HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 132/26

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Éves növekedési jelentés: az EU válságra adott átfogó válaszlépéseinek előmozdítása

(COM(2011) 11 végleges)

2011/C 132/06

Főelőadó: Michael SMYTH

2011. január 12-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

Éves növekedési jelentés: az EU válságra adott átfogó válaszlépéseinek előmozdítása

COM(2011) 11 végleges.

2011. január 18-án az Elnökség megbízta az Európa 2020 irányítóbizottságot a munka előkészítésével.

A munka sürgősségére való tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2011. március 15–16-án tartott, 470. plenáris ülésén (a 2011. március 15-i ülésnapon) főelőadót jelölt ki Michael SMYTH személyében, és 164 szavazattal 8 ellenében, 7 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

I. RÉSZ: AZ ÉVES NÖVEKEDÉSI JELENTÉS ELMULASZTJA AZ ALKALMAT, HOGY OLYAN POLITIKAI JAVASLATOKKAL ÁLLJON ELŐ, AMELYEK KÖZVETLENÜL ÖSZTÖNZIK AZ INTELLIGENS, FENNTARTHATÓ ÉS INKLUZÍV NÖVEKEDÉST

1. Az EGSZB teljes mértékben támogatja az Európa 2020 stratégiát, valamint a költségvetési politika előzetes koordinációja terén az európai szemeszterben elért haladást, és reméli, hogy – legalábbis az euróövezet országai számára – az európai gazdaságpolitika koordinációjára irányuló jelenlegi jogalkotási javaslatok az első lépést jelentik majd egy valóban közös gazdaságpolitika és a költségvetési politikák teljes körű összehangolásának irányába.

2. Az EGSZB aggodalommal szemléli az a nyugtalanító tendenciát, hogy európai gazdasági kormányzásról folytatott vitákban a közösségi módszer helyére korlátozott értékű, elnagyolt kormányközi javaslatok lépnek.

3. Az EGSZB ezért arra biztatja az Európai Bizottságot, hogy álljon ki az európai integráció mellett, olyan merész, kiegyensúlyozott és átfogó javaslatokat dolgozva ki, amelyek segítik Európát az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés felé vezető úton a még mindig fiatalnak számító Európa 2020 stratégia szellemében.

4. Ebben az összefüggésben az EGSZB hangsúlyozza, hogy az éves növekedési jelentésnek rendkívül fontos szerepet kellene játszania az átfogó politikai reform előmozdításában a tagállamokban és európai szinten is. Az EGSZB gratulál az Európai Bizottságnak ahhoz, hogy éves növekedési jelentésének olyan átfogó keretet választott, amely 3 nagyobb címszóhoz rendelt 10 prioritást sorol fel abból a célból, hogy lehetővé tegye a szóban forgó kérdések pontos megvitatását.

5. Az EGSZB ugyanakkor sajnálja, hogy az Európai Bizottság első éves növekedési jelentésében elmulasztotta az alkalmat arra, hogy az Európa 2020 stratégia szellemében folytassa az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés közvetlen, célirányos ösztönzését, és ehelyett a szűkebb értelemben vett költségvetési konszolidációra összpontosított, és ezt olyan munkaerő-piaci javaslatokkal kapcsolta össze, amelyek gyakran kiegyensúlyozatlanok és hiányzik belőlük az egységes piac európai dimenziója annak jövőorientált növekedési motorjaival együtt.

6. A költségvetési konszolidációt illetően az EGSZB sajnálja, hogy a konszolidációs javaslatok kizárólag a kiadási oldalra összpontosítanak, illetve egy olyan kiegészítő javaslatot tartalmaznak, amely mérlegeli a közvetett adók alapjának lehetséges bővítését néhány tagállamban. Tekintettel arra, hogy az államadóssággal kapcsolatos jelenlegi válság egy pénzügyi jellegű válságra vezethető vissza, és az ehhez kapcsolódó rendkívüli mértékű állami pénzügyi támogatásra, amelyet annak érdekében kellett mozgósítani, hogy az ágazat ne okozza a rendszer teljes összeomlását, az EGSZB egy sor olyan javaslatot várt volna, amelyek biztosítják a pénzügyi szektor hozzájárulását az államháztartások fenntartható útra való visszatereléséhez. Ezenkívül a pénzügyi piacok ellenőrzésére szolgáló konkrét és ambiciózus javaslatok előfeltételei a bizalom megteremtésének és a jövőbeli zavarok elkerülésének.

7. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy lehetetlen lesz az államháztartások konszolidációja a megfelelő mértékű gazdasági növekedés biztosítása nélkül. Fájlalja, hogy az Európai Bizottság nem egy olyan növekedési forgatókönyvet vázolt fel, amely a lehető legjobban kiaknázza az egységes piacban rejlő lehetőségeket, hanem ehelyett a növekedés előfeltételeként drasztikus költségvetési konszolidációt helyez előtérbe. Sokkal nagyobb figyelmet kellene fordítani a növekedés motorjaira, amelyek lehetővé teszik majd a tagállamok számára a költségvetések konszolidációját a fenntartható növekedés útjáról való letérés nélkül. Ennek megvalósítása érdekében az EGSZB úgy véli, hogy bármely jövőorientált gazdasági stratégia szerves része kell, hogy legyen egy olyan kiegyensúlyozott makrogazdasági politika, amely harmonikusan ötvözi egymással a keresleti és kínálati oldal szempontjait. Ehhez az is hozzátartozna, hogy a fizetésimérleg-többlettel rendelkező tagállamokat arra kellene bátorítani, hogy folytassák expanzív politikájukat, és találjanak megoldást belső keresletük hiányának kezelésére.

8. A munkaerőpiacok, a nyugdíjreform, a munkanélküliség és a rugalmas biztonság előretekintő megközelítése fenntartható munkahelyek létesítésén és munkalehetőségek teremtésén alapul majd, kiaknázva az új gazdasági ágazatokban és a tiszta energiában rejlő lehetőségeket. Az EGSZB úgy véli, hogy a szociális párbeszéd alapvető szerepet tölt be a munkaerőpiaccal kapcsolatos politikákban. A szociális biztonsági rendszerek szintén kulcsfontosságúak, mivel olyan automatikus szociális és gazdasági stabilizátorként szolgálnak, amelyek előmozdítják a fejlődést és a termelékenységet, csökkentik a szegénységet, valamint ösztönzik a gazdasági és társadalmi kohéziót. Minderre szükség van annak érdekében, hogy megnyerjük a közvélemény támogatását az európai projekt számára. Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést illetően ezekre az európai szociális piacgazdaság alapjait képező fő alkotóelemekre kell támaszkodnunk. Az EGSZB ezért nyomatékosan hangsúlyozza, hogy azok az európai bizottsági javaslatok, amelyek egyértelműen ellentmondanak a tagállamok kollektív tárgyalási rendszereinek és munkahely-biztonsági gyakorlatainak, egyáltalán nem állják meg a helyüket.

9. Az EGSZB úgy véli továbbá, hogy az Európai Bizottságnak világossá kellene tennie álláspontját a szabad foglalkozásokra vonatkozó kötelező kvótákat és tagságot illetően. Meg kellene ugyanis különböztetni a diszkriminációmentes közszolgálati feladatokat és általános érdekű szolgáltatásokat azoktól, amelyek valóban gátolhatják az egységes piacban rejlő potenciál kiaknázását. Szintén meg kell vizsgálni a kereskedelemre irányuló szabályoknak az ágazatra gyakorolt valamennyi foglalkoztatási hatását, és alkalmazni kell a szubszidiaritás elvét olyan kérdésekben, mint az övezetekre osztás vagy a nyitvatartási idő, amelyek alapvetően helyi, kulturális, éghajlati vagy egyéb feltételektől függenek.

10. Ugyanakkor az EGSZB úgy érzi, hogy az éves növekedési jelentés nem fordít kellő figyelmet az egységes piac európai növekedési potenciáljára, mivel csak futólag utal a meghatározó jelentőségű egységes piaci intézkedéscsomagra, és elmulasztja a szóban forgó egységcsomag olyan fő szempontjainak kidolgozását, amelyek elősegítik az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést: ilyen aspektusok például az uniós szabadalmak, az európai „szakmai kártya”, az európai infrastrukturális projektek, a határokon átnyúló hitelezés, az integrált jelzálogpiacok, a szociális vállalkozás és a szociális befektetetési alapok.

11. A következő részben az EGSZB specifikus javaslatait vázolja fel részletesebben az Európai Bizottság által előterjesztett 10 ponttal kapcsolatban. Ennek során reméli, hogy a vitát az igazán lényeges kérdések felé tudja majd terelni.

II. RÉSZ: AZ EGSZB JAVASLATAI AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG ÁLTAL ELŐTERJESZTETT 10 PONTTAL KAPCSOLATBAN

1. Szigorú költségvetési konszolidáció végrehajtása

1.1 Az EGSZB úgy véli, hogy a fő kérdés az, hogy miként lehet az államháztartások egyensúlyát úgy helyreállítani, hogy ezáltal ne csökkenjen a kereslet, mivel ez recessziót, s ezzel újabb hiányokat teremtene, az európai gazdaságot egy lefelé irányuló spirálba döntve.

