Annak érdekében, hogy naprakésszé tegye az irányelv hatályát, a Bizottság kiemelt figyelmet szentel majd annak, hogy esetleg szükséges lehet a mellékletet módosító rendelkezések bármely jövőbeli uniós jogszabályba foglalása, amennyiben a visszaélést bejelentő személyek védelme releváns és az hozzájárulhat a hatékonyabb jogérvényesítéshez. Az irányelv hatályának további területekre vagy uniós aktusokra való lehetséges kiterjesztését a Bizottságnak az irányelv végrehajtásáról szóló jelentésében is értékelni fogják majd.

A visszaélést bejelentő személyeket megillető, jelenleg elérhető uniós védelem széttagolt. Valamely tagállamban a visszaélést bejelentő személyek védelmének hiánya kedvezőtlen hatást gyakorolhat abban a tagállamban az uniós szakpolitikák működésére, ugyanakkor más tagállamokra is továbbgyűrűzhet. Uniós szinten a visszaélést bejelentő személyek védelmének szabályozása csak meghatározott ágazatokban és változó mértékkel valósul meg. Ez a széttagoltság és ezek a hiányosságok azt eredményezik, hogy számos helyzetben nem megfelelő a visszaélést bejelentő személyek megtorlással szembeni védelme. A visszaélést bejelentő személyek nem érzik biztonságosnak, hogy a birtokukba jutott információval előhozakodjanak, ami a bejelentések elmaradását és ezáltal „elmulasztott lehetőségeket” eredményez az uniós jogsértések megelőzése és felderítése során, ez pedig súlyos károkat okozhat a közérdek számára.

A visszaélést bejelentő személyek hatékony védelmének hiánya akadályozhatja továbbá az uniós jog végrehajtását is. A bizonyítékok gyűjtésének más eszközeivel együtt a visszaélések bejelentése az uniós jogszabályok megsértése esetén hatékony felderítést, nyomozást és vádemelést eredményező információval láthatja el a nemzeti és uniós végrehajtási rendszereket.

A visszaélést bejelentő személyek, azaz azok, akik a munkakörnyezetben tudomásukra jutott visszaélésekről jelentenek (az érintett szervezeten belül vagy valamely külső hatóság számára) vagy tesznek közzé (a nyilvánosság számára) információkat, segítséget jelentenek a kármegelőzésben és a közérdeket fenyegető olyan veszélyek vagy károk felderítése során, amelyek egyébként rejtve maradnának. Ezeket a személyeket ugyanakkor a megtorlástól való félelem gyakran eltántorítja attól, hogy aggodalmaiknak hangot adjanak. Mindezek alapján európai és nemzetközi szinten is egyre inkább elismert annak fontossága, hogy a közérdek védelme érdekében hatékony védelmet biztosítsanak a visszaélést bejelentő személyek számára.

Az uniós jogérvényesítés visszaélést bejelentő személyek védelemén keresztül történő megerősítésének célkitűzését a tagállamok önállóan vagy összehangolatlan módon eljárva nem tudják kielégítő módon megvalósítani. A védelem nemzeti szintű széttöredezettsége várhatóan fennmarad. Ez azt is jelenti, hogy az ilyen széttöredezettségnek az egyes tagállamokon belüli különféle uniós szakpolitikák működésére gyakorolt negatív hatásai, valamint a más tagállamokba továbbgyűrűző hatásai is fennmaradnak.

A szociális partnereknek alapvető és sokrétű szerepük van a visszaélést bejelentő személyek védelmére vonatkozó szabályok végrehajtásában. A független munkavállalói képviselők létfontosságúak a jó kormányzás mechanizmusaként működő visszaélések bejelentésének elősegítésénél. A szociális párbeszéd biztosíthatja, hogy Európa munkahelyi realitásait, a dolgozók és a vállalkozások szükségleteit figyelembe vevő hatékony bejelentési és védelmi megállapodásokat fogadjanak el. A munkavállalókkal és szakszervezeteikkel teljes körű egyeztetést kell folytatni a visszaélések bejelentését megkönnyítő tervezett belső eljárásokról; az ilyen eljárásokat a kollektív szerződések keretein belül lehet tárgyalni. Ezen túlmenően a szakszervezetek a visszaélést bejelentő személyek jelentéseinek és közzétett információinak címzettjeiként is eljárhatnak, valamint kulcsfontosságú funkciójuk lehet a (potenciális) visszaélést bejelentő személyeknek nyújtandó tanácsadás és támogatás terén.

