A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

A Cotonoui Partnerségi Megállapodás 96. cikke alapján Burundival folytatandó konzultációk megkezdéséről

Bizottság javasolja, hogy az Unió kezdjen konzultációkat Burundival a 2000. június 23-án Cotonouban aláírt AKCS–EU partnerségi megállapodás (Cotonoui Megállapodás) 96. cikke alapján, amelynek Burundi szerződő fele. A javaslat, amelyet intenzív politikai párbeszéd előzött meg, a Cotonoui Megállapodás 8. cikke alapján folytatott politikai párbeszéden alapul. Ennek a – 2014 októbere és 2015 májusa között folytatott – intenzív párbeszédnek a középpontjában a burundi politikai légkör állt, különös tekintettel a 2015 nyarán esedékes parlamenti- és elnökválasztásokat megelőzően kialakult válságos helyzetre. A tárgyalások az alábbi témakörökre vonatkoztak: az emberi jogok megsértése; a független igazságszolgáltatási rendszer hiánya; az Imbonerakure, a National Council for the Defence of Democracy–Forces for the Defence of Democracy (CNDD-FDD) nevű kormányzópárt ifjúsági tagozata által elkövetett politikai erőszak; az alapvető szabadságok, valamint a véleménynyilvánítási és gyülekezési szabadság korlátozása; valamint a rendszer bírálói - ide értve a kormányzó párt tagjait is - elleni fenyegetések.

Annak ellenére, hogy a 8. cikk szerinti intenzív párbeszéd rendszeresen és lényegi kérdésekről zajlott, Burundinak a megbeszélések során tanúsított magatartása arra utalt, hogy sorozatosan minimalizálja a feltárt problémákat és az azokkal együtt járó politikai kockázatot. A politikai válság veszélye továbbra is fennáll.

A politikai erőszak fokozódott Pierre Nkurunziza elnök 2015. április 25-i bejelentését követően, miszerint harmadszorra is indul az elnöki mandátumért. A válságnak mostanáig 120 halálos áldozata és több ezer sérültje van, és több mint 190 000 ember kényszerült arra, hogy Tanzániában, Ugandában, Ruandában és a Kongói Demokratikus Köztársaságban keressen menedéket, ami növeli annak a veszélyét, hogy az erőszak a környező régióra is átterjed. Az ellenzéki tüntetéseket brutálisan leverték, számos médiaorgánumot megszüntettek, és a teljes politikai palettán általában elterjedtebbé vált az erőszak politikai célokra való használata. Ez magában foglalt egy sikertelen puccskísérletet valamint különböző irányultságú fegyveres csoportok által elkövetett állandó támadásokat, legutóbb Adolphe Nshimirimana tábornok meggyilkolását, Pierre Claver Mbonimpa, a neves emberi jogi aktivista elleni gyilkossági kísérletet, valamint Jean Bikomagu ezredes, korábbi vezérkari főnök 2015. augusztus 15-i meggyilkolását.

A jelenlegi válság az erőszak fokozódását és a politikai álláspontok bebetonozódását tükrözi egy eleve instabil és megosztott országban, amely sorozatosan kudarcot vall a jogállamiság és a demokratikus elvek tiszteletben tartásának biztosítása terén.

Ezek a kedvezőtlen folyamatok Burundiban a júniusi és júliusi parlamenti- és elnökválasztásokat megelőzően felerősödtek. A hatóságok nem tudták teljesíteni a 2013-ban elfogadott választási menetrend végrehajtására vonatkozó kötelezettségvállalásukat, a választási bizottság (CENI) pedig nem bizonyult függetlennek a kormánytól. A politikai légkör általában véve, különösen pedig az alapvető szabadságokat illetően, nem biztosított nyílt és kompetitív választási környezetet. A szükséges feltételek egyértelmű hiánya ellenére, egyoldalú döntés alapján mégis megtartották a választásokat. Ez Burundi partnerei körében a választási környezettel kapcsolatos bizalomvesztést eredményezett, az ellenzéki pártok körében pedig a választások széleskörű bojkottját. Az események ilyen alakulására tekintettel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője, a Bizottság alelnöke 2015. május 28-án, David Martinnal, az EU főmegfigyelőjével és az Európai Parlament tagjával folytatott egyeztetést követően a Burundiba küldött uniós választási megfigyelő misszió felfüggesztéséről határozott. Majd 2015. június 29-én a megfigyelő misszió végleges visszavonására került sor. A döntés oka az volt, hogy a választási folyamatot továbbra is súlyosan hátráltatják a független médiára vonatkozó korlátozások, a tüntetők elleni túlzott erő alkalmazása, az ellenzéki pártok és a civil társadalom megfélemlítése és a választási hatóságokba vetett bizalom hiánya.

A politikai helyzet romlását követően a Kelet-afrikai Közösség (EAC) és az Afrikai Unió lépéseket tett először is a burundi polgárok közötti párbeszéd elősegítésére, amely a további menetrenddel kapcsolatos konszenzust eredményezhetne, másodsorban pedig egy sor olyan ajánlás elfogadására, amelyek, amennyiben végrehajtják őket, hiteles és inkluzív választások tartására teremtettek volna lehetőséget. Sajnálatos módon a burundi hatóságok nem hajtották végre az Afrikai Unió és a Kelet-afrikai Közösség határozatait és ajánlásait.