1.2 Annak érdekében, hogy az európai gazdaságélénkítő program célkitűzései ne kerüljenek veszélybe, az EGSZB azt szeretné, ha terveket dolgoznának ki az államadósság csökkentésére oly módon, hogy ezek összeegyeztethetők legyenek a gazdaság fellendítésével és az Európa 2020 stratégiában rögzített szociális és foglalkoztatási célkitűzésekkel. (1)

1.3 A tagállamok adóbevételeinek alapját szélesíteni kell, nem utolsósorban az adóparadicsomok bezárása, az adóverseny felszámolása, valamint az adóelkerülés és adócsalás elleni intézkedések révén. (2)

1.4 Az adóterheket olyan új bevételi források irányába kell terelni, mint például a pénzügyi tranzakciókra kivetett adók, energiaadók, pénzügyi intézményekre kivetett díjak, CO2-kibocsátási díjak (a szén-dioxid-kibocsátási piac újjászervezésétől függően) stb. Az ilyen módon végrehajtott adóztatás enyhítené az államháztartásokra nehezedő nyomást, és előmozdítaná a források fenntartható beruházások irányába történő átcsoportosítását a reálgazdaságban. Segíthetne abban is, hogy az Európai Unió költségvetése új saját forrásokhoz jusson. (3) A pénzügyi tranzakciókra kivetett adó azt is jelenti, hogy a pénzügyi szektor vissza fogja fizetni az állami támogatások egy részét (4).

1.5 EGSZB úgy véli, hogy a szankciókat az államadósság kezelése terén megvalósítandó, nagyobb mértékű európai szolidaritással kell ellensúlyozni. (5)

2. A makrogazdasági egyensúlyhiány korrigálása

2.1 Az EGSZB úgy véli, hogy bármely jövőorientált gazdasági stratégia szerves része kell, hogy legyen egy olyan kiegyensúlyozott makrogazdasági politika, amely harmonikusan ötvözi egymással a keresleti és kínálati oldal szempontjait. Az EGSZB hangsúlyozni kívánja, hogy csökkenteni kell a folyó fizetési mérlegek egyenlegei közti jelentős különbségeket. Reméli, hogy az európai gazdaságpolitikai koordináció lesz – legalább az euróövezet országai számára – az első lépés egy valódi közös gazdaságpolitika és a költségvetés-politikai koordináció felé. (6)

2.2 Az EGSZB kiemeli az olyan, nem árbeli tényezők szerepét a makrogazdasági egyensúlyhiány kialakulásában, mint a termékdifferenciálás, a technológiai tartalom, a termékminőség, vagy a termékhez kapcsolódó (értékesítést követő) szolgáltatások minősége stb. Olyan változókat kell találni, amelyekkel jellemezhető e tényezők szintje és annak alakulása a GMU-tagállamokon belül.

2.3 A válság leküzdésében központi szerepe van a megfelelő bérpolitikának. Makrogazdasági szempontból a bérnövekedésnek az adott tagállam összességében vett gazdaságán belül a termelékenységnövekedéshez való igazítása és célzottsága biztosítja az egyensúlyt a kereslet megfelelő növekedése és az árak versenyképességének megőrzése között. A szociális partnereknek ezért arra kell törekedniük, hogy elkerüljék a „beggar-thy-neighbour” (azaz más kárára jól járni igyekvő) politika jegyében végrehajtott bérmegszorításokat, és hogy a bérpolitikát ehelyett a termelékenység alakulásához igazítsák. (7)

2.4 Amennyiben egy szorosabb gazdaságpolitikai koordináció keretében a költségvetési és a monetáris politika mellett a bérpolitikát is fokozottabban összehangolják az euróövezeten belül, akkor figyelni kell a kollektív szerződésekkel kapcsolatos autonómiára. Ebben az összefüggésben a kollektív szerződésekkel kapcsolatos tárgyalásokra vonatkozó állami referenciakritériumok – az államilag elrendelt bércsökkentésekről nem is beszélve –elutasítandók és elfogadhatatlanok. (8)

3. A pénzügyi szektor stabilitásának biztosítása

3.1 Az EGSZB úgy véli, hogy nagyobb erőfeszítéseket kell tenni a válság utáni pénzügyi rendszer kidolgozására, amelynek átláthatónak, társadalmi és etikai szempontból felelősnek, valamint innovatívabbnak kell lennie, amelyet jobban kell ellenőrizni, és amelynek kiegyensúlyozott fejlődést kell mutatnia, összeférhetőnek kell lennie a gazdasági rendszer többi részével, továbbá közép- és hosszú távú értékteremtésre és a fenntartható fejlődés megvalósítására kell irányulnia. (9)

3.2 Az EGSZB javasolja a pénzügyi termékeket és szolgáltatásokat igénybe vevők (fogyasztók, vállalatok stb.) védelmét szolgáló nemzeti jogszabályok harmonizációjának megkönnyítését, anélkül azonban, hogy ez szűkítené a tagállamok magasabb nemzeti normák megállapítására vonatkozó hatáskörét. Emellett elő lehetne irányozni a fogyasztókat képviselő, a szociális partnerek vagy a fogyasztói szervezetek által jelölt egy vagy több személy részvételét az európai felügyeleti hatóság (mai nevén Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszere – ESFS) munkájában. (10)

3.3 Az EGSZB javasolja a pénzügyi információt előállító rendszer széles értelemben vett ösztönzését, támogatva a szereplők sokféleségét, valamint a minősítő módszerek nagyobb átláthatóságát és hatékonyságát – különösen a származtatott termékek esetében – biztosító új szabályok bevezetését. (11)

3.4 Az EGSZB nemzetközi szinten is javasolja a jelenlegi önszabályozó rendszeren való túllépést. A különböző illetékes hatóságok koordinálásának folytatására van szükség a mindenkire nézve kötelező szigorú szabályok és azok feltétlen érvényre juttatása révén. Az EU-nak minden erőfeszítést meg kell tennie, hogy a nemzetközi szervezeteknél elérje ezt a célkitűzést. (12)

3.5 Az EGSZB kedvezően fogadja a pénzügyi piac fokozott szabályozását és átláthatóságát célzó jogalkotási kezdeményezéseket, beleértve a hitelminősítő intézetek felügyeletének erősítését, a vállalatirányítást és az ügyvezetők díjazásával és juttatásaival kapcsolatos politikákat is. (13)

3.6 Az EGSZB üdvözli a short ügyletekről és a hitel-nemteljesítési csereügyletekkel kapcsolatos egyes szempontokról szóló rendeletre vonatkozó javaslatot, amely hozzájárul majd az összeférhetetlen szabályozások megszüntetéséhez, és egyértelműbbé teszi e pénzügyi piaci területet. (14)

3.7 Az EGSZB pozitívan értékeli, hogy a hitelminősítő intézeteknek a nemrégiben lezajlott világszintű értékpapír- és pénzpiaci válság során betöltött szerepe következtében három szakaszból álló program indult annak szabályozására, hogy milyen funkciókat töltsenek be a befektetők és a fogyasztók szempontjából ezek az intézetek. Az EGSZB üdvözli, hogy a folyamatban levő konzultáció az államadósságra is kitér. (15)

3.8 Javasolja, hogy rendszeres időközönként monitoringjelentést tegyenek közzé az állami támogatásokkal kapcsolatban, mely részletes képet ad az intézkedések végrehajtásának helyzetéről, miközben számszerűsíti a piacokra gyakorolt hatásokat, mindezt egy, az ipari ágazat lehetőségeinek maximális kiaknázását célzó, az EU gazdasági fellendüléséhez szükséges terv kidolgozása érdekében, amely megerősíti a vállalkozásokat – különösen a kkv-kat – és a vonatkozó foglalkoztatási szinteket. (16)

3.9 Az EGSZB úgy látja, hogy az adófizetők pénzét nem szabad többé a bankok veszteségének fedezésére fordítani, és elvben támogatja a nemzeti előzetes bankszanálási alapok koordinált nemzeti válságkezelési intézkedésekhez kapcsolódó harmonizált hálózatának létrehozását. Ugyanakkor a működőképes bankszanálásialap-rendszer megteremtéséhez a tagállamoknak lehetőleg közös módszerek és egységes szabályok elfogadásáról kellene előzetesen megállapodniuk a versenytorzulások elkerülése érdekében.

3.10 Az európai pénzügyi politika hatékony eleme lehetne a banktőke egy részének állami kézben tartása a bankszektor bizonyos mértékű kontrolljának biztosítása érdekében. (17)

4. A munkavállalás vonzóbbá tétele

4.1 Az EGSZB szerint intézkedésekre van szükség, hogy megtérüljenek a váltások, és javuljon a foglalkoztatáshoz való hozzáférés, különösen néhány, munkaerő-piaci problémákkal küszködő speciális csoport számára. Ehhez növelni kell a munkalehetőségeket, csökkenteni a munkavállalást hátráltató tényezőket, és fejleszteni az adó- és ellátási rendszert, hogy megérje dolgozni; többek között a második keresők adóterhének mérséklésével, és a részvételt elősegítő szolgáltatásokhoz való hozzáférés biztosításával. A munkaképtelenek számára megfelelő jövedelemtámogatást és az általános érdekű szolgáltatásokhoz való hozzájutást kell biztosítani. (18)

4.2 Az EGSZB támogatja a színvonalas gyermekgondozáshoz való széles körű hozzáférést, mivel úgy ítéli meg, hogy az lehetővé teszi az életminőség javulását, valamint a munka, illetve a családi és a magánélet összeegyeztetését, csakúgy mint a nők munkaerő-piaci részvételének erősödését és így a családok magasabb jövedelemhez jutását is. (19)