Ami az EU intézményeit és szerveit illeti, az uniós személyzetet a személyzeti szabályzatnak valamint az Európai Unió egyéb alkalmazottjainak alkalmazási feltételeinek megfelelően illeti meg a visszaélést bejelentő személyek védelme. 2004 óta a személyzeti szabályzatot módosító 723/2004/EK, Euratom tanácsi rendelet többek között a csalás, korrupció, súlyos szabálytalanság bejelentésére vonatkozó eljárásokat, valamint a jogsértést jelentő uniós személyzet hátrányos következményektől való védelmét megvalósító szabályozást vezetett be.

A visszaélést bejelentő személyek védelmére vonatkozó szabályok a más uniós szabályozási területen fennálló védelemmel párhuzamosan fognak érvényesülni: i. az egyenlő bánásmód területén, amely az olyan áldozattá válás elleni védelmet szabályozza, amely az egyenlő bánásmód elvének betartását célzó panasz vagy eljárás miatt következik be, illetve ii. a munkahelyi zaklatás elleni védelem területén.

A visszaélést bejelentő személyek védelmére vonatkozó erős szabályok bevezetése hozzájárul az Unió költségvetésének védelméhez, valamint biztosítja az azonos versenyfeltételeket a megfelelően működő egységes piac és a méltányosan versenyképes környezetben működő vállalkozások számára. Ezek a szabályok hozzájárulnak a vállalkozások számára bizonytalanságot eredményező, az eljárásokat lassító, illetve további költségeket generáló, a gazdasági növekedést megakasztó korrupció megelőzéséhez és felderítéséhez. Erősítik a vállalkozások átláthatóságát, és hozzájárulnak az EU fenntartható finanszírozással kapcsolatos stratégiájához. Továbbá támogatják a Bizottság méltányosabb, átláthatóbb és hatékonyabb uniós adózással kapcsolatos tevékenységeit, amelyeket a Panama-iratok botrányára reflektáló közlemény is tartalmaz. Különösen a nemzeti költségvetések káros adózási gyakorlatokkal szembeni védelmét célzó közelmúltbeli kezdeményezéseket, valamint a pénzmosással és a terrorizmusfinanszírozással kapcsolatos szabályok javasolt megerősítését egészítik ki.

A két elvetett alternatíva az alábbi volt: i. az EUMSZ 50. cikke (2) bekezdésének (g) pontján alapuló jogalkotási kezdeményezés a magánszektor integritásának javítása érdekében, amely bejelentési csatornák létrehozása céljából vezet be minimumszabályokat, valamint az ii. EUMSZ 153. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontján alapuló jogalkotási kezdeményezés a dolgozók egészségének és védelmének biztonsága érdekében a munkakörnyezet javításáról és a munkafeltételekről.

A javaslathoz hatásvizsgálat készült. A Fokozott Szabályozási Testület (a továbbiakban: Testület) először részletes megjegyzésekkel ellátott negatív véleményt bocsátott ki 2018. január 26-án. Március 5-én a Testület pozitív véleményt bocsátott ki a február 15-én előterjesztett hatásvizsgálat felülvizsgált változatára tett néhány megjegyzéssel együtt, amelyet a végső hatásvizsgálati jelentésben is figyelembe vettek.

