A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A tagállamoknak a Számvevőszék 2010-es évről szóló éves jelentésére adott válaszai /* COM/2012/080 final - 2012/ () */





TARTALOMJEGYZÉK 1. A jelentés tárgya. 2 2. A jelentés ismertetése és a 2010. évi megbízhatósági nyilatkozat megállapításai 2 2.1 A Számvevőszék 2010. évi jelentésének ismertetése. 2 2.2 A 2010. évi megbízhatósági nyilatkozat szakpolitika-csoportokra vonatkozó megállapításai 3 3. A tagállamok által tett előrelépések a megosztott igazgatás területén – Bevételek, Mezőgazdaság és természeti erőforrások. 4 3.1 Bevételek. 5 3.2 Mezőgazdaság és természeti erőforrások. 6 4. A tagállamok által tett előrelépések a megosztott igazgatás területén – Kohézió, energiaügy és közlekedés 7 4.1 Intenzívebb iránymutatás és képzés. 7 4.2 Egyszerűsítés. 9 5. Következtetés. 11 A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A tagállamoknak a Számvevőszék 2010-es évről szóló éves jelentésére adott válaszai 1. A jelentés tárgya Az Európai Unió általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendelet 143. cikkének (6) bekezdése kimondja, hogy amint a Számvevőszék megküldte az éves jelentést, a Bizottság haladéktalanul tájékoztatja az érintett tagállamokat a jelentésnek az alkalmazandó szabályok szerint a felelősségük alá tartozó pénzeszközök kezelésére vonatkozó részleteiről. A tagállamok hatvan napon belül válaszolnak a Bizottságnak, és a Bizottság a következő év február 28-a előtt[1] továbbítja a válaszok összefoglalóját a Számvevőszéknek, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A Számvevőszék 2010. költségvetési évre vonatkozó éves jelentésének 2011. november 10-i közzétételét követően a Bizottság a tagállamokat megfelelően tájékoztatta a jelentés részleteiről. Ezeket az információkat egy levélben és – annak mellékleteként – három kérdőívben küldték meg a tagállamoknak, felkérve azokat a kérdőívek megválaszolására: az I. melléklet a jelentés egyes tagállamokra vonatkozó bekezdéseivel kapcsolatos kérdőívet tartalmazta; a II. melléklet az egyes tagállamokra vonatkozó ellenőrzési megállapításokkal kapcsolatos kérdőívet foglalta magában, míg a III. melléklet a megosztott igazgatás alá tartozó politikákkal és programokkal kapcsolatos általános megállapításokról szóló kérdőív volt. Ez a jelentés a tagállamok válaszainak elemzése, amelyet a tagállamok I. és a III. mellékletre adott válaszait tartalmazó bizottsági szolgálati munkadokumentum kísér. 2. A jelentés ismertetése és a 2010. évi megbízhatósági nyilatkozat megállapításai 2.1 A számvevőszék 2010. évi jelentésének ismertetése A Számvevőszék a 2010. évi jelentésébe további változtatásokat vezetett be. Először is módosultak a szakpolitika-csoportok és a kapcsolódó fejezetek, emellett a teljesítmény kérdéseivel foglalkozó új fejezet (8. fejezet) is bevezetésre került, mely az uniós kiadások gazdaságosságának, hatékonyságának és eredményességének jelentőségét hivatott bemutatni. Másodsorban a Számvevőszék még nagyobb hangsúlyt fektetett az ajánlásokra, részletesen ismertetve az egyes szakpolitika-csoportokra vonatkozó korábbi ajánlások nyomon követését. Végezetül a tranzakciók ellenőrzésének eredményeit a jelentés áttekinthetőbben mutatja be, és a Számvevőszék ismerteti az egyes szakpolitika-csoportokra és a költségvetés egészére vonatkozó becsült hibaarányokat. A hibaarányokat illetően a Számvevőszék a 2010. évi megbízhatósági nyilatkozatához alkalmazott ellenőrzési módszertanában egyértelműen meghatározta az alkalmazott terminológiát: „A legvalószínűbb hibaarány (MLE) a mintában talált százalékos hibaarányok súlyozott átlaga. A Számvevőszék – ismét standard statisztikai módszereket alkalmazva – becslést ad arra nézve is, hogy az egyes különértékeléseknél (és a kiadások egészére nézve) 95 %-os konfidenciaszint mellett milyen az alapsokaságot jellemző hibaarány. Ez az alsó hibahatár (LEL) és a felső hibahatár (UEL) közé eső tartomány[2].” Az alábbi 1. táblázat a 2010. évi megbízhatósági nyilatkozat fejezeteire bontva tartalmazza az MLE, a LEL és az UEL adatokat. Forrás: Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése - 1. táblázat. 