4.3 Az Eurostatnak jobban a bejelentetlen munkára kellene összpontosítania mind a tagállamok fellépését igénylő, konkrét helyzetekben, mind pedig az illegális bevándorláshoz kapcsolódó bűnügyi hálózatok tekintetében, amelyek indokolhatnák a fokozott igazságszolgáltatási együttműködést és az EU nagyobb szerepét, különös tekintettel a belső piacra és a versenyre kifejtett hatásukra. Uniós szintű intézkedésekkel arra kellene ösztönözni a tagállamok szociális partnereit, hogy közösen, valamint az önkormányzatokkal együttműködve valósítsanak meg nemzeti és ágazati projekteket a feketemunka megakadályozása és az árnyékgazdaság visszaszorítása érdekében. A szociális partnerek uniós szinten együttműködve szintén elemezhetnék és ismertethetnék a tagállamokban bevált gyakorlatokat. A feketemunka elleni küzdelem előfeltétele a tagállami hatóságok határokon átnyúló, hatékony együttműködése, felügyeleti tevékenységük és a tájékoztatás arról, hogy milyen büntetések várhatók. (20)

4.4 Nemcsak az EU-ban kivetett, munkára vonatkozó adók és járulékok szerkezetét kell összehangolni: az elemzésbe be kell vonni az EU és a világ többi része közötti kereskedelemmel összefüggő különböző szempontokat is. (21)

5. A nyugdíjrendszerek reformja

5.1 Az EGSZB úgy véli, hogy a demográfiai előrejelzések rendszeres elemzésére és nyomon követésére van szükség ahhoz, hogy lehetővé váljon a nyugdíjrendszereknek az új feltételekhez való megfelelő és időszerű hozzáigazítása. Ezen – többek között az állami nyugdíjkiadásokra vonatkozó – előrejelzések vizsgálata és felhasználása során azonban óvatosság ajánlatos, mivel számos olyan feltételezést foglalhatnak magukban, amelyek megvalósulása hosszú távon nehezen látható előre. (22)

5.2 A nyugdíjkorhatár – akár a várható élettartam meghosszabbodása, akár a demográfiai helyzet változása függvényében történő – automatikus felemelésére vonatkozó mechanizmusokat az EGSZB nem támogatja. E mechanizmusok többsége a nyugdíjkorhatár automatikus emelkedését idézi elő a várható élettartam növekedésével és egyéb gazdasági vagy munkaerő-piaci paraméterek változásaival összefüggésben. Ezeket az életfeltételeket illető alapvető döntéseket – széles körű nyilvános vitát követően, bevonva a szociális partnereket és más fontos szereplőket – parlamenteknek kellene meghozniuk, nem pedig számítógépeknek. Ráadásul minden, a mechanizmust bevezető tagállamnak számításba kellene vennie, hogy a mechanizmus mérsékli ugyan a reformokkal szembeni társadalmi ellenállást, ám amennyiben nem létezik valódi munkalehetőség az idősebb munkavállalók számára, ezek anyagi támogatását esetleg a szociális biztonsági rendszer egyéb pilléreire helyezné át. Ezért a mechanizmusnak a megfelelő és fenntartható nyugellátás érdekében a nyugdíjrendszerekre való direkt alkalmazása nem hozná meg a várt eredményt. A nyugdíjkorhatár felemelésének nem szabad különálló intézkedésnek lennie, hanem ki kell egészülnie a korhatárhoz közelítő személyek számára nyújtott foglalkoztatási lehetőségek javítását célzó intézkedésekkel. (23)

5.3 Az EGSZB támogatja az idősödő munkavállalók foglalkoztatásának ösztönzését, azonban úgy véli, hogy a korengedményes nyugdíjrendszerek leépítésének kérdése intenzív vitát igényel a keretfeltételekről, a hatályról, a politikai kísérőintézkedésekről stb., nehogy szociális problémákat teremtsünk elsősorban az idősek számára. (24)

5.4 Az EGSZB kételyeinek ad hangot azzal kapcsolatban, hogy pusztán a törvény által előírt nyugdíjkorhatár felemelése megoldhatja a demográfiai kihívásokkal összefüggő problémákat. Sőt, inkább úgy véli, hogy egy ilyen intézkedés idősek (főként nők) millióit kényszerítheti a szegénységi küszöb alatti életszínvonalra. Azt kell elérni, hogy a munkával töltött időszak meghosszabbítását célzó, hatékony növekedési és foglalkoztatási politikák által támogatott kezdeményezések révén a tényleges nyugdíjba vonulási életkor elérje a törvény által előírt nyugdíjkorhatárt. Csupán a képzésben és egész életen át tartó tanulásban való fokozott részvételre irányuló, az aktív idősödésre vonatkozó valódi politika növelheti fenntarthatóan az idősek foglalkoztatási rátáját, akik egészségi problémák, a munka intenzitása, korai elbocsátás, illetve a képzési és újrafoglalkoztatási lehetőségek hiánya miatt gyakran korán abbahagyják a munkát. Ezenkívül néhány tagállam tapasztalata azt mutatja, hogy a törvényben előírt nyugdíjkorhatár felemelése növelheti a szociális biztonsági rendszer egyéb olyan pilléreire nehezedő nyomást, mint a rokkantnyugdíj vagy a minimálbér, ami illuzórikussá tenné az egészségesebb közfinanszírozás terén elért eredményeket. Az egész életen át tartó szakképzés, az aktív munkaerő-piaci intézkedések, a munkavállalás folytatásának pénzügyi ösztönzése az önfoglalkoztatókra is kiterjedően, és az idősebb munkavállalókhoz való munkáltatói hozzáállás változása mellett a következő intézkedéseket is elő kell segíteni, hogy az idősebb munkavállalók számára is rendelkezésre álljanak új lehetőségek:

— azoknak a jogszabályoknak a módosítása, amelyek egyes tagállamokban nem engedélyezik a fizetések és nyugdíjak kombinációját a dolgozni kívánó nyugdíjasok vagy rokkantsági nyugdíjban részesülők esetében,

— bónuszrendszer bevezetése annak ösztönzésére, hogy a munkavállalók a törvényes nyugdíjkorhatár elérése után is folytassák a munkát: a nyugdíjkorhatár elérése után szerzett jogosultságokat vonzóbbá kell tenni, mint az azelőtt megszerzetteket,

— a tagállamok ösztönzése arra, hogy a szociális partnerekkel együtt dolgozzanak a fokozott megterheléssel járó munkakörök kérdésén,

— átfogó tanácsadás és támogatás a munkakeresőknek és rehabilitációs intézkedések a hosszú távú munkaerő-piaci reintegráció érdekében,

— a későbbi nyugdíjba vonulásra irányuló, társadalmilag elfogadható ösztönzők alkalmazása, valamint, ahol kívánatos, vonzó modellek kidolgozása a munkából a nyugdíjba való rugalmas átmenetre,

— a munka okozta fizikai és mentális terhek megkönnyítésére irányuló intézkedések, amelyek lehetővé teszik, hogy a munkavállalók tovább maradjanak alkalmazásban,

— az idősebb munkavállalók ösztönzése szaktudásuk továbbfejlesztésére,

— az idősebb munkavállalók és a cégek, különösen a kkv-k figyelmének felhívása az idősebb munkavállalóknak kedvező innovatív személyzeti irányításra és munkaszervezésre. (25)

5.5 Az EGSZB úgy véli, hogy a kötelező felosztó-kirovó rendszereknek továbbra is alapvető szerepet kell betölteniük a jövőbeli nyugellátás biztosításában, és ezért különleges figyelem fordítandó rájuk, annak érdekében, hogy megfordítható legyen a csökkenő bérpótlási arány számos uniós országban megfigyelt tendenciája. (26)

5.6 Az EGSZB megemlíti kiegészítő jellegű, egyéni önkéntes magánnyugdíjrendszerek létrehozásának lehetőségét, amelyek a jelenlegi nyugdíjrendszerekkel párhuzamosan működnének. Ennek kapcsán tanulmányozni lehetne olyan európai garanciák lehetőségét, amelyek a határon át ingázó munkavállalóknak kedveznek. Mivel a jövőbeli nyugdíjak feltételeit az egyéni jövedelmek és a várható életkor alapján határozzák meg, ami elsősorban a nőket érinti hátrányosan, az idősebb nőket fenyegető szegénységi kockázat csökkentése érdekében néhány országban különösen oda kell figyelni a magánnyugdíjrendszerekre. (27)

5.7 Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy vizsgálja felül a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények tevékenységéről és felügyeletéről szóló 2003/41/EK irányelvet annak érdekében, hogy

— kérjék ki a munkavállalók és a szakszervezeti képviselők véleményét a nyugdíjalapok befektetéseiről és a velük kapcsolatos kockázatokról, és azt vegyék figyelembe,

— a tagállamok bevált gyakorlatok alkalmazásával biztosítsák, hogy a munkavállalók csőd esetén ne veszítsék el a vállalati nyugdíjpénztáraknál megszerzett jogosultságaikat. (28)

5.8 Alapvető fontosságú a nyugdíjrendszerekhez kapcsolódó kötelezettségek általános szintjének figyelemmel kísérése. A jelenlegi európai keretet ki lehetne egészíteni a rejtett nyugdíjkötelezettségek nyomon követésével és az azokról való jelentéstétellel, elfogadott módszerek alkalmazásával. Megfontolható lenne a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak felülvizsgálata annak biztosítására, hogy azok kellőképp tükrözzék azon reformok (és így a kizárólag felosztó-kirovó rendszerekről a részben tőkefedezeti jellegű rendszerekre való áttérés) eredményeit, amelyek a nyugdíjrendszerek finanszírozásának módosulásához vezetnek, növelve az explicit és csökkentve a rejtett kötelezettségeket. Amennyiben ez megvalósulna, akkor az ilyen, a hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos problémák megoldását célzó reformokat rövid távon nem szankcionálnák a magasabb explicit államadósság következtében. Ha azonban ma a 2060-as előrejelzésekre támaszkodó reformokat támogatunk, az ahhoz vezethet, hogy nem érjük el a nyugdíjak megfelelőségének és fenntarthatóságának célját. Az EGSZB azt ajánlja, hogy a kötelező felosztó-kirovó nyugdíjrendszereket eseti alapon pufferalappal egészítsék ki, hogy a legsérülékenyebbeket megóvják a gyors kiigazítások kockázatától. (29)