A Bizottság jelentést nyújt majd be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az irányelv végrehajtásáról és alkalmazásáról az átültetésre megadott határidő lejártát követő 2 illetve 6 év elteltével. Ez biztosítja majd a megfelelő időt annak értékelésére, hogy az irányelv megfelelően betöltötte-e szerepét, szükség van-e további intézkedésre, ideértve a visszaélést bejelentő személyek védelmének további területekre történő kiterjesztését.

i.A véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadsága (a Charta 11. cikke): A visszaélést bejelentő személyek megtorlásokkal szembeni elégtelen védelme kihat az egyének véleménynyilvánítási szabadságára, továbbá nyilvánosság információhoz való hozzáférésének jogára és a média szabadságára. A visszaélést bejelentő személyek védelmének erősítésével, valamint azzal, hogy az információ nyilvános közzététele során a védelemre vonatkozó feltételeket egyértelművé teszik, a visszaélések bejelentése a média területén is ösztönzötté és lehetővé válik.

Az előnyben részesített alternatívának gazdasági, társadalmi és környezeti előnyei is lesznek. Támogatja a nemzeti hatóságok azon törekvéseit, hogy felderítsék vagy megakadályozzák az uniós költségvetésnek okozott csalást és korrupciót (a jelenlegi bevételkiesés kockázata évi 179 milliárd euró és 256 milliárd euró közötti összegre becsülhető). Az egységes piac más területein – így például a közbeszerzés területén – az előnyök minden évben 5,8 és 9,6 milliárd euró közé eshetnek az EU egészére nézve. Az előnyben részesített alternatíva továbbá hatékonyan hozzájárul a tagállamok és az EU profitáthelyezéséből eredő, évi 50–70 milliárd EUR-ra becsült adóbevétel-kiesését eredményező adóelkerülés elleni küzdelemhez is. Egy erőteljes visszaélést bejelentő személyeket megillető védelem növelni fogja annak az uniós munkaerő 40 %-ának a munkafeltételeit, amelyek jelenleg nem részesülnek védelemben a megtorlással szemben, valamint növelni fogja az uniós munkaerő közel 20 %-ának védelmi szintjét. Javítani fogja továbbá a magán- és a közszektor integritását és átláthatóságát, hozzájárul majd a tisztességes versenyhez, valamint az egyenlő versenyfeltételek megteremtéséhez az egységes piacon.

A megvizsgált szakpolitikai alternatívák az alábbiak voltak: i. bizottsági ajánlás, amely a nemzeti hatóságokat támogató kisegítő intézkedésekkel kiegészítve iránymutatást nyújtana a visszaélést bejelentő személyek védelmének kulcsfontosságú elemeiről, ii. irányelv, amely bevezeti a visszaélést bejelentő személyeket az Unió pénzügyi érdekeivel kapcsolatban megillető védelmet, és amelyet egy nemzeti hatóságokat támogató intézkedéseket is tartalmazó, uniós szintű szakpolitikai keretrendszert létrehozó közlemény egészítene ki; iii. irányelv, amely a visszaélést bejelentő személyeket megillető védelmet olyan meghatározott területeken – ideértve az Unió pénzügyi érdekeit – vezeti be, ahol az uniós jogérvényesítés javítása céljából van szükség a visszaélést bejelentő személyek elmaradt jelentéstételének orvoslására, tekintettel arra, hogy a jogsértések súlyos kárt okoznak a közérdeknek; iv. a iii. alpontban meghatározott irányelv kiegészítve egy ii. alpontban meghatározott közleménnyel.

A második esetben az irányelv személyi hatálya a munkavállalókra korlátozódott volna, és védelem nélkül hagyta volna a potenciális visszaélést bejelentő személyek más csoportjait, így az önálló vállalkozókat, a polgári jogi szerződés keretében foglalkoztatottakat stb., akik a rendelkezésre álló bizonyítékok és nemzetközi követelmények alapján kulcsfontosságúak lehetnek a közérdek fenyegetéseinek és sérelmeinek feltárásában, továbbá szintén védelemre van szükségük a megtorlással szemben. A korlátozott hatály továbbra is jelentős hiányt okozna a visszaélést bejelentő személyek uniós szintű védelme terén, míg a potenciális visszaélés bejelentő személyek fő kategóriáinak védelemből való kizárása esetén az ilyen kezdeményezés szintén csak korlátozottan javítaná az uniós jogérvényesítés hatékonyságát. A korlátozott személyi hatályt nem kompenzálná a szélesebb körű védelem sem tekintettel arra, hogy a jogalap nem nyújt többletvédelmet a megmaradt szakpolitikai alternatívákhoz képest. Emellett túlzottan messzemenő — és ezáltal meglehetősen költséges — uniós szabályozási beavatkozást igényelne a védelem olyan hasonló helyzetekre történő kiterjesztése, amelyeknek nincsen határon átnyúló jellege vagy egyéb továbbgyűrűzési hatása, illetve ahol nem áll fenn uniós jogi vagy az EU pénzügyi érdekeivel kapcsolat.