2. A tranzakciók szabályszerűségére vonatkozó megállapítások összefoglalója, 18. o. 2.2 A 2010. évi megbízhatósági nyilatkozat szakpolitika-csoportokra vonatkozó megállapításai A 2010. évi megbízhatósági nyilatkozatban a Számvevőszék megállapította, hogy a számlák megfelelően ismertetik az Európai Unió pénzügyi helyzetét, műveleteinek eredményeit, pénzáramlásait és nem tartalmaztak lényeges hibát. A Bevételeket illetően (2. fejezet) a Számvevőszék azt is megjegyezte, hogy a tranzakciók lényeges hibától mentesek voltak és a kontrollrendszerek eredményesen működtek. Valamennyi szakpolitika-csoport kötelezettségvállalásai szintén lényeges hibától mentesek voltak. [3]. A Számvevőszék megállapította, hogy az Igazgatási és egyéb kiadások (7. fejezet) szakterületen tett kifizetések összességükben lényeges hibáktól mentesek voltak, a rendszerek eredményesen biztosították a kifizetések szabályszerűségét. A Kutatás és egyéb belső politikák (6. fejezet), valamint a Külső támogatás, fejlesztés és bővítés (5. fejezet) tekintetében a Számvevőszék ellenőrzése megállapította, hogy a két szakpolitikai terület összességében lényeges hibáktól mentes volt, a kontrollrendszerek részben eredményesen biztosították a kifizetések szabályszerűségét. A 6. fejezetre vonatkozóan a Számvevőszék megállapította, hogy a kutatási keretprogramok közbenső és záró kifizetéseit azonban lényeges hibaszint jellemezte. A közbenső és záró kifizetéseket az 5. fejezetben is lényeges hibaszint jellemezte[4]. A Kohézió, energiaügy és a közlekedés (4. fejezet), valamint a Mezőgazdaság és a természeti erőforrások (3. fejezet) területére vonatkozóan a Számvevőszék megállapította, hogy a kifizetéseket lényeges hibaszint jellemezte, bár a Mezőgazdaság és a természeti erőforrások szakpolitikai területen az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer[5] keretében a mezőgazdasági termelőknek nyújtott közvetlen kifizetések mentesek voltak lényeges hibáktól. Mindkét szakpolitikai területen a rendszerek részben eredményesen működtek[6]. A Számvevőszék alábbi ábrája alapján megállapítható, hogy az utolsó öt évben a költségvetés egészére vonatkozó legvalószínűbb hibaarány folyamatosan csökkenő trendet mutatott. 2010 esetében azonban a több területen is elért csökkenés nem ellentételezte a kohézió területén jelentkező mérsékelt emelkedést, ami így a költségvetés egésze szempontjából összességében kismértékű növekedést eredményezett[7]. Forrás: Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése – 1.1. ábra - A Számvevőszék által becsült legvalószínűbb hibaarány alakulása az ellenőrzött kifizetés-alapsokaságot illetően (2006–2010) 3. A tagállamok által tett előrelépések a megosztott igazgatás területén – bevételek, mezőgazdaság és természeti erőforrások Amint az már a bevezetésben is ismertetésre került, a Bizottság a levél mellett minden egyes tagállamhoz három mellékletet is eljuttatott: az I. melléklet a jelentés az adott tagállamra vonatkozó bekezdéseivel kapcsolatos kérdőívet tartalmazta; a II. melléklet az egyes tagállamokra vonatkozó ellenőrzési megállapításokkal kapcsolatos kérdőívet foglalta magában, míg a III. melléklet a 2010. évi megbízhatósági nyilatkozat vonatkozásában a megosztott igazgatáshoz kapcsolódó általános megállapításokról szóló kérdőív volt. Az I. és II. melléklet vonatkozásában – amennyiben szükséges volt – felkérték a