6. A munkanélküliek munkába állásának elősegítése

6.1 Az EGSZB szerint a munkakeresésre való ösztönzést elsősorban hatékony munkaerő-piaci szolgáltatások rendelkezésre bocsátása révén kell biztosítani, és kevésbé a munkanélküliségi támogatásokkal kapcsolatos úgynevezett „ösztönzők” által. Éppen a válságot tekintve tartja az EGSZB feleslegesnek a munkanélküliségi biztosítás feltételeinek szigorítását. A jelenlegi rekordméretű munkanélküliség esetében a munkaerőpiacokon felmerülő probléma nem általánosságban a munkaerőhiányra, hanem a képzett munkaerő egyes tagállamokban jellemző hiányára, valamint a rendelkezésre álló foglalkoztatás erőteljes hiányára vezethető vissza. Több figyelmet kell, hogy kapjon a növekedést és innovációt ösztönző, illetve a munkahelyteremtést elősegítő, intelligens keresletpolitika kialakítása. (30)

6.2 A szociális juttatások produktív befektetésnek tekintendők, amelyből mindenki hasznot húz. A dinamikus munkaerő-piaci politikákhoz kapcsolódó munkanélküli-ellátások a kompetenciafejlesztésnek, illetve a munkakereséssel és az átképzéssel kapcsolatos hatékony kezdeményezéseknek köszönhetően lehetővé teszik a gazdaság stabilizálását és a változáshoz való aktív alkalmazkodás előmozdítását. Továbbra is körültekintően kell eljárni a jogosultsági kritériumok szigorítását célzó intézkedések kapcsán. Fennáll annak a veszélye, hogy a kirekesztettek még bizonytalanabb helyzetbe kerülnek, ami jelentős akadályt képez a szakmai (újra)beilleszkedés terén. Ezeknek a kiszorító jellegű politikáknak káros hatása lehet az, hogy az emberek a szociális védelem más szektorai – például a szociális támogatás vagy a munkaképtelenségért járó segély – felé fordulnak, ami egyáltalán nem kívánatos. (31)

6.3 A munka nem feltétlenül véd meg a szegénységtől, a munkahelyteremtést ezért a biztosabb és megfelelően fizetett álláshelyek létrehozására kell fókuszálni. Lényeges, hogy a munka vonzóbbá és jövedelmezővé váljon mindenki számára, beleértve a hátrányos helyzetű személyeket is, vagyis fontos, hogy hatékony egyensúlyt tudjunk fenntartani az adórendszerek és a juttatási rendszerek között. (32)

6.4 Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap alkalmazási körét jogosan bővítették ki, így segítve a jelenlegi nemzetközi gazdasági válság miatt munkájukat elvesztett munkavállalókon. (33)

6.5 Az EGSZB támogatta a Prágában tartott foglalkoztatási csúcstalálkozó arra irányuló erőfeszítéseit, hogy lépjenek fel nemzeti és európai szinten a társadalmi párbeszéd, a munkahelyteremtés és a kereslet fellendítéséhez szükséges intézkedések alapján. (34)

6.6 Az EGSZB hangsúlyozta, hogy ha elő kívánjuk segíteni az európai szociális modell sikeres fenntartásához szükséges gazdasági növekedést, fontos a vállalkozói tevékenység és a vállalkozói szellem támogatása. Különbséget kell tenni a valódi vállalkozás és a gazdaságilag kiszolgáltatott önfoglalkoztatás között. Sok esetben a gazdaságilag kiszolgáltatott önfoglalkoztatói státuszra való váltás nem szabad választás, hanem olyan külső tényezők eredménye, mint a termelés kiszervezése vagy a vállalat szerkezetének átalakítása, illetve az azzal járó leépítések. (35)

6.7 A szociális védelmi rendszerek nem csupán hozzájárultak ahhoz, hogy megvédjék az európaiakat a pénzügyi válság legsúlyosabb következményeitől, hanem kontraciklikus szerepet is játszottak a gazdaság stabilizálásában. Ambiciózus konvergenciapolitikák híján ezek a rendszerek veszélybe kerülhetnek például az egyes tagállamok által kialakított versenygyakorlatok miatt: ezekben a tagállamokban a szociális kiadások csökkentése katalizálja a külföldi tőkebefektetések vonzását. Ez a folyamat, mely máris valóság az adóügy és a fizetések terén, szociális téren is kezd kialakulni. (36)

6.8 Az EGSZB örömmel állapította meg, hogy a jelenlegi foglalkoztatási válság kezdetén sok uniós tagország alkalmazott államilag támogatott aktív munkaerőpiac-politikai eszközöket annak érdekében, hogy a dolgozók elbocsátása helyett lehetővé váljon megtartásuk a vállalatoknál és további képzésük. Az ilyen modellek alkalmazása, amelyek a vállalatoknak megkönnyítik, hogy a dolgozókat – a munkaidő csökkentése mellett, jelentős jövedelemtámogatások segítségével – válság idején is megtartsák, sokkal intelligensebb módja a válság menedzselésének, mint az, ha szakképzett dolgozóknak a megrendelések első visszaesésekor egyszerűen felmondanak, hiszen így a gazdaság megerősödésekor is elegendő számú kiképzett szakember lesz a cégnél. Ezeket a modelleket ki kell terjeszteni azokra az uniós tagországokra, ahol jelenleg még nem léteznek, illetve a szokásostól eltérő munkaszerződéssel rendelkező dolgozókra is. (37)

7. Egyensúly a biztonság és a rugalmasság között

7.1 A rugalmas biztonságot nem szabad olyan intézkedések összességének tekinteni, amelyek megkönnyítik a jelenleg alkalmazott munkavállalók elbocsátását, vagy megingatják általában a szociális védelmet, illetve különösképpen a munkanélküliek szociális védelmét. A rugalmas biztonság „biztonsági” aspektusát megerősítő intézkedéseket most kiemelt figyelemmel kellene kezelni. (38)

7.2 A csökkentett munkaidejű foglalkoztatási modellek alkalmazása azt mutatja, hogy a legtöbb uniós tagállamban elegendően rugalmas a munkaerőpiac ahhoz, hogy a vállalatok rövid távon reagálhassanak a megrendelések csökkenésére. A munkavállalók védelmét szolgáló meglévő szabályozások fellazítására irányuló felhívások megalapozatlanok. (39)

7.3 A munkaerőpiac változásainak következtében nőtt a részmunkaidőben, illetve a határozott időre szóló szerződéssel dolgozók száma. Igaz, hogy a foglalkoztatás e típusai többnyire megkönnyítették a munkába állást, és növelték a foglalkoztatottságot Európában, az átmenetileg alkalmazott dolgozók azonban általában kevésbé termelékenyek, a munkaadó által támogatott képzésekben kisebb arányban részesülnek, és könnyebben éri őket munkahelyi baleset. Annak is fennáll a veszélye, hogy nem tudnak kitörni az ideiglenes foglalkoztatásból. A rugalmas biztonság megvalósítása során figyelembe kell venni az új kockázatokat, és a váltást díjazni kell, azonban nem kellene szisztematikusan megszüntetni a tartós munkaszerződéseket. Az európai szociális partnerek megfelelő biztonságot kértek minden dolgozó számára – függetlenül azok szerződésének típusától. (40)

7.4 A rugalmas biztonság csak akkor működhet, ha a munkavállalók jó szakképzettséggel rendelkeznek. Az új készségek és az új munkahelyek megteremtése között szoros a kapcsolat. A vállalatoknak messzemenőkig érdekükben áll, hogy befektessenek alkalmazottaik folyamatos továbbképzésébe. A munkavállalónak pedig saját felelőssége, hogy folyamatosan továbbképezze magát. (41)

7.5 A fenntartható gazdaság megvalósítására irányuló foglalkoztatási stratégia az egyes tagállamokban már részletesen kidolgozott ismereteken és know-how-n alapulhatna. Ezeket az értékeket az EU-nak, amelynek képzett munkaerőre van szüksége, elő kell mozdítania. Emiatt a tagállamoknak többet kellene befektetniük oktatási és folyamatos képzési rendszereikbe, és többek között elő kellene mozdítaniuk a tudományokat, a technológiát és a műszaki tudományokat. Az EGSZB teljes mértékben elégtelennek találja az oktatásra szánt állami befektetések jelenlegi szintjét, ami egy olyan terület, amelynek az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó átfogó stratégia részét kell képeznie. (42)

7.6 Ideiglenes munkaerő-piaci intézkedésekkel biztosítani kell, hogy a rövid időre szóló, határozott idejű munkához megfelelő – mindenekelőtt a munkahelyi higiéniával és biztonsággal kapcsolatos – képzés és bérgaranciák társuljanak. (43)

7.7 Sürgető és alapvetően fontos, hogy a fiatalokat ismét a műszaki-tudományos szaktárgyak felé orientáljuk a szakképzési és az iskolarendszer minden szintjén, megelőzendő a termelőtevékenységekhez kapcsolódó értékek hanyatlását, és a pénzügyi, illetve spekulációs értékek térnyerését. (44)

7.8 Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság arra vonatkozó kezdeményezését, hogy elősegítse a nem formális tanulás érvényre juttatását és a formális oktatási rendszeren kívül szerzett ismeretek nagyobb fokú elismertségét (például az európai készségútlevél révén).

