EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2016.7.13. COM(2016) 467 final 2016/0224(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az Unión belüli nemzetközi védelemre vonatkozó közös eljárások létrehozásáról, valamint a 2013/32/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat háttere és indokai Az Európai Unió egy integrált, fenntartható és egységes uniós migrációs politika kialakításán dolgozik, amely a szolidaritáson és a felelősség tisztességes megosztásán alapul, és amely mind nyugodt időkben, mind krízishelyzetekben hatékonyan tud működni. Az Európai Migrációs Stratégia elfogadása óta az Európai Bizottság azon tevékenykedett, hogy végrehajtsa mind az azonnali, mind a hosszú távú migrációs áramlás hatékony és átfogó kezeléséhez szükséges intézkedéseket. A közös európai menekültügyi rendszer alapja a nemzetközi védelmet kérelmezőkért felelős tagállam meghatározásának szabályain (beleértve a menekültügyi ujjnyomat-adatbázist is), a menekültügyi eljárások, a befogadási feltételek, a nemzetközi védelemre jogosultak elismerésének és védelmének közös szabályain alapul. Mindemellett az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatal segítséget nyújt a tagállamoknak a közös európai menekültügyi rendszer végrehajtásában. Nem érintve a jelentős előrehaladást, amit a közös európai menekültügyi rendszer fejlődésében elértek, továbbra is jelentős különbségek vannak a tagállamok között az alkalmazott eljárások típusaiban, a kérelmezőknek biztosított befogadási feltételekben, az elismerési arányokban és a nemzetközi védelemre jogosultaknak biztosított védelem típusában. Ezek a különbségek hozzájárulnak a továbbutazásokhoz és a menedékkérelem több tagállamban történő benyújtásához („asylum shopping”), bevándorlásra ösztönző tényezőket hoznak létre és végeredményében a szükségben lévőknek nyújtott védelem biztosításának a tagállamok közötti egyenlőtlen elosztását eredményezik. Az elmúlt időszakban érkezettek nagy száma azt mutatja, hogy Európának hatékony és eredményes menekültügyi rendszerre van szüksége annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok közötti igazságos és fenntartható felelősségmegosztás biztosítható legyen, hogy az Európai Unió területén megfelelő és tisztességes feltételeket lehessen biztosítani, hogy gyorsan és hatékonyan el lehessen bírálni az Európai Unióban benyújtott menedékjog iránti kérelmeket és biztosítani lehessen a határozatok minőségét, hogy azok, akiknek nemzetközi védelemre van szükségük, ahhoz hatékonyan hozzájuthassanak. Ezzel egyidőben az Európai Uniónak fel kell lépnie a szabálytalan és veszélyes mozgások ellen és fel kell számolnia az embercsempészetet. Ennek érdekében egyrészről a nemzetközi védelemre nem jogosultak menedékjog iránti kérelmeit gyorsan el kell bírálni, és e migránsok visszatéréséről gyorsan kell gondoskodni. Másrészről biztonságos és jogszerű utakat kell biztosítani az Európai Unióba azoknak a harmadik országokból érkezőknek, akiknek erre szükségük van. Ez egyben a kiemelt származási és tranzitországokkal való szélesebb körű együttműködés részét is képezi. 2016. április 6-án a Bizottság meghatározta az európai menekültügyi és migrációs keret szerkezeti reformjainak prioritásait „A közös európai menekültügyi rendszer reformja és az Európába jutás legális lehetőségeinek javítása felé” című közleményében, körvonalazva a humánusabb, igazságosabb és hatékonyabb európai menekültügyi politika és a jobban kezelt jogszerű migrációs politika irányába megteendő lépéseket. 2016. május 4-én a Bizottság bemutatta a közös európai menekültügyi rendszert reformjának első javaslatait, amelyek a közleményben foglalt három beazonosított prioritásra adott választ: fenntartható és tisztességes dublini rendszer létrehozása annak a tagállamnak a megállapítására, aki felelős a menedékjog iránti kérelmek elbírálásáért, az Eurodac rendszer megerősítése a továbbutazások jobb nyomon követhetősége érdekében és a szabálytalan mozgások elleni küzdelem megkönnyítésére és egy valódi európai menekültügyi ügynökség létrehozása az európai menekültügyi rendszer jó működése érdekében. Ezek a javaslatok a közös európai menekültügyi rendszer szerkezeti megújításának első építőkövei voltak. A második csomaggal a Bizottság teljessé teszi a közös európai menekültügyi rendszer reformját négy további javaslat elfogadásával: egy javaslat a menekültügyi eljárási irányelv egy rendelettel történő felváltása, a jelenleg eltérő tagállami eljárási megoldások összehangolása minden tagállamban és valódi közös eljárás létrehozása, egy javaslat az elismerésről szóló irányelv rendelettel történő felváltására, egységes követelmények felállítása a védelmet igénylő személyek elismerésére és a nemzetközi védelemre jogosultakat megillető jogokra, valamint egy, a befogadási feltételekről szóló irányelv felülvizsgálatáról szóló rendelet az Európai Unió befogadási feltételeinek további összehangolásáról, a kérelmezők beilleszkedési kilátásainak javításáról és a továbbutazások csökkentéséről. Végezetül eleget téve a 2016. április 6-án bejelentett, az Európai Unióba irányuló jogszerű útvonalak javítására vonatkozó kötelezettségvállalásnak, a Bizottság egyben javaslatot tesz egy strukturált uniós áttelepítési keretprogramra, amely az Európai Unión belüli nemzetközi védelem jobb kezelése irányába indul el, biztosítva a rendeltetésszerű és biztonságos útvonalakat az Európai Unióba a nemzetközi védelemre szoruló személyek számára azzal a céllal, hogy fokozatosan csökkentsék a szabálytalan érkezések ösztönzőit. Ezek a javaslatok a közös európai menekültügyi rendszer átfogó reformjának elengedhetetlen részei és szorosan kapcsolódnak egymáshoz. A menekültügyi vívmányok reformját célzó jogi aktusok tervezetének ebben a második szakaszában közös, egyszerre hatékony és védelmező, a genfi egyezménnyel teljes mértékben összhangban lévő, harmonizált szabályokon alapuló szilárd, összefüggő és integrált közös európai menekültügyi rendszer minden eleme az asztalon található. A közös európai menekültügyi rendszer, amely továbbfejlesztésén dolgozunk, mind hatékony, mind védelmező és úgy került megtervezésre, hogy az biztosítsa a nemzeti menekültügyi rendszerek közötti teljes összhangot, csökkentse a továbbutazások ösztönzőit és megerősítse a tagállamok közötti kölcsönös bizalmat, biztosítsa a dublini rendszer megbízható működését. Azt biztosítja, hogy amennyiben az Európai Unióban vannak, minden menedékkérőt azonosan és megfelelően kezelnek. Biztosítja az eszközöket a valóban nemzetközi védelemre szoruló személyek gyors azonosításához és gondoskodik azoknak a visszatéréséről, akiknek nincs szükségük védelemre. Nagyvonalú a legsebezhetőbbekkel és szigorú a potenciális visszaélésekkel szemben, miközben mindvégig figyelemmel van az alapvető jogokra. A közös rendszer végezetül költséghatékony és megfelelően rugalmas ahhoz, hogy a tagállamokat ezen a területen érő kihívásokhoz megfelelően alkalmazkodjon. •E javaslat célkitűzései E javaslat célja egy olyan nemzetközi védelemre vonatkozó valóban közös eljárás létrehozása, amely hatékony, méltányos és kiegyensúlyozott. A valamennyi tagállamban közvetlenül alkalmazandó rendeleti forma választása, továbbá a diszkrecionális elemek elhagyása, valamint az eljárási elemek egyszerűsítése, észszerűsítése és összehangolása révén a javaslat célul tűzi ki a magasabb szintű harmonizáció megteremtését és a menekültügyi eljárások kimenetelének nagyobb mértékű egységességét valamennyi tagállamban, így megszüntetve a menedékkérelem több tagállamban történő benyújtásának („asylum shopping”) ösztönzőit és a tagállamok közötti továbbutazásokat. A javaslat célul tűzi ki a gyors, de magas minőségű döntéshozatal biztosítását az eljárás minden szakaszában. Előírja a tagállamoknak, hogy az eljárás adminisztratív szakaszaitól kezdve beruházzanak a menekültügyi rendszerükbe, biztosítva az eljáró hatóságoknak a megfelelő eszközöket a gyors, de megalapozott döntések meghozatalában, hogy a védelemre szoruló személyek jogállását gyorsan elismerjék, a védelemre nem szorulók visszatéréséről pedig gyorsan gondoskodjanak. A gyors és hatékony döntéshozatali rendszer mind a kérelmezőnek, mind a tagállamnak érdeke, az előző gyorsan tisztába kerül jogállásával, az utóbbi befogadási és adminisztratív költségeket takarít meg. A tisztességes és hatékony eljárás az Unión belül a következőket jelenti: –Egyszerűbb, egyértelműbb és rövidebb eljárások, amelyek a tagállamok jelenleg eltérő eljárási megoldásainak helyébe lépnek. Ez a javaslat rövid, de észszerű időbeli korlátokat ír elő a kérelmezőnek az eljárás megindítására és a kérelmek elbírálására mind a közigazgatási, mind a fellebbviteli szakaszban. Az elsőfokú határozat meghozatalának határideje hat hónap marad, de a nyilvánvalóan megalapozatlan és elfogadhatatlan kérelmek elutasítására jelentősen rövidebb határidők kerülnek megállapításra. A tagállamok egyben lehetőséget kapnak arra, hogy rangsoroljanak és bármely kérelmet gyorsan megvizsgálhassanak. A regisztrációra, a benyújtásra és a kérelmek elbírálására időbeli korlátok kerülnek megállapításra, de azokat a tagállamok kivételesen meghosszabbíthatják, amennyiben egyszerre aránytalanul nagyszámú kérelem érkezik. Az ilyen lehetőségekre felkészülendő a tagállamoknak inkább rendszeresen felül kell vizsgálniuk és előre kell tervezniük az igényeiket annak biztosítására, hogy megfelelő erőforrások álljanak rendelkezésre menekültügyi rendszerük hatékony igazgatásához. Amennyiben szükséges, a tagállamok az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségére is támaszkodhatnak. Mindezeken felül az elfogadhatósági eljárás és a gyorsított vizsgálati eljárás kötelezővé válik és az ismételt kérelmekre vonatkozó előírások egyértelműbbé válnak, kivételeket állapítva meg a maradáshoz való jog alól a közigazgatási eljárás végén vagy során. –Eljárási garanciák a kérelmezők jogainak védelme érdekében annak biztosítására, hogy a menedékkérelmek megfelelően kerüljenek elbírálásra egy észszerűbb és rövidebb eljárásban. Ez azzal kerül biztosításra, hogy minden kérelmező tájékoztatást kap az eljárás elején a jogairól, kötelezettségeiről és a kötelezettségei nem teljesítésének következményeiről. A kérelmezőnek hatékony lehetőséget kell biztosítani az együttműködésre és a felelős hatóságokkal való megfelelő kommunikációra, hogy minden rendelkezésére álló tényt mutasson be, amely igényét alátámaszthatja. Ez a javaslat biztosítja a kérelmezőknek a megfelelő eljárásjogi garanciákat az ügyük vitelére az eljárás minden szakaszában, különösen a meghallgatáshoz való jogot személyes meghallgatás során, tolmácsolást, valamint az ingyenes jogi segítségnyújtást és képviseletet. Továbbá főszabály szerint az eljárás lezárásáig maradáshoz való jog illeti meg őket. A kérelmezők továbbá jogosultak megfelelő tájékoztatásra a határozatról, annak ténybeli és jogi indokolásáról és elutasító döntés esetén bíróság előtti hatékony jogorvoslat illeti meg őket. A különleges eljárási igényű kérelmezők és a kísérő nélküli kiskorúak vonatkozásában megerősített biztosítékok, így például a kérelmező különleges eljárási igényeinek felmérésére, rögzítésére és kezelésére irányuló részletesebb szabályok kerülnek meghatározásra.

