Közigazgatási reform: A jogállamisággal és a gazdasági kormányzással együtt a közigazgatási reform a bővítési folyamat egyik pillére. Mindhárom pillér szoros kapcsolatban van egymással, hiszen a politikai és gazdasági reformok terén elérhető siker szempontjából alapvető fontosságú horizontális kérdésekkel foglalkoznak, és alapot teremtenek az uniós jogszabályok és szabványok végrehajtásához. A demokratikus kormányzáshoz jól működő közigazgatásra van szükség, hiszen közvetlen hatást gyakorol a kormányoknak a közfeladatok ellátására és a versenyképesség és növekedés előmozdítására irányuló képességére is.

A Bizottság egyre nagyobb hangsúlyt fektet arra, hogy a bővítési folyamat során „először a legfontosabb kérdéseket” kezeljék. E megközelítés prioritásként kezeli a jogállamiság elvével és az alapvető jogokkal, a gazdasági kormányzással, a gazdasági versenyképesség javításával és a demokratikus intézmények – beleértve a közigazgatást is – megszilárdításával kapcsolatos reformokat.

A csatlakozási folyamat kemény, amely szigorú, de tisztességes feltételrendszeren, rögzített kritériumokon és a saját érdemek alapján való elbírálás elvén alapul. Ez a szigorú eljárás elengedhetetlen a bővítési politika hitelességének és a bővítési országoknak nyújtott ösztönzők biztosítása szempontjából, hogy azok mélyreható reformokat hajthassanak végre, továbbá hogy az uniós polgárok támogatása is garantált legyen.

Az uniós bővítési politika kölcsönösen előnyös a felek számára a béke, a biztonság és a jólét Európában való megteremtése révén. Megszilárdítja az uniós politikai és gazdasági erőt, és hatalmas átalakító ereje van az érintett országokra nézve. A nyugat-balkáni országok számára kulcsfontosságú stabilizációs tényező az uniós tagságnak az uniós tagállamok által biztosított egyértelmű perspektívája. A tagság elősegíti a szükséges feltételek biztosítása felé tett lépéseket, ideértve a stabilizációs és társulási folyamat feltételeit is.

Az uniós előcsatlakozási támogatás megbízható befektetésnek minősül mind a bővítési országok, mind pedig az EU jövőjébe. A támogatás segítséget nyújt a kedvezményezettek számára a politikai és gazdasági reformok megvalósításában, felkészíti őket az uniós tagsággal járó jogokra és kötelezettségekre. E reformoknak jobb lehetőségeket kell biztosítaniuk a polgárok számára és olyan standardok elérését kell lehetővé tenniük, amelyek megegyeznek az uniós polgároknak biztosítottakkal. Az előcsatlakozási támogatás segít az EU-nak a fenntartható gazdaságélénkítésre, az energiaellátásra, a közlekedésre, a környezetre és az éghajlatváltozásra stb. irányuló saját célkitűzései megvalósításában is.

Az IPA országos és regionális szinten is megjelent nemzeti programok, több kedvezményezettre irányuló programok és határon átnyúló együttműködés útján.

Az I. és II. alkotóelem a Bővítési Főigazgatóság (DG ELARG) hatáskörébe tartozott, most pedig az Európai Szomszédságpolitika és a Csatlakozási Tárgyalások Főigazgatósága (DG NEAR) hatáskörébe tartozik és minden kedvezményezett ország előtt nyitott. A többi, a kedvezményezetteket az uniós csatlakozás után a strukturális alapok végrehajtására felkészítő alkotóelem csak a tagjelölt országok számára volt elérhető, és a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság (DG REGIO), a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága (DG EMPL), illetve a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság (DG AGRI) irányítása alá tartozik.

Az EU a fent körvonalazott valamennyi területen technikai és pénzügyi támogatás útján támogatja az előrelépést a bővítési országokban. Ez hozzájárul a jól előkészített csatlakozási folyamathoz, amely nemcsak az érintett országoknak nyújt segítséget a szükséges feltételek megteremtésében, hanem azt is biztosítja, hogy a bővítés nem megy az Unió hatékonyságának rovására.

A jószomszédi viszonyok és a regionális együttműködés a stabilizációs és társulási folyamat és a bővítési politika elengedhetetlen elemei. Az említett elemeket 2014-ben fokozott együttműködés és kétoldali szintű kapcsolatok révén megerősítették, többen közt olyan érzékeny területeken is, mint a háborús bűnök, a menekültek visszatérése, többek között a szarajevói folyamathoz kapcsolódó regionális lakásprogram végrehajtása révén – jelenleg folyamatban lévő lakásépítéssel –, valamint a szervezett bűnözés és rendőri együttműködés terén. További lépéseket tettek a régiók közötti összeköttetések fokozása és az infrastrukturális beruházások ösztönzése terén a régióban, beleértve a nyugat-balkáni beruházási keret révén történő beruházásokat is.

2011-től 2013-ig Izland is részesült IPA-támogatásban, elsősorban intézményi kapacitásépítésre vonatkozó területek kezelése céljából. Miután az izlandi kormány úgy döntött, hogy 2013 májusában felfüggeszti a csatlakozási tárgyalásokat, a Bizottság úgy határozott, hogy megszünteti az Izlandnak nyújtott támogatást.