7.9 Az EGSZB az oktatás innovációját illetően jobb szakmai irányítást tart szükségesnek. Az EU oktatási és képzési rendszereinek jobbá tétele alapvetően fontos a foglalkoztathatóság növeléséhez és az egyenlőtlenségek csökkentéséhez. Az oktatásban intézményi szinten végbemenő változások nemigen követik a társadalmi igényeket. Az intézményeknek figyelembe kell venniük, hogy az átalakulások, az innováció, az oktatás és a képzés között szoros kapcsolatra van szükség. (45)

7.10 Az EGSZB az oktatásnak és a képzésnek a valós életbe történő visszaemelésére szólít fel, közelítve a társadalmi szükségletekhez és a tanulók új generációjának szokásaihoz. (46)

7.11 Az EGSZB támogatja a foglalkoztatással és készségekkel foglalkozó uniós szintű ágazati tanácsok létrehozásának elképzelését. A tanácsokban olyan szereplők vennének részt, akik érdekeltek a szerkezetátalakítások irányításában és annak előrejelzésében, hogy milyen új munkahelyekre és készségekre lesz igény a kínálathoz és a kereslethez való alkalmazkodás érdekében. (47)

7.12 Az európai ágazati tanácsok képesek támogatni a szerkezetátalakítások irányítási folyamatát és hozzájárulni az „új munkahelyekhez szükséges új készségek” kezdeményezés céljainak eléréséhez, emellett pedig hasznos szerepet játszhatnak a szerkezetváltást érintő európai szintű döntéshozatali folyamatokban. (48)

8. Az egységes piac lehetőségeinek kiaknázása

8.1 A dinamikus egységes piac mind előfeltétel, mind pedig segítség az „EU 2020” stratégia sikeréhez. Az EGSZB ezért sürgeti az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy tegyék meg a szükséges meghatározó lépéseket az egységes piac megvalósítása, illetve a gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi normák védelme és további fejlesztése érdekében. Az EGSZB a szabadfoglalkozásúakra vonatkozó szakmai szabályozásokat fogyasztóvédelmi előírásoknak tekinti, amelyek gondoskodnak az európai belső piac és a nemzetközi piacok működőképességéről, és megakadályozzák a piaci zavarokat, különösen az olyanokat, amelyek a nemzetközi pénzügyi válsághoz vezettek. (49)

8.2 Fontos, hogy a szolgáltatási irányelv az egységes piac szellemével és szabályaival tökéletes összhangban valósuljon meg. Eredményes és világos nemzeti végrehajtási rendelkezésekre van szükség a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv megfelelő alkalmazásához és céljainak – a vállalatok közötti tisztességes versenynek, valamint a munkavállalói jogok tiszteletben tartásának és a szociális dömping elkerülésének – eléréséhez. (50)

8.3 Sürgősen el kell ismerni a szolgáltatási ágazat fontosságát a gazdasági és a szociális fejlődés szempontjából. A prioritási sorrendet a következőképpen kell megállapítani:

— Az üzleti szolgáltatásokra irányuló politikák intézkedései és a magas szintű munkacsoport. Az üzleti szolgáltatásokkal foglalkozó magas szintű munkacsoportot kellene felállítani, amely mélyrehatóan elemzi az ágazatot

— Munkaerő-piaci politikák az üzleti szolgáltatási szektorban. Szociális szempontból, ágazati szinten, mélységében elemezni kell az üzleti szolgáltatások és az ipari ágazat közötti kölcsönhatás nyomán létrejövő új típusú foglalkoztatás kihívásait. Ennek az elemzésnek ki kell térnie az oktatás, a szakképzés és az egész életen át tartó tanulás aspektusára, valamint a munkavállalók munkakörülményeire, beleértve a kiszervezett részlegekben dolgozókat is. E célkitűzés elérése érdekében a társadalmi párbeszéd menetrendjét ki kellene terjeszteni az üzleti szolgáltatásokat érintő strukturális változások eredményeképp a munkakörülmények és munkalehetőségek terén jelentkező specifikus változások vizsgálatára is.

— Üzleti szolgáltatások és innovációs politika. A K+F tevékenységeket és innovációs programokat, valamint a szolgáltatások innovációját elősegítő intézkedéseket határozottan támogatni kellene.

— Az üzleti szolgáltatási szabványok fejlesztése. Támogatni kellene a vállalkozásokat, hogy önszabályozási mechanizmusokon keresztül, az üzleti szolgáltatások felhasználóival folytatott mélyreható konzultációt követően mozdítsák elő a szabványok kidolgozását.

— A szolgáltatástudomány támogatása mint az oktatás és képzés új területe.

— A belső piac és az üzleti szolgáltatások szabályozása. A szolgáltatásokról szóló irányelv üzleti szolgáltatásokra kifejtett hatásáról nem készült hatástanulmány, holott e terület jelentős figyelmet érdemelne, különösen miután az irányelvet átültették a nemzeti jogrendszerekbe.

— Az üzleti szolgáltatásokra vonatkozó statisztikák minőségének további javítása. A tagállamoknak szorosabban együtt kell működniük az üzleti szolgáltatások statisztikáinak javítása érdekében. (51)

8.4 A fogyasztóvédelmi céloknak nagyobb szerepet kell játszaniuk a szolgáltatások belső piacán. A határokon átnyúló szolgáltatások jogi helyzetével kapcsolatban megállapítható elbizonytalanodást nemzeti és közösségi szintű információs stratégiával kell leküzdeni. A szolgáltatásra és a szolgáltatóra vonatkozó pontos adatok igényét nem szabad alábecsülni (52).

8.5 A kiskereskedelmi ágazatot illetően fontos, hogy a kereskedelemben elért sikert ne büntessék, kivéve, ha olyan gyakorlatot alkalmaznak, amely összeegyeztethetetlen a belső piac megvalósításával, főként ha egyértelmű bizonyíték van a piaci erőfölénnyel való visszaélésre vagy a fogyasztók megkárosítására, ami ellentétes az EU-Szerződés 81. cikkével. (53)

8.6 A szellemi tulajdonra vonatkozó európai keretet illetően az EGSZB támogatja egy európai megfigyelőközpont létrehozását a hamisítás és az illetéktelen másolatok terén, amely összegyűjti és terjeszti a hamisítók módszereivel kapcsolatos hasznos információkat, és specifikus támogatást nyújt a kkv-nek. Az Európai Bizottságnak rendszeresen jelentést kellene közzétennie a megfigyelőközpont által összegyűjtött adatokról és a megfigyelőközpont tevékenységéről. (54)

8.7 Az EGSZB elutasítja, hogy több tagállam jogalkotását követve egy olyan külön szabályozást vezessenek be a szerzői jog interneten való gyakorlását illetően, amely sértheti a magánéletet. Aktív oktatási és képzési intézkedéseket javasol viszont a fogyasztókra, különösen a fiatalokra irányulóan. (55)

8.8 Az EGSZB, különösen a gazdátlan művek esetében, a szerzői és szomszédos jogok bejegyzésének összehangolt rendszerét ajánlja, amelyet rendszeresen aktualizálnak, hogy könnyen meg lehessen találni a különböző jogosultakat. A rendszer feltüntetné a művek jellegét, címét és a különböző jogtulajdonosokat. Az EGSZB kéri az Európai Bizottságot, hogy vizsgálja meg egy ilyen elképzelés megvalósíthatóságát. (56).

8.9 Az EGSZB megismétli arra irányuló kérését, hogy hozzák létre és minden tagállamban megfelelően vezessék be az európai uniós szabadalmat. (57)

8.10 A belső piac globális dimenziója további közös erőfeszítéseket kíván meg. A megfelelő uniós cselekvési tervben az alábbi célokat kellene követni:

— az EU külpolitikáinak, valamint a többi politika külpolitikai aspektusainak fejlesztése strukturális logika alapján, megerősítve ezzel az átfogó koherenciát és egységesebbé téve a tagállamok cselekvéseit,

— a piacok kiegyensúlyozott nyitottságának, ezen belül az ILO által meghatározott alapvető munkaügyi normák tiszteletben tartásának biztosítása a dohai forduló befejezése és a kiemelt partnerekkel folytatott strukturális párbeszéd által,

— a saját nemzetközi normatív szerep kialakítása, ily módon a jogok védelmén alapuló nemzetközi politika követése,

— a munkavállalók, a fogyasztók és a helyi termelők érdekeinek védelme a kereskedelmi partnerek piacán,

— az euró nemzetközi dimenziójának erősítése,

— a gazdasági fejlődés és növekedés számára különösen előnyös övezet létrehozására vonatkozó célkitűzés követése, amelyhez hozzátartozik az Európai Unió bővítésének gyors megvalósítása, az európai szomszédságpolitika, a Mediterrán Unió és a megerősített partnerség Afrikával. (58)

8.11 A digitális szolgáltatásnyújtás fejlesztésének vannak olyan akadályai, amelyeket alaposan meg kell vizsgálni, és megoldásokat kell rájuk találni, hogy az üzleti szolgáltatásokat nyújtó európai cégek offenzívebbek lehessenek, és tevékenységüket jobban kiterjeszthessék az Unió határain kívülre. Az ilyen akadályok közé tartozik a szabványok és az interoperabilitás hiánya, a bizalom és biztonság hiánya az e-kereskedelemben, a helyhez kötött és mobil széles sávú infrastruktúrába történő befektetések hiánya, valamint az, hogy a kkv-k körében az IKT még mindig nem honosodott meg eléggé. (59)

