[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 29.3.2007

COM(2007) 155 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

EURÓPAI ELEKTRONIKUS HÍRKÖZLÉSI SZABÁLYOZÁS ÉS PIACOK 2006 (12. JELENTÉS) {SEC(2007) 403}

1. BEVEZETÉS

A Bizottság információs társadalomra és médiapolitikákra vonatkozó átfogó kezdeményezése, az i2010[1] szembeállítja a gyors konvergencia és technológiai változás kihívását az elektronikus hírközlésre vonatkozó szabályozási keretrendszerrel, amely ösztönzi a versenyt, a beruházást, az innovációt, az egységes piacot és a fogyasztói előnyöket.

A belső piacban rejlő valamennyi lehetőség kihasználása érdekében azonban az Európai Unión belül az alkalmazás terén következetesebb fellépésre van szükség, az olyan területeken pedig, mint a frekvenciagazdálkodás, a keretszabályozás erősítésére. A Bizottság jelenleg a keretrendszer felülvizsgálatát végzi és 2007 közepére előterjeszti javaslatait.

E közlemény az ágazatban 2006-ban a piac, a szabályozás és fogyasztók tekintetében bekövetkezett változásokat vizsgálja, valamint kiegészíti az i2010 éves jelentést[2] és a piac áttekintéséről a közeljövőben megjelenő jelentést. A jelen közlemény alapját a bizottsági szolgálatok párhuzamosan elfogadott munkadokumentuma képezi.

A szabályozási helyzet a 2006. december 31-i állapotot tükrözi. A piaci adatok − egyéb jelzés hiányában − a 2006. október 1-ig terjedő időszakra vonatkoznak.

2. Piaci fejlemények

Áttekintés

Az e-kommunikációs szolgáltatás továbbra is a teljes IKT-ágazat legnagyobb szegmense: a teljes értéknek körülbelül 44,5 %-át[3] teszi ki, hozzávetőlegesen ugyanannyit, mint tavaly. Az ágazat 2006. évi bevétele körülbelül 649 milliárd3 eurót tett ki, amelyből 289 milliárd euro3 a vezetékes telefon-, a mobiltelefon-, a vezetékes adat- és a kábelszolgáltatásból származott.

A becsült teljes bevételnövekedés 2,3 %[4], amely alacsonyabb, mint a 2005. évi 3,8 % és 4,7 % közötti eredmény; a forgalmi mennyiségek valamennyi szegmensben emelkedtek.

Az ágazat továbbra is nagyon dinamikus. Új szereplők, például internetes vállalkozások lépnek be az IP-alapú telefonszolgáltatás piacára, akik kihasználják széles ügyfélbázisukat a versenyelőny megszerzése érdekében. Nyomást gyakorolnak ezáltal az inkumbens vezetékes- és mobilszolgáltatókra, hogy új stratégiákat fejlesszenek ki, így a szélessávú és az új generációs hálózatokba is beruházzanak, ezáltal új, jövedelmezőbb bevételforrásokat teremtsenek például a tartalomszolgáltatások terén.

A vezetékes telefonszolgáltatás tovább csökkent, de a vezetékes piacon továbbra is a legjelentősebb bevételi forrás maradt. A verseny erősödése, valamint a mobil szolgáltatókkal (és kisebb mértékben a VoIP-vel) való helyettesítés az elsődleges tényezők. A vezetékes szolgáltatásokból származó bevételek csökkenése 2006-ban a becslések szerint 4,5 %[5] és 5,1 %3 között volt.

A szélessáv a leggyorsabban növekvő szegmens, ahol a becslések szerinti 7,8 %4 és 8,5 %3 közötti bevételnövekmény segít a hangszolgáltatások bevételcsökkenésének ellensúlyozásában. Több mint 20 millió szélessávú vonalat vezettek be 2006-ban, amely 2005-höz képest 39 %-os növekedést jelent. Az infrastruktúra-alapú verseny és a tényleges szabályozás továbbra is kulcsfontosságú mozgatórugók.

A mobilszolgáltatásokból származó bevétel 4,6 %-kal3 nőtt, tehát kisebb mértékben, mint 2005-ben. Miközben a mobiltelefonok bekapcsolása és használata tovább növekedett, a mobil hangszolgáltatási piac az érettség jeleit mutatja. Az erősödő verseny következtében az árak tovább estek: az OECD nemzeti mobilszolgáltatási árkosara a jellemző fogyasztási mintára vonatkozóan az Európai Unió teljes területén 2005 és 2006 között 13,9 %-ig terjedő csökkenést mutat.