tagállamokat, hogy nyújtsák be a hibák kijavítására meghozott intézkedések részleteit, valamint az ütemezést, a tartalmat és a várt eredményt. A jelentés ezen szakasza a tagállamok I. és a II. mellékletre, valamint a III. melléklet mezőgazdaságra és természeti erőforrásokra (3. fejezet) vonatkozó 1. kérdésére adott válaszainak elemzését tartalmazza. A tagállamok válaszai általában a megadott határidőn belül érkeztek meg, és bár a válaszok minősége meglehetősen változó volt a tagállamok között, néhány esetben a válaszok kiemelkedően jó minőségűek voltak. Ez évi válaszaikban szinte valamennyi tagállam a hibák kijavítása érdekében már megtett, vagy a jövőben megteendő kezdeményezésekről számolt be és ismertette azokat. A tagállamok jelezték továbbá a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás melletti elkötelezettségüket is.[8] A tagállamok felismerik felelősségüket az uniós források igazgatásának javítását illetően, és egy átláthatóbb mentesítési eljárást javasoltak, mely pl. előmozdítaná a tagállamok szintjén az átfogó információcserét a bevált módszerekről[9]. 3.1 Bevételek A Számvevőszék Bevételek (2. fejezet) szakpolitikai területre vonatkozó megállapításaira adott válaszaikban a tagállamok jelezték, hogy meghozták a kiigazító intézkedéseket, amennyiben azokra szükség volt. A Számvevőszék például három országban – az Egyesült Királyságban, Olaszországban és Hollandiában – az eljárások és a rendszerek tekintetében olyan gyengeségeket azonosított, amelyek érintik a B-számlák kimutatásaiban szereplő összegeket[10]. Az Egyesült Királyság jelezte, hogy hatóságai elfogadták a Számvevőszék megállapításait, és minden egyes megállapításra meghozták az intézkedéseket, a Számvevőszéket megfelelően tájékoztatták. Az Egyesült Királyság hatóságai jelezték továbbá, hogy helyesbítették a B-számla egyenlegét és új eljárásokat és iránymutatást dolgoztak ki a hibák újbóli felmerülésének megelőzésére[11]. A héaalapú saját forrásokat illetően a Számvevőszék jelentése a következőt állapította meg: „Továbbra is vannak régóta érvényes fenntartások, az ebből adódó lemaradás azonban csökken[12].” 2010. december 31-én valamennyi tagállam esetében 152 fenntartás volt a megelőző év 167 fenntartásával szemben. Tizenhét tagállam eltérő részletességgel összefoglalta azokat az intézkedéseket, amelyeket ők és a Bizottság a fenntartások eloszlatására meghoztak. E tagállamok közül nyolc[13] (Ciprus, Finnország, Ausztria, a Cseh Köztársaság, Lengyelország, Spanyolország, Litvánia és Lettország) megjegyezte, hogy a 2010 óta megtett lépések eredményeként vonatkozásukban legalább egy fenntartást visszavontak. Dánia, Málta, Lengyelország, Litvánia, Olaszország, Görögország, Franciaország és Finnország a 2011. évi ellenőrzések, vagy a 2012-re tervezett ellenőrzések eredményeként további fenntartások visszavonását várja. 3.2 Mezőgazdaság és természeti erőforrások A Mezőgazdaság és természeti erőforrások (3. fejezet) szakpolitikai területen a Számvevőszék gyengeségeket tárt fel és megállapításokat tett a Mezőgazdasági Parcella Azonosító Rendszerrel (MePAR)[14] kapcsolatban – a MePAR a tagállam összes mezőgazdasági területét (referenciaparcellák) nyilvántartó adatbázis, beleértve az ortofotók választható alkalmazását is[15]. Spanyolország (Kasztília-La-Mancha és Extremadura), Görögország és Románia esetében a Számvevőszék olyan eseteket talált, ahol a MePAR-ban 100 %-ban támogathatóként tartottak nyilván állandó legelőterületet, holott azok csak részben voltak támogathatók. Az érintett tagállamok mindhárom esetben megküldték válaszaikat. Spanyolország bejelentette, hogy jelenleg cselekvési terv keretében javítja a MePAR-FIR naprakésszé tételét, beleértve egy új módszertan alkalmazását a legelőterületek támogathatósági