8.12 Fel kell számolni a digitális integráció főbb akadályait. Ehhez a következőkre van szükség: nagy sebességű internetkapcsolat, az IKT-készségek és olyan termékek vagy szolgáltatások fejlesztése, amelyek megfelelnek az öregedő társadalom és a fogyatékkal élők igényeinek, jobban összehangolt IKT-innovációra irányuló források, nyílt szabványokra épülő IKT-termékek és -szolgáltatások támogatása, a Galileo program beépítése a digitális menetrendbe, hasznos online tartalmak és szolgáltatások fejlesztése és elérhetősége, miközben biztosított a magánélet védelme és a személyes adatok biztonságos tárolása. (60)

8.13 A tagállamoknak saját, hathatós nemzeti kutatási-fejlesztési programokat kell kidolgozniuk az IKT, illetve a jövőbeni és feltörekvő technológiák terén. Ezáltal mind az európai, mind a nemzetközi együttműködésben erős partnerekké válhatnak. A strukturális alapokból nagyobb részt kellene szentelni ennek a célnak. (61)

8.14 A kkv-kkal kapcsolatban az EGSZB megismétli egy olyan ambiciózus európai kisvállalkozási intézkedéscsomagra (SBAE) tett javaslatát, amely többek között az alábbiakat tartalmazza:

— jogi eszközt, amely érvényre juttatja a Gondolkozz előbb kicsiben! elvének alkalmazását, a lehető legnagyobb kényszerítő hatás mellett garantálva ezeknek a kormányzási elveknek a hatékony és konkrét megvalósítását mind közösségi, mind pedig tagállami és regionális szinten,

— pontos határidőkkel és megfelelő eszközökkel kiegészített ütemtervet az SBAE konkrét és nagyszabású intézkedéseinek végrehajtásához,

— világos elkötelezettségeket az adminisztrációs terhek csökkentése terén, különös tekintettel az egyszeri adatszolgáltatás elvére, amely minden adminisztratív formaság esetén alkalmazandó,

— az Európai Bizottság szolgálatainak átszervezését annak érdekében, hogy a kkv-k valódi partnerrel és eszközökkel rendelkezzenek a vállalkozások „európaivá válásának” elősegítéséhez,

— olyan európai eszközöket, amelyek elősegíthetik a tőkésítést, a hálózatba szerveződést, a beruházásokat és az egész életen át tartó tanulást a kis- és középvállalkozásokban,

— az összes európai politikát összefogó egységes politikai keretet annak érdekében, hogy a kis- és középvállalkozások létét szokásos, és ne rendhagyó esetként kezeljék,

— az SBAE céljainak nemzeti szintű (ideértve a jogalkotói szintet is) lebontását, valamint

— a közvetítő szervezetek és a szociális partnerek közötti állandó konzultáció gyakorlatának újraindítását. (62)

8.15 Az EGSZB a tagállami adópolitikai gyakorlatok egyszerűsítésére, igazságosságára és átláthatóságára irányuló elv alapján a közös konszolidált társasági adóalap (KKTA) (63) bevezetését kéri. Érdemes megfontolni a társasági adóval kapcsolatos együttműködés és koordináció kiterjesztését is. (64)

8.16 Az EGSZB kiemeli, hogy egyszerű, harmonizált közvetett adózási rendszerre van szükség, mely csökkenti az adminisztratív terheket, egyértelmű hasznot hoz a vállalkozások és az egyének számára, igazságos adózást biztosít, biztos bevételt garantál az államháztartás számára, csökkenti az adócsalás kockázatát, valamint elősegíti a belső piac fejlődését és kiteljesedését. (65)

8.17 A hozzáadottérték-adó területén való csalást illetően a változásoknak való ellenállás káros hatással van a tagállamok és az EU pénzügyeire; a külön érdekek felülírják a közérdeket. (66)

9. Magántőke vonzása a növekedés finanszírozásához

9.1 Az Európai Bizottságnak a növekedés finanszírozása érdekében tett javaslatai a magántőke nagyobb fokú bevonására meglehetősen tétovának tűnnek. Akkor, amikor a legtöbb tagállam államháztartása vagy szigorúan korlátozott, vagy pedig le van faragva, jóval nagyobb hangsúlyt kell fektetni a növekedést ösztönző alternatív finanszírozási források megtalálására. Az uniós projektkötvények bevezetésére vonatkozó javaslat segíteni fog néhány jelentős infrastrukturális beruházás esetében, azonban szükség van egy szisztematikusabb erőfeszítésre is az európai nyugdíjalapok befektetéseinek mobilizálása érdekében. Ezt azzal lehetne elérni, hogy arra sarkalljuk a tagállamokat, hogy azok ösztönözzék nyugdíjalapjaikat a nemzeti infrastruktúrákba történő beruházásra és a társfinanszírozásra.

9.2 Ha az EBB eurókötvényeket, vagy inkább mind a 27 tagállamot lefedve EU-kötvényeket bocsáthatna ki, azzal új tőkét lehetne biztosítani az állami szektor számára anélkül, hogy teljesen a pénzügyi magánszektorra támaszkodnánk. Már előre biztosítani kellene a pénzügyi forrásokat, például a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézményektől (IORP), így az EBB hidat képezne a szóban forgó új tőkeforrások és saját beruházásai között. Az eurókötvények akár hosszú távú lakossági megtakarítások eszközei is lehetnek. Az EGSZB üdvözli a projektkötvények gyors bevezetését, azonban ez nem szabad, hogy az eurókötvények létrehozásának alternatívája vagy helyettesítője legyen. (67)

9.3 Ami a jelenlegi pénzügyi helyzet kontextusában a kkv-k finanszírozási struktúráit illeti, a kockázati tőkealapok liberalizálására vonatkozó javaslat, mely lehetővé teszi számukra, hogy az EU egész területén szabadon tevékenykedjenek, üdvözlendő, jóllehet már régóta esedékes. Az európai piac bővültével fontolóra kellene venni a kockázatitőke-finanszírozás hozzáférhetőségének növelésére irányuló módozatok megtalálását is. Például egy európai hálózat által koordinált regionális miniplatformok létrehozása olyan új eszközt biztosítana, amelynek segítségével új tőkét lehetne előteremteni a kisvállalkozások számára. Ez ösztönözné a további kockázatitőke- és informális finanszírozást, valamint megkönnyítené a kis kockázatitőke-tulajdonosok számára a kisvállalkozások támogatását. (68)

9.4 Közismert, hogy a piac nem képes a korai szakaszban tőkével ellátni a technológiai téren induló vállalkozásokat és a tevékenységleválásokat. Az ennek a problémának az orvoslására indított kezdeményezések – mint az informális finanszírozás és a magvető tőke – hasznosnak bizonyultak, azonban a kutatási központok és az egyetemek szerte Európában még mindig küzdenek azzal, hogy tudásukat a piacra vigyék. Az ilyen korai szakaszban biztosítandó tőke iránti kereslet egyre nő, miközben a kínálat viszonylag állandó marad. Nagyobb erőfeszítéseket kellene tenni a tőkegazdag egyének és intézmények arra való ösztönzésére, hogy nagyobb mértékben járuljanak hozzá a technológiai szektor induló vállalkozásai és a prototípusokkal kapcsolatos tevékenységek kockázatitőke-finanszírozásához.

9.5 Ösztönözni kell – különösen a globalizációnak és a gazdasági és pénzügyi válság jelenlegi hatásainak leginkább kitett ágazatokban – a kkv-k támogatásának gyakorlatias módszereit, például a közvetítést, az adókedvezményeket, az azonnali fizetéseket és az eszközöknek az állami támogatásokra vonatkozó mentességeken keresztül történő gyors szétosztását megkönnyítő intézkedéseket. (69)

10. Az energiához való költséghatékony hozzáférés megteremtése

10.1 Végre kell hajtani a harmadik energiapolitikai csomagban előirányzott intézkedéseket, melyeknek célja a tagállamok közötti együttműködésen alapuló valódi energiapiac megteremtése a hálózatok és a szolgáltatók jobb összekapcsolása, valamint a nemzeti szabályozó hatóságok hatásköreinek megerősítése mellett. (70)

10.2 Az energiahatékonyság annak a technológiai ugrásnak az előfutára, mely lehetővé fogja tenni az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való áttérést. Történtek előrelépések, azonban a tagállamoknak többet kell tenniük a megújuló energiák fejlesztéséért beruházási terveikben, valamint annak érdekében, hogy az energiahatékonyságot szolgáló termékekkel és szolgáltatásokkal foglalkozó magáncégek számára megfelelő, stabil szabályozási környezetet és ösztönzést biztosítsanak. (71)

10.3 Az EGSZB javaslatot nyújtott be az Energiaügyi Tanács 2011. február 4-i ülése elé az energiahatékonysággal kapcsolatos célkitűzések meghatározása tárgyában az olyan speciális kulcságazatok esetében, mint a közlekedés és az építőipar. A javaslat a következő intézkedéseket tartalmazza:

— valamennyi energiaforma külső költségeinek internalizálása annak érdekében, hogy a piac magától értetődően azokhoz a formákhoz forduljon, amelyek szén-dioxid-kibocsátása a legalacsonyabb;

— az új energiahatékonysági technológiákkal kapcsolatos tájékoztatás és képzés növelése, például az építőipar, a közérdekű munkák és a közlekedés területén;

— az IKT-k által nyújtott lehetőségek hatékonyabb kihasználása annak érdekében, hogy az energiahatékonyság a termelés és a fogyasztás valamennyi szintjén megerősödjön.