Pénzügyi, beruházási ágazat

2006-ban az elektronikus hírközlési ágazatba való beruházások a tőkeberuházásokban mérve a becslések szerint több mint 47 milliárd euróra nőttek, ami 2005-höz képes 5 %-os emelkedést jelent. Ez volt a negyedik egymást követő év, amikor a beruházások szintje 2003 óta évről évre nőtt[6].

A tipikus inkumbens vezetékes szolgáltatók bevételük közel 13,3 %-át, míg a tipikus vezető mobilszolgáltatók bevételük körülbelül 12,7 %-át fektették be. Az öt legnagyobb piac a 25 tagú Európai Unióban megvalósult teljes beruházás körülbelül 70 %-át képviseli[7].

Európa abszolút értékben többet fektet be, mint az USA vagy Japán. Az európai növekedés tehát erőteljesebb volt 2006-ban[8].

A vállalati összefonódások és a felvásárlási tevékenység továbbra is jelentős maradt. 2006-ban az Európai Unióban az összes tranzakciót tekintve azonban a becslések szerint az előző évi 70 milliárd euróhoz képest kismértékű csökkenés tapasztalható[9]. Az ügyleteket befolyásoló jellemző tényezők a pán-európai mérték elérésének szükségessége, a hangszolgáltatások felől az adatszolgáltatások felé való hangsúlyeltolódás és az alacsony kamatlábakat kihasználó magántőke-csoportok felől érkező folytatódó spekulatív tőkebeáramlás voltak.

Határokon átnyúló tevékenység

Átlagosan a bevételek egyharmada a szolgáltató saját országától eltérő tagállamban végzett tevékenységből származik. Ez a jelenség megváltoztatja az érintett szolgáltatók üzleti irányultságát és üzletpolitikai nézeteit.

Az Európai Unión belüli földrajzi diverzifikáció legfőbb forrása a mobilszolgáltató ágazat. Az átlagos európai inkumbens vezetékes szolgáltató 2006-ban túlnyomórészt továbbra is a hazai pályához kötött; ez az intézkedés a svéd, spanyol és francia inkumbens szolgáltatók európai üzleti tevékenységét diverzifikálta leginkább (tevékenységük körülbelül 41 %-a illetve ezt meghaladó arány esett külföldre).

Így – bár az európai telekommunikációs ágazat az egyéb ágazatokhoz képest kedvezőbb helyzetben van – ebben a tekintetben a belső piac erősítése terén jelentős lehetőségek vannak.

A 2005-ös nehéz évet követően az európai elektronikus hírközlésben a legtöbb szereplő számára 2006-ban a pénzügyi kilátások kissé javultak. A Dow Jones Euro Stoxx Telecoms Index alapján az ágazat értéke 2006-ban 11,53 %-kal nőtt; három év alatt a növekedés 23,84 %-os volt[10].

1. ábra:

[pic]Az ágazat 2003 óta tartó ingadozó teljesítményének egyik oka a jövőbeni üzleti modellekhez kapcsolódó bizonytalanság lehet. Az Európai Unió inkumbens szolgáltatói esetében nyereségük[11] körülbelül 60 %-a még mindig a hagyományos hangszolgáltatáshoz és hozzáféréshez kapcsolódó üzleteiktől függ.

A mobilszolgáltatási ágazatban az új generációs szolgáltatásokból történő érezhető jövedelemátáramlás csak lassan következik be. Ugyanakkor 2006 közepén az európai szolgáltatók nem hangalapú szolgáltatásból (főként SMS-ekből) származó bevétele a becslések szerint 17,1 %-ot képviselt, ami jóval magasabb, mint az USA hasonló számadata[12].

Konvergencia

A legtöbb vezetékes- és mobilszolgáltató a nagyobb adatátviteli sebesség és az egységes szolgáltatások lehetővé tétele érdekében fokozatosan korszerűsíti meglévő infrastruktúráit.

Az új generációs hálózatok (next generation networks) ugyanazzal az infrastruktúrával hatékonyabb többoldalú szolgáltatásnyújtást tesznek majd lehetővé. A tartalom jelentősebb tényezővé válik az olyan szolgáltatások fejlődésével, mint például az IP-alapú televízió vagy a mobiltelevízió, amely a piaci szereplők számára lehetővé teszi az ajánlatok differenciálását.