A 2. cikk rendelkezik az irányelv személyi hatályáról. A visszaélést bejelentő személyek védelmének javításáról szóló európai tanácsi ajánlás alapján a javaslat olyan személyek lehető legszélesebb kategóriáját öleli fel, akik munkával kapcsolatos tevékenységeik alapján (tekintet nélkül ezen tevékenységek jellegére, illetve arra, hogy jár-e értük díjazás vagy sem) kiemelt helyzetük folytán hozzáférhetnek olyan jogsértésekkel kapcsolatos információhoz, amelyek súlyos károkat okozhatnak a közérdeknek, valamint akiknek bejelentés esetén megtorlástól kell tartaniuk. Az irányelv továbbá személyek más olyan kategóriáira is kiterjed, akik az irányelv céljai alapján az előbb említett személyekhez hasonlítanak, mint például a cégtulajdonosok, önkéntesek, nem fizetett gyakornokok és álláskeresők.

Másrészt a fent említett adatkészlet kiegészülhet más releváns adatforrásokkal is, ilyen a Bizottság korrupcióról szóló Eurobarométer felmérése, valamint a visszaélést bejelentő személyek védelmére vonatkozó meglévő uniós ágazati jogszabályok végrehajtási jelentései.

A Bizottság továbbá jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyben az átültetésre megadott határidő lejártát követő 6 év elteltével fogja értékelni a javasolt irányelvet átültető nemzeti jog hatását. Ebből a célból referenciaértékeket határoztak meg annak érdekében, hogy azok tükrözzék a jövőbeli irányelv átültetésének és végrehajtásának fejlődését (lásd a hatásvizsgálat 8. szakaszát). A jövőbeli végrehajtási jelentés létrehozása és célzott referenciaértékek értékelése érdekében a javaslat kötelezi a tagállamokat, hogy gyűjtsenek adatot az érintett jogterületeken a visszaélést bejelentő személyektől kapott jelentések számáról, a visszaélést bejelentő személyek bejelentései folytán indult eljárások számáról, továbbá az eljárások eredményeiről és azoknak a csalások helyrehozására vonatkozó gazdasági hatásairól, valamint a megtorlás jelentett eseteiről. Ez az adatkészlet cserébe alapul szolgál majd az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) jelenlegi jelentéseihez, továbbá kiegészülhet az Európai Ügyészség Hivatala (EPPO) és az uniós ombudsman éves jelentéseivel.

A 21. cikk arra kötelezi a tagállamokat, hogy bocsássanak az irányelv végrehajtásáról és alkalmazásáról információt a Bizottság rendelkezésére, ami alapján a Bizottság jelentést nyújt majd be a Parlamentnek és a Tanácsnak az átültetést követő 2 év elteltével. Ez a rendelkezés továbbá arra kötelezi a tagállamokat, hogy – amennyiben az az érintett tagállamban központi szinten elérhető – terjesszenek elő éves statisztikát a Bizottságnak többek között az illetékes hatóságok által kézhez vett bejelentésék számára vonatkozóan; a jelentések alapján kezdeményezett eljárások számára, valamint az ilyen eljárások eredményére vonatkozóan. A 21. cikk továbbá előírja, hogy a Bizottság az átültetést követő 6 év elteltével nyújtson be a Parlamentnek és a Tanácsnak az irányelvet átültető nemzeti jog hatásának értékeléséről szóló jelentést, valamint vegye figyelembe a további intézkedések szükségességét, ami adott esetben magában foglalja az visszaélést bejelentő személyek védelmének további területekre vagy uniós aktusokra való kiterjesztését célzó módosításokat.