10.4 Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy az épületek, amelyek az Európai Unió végfelhasználói energiaigényének 40 %-áért felelősek, a legnagyobb energiafogyasztók. Az energiahatékonyság-fokozási potenciál mintegy fele biztosítható az épített környezetben, méghozzá a gazdasági költségek csökkentése mellett. Az EU már egyedül az ilyen megtakarítások révén teljesíthetné a Kiotói Jegyzőkönyvben vállalt kötelezettségeit. Ráadásul ezek az energiamegtakarítások ma is létező technológiák felhasználásával érhetők el. Sőt mi több, az épületek energiateljesítményének növelése kizárólag kedvező hatásokkal jár, hasznos foglalkoztatást teremtve, mérsékelve az üzemeltetési költségeket, fokozva a kényelmet és elősegítve a tisztább környezet kialakulását. Mindez abszolút prioritást kell, hogy jelentsen az Európai Unió számára. Az EGSZB annak jelentőségét is ugyanígy elismeri, hogy új vagy továbbfejlesztett alapanyagokat használjanak fel a háztartási vagy irodai készülékekhez, valamint olyan egyéb ágazatokban, mint az energiaszektor vagy a szállítás. (72)

10.5 A nagy energiaigényű iparágaknak kétségtelenül hozzá kell járulniuk az energia- és klímapolitika által kitűzött célok megvalósításához. Az energia- és a környezetvédelmi politika eszközeinek vizsgálata és kialakítása során gondosan figyelembe kell venni, milyen mértékű hatással lehetnek ezek az eszközök az említett iparágak versenyképességére. (73)

10.6 Számos üveg- és kerámiatermék bír kiváló környezeti teljesítménnyel (szigetelőanyagok, dupla üvegezésű ablakok stb.), amit támogatni kellene az uniós építőipar energiamegtakarítási kritériumaként. A fenti technológia ezenkívül részévé kellene, hogy váljon azon EU-n kívüli országok felé történő bármilyen technológiatranszfernek, amelyek nagy energiamegtakarítási potenciállal rendelkeznek. (74)

10.7 Az EGSZB javasolja annak vizsgálatát, hogy egyrészt a jelenlegi válság kontextusában és a fenntarthatóság szempontjából a jelenleg hatályos rendelkezések (a távközlés, a postai vagy az elektromosáram-szolgáltatás terén) elegendőek-e ahhoz, hogy elkerüljük a kínált szolgáltatások minőségének romlását, valamint hogy megelőzzük a kirekesztés, a szociális szakadék és a szegénység jelenségeinek kialakulását; másrészt pedig azt, hogy az új területeken nem kell-e érvényesíteni a Lisszaboni Szerződéshez csatolt (26.) jegyzőkönyv által közös uniós értékekként meghatározott „magas minőségi szintet, magas fokú biztonságot és megfizethetőséget, az egyenlő bánásmódot, valamint az egyetemes hozzáférés és a felhasználói jogok előmozdítását”. (75)

10.8 Tanulmányozni kellene egy európai általános érdekű energiaszolgáltatás lehetőségét, amelyet a közös energiapolitika szolgálatába lehetne állítani. Ugyanakkor meg kell állapítani, hogy az európai hatóságok és a nemzeti kormányok, illetve a tagállamok – a nemzeti különbségek és az európai egységes piac létrehozásához szükséges elvárások okozta feszültségek közepette – nehezen barátkoznak meg az általános (gazdasági vagy nem gazdasági) érdekű közösségi szolgáltatások gondolatával. Így az európai energiaszolgáltatás létrehozása a politikai döntéshozók körében még nem talált pozitív fogadtatásra. Az általános érdekű közösségi szolgáltatások ugyanakkor szükségesek az európai integrációs folyamat folytatásához. Az ilyen szolgáltatások tanúskodnak majd az európai szolidaritásról, amelynek célja az Unió előtt álló kihívások leküzdése. Létre kell hozni egy „egységes európai hálózatot”, valamint közös projekteket, és ki kell dolgozni a hálózat tervezési és irányítási struktúráit. A kereslet és a kínálat optimális összeegyeztetése érdekében a hálózat minden szintjén intelligens irányításra és működésre van szükség. (76)

10.9 A nagy energiaigényű iparágak biztos energiaellátást igényelnek az európai energiaforrások megfelelő kombinációja révén. Ebből nem zárhatunk ki egyetlen energiaforrást (szén, megújuló energia, nukleáris energia) sem, és az energiaszerkezetet a villamosenergia- és földgázpiac hatékony, végső soron ésszerű energiaárakat eredményező versenyére kell alapozni. A nemzeti energiapolitikai érdekeknek sokkal inkább egy integrált európai koncepcióból kellene kiindulniuk, mert mind ez idáig az energiapiac nem tartott lépést az ipari termékek egységes piacával. Függetlenül attól, hogy egyes tagállamok úgy döntenek, hogy lemondanak az atomenergia alkalmazásáról, ha az Unióban fennmarad a meghasadáson alapuló villamosenergia-termelés, azzal egyúttal az e technológiával kapcsolatos szaktudást is Európában tarthatjuk. A nukleáris opció továbbvitele természetesen magas szintű biztonságot és jól képzett munkaerőt igényel. (77)

10.10 Az Unió egész területén alkalmazandó, az energiahatékony termékekre vonatkozó szabványok kidolgozása tekintetében az EGSZB felhívja a figyelmet az Európai Bizottság kezdeményezéseire, köztük az új Energy Star-rendeletre, melynek normái immár kötelezőek az irodai berendezésekre irányuló közbeszerzésekre nézve, az épületek energiafelhasználásának harmonizált szabványaira, valamint a nemzeti szabályozók megnövekedett hatáskörére az energiahatékonyság terén. Úgy véli, hogy a nemzeti energiaipari szereplőkkel kötött önkéntes megállapodások hasznos eszközt jelentenek, azonban az elfogadott megállapodásokból világosan ki kell tűnnie, hogy a célkitűzések betartásának elmulasztása kötelező normák előírását eredményezi. (78)

10.11 Ugyanebben az összefüggésben az EGSZB úgy ítéli meg, hogy alaposan fel kell mérni a magas energiaárak által a szegényebb háztartásokra és a kiszolgáltatott helyzetben lévőkre gyakorolt hatást, és ennek megfelelően kell kialakítani az uniós és nemzeti politikákat. Az ilyen háztartásoknak az első helyen kell szerepelniük az energiahatékonyságot szolgáló intézkedések bevezetéséhez nyújtott támogatások odaítélésekor. (79)

10.12 Az EGSZB támogatja a hatékony komodalitás elérése, valamint a különböző közlekedési módok optimalizációja és hálózatépítése érdekében tett erőfeszítéseket, melyek célja, hogy integrált közlekedési rendszert hozzanak létre, és biztosítsák a lehető legnagyobb folyamatosságot a különböző közlekedési módok között. (80)

10.13 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság megállapítja, hogy a közlekedési ágazat függ a fosszilis energiaforrásoktól, ami a kibocsátás, illetve az ellátás biztonsága és függetlensége területén következményekkel jár, és tisztában van azzal, hogy az energiaforrások – főként a kőolaj – korlátozottak. Úgy véli ezért, hogy a jövőbeni európai közlekedési politikának négy fő célkitűzést kell követnie, miközben megőrzi az ágazat versenyképességét a 2020-as stratégia keretében: ezek az alacsony szén-dioxid-kibocsátással járó közlekedési módok támogatása, az energiahatékonyság, az ellátás biztonsága és függetlensége, valamint a közlekedési torlódások elleni küzdelem. (81)

10.14 A legfontosabb leküzdendő kihívások és a fenntartható közlekedéspolitikába beillesztendő legjelentősebb kérdések (i) a növekvő urbanizáció, valamint a komfort iránti igény a mindennapi helyváltoztatás során, (ii) a közegészség megőrzése, ami a szennyezőanyagok és az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését teszi szükségessé, (iii) a cserekereskedelem fenntartása, amelybe beletartozik a kibocsátás csökkentésének szükségessége is, (iv) a homogén területek meghatározása egy valódi integrált közlekedéspolitika létrehozása céljából és (v) a lakosság és a gazdasági szereplők bevonása és integrációja az új politikák és a mobilitással kapcsolatos új viselkedésminták megvalósításába. (82)

10.15 Az EGSZB támogatja a tiszta és energiahatékony járművekre vonatkozó uniós kezdeményezéseket is, és további fellépéseket javasolt. Hangsúlyozza, hogy éles a verseny az autóipar, az akkumulátorgyártás és az energiaellátási ágazat szereplői között a legjobb technológia legjobb áron történő kifejlesztéséért. Ez a verseny önmagában is az innováció erős mozgatórugója, ezért nem szabad visszafogni, azonban piaci ösztönzőkre lesz szükség ahhoz, hogy egyértelmű elmozdulás történjen a feltölthető hibrid autók és a teljesen elektromos autók új generációja felé. (83)

Kelt Brüsszelben, 2011. március 15-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Lásd Az államadóssággal kapcsolatos válság hatása az EU irányítására című EGSZB-véleményt, HL C 51., 2011.2.17., 15. o.

(2) Lásd A Program Európa számára: a civil társadalom javaslatai című EGSZB-brosúrát, CESE 593/2009, 1 Fiche, 2. pont.

(3) A 8. pontban további, adózással kapcsolatos politikai javaslatok találhatók.

(4) Lásd a Pénzügyi tranzakciók adója című EGSZB-véleményt, HL C 44., 2011.2.11., 81. o.

(5) HL C 51., 2011.2.17., 15. o.

(6) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A lisszaboni stratégia 2010 után, HL C 128., 2010.5.18., 3. o. és Gazdasági fellendülés – Helyzetfelmérés és gyakorlati intézkedések, HL C 48., 2011.2.15., 57. o.