Világos tendencia figyelhető meg a kapcsolt termékek irányába, amelyek esetében a szolgáltatók egyetlen átalányárért többféle szolgáltatást kínálnak. Egy európai uniós felmérés[13] azt mutatja, hogy az Európai Unió háztartásainak 19 %-a legalább egy kapcsolt szolgáltatásra előfizet és a leggyakrabban megvásárolt szolgáltatáscsomag a vezetékes hangszolgáltatás és az internetszolgáltatás együttes előfizetésére vonatkozó ajánlat.

2. ábra:

[pic] Mobilszolgáltatás

Az Európai Unió mobilszolgáltatási piacának teljes értéke a becslések szerint 133 milliárd euro[14]. A mobil penetráció mostanra elérte a képzeletbeli 100 % határt és a tavalyi 95 %-hoz képest most 103 %-on áll. Az Európai Unióban a mobilszolgáltatást használók száma jelenleg 478,4 millió.

3. ábra:

[pic]A listát Luxemburg vezeti 171 %-kal (beleértve a szomszédos tagállamokból ingázókat), majd Olaszország következik 134 %-kal és Litvánia 133 %-kal. A növekedés ugyanakkor alacsonyabb volt mint 2005-ben, ami az érett piaci szint elérésére utal.

A mobilszolgáltatók száma (virtuális szolgáltatók, továbbfejlesztett szolgáltatásokat nyújtók, egyszerű viszonteladók) tovább nőtt. A legerősebb növekedés az Egyesült Királyságban (70) és Hollandiában (60) következett be. Számuk összesen 76-tal növekedett és jelenleg 290-en áll.

Miközben ennél is nagyobb emelkedésre is van lehetőség, a megnövekedett verseny az árakat lefelé hajtja. A nemzeti telefonhívások/SMS-ek átlagos használati kosarára vonatkozó egyszerű havi átlagárak[15] vonatkozásában a következő tendencia figyelhető meg:

4. ábra:

[pic] 3G

A 3G elterjedése területén a növekedés jelei tapasztalhatók: Olaszországban például a szabályozó hatóság becslése szerint körülbelül 12 millió 3G előfizető van a 2004 végi 2,6 millióval szemben. Az európai mobil-előfizetők 10–15 %-a rendelkezik 3G telefonnal.

Barangolás (roaming)

A barangolás (roaming) során folytatott hívás átlagos fogyasztói ára a tarifák átláthatóságának növelésére vonatkozó kezdeményezések ellenére − beleértve az Európai Bizottság által indított fogyasztói honlapot − továbbra is jelentősen magasabb, mint a belföldi mobilhívásoké. Ezek az árkülönbségek nem magyarázhatók a szolgáltatók felmerülő költségei közötti különbségekkel.

A Bizottság − amint azt a legutóbbi tavaszi Európai Tanács következtetései megerősítik − úgy ítéli meg, hogy azok az előnyök, amelyeket az alacsonyabb roaming-díjak a fogyasztók, a kis- és középvállalkozások és üzleti felhasználók számára jelentenének, az egész Európai Unió gazdasága számára előnnyel járnának. Ennek megfelelően a Bizottság 2006 júliusában a Közösségen belüli roamingra vonatkozó rendelet formájában egységes piaci intézkedésre tett javaslatot. A javaslat jelenleg az Európai Parlamentben és a Tanácsban vita alatt van, és 2007 nyarán kell elfogadásra kerülnie.

Vezetékes hangszolgáltatás

Az Európai Unió vezetékes hangszolgáltatási piacának teljes értéke a becslések szerint 83 milliárd euro[16].

A vezetékes piacon a verseny az elmúlt évben tovább erősödött és folytatódott a belföldi és a nemzetközi hívások árának esése. A vezetékes számhordozhatóság továbbra is hozzájárul a piaci versenyképességhez.

5. ábra:

[pic]Az inkumbens szolgáltatók továbbra is piacvesztést könyvelhetnek el hazai piacaikon, miközben számos új szereplő ajánlja szolgáltatásait. Sok esetben azonban a legjelentősebb verseny a nagy szolgáltatók között folyik, beleértve a BT, Deutsche Telekom, France Telecom, Telefónica és Telecom Italia társaságokat, amelyek folytatják a hazai piacon kívüli tagállamok piacaira történő belépésüket és ottani jelenlétük növelését.

6. ábra:

[pic] Szélessávú szolgáltatások

Az Európai Unió teljes vezetékes adatszolgáltatási piacának értéke 58,5 milliárd euro[17]. A szélessávú szolgáltatások elterjedése továbbra is erőteljes növekedést mutat. 2005 októberétől 2006 októberéig több mint 20 millió új vonalat létesítettek.