–Szigorúbb szabályok a rendszerrel való visszaélés megelőzésére, az egyértelműen visszaélésszerű igények büntetése és a továbbutazások ösztönzőinek megszüntetése a kérelmezőknek a hatóságokkal az eljárás során fennálló együttműködési kötelezettségének egyértelműbb meghatározása és a kötelezettségek megsértése esetén alkalmazandó szigorú következmények révén. Ebben a vonatkozásban a nemzetközi védelem iránti kérelem elbírálásának feltétele a kérelem benyújtása, az ujjnyomatvétel, a kérelem megvizsgálásához szükséges adatok közlése, valamint hogy a kérelmező a felelős tagállamban tartózkodjon és ott maradjon. Amennyiben e követelmények bármelyikét nem teljesítik, az a kérelem elállás okán történő elutasítását eredményezheti a hallgatólagos visszavonásra vonatkozó eljárás szerint. A jelenlegi opcionális eljárási eszközök a kérelmezők visszaélésszerű magatartásának, a továbbutazásoknak és az egyértelműen megalapozatlan kérelmek megakadályozására kötelezően alkalmazandók lesznek és további megerősítést kapnak. A tervezet különösen egyértelműen, kimerítően és kötelező jelleggel felsorolja az elbírálás meggyorsítására és a kérelmek nyilvánvaló megalapozatlanság vagy elállás alapján történő elutasítására vonatkozó okokat. Továbbá megerősítésre kerül a menekültügyi eljárással való, ismételt kérelem benyújtása formájában történő visszaélésre adható válasz, különösen azzal, hogy lehetővé válik az ilyen kérelmezők eltávolítása a tagállam területéről a kérelmük elbírálására irányuló közigazgatási határozat meghozatala előtt vagy után. Ezzel egyidőben minden garancia hatályban marad, beleértve a hatékony jogorvoslathoz való jogot is, elérendő, hogy a kérelmező jogait mindig biztosítsák. –A harmadik országokról szóló harmonizált szabályok a hatékony közös eljárás kritikus elemei, és a jelen tervezet tartalmazza a biztonságos államok koncepciója alkalmazásának eljárási következményeit. Amennyiben a kérelmező nyilvánvalóan nem szorul nemzetközi védelemre, mivel biztonságos származási országból érkezik, kérelmét gyorsan el kell utasítani és meg kell szervezni visszatérését. Amennyiben a kérelmezők már találtak olyan első menedékjogot nyújtó országot, ahol védelmet élveznek vagy ahol kérelmüket biztonságos harmadik országban benyújthatják, a kérelmet elfogadhatatlannak kell nyilvánítani. A Bizottság javasolja, hogy ezen a téren a teljes harmonizációra fokozatosan kerüljön sor, és a biztonságos harmadik országok nemzeti listáját a rendelet hatályba lépését követő öt év alatt európai listák vagy egy uniós szintű kijelölés váltsa fel. •A javaslatnak a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel való összhangja A jelen tervezet teljes mértékben összhangban van a Dublini Rendeletről, az Eurodac rendszerről és az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségéről szóló közös európai menekültügyi rendszer reformjának 2016. május 4-én bemutatott első javaslataival, valamint a kvalifikációs rendeletjavaslattal és a befogadási feltételekről szóló átdolgozott irányelvről szóló javaslattal, valamint a strukturált uniós áttelepítési programról szóló tervezettel. A Dublini Rendelet átdolgozásáról szóló tervezet vonatkozásában megjegyzendő, hogy a jelen javaslat alkalmazandó a jelenleg dublini eljárás alatt álló kérelmezőkre is. A jelen javaslat összhangban van különösen a Dublini Rendelet átdolgozásáról szóló javaslatban foglalt szabályozással, miközben tovább pontosítja azokat, pl. a kérelem elfogadhatósági vizsgálatával, a gyorsított vizsgálati eljárással, az ismételt kérelmekkel, a kiskorúak számára nyújtott garanciákkal és a kísérő nélküli kiskorúaknak nyújtott sajátos garanciákkal kapcsolatban. Ez a javaslat összhangban van egyben az átdolgozott Eurodac rendelettel a kérelmezők ujjnyomat-levételét és arcképmás készítését, valamint azoknak a nemzetközi védelem iránti kérelmekkel kapcsolatos jelentőségét illetően. Az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségével kapcsolatos javaslat vonatkozásában e javaslat emlékeztet azon operatív és technikai támogatás fontosságára, amelyet az Ügynökség a nemzetközi védelem iránti kérelmek hatékony kezelésének biztosítása érdekében kínál a tagállamoknak, valamint az Ügynökség kapacitásépítésre irányuló tevékenységére az Ügynökség új megbízatásával összhangban. A kvalifikációs rendeletjavaslat vonatkozásában a két javaslat egymás kiegészítéseként szolgál annyiban, amennyiben a kvalifikációs rendeletjavaslat megállapítja a harmadik országbeli állampolgárok és a hontalan személyeknek a nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésének szabályait, míg ez a javaslat létrehozza a közös eljárási szabályokat a nemzetközi védelem megadása és visszavonása terén. E javaslat szorosan kapcsolódik továbbá a befogadási feltételekről szóló irányelv átdolgozásáról szóló javaslathoz. Annak érdekében, hogy biztosítható legyen a nemzetközi védelem iránti kérelmek gyors és hatékony kiértékelése, szükséges, hogy a kérelmezők teljesítsék rendszeres megjelenési kötelezettségeiket, ahogyan az a befogadási feltételekről szóló irányelv átdolgozásáról szóló javaslatában szerepel, és ez a javaslat meghatározza azokat az eljárási következményeket, amelyeket az e kötelezettségeket nem teljesítő kérelmezőkkel szemben lehet alkalmazni. •A javaslat egyéb uniós politikákkal való összhangja A javaslat összhangban van a jobb migrációkezelés átfogó hosszú távú politikájával, amelyet a Bizottság az európai migrációs stratégiában meghatározott, amely Juncker elnök politikai iránymutatásait koherens és egymást kölcsönösen erősítő, négy pilléren álló kezdeményezésekké alakította át. Ezek a pillérek az irreguláris migráció ösztönzésének csökkentése, a külső határok védelme és az életmentés, az erős menekültügyi politika és a legális migráció új szakpolitikája. Ez a javaslat, amely továbbá végrehajtja az Európai Migrációs Stratégiát az Unió menekültügyi szakpolitikájának megerősítésére vonatkozó célkitűzés vonatkozásában, egy szélesebb, határozott és a jövőben fenntartható migrációkezelésére alkalmas hatékony rendszer építésére irányuló uniós szintű politikának a részeként értelmezendő, amely egyszerre méltányos a fogadó társadalmakkal és az uniós polgárokkal, valamint az érintett harmadik országok állampolgáraival, továbbá a származási és tranzitországokkal szemben is. 2. JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap A javaslat az Európai Unió működéséről szóló szerződés 78. cikke (2) bekezdésének d) pontján alapul, amely a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokra, valamint kiegészítő védelmi jogállásra vonatkozó intézkedések jogalapját képezi. •Szubszidiaritás Ezen irányelv célkitűzése egy nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárás létrehozása, amely a tagállamokban alkalmazott különböző menekültügyi eljárások helyébe lép, biztosítva az eljárás gyorsaságát és hatékonyságát. A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelem iránti kérelmeit egy olyan eljárásban kell megvizsgálni, amelyre azonos szabályok vonatkoznak, függetlenül attól, hogy mely tagállamban nyújtották be a kérelmet, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem elbírálása során az egyenlő elbánás, valamint az egyéni kérelmező számára az egyértelműség és a jogbiztonság biztosítható legyen. Továbbá a tagállamok nem tudnak egyénileg közös szabályokat felállítani, amelyek csökkentenék a menedékkérelem több tagállamban történő benyújtásának („asylum shopping”) ösztönzőit és a tagállamok közötti továbbutazásokat. Ebből fakadóan uniós szintű intézkedés szükséges. E célkitűzéseket a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani és azok így az intézkedés terjedelme és hatása miatt az Unió szintjén jobban megvalósíthatók. Ennek alapján az Unió az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének megfelelően intézkedéseket fogadhat el. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket. •Arányosság Az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott arányosság elvével összhangban ez a rendelet nem haladja meg a céljai eléréséhez szükséges mértéket.

A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárás létrehozása vonatkozásában a javaslat minden eleme arra korlátozódik, ami szükséges a közös eljárás felállításához és megvalósításához, az észszerűsítéshez és az egyszerűsítéshez, az egyenlő bánásmód biztosításához a kérelmező jogai és garanciái, valamint a nemzeti eljárások közötti eltérések elkerülése terén, amelyek a továbbutazások nem kívánatos következményével járnak. A határidők bevezetése az eljárás minden szakaszában, így a kérelmezési szakaszban is, valamint az eljárás közigazgatási szakaszára vonatkozó határidők szigorítása olyan változások, amelyek szükségesek az eljárások észszerűsítése és hatékonyságuk javítása szempontjából. A fellebbezési szakaszban javasolt határidők biztosítják valamennyi szükséges eljárási biztosíték tiszteletben tartását, beleértve a szóbeli meghallgatáshoz való jogot és az egyenlőség tiszteletben tartását is. E határidők javaslása során a Bizottság arra törekedett, hogy egyensúlyt teremtsen a kérelmezők ügyük méltányos időn belüli elbírálására irányuló joga, valamint a hatékony jogorvoslathoz és védelemhez való joga között, beleértve az ingyenes jogi segítségnyújtás és képviselet biztosítását is. •A jogi aktus típusának megválasztása Ez a javaslat egy irányelv hatályon kívül helyezésére és felváltására irányuló rendeletről szól. A nemzetközi védelem megadására és visszavonására irányuló nemzeti eljárások harmonizálásának a 2013/32/EU irányelv által biztosított mértéke nem bizonyult elégségesnek az alkalmazott eljárások típusaiból eredő, a kérelmező jogainak és eljárási garanciáinak, az elismerési arányok és a védelem formájából eredő különbségek kezelésére. Csak az Unióban közös menekültügyi eljárás létrehozásáról szóló rendelet, amelynek rendelkezései közvetlenül alkalmazandók, biztosíthatja az egységesség és hatékonyság azon szintjét, amely szükséges az uniós menekültügyi jog eljárási szabályainak alkalmazásához. 3.AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk E második javaslatcsomag elkészítése során a Bizottság célzott konzultációkat folytatott a tagállamokkal, az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosával és a civil társadalommal, melynek kereteit a Bizottság 2016. április 6-i közös európai menekültügyi rendszer reformjának célkitűzéseiről szóló közleményében foglaltak alkották. A Bizottság gondosan mérlegelte az előadott érveléseket, és ebben a javaslatban azokra próbált meg választ adni, amelyeket többnyire valamennyi érintett fél felhozott. 2016 júniusában informális eszmecsere zajlott az Európai Parlamenttel a javaslatok második csomagjával kapcsolatban. –A Bizottság eszközválasztása, amely szerint rendelettel váltaná fel a jelenlegi irányelvet a legtöbb tagállam részéről pozitív fogadtatásban részesült, kivéve azt a néhányat, akik aggodalmukat fejezték ki annak saját nemzeti közigazgatási jogrendszerükkel való összeegyeztethetősége vonatkozásában. A menekültügyi eljárásról szóló irányelv vitája óta egyesek következetesen azt az álláspontot képviselték, hogy egy olyan rendelet, amely közvetlenül alkalmazandó lenne, a leghatékonyabb eszköz a kérelmezők jogainak és az egyenlő bánásmód biztosítására valamennyi tagállamban. Mindazonáltal egyes érdekelt felek figyelmeztettek arra a veszélyre, amellyel a védelem szintjének egy közös nevező elérése érdekében történő csökkentése járhat, különösen azért, mert az Unióra a nemzetközi menekültjog e területén mint mintaképre tekintenek. –A legtöbb tagállam elismerte a jelenlegi eljárási szabályok egyszerűsítésének és letisztításának szükségességét, és támogatásukról biztosították a menekültügyi szabályok uniós szintű további harmonizációját. A tagállamok tudomásul vették, hogy az elfogadhatósági okokat, a határon folytatott és gyorsított eljárások alkalmazását, valamint az ismételt kérelmek kezelését egyértelműbbé és egyszerűbbé kell tenni. A tagállamok részéről általános támogatást élvezett a leghosszabb határidők bevezetése az eljárás különféle szakaszaiban, beleértve a fellebbezési szakaszt is. A legtöbb tagállam elégedett volt a rendes közigazgatási eljárás jelenlegi időrendjével, de tudomásul vette a szigorúbb határidők felállításának és az eljárások észszerűsítésének szükségességét. Mindazonáltal számos tagállam rámutatott annak szükségességére, hogy a migránsok nagyobb beáramlása és az egyidőben benyújtott kérelmek aránytalanul nagy száma esetén lehetőség legyen a helyzet rugalmasabb kezelésére. A tagállamok általában támogatták a fellebbezési szakaszban a kötelező határidők bevezetését, de eltérő határidők megállapítását tartották szükségesnek annak függvényében, hogy a fellebbezéseket olyan határozatok ellen nyújtották be, amelyeket rendes eljárásban hoztak vagy amelyeket gyorsított eljárásban. A legtöbb érdekelt fél a civil társadalomból a jelenlegi eljárási szabályok egyszerűsítésére hívott fel. Mindazonáltal az eljárás különböző szakaszaiban alkalmazandó kötelező határidőkkel kapcsolatban kétkedésüknek adtak hangot. További aggályaikat fejezték ki azzal kapcsolatban, hogy hogyan lehet a javasolt időbeli korlátokat összeegyeztetni az eljárási garanciák hatékony alkalmazásával. –A gyorsított vizsgálati eljárás, a határon folytatandó eljárás és az elfogadhatósági eljárás a legtöbb tagállam megítélése szerint szükséges eszköz azoknak a kérelmeknek a nagyobb hatékonysággal történő elbírálásához, amelyek egyértelműen csalárdak, nyilvánvalóan megalapozatlanok vagy elfogadhatatlanok. Eltérő álláspontok hangoztak el az első menedékjogot nyújtó ország és a biztonságos harmadik ország elvének mint a kérelmek elfogadhatatlanságának alapjául szolgáló okok kötelezővé tételével kapcsolatban, valamint a gyorsított vizsgálati eljárás és a határon folytatandó eljárás kötelezővé tétele tárgyában. A legtöbb tagállam elfogadja a rendszer hatékonyabbá tételének szükségességét és támogatja a biztonságos származási országok és a biztonságos harmadik országok közös uniós jegyzékének felállítását, miközben kívánatosnak tartják a nemzeti jegyzékek fenntartásának lehetőségét is. Számos érintett fél megállapította, hogy az, hogy az első menedékjogot nyújtó ország és a biztonságos harmadik ország elvét a kérelmek elfogadhatóságának megállapítása szempontjából kötelezővé tennék, kiegészítve a biztonságos harmadik országok közös uniós jegyzékének megalkotásával, nem lesz elégséges ahhoz, hogy elérjék a kívánt harmonizációt mindaddig, ameddig megmaradna annak lehetősége, hogy az egyes különös esetekben ezeket az elveket mérlegelés alapján alkalmazzák. Egyes érintett felek aggályukat fejezték ki azzal szemben, hogy a biztonságos származási országok uniós és nemzeti jegyzéke esetleg párhuzamosan létezhet, felvetve, hogy egy ország felvételét a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékébe vagy levételét arról csak az Európai Unió Bírósága vizsgálhassa felül. A civil társadalom legtöbb képviselője óva intett az első menedékjogot nyújtó ország és a biztonságos harmadik ország elvének, valamint a különeljárások főszabály szerint kötelező alkalmazásától. Egyesek úgy vélik, hogy a gyorsított eljárás csak azokra a kérelmekre terjedhet ki, amelyek első ránézésre nyilvánvalóan megalapozatlanok vagy egyértelműen visszaélésszerűek. Ebben az összefüggésben számos érdekelt fél úgy vélte, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévő kérelmezők, és különösen a kísérő nélküli kiskorúak kivételt kell képezzenek a különeljárások alkalmazása alól. Egyes a konzultációban résztvevő felek erősebb garanciákat tartottak szükségesnek a kísérő nélküli kiskorúak részére, különösen a megfelelő képzettséggel rendelkező gyám kirendelését. –A tagállamok szükségesnek tartották az eljárásba olyan intézkedések beemelését, amelyek célja az indokolatlan kérelmektől és a továbbutazásoktól való eltántorítás. A legtöbb tagállam úgy véli, hogy a javaslatnak egyértelmű felelősséget kell megállapítania a nemzetközi védelmet kérelmezőkre, különösen a hatóságokkal való együttműködési kötelezettségükre az eljárás minden szakaszában és a kérelmük megvizsgálásához szükséges információ közlésére vonatkozó kötelezettségükre. A kérelmezőknek tiszteletben kell tartaniuk egyben a kérelmük elbírálását végző tagállam elhagyásának tilalmára vonatkozó kötelezettségüket, összhangban a Dublini Rendelet javasolt reformjának rendelkezéseivel. A legtöbb tagállam támogatta azt a javaslatot, hogy azon személyek kérelmét, akik indokolatlanul megszöknek, a vonatkozó eljárási garanciák teljes tiszteletben tartása mellett gyorsított eljárásban bírálják el. Ezzel egyidőben a civil társadalom főbb érintett felei közül egyesek hangsúlyozták, hogy az eljárásokat nem szabad szankcióként alkalmazni, és nem gondolják úgy, hogy a gyorsított eljárás alkalmazását jogszerű lenne alkalmazni indokolatlan szökés esetén. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása A menekültügyi eljárásokról szóló irányelv végrehajtásával kapcsolatos adatok összegyűjtése részben az Európa Menekültügyi Támogatási Hivatal részéről történt, azon tevékenység részeként, amelynek célja a tagállamok jogszabályainak és gyakorlatainak feltérképezése a közös európai menekültügyi rendszer eszközeinek végrehajtása terén. Továbbá a menekültügyi eljárásokról szóló irányelv 2013-as elfogadása óta a Bizottság számos kapcsolattartó bizottsági ülést szervezett az irányelvvel kapcsolatban, amelynek során megtárgyalásra kerültek a Bizottság és a tagállamok között az irányelv végrehajtása során a tagállamok által tapasztalt problémák. A jelen javaslat mindkét fenti eljárás megállapításaira figyelemmel volt.

