1.Az óceánok mint globális kihívás és prioritás

Az óceánok az Európai Unió és világszerte számos nemzet számára kulcsfontosságúak a jövő szempontjából. Óriási lehetőség rejlik bennük a növekedés, a munkahelyteremtés és az innováció fellendítésére. A globális óceángazdaság hozamát 1,3 trillió EUR-ra becsülik, és ez 2030-ra akár több mint kétszeresére nőhet.

Az óceánok kulcsfontosságú szerepet játszanak az éghajlati rendszer szabályozásában. Az általunk használt oxigén felét az óceánok termelik, emellett a világ hőtöbbletének legnagyobb részét és a szén-dioxid-kibocsátás mintegy 25 %-át is az óceánok nyelik el. Számos sziget- (a fejlődő kis szigetállamokat is ideértve) és parti ország függ a tengeri erőforrásoktól, és ki van téve az emberi tevékenységek megőrzésre és fenntartható hasznosításra gyakorolt lehetséges hatásainak. Döntő fontosságú, hogyan bánunk az óceánokkal. A legsürgetőbb globális kihívások közül néhány – köztük az éghajlatváltozás, a szegénység, a biztonság, a 2050-re várhatóan kilenc milliárdos népesség tápláló és elegendő élelmiszerrel való ellátása – csak úgy kezelhető eredményesen, ha az óceánok biztonságosak, védettek, tiszták, és fenntarthatóan gazdálkodunk velük.

Óceánjainkat a túlhalászás, az éghajlatváltozás, a savasodás, a szennyezés és a biodiverzitás csökkenése fenyegeti. A tengeri és a parti gazdaságok világszerte fejlődnek, de sikerük a fenntarthatóság javításától függ. A tengeri útvonalakhoz való hozzáférést olykor a jogellenes magatartás, a fokozódó kalóztevékenység, a fegyveres rablások és más tengeri bűncselekmények is rontják. Azok a kísérletek, amelyek arra irányulnak, hogy területi és tengeri igényeket az ENSZ Tengerjogi Egyezménye által létrehozott keretrendszeren kívül – megfélemlítéssel, kényszerrel vagy erőszakkal – érvényesítsenek, nemcsak a regionális stabilitást, hanem a globális gazdaságot is érinthetik. A tengerhasznosítás területét érintő jogellenes tevékenységek ismerete döntő fontosságú tényező a fenntartható, szabályokon alapuló irányítás szempontjából.

A pontos és gyors tájékoztatás a tengeri erőforrások és ökoszisztémák állapotáról továbbra is kihívást jelent. A tengeri tevékenységek fenntartható fejlesztéséhez szükséges technológiai fejlődés a fokozottabb kutatási tevékenységtől függ.

Mindezeket a kihívásokat globális szinten is felismerték. A Rio+20 konferencián állam- és kormányfők vállalták az óceánok és tengeri ökoszisztémák védelmét és helyreállítását, valamint az óceánban található erőforrásokkal való fenntartható, a nemzetközi jog szabályainak megfelelő gazdálkodást, a fenntartható fejlődés mindhárom dimenziójának teljesítését. Az Unió elkötelezett ezen integrált megközelítés iránt.

Az óceánok megőrzése és fenntartható hasznosítása az ENSZ 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlődési menetrendjében szereplő 17 fenntartható fejlesztési cél (SDG 14) egyike, valamint igen szorosan illeszkedik a politikai menetrendbe. Az óceánok megőrzését és fenntartható hasznosítását most először kezelik a világ többi sürgető fenntarthatósági kihívásával együtt, egyetlen átfogó globális szakpolitikai menetrend keretében, és most először fejezik ki számos fenntartható fejlesztési célban és célértékben. A globális közösségnek most tettekre kell váltania ezeket a vállalásokat. Az Unió teljes mértékben elkötelezett e cél és annak megvalósítása iránt. Az e közös közleményben meghatározott cselekvések a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó menetrendre adandó uniós válasz szerves részét képezik. Ez egyúttal a kül- és biztonságpolitikára vonatkozó globális stratégia prioritása is.