Az elterjedés mértéke az elmúlt évi 11,4 %-hoz képest elérte az Európai Unió lakosságának 15,7 %-át (közel 73 millió vonal).

7. ábra:

[pic]A legjobban teljesítő tagállamok és a kevésbé jól teljesítők közötti rés azonban tovább növekedik, mivel a magasabb elterjedési aránnyal bíró tagállamok esetében gyorsabb növekedés tapasztalható. Nyolc tagállamban az elterjedés aránya 10 %-nál alacsonyabb.

Nemzetközi összehasonlítás

A legjobban teljesítő európai uniós országok a világ vezető országai: hat tagállamban a csatlakozások aránya meghaladja a lakosság 20 %-át és gyorsabban nő, mint más helyeken, például Japánban vagy Dél-Koreában.

8. ábra:

[pic]Az Ausztriát érintő adatok a 2006 júliusi helyzetet tükrözik. Az osztrák szabályozó hatóság becslése alapján 2006 októberében ez az érték 16.42%-nak felel meg.

A szélessávú átvitel sebessége az Európai Unión belül változó, és átlagban még mindig kisebb, mint az USA-ban, Japánban és Koreában[18] Bizonyos mértékig ez Dél-Korea és Japán magas népsűrűségével, valamint az USA-ban − több nagyobb európai uniós országgal összehasonlítva − a nagyobb kapacitású kábelhálózatok jelenlétével magyarázható. Ez a rés megszűnhet, mivel az Európai Unióban tapasztalható megnövekedett verseny ösztönzi a nagysebességű hálózatokba történő beruházásokat.

Az infrastruktúra kiépítést befolyásoló tényezők

Átlagosan az új belépők a tavalyi 49,8 %-hoz képest a piac 52 %-át birtokolják (ha a továbbértékesített termékeket nem számítjuk, az új belépők piaci részesedése 40,7 %). Általános egyetértés van a tekintetben, hogy a verseny a szélessáv elterjedésének legerősebb mozgatója. A legjobban teljesítő szereplők a versengő infrastruktúrával rendelkező tagállamokban − mint például Hollandia és Dánia − jelennek meg. Az inkumbens szolgáltatói infrastruktúrához való hozzáférést lehetővé tevő hatékony piaci szabályozás is ösztönzi a versenyt, és például a Franciaországban és az Egyesült Királyságban bevezetett határozott szabályozó fellépés nyilvánvalóan fontos volt.

A javuló piaci feltételeken kívül a megfelelő szabályozás lehetővé teszi az alternatív szolgáltatók számára a szolgáltatás-alapú versenyről az infrastruktúra-alapú versenyre való fokozatos áttérést. Ezzel szemben teljesítménybeli elmaradás figyelhető meg azokban a tagállamokban, ahol a nem megfelelő szabályozási politika összekapcsolódik a versengő infrastruktúra hiányával.

Az árszint az Európai Unióban mind a különálló, mind pedig a megosztott hozzáférés esetében tovább csökken, bár az áresés a teljesen különálló hozzáférés esetében kevésbé jelentős. Miközben igaz, hogy a szélessávú továbbértékesítési megállapodások esetében a növekedés 2006-ban különösen kiemelkedő volt (124 %-os), az alternatív szolgáltatók tovább növelték beruházásaikat. A több mint 4,1 millió teljesen új megosztott helyi hurok (79 %-os emelkedés) több milliárd eurós, új infrastruktúrába való beruházást jelentett.

2006-ban számos tagállamban tartottak WiMAX, CDMA, UMTS, HSDPA és LMDS licencia-árverést. Ez erősíteni fogja a szélessávú szolgáltatások elterjedését és meggyorsítja a távoli vagy ritkán lakott térségekben és az új tagállamokban a felzárkózási folyamatot.

3. Szabályozási környezet

Nemzeti jogszabályok

A keretszabályozás átültetése a 25 tagállam a nemzeti jogába az elsődleges joganyag Görögország általi elfogadásával 2006-ban befejeződött. A két új tagállam szintén bejelentette az elsődleges joganyagot, amely Románia esetében a teljes keretszabályozásra, Bulgária esetében annak egy részére vonatkozik.

A nemzeti jogszabályok terén módosításokra is sor került, különösen Dániában (fellebbezési eljárások), Hollandiában (szolgalmi jog), valamint Franciaországban és Spanyolországban (fogyasztóvédelem).

A Bizottság másrészt aggodalommal tekint arra, hogy a német távközlési törvény felmenti az új piacokat a szabályozás alól a közösségi jogban meghatározottnál kevésbé súlyos körülmények esetén is.