•Alapjogok Ez a javaslat tiszteletben tartja az alapvető jogokat és figyelemmel van különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elvekre, valamint a nemzetközi jogból, így különösen a menekültek jogállására vonatkozó genfi egyezményből, az Emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményből, a polgári és politikai jogok nemzetközi egyezségokmányából, az Egyesült Nemzetek kínzás elleni egyezményéből és az Egyesült Nemzeteknek a gyermekek jogairól szóló egyezményéből eredő kötelezettségekre. A nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárást a Chartában foglalt alapvető jogok teljes mértékű tiszteletben tartásával kell lefolytatni, beleértve az emberi méltósághoz való jogot (1. cikk), a kínzás és az embertelen vagy megalázó bánásmód és büntetés tilalmát (4. cikk), a személyes adatok védelméhez való jogot (8. cikk), a menedékjogot (18. cikk), a kitoloncolással, a kiutasítással és a kiadatással szembeni védelmet (19. cikk), a megkülönböztetés tilalmát (21. cikk), a férfiak és nők közötti egyenlőséget (23. cikk), a gyermekek jogait (24. cikk), valamint a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot (47. cikk). Ez a javaslat teljes mértékben figyelembe veszi a gyermekek jogait és a sérülékeny személyek sajátos igényeit. A javaslat biztosítja, hogy a kiskorúak, különösen a kísérő nélküli kiskorúak sajátos szükségletei megfelelően kezelésre kerülnek annak biztosításával, hogy gondviselőt és támogatást kapnak az eljárás teljes ideje alatt. A javaslat figyelembe veszi továbbá az Európa Tanácsnak a nők elleni és a családon belüli erőszak megelőzéséről és felszámolásáról szóló egyezménye (isztambuli egyezmény) szerinti tagállami kötelezettségeket. Tekintettel a Bizottságnak az isztambuli egyezmény aláírásáról és megkötéséről szóló tanácsi határozatokra vonatkozó javaslataira és arra a célra, hogy azokat a nemzetközi védelmet igénylő nőket, akik nemi alapú erőszak áldozatai lettek, megfelelő védelmet kapjanak, e rendelet értelmezése és alkalmazása során a nemekre érzékeny megközelítést kell elfogadni. A javaslat lehetővé teszi a nemzetközi védelem iránti kérelem nyilvántartásba vétele és benyújtása, valamint a személyes meghallgatás során gyűjtött adatok tárolását, amely az előbbiek esetében magában foglalja a kérelem szempontjából releváns személyes adatokat és elemeket, az utóbbi esetében pedig a meghallgatás felvételét illetve átiratát. Annak érdekében, hogy biztosítva legyen, hogy a kérelmezők adatait csak a szükséges ideig tárolják, a javaslat biztosítja a személyes adatok védelméhez való jogot, meghatározva ezen adatok tárolási idejének maximális hosszát. Figyelemmel a tényre, hogy ezek az adatok a kérelmező iratanyagának lényegi részét képezik, a szükségesnek tekinthető maximális tárolási időtartam a jogerős döntéstől számított tíz év. Ez a tárolási időszak abban az esetben tekinthető szükségesnek, ha a nemzetközi védelem megadására nem kerül sor, mert a harmadik országbeli állampolgár vagy hontalan személy ismételten megpróbálhatja beadni a nemzetközi védelem iránti kérelmét egy másik tagállamban vagy újabb kérelmeket adhat be ugyanabban vagy egy másik tagállamban az elkövetkező években. Ez a megőrzési idő szükséges továbbá azok vonatkozásában is, akik megkapják a nemzetközi védelmet, hogy jogállásukat felül lehessen vizsgálni, különösen az elismerésről szóló rendeletben előírt rendszeres jogállásfelülvizsgálat keretében, és az szintén szükséges a visszavételi kötelezettség miatt is, melyet az átdolgozott Dublini Rendelet javaslata tartalmaz a nemzetközi védelemre jogosultak vonatkozásában. Ez időt követően az Unióban több évig tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok vagy hontalan személyek rendezett jogállással vagy akár valamelyik tagállam állampolgárságával fognak rendelkezni. Az olyan személyhez kapcsolódó adatokat, aki a tíz éves időszak lejártát megelőzően megszerezte valamely tagállam állampolgárságát, haladéktalanul törölni kell. Az Eurodacban az ilyen adatot azonnal törölni kell a központi nyilvántartásból, amint a származási tagállam tudomására jut, hogy az érintett személy ilyen állampolgárságot szerzett, mivel az egyén a továbbiakban nem tartozik az Eurodac hatálya alá. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK Ez a javaslat nem ró az Unióra pénzügyi vagy igazgatási terhet. Ennek megfelelően nincs hatással az uniós költségvetésre. 5.EGYÉB ELEMEK •Nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelet alkalmazásáról a hatálybalépést követő két évet követően és utána minden ötödik évben. A tagállamoknak meg kell küldeniük a Bizottság és az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége részére a vonatkozó információkat a jelentés tervezetének elkészítéséhez. Az Ügynökség nyomon követi továbbá a tagállamok e rendeletnek való megfelelését azon a nyomon követési mechanizmuson keresztül, amely létrehozását a Bizottság javasolta az Ügynökség megbízatásának felülvizsgálata során. •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata Ezen irányelv célkitűzése, hogy biztosítsa a nemzetközi védelem iránti kérelmek gyors és hatékony kezelését a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárás létrehozásával, amely a tagállamokban alkalmazott különböző eljárások helyébe lép, és amelyet a tagállamokban benyújtott minden nemzetközi védelem iránti kérelemre alkalmazni kell. Ez a javaslat egyértelműbbé és észszerűbbé teszi az eljárási szabályokat és egy hatékony formában biztosítja a nemzeti hatóságok számára a kérelmek megvizsgálásához és az azokról való döntéshozatalhoz szükséges eszközöket, küzd a visszaélések és az Unión belüli továbbutazások ellen, miközben javítja a szükséges eljárási garanciákat az egyes kérelmezők esetében, ezzel elérve, hogy az eljárás gyorsabb és hatékonyabb legyen. A nemzetközi védelem iránti eljárás észszerűsítése és egyszerűsítése A javaslat észszerűbbé és egyszerűbbé teszi az eljárást azáltal, hogy tisztázza a lépéseket az eljáráshoz való hozzáférés vonatkozásában. A kérelmet előterjesztettnek kell tekinteni, amint a harmadik országbeli állampolgár vagy hontalan személy kinyilvánítja a tagállam felé nemzetközi védelemre való igényét (25. cikk (1) bekezdése). A kérelmet haladéktalanul, de legfeljebb az attól az időponttól számított három napon belül nyilvántartásba kell venni, hogy a nemzeti hatóságok azt megkapták (27. cikk (1) bekezdése). A határidő a menekültügyi eljárásokról szóló irányelvhez képest nem változik. Az egyéni kérelmezőnek ezt követően hatékony lehetőséget kell biztosítani a kérelme benyújtásához, és ezt a kérelem nyilvántartásba vételétől számított legfeljebb tíz napon belül meg kell tennie (28. cikk (1) bekezdése). A kísérő nélküli kiskorúak számára a határidő csak onnantól kezdődik, amikortól a számára gyámot rendeltek és az találkozott a gyermekkel (32. cikk (2) bekezdése). A kérelem benyújtása vonatkozó határidő a menekültügyi eljárásokról szóló irányelvhez képest új. A tagállamoknak rendszeresen felül kell vizsgálniuk és előre kell tervezniük az igényeket annak biztosítására, hogy megfelelő erőforrások álljanak rendelkezésre menekültügyi rendszerük hatékony kezelésére, beleértve adott esetben a készenléti tervek készítését is. Az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége megfelelő operatív és technikai segítséget tud nyújtani a tagállamoknak, hogy be tudják tartani a meghatározott határidőket. Amennyiben a tagállamok előre látják, hogy nem lesznek képesek betartani ezeket a határidőket, segítséget kell kérniük az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségétől az Ügynökség új javasolt megbízására vonatkozó rendelkezéseknek megfelelően. Amennyiben ilyen megkeresés nem érkezik, és amennyiben az aránytalan nyomás miatt egy tagállamban a menekültügyi rendszer hatékonysága olyan mértékben leromlik, hogy az veszélyezteti a közös európai menekültügyi rendszer működését, a Bizottság végrehajtó határozata alapján intézkedéseket tehet a tagállam támogatására. A javaslat tartalmazza a közigazgatási eljárásra vonatkozó határidők észszerűsítését. Habár a menekültügyi eljárásokról szóló irányelvben meghatározta azokat, a tagállamokban mindezidáig igen eltérőek a határidők, és 2015 áprilisa és 2016 áprilisa között az Európai Unióban az ügyek átlagosan 50 %-a több, mint hat hónapja folyamatban volt. A kérelmek megvizsgálására rendelkezésre álló határidő a rendes eljárásban a javaslat szerint hat hónap, amely egy alkalommal újabb három hónappal meghosszabbítható, amennyiben aránytalan terhelés vagy az ügy összetettsége azt szükségessé teszi (34. cikk (2) és (3) bekezdése). Mint ahogyan a menekültügyi eljárásokról szóló irányelv esetében, megmarad a lehetőség a kérelem elbírálásának ideiglenes felfüggesztésére, amennyiben a származási ország körülményeiben változás áll be. Mindazonáltal a kérelem elbírálására rendelkezésre álló határidő ebben az esetben sem haladhatja meg a 15 hónapot (34. cikk (5) bekezdése). Új időbeli korlátok kerülnek megállapításra a gyorsított vizsgálati eljárás esetében (40. cikk (2) bekezdése) és az elfogadhatatlan kérelmek esetében (34. cikk (1) bekezdése). Jelenleg ezekre az eljárásokra vonatkozóan a menekültügyi eljárásokról szóló irányelv nem állapít meg határidőt, ami azzal a következménnyel jár, hogy az a tagállamokban igen eltérő és a néhány naptól a néhány hónap időtartamig terjed. Ezeknek az eljárásoknak célirányosnak kell lenniük és ezért a gyorsított vizsgálati eljárás esetében a határidő két hónap, míg az elfogadhatatlan esetekben egy hónap. Az olyan esetekben, ahol az elfogadhatatlanság indoka az a tény, hogy a kérelmező első menedékjogot nyújtó országból vagy biztonságos harmadik országból érkezik, a határidő az elfogadhatóság ellenőrzéséhez tíz munkanapban került megállapításra annak biztosítása érdekében, hogy megfelelően alkalmazásra kerüljön a javasolt dublini reformban szereplő követelmény, amely szerint a felelős tagállam meghatározása előtt a kérelem benyújtásának helye szerinti első tagállam köteles megvizsgálni az elfogadhatóságot (34. cikk (1) bekezdésének második albekezdése). A határon lefolytatott eljárás határideje a menekültügyi eljárásokról szóló irányelvhez hasonlóan továbbra is négy hét (41. cikk (2) bekezdése). A javaslat a nemzetközi védelem iránti eljárás teljes terjedelmével foglalkozik, és ennek megfelelően meghatározza a fellebbezések előterjesztésére és az elsőfokú fellebbezési határozat meghozatalára vonatkozó határidőket is. Ez szükséges ahhoz, hogy az eljárás méltányosságát és hatékonyságát biztosítani lehessen és az eljárás során a nagyobb fokú harmonizációt lehessen elérni (55. cikk). A Bizottság elismeri, hogy bizonyos esetekben nehézséget okozhat a tagállamoknak a jelen javaslatban foglalt határidők betartása. Mindazonáltal elsődleges fontosságú, hogy az egyes kérelmező saját helyzete vonatkozásában jogbiztonságot élvezzen. A javaslat készítése során a Bizottság figyelembe vette az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége megbízatásának jelentős megerősítésére irányuló javaslatát és azt a lehetőséget, hogy a tagállamok operatív és technikai segítséget igényeljenek az Ügynökségtől, más tagállamoktól vagy nemzetközi szervezetektől.