Szakpolitikai célok és prioritások

A jogállamiság tisztelete az IPA végrehajtási időszakának kezdetén kiemelt területként jelentkezett. A legtöbb bővítési országban a Bizottság úgy találta, hogy a szervezett bűnözéssel, a korrupcióval és a rosszul működő igazságszolgáltatással szembeni küzdelem alapvető célkitűzések. A közigazgatási reform szintén állandó szükségterület maradt valamennyi uniós bővítési folyamatban. A gazdasági kormányzás az utóbbi időszakban javításra szoruló területként jelentkezett nem utolsó sorban az Unióban tapasztalt gazdasági és pénzügyi válság miatt, melynek hatása számottevő volt a nyugat-balkáni térség országaiban is.

2014-ben külön erőfeszítés irányult a politikai prioritások támogatási programokkal és finanszírozással történő összekapcsolására abból a célból, hogy az uniós integrációs folyamat során a legkritikusabb helyre összpontosítsák a támogatást.

Programozási dokumentumok

Az IPA-támogatás a Bizottság bővítési csomagjában foglalt átfogó politikai iránymutatáson alapul. A tervezés és programozás a „többéves indikatív tervezési dokumentumokon” alapult, hároméves időszakot fedett le és frissítésére évente került sor.

Az éves vagy többéves programokat később a Bizottság fogadta el és háromféleképp hajtotta végre:

közvetlenül a Bizottság által, elsősorban az uniós küldöttségen keresztül, a helyszínen;

a kedvezményezett országok által, az ún. „decentralizált irányítási rendszer” alkalmazásával;

uniós tagállamokon keresztül, ami „megosztott irányításként” ismert.

A pénzgazdálkodás decentralizációja

A decentralizált irányítás, amelyet ma „közvetett irányításként” említenek, volt az IPA keretében történő végrehajtás előnyben részesített módszere. Ez azt jelentette, hogy a kedvezményezett országok hatóságai feleltek az IPA-alapok kezeléséért. A kedvezményezett országok voltak az ajánlatkérők és ők feleltek az ajánlatok kezeléséért és a vállalkozók kifizetéséért. Ez a tagjelölt és a potenciális tagjelölt országok felkészítésének egyik módja volt, hogy azok kezelni tudják a jövőben az uniós strukturális alapokat és a Kohéziós Alapot. Az irányítási felelősség kedvezményezett országoknak történő átadását megelőzően a Bizottság számos rendszerellenőrzést végzett, hogy alaposan felmérje az országok kapacitásait. Horvátország, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság és Törökország is olyan ország volt, amely a decentralizált végrehajtási rendszer keretén belül kezelte az alapokat.

IPA II

2014-ben létrehozták az IPA II-t, amely a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozik és a bővítés iránti megújult kötelezettségvállalást képviseli. Az IPA II a demokráciára és a jogállamiság elvére, továbbá a versenyképességre és a növekedésre összpontosít. Az IPA II bevezeti az ágazati megközelítést, az eredményösztönzőket, a költségvetéshez nyújtott támogatást és a tevékenységek rangsorolását is. A főbb infrastrukturális folyosók mentén megvalósított összehangolt beruházások és a nemzetközi pénzügyi szervezetekkel való együttműködés is az IPA II lényeges elemei. A tagjelölt országokban az IPA II keretében nyújtott támogatást a mezőgazdasági és vidékfejlesztés kivételével – amellyel a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság (DG AGRI) foglalkozik – valamennyi ágazatban az Európai Szomszédságpolitika és a Csatlakozási Tárgyalások Főigazgatósága (DG NEAR) hajtja végre.

2014-ben valamennyi országban elfogadták az indikatív stratégiai dokumentumokat, amelyek a 2014–2020 közötti teljes időszakra vonatkoznak, jóllehet az időszak felénél felülvizsgálatra kerül majd sor. A programozási folyamatot ágazatközpontúbbá alakították és a folyamat alapját az ágazati tervezési dokumentumok képezik.

Az uniós támogatás egyéb formái

Bár az IPA több előcsatlakozási támogatási eszközt egyesített, a bővítési országok továbbra is élvezhették az uniós támogatás egyéb formáinak előnyeit is. Különösen említésre méltók a világszintű jelenléttel működő eszközök, mint a demokrácia és az emberi jogok európai eszköze, a Stabilitási Eszköz és a közös kül- és biztonságpolitikai missziók és műveletek. Az EU bizonyos belső eszközök alkalmazási körét a bővítési területre is kiterjesztette: a bővítési országok számára elérhetőek voltak a kutatási programok és olyan válogatott oktatási programok, mint az Erasmus Mundus program.

Az EU a tagállamoktól származó kétoldalú támogatás és az Európai Beruházási Bank (EIB) által nyújtott beruházási hitelek révén is nyújtott támogatást a bővítési országoknak. Uniós küldöttségek dolgoztak azon, hogy biztosítsák az IPA-támogatás és az uniós támogatás egyéb forrásai közötti koherenciát.