Dereguláció

Egyes országokban a szabályozó hatóság a meghatározó piaci szereplők önkéntes kötelezettségvállalását fogadta el a teljes szabályozás (Egyesült Királyság) vagy az ilyen kötelezettségvállalások végrehajtását lehetővé tevő elfogadott jogszabály (Olaszország) alternatívájaként. Ugyancsak a rugalmasság volt a célja a vezetékes szolgáltatók hálózati hozzáférésének kiskereskedelmi és egyéb üzleti tevékenységüktől való funkcionális szétválasztásának, például az Egyesült Királyságban vagy megfontolás alapján egyéb tagállamokban.

Miközben számos érintett piac felülvizsgálata − amint az az első körben várható volt − a meghatározó szereplőkre vonatkozó kötelezettségek előírásával végződött, létezik egy olyan alapvető piaci kör, ahol a dereguláció megvalósítható volt.

Ez több olyan tagállamban is bekövetkezett, ahol a kötelezettségeket megszüntették, miután megállapították, hogy a mobil hozzáférés és a nemzetközi hívások piacai versenyképesek. Bizonyos esetekben a szabályozási kötöttséget a piaci feltételek fényében csökkentették, például Belgiumban, Spanyolországban, Franciaországban és Hollandiában a helyi vezetékes telefonpiacon.

Nemzeti szabályozó hatóságok

Függetlenség

Általában a nemzeti szabályozó hatóságok megszilárdították hatáskörüket és függetlenségüket. Szlovákia esetében azonban kétségek merültek fel a szabályozási feladatok és a piaci szereplők állami tulajdona ellenőrzésének szétválasztása tekintetében. Legutóbb az új lengyel nemzeti szabályozási hatóság függetlensége és pártatlansága tekintetében merült fel aggodalom, különösen elődje megszüntetése és a kormány felmentési jogosultsága terjedelme fényében. A szabályozási döntések napi szinten történő politikai befolyásolásának mértéke egyes tagállamokban olyan probléma, amely további vizsgálódásokat kíván. Az új belépések és a határokon átnyúló beruházások csak akkor éreztetik teljes hatásukat, ha a szabályozó hatóság függetlenségére és pártatlanságára számíthat a piac.

Piacelemzések

A keretirányelv 7. cikke alapján a Bizottsággal és a többi nemzeti szabályozó hatósággal folytatott értesítési és konzultációs eljárás a kulcseszköz annak biztosítására, hogy a következetes szabályozási politikából adódó előnyök valamennyi európai felhasználóhoz eljussanak.

A legtöbb nemzeti szabályozó hatóság mára már befejezte az első körben végzett piacelemzést és az eredményről értesítette a Bizottságot és a többi nemzeti szabályozó hatóságot. Számos tagállamban azonban késik a kötelezettségek végrehajtása. Ez egyrészt eljárási megfontolásokra − mint például a fellebbezések −, illetve arra az okra vezethető vissza, hogy egyes esetekben a kötelezettségeket a jelentős piaci erő megállapítása után csak egy bizonyos idő elteltével rótták ki (például Németországban) vagy azok nem kellően részletezettek ahhoz, hogy a piacon azonnali hatást fejtsenek ki.

Ezenkívül egy sor ellentmondás merült fel a különböző nemzeti szabályozó hatóságok által egy adott piaci helyzetben bevezetett jogorvoslatok között. Például a bitfolyam hozzáférésére vonatkozó ajánlatok még nem következetes módon elérhetők az Európai Unióban és a hívásvégződtetési díjak továbbra is eltérnek egymástól. Mivel a piaci szereplők bevételük közel egyharmadát nem a saját tagállamukban érik el, a határokon átnyúló további növekedést csak nagyobb konzisztencia esetén lehetne fokozni.

A Bizottság valamennyi, a függetlenséggel, az eljárással és a szabályozás konzisztenciájával kapcsolatosan itt felmerült kérdést a jelenlegi keretszabály felülvizsgálata során érint majd.

Fellebbezések

A nemzeti szabályozó hatóság határozata elleni fellebbezési jog a keretszabályozás egyik alapelve. A fellebbezési eljárás hossza azonban számos tagállamban probléma. Ez a helyzet például Olaszországban és Portugáliában, ahol az eljárások négy-hat évig is eltarthatnak, és Görögországban, ahol a legfelsőbb szintű közigazgatási bíróság még nem hozott határozatot annak ellenére, hogy egyes esetek 2001 óta függőben vannak.