A kérelmezők jogai és kötelezettségei A javaslat egyértelmű rendelkezéseket tartalmaz a kérelmezőknek a nemzetközi védelem iránti eljárásban jogai és kötelezettségei vonatkozásában. Biztosítja a szükséges garanciákat az egyes kérelmezők számára ahhoz, hogy hatékonyan gyakorolhassák jogaikat, miközben számos kötelezettséget rónak a kérelmezőre annak érdekében, hogy a kérelmezőnek az eljárás során megfelelő felelőssége legyen (7. cikk). A Dublini Rendelet reformjára vonatkozó javaslattal összhangban, a kérelmezőknek kérelmüket az első belépés helye szerinti tagállamban vagy ott kell benyújtaniuk, ahol jogszerűen tartózkodnak egy tagállamban (7. cikk (1) bekezdése). A kérelmezők kötelesek együttműködni az esetükben hatáskörrel rendelkező hatóságokkal annak érdekében, hogy személyazonosságuk megállapítható legyen, beleértve az ujjnyomat levételét és az arcképmás rögzítését. A kérelmezőknek emellett elő kell terjeszteniük minden rendelkezésükre álló elemet, amely kérelmük elbírálásához szükséges (7. cikk (2) bekezdése). A kérelmezőnek tájékoztatnia kell a hatáskörrel rendelkező hatóságot a lakóhelyéről és a telefonszámáról annak érdekében, hogy elérhető legyen az eljárás számára (7. cikk (4) bekezdése). A kérelmezőt tájékoztatni kell a lefolytatandó eljárásról, az eljárásbeli jogaikról és kötelezettségeiről, valamint a kötelezettségei nem teljesítésének következményeiről, a vizsgálat eredményéről és az esetleges elutasító határozat megtámadásának lehetőségéről (8. cikk (2) bekezdése). A tagállamok arra irányuló kötelezettsége, hogy a kérelmezőnek minden szükséges tájékoztatást megadjanak, azért is fontosabbá válik, mert a meg nem felelés a kérelmező számára következményekkel járhat. Például amennyiben valamely kérelmező megtagadja az együttműködést és nem adja meg a kérelem elbírálásához szükséges adatokat és nem szolgáltat ujjnyomatot vagy arcképmást, azt eredményezheti, hogy a kérelmet elállás okán elutasítják a kérelem hallgatólagos visszavonására vonatkozó eljárás alapján (7. cikk (3) bekezdése és 39. cikk (1) bekezdésének c) pontja). Jelenleg az ujjnyomatadási kötelezettség visszautasítása gyorsított vizsgálati eljárás alapjául szolgálhat. Mindazonáltal figyelemmel arra, hogy ez egy fontos elem ahhoz, hogy a kérelmet teljesnek lehessen tekinteni, súlyosabb jogkövetkezmény fűződik ahhoz, ha a kérelmező nem teljesíti e kötelezettségét. A kérelmező köteles abban a tagállamban maradni, ahol a Dublini Rendelet szerint tartózkodnia kell (7. cikk (5) bekezdése) és tiszteletben kell tartania minden jelentéstételi kötelezettséget, amely a befogadási feltételekről szóló irányelvből fakad (7. cikk (6) bekezdése). A jelentéstételi kötelezettségeknek történő meg nem felelés a kérelem elállás okán történő elutasítását is eredményezheti (39. cikk (1) bekezdésének f) pontja) és amennyiben a kérelmező nem marad abban a tagállamban, ahol tartózkodnia kell, kérelmét a gyorsított vizsgálati eljárásban kell kezelni (40. cikk (1) bekezdésének g) pontja). Három nappal a kérelem benyújtását követően a kérelmezőnek át kell adni egy okmányt, amely igazolja, hogy az egyén egy kérelmező, feltüntetve, hogy a tagállam területén maradáshoz való jog illeti meg és feltüntetve, hogy az nem egy érvényes útiokmány (29. cikk). Az okmányokra vonatkozó fő rendelkezések a befogadási feltételekről szóló irányelvből származnak és ebbe a javaslatba olyan erőfeszítésként kerültek beillesztésre, amely a nemzetközi védelem iránti eljárás észszerűsítését szolgálja. A javaslat meghatározza azoknak az információknak a típusát, amelyeket bele kell foglalni az okmányba, és biztosítja, hogy ezen az okmányokra vonatkozóan végrehajtási aktus révén egységes formátumot lehessen előírni, így biztosítva, hogy minden kérelmező minden tagállamban azonos dokumentumot kapjon (29. cikk (5) bekezdése). A kérelmezőt megilleti a tagállam területén maradáshoz való jog a közigazgatási eljárás céljából és idejére. Ez a jog nem teremt jogosultságot a tartózkodásra és nem jogosítja fel a kérelmezőt, hogy engedély nélkül másik tagállamba utazzon. Mint ahogyan az a menekültügyi eljárásokról szóló irányelvben szerepel, a maradáshoz való jog alóli kivételek korlátozottak, a javaslat azokat egyértelműen meghatározza, és ismételt kérelmekhez, valamint az európai elfogatóparanccsal összhangban más tagállamnak, illetve harmadik országnak vagy nemzetközi büntetőbíróságnak történő átadás vagy kiadatás esetéhez kapcsolódnak (9. cikk). Eljárási garanciák Az eljárás észszerűsítése szükséges, hogy a tagállamokban biztosítani lehessen az eljárás hatékonyságát, ugyanakkor ezzel egyidőben biztosítható legyen az egyes kérelmezők ügyében a lehető legrövidebb idő alatt – akár pozitív, akár negatív – határozatot hozzanak. Mindez azonban nem okozhatja azt a nemkívánatos következményt, hogy hátrányosan érinti az egyén azon jogát, hogy kérelmét megfelelő és átfogó módon megvizsgálják, biztosítva a kérelmezőnek, hogy minden olyan elemet előadhasson, amely kérelme alátámasztásához annak vizsgálata során szükséges lehet. Ebből az okból tartalmaz a javaslat fontos garanciákat a kérelmező javára, biztosítva, hogy korlátozott kivételek mellett az eljárás minden szakaszában a kérelmezőt személyes meghallgatás keretében megillesse a meghallgatáshoz való jog, a szükséges tolmácsolással segítsék és számára ingyenes jogi segítségnyújtást és képviseletet biztosítsanak. A javaslat biztosítja a kérelmezőnek a meghallgatáshoz való jogot személyes meghallgatás keretében kérelme elfogadhatóságára vagy érdemére vonatkozóan, függetlenül az ügyére alkalmazott közigazgatási eljárás típusától (12. cikk (1) bekezdése). Ahhoz, hogy a személyes meghallgatás hatékony legyen, a kérelmezőt tolmácsnak kell segítenie (12. cikk (8) bekezdése) és lehetőséget kell adni számára, hogy a kérelmének alapjával kapcsolatban érthető formában magyarázatokat kapjon. Fontos, hogy a kérelmezőnek elegendő idő álljon rendelkezésére, hogy felkészüljön és a jogi vagy egyéb tanácsadójával konzultáljon, és biztosítani kell számára a jogi vagy egyéb tanácsadó igénybevételét a meghallgatás során. Az érdemi meghallgatások során, amelyeket a kérelem érdemi elbírálásával kapcsolatban folytatnak le, a kérelmezőnek lehetőséget kell adni valamennyi olyan elem bemutatására, amellyel kérelmét alá tudja támasztani, és meg tudjon magyarázni minden hiányzó elemet vagy ellentmondást (11. cikk (2) bekezdése). Az elfogadhatósági eljárás során a kérelmezőnek joga van elfogadhatósági meghallgatáshoz, ahol lehetősége van megfelelően indokolni, hogy kérelmét miért nem lehet elfogadhatatlanság alapján elutasítani (10. cikk (2) bekezdése). A személyes meghallgatást olyan körülmények között kell lefolytatni, amely biztosítja a megfelelő titoktartást (12. cikk (2) bekezdése) és azt megfelelően képzett és szakértő személyzetnek kell végeznie, beleértve szükség esetén más tagállamok hatóságainak személyzetét vagy az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége által kirendelt szakértőt is (12. cikk (3) és (7) bekezdése). A személyes meghallgatás csak akkor mellőzhető, ha az eljáró hatóság a kérelmet pozitívan bírálja el vagy véleménye szerint a kérelmező rajta kívül álló ok miatt alkalmatlan a meghallgatásra, vagy nincs meghallgatható állapotban (12. cikk (5) bekezdése). Mivel a személyes meghallgatás a kérelem elbírálásának lényegi részét képezi, az interjút rögzíteni kell, és a felvételt, valamint a meghallgatásról készült felvétel átiratát a kérelmező és jogi tanácsadói számára az eljáró hatóság döntéshozatala előtt, vagy gyorsított vizsgálóbizottsági eljárás esetén a döntéshozatallal egyidejűleg elérhetővé kell tenni (13. cikk). A menekültügyi eljárásokról szóló irányelv alapján a kérelmezők ingyenes jogi és eljárási tájékoztatásra jogosultak a közigazgatási eljárás során, és ingyenes jogi segítségnyújtásra jogosultak az elsőfokú fellebbezési eljárásban, amennyiben ők maguk nem rendelkeznek a jogi segítség megfizetéséhez szükséges eszközökkel. A jelen javaslatban a jogi segítségnyújtáshoz és a képviselethez való hozzáférés az eljárás minden szakaszában szükségesnek minősül annak érdekében, hogy a kérelmezők teljes mértékben élni tudjanak a jogaikkal a szűkebb eljárási határidők mellett. Ennek megfelelően előírja, hogy a kérelmezőknek joguk van ingyenes jogi segítséget és képviseletet igénybe venni az eljárás minden szakaszában (15. cikk (1) bekezdése), a javaslatban meghatározott bizonyos kivételek mellett. Ennek megfelelően a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem biztosítanak ingyenes jogi segítségnyújtást és képviseletet, amennyiben a kérelmezőnek megfelelő forrásai vannak és amennyiben a kérelem vagy a fellebbezés előreláthatóan nem vezet pozitív eredményre (15. cikk (3) bekezdésének a) és b) pontja, valamint (5) bekezdésének a) és b) pontja). A közigazgatási eljárásban a tagállamok szintén dönthetnek úgy, hogy kizárják az ingyenes jogi segítségnyújtást és a képviseletet az ismételt kérelmek esetében (15. cikk (3) bekezdésének c) pontja) és a fellebbezési szakaszban dönthetnek így a másod- vagy magasabb fokú fellebbviteli eljárások során (15. cikk (3) bekezdésének c) pontja). A Bizottság szükségesnek és megfelelőnek tartja ennek a jognak a kiterjesztését a közigazgatási eljárásban, elismerve egy olyan gyakorlatot, amely huszonkét tagállamban már ma is gyakorlat. Ez megköveteli, hogy a közigazgatási eljárás során megfelelő erőforrásokat fektessenek a döntéshozatal minőségébe. Mindazonáltal az, hogy a tagállamok gyakorlata már ma is biztosítja ezt a lehetőséget, azt bizonyítja, hogy az ingyenes jogi segítségnyújtás és képviselet hasznos a jó minőségű segítségnyújtás során, amely jobb minőségű közigazgatási határozatokhoz vezet, valószínűleg kevesebb fellebbezés mellett. A kísérő nélküli kiskorúak és a különleges eljárási garanciákat igénylő kérelmezők A javaslat fenntartja a különleges eljárási garanciák magas szintjét a kérelmezők sérülékeny csoportjának (19. cikk), és különösen a kísérő nélküli kiskorúak számára (21. és 22. cikk). Annak érdekében, hogy ezeknek a kérelmezőknek biztosítani lehessen a tisztességes eljárást, eljárási szükségleteiket a lehető leghamarabb azonosítani kell, és megfelelő támogatást és iránymutatást kell nekik adni az eljárás minden szakaszában (20. cikk (1) bekezdése). Amennyiben nem lehet ilyen megfelelő támogatást nyújtani a gyorsított vizsgálati eljárásban vagy a határon folytatandó eljárásban, akkor azokat az eljárásokat nem lehet alkalmazni (19. cikk (3) bekezdése). Általánosságban a gyermekek esetében, a közös eljárás alkalmazása során a gyermek legfőbb érdekeinek tiszteletben tartása mint elsődleges megközelítés az irányadó elv. Minden gyermeket, függetlenül korától és attól, hogy rendelkezik-e kísérővel, megilleti a személyes meghallgatáshoz való jog, kivéve, ha az nyilvánvalóan nem a gyermek legfőbb érdekét szolgálja (21. cikk (1) és (2) bekezdése). A kísérő nélküli kiskorúak mellé a lehető leghamarabb, de legkésőbb a kísérő nélküli kiskorú kérelmének benyújtását követő öt munkanapon belül gyámot kell kijelölni (22. cikk (1) bekezdése). A tagállamokban a kísérő nélküli kiskorúak különböző gyámi rendszerei közötti eltérések azt eredményezhetik, hogy az eljárási garanciák nem érvényesülnek, a kiskorúak nem kapnak megfelelő ellátást, vagy kockázatoknak vagy veszélyes helyzeteknek lesznek kitéve, amely miatt esetleg elszökhetnek. Ez a javaslat, figyelembe véve egy az Alapjogi Ügynökség által a gyermekek gyámságáról elvégzett tanulmányt, szabványosítani kívánja a gyámi gyakorlatokat annak biztosítása érdekében, hogy a gyámság az Unió teljes területén gyors és hatékony legyen. A gyám szerepe, hogy a kísérő nélküli kiskorút a nemzetközi védelemre irányuló eljárás során támogassa és képviselje, szem előtt tartva a gyermek legfőbb érdekeinek védelmét és általános jólétét. Amennyiben szükséges és azt a nemzeti jog lehetővé teszi, a gyám eljárhat a kiskorú nevében és érdekében (4. cikk (2) bekezdésének f) pontja). Annak érdekében, hogy biztosítani lehessen, hogy a kísérő nélküli kiskorúak megfelelő támogatást kapnak, a javaslat kimondja, hogy a gyámot nem lehet aránytalanul magas számú kiskorú iránt felelőssé tenni (22. cikk (5) bekezdésének első albekezdése). Figyelemmel a gyám feladataira és felelősségi köreire, ideértve az egyes eljárási szakaszokra e rendelet alapján előírt határidőket is, az egyes gyámokhoz rendelt esetek számának észszerűnek kell lennie és a javaslatnak megfelelő rendszerről kell rendelkeznie az egyes gyámok teljesítményének nyomon követésére (22. cikk (4) bekezdésének második albekezdése). A gyorsított vizsgálati eljárás és a határon folytatandó eljárás alkalmazása Ebben a javaslatban a gyorsított vizsgálati eljárás kötelezően alkalmazandóvá válik az első ránézésre nyilvánvalóan megalapozatlan igényekkel kapcsolatos bizonyos korlátozott körű indok alapján, így például amikor a kérelmező egyértelműen következetlen vagy valótlan nyilatkozatokat tesz, hamis információkkal félrevezeti a hatóságokat, vagy amikor a kérelmező biztonságos származási országból érkezik. Hasonlóképpen, a kérelmet a gyorsított vizsgálati eljárásban kell megvizsgálni, amennyiben az egyértelműen visszaélésszerű, így például amikor a kérelmező egy kiutasítási határozat végrehajtását kívánja késleltetni vagy meghiúsítani, vagy amikor nem folyamodott nemzetközi védelemért abban a tagállamban, ahol először lépett be jogellenesen vagy abban a tagállamban, ahol jogszerűen tartózkodik, vagy ha azt a kérelmezőt, akinek kérelmét vizsgálják és aki egy másik tagállamban kérelemért folyamodott vagy aki tartózkodásra jogosító engedély nélkül egy másik tagállam területén tartózkodik, a Dublini Rendelet értelmében a Bizottság által javasolt új szabályokkal összhangban visszaviszik, ha nem bizonyítja, hogy mulasztására rajta kívül álló okból került sor. (40. cikk (1) bekezdése).