együtthatójának meghatározására[16]. Görögország jelezte, hogy intézkedések vannak érvényben annak biztosítására, hogy csak az állandó legelőterületek jogosultak kifizetésekre[17]. A Számvevőszék észrevételeire reagálva Románia jelezte, hogy lezárt egy, a MePAR minőségének javítását célzó cselekvési tervet. Románia emellett azt is kijelentette, hogy jelenleg az APIA – Mezőgazdasági Kifizetések és Intervenciók Ügynöksége – biztosítja, hogy a nem mezőgazdasági területek nem szerepelnek a MePAR referenciaterületei között és a néhány azonosított elszigetelt eset a fényképek hibás értelmezéséből eredt. Az APIA szerint „a jogosulatlan kifizetéseket a hatályos eljárások keretében visszafizettetik[18]”. Öt tagállamban – Bulgária, Hollandia, Görögország, Románia és Spanyolország – a Számvevőszék konkrét hiányosságokat észlelt a MePAR rendszeres naprakésszé tételében[19]. A Számvevőszék által megnevezett öt országból négy jelezte, hogy az adatbázis naprakésszé tétele karbantartási programjuk integráns részét képezi, Görögország és Románia rendszeres éves naprakésszé tételről számolt be[20]. A kérdőív III. mellékletének a mezőgazdasági - nevezetesen a vidékfejlesztés területét érintő - kiadásokra vonatkozó igazgatási és ellenőrzési rendszerek javítására tett kezdeményezésekről szóló kérdésre a többi tagállam rámutatott arra a tényre, hogy a MePAR javítása a továbbiakban is prioritás. A kérdést megválaszoló 22 országból 13 konkrét példákkal ismertette a MePAR javítását célzó kezdeményezéseket. Ezen országok között volt Írország, Olaszország, az Egyesült Királyság, Portugália, Luxemburg és Lengyelország. Amellett, hogy számos tagállamban javult a MePAR, a legtöbb tagállam válaszában jelezte, hogy az elmúlt évben kezdeményezéseket hozott a mezőgazdasági kifizetésekre vonatkozó igazgatási és ellenőrzési rendszerek további fejlesztésére és a végrehajtott ellenőrzések hatékonyságának javítására, nevezetesen a vidékfejlesztés területén. Ezek a fejlesztések több országban különféle IT-rendszerek fejlesztésére és javítására is kiterjedtek. Szlovénia például bejelentette, hogy a 2007–2013 közötti időszakra szóló Vidékfejlesztési Programjának Irányító Hatósága a „Mezőgazdasági holdingok modernizálása 2010-ben” elnevezésű 121. intézkedésre „e-PRP” néven elektronikus adatrögzítő kísérleti projektet dolgozott ki, melynek célja a pályázatok feldolgozásának felgyorsítása és hatékonyabbá tétele. A pályázók most már kevesebb hibát követnek el pályázataik elektronikus elkészítésében és következésképpen lerövidül az adminisztratív ellenőrzések elvégzésével töltött idő, ami csökkenti a kifizető ügynökség munkaterhét, egyúttal biztosítva az eredményes kontrollokat[21]. Lettország szintén az IT-rendszerek javulásáról számolt be, pl. a Vidékfejlesztési Program Információs Rendszerén belül árkatalógust hoztak létre a benyújtott projektpályázatok árainak összehasonlítására és értékelésére[22]. 4. A tagállamok által tett előrelépések a megosztott igazgatás területén – Kohézió, energiaügy és közlekedés 4.1 Intenzívebb iránymutatás és képzés A kérdőív III. melléklete túlnyomórészt a Kohézió, energiaügy és közlekedés (4. fejezet) területre vonatkozó kérdéseket tartalmazott, a jelentés ezen alszakasza részletesen elemzi a tagállamok ezekre a kérdésekre adott válaszait. A Számvevőszék a jelentésében megállapította, hogy a Kohézió, energiaügy és közlekedés szakpolitikai területet illetően a tagállamok a hibát tartalmazó tranzakciók 58 %-a esetében a hibák legalább egy részét (még a kiadások Bizottság felé történő igazolása előtt) kiszűrhették és javíthatták volna[23]. A III. mellékletben felkérték a tagállamokat, hogy fejtsék ki véleményüket e megállapítással kapcsolatban. Majdnem az összes tagállam nyújtott be véleményt, a