Egyes joghatóságok esetében (Belgium, Ciprus, Észtország, Magyarország, Hollandia, Szlovákia, Svédország) a piacelemzési határozatokat rendszeresen megfellebbezik, ezért olyan intézkedésre lenne szükség, amely a piaci szereplők oldaláról ésszerűbb megközelítést kezdeményezne.

A spektrummal összefüggő kérdések

A spektrumhasználattól függő e-kommunikációs szolgáltatások a becslések szerint meghaladják a 200 milliárd eurót, amely a hatékony spektrumgazdálkodást az Európai Unió gazdasága sikere szempontjából kritikus tényezővé teszi. Egy közelmúltbeli kutatás szerint a tagállamokban folytatott hatékony spektrumgazdálkodás a GDP 0,1 %-os növekedését eredményezhetné[19].

Számos tagállam a technológia- és szolgáltatássemleges használattal, az árveréssel, a megosztott használattal és az általános engedélyezéssel összefüggésben bevezette a rádióspektrumok rugalmasabb és liberálisabb kezelését. Más tagállamokban másodlagos kereskedelem bevezetésére került sor. A tagállamok közötti eltérő megközelítések azonban továbbra is fennállnak ezekben a kérdésekben.

Ezenkívül a Bizottságnak a spektrumharmonizációra, például a kis hatótávolságú személygépkocsi radarberendezésekre és a vezeték nélküli hozzáférési rendszerekre vonatkozó számos határozata továbbra is kiegészítésre vár.

A Bizottság a belső piaci lehetőségek növelése érdekében ezeket a hiányosságokat a felülvizsgálattal összefüggésben vizsgálja.

Műsorterjesztés

A legtöbb tagállamban a televíziós adások fogadásához a főbb továbbító rendszerek továbbra is a földi hálózatok (az Európai Unióban a háztartások több mint 50 %-a). Ezt követi a kábelen és műholdon keresztül történő átvitel. Az IP-alapú televíziózás − amely még mindig szűk piacot képez − számos országban emelkedett 2006-ban.

Az analógról a digitális földi átvitelre való áttérés a Bizottság által javasolt határidőn belül (2012) a legtöbb tagállamban megtörténik, bár egyes tagállamok továbbra is nehézségekkel küzdenek ennek során.

A nemzeti szabályozó hatóságok által kirótt kötelezettségek gyakran vonatkoznak a földi műsorszórásra, kivéve a kiterjedt kábel hálózattal rendelkező országok tekintetében. A műsorterjesztési szolgáltatási piacok elemzése − amelyben sok nemzeti szabályozó hatóság kevésbé jártas − még nem fejeződött be.

Számkiosztás a VoIP számára

A VoIP szolgáltatások számára rendelkezésre álló számkiosztási rendszerek igen változatosak. Több tagállam (Németország, Görögország, Spanyolország, Írország, Litvánia, Portugália, Szlovénia, Svédország, Finnország, Egyesült Királyság) engedélyezi a VoIP szolgáltatóknak, hogy földrajzi és nem földrajzi számokat is ajánljanak. Mások bizonyos típusú VoIP szolgáltatások esetében korlátozzák a földrajzi számok elérhetőségét.

Ezek a hiányosságok korlátozzák a piaci szereplők azon képességét, hogy Európa-szerte kínálhassák szolgáltatásaikat. A Bizottság a szabályozási keret felülvizsgálata során megoldást próbál keresni ezekre és egy sor más kérdésre is.

Nyomon követés és végrehajtás

2006 folyamán a Bizottság elindította azokat az eljárásokat, amelyek főként a 112 hívása esetében a segélyhívó szolgálatok számára a hívó fél tartózkodási helyére vonatkozó információ elérhetetlenségére és egyes nemzeti szabályozó hatóságok esetében a piacelemzés időben történő elkészítésének elmaradására összpontosítottak.

A Bizottság ugyanakkor le tudta zárni azokat az eljárásokat, amelyek a tagállamok által, többek között a nemzeti szabályozó hatóság függetlenségére, a piaci felülvizsgálati eljárások végrehajtására, a fellebbezések felfüggesztő hatályára és az egyetemes szolgáltatóra vonatkozó kijelölési mechanizmusra és a fogyasztókhoz kötődő, például a számhordozhatósággal és bizonyos esetekben a hívó fél helymeghatározásával kapcsolatos kérdésekre vonatkozóan hozott intézkedéseket érintették.

