HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 336/27

Kérelem közzététele a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján

(2014/C 336/10)

Ez a közzététel az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 51. cikke alapján jogot keletkeztet a kérelem elleni felszólalásra.

EGYSÉGES DOKUMENTUM

A TANÁCS 510/2006/EK RENDELETE

a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról (2)

„CARNIKAVAS NĒĢI”

EK-szám: LV-PGI-0005-01153 – 2013.9.11.

OFJ ( X ) OEM ( )

1. Elnevezés

„Carnikavas nēģi”

2. Tagállam vagy harmadik ország

Lettország

3. A mezőgazdasági termék vagy élelmiszer leírása

3.1. A termék típusa

1.7. osztály Friss halak, puhatestűek és rákfélék, valamint ezekből készült termékek.

3.2. Az 1. pontban szereplő elnevezéssel jelölt termék leírása

A „Carnikavas nēģi” név egy meghatározott térségben – a Carnikava körzetben található Gauja folyóból – egy meghatározott időszakon belül (augusztus 1-je és február 1-je között) kifogott folyami ingolára (Lampetra fluviatilis) utal. Ez a név a friss és az aszpikban főtt ingolára egyaránt alkalmazandó.

A „Carnikavas nēģi” név az alábbi sajátosságokkal rendelkező friss ingolára utal:

— hosszú és vékony törzsű, sima testű körszájú hal,

— szája tölcsérszerű,

— nincs mell- vagy hasúszója,

— hossza legalább 23 cm, legfeljebb 52 cm, súlya legalább 80 g,

— színe: háta és oldalának felső része sötét kékeszöld, kékesszürke vagy zöldesbarna, oldalának alsó része és hasa pedig szürkés, arany vagy fehér,

— élettartama legfeljebb 7 év.

A „Carnikavas nēģi” aszpikban főtt ingola esetében olyan termékre utal, amely 70 %-ban ingolát, 30 %-ban aszpikot tartalmaz.

A főtt ingolát egészben csomagolják, állaga lágy vagy félkemény, simára lapított, színe barna, és áttetsző sárga vagy barna színű aszpik vonja be. Gazdag, testes és enyhén sós íze van.

3.3. Nyersanyagok (kizárólag feldolgozott termékek esetében)

A főzéshez használt „Carnikavas nēģi” lehet friss vagy fagyasztott, az aszpik vízből, sóból és zselatinból készül.

3.4. Takarmány (kizárólag állati eredetű termékek esetében)

Az ingolákat nem táplálják mesterségesen. Vadon élve táplálkoznak.

3.5. Az előállítás azon műveletei, amelyeket a meghatározott földrajzi területen kell elvégezni

Az előállítás alábbi műveleteit kell a meghatározott földrajzi területen elvégezni:

— a Gauja folyó ingolaállományának feltöltése éves rendszerességgel, melynek során a Gauja vizeiben tenyésztett növendék ingolákat engednek a folyó felső szakaszába,

— a „Carnikavas nēģi” kifogása augusztus 1-je és február 1-je között, rekesztő háló használatával, a Gauja folyó alsó szakaszán, a folyó torkolatának közelében,

— az ingola elkészítése – széntűzön való megfőzése és aszpikba helyezése.

3.6. A szeletelésre, aprításra, csomagolásra stb. vonatkozó egyedi szabályok

—

3.7. A címkézésre vonatkozó egyedi szabályok

A „Carnikavas nēģi” név az értékesítésre szánt friss és aszpikban főtt ingolák felcímkézésénél egyaránt használatos, és a halak nagy- vagy kiskereskedelmi forgalomban való értékesítése során ezt a nevet fel kell tüntetni a termék csomagolásán vagy a termék mellett.

4. A földrajzi terület tömör meghatározása

Carnikava körzet. Az ingolákat a Gauja folyónak a carnikavai körzet területén található szakaszán fogják ki.

5. Kapcsolat a földrajzi területtel

5.1. A földrajzi terület sajátosságai

A mai Carnikava körzet területén tevékenykedő halászok a tengeren és a Gauja folyón egyaránt régi hagyományokra tekintenek vissza. Az ingolahalászat a 17. században épült Carnikava uradalom egyik legfontosabb bevételi forrása volt. Carnikava ma az egyetlen olyan körzet a Gauja folyó partján, ahol az ingolahalászat engedélyezett.

A halászok mind a mai napig ősrégi, nemzedékről nemzedékre átadott hagyományokat alkalmaznak az optimális halászhelyekkel, az ingolák szokásaival és az időjárási viszonyoknak a viselkedésükre gyakorolt hatásával kapcsolatosan. Ezekből a hagyományokból tudjuk például, hogy holdtölte éjszakája után nincsenek ingolák a hálócsapdában, hogy iszapos vízben könnyebb ingolát fogni; továbbá azt, hogy mivel a Gauja medre évről évre változik, mindig új halászhelyeket kell találni.

Az ingolák mindig is különleges jelentőséggel bírtak Carnikava számára; munkát és jólétet biztosítottak a helyi lakosok számára, akik emellett széles körű halászati tapasztalatra tettek szert, és elsajátították az ingolák ízletes étellé alakításához szükséges szakértelmet. Ebből kifolyólag Carnikavát még „ingolakirályság” névvel is illették Lettországon kívül. Carnikava – ingoláinak köszönhetően – a 17. század óta messze földön és széles körben ismert, amihez természetesen az összetartó és a jó és rossz időkben egymást támogató, helyi lakosok is hozzájárultak.