tagállamok 63 %-a válaszában azt jelezte, hogy a szabálytalanságok megelőzésének leghatékonyabb eszköze a kedvezményezetteknek nyújtott intenzívebb iránymutatás. A javítás további eszközei közé tartoztak a gyakoribb dokumentumalapú ellenőrzések és a gyakoribb helyszíni ellenőrzések. A tagállamoktól beérkezett további javaslatok kiterjedtek a szabályok és a rendelkezések egyszerűsítésére és világosabbá tételére mind nemzeti, mind uniós szinten (a tagállamok által javasolt egyszerűsítés további elemzését lásd az egyszerűsítésről szóló 4.1. szakaszban). Az alábbi táblázat részletezi, hány tagállam választotta az egyes opciókat. Néhány tagállam egynél több lehetőséget választott, többségük a következő két lehetőség kombinációját választotta: a) a kedvezményezetteknek nyújtott intenzívebb iránymutatás és b) több dokumentumalapú ellenőrzés. 2. kérdés - Kohézió, energiaügy és közlekedés A Kohézió fejezet (4.25. bekezdés) kapcsán a Számvevőszék úgy véli, hogy a tagállami hatóságok elegendő információval rendelkeztek ahhoz, hogy a hiba által érintett tranzakciók 58%-a esetében a hibák legalább egy részét (még a kiadások Bizottság felé történő igazolása előtt) kiszűrjék és javítsák. Véleménye szerint mit lehet tenni a helyzet javítása érdekében? || A tagállamok száma || A tagállamok %-a a) intenzívebb iránymutatás a kedvezményezettek számára a szabálytalanságok megelőzése érdekében || 18 || 67% b) több dokumentumalapú ellenőrzés a kedvezményezettek által benyújtott kérelmek tekintetében || 15 || 56% c) több helyszíni ellenőrzés a műveletek hitelesítését megelőzően || 11 || 41% d) egyéb javaslat || 7 || 26% A Kohéziót illetően a Számvevőszék azt is megállapította, hogy e fejezet esetében a becsült hibaarány 35 %-át az egyáltalán nem támogatható projektek, 33 %-át a nem elszámolható költségek tették ki. Emellett a Számvevőszék azt is megjegyezte, hogy komoly hibák merültek fel az uniós és a nemzeti beszerzési szabályok betartása tekintetében: ezek a hibák a becsült hibaarány 22 %-át tették ki[24]. A tagállamok szerint e kulcskérdések megoldását egyértelműen a képzési programok szolgálják a legjobban. Az egyáltalán nem támogatható projektek esetében a tagállamok 78 %-a jelezte, hogy a nemzeti/regionális/irányító hatóságok és közbenső szervek személyzete számára több képzést kell szervezni, a tagállamok 56 %-a hangsúlyozta a célirányos képzések szükségességét. Válaszában Írország e kérdés jelentőségét még inkább kiemelte, kifejtve, hogy a képzési programokkal járó előnyök úgy meríthetők ki a legjobban, ha biztosítjuk, hogy e programokat „rendszeresen célirányú/testreszabott továbbképző tanfolyamok egészítik ki a pénzügyi igazgatás és kontroll különböző szintjein.[25]” Emellett Németország hangsúlyozta a képzés jelentette kihívásokat. Szerinte „jelentős nehézségeket okozhat az összes olyan terület képzésekkel és iránymutatásokkal való lefedése, amelyeken jogsértések fordulhatnak elő.[26]” Ehhez hasonlóan a nem elszámolható költségek esetében a tagállamok többsége (78 %) megoldásként azt javasolta, hogy az iránymutatást és a képzést a kedvezményezettek szintjén kell nyújtani. A közbeszerzést illetően a tagállamok még nagyobb aránya (81 %) nevezte meg a nemzeti/regionális/irányító hatóságok és közbenső szervek személyzete számára tartandó képzéseket a helyzet javítását leghatékonyabban szolgáló eszközként. Lettország és Franciaország egyaránt jelezte, hogy jelenleg lépéseket tesznek a már kínált képzések kiegészítésére. Lettország válaszában kifejtette: „az uniós források igazgatásában résztvevő intézmények együttműködnek a közbeszerzési irodával (PPB) és az államkincstárral annak érdekében, hogy a kedvezményezettek számára rendszeres képzéseket szervezzenek közbeszerzési kérdésekről. 