A 19. cikk rendelkezik arról annak a lehetőségről, hogy a tagállamok a bejelentést tevő személyre kedvezőbb rendelkezéseket vezessenek be vagy tartsanak fenn, feltéve, hogy ezek a rendelkezések nem akadályozzák a bejelentéssel érintett személyek védelmére vonatkozó intézkedéseket. A 20. cikk rendelkezik az irányelv nemzeti jogba való átültetésére vonatkozó intézkedésekről.

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére,

tekintettel a Számvevőszék véleményére,

rendes jogalkotási eljárás keretében,

mivel:

(1)Gyakran a szervezetek dolgozói vagy munkavégzéssel összefüggő tevékenységük során a szervezetekkel kapcsolatba kerülő személyek értesülnek először az ilyen összefüggésben a közérdeknek okozott fenyegetésekről vagy kárról. A visszaélés bejelentésével kulcsszerepet játszanak a jogsértések feltárásában és megelőzésében, valamint a társadalom jólétének biztosításában. A potenciális visszaélést bejelentő személyeket ugyanakkor a megtorlástól való félelem gyakran eltántorítja attól, hogy hangot adjanak aggodalmaiknak vagy gyanújuknak.

(2)Uniós szinten a visszaélést bejelentő személyek jelentései iránt nagy a kereslet az uniós jogérvényesítés terén: az uniós jogsértések hatékony felderítését, kivizsgálását valamint az ezekkel kapcsolatos eljárások lefolytatását lehetővé tevő információval látják el a nemzeti és uniós jogérvényesítési rendszereket.

(3)Bizonyos szakpolitikai területeken az uniós jogsértés súlyos károkat okozhat a közérdeknek abban az értelemben, hogy a társadalom jólétét fenyegető jelentős kockázatot teremt. Azokban az esetekben, amikor ezeken a területeken azonosították a jogérvényesítés gyengeségeit, illetve a visszaélést bejelentő személyek abban a kiváltságos helyzetben vannak, hogy közzé tudják tenni a jogsértéséket, a visszaélést bejelentő személyek megtorlástól való hatékony védelmének biztosításával, illetve hatékony bejelentési csatornák bevezetésével javítani kell a jogérvényesítést.

(4)A visszaélést bejelentő személyek védelmének jelenlegi szabályozása széttagolt az Európai Unió tagállamaiban és szakpolitikai területenként egyenetlen. A visszaélést bejelentő személyek által fel nem tárt, határokon átnyúló dimenzióval rendelkező uniós jogsértések következményei mutatják, hogy a valamely tagállamban elégtelen védelem nem csupán abban a tagállamban gyakorol negatív hatást az uniós szakpolitikákra, hanem annak más tagállamokra és az Unió egészére továbbgyűrűző hatása is lehet.

(5)Ennek megfelelően a visszaélést bejelentő személyek hatékony védelmét biztosító közös minimumszabványokat kell alkalmazni a hivatkozott aktusokban és azon szakpolitikai területeken, ahol i. szükség van a jogérvényesítés erősítésére; ii. visszaélést bejelentő személyek jelentésének elmaradása kulcsfontosságú a jogérvényesítésre nézve, valamint iii. az Uniós jog megsértése súlyos károkat okozhat a közérdek számára.

(6)A visszaélést bejelentő személyek védelme szükséges a közbeszerzéssel kapcsolatos uniós jogérvényesítés javítása érdekében. Amellett, hogy szükség van a csalás és a korrupció megelőzésére és feltárására az Unió költségvetésének végrehajtásával kapcsolatban – amely magában foglalja közbeszerzést is –, az áruk vásárlása, a munkák és a szolgáltatások igénybevétele során is szükség van a közbeszerzéssel kapcsolatos szabályok nemzeti hatóságok és bizonyos közüzemi szolgáltatók általi elégtelen végrehajtásának kezelésére. Az ilyen szabályok megsértése torzítja a versenyt, növeli az üzleti tevékenység végzésének költségeit, sérti a befektetők és a cégtulajdonosok érdekeit, valamint összességében kevésbé vonzóvá teszi a befektetési környezetet és Európa szerte egyenlőtlen versenyfeltételeket teremt a vállalkozások számára, ezáltal gyakorol hatást a belső piac megfelelő működésére.