4. A fogyasztókkal kapcsolatos fejlemények

Egyetemes szolgáltatás

2006-ban több tagállam egyetemes szolgáltatót nevezett ki. A Cseh Köztársaság, Észtország és Lengyelország nyílt versenytárgyalási eljárást hirdetett, Írország és Szlovákia a nyilvános konzultációs eljárás mellett döntött. Mindkét megközelítés elősegíti az átláthatóságot és a diszkrimináció-mentességet.

Miközben az inkumbens szolgáltatók továbbra is a leggyakrabban kijelölt vállalkozások, a versenytárgyalási eljárás Észtországban egy alternatív szolgáltató kijelölésével végződött, mialatt Belgiumban és a Cseh Köztársaságban a szolgáltatás egyes elemeit az inkumbens szolgáltató mellett új belépők nyújtják.

Különleges szociális igények

Mivel a jelenlegi keretszabályozás a fogyatékkal élők és az alacsony jövedelemmel rendelkezők tekintetében a tagállamoknak szélesebb mérlegelési lehetőséget nyújt, a Bizottság a tagállamokban a helyes gyakorlat ösztönzésére összpontosított.

Írországban a szabályozó hatóság fórumot hozott létre a fogyatékkal élő felhasználók igényeinek támogatására. Svédországban a nemzeti szabályozó hatóság azon túl, hogy a piaci szereplőket a különleges igényű felhasználók számára történő személyre szabott szolgáltatások ajánlására ösztönzi, ezen felhasználók számára nyolcféle különleges szolgáltatást nyújt, beleértve a 3G videohíváson alapuló jelbeszéd-fordítást is.

Segélyhívó szolgáltatások - 112

Eddig három tagállam (Svédország, Dánia és Hollandia) jelölte ki egyedüli segélyhívó számnak a 112-t.

Ugyanakkor a hívó fél tartózkodási helyére vonatkozó információ továbbra is probléma, és a Bizottság 2006-ban 13 tagállam ellen indított eljárást.

A tagállamok számos módszerrel hívták fel a polgárok figyelmét a 112-re és annak használatára – beleértve a nyilvános telefonállomásokon, telefonkönyvekben, számlákon, rendőrségi felhívásokban és újságokban való hivatkozásokat – célzott reklámkampányokkal, honlapokkal, rádiós és televíziós hirdetésekkel együtt. Svédországban a 112-re vonatkozó információ megjelenik a tej csomagolásán, Lettországban és a Cseh Köztársaságban a televíziós programok széles közönséggel ismertetik meg a 112-t.

Miközben az alapszolgáltatások hozzáférhetősége és minősége mára eléggé széles körben biztosítottnak tűnik, a Bizottság hatásköre ebben a tekintetben a jelenlegi keretszabályozás alapján korlátozott. Bármely javulás a szabályozás felülvizsgálati folyamatában a törvényhozásban résztvevők erős támogatásától függ.

A díjak átláthatósága

Több tagállam a díjak átláthatósága tekintetében egy sokkal inkább megelőző megközelítést tett magáévá. Dániában, Észtországban, Portugáliában és Svédországban például a honlapokon árösszehasonlításokat és árlistákat tettek hozzáférhetővé, valamint a belga szabályozó hatóságnál kidolgozás alatt van egy árszimulátor. Az ír, a magyar és a szlovén szabályozó hatóságok árösszehasonlításaik körét kiterjesztették a vezetékes, a mobil- és a szélessávú szolgáltatásokra. Ezeket a közszolgáltatásokat egyes tagállamokban a piaci szereplők saját átláthatósági ajánlatai is kiegészítik.

Ezzel szemben az árak átláthatóságára számos országban, többek között Németországban, Ausztriában és Litvániában is panaszkodnak, valamint a fogyasztók részéről széleskörű elégedetlenség tapasztalható a barangolási díjak tekintetében.

E-adatvédelem/biztonság

Az e-adatvédelmi irányelvet mára már minden tagállam átültette. 2006-ban végrehajtási célokból az adatvisszatartási forgalomra vonatkozó külön irányelvről történt megállapodás, amelyet a tagállamoknak 2007-ben kellene átültetniük.

Egyre nagyobb fontossággal bír a hálózati és az informatikai biztonság, beleértve a kémprogramok és más rosszindulatú szoftverek (malware) elleni védelmet. Mivel a kéretlen leveleket és a rosszindulatú szoftvereket egyre nagyobb mértékben használják törvénytelen haszonszerzésre, ezen a két területen az intézkedések végrehajtása összekapcsolódik. Tekintettel az ezen a területen jelen levő jogellenes tevékenységek jelentős társadalmi és gazdasági hatásaira, további erőfeszítésekre is szükség van, beleértve a felhasználók felvilágosításának növelését is[20].