Az Afrikai Unió (AU) június 28-án arra a kivételes elhatározásra jutott, hogy nem fogja megfigyelni a választásokat (amely döntés összhangban állt az Afrikai Unió politikai és biztonsági bizottságának 2015. június 13-i közleményével), megjegyezve, hogy nem teljesültek a szabad, tisztességes, átlátható és hiteles választások megszervezéséhez a demokráciáról, a választásokról és a kormányzásról szóló afrikai charta releváns rendelkezései értelmében szükséges feltételek.

Az EAC megfigyelő missziója jelen volt az elnökválasztáskor, és július 23-i előzetes nyilatkozatában azt állapította meg, hogy „a választási folyamat során nem érvényesültek a szabad, tisztességes, átlátható és hiteles választások tartására vonatkozó elvek és normák, amelyeket különböző nemzetközi és kontinentális jogi aktusok, valamint a Kelet-afrikai Közösség által kibocsátott, a választások megfigyelésére és értékelésére vonatkozó alapelvek tartalmaznak”.

Az Egyesült Nemzeteknek a burundi választásokat megfigyelő missziója (MENUB) a 2014 évi 2137. sz. ENSZ BT-határozat alapján, 2015 januárja óta szintén figyelemmel kísérte a választási folyamatot, és hasonló következtetésre jutott: július 21-i előzetes nyilatkozatában a MENUB megállapította, hogy „a választójog hatékony gyakorlásához elengedhetetlenül szükséges véleménynyilvánítási, gyülekezési és egyesülési szabadság továbbra is súlyosan sérült […], a sajtószabadság súlyosan korlátozott volt […], és az általános körülmények nem tették lehetővé inkluzív, szabad és hiteles választási folyamat lebonyolítását.”

A külügyi és biztonságpolitikai főképviselő 2015. július 23-án az Unió nevében kiadott nyilatkozatában bejelentette, hogy az EU elindítja a 96. cikk szerinti konzultációk megkezdésének előkészítéséhez szükséges eljárásokat, mely konzultációk célja annak biztosítása, hogy a burundi hatóságok megtegyék a válság megoldásához szükséges intézkedéseket. Az Unió ezt a lépését már előzetesen bejelentette az EU Külügyek Tanácsának június 22-i következtetéseiben, ahol így fogalmazott: „Az EU emlékeztet az emberi jogok, a demokratikus értékek és a jogállamiság tiszteletben tartását illetően a Cotonoui Megállapodásban előírt kötelezettségekre, valamint a Megállapodásban – és így többek között annak 96. cikkében – előirányzott konzultációs eljárások megindításának a lehetőségére. A burundi kormánynak az AU Béke és Biztonsági Tanácsa által hozott határozatokra tett válaszlépései, valamint a közeljövőbeli fejlemények függvényében az EU készen áll arra, hogy megindítsa ezeket az eljárásokat – egyebek közt az együttműködés területén is – annak értekében, hogy Burundi betartsa az említett kötelezettségvállalásokat.”

A Cotonoui Megállapodás 9. cikke megállapítja a partnerség alapját képező lényegi elemeket. Ezek közé tartozik a demokratikus elvek és a jogállamiság elvének tiszteletben tartása. Ugyanezek az elemek alapozzák meg a bel- és a nemzetközi politikát is. E rendelkezés alapján az Európai Bizottság álláspontja az, hogy szükséges párbeszédet folytatni az új burundi hatóságokkal. A jelenlegi helyzet alapot ad a Cotonoui Megállapodás 9. és 96. cikke szerinti konzultációk megkezdésére, az alábbiakra helyezve a hangsúlyt:

1.Demokratikus elvek (a politikai környezet és a választási folyamat, az igazságszolgáltatási rendszer, a jogállamisággal kapcsolatos konkrét kérdések megtárgyalása, ide értve a megfélemlítést és zaklatást, önkényes letartóztatásokat és bebörtönzéseket). Ehhez a tárgykörhöz tartozna az AU és az EAC döntéseinek és közvetítési törekvéseinek megkönnyítése érdekében az ország demokratikus jövőjére irányuló konszenzust célzó együttműködési keret nyomon követése is, tekintetbe véve a már megkezdett tevékenységeket, például az Afrikai Unió EU-s forrásokból támogatott emberi jogi és katonai megfigyelőinek alkalmazását.

2.Emberi jogok (például alapvető szabadságok, a tüntetők elleni aránytalan erővel való fellépés kerülése, a kínzás megszüntetése).

A fenti kérdésekről folytatott párbeszéd fő célja az lenne, hogy Burundit kötelezettségvállalásra ösztönözze a tekintetben, hogy meghatározott időn belül intézkedéseket tegyen a demokrácia, az emberi jogok és a jogállamiság kritikus területein az arushai megállapodásban foglalt elvek alapján.

A párbeszéd lehetőséget teremtene a burundi hatóságoknak az Unió által felvetett kérdésekkel kapcsolatos álláspontjuk megismertetésére. Ezt követően és ennek alapján a Bizottság dönthetne arról, hogy tudná-e támogatni a Cotonoui Partnerségi Megállapodás 9. cikkének való jobb megfelelés érdekében a Burundi által tett erőfeszítéseket.

Ennek megfelelően a Bizottság javaslatot tesz a Tanácsnak, hogy kérje fel Burundit a Cotonoui Megállapodás 9. és 96. cikke alapján konzultációk folytatására. Az ilyen tartalmú levél tervezete e javaslat mellékletében található

A Bizottság az Európai Fejlesztési Alap vagy az EU általános költségvetésében szereplő más eszközök által finanszírozott, jelenleg zajló együttműködési tevékenységek folytatását javasolja a konzultációs időszakban, feltéve, hogy a konkrét finanszírozási megállapodásokban előírt feltételek teljesülnek.