(7)A pénzügyi szolgáltatások terén az uniós jogalkotó már elismerte a visszaélést bejelentő személyek védelme által jelentett többletértéket. A vonatkozó szabályok érvényesítésének súlyos hiányosságait feltáró pénzügyi válság utóhatásaként ezen a területen jelentős számú jogalkotási aktusban fogadtak el a visszaélést bejelentő személyek védelmére vonatkozó intézkedéseket. A hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra alkalmazandó prudenciális követelményekkel kapcsolatban különösen a 2013/36/EU irányelv rendelkezik a visszaélést bejelentő személyek védelméről, amely a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről szóló 575/2013/EU rendeletre is kiterjed.

(8)Ami a belső piacon forgalomba hozott termékek biztonságát illeti, azok a vállalkozások az elsődleges forrásai a bizonyítékok összegyűjtésének, amelyek részt vesznek a gyártási és forgalmazási láncolatban, ezáltal a visszaélést bejelentő személyek jelentései jelentős hozzáadott értékkel rendelkeznek, mivel azok sokkal közelebb állnak a nem biztonságos termékek lehetséges tisztességtelen és jogtalan gyártásának, importálásának és forgalmazásának gyakorlataival kapcsolatos forrásaihoz. Mindez biztosítja a visszaélést bejelentő személyek védelmének bevezetését a „harmonizált termékekre” és „nem harmonizált termékekre” egyaránt alkalmazandó biztonsági követelmények viszonylatában. A visszaélést bejelentő személyek védelme továbbá a lőfegyverek, részeik és alkatrészeik, valamint a lőszerek és a védelmi vonatkozású termékek felhasználásának elkerülésére is szolgál az olyan jogsértések bejelentésének ösztönzésével, mint például az okirathamisítás, a megjelölés-változtatás vagy az export- vagy importnyilatkozatok meghamisítása, valamint a lőfegyverek közösségen belüli csalárd beszerzése, amikor a jogsértés gyakran a legális piacon szerzett termék illegális piacon történő felhasználásával jár együtt. A visszaélést bejelentő személyek védelme továbbá a házi készítésű robbanószerek illegális gyártását is segítene megakadályozni hozzájárulva a robbanóanyag-prekurzorokra vonatkozó korlátozások és ellenőrzések megfelelő alkalmazásához.

(9)A visszaélést bejelentő személyek védelmének fontossága az emberéleteket veszélyeztető közlekedésbiztonságról szóló uniós szabályok megszegésének megelőzése és az ilyen jogsértésektől való elrettentés érdekében már elismerésre került a repülésbiztonságra és a tengeri közlekedés biztonságára vonatkozó ágazati uniós aktusokban, amelyek a visszaélést bejelentő személyek védelmére célirányos intézkedésekről és különleges bejelentési csatornákról rendelkeznek. Ezek az aktusok rendelkeznek továbbá azon munkavállalók megtorlással szembeni védelméről, akik saját becsületes hibáikból tesznek jelentést (az úgynevezett méltányossági kultúra („just culture”)). Ebben a két ágazatban ki kell egészíteni a visszaélést bejelentő személyek védelmének meglévő elemeit, valamint növelni kell a védelmet a többi közlekedési mód – nevezetesen a vasúti és közúti közlekedés – biztonsági előírásai érvényesítésének javítása érdekében.