Számhordozhatóság

A tagállamok arról számolnak be, hogy az előfizetők növekvő számban veszik igénybe a számhordozhatóságot. Dániában, Spanyolországban, Svédországban és Finnországban az átvitt mobilszámok a teljes előfizetők több mint 20 %-át érintették. Az átvitt mobilszámok jelentős növekedéséről számoltak be Észtországban, Görögországban, Franciaországban, Írországban, Litvániában és Luxemburgban, a vezetékes számok esetében pedig a Franciaországban, Svédországban és Hollandiában. A számhordozhatóság továbbra is valamennyi tagállamban a verseny egyik kulcseleme.

5. következtetés

A szabályozási keret végrehajtása mindenütt azt célozza, hogy az e-kommunikációs piacokon versenyt teremtsen, amely nyomán az ár és az innovatív összehangolt szolgáltatások tekintetében a fogyasztók előnyökhöz jutnak. Valamennyi tagállam esetében a szabályozási és piaci kérdések skáláján találhatók a helyes gyakorlatra vonatkozó példák.

Számos olyan terület maradt azonban, ahol az e-kommunikációs szolgáltatások területén az egységes piac a jelenlegi keretszabály alapján nem elérhető. Az egységes piacon a konzisztens szabályozás biztosításának teljes eszköztára még nem hozzáférhető és a Bizottság − különösen a felülvizsgált keretszabályozásra vonatkozó javaslataiban − a jövőben megvizsgálja az intézményekkel, a számkiosztással és a spektrummal kapcsolatos kérdéseket. A barangolás Közösségben alkalmazott díja tekintetében a Bizottság már javaslatot tett a keretszabályozás módosítására.

További részletes kiigazítások megfontolására is sor kerül azokban az esetekben, ahol a problémák továbbra is fennállnak, például a nemzeti szabályozó hatóságok határozatainak végrehajtásával, a fellebbezési eljárásokkal, az adatvédelemmel és biztonsággal, a 112-es egységes európai segélyhívószámmal és a különleges társadalmi csoportok számára nyújtott szolgáltatásokkal kapcsolatban.

[1] COM(2005) 229

[2] i2010 – Éves jelentés az információs társadalomról 2007

[3] EITO, 2006

[4] EITO, 2006 és IDATE, 2006

[5] IDATE, 2006

[6] A Bizottság becslései a Goldman Sachs, az ETNO, a Cable Europe és az ECTA adatain alapulnak. A beruházásokra vonatkozó számadatok kizárólag a tőkeberuházásokra vonatkoznak (fenntartás és terjeszkedés)

[7] Goldman Sachs

[8] Az Európai Unió beruházásai abszolút értékben meghaladták az USA és Japán 2005. évi beruházásait; a becslések szerint tehát az Európai Unió növekedése 2006-ban magasabb volt (forrás: Infonetics Research, 2006. november)

[9] Bizottsági becslés; Morgan Stanley; ING

[10] A Dow Jones Euro Stoxx Telecommunications Index (SXKE) 378,4 pontról (2003 vége) 468,6 pontra (2006 vége) emelkedett, miközben ugyanezen idő alatt a Dow Jones Euro Stoxx 50 Index 2760,66 pontról 4119,94 pontra emelkedett

[11] Kamat, adófizetés és értékcsökkenés előtti nyereség

[12] Merrill Lynch, 2006. június 24.

[13] E-kommunikációval kapcsolatos háztartási felmérés (2007. március), Eurobarometer különkiadás, Európai Bizottság

[14] EITO, 2006

[15] OECD módszer, tagállamonkénti két legnagyobb szolgáltató, a havi használati díjat is beleértve

[16] EITO, 2006 és IDATE, 2006

[17] EITO, 2006

[18] Az USA-ban a meghatározó sebesség 2,5–10 megabit/másodperc között van, szemben európai uniós 512 kilobit/másodperc és 2 megabit/másodperc közötti értékkel (forrás: IDATE, FCC)

[19] Az európai uniós politika teljesítményértékelési hatásai - A rádióspektrum gazdaságilag hatékony kezelésére vonatkozó opciók, SCF Associates, 2006. december, még nem nyilvános

[20] Lásd A Bizottság közleménye a kéretlen levelek, a kémprogramok és a rosszindulatú szoftverek elleni küzdelemről, COM(2006) 688.