(7) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A foglalkoztatási csúcstalálkozó eredményei, HL C 306., 2009.12.16., 70. o.

(8) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Központi Banknak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A gazdaságpolitikai koordináció erősítése a stabilitás, a növekedés és a munkahelyteremtés érdekében – az európai uniós gazdasági irányítás megszilárdításának eszközei, HL C 107., 2011.4.6., 7. o.

(9) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A válság után – Új pénzügyi rendszer a belső piacon, HL C 48., 2011.2.15., 38. o.

(10) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendelet módosításáról, HL C 54., 2011.2.19., 37. o.

(11) Ugyanott.

(12) Ugyanott.

(13) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A válság után – Új pénzügyi rendszer a belső piacon, HL C 48., 2011.2.15., 38. o.

(14) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a short ügyletekről és a hitel-nemteljesítési csereügyletekkel kapcsolatos egyes szempontokról, HL C 84., 2011.3.17., 34. o.

(15) HL C 54., 2011.2.19., 37. o.

(16) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A Bizottság jelentése – 2009. évi jelentés a versenypolitikáról, HL C 84., 2011.3.17., 7. o.

(17) HL C 48., 2011.2.15., 57. o.

(18) Lásd az EGSZB-véleményét a következő tárgyban: Társadalmi befogadás, HL C 128., 2010.5.18., 10. o.

(19) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Kora gyermekkori gondozás és nevelés, HL C 339, 2010.12.14., 1. o.

(20) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Zöld könyv – A munkajog korszerűsítése szembenézve a XXI. század kihívásaival, HL C 175., 2007.7.27., 65. o.

(21) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Az adóügyi szabályozás területi jellegének hatása az ipari szerkezetváltásra, HL C 120., 2008.5.16., 51. o.

(22) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Zöld könyv – A megfelelő, fenntartható és biztonságos európai nyugdíjrendszerek felé, HL C 84.. 2011.3.17., o.

(23) HL C 84., 2011.3.17., 38. o.

(24) HL C 128., 2010.5.18., 10. o.

(25) HL C 84., 2011.3.17., 38. o.

(26) HL C 84., 2011.3.17., 38. o, Ugyanott.

(27) Ugyanott, illetve lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó ütemterv (2006–2010) és nyomonkövetési stratégia, HL C 354., 2010.12.28., 1. o.

(28) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A magántőkealapok, a fedezeti alapok és a nemzeti vagyonalapok hatása az európai iparágakban végbemenő szerkezetváltásra, HL C 128., 2010.5.18., 56. o.

(29) HL C 84., 2011.3.17., 38. o.

(30) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Javaslat tanácsi határozatra a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról – Az Európa 2020 integrált iránymutatás II. része, HL C 21., 2011.1.21., 66. o.

(31) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A szociális juttatások fejlődése, HL C 44., 2011.2.11., 28. o., CESE 977/2010.

(32) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Munka és szegénység: egy nélkülözhetetlen globális koncepció felé, HL C 318., 2009.12.23., 52. o.

(33) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az európai globalizációs alkalmazkodási alap létrehozásáról szóló 1927/2006/EK rendelet módosításáról, HL C 228., 2009.9.22., 103. o.

(34) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A globális válság hatása a főbb európai termelő és szolgáltató szektorokra, HL C 318., 2009.12.23., 43. o.

(35) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A Közösség lisszaboni programjának végrehajtása: A vállalkozói készségek előmozdítása az oktatás és a tanulás révén, HL C 309., 2006.12.16., 110. o., valamint a következő tárgyban: Az önfoglalkoztatás keretében végzett munka új trendjei: a gazdaságilag kiszolgáltatott önfoglalkoztatás speciális esete, HL C 18., 2011.1.19., 44. o.

(36) HL C 44., 2011.2.11., 28. o.

(37) HL C 306., 2009.12.16., 70. o.

(38) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Hogyan alkalmazandó a rugalmas biztonság a szerkezetátalakítás kapcsán a globális fejlődés összefüggésében? (HL C 318., 2009.12.23., 1. o.)

(39) HL C 306., 2009.12.16., 70. o.

(40) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A rugalmas biztonság közös elveinek kidolgozása felé: több és jobb munkahely a rugalmasságon és biztonságon keresztül, HL C 211., 2008.8.19., 48. o.

(41) HL C 318., 2009.12.23., 1. o.

(42) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A környezeti, energiaügyi és éghajlati kihívásokból következő ipari szerkezetváltások hatása a foglalkoztatásra, HL C 44., 2011.2.11., 40. o.

(43) HL C 318., 2009.12.23., 43. o.

(44) Ugyanott.

(45) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A készségek összeegyeztetése a változóban lévő iparágak és szolgáltatások igényeivel – A foglalkoztatással és készségekkel foglalkozó uniós szintű ágazati tanácsok esetleges létrehozásának előnyei, HL C 347., 2010.12.18., 1. o.

(46) Ugyanott.

(47) Ugyanott.

(48) Ugyanott.

(49) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A lisszaboni menetrend és a belső piac, HL C 347., 2010.12.18., 8. o.

(50) Ugyanott.

(51) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Az európai üzleti szolgáltatások ágazatának alakulása, HL C 27., 2009.2.3., 26. o.

(52) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A szolgáltatások belső piaca – A munkaerőpiac és a fogyasztóvédelem követelményei, HL C 175., 2007.7.27., 14. o.

(53) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A nagy áruforgalmat bonyolító kiskereskedelmi ágazat alakulása és a beszállítókra és fogyasztókra gyakorolt hatásai (HL C 175., 2009.7.28., 57. o.)

(54) Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye a következő tárgyban: A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak a szellemi tulajdonhoz fűződő jogok belső piaci érvényesítésének megerősítéséről, HL C 18., 2011.1.19., 105. o.

(55) Ugyanott.

(56) Ugyanott.

(57) Ugyanott.

(58) HL C 347., 2010.12.18., 8. o., valamint az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A megújított lisszaboni stratégia külső dimenziója, HL C 128., 2010.5.18., 41. o.

(59) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A szolgáltatások és az európai gyáripar: az ágazatok közötti összefüggések és a foglalkoztatásra, a versenyképességre és a termelékenységre gyakorolt hatásaik, HL C 318., 2006.12.23., 26. o.

(60) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Az európai digitális menetrend, HL C 54., 2011.2.19., 58. o.

(61) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az IKT új távlatai – a jövőbeni és kialakulóban lévő technológiák európai kutatási stratégiája, HL C 255., 2010.9.22., 54. o.

(62) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: „Gondolkozz előbb kicsiben!” – Európai kisvállalkozói intézkedéscsomag: „Small Business Act”, HL C 182., 2009.8.4., 30. o.

(63) Lásd az Európai Bizottság legutóbbi közleményét: A növekedés és foglalkoztatás növelésére valamint az európai uniós vállalatok versenyképességének fokozására irányuló közösségi program végrehajtása: a közös konszolidált társasági adóalapra (KKTA) vonatkozó javaslat felé 2006-ban tett további haladás és a következő lépések, COM(2007) 223 végleges, 2007. május 2.

(64) HL C 120., 2008.8.16., 51. o.

(65) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Javaslat tanácsi irányelvre a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek a minimális általános adómérték tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség időtartama tekintetében történő módosításáról, HL C 51., 2011.2.17., 67. o. .

(66) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Javaslat tanácsi rendeletre a hozzáadottérték-adó területén történő közigazgatási együttműködésről és csalás elleni küzdelemről, HL C 347., 2010.12.18., 73. o.

(67) HL C 48., 2011.2.15., 57. o.

(68) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Finanszírozási struktúrák kis- és középvállalkozások számára a jelenlegi pénzügyi helyzet kontextusában, HL C 48., 2011.2.15., 33. o.

(69) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A kkv-k támogatása a világpiaci változásokhoz való alkalmazkodásban, HL C 255., 2010.9.22., 24. o.

(70) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Energiaszegénység a liberalizáció és a gazdasági válság kontextusában, HL C 44., 2011.2.11., 53. o.

(71) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Energiastratégia a 2011–2020-as időszakra, HL C 54., 2011.2.19., 1. o.

(72) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Az energiapiacok jelenlegi alakulásának hatása az európai ipari értékláncokra, HL C 77., 2009.3.31., 88. o.

(73) Ugyanott.

(74) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Az európai üveg- és kerámiaipar versenyképessége, különös tekintettel az EU éghajlat-változási és energetikai csomagjára, HL C 317., 2009.12.23., 7. o.

(75) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Milyen általános érdekű szolgáltatások szükségesek a válság kezeléséhez?, HL C 48., 2011.2.15., 77. o.

(76) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Általános gazdasági érdekű szolgáltatások: az EU és a tagállamok közötti felelősségmegosztás kérdései, HL C 128., 2010.5.18., 65. o.

(77) HL C 77., 2009.3.31., 88. o.

(78) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: A Bizottság közleménye a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek az energia-végfelhasználás hatékonyságáról és az energetikai szolgáltatásokról szóló 2006/32/EK irányelv által előírt nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek első értékeléséről – Közös lépések az energiahatékonyság érdekében, HL C 77., 2009.3.31., 54. o.

(79) HL C 54., 2011.2.19., 1. o.

(80) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Európai közlekedéspolitika a 2010 utáni lisszaboni stratégia és a fenntartható fejlődési stratégia keretében, HL C 354., 2010.12.28., 23. o.

(81) HL C 354., 2010.12.28., 23. o.

(82) Ugyanott.

(83) Lásd az EGSZB véleményét a következő tárgyban: Az elektromos járművek szélesebb körű használata felé, HL C 44., 2011.2.11., 47. o.