(10)A környezetvédelmi bűncselekményekkel, valamint a környezetvédelem elleni jogtalan magatartásokkal kapcsolatos bizonyítékok összegyűjtése, az ilyen gyakorlatok felderítése és orvoslása továbbra is kihívást jelent és annak megerősítése szükséges, ahogyan azt a Bizottság „a környezetvédelmi megfelelést és irányítást fejlesztő uniós cselekvésekről” szóló 2018. január 18-i közleményében is elismerte. Noha a visszaélést bejelentő személyek védelme jelenleg csak egyetlen környezetvédelemről szóló ágazati aktusban található, az ilyen védelem bevezetése szükségesnek tűnik az uniós környezeti vívmányok hatékony érvényesítésének biztosítása érdekében, amelyek megsértése a nemzeti határokon is továbbgyűrűző hatásokkal okozhat súlyos károkat a közérdeknek. Ez ugyancsak relevanciával bír olyan esetekre nézve, ahol nem biztonságos termékek okozhatnak környezeti károkat.

(11)Hasonló megfontolások garantálják a meglévő jogszabályi rendelkezésekre építve a visszaélést bejelentő személyek védelmének bevezetését, valamint az élelmiszerlánccal – különösen az élelmiszer és takarmányok biztonságával valamint az állategészségüggyel és állatjóléttel – kapcsolatos uniós jogsértések megakadályozását. Az e téren kialakult különböző uniós szabályok szorosan kapcsolódnak egymáshoz. A 178/2002/EK rendelet különösen az élelmiszerbiztonságra tekintettel rendelkezik az élelmiszerrel és takarmánnyal kapcsolatos valamennyi uniós és nemzeti intézkedést kialakító általános alapelvről és követelményről annak érdekében, hogy biztosítsa az emberi egészség és a fogyasztói érdekek élelmiszerrel kapcsolatos magas szintű védelmét, valamint a belső piac hatékony működését. Ez a rendelet többek között arról rendelkezik, hogy megakadályozza az élelmiszer-és takarmányipari vállalkozókat abban, hogy eltántorítsák munkavállalóikat vagy másokat az illetékes hatóságokkal való együttműködéstől, amennyiben ezáltal megelőzhető, csökkenthető vagy felszámolható az élelmiszerből eredő kockázat. Az uniós jogalkotó hasonló megközelítést alkalmazott az „állategészségügyi jog” területén az állatról emberre terjedő állatbetegségek megelőzéséről és ellenőrzéséről szóló szabályokat megállapító (EU) 2016/429 rendelet által

(12)A visszaélést bejelentő személyek védelmének javítása továbbá előmozdítaná a nukleáris biztonsággal, sugárvédelemmel, kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok felelősségteljes és biztonságos kezelésével kapcsolatos Euratom szabályok megsértésének megelőzését, illetve az ilyen jogsértésektől való elrettentést, továbbá megerősítené a hatékony nukleáris biztonság kultúrájáról szóló felülvizsgált nukleáris biztonság irányelv meglévő rendelkezéseinek érvényesítését, különösen a 8b. cikk (2) bekezdésének a) pontját, amely többek között arra a kötelezi az illetékes szabályozó hatóságot, hogy olyan irányítási rendszereket vezessen be, amelyek kellő prioritást tulajdonítanak a nukleáris biztonságnak, és a személyzet és a vezetők minden szintjén előmozdítják azt a képességet, hogy megkérdőjelezzék a releváns biztonsági elvek és gyakorlatok tényleges érvényesülését, és hogy kellő időben bejelentést tehessenek biztonsági kérdésekről.

(13)A visszaélést bejelentő személyek ugyanígy kulcsfontosságúak lehetetnek az uniós szabályok megsértéséből eredő, közegészségügyre és fogyasztóvédelemre vonatkozó olyan kockázatok felderítése, megelőzése, csökkentése és felszámolása kapcsán, amelyek egyébként rejtve maradnának. Különösen a fogyasztóvédelem áll szoros kapcsolatokban olyan esetekkel, ahol nem biztonságos termékek okoznak számottevő kárt a fogyasztóknak. A visszaélést bejelentő személyek védelmét ezáltal az EUMSZ 114., 168. és 169. cikknek megfelelően elfogadott releváns uniós szabályokkal kapcsolatban kell bevezetni.