1.1. Jobb óceánpolitikai irányításra van szükség

Az ENSZ Tengerjogi Egyezménye az óceánok és erőforrásaik hasznosítását szabályozza. Az Egyezmény mögött a tengeren zajló ágazati tevékenységek további szabályozásáért felelős regionális és nemzetközi intézmények és fórumok keretrendszere áll. Ez a keretrendszer szabályok és elvek széles skáláját tartalmazza, mindazonáltal kissé heterogén és koordinálatlan. Globális egyetértés kezd kibontakozni azzal kapcsolatban, hogy az óceánok egyre nagyobb terhelésének kezelése érdekében a tengeri környezettel és a tengeren végzett emberi tevékenységeket – köztük az óceánokra hatással lévő szárazföldi tevékenységeket is – hatékonyabban kell irányítani.

A 2015-ben lezajlott bizottsági konzultáció megerősítette, hogy a jelenlegi keret nem biztosítja az óceánokkal való fenntartható gazdálkodást:

A keret hiányos és továbbfejlesztésre szorul. Továbbra is jelentős joghézagok állnak fenn, különösen a nemzeti joghatóságon kívül eső területeken a tengeri biológiai sokféleség megőrzése és fenntartható hasznosítása tekintetében. A Nemzetközi Tengerfenék Hatóság (ISA) még nem fejezte be a tengerfenék-bányászati kódexét, amely a tengerfenék-bányászatra vonatkozó szükséges szabályokat és eljárásokat állapítja meg.

A kölcsönösen elfogadott szabályok és rendelkezések végrehajtása sokszor nem hatékony, illetve érvényre juttatásuk gyakran nem egységes. Még messze vagyunk az olyan globális célkitűzések elérésétől, mint például a halászat terén a maximális fenntartható hozam elérése 2015-ig, vagy a parti és tengeri területek 10 %-ának megőrzése – különösen védett tengeri területek létrehozásával – 2020-ig. A gyors ratifikálás hiánya fontos tengeri egyezmények – köztük a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) a halászati ágazat munkafeltételeiről szóló egyezménye – hatálybalépését veszélyezteti.

Az óceánokért felelős nemzetközi szervezetek között túl kevés a koordináció. Bár a tengeri tevékenységek egymással összefüggnek, szabályozásuk mégis többnyire ágazatonként történik. A különböző ágazatokhoz tartozó nemzetközi testületek közötti koordináció sokszor alkalmi vagy nem is létezik. Azon szervezetek és mechanizmusok felhatalmazása, amelyek kulcsfontosságú szerepet játszhatnának az általános keret megerősítésében – ilyen például az ENSZ „UN Oceans” vagy a Kormányközi Oceanográfiai Bizottság (IOC) –, sokszor igen gyenge.

A jogellenes és bűnözői tevékenységek jelentős hatással vannak a gazdasági szereplőkre, a tengeri környezetre és a tengeri ágazatban dolgozó személyekre. Az EU javította saját biztonsági keretét, és előmozdította a nemzetközi és regionális biztonsági együttműködést, de még többet kell tenni a tengeren elkövetett jogellenes cselekmények megszüntetése érdekében. Néhány óceánhoz kapcsolódó tevékenység esetében az emberhez méltó munka hiánya továbbra is aggodalomra ad okot. A jogellenes tevékenységet folytató hajókon a munkakörülmények messze elmaradnak a nemzetközi normáktól, sőt akár jogellenesek is, ami nemcsak az érintett dolgozókra van közvetlen hatással, hanem az ágazat azon képességére is, hogy fenntartható módon járjon el.

Az EU külső és belső politikáit – köztük a balti-tengeri stratégiát, a fekete-tengeri szinergiát, az adriai- és jón-tengeri régióra vonatkozó uniós stratégiát, az Uniót a Mediterrán Térségért és az Északi Dimenziót – is jobban össze kell hangolni.

Az érdekelt feleket (köztük a vállalkozásokat, a kutatókat és a civil szervezeteket) jobban be kell vonni a nemzetközi szabályozási keret kidolgozásába és végrehajtásába. Ennek eredményeként jobban be fogják tartani a szabályokat, és jobban szorgalmazni fogják a kiegészítő irányítási intézkedéseket, például az önkéntes vállalásokat és a bevált gyakorlatok megosztását. Az óceángazdálkodásnak alapos tudományos kutatáson és megbízható ismereteken kell alapulnia.