezetvédelmi irányításban, ami a megnövelt finanszírozásban fog tükröződni. 2.2. A környezetvédelemre és éghajlat-politikára létrehozott eszköz Az érvényesítésen kívül a Bizottság a jelenlegi LIFE+ program utódjaként célirányos környezetvédelmi program folytatását és annak jobb hozzáigazítását az Európa 2020 stratégia célkitűzéseihez javasolja. A jelenlegi programozási időszakhoz hasonlóan az új eszköz egyetlen programon belül számos intézkedésre terjed ki a környezetvédelem és az éghajlat-politika területén. A környezetvédelmi alprogram[12] keretében az eszköz kétféle projekttípusra összpontosít: új integrált projektek, melyek száma és pénzügyi részesedése a program élettartamával fokozatosan növekszik; és a „hagyományos” projektek. A Bizottság szerint az integrált projektek meghatározó szerepet tölthetnek be katalizátorként az olyan célok elérésében, mint a biológiai sokféleség és az ökoszisztémák védelme és helyreállítása, a Natura 2000 hálózat hatékony irányítása, a környezetvédelmi irányítás ösztönzése, a hulladék- és vízgazdálkodás, valamint más forrásoknak az említett célokat szolgáló mobilizálása. A projekteket továbbra is az uniós hozzáadott értékük és a know-how transzferre való képességük alapján választják ki. A LIFE integrált projektek célja bizonyítani, hogy a legfontosabb uniós környezetvédelmi irányelvekhez, pl. az élőhelyvédelmi irányelvhez vagy a víz-keretirányelvhez kapcsolódó környezetvédelmi cselekvési tervek[13] fenntarthatóan végrehajthatók. Az integrált projektek meghatározott tevékenységek és intézkedések egész sorát támogatják. E projektek további finanszírozása más uniós finanszírozási programokból, valamint nemzeti, regionális és magánszektorbeli forrásokból történik, melyeket a környezetvédelmi célkitűzésekhez rendelnek. A LIFE-finanszírozás ezért katalizátorként működne, biztosítva a következetességet, a stratégiai környezeti kérdésekre való összpontosítást, a szinergiák teljes mértékű kihasználását, valamint a más uniós alapokkal való strukturáltabb együttműködést a Közös Stratégiai Kereten keresztül. A környezetvédelmi alprogram a következő prioritások szerint épül fel: (a) A LIFE Biodiverzitás, miközben továbbra is a Natura 2000 programra, valamint a biológiai sokféleséggel kapcsolatos legjobb gyakorlatok fejlesztésére és megosztására összpontosít, az Európa 2020 biológiai sokféleségre vonatkozó stratégiai célkitűzéssel összhangban a biológiai sokféleséggel kapcsolatos kihívások szélesebb körével is foglalkozik az ökoszisztémák és az ökoszisztéma-rendszerek megőrzése és helyreállítása érdekében; (b) A LIFE-környezet az uniós környezeti szakpolitika köz- és magánszektor általi végrehajtásának támogatására összpontosít, különösen pedig az Európa 2020 stratégia erőforrás-hatékonysági célkitűzéseihez kapcsolódó környezetvédelmi jogszabályok végrehajtására (mint pl. a víz-keretirányelv és a hulladék-keretirányelv). (c) A LIFE Irányítás a legjobb gyakorlatok cseréjét szolgáló platformok létrehozását támogatja, melynek célja az uniós környezetvédelmi politikai prioritásoknak való jobb megfelelés és azok végrehajtása, a szakpolitika-fejlesztés és a tudásalapú döntéshozatal (pl. a projekteredmények széleskörű terjesztése) biztosítása, a felelősségteljes kormányzás hangsúlyozása mellett. Az alprogram ezen ága támogatja a környezetvédelmi nem-kormányzati szervezeteket, elősegíti továbbá a tudatosítást, az érdekképviseletet és a környezettel kapcsolatos információk terjesztését, mivel ezek elválaszthatatlanul kapcsolódnak a felelősségteljes kormányzáshoz, a teljes mértékű végrehajtáshoz és megfeleléshez. 2.3. A biológiai sokféleség finanszírozása Az EU biológiai sokféleségre vonatkozó stratégiájának 2020-ig[14] történő finanszírozásához biztosítani kell a biológiai sokféleség érvényesülését az uniós költségvetésben, az EU-n belül a legfőbb finanszírozási eszközök révén, és a külső fellépések keretéből történő finanszírozáson keresztül. Az uniós kiadások hatékonyságának növelése érdekében fontos a szinergiák maximalizálása az éghajlatváltozás elleni küzdelem finanszírozásával olyan ökoszisztéma alapú, az alkalmazkodást és a mérséklést szolgáló projektek finanszírozásával, melyek az ökoszisztéma-szolgáltatások tágabb körét is nyújtják az EU-ban és azon kívül egyaránt. A Natura 2000 védett területek hatékony igazgatása és helyreállítása meghatározó jelentőségű az Európa 2020 stratégiában a biológiai sokféleség csökkenésének megakadályozásában és visszafordításában meghatározott célkitűzés elérésben, melyet az Európai Tanács határozott meg 2010-ben. Uniós szinten a számos uniós ágazati alapot igénybe vevő – és azok Natura 2000 cselekvési keretek prioritásaival való konzisztenciáját biztosító – megerősített integrált megközelítés a biológiai sokféleséget szolgáló javít