A határon folytatandó eljárások, amelyek általában azt jelentik, hogy az eljárás során fogva tartást alkalmaznak, továbbra is lehetőség marad és az elfogadhatóság vizsgálata vagy a kérelmek érdemi vizsgálata során alkalmazhatók ugyanazokban az esetekben, amikor a gyorsított vizsgálati eljárást alkalmazni lehet. Amennyiben négy héten belül nem hoznak határozatot, a kérelmező jogot szerez a belépésre és a területen maradásra (41. cikk). Figyelemmel a tényre, hogy a gyorsított vizsgálati eljárás most kötelezővé válik, arra, hogy a legtöbb fogva tartással járó ügy a határon folytatandó eljárás alkalmazása során születik, hogy mindkét eljárás időtartama rövid, és hogy ezen eljárások egyikében sincs automatikus felfüggesztő hatály a határozat meghozatalát követően, minden eljárási garanciát alkalmazni kell a kérelmezőre, különösen a személyes meghallgatás keretében történő meghallgatáshoz való jogot, a tolmácsolást, valamint az ingyenes jogi segítségnyújtást és képviseletet (40. cikk (1) bekezdése és 41. cikk (1) bekezdése). Ezen eljárások alkalmazása kísérő nélküli kiskorúak esetében korlátozott (40. cikk (5) bekezdése és 41. cikk (5) bekezdése), és azokat nem lehet alkalmazni különleges eljárási garanciákat igénylő kérelmezők esetében, kivéve, ha ezeknek a kérelmezőknek megfelelő támogatást lehet adni ezekben az eljárásokban (19. cikk (3) bekezdése). Kérelmek elfogadhatósága Az általános szabály az, hogy egy nemzetközi védelemre irányuló kérelmet érdemben kell vizsgálni annak érdekében, hogy megállapítható legyen, hogy a kérelmező jogosult-e a nemzetközi védelemre az (EU) XXX/XXX rendelettel (a kvalifikációs rendelet) összhangban. Nem szükséges az érdemi vizsgálat abban az esetben, ha a kérelmet a jelen javaslat alapján elfogadhatatlannak kell minősíteni. Ez a javaslat kimondja, hogy amennyiben a javaslatban szereplő bármely elfogadhatósági jogalap alkalmazandó, a kérelmet elfogadhatatlanként el kell utasítani (36. cikk (1) bekezdése), és a vizsgálat nem lehet hosszabb egy hónapnál (34. cikk (1) bekezdése). Mielőtt meghatároznák a felelős tagállamot a Dublini Rendelet Bizottság által javasolt új szabályai szerint, a kérelem első benyújtása szerinti tagállamnak meg kell vizsgálnia a kérelem elfogadhatóságát, amennyiben a kérelmező esetében első menedékjogot nyújtó országnak vagy biztonságos harmadik országnak tekinthető ország nem tagállam. Annak érdekében, hogy a dublini rendszer hatékony működését biztosítani lehessen, a javaslat előírja, hogy első menedékjogot nyújtó országgal vagy a biztonságos harmadik országgal kapcsolatos vizsgálat nem tarthat tíz munkanapnál tovább (34. cikk (1) bekezdésének második albekezdése). Valamely kérelmet elfogadhatatlannak kell tekinteni, amennyiben az egy új releváns elemeket vagy megállapításokat be nem mutató ismételt kérelem, vagy ha a hitves, társ, vagy kísérővel rendelkező kiskorú által benyújtott külön kérelem nem tekinthető indokoltnak (36. cikk (1) bekezdésének c) és d) pontja). Az első menedékjogot nyújtó országgal és a biztonságos harmadik országgal kapcsolatos jogalap nem alkalmazható kiegészítő védelem jogosultjai esetében, akiket az (EU) XXX/XXX rendelettel (az áttelepítésről szóló rendelet) összhangban letelepítettek, ha menekült jogállást kérnek, miután valamely tagállam területén vannak. Azokat az ügyek, amelyek a Dublini Rendelet hatálya alá tartoznak, beleértve azokat is, amikor egy másik tagállam nemzetközi védelmet adott a dublini reform szerint, a dublini rendszerben kell intézni (36. cikk (2) bekezdés). Amikor első ránézésre megállapítható a kérelemről, hogy azt nyilvánvaló megalapozatlanság miatt el kell utasítani, a kérelmet ez alapján el lehet utasítani annak elfogadhatósági vizsgálata nélkül. Figyelemmel a tényre, hogy az elfogadhatósági eljárás időtartama nagyon rövid, valamint arra, hogy egyes esetekben– például ha a határozatot azt az első menedékjogot nyújtó országgal kapcsolatos jogalap alapján hozták – a határozat elleni fellebbezésnek nincs automatikus felfüggesztő hatálya, biztosítani kell, hogy minden eljárási garancia alkalmazandó legyen a kérelmezőre, különösen a személyes meghallgatás keretében történő meghallgatáshoz való jog, a tolmácsolás és az ingyenes jogi segítségnyújtás (36. cikk (1) bekezdése). Mindazonáltal ismételt kérelmek esetében ezen eljárási garanciák alól kivételt kell tenni. Ismételt kérelmek kezelése A jelen tervezet egyértelműsíti és egyszerűsíti az ismételt kérelmek kezelésére szolgáló eljárást, miközben biztosítja a megfelelő eszközöket az ismételt kérelmek nyújtotta lehetőség kihasználásával történő visszaélések megakadályozására. Az ismételt kérelem egy olyan kérelem, amelyet azonos kérelmező nyújt be bármelyik tagállamban, miután korábbi kérelmét jogerősen elutasították (42. cikk (1) bekezdése). Az ismételt kérelmet előzetes vizsgálatnak kell alávetni annak megállapítása céljából, hogy a kérelmező előterjeszt-e olyan új elemet vagy megállapítást, amely jelentősen megnövelné az esélyét, hogy nemzetközi védelem jogosultja legyen. (42. cikk (2) bekezdése). Amennyiben nem ez a helyzet, az ismételt kérelmet elfogadhatatlanság vagy nyilvánvaló megalapozatlanság okán el kell utasítani, amennyiben a kérelem egyértelműen nélkülözi a lényegi elemet vagy visszaélésszerű, hogy előreláthatóan nem vezet pozitív eredményre. (42. cikk (5) bekezdése). Ez a javaslat előírja, hogy az előzetes vizsgálatot az írásbeli beadványok és a személyes meghallgatás alapján kell elvégezni. Mindazonáltal a szóbeli meghallgatástól el lehet tekinteni, amennyiben az írásbeli beadványból tisztán kitűnik, hogy a kérelem nem ad alapot releváns új elemek vagy megállapítások feltárására vagy amennyiben az egyértelműen nélkülözi a lényegi elemet és előreláthatóan nem vezet pozitív eredményre. (42. cikk (3) bekezdése). Továbbá a kérelmező nem részesül ingyenes jogi segítségnyújtásban az előzetes vizsgálati szakaszban (15. cikk (3) bekezdésének c) pontja). Ismételt kérelem esetén nincs automatikus felfüggesztő hatály és kivételeket lehet alkalmazni az egyénnek a tagállam területén való maradáshoz való joga alól, amennyiben az ismételt kérelmet elfogadhatatlanság vagy nyilvánvaló megalapozatlanság okán elutasítják, illetve második vagy további ismételt kérelem esetén, amint kérelmet terjesztenek elő valamelyik másik tagállamban egy korábbi ismételt kérelmet elfogadhatatlanság, megalapozatlanság vagy nyilvánvaló megalapozatlanság okán elutasító jogerős határozatot követően (43. cikk). A Bizottság ezt a megközelítést indokoltnak tekinti, tekintettel arra, hogy az egyéni kérelmező kérelmét közigazgatási eljárás keretében, valamint bíróság előtt is már elbírálták, ahol a kérelmező számára biztosították az eljárási garanciákat, beleértve a személyes meghallgatást, a tolmácsolást, az ingyenes jogi segítségnyújtást és a képviseletet is. A biztonságos országra vonatkozó elvek 2016. április 6-i közleményében a Bizottság úgy vélte, hogy a közös megközelítés egy kritikus eleme a „biztonságos országok” mechanizmusának használatához kapcsolódik. Különösképp a Bizottság bejelentette, hogy harmonizálni kívánja az elv eljárási következményeit és megszüntetné a mérlegelési jogkört annak alkalmazására. Az első menedékjogot nyújtó ország és a biztonságos harmadik ország elve lehetővé teszi, hogy egyes kérelmeket elfogadhatatlannak nyilvánítsanak, amennyiben a védelmet harmadik országban is biztosítani lehet (36. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja). A két elv valamely kérelmező esetében egyéni vizsgálatot követően alkalmazható, amely magában foglalja az elfogadhatósági meghallgatást. Ez a javaslat egyértelművé teszi e két elvet. Mindkettő a javaslat meghatározása szerinti megfelelő védelem meglétén alapul (44. cikk és 45. cikk). A fő különbség a két elv között az egyes kérelmezőt érinti. Míg az első menedékjogot nyújtó ország elve szerint a kérelmező már abban a harmadik országban a genfi egyezmény szerinti vagy megfelelő védelmet élvezett és még mindig rendelkezésére áll a védelem, a biztonságos harmadik ország elve értelmében lehetősége van a kérelmezőnek védelmet kapnia a genfi egyezmény anyagi szabályainak megfelelően vagy e javaslat szerinti szükséges mértékben. Ez a különbség az, ami miatt ez a javaslat – hasonlóan a jelenlegi jogszabályi háttérhez – automatikus felfüggesztő hatályt ír elő a fellebbezéshez, amennyiben a határozatot biztonságos harmadik ország, de nem az első menedékjogot nyújtó ország jogalapján hozták meg (53. cikk (2) bekezdésének b) pontja). A vélekedés szerint az Emberi Jogok Európai Egyezménye (EJEE) 3. cikkének megsértésére a biztonságos harmadik ország elvének alkalmazása során nagyobb a kockázat, és így a fellebbezés felfüggesztő hatályának alkalmazására továbbra is szükség lesz annak érdekében, hogy hatékony jogorvoslat legyen biztosítható az EJEE 13. cikkével összhangban. A 2016. február 10-i közleményében a Bizottság arra bátorított valamennyi tagállamot, hogy vezesse be a biztonságos harmadik ország elvét és írja elő annak kötelező alkalmazását saját nemzeti jogában. E javaslatában a Bizottság egy harmonizált uniós megközelítés alkalmazását javasolja, teljes mértékben tiszteletben tartva a nemzetközi kötelezettségeket, amelyek a Chartában, az EJEE-ben és a genfi egyezményben jelennek, meg annak érdekében, hogy biztosítani lehessen annak egyforma alkalmazását minden tagállamban, továbbá javasolja, hogy a biztonságos harmadik országok kijelölésére uniós szinten kerüljön sor e rendelet jövőbeli módosítása során, e rendeletben meghatározott feltételek alapján és részletes, bizonyítékokon alapuló értékelés elvégzését követően, amely tartalmi kutatást, továbbá a tagállamokkal és a releváns érdekelt felekkel tartott széleskörű egyeztetéseket foglal magába (46. cikk). Mindazonáltal a biztonságos harmadik ország elve egyes egyéni esetekben közvetlenül is alkalmazható lehet a jelen rendeletben foglalt feltételek esetén. A biztonságos származási ország elvének alkalmazása lehetővé teszi a tagállamoknak a kérelem elbírálását egy olyan megdönthető vélelem alapján, hogy a kérelmező származási országa biztonságos. Ennek a koncepciónak az alkalmazása lehetővé teszi, hogy a kérelmet a gyorsított vizsgálati eljárásban kezeljék (40. cikk (1) bekezdésének e) pontja) és amennyiben a kérelmet nyilvánvalóan megalapozatlanság okán elutasítják ezen az alapon, a fellebbezésnek nincs automatikus felfüggesztő hatálya (53. cikk (2) bekezdésének a) pontja).