2012-től kezdődően a közbeszerzést megelőző ellenőrzéseket a PPB mellett a felelős intézmény/együttműködési intézmény végzi el, csökkentve/megelőzve a jogsértéseket a közbeszerzés területén.[27]” Franciaország javasolta, hogy 2012 első negyedévétől kezdődően a francia belügyminisztérium specifikus témájú (pl. támogathatóság és kiadások) képzési programokat fog szervezni. Ezek a képzési programok a nemzeti és a regionális irányító hatóságok személyzete számára állnak rendelkezésre[28]. A Kohézió fejezetben a Számvevőszék számos gyengeségre is rámutat, melyeket a tagállamok ellenőrzési hatóságainál tárt fel[29]. A tagállamok egyértelműen a következő két, javítást szolgáló intézkedést részesítették előnyben: 1. részletes, a kifizetések szabályszerűségét veszélyeztető valamennyi kockázatot lefedő ellenőrzési listák alkalmazása és 2. konkrét bizottsági iránymutatás az elvégzendő vizsgálatok hatályára és az ellenőrzések mértékére, és a megállapításokról való beszámolásra vonatkozóan. A tagállamoknak csupán 7 %-a üdvözölte a standard mintavételi módszertan alkalmazását és az ellenőrzési hatóságoknak tartandó képzések átstrukturálását. A kérdőívben (III. melléklet) javasolt intézkedéseken kívül a tagállamok néhány további észrevételt tettek a témával kapcsolatban. Néhány tagállam aggályainak adott hangot az ellenőrzési hatóságok működésével kapcsolatban. Például Németország válaszában kiemelte az ellenőrzési hatóságokra vonatkozó „szigorú követelményeket”, ugyanakkor rámutatott néhány bizonytalan területre is, mint pl.: kisebb sokaságokat érintő mintavétel. A német hatóságok megállapításai: „A Bizottságnak (az ellenőrzési hatóságokkal) partnerségben kellene együttműködnie és jobban figyelembe kellene vennie az ellenőrzési hatóságok konkrét tapasztalatait a gyakorlat és a környezet tekintetében.[30]” A litván hatóságok saját ellenőrzési hatóságaikat illetően a személyzeti kérdést nevezték meg gyenge pontként és jelezték, hogy szükség van „az ellenőrzési hatóságnál foglalkoztatottak képzettségi szintjének javítására és a személyzet fluktuációját csökkentő megfelelő intézkedésekre[31]”. Franciaország ugyanakkor megerősítette, hogy esetükben nincsenek az ellenőrzési hatóságaik gyengeségével kapcsolatos problémák [32]. 4.2 Egyszerűsítés Az egyszerűsítést illetően a tagállamok jelentős számban már tettek kezdeményezéseket az uniós programok végrehajtásának egyszerűsítésére a jelenlegi 2007–2013 közötti programozási időszakban. Észtország és Portugália egyaránt elismerte az egyszerűsítés fontosságát az Európai Szociális Alaphoz (ESZA) kapcsolódóan. Észtország jelezte, hogy „Észtországban tizenkét különböző rátát alkalmaznak a kiadások ESZA-ból történő megtérítésére standardizált egységárak alapján[33]”. Portugália arra is rámutatott, hogy „az ESZA információs rendszer (SIIFSE) az egyszerűsítés kulcsfontosságú eszköze Portugáliában a jelenlegi programozási időszakban[34].” A legtöbb ország (összesen 20) szerint leginkább az uniós szabályok kínálnak lehetőséget az egyszerűsítésre, nem pedig a nemzeti szabályok. Azonban az országok jelentős száma (összesen 11) egyetért abban, hogy a nemzeti szabályok esetében is van lehetőség az egyszerűsítésre. Emellett a válaszaikból és a következő ábrából kiderül, a legtöbb tagállam minimálisra korlátozná az átalányfinanszírozás és az egyösszegű kifizetések alkalmazását. Néhány tagállam válaszában ismertette az egyszerűsítéssel járó kihívásokat. Írország szerint például: „Az igazgatást és a kedvezményezetteket érintő bármiféle egyszerűsítés esetében fontos, hogy – ahol csak lehet – rugalmasságot tegyen lehetővé. Ezért a bizottsági szabályok egyszerűsítésére vonatkozó összes javaslatnak választhatónak és nem kötelezőnek kell lennie. Ugyanakkor tagállami szinten egyensúlyra