Az ingolák révén Carnikava Lettország határain messze túlnyúló ismeretségre tett szert, ezért az ingolahalászat tradicionális hivatása mind a mai napig életben maradhatott. Az ingola Carnikava község címerén is megjelenik.

Jelentős erőfeszítések történtek a szóban forgó forrás utánpótlására annak érdekében, hogy megakadályozzák az ingolaállomány kimerülését, és lehetővé tegyék az ingolák kifogásával és feldolgozásával kapcsolatos ismereteknek a jövő generációja számára való átadását: minden évben a Gauja vizeiben tenyésztett növendék ingolapéldányokat engednek a folyó felső szakaszába. A halpopulációk mesterséges újratelepítésének több mint 100 évre visszanyúló hagyománya van Lettországban. Carnikavában már 1896-ban felállítottak egy halikrakeltetőt.

5.2. A termék sajátosságai

A „Carnikavas nēģi” ízbeli jellemzői Carnikava lakosainak az ingolák kifogásával és elkészítésével kapcsolatos ismereteivel vannak összefüggésben; ezeket az ismereteket a 17. század óta őrzik, és a kétkezi munkán és a tapasztalaton alapulnak.

Az ingolák tradicionális elkészítési módjának egyedi szabályai a meghatározott területen kifogott folyami ingolákra alkalmazandók, amelyeket a más folyókból fogott halakkal összehasonlítva a tisztaság (homokmentesség) jellemez.

Az előállító főzési szakértelme – melynek köszönhetően a termék elnyeri a szükséges színt és állagot – és a megfelelő főzési idő – melynek köszönhetően az ingolák lágysága megfelelő mértékű lesz – egyaránt hozzájárul a termék különleges ízéhez.

5.3. A földrajzi terület és (OEM esetében) a termék minősége vagy jellemzői közötti vagy (OFJ esetében) a termék különleges minősége, hírneve vagy egyéb jellemzője közötti ok-okozati kapcsolat

A termék minősége és a földrajzi terület közötti kapcsolat a „Carnikavas nēģi” hírnevén és az ősi hagyományokat és módszereket ápoló helyi halászok és halfeldolgozók szakértelmén alapul.

Az ingolahalászat jelentőségét és hírnevét tanúsítják azok a történelmi feljegyzések, amelyek a helyi uradalom halászati tevékenységeinek köszönhetően „ingolakirályságként” utalnak a mai Carnikava körzetre. Az ingola főzésével kapcsolatos utasítások 1882-ig nyúlnak vissza. Az ingola főzésének hagyományait 1913-ban kezdték el lejegyezni receptekben, amelyekben az ingolák sütőben való elkészítéséről és forrásban lévő víz hozzáadásáról írnak.

A Carnikavából származó, a Gauja folyó Carnikava körzet területén található torkolatánál kifogott és elkészített ingolákra kiváló minőségük miatt már a 19. század elején felfigyeltek.

A carnikavai ingolák hírnevét azok a látogatók is tanúsítják, akik Lettország egész területéről érkeznek a városba a város évente megrendezésre kerülő ingolafesztiváljára. A carnikavai ingolahalászat és -főzés ősrégi hagyományait minden évben megünneplik az augusztus utolsó előtti vasárnapján megrendezésre kerülő fesztiválon, amelyen ingolalevest és roston sült ingolát készítenek, ingolát adnak el és vásárolnak, továbbá ingolaevő versenyt rendeznek. A fesztivál időpontja jelzi a carnikavai ingolahalászati szezon kezdetét.

A helyi vállalkozások Lettországban és külföldön egyaránt minőségi kitüntetéseket kaptak a vásárokon árult aszpikban főtt ingoláért. Az aszpikban főtt „Carnikavas nēģi” elnyerte Lettország egyik legmagasabb kitüntetését, a 2011-es Helyi Identitás Terméke címet, amelyet a Lett Vidéki Fórum a meghatározott minőségi és ízbeli kritériumoknak megfelelő, a helyi közösség által nagyra értékelt, egy bizonyos földrajzi területen, helyi erőforrások felhasználásával előállított és a helyi térség fenntartható fejlődéséhez hozzájáruló élelmiszer-ipari termékeknek ítél oda.

Számos turistaútvonal foglal magában termékkóstolással egybekötött, ingola-előállítóknál tett látogatásokat és az ingolahalászatnak és -feldolgozásnak a helyi térség számára való jelentőségét bemutató kiállításoknak helyt adó, helyi történelmi múzeum látogatását.

Carnikava körzet idegenforgalmi vásárokon vett részt Finnországban, Észtországban és Oroszországban, ahol bemutatta ingolahalászati és -készítési hagyományait.

Hivatkozás a termékleírás közzétételére

(az 510/2006/EK rendelet (3) 5. cikkének (7) bekezdése)

http://www.pvd.gov.lv/lat/kreis_izvlne/novertesana_un_registracija/lauksaimniecibas_un_partikas_p/

(1) HL L 343., 2012.12.14., 1. o.

(2) HL L 93., 2006.3.31., 12. o. A rendeletet felváltotta az 1151/2012/EU rendelet

(3) Lásd a 2. lábjegyzetet.