2015 szeptemberében a Bizottság javaslatot tett a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékének létrehozásáról szóló rendelet elfogadására, annak érdekében, hogy megkönnyítsék a kérelmek gyors feldolgozását az ilyen államokból érkező személyek esetében.A Bizottság úgy véli, hogy a biztonságos származási országok közös uniós jegyzéke a jelen rendelet elválaszthatatlan része kell, hogy legyen. Ez indokolja, hogy ez a javaslat tartalmazza a Bizottságnak a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékének létrehozásáról szóló rendeletre vonatkozó javaslatát, beleértve az országok ugyanazon jegyzékét ugyanazokkal az indokolásokkal, mint abban a javaslatban, némi módosítással a szövegben figyelembe véve a folyamatban lévő tárgyalásokat a társ jogalkotókkal (48. cikk). Amint egyezség jön létre a társ jogalkotók között a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékéről szóló bizottsági javaslat létrehozásáról, azt a javaslatot el kell fogadni. Az említett új rendelet végleges szövegét azután be kell illeszteni a menekültügyi eljárásokról szóló rendeletbe, mielőtt ez utóbbit elfogadnák, a biztonságos származási országok közös uniós jegyzékének létrehozásáról szóló rendeletet pedig hatályon kívül kell helyezni. A célkitűzés az, hogy az uniós szabályozás a biztonságos származási országok és biztonságos harmadik országok uniós szintű, az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége támogatásával a Bizottság javaslatai alapján történő kijelölése irányába haladjon. Ezért ez a javaslat egy hatályvesztésre vonatkozó rendelkezést tartalmaz, ami szerint a tagállamok csak e rendelettervezet hatálybalépését követő öt évig tarthatják fenn a biztonságos származási országok és biztonságos harmadik országok nemzeti szintű meghatározását (50. cikk (1) bekezdése). Hatékony jogorvoslathoz való jog Általános szabályként ahhoz, hogy a kérelmező élhessen a hatékony jogorvoslathoz való jogával, maradáshoz való jog illeti meg az első szintű fellebbezés benyújtására nyitva álló határidő alatt és amennyiben a kérelmező él ezzel a jogával, a jogorvoslat eredményének megszületéséig (54. cikk (1) bekezdése). Csupán egyes korlátozott esetekben fordul elő, hogy a fellebbezés felfüggesztő hatálya nem automatikus és az egyes kérelmezőnek kérnie kell a bíróságtól a kiadatási határozat végrehajtásának felfüggesztését, illetve a bíróság hivatalból is hozhat erről határozatot. A bíróság engedélyezheti a kérelmezőnek a kérelmező kérésére vagy hivatalból eljárva a kiutasítási határozat felfüggesztését azokban az esetekben, ahol az elutasító határozat valamely kérelmet a gyorsított vizsgálati eljárás vagy határon folytatandó eljárás hatálya alá tartozó esetekben nyilvánvaló megalapozatlanság vagy megalapozatlanság okán utasítja el, vagy elfogadhatatlanság okán utasítja el, mivel a kérelmező az első menedékjogot nyújtó országból érkezik vagy mert a kérelem ismételt kérelem, vagy ha a kérelmet kifejezett visszavonás vagy elállás miatt utasították el (54. cikk (2) bekezdés). Amennyiben a kérelmező ismételt fellebbezést terjeszt elő az első vagy következő fellebbezés határozata ellen, főszabály szerint nem illeti meg a tagállamok területén maradáshoz való jog (54. cikk (5) bekezdése). Amennyiben kivételt tesznek az automatikus felfüggesztő hatályú jogorvoslati jog alól, a kérelmező jogait megfelelően garantálni kell a szükséges tolmácsolás és jogi segítségnyújtás biztosításával, valamint megfelelő időt biztosítva a kérelmezőnek, hogy kérelmét elkészítse és bírósághoz benyújtsa. Továbbá ahogyan az az Emberi Jogok Európai Bírósága (EJEB) az M.S.S. kontra Belgium és Görögország ügyben megállapította, ilyen keretek között a bíróságnak képesnek kell lennie, hogy tényszerűen és jogilag megvizsgálja az eljáró hatóság elutasító határozatát. Ezekben az esetekben, figyelembe véve az EJEB ítéletét az I.M. kontra Franciaország ügyben és az Európai Unió Bíróságának a Dörr-ügyben hozott ítéletét, és figyelemmel a szigorú határidőkre a fellebbezés előterjesztésénél, a Bizottság javasolja azon garanciák kiterjesztését, amelyek a menekültügyi eljárásokról szóló irányelvben csak a határon folytatandó eljárásban voltak alkalmazandók minden eljárásra, ahol a kérelmező köteles külön kérni a közbenső védelmet (54 cikk (3) bekezdés). A kérelmező számára lehetővé kell tenni, hogy a tagállam területén maradjon az eljárás végéig függetlenül attól, hogy ott marad-e. Mindazonáltal erről a fellebbezés benyújtását követő egy hónapon belül határozatot kell hozni (54. cikk (4) bekezdése). A nemzetközi védelem visszavonása Az elismerésről szóló rendelet javaslatában a Bizottság javasolja a jogállás felülvizsgálatára vonatkozó szabályok szigorítását rendszeres és rendes felülvizsgálatok bevezetésével annak ellenőrzésére, hogy továbbra is fennállnak-e a jogosultsági követelmények. Ezeket a felülvizsgálatokat akkor kell lefolytatni, amikor jelentős változás áll be a származási országban, mely visszatükröződik uniós szinten a származási országról szóló tájékoztatásban és az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségének általános elemzésében, valamint amikor a tartózkodási engedélyek meghosszabbítására a menekültek számára első alkalommal, és a kiegészítő védelem jogosultjai számára az első és a második alkalommal kerül sor. A döntéshozó hatóságok visszavonják, megszüntetik vagy megújítják a jogállást, amennyiben a védelem szükségessége megszűnt vagy amennyiben kizárási okok léptek fel a védelem megadását követően. Ez a nemzetközi védelem visszavonására irányuló eljárás a jelenlegi jogszabályi keretekhez képest a jelen javaslatban alapvetően érintetlen marad. Mindazonáltal figyelemmel a javasolt rendszeres jogállás-felülvizsgálatra, szükségesnek mutatkozott az eljárási garanciák megerősítése az egyén számára, biztosítva számára a lehetőséget, hogy ügyét személyes meghallgatás során, és ne csupán írásbeli beadványok révén terjessze elő, ahogy az jelenleg is van, valamint biztosítva számára a szükséges tolmácsolást (51. cikk (1) bekezdésének b) pontja és 52. cikk (4) bekezdése). Az egyént továbbra is megilleti az ingyenes jogi tanácsadáshoz és képviselethez való jog (52. cikk (4) bekezdése). 2016/0224 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az Unión belüli nemzetközi védelemre vonatkozó közös eljárások létrehozásáról, valamint a 2013/32/EU irányelv hatályon kívül helyezéséről AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 78. cikke (2) bekezdésének d) pontjára, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1)E rendelet célja a tagállamok eljárási szabályainak észszerűsítése, egyszerűsítése és összehangolása egy Unión belüli nemzetközi védelemre vonatkozó közös eljárás létrehozása révén. E cél elérése érdekében a 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv jelentős módosítására került sor, valamint az említett irányelvet hatályon kívül kell helyezni, és helyébe egy rendeletnek kell lépnie. A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat erre a rendeletre történő hivatkozásként kell értelmezni. (2)Az 1967. január 31-i New York-i jegyzőkönyvvel módosított, a menekültek jogállásáról szóló, 1951. július 28-i genfi egyezmény (a továbbiakban: a genfi egyezmény) teljes és mindenre kiterjedő alkalmazásán nyugvó közös európai menekültügyi rendszert is magában foglaló közös menekültpolitika részét képezi az Európai Uniónak a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló olyan térség fokozatos létrehozására irányuló célkitűzésének, amely nyitva áll mindazok számára, akik kényszerítő körülmények miatt jogosan keresnek védelmet az Unióban. E politikának a tagállamok közötti szolidaritás és a felelősség igazságos elosztásának elvén – ideértve annak pénzügyi vonatkozásait is – kell alapulnia.

(3)A közös európai menekültügyi rendszer a menekültügyi eljárások közös szabályain, uniós szintű elismerésen és védelmen, befogadási feltételeken és a menedékkérőkért felelős tagállam meghatározására szolgáló rendszeren alapul. A közös európai menekültügyi rendszer fokozatos kialakítása során elért eredmények ellenére még mindig jelentős egyenlőtlenségek vannak a tagállamok között az alkalmazott eljárások fajtáit, az elismerési arányt, a nyújtott védelem fajtáját, az anyagi befogadási feltételek szintjét és a kérelmezőknek adott kedvezményeket és a nemzetközi védelem jogosultjait illetően. E különbségek a továbbutazások fontos mozgatórugói és aláássák az annak biztosítására irányuló célkitűzést, hogy egy közös európai menekültügyi rendszerben minden kérelmezőt a kérelmezés helyétől függetlenül egyformán kezeljenek az Unióban. (4)2016. április 6i közleményében a Bizottság meghatározta a közös európai menekültügyi rendszer javításának lehetőségeit, nevezetesen a menedékkérőkért felelős tagállam meghatározására szolgáló, fenntartható és igazságos rendszer kialakítását, az Eurodac rendszer megerősítését, az uniós menekültügyi rendszeren belüli konvergencia fokozását, az EU-n belüli továbbutazások megakadályozását, valamint az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségének új megbízatását. Ez a közlemény összhangban van az Európai Tanács 2016. február 18–19-i, arra irányuló felszólításával, hogy történjen előrelépés a meglévő uniós keretrendszer reformja felé, a humánus és hatékony menekültügyi politika biztosítása érdekében. Továbbá az Európai Parlament 2016. április 12i saját kezdeményezésű jelentésében meghatározott migráció átfogó megközelítésével összhangban lévő utat javasol. (5)Egy jól működő közös európai menekültügyi rendszerhez jelentős előrelépést kell tenni a nemzeti menekültügyi rendszerek konvergenciáját illetően. A tagállamokban jelenleg eltérő menekültügyi eljárások helyébe az (EU) XXX/XXX európai parlamenti és tanácsi rendelet (a kvalifikációs rendelet) szerint egy valamennyi tagállamban alkalmazandó, a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásnak kell lépnie, amely biztosítja az eljárás időszerűségét és hatékonyságát. A harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelem iránti kérelmeit egy olyan eljárásban kell megvizsgálni, amelyre ugyanazok a szabályok vonatkoznak, függetlenül attól, hogy mely tagállamban nyújtották be a kérelmet, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelem elbírálása során az egyenlő elbánás, valamint az egyéni kérelmező számára az egyértelműség és a jogbiztonság biztosítható legyen. (6)Egy nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárás a jelenlegi mérlegelésen alapuló rendelkezések harmonizált szabályokkal való felváltása, továbbá a kérelmezők jogainak és kötelezettségeinek, valamint e kötelezettségek be nem tartása esetén alkalmazandó következmények egyértelműsítése révén korlátozza a nemzetközi védelmet kérelmezők tagállamok közötti továbbutazások – amennyiben az ilyen továbbutazást a jogi keretek között fennálló különbségek okozzák –, valamint az (EU) XXX/XXX rendelet (a kvalifikációs rendelet) tagállami alkalmazására vonatkozó egységes feltételek kialakítását. (7)Ezt a rendeletet a tagállamok területén, ideértve a külső határon, a parti tengeren vagy a tranzitzónákban benyújtott nemzetközi védelem iránti kérelemre és a nemzetközi védelem visszavonására kell alkalmazni. A tagállam parti tengerén tartózkodó, nemzetközi védelmet kérő személyeket a szárazföldre kell szállítani, és e rendelettel összhangban el kell bírálni kérelmüket. (8)Ezt a rendeletet kell alkalmazni a nemzetközi védelem iránti kérelmekre abban az eljárásban, amelyben megvizsgálják, hogy a kérelmezők az (EU) XXX/XXX rendelet (a kvalifikációs rendelet) alapján nemzetközi védelemre jogosultként elismerhetőke. A nemzetközi védelem mellett a tagállamok nemzeti joguk alapján egyéb nemzeti humanitárius státuszt is megítélhetnek azon személyek számára, akik menekült jogállásmenekült jogállása vagy kiegészítő védelmi jogállása nem ismerhető el. A tagállami eljárások észszerűsítése érdekében a tagállamoknak meg kell adni a lehetőséget, hogy a rendeletet minden ilyen védelemre alkalmazhassák. (9)Az e rendelet hatálya alá tartozó személyekkel kapcsolatos bánásmód tekintetében a tagállamokat kötik az azokból a nemzetközi jogi okmányokból eredő kötelezettségek, amelyeknek részesei. (10)Mozgósítani kell a Menekültügyi és Migrációs Alap erőforrásait, hogy megfelelő támogatást nyújtsanak e rendelet alkalmazására irányuló tagállami erőfeszítésekhez, különös tekintettel azon tagállamokra, amelyek nemzeti menekültügyi és befogadási rendszerére különös nyomás nehezedik. (11)Az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségének biztosítania kell e rendelet alkalmazása során a tagállam számára a szükséges operatív és technikai segítséget, ennek keretében különösen szakértőket kell biztosítania, hogy a nemzeti hatóságokat a nemzetközi védelem iránti kérelem befogadása, nyilvántartásba vétele és elbírálása során segítsék, valamint naprakésszé tett információkat kell szolgáltatnia harmadik országokról, egyebek mellett a származási országra vonatkozó információkat és a konkrét származási országok helyzetéről szóló útmutatást. E rendelet alkalmazása során a tagállamoknak figyelembe kell venniük az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége által kidolgozott operatív szabályokat, útmutatókat, iránymutatásokat és leghelyesebb gyakorlatokat. (12)Annak érdekében, hogy a genfi egyezmény 1. cikke értelmében menekültként vagy kiegészítő védelemre jogosultként védelemre szoruló személyek pontosan azonosíthatóak legyenek, valamennyi kérelmező számára hatékony hozzáférést kell biztosítani az eljáráshoz, az ügyük szempontjából szükséges tények bemutatása érdekében lehetővé kell tenni számukra a felelős hatáskörrel rendelkező hatóságokkal való együttműködést és megfelelő kommunikációt, valamint megfelelő eljárási garanciákat kell biztosítani számukra ahhoz, hogy ügyüket az eljárás valamennyi szakaszában folytathassák. (13)A kérelmezőnek tényleges lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a rendelkezésre álló valamennyi releváns elemet ismertethesse az eljáró hatósággal. Ezen okból kifolyólag a kérelmezőt korlátozott körű kivételek mellett adott esetben a kérelmének elfogadhatósága vagy megalapozottsága vonatkozásában meg kell, hogy illesse a személyes meghallgatáshoz való jog. Ahhoz, hogy a személyes meghallgatáshoz való jog ténylegesen érvényesüljön, a kérelmezőt egy tolmácsnak kell segítenie és meg kell adni számára a lehetőséget, hogy a kérelmének indokolását összefüggően fejthesse ki. A felperesnek elegendő időt kell biztosítani a felkészüléshez és ahhoz, hogy a jogi vagy egyéb tanácsadójával egyeztessen, továbbá a meghallgatás során a jogi vagy egyéb tanácsadó segítheti őt. A személyes meghallgatást a megfelelő titoktartást biztosító feltételek mellett, megfelelően képzett és illetékes személyzetnek kell lefolytatnia, szükség esetén ideértve más tagállamok hatóságainak személyzetét vagy az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége által kiküldött szakértőket is. A személyes meghallgatás csak akkor mellőzhető, ha az eljáró hatóság a kérelmet pozitívan bírálja el vagy véleménye szerint a kérelmező rajta kívül álló tartós ok miatt alkalmatlan a meghallgatásra, vagy nincs meghallgatható állapotban. Mivel a személyes meghallgatás a kérelem elbírálásának lényegi részét képezi, az interjút rögzíteni kell, és a felvételt, valamint a meghallgatásról készült felvétel átiratát a kérelmező és jogi tanácsadói számára az eljáró hatóság döntéshozatala előtt, vagy gyorsított vizsgálati eljárás esetén a döntéshozatallal egyidejűleg elérhetővé kell tenni. (14)A tagállamoknak és a kérelmezőknek egyaránt érdekében áll, hogy a nemzetközi védelmi igényeket már a közigazgatási eljárási szakaszban felismerjék a jó minőségű információk és jogi támogatás biztosítása révén, ami hatékonyabb és minőségibb döntéshozatalhoz vezet. Ennek érdekében a jogi segítségnyújtás és képviselet a nemzetközi védelemre vonatkozó közös eljárás szerves részét kell képezze. Annak érdekében, hogy a kérelmező jogai, különösen a védelemhez való joga és a méltányosság elvének hatékony védelme, valamint az eljárás gazdaságossága biztosítható legyen, a kérelmezők részére kérelmükre e rendeletben meghatározott feltételek mellett a közigazgatási eljárás és a fellebbezési eljárás során ingyenes jogi segítségnyújtást és képviseletet kell biztosítani. Az ingyenes jogi segítségnyújtást és képviseletet a nemzeti jog által arra feljogosított személyeknek kell biztosítaniuk. (15)Egyes kérelmezőknek különleges eljárási garanciákra lehet szükségük, például életkoruk, nemük, szexuális irányultságuk, nemi identitásuk, fogyatékosságuk, súlyos betegségük, mentális zavaraik vagy az általuk elszenvedett kínzás, nemi erőszak vagy bármely egyéb súlyos pszichikai, fizikai, szexuális vagy nemi alapú erőszak következményei miatt. Szisztematikusan kell értékelni, hogy valamely egyéni kérelmező különleges eljárási garanciákat igényel-e és ezeket a kérelmezőket már a kérelem benyújtásának pillanatától a lehető leghamarabb, de még a döntéshozatal előtt be kell azonosítani. (16)Annak biztosítása érdekében, hogy a különleges eljárási garanciákat igénylő kérelmezők azonosítása a lehető leghamarabb megtörténjen, a kérelmek befogadására és nyilvántartásba vételére hatáskörrel rendelkező hatóságok személyzete megfelelően képzett kell legyen, hogy felismerje a sebezhetőség jeleit és e célból megfelelő utasításokat kell kapniuk. A kínzás vagy egyéb súlyos testi és pszichikai erőszakos cselekmény – ideértve a nemi alapú erőszakot is – tüneteinek és jeleinek az e rendeletben foglalt eljárásokban történő feltárásával és dokumentálásával foglalkozó egyéb intézkedéseket többek között a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmód hatékony kivizsgálásáról és dokumentálásáról szóló iránymutatásra (az isztambuli jegyzőkönyv) kell alapozni. (17)A különleges eljárási garanciákat igénylőként beazonosított kérelmezők számára megfelelő támogatást – többek között elegendő időt – kell biztosítani az eljárásokhoz való hatékony hozzáférésük szükséges feltételeinek megteremtése érdekében, valamint a nemzetközi védelem iránti kérelmük alátámasztására szolgáló körülmények bemutatásához. Amennyiben valamely gyorsított vizsgálati eljárás vagy határon lefolytatandó eljárás keretében nem lehet megfelelő támogatást biztosítani, a különleges eljárási garanciákat igénylő kérelmezőt fel kell menteni ezen eljárások alól. Az ilyen, gyorsított vagy határon lefolytatandó eljárások alkalmazását esetlegesen kizáró különleges eljárási garanciák egyúttal azt is jelentik, hogy a kérelmező számára – amennyiben a fellebbezése nem automatikusan felfüggesztő hatályú – további biztosítékokat kell nyújtani annak érdekében, hogy a jogorvoslat az ő egyedi esetében is hatékony legyen. (18)A nő és férfi kérelmezők közötti tényleges egyenlőség biztosítása céljából a vizsgálati eljárásokat nemek szerint kell differenciálni. A személyes meghallgatásokat különösen olyan formában kell megszervezni, amely mind a nő, mind a férfi kérelmezők számára lehetővé teszik, hogy beszámolhassanak a korábbi nemi alapú üldöztetésük során átélt megpróbáltatásaikról. Ennek érdekében a nőknek tényleges lehetőséget kell biztosítani, hogy házastársuktól, élettársuktól vagy családtagjaiktól elkülönítetten hallgassák meg őket. A nőknek és lányoknak lehetőség szerint női tolmácsot és meghallgatást végző személyt kell biztosítani. A nőkön és lányokon végzett orvosi vizsgálatokat női orvosoknak kell végezniük, különös tekintettel arra, hogy a kérelmező esetleg nemi alapú erőszak áldozata lehet. A nemekkel kapcsolatos igények összetettségét kellőképpen figyelembe kell venni az első menedékjogot nyújtó ország, a biztonságos harmadik ország, a biztonságos származási ország, illetve az ismételt kérelem elvén alapuló eljárásokban. (19)Amennyiben a kérelem feldolgozásának keretében a tagállamok a kérelmező átvizsgálásához folyamodnak, az átvizsgálást a kérelmezővel megegyező nemű személynek kell végeznie. Ez azonban nem érinti a nemzeti jog alapján biztonsági okokból végzett motozást. (20)E rendelet végrehajtása során a tagállamoknak elsődlegesen a gyermek mindenek felett álló érdekét kell szem előtt tartaniuk, a Charta 24. cikkével és az Egyesült Nemzetek 1989-es gyermekjogi egyezményével összhangban. A gyermek mindenek felett álló érdekeinek mérlegelésekor a tagállamoknak többek között kellő figyelmet kell fordítaniuk a gyermek jólétére és szociális fejlődésére, beleértve a gyermek hátterét is. Az Egyesült Nemzetek gyermekjogi egyezményének a gyermeket megillető meghallgatáshoz való jogról szóló 12. cikkére tekintettel, az eljáró hatóságnak biztosítania kell a kiskorú részére a személyes meghallgatás lehetőségét, kivéve, ha ez nyilvánvalóan nem a kiskorú mindenek felett álló érdeke. (21)A közös eljárás észszerűsíti az egyén számára az eljárás felgyorsítására, az eljáró hatóságnak a kérelem elbírálására, az igazságügyi hatóságoknak pedig az első szintű fellebbezés elbírálására nyitva álló határidőket. Habár az egyidejű kérelmek aránytalan száma azzal a kockázattal járhat, hogy az eljárás és a kérelmek megvizsgálása elhúzódik, időnként szükség lehet egy olyan rugalmas intézkedésre, amely kivételesen meghosszabbítja ezeket a határidőket. Ugyanakkor a hatékony eljárás biztosítása érdekében e határidők meghosszabbítása csak végső intézkedés lehet, figyelembe véve, hogy a tagállamoknak rendszeresen felül kell vizsgálniuk a hatékony menekültügyi rendszer fenntartására vonatkozó igényeiket, ideértve szükség esetén a készenléti terv készítését is, továbbá figyelembe véve, hogy az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségének a tagállamok számára biztosítania kell a szükséges operatív és technikai segítséget. Amennyiben a tagállamok előre látják, hogy az előírt határidőket nem tudnák betartani, segítséget kell kérniük az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségétől. Amennyiben ilyen kérelemre nem kerül sor, és a menekültügyi rendszer az aránytalan nyomása miatt valamely tagállamban olyannyira hatástalanná válik, hogy a közös európai menekültügyi rendszer működését veszélyezteti, az ügynökség a Bizottság végrehajtási határozata alapján intézkedéseket hozhat e tagállam támogatása érdekében. (22)A közös eljáráshoz való hozzáférés a kérelem előterjesztése, annak nyilvántartásba vétele és benyújtása alkotta háromlépéses megközelítésen alapul. A kérelem előterjesztése az első lépés, amely e rendelet alkalmazását eredményezi. Valamely harmadik országbeli állampolgár vagy hontalan személy akkor tekinthető úgy, hogy kérelmet terjesztett elő, ha kifejezi azon kívánságát, hogy valamely tagállamtól nemzetközi védelemben részesüljön. Ez a kívánság bármely formában kifejezhető és az egyéni kérelmezőnek nem szükségszerűen kell olyan meghatározott szavakat használnia, mint például nemzetközi védelem, menedék vagy kiegészítő védelem. A meghatározó elem az kell legyen, hogy a harmadik országbeli állampolgár vagy a hontalan személy kifejezi a származási országba, vagy hontalan személy esetén a korábbi szokásos tartózkodási helyére való visszatérése esetén rá váró üldözéstől vagy súlyos sérelemtől való félelmét. Amennyiben kétség merül fel, hogy valamely adott nyilatkozat nemzetközi védelem iránti kérelemnek tekinthetőe, a harmadik országbeli állampolgárt vagy hontalan személyt nyíltan meg kell kérdezni, hogy kíván-e nemzetközi védelemben részesülni. A kérelmezőt a kérelem előterjesztése pillanatától meg kell illessék az e rendelet és az (EU) XXX/XXX irányelv (a befogadási feltételekről szóló irányelv) szerinti jogok.

(23)A kérelmet a lehető leghamarabb nyilvántartásba kell venni. Ebben a szakaszban a kérelmek befogadására és nyilvántartásba vételére hatáskörrel rendelkező hatóságok, ideértve a határőrséget, a rendőrséget, a bevándorlási hivatalokat és az őrizeti létesítményekért felelős hatóságokat, az egyéni kérelmezők személyes adataival együtt nyilvántartásba veszik a kérelmeket. Az említett hatóságoknak tájékoztatniuk kell a kérelmezőt jogairól és kötelezettségeiről, valamint az említett kötelezettségek nem teljesítésének következményeiről. A kérelmezőnek át kell adni a kérelem előterjesztésének megtörténtét igazoló okmányt. A kérelem benyújtására rendelkezésre álló határidő a kérelem nyilvántartásba vételének pillanatával kezdődik. (24)A kérelem benyújtása az az aktus, amely hivatalossá teszi a nemzetközi védelem iránti kérelmet. A kérelmezővel közölni kell a kérelem benyújtásának módjára és helyére vonatkozó szükséges információkat, és a kérelem benyújtására tényleges lehetőséget kell számára biztosítani. Ebben a szakaszban a kérelmezőnek a kérelem megalapozásához és befejezéséhez szükséges minden rendelkezésére álló elemet be kell nyújtania. A közigazgatási eljárás lefolytatására rendelkezésre álló határidő a kérelem benyújtásának pillanatával kezdődik. Ebben az időpontban a kérelmezőnek át kell adni egy kérelmezői jogállást bizonyító okmányt, amely addig érvényes, amíg a kérelmező a kérelem elbírálásáért felelős tagállam területén maradhat. (25)A kérelmezőt megfelelően értesíteni kell jogairól és kötelességeiről, időben és azon a nyelven, amelyet megért vagy észszerűen feltételezhető, hogy megért. Tekintettel arra, hogy a kérelem elállás miatt elutasítható, ha például a kérelmező megtagadja a nemzeti hatóságokkal való együttműködést és nem közli a kérelem elbírálásához szükséges elemeket és nem szolgáltat ujjnyomatot vagy arcképmást, illetőleg kérelmét nem nyújtja be az előírt határidőn belül, ezért a kérelmezőt tájékoztatni kell az említett kötelezettségek nem teljesítéséhez fűződő következményekről. (26)A kérelmek befogadására és nyilvántartásba vételére hatáskörrel rendelkező hatóságok személyzetének annak érdekében, hogy az e rendelet szerinti kötelezettségeit teljesítse, a nemzetközi védelemmel kapcsolatos területen megfelelő tudással kell rendelkeznie, vagy az ehhez szükséges képzésben kell részesülnie, egyebek mellett az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségének támogatásával. Feladatuk hatékony teljesítése érdekében biztosítani kell számukra a megfelelő eszközöket és utasításokat is. (27)Az eljárás határátkelőhelyeken és őrizeti létesítményekben történő igénybevételének megkönnyítése érdekében információkat kell biztosítani a nemzetközi védelem kérelmezésének lehetőségéről. A tolmácsolás megszervezése révén biztosítani kell a szükséges alapvető kommunikációt ahhoz, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok megérthessék, ha az egyének nemzetközi védelemben kívánnak részesülni. (28)E rendeletnek lehetővé kell tennie, hogy a kérelmezők házastársuk, velük állandó és tartós kapcsolatban élő élettársuk, eltartott nagykorúak és kiskorúak nevében benyújthassák a kérelmet. Ez lehetővé teszi az említett kérelmek együttes elbírálását. Az egyes egyének nemzetközi védelem kérelmezésére vonatkozó jogát az garantálja, hogy amennyiben a kérelmező nem nyújtja be a kérelmet az arra előírt határidőn belül a házastársa, élettársa, eltartott nagykorú vagy kiskorú nevében, a házastárs vagy élettárs ennek ellenére saját nevében benyújthatja, az eltartott nagykorú vagy kiskorú számára pedig az eljáró hatóságnak kell segítséget nyújtania. Azonban ha a külön kérelmet nem indokolják, azt elfogadhatatlannak kell tekinteni. (29)Annak biztosítása érdekében, hogy a kísérő nélküli kiskorúak ténylegesen hozzáférhessenek az eljáráshoz, melléjük mindig gyámot kell jelölni. A gyámnak olyan személynek vagy valamely szervezet képviselőjének kell lennie, akit arra jelöltek ki, hogy a kiskorút az eljárás során segítse és kísérje, szem előtt tartva a gyermek legfőbb érdekeit és általános jólétét. A gyám szükség esetén a kiskorú nevében és javára eljárhat. A kísérő nélküli kiskorúak hatékony támogatása érdekében nem lehet aránytalanul sok kísérő nélküli kiskorút ugyanazon gyám gyámsága alá helyezni. A tagállamoknak ki kell jelölniük azokat a szerveket és személyeket, akik a gyámok támogatásáért, felügyeletéért és nyomon követéséért azok feladatainak ellátása során felelősek. A kísérő nélküli kiskorúnak a kérelmet saját nevében vagy a gyám révén kell benyújtania. A kísérő nélküli kiskorú jogainak és eljárási garanciáinak biztosítása érdekében az ő esetében a kérelem benyújtására nyitva álló határidőnek akkor kell kezdődnie, amikor számára a gyámot kijelölték és találkozásukra sor kerül. Amennyiben a gyám az előírt határidőn belül nem nyújtja be a kérelmet, a kísérő nélküli kiskorúnak meg kell adni a lehetőséget, hogy az eljáró hatóság segítségével saját nevében nyújtsa be a kérelmet. Az, hogy valamely kísérő nélküli kiskorú úgy dönt, hogy a kérelmet saját nevében nyújtja be, nem akadályozhatja meg, hogy számára gyámot jelöljenek ki. (30)A kérelmezők jogainak biztosítása érdekében valamennyi nemzetközi védelem iránti kérelemről szóló döntést a tények alapján, tárgyszerűen, részrehajlás nélkül, egyedileg, a kérelmező által közölt valamennyi elem és a kérelmező egyedi körülményeinek figyelembe vételével végzett, alapos vizsgálatot követően kell meghozni. Annak biztosítása érdekében, hogy a kérelmet alaposan vizsgálják ki, az eljáró hatóságnak figyelembe kell vennie a kérelmező származási országának helyzetével kapcsolatos releváns, pontos és naprakész, az Európai Unió Menekültügyi Ügynökségétől és más forrásokból, például az Egyesült Nemzetek menekültügyi főbiztosától származó információkat. Az eljáró hatóságnak figyelembe kell vennie az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége által kidolgozott, a származási országokra vonatkozó minden releváns általános elemzést. Az eljárás lezárásának elhalasztása teljes mértékben meg kell feleljen az (EU) XXX/XXX rendeletben (a kvalifikációs rendelet) szereplő tagállami kötelezettségeknek és a gondos ügyintézéshez való jognak, az e rendelet szerinti eljárás hatékonyságának és pártatlanságának sérelme nélkül. (31)A kérelmező jogainak biztosítása érdekében a kérelemről szóló határozatot írásba kell foglalni. Amennyiben a határozat nem biztosítja a nemzetközi védelmet, a kérelmező felé meg kell indokolni a döntést és tájékoztatni kell őt a döntés következményeiről, valamint arról, hogy az említett határozat hogyan támadható meg. A kérelmező maradáshoz való jogát és a visszaküldés tilalmának elvét nem érintve az ilyen határozatban szerepelhet vagy azzal együtt kiadható a 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 6. cikke szerint kiadott kiutasítási határozat. (32)Elengedhetetlen, hogy a nemzetközi védelem iránti kérelmekkel kapcsolatos határozatot olyan hatóságok hozzák meg, amelyek személyzete a nemzetközi védelemmel kapcsolatos területen megfelelő tudással rendelkezik, és az ehhez szükséges képzésben részesült, továbbá hogy a tevékenységüket a vonatkozó etikai elvek tiszteletben tartásával végezzék. Ez alkalmazandó a más tagállamok hatóságainak személyzetére vagy az Európai Unió Menekültügyi Ügynöksége által valamely tagállam eljáró hatóságának a nemzetközi védelem iránti kérelmek elbírálásához biztosítandó segítségnyújtás céljával kiküldött szakértőkre is. (33)A nemzetközi védelem iránti kérelem megfelelő és teljes körű vizsgálata lefolytatásának sérelme nélkül, a tagállamoknak és a kérelmezőknek egyaránt az áll érdekében, hogy a lehető legrövidebb időn belül határozat szülessen. A nemzetközi védelemre vonatkozó eljárás észszerűsítése érdekében a közigazgatási eljárások időtartamára és az első szintű fellebbezésre meg kell határozni egy maximális határidőt. Így a tagállamok valamennyi tagállamban a lehető leghamarabb kézhez kapják a kérelmükről szóló határozatot, ezáltal biztosítva a gyors és hatékony eljárást. (34)Annak érdekében, hogy az eljárás teljes időtartamát bizonyos esetekben le lehessen rövidíteni, a tagállamok számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy nemzeti igényeiknek megfelelően egyes kérelmeket kiemelten kezeljenek és más, korábban beadott kérelmek előtt bíráljanak el, tiszteletben tartva azonban az általánosan alkalmazandó eljárási határidőket, elveket és garanciákat. (35)Mielőtt az (EU) XXX/XXX európai parlamenti és tanácsi rendelet (a Dublini Rendelet) szerint felelős tagállam meghatározására sor kerülne, az első tagállamnak, amelyben a kérelmet benyújtották, kell megvizsgálnia az említett kérelem elfogadhatóságát, ha egy olyan ország tekintendő az első menedékjogot nyújtó országnak vagy biztonságos harmadik országnak a kérelmező számára, amely nem tagállam. Ezen felül valamely kérelmet elfogadhatatlannak kell tekinteni, amennyiben az egy új releváns elemeket vagy megállapításokat be nem mutató ismételt kérelem, és ha a házastárs, élettárs, eltartott nagykorú vagy kiskorú által benyújtott külön kérelem nem tekinthető indokoltnak. (36)Az első menedékjogot nyújtó ország elvét elfogadhatatlansági okként kell alkalmazni, ha észszerűen feltételezhető, hogy valamely más ország biztosítaná a védelmet a genfi egyezmény anyagi jogi szabályai alapján, vagy a kérelmezőnek az említett ország megfelelő védelmet nyújtana. A tagállamok különösen akkor nem kötelesek elvégezni a kérelem érdemi vizsgálatát, amennyiben az első menedékjogot nyújtó ország a kérelmezőnek menekült jogállást, vagy egyéb megfelelő védelmet biztosított. A tagállamok ez alapján kizárólag akkor járhatnak el, ha – szükség esetén vagy adott esetben az érintett harmadik országtól származó biztosítékok alapján – meggyőződtek arról, hogy a kérelmező a genfi egyezménynek megfelelő védelmet élvezett és fog továbbra is élvezni az adott országban, vagy pedig más módon megfelelő védelmet élvezett és fog továbbra is élvezni, különösen a jogszerű tartózkodáshoz való jogot, a munkaerőpiacra jutás megfelelő lehetőségét, a befogadó létesítményeket, egészségügyet és oktatást, valamint a családegyesítéshez való jogot illetően a nemzetközi emberi jogi szabályoknak megfelelően. (37)A biztonságos harmadik ország elvét elfogadhatatlansági okként kell alkalmazni, ha a kérelmezőről egy harmadik országhoz fűződő kapcsolata alapján – ideértve azt az országot is, amelyen át a kérelem benyújtásának helye szerinti államig eljutottak – észszerűen feltételezhető, hogy abban az országban védelmet kérhet, továbbá megalapozottan vélhető, hogy a szóban forgó ország be- vagy visszafogadja a kérelmezőt. A tagállamok ez alapján kizárólag akkor járhatnak el, ha – szükség esetén adott esetben az érintett harmadik országtól származó biztosítékok alapján – meggyőződtek arról, hogy a kérelmezőnek van rá lehetősége, hogy a genfi egyezmény anyagi szabályainak megfelelő védelmet biztosítsanak számára az adott országban vagy ott védelmet fog élvezni, különösen a jogszerű tartózkodáshoz való jogot, a munkaerőpiacra jutás megfelelő lehetőségét, a befogadó létesítményeket, egészségügyet és oktatást, valamint a családegyesítéshez való jogot illetően a nemzetközi emberi jogi szabályoknak megfelelően. (38)A nemzetközi védelem iránti kérelmet érdemben kell vizsgálni annak eldöntése érdekében, hogy a kérelmező az (EU) XXX/XXX rendelettel (a kvalifikációs rendelet) összhangban jogosult-e nemzetközi védelemre. Az érdemi vizsgálatra nincs szükség, amennyiben a kérelmet e rendelet értelmében elfogadhatatlannak nyilvánították. Ha azonban első ránézésre egyértelmű, hogy a kérelem nyilvánvaló megalapozatlanság okán elutasítható, a kérelmet ezzel az indokkal az elfogadhatóság vizsgálata nélkül el lehet utasítani. (39)A kérelem vizsgálatát fel kell gyorsítani és legfeljebb két hónapon belül el kell végezni, amennyiben a kérelem nyilvánvalóan megalapozatlan, mivel visszaélést valósít meg, ideértve azt az esetet, ha a kérelmező biztonságos származási országból érkezik vagy ha a kérelmező a kérelemért csupán valamely kitoloncolási határozat végrehajtásának késleltetése vagy meghiúsítása végett folyamodik, vagy ha súlyos nemzetbiztonsági vagy közrenddel kapcsolatos aggályok állnak fenn, ha a kérelmező nem az első beutazási tagállamban vagy a jogszerű tartózkodás szer