van szükség, mivel a konkrét műveletek esetében alkalmazott rugalmasabb megközelítés egyszerűsítést jelenthet ugyan a kedvezményezettek számára, de az igazgatás számára valószínűleg nem, mivel így nagyobb számban lenne szükség az igazgatási feladatokat ellátókra, mint akkor, ha általános nemzeti szabályokat állapítanak meg. [35]” 5. Következtetés A Számvevőszék 2010. évi éves jelentésének eredményei azt a kedvező fejleményt jelzik, hogy a legvalószínűbb hibaarány az összes uniós kiadás tekintetében 4 % alatti. Az eredmények a Bizottság által közvetlenül igazgatott szakpolitikák esetében különösen pozitívak. Az olyan szakpolitikai területek, mint a Kutatás és egyéb belső politikák, a Külső támogatás, fejlesztés és bővítés, valamint az Igazgatási és egyéb kiadások folyamatos javulást mutatnak. A Mezőgazdaság és természeti erőforrások szakpolitikai területen a helyzet viszonylag stabil maradt a 2 %-os lényegességi küszöbhöz közeli hibaszinttel. A Kohézió, energiaügy és közlekedés szakpolitikai területen fontos hangsúlyozni, hogy a hibaarány továbbra is a 2006–2008 évekre vonatkozó megbízhatósági nyilatkozat arányai alatti volt. Ez azt jelzi, hogy a szakpolitikai területen működő igazgatási és ellenőrzési rendszerek, bár továbbra is részben eredményesek, a megelőző időszakhoz képest eredményesebben működnek ebben a programozási időszakban. A tagállamok jelentésre adott válaszai azt jelzik, hogy folytatódik a trend az uniós források igazgatásának javítása felé. A tagállamok számos kezdeményezést ismertettek, és jelezték elkötelezettségüket a további javítások mellett. Kiemelt prioritás marad valamennyi szinten az egyszerűsítés és a képzés. Ezen kívül néhány tagállam néhány kiegészítő javaslatokat tett az uniós források hatékony igazgatásának biztosítására és egy átláthatóbb mentesítési eljárásra vonatkozóan. [1] HL L 390., 2006.12.30., a költségvetési rendelet 143. cikkének (6) bekezdése. [2] 1.1. melléklet, 2.13 RÉSZ [3] Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 1.11., 17. o. [4] A Számvevőszék 2010. évi jelentése, 5.35., 149. o. és 6.48. 183. o.. [5] Integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer (IIER) [6] Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 1.13., 17. o. [7] Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 1.15.–1.16. 19. o. [8] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, B rész, 89. o. [9] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, B rész, 90. o. [10] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, 6. o. [11] Bizottsági szolgálati munkadokumentum 6-7. o. [12] Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 2.22., 49. o. [13] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, 11-21. o. [14] Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 3.31., 83. o. [15] A Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék által feltárt számszerűsíthető hibák többsége viszonylag csekély mértékű volt pénzügyi értelemben és elsősorban a parcellák Számvevőszék által elvégzett újbóli méréséből adódó kisebb eltérésekből származtak. (Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 3.19 78. o.). [16] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, 31. o. [17] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, 31-32. o. [18] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, 29. o. [19] Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 3.32., 84. o. [20] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, 31-32. o. [21] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 83-84. o. [22] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 71-72. o. [23] Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 4.25., 109. o. [24] Az Európai Számvevőszék 2010. évi jelentése, 4.20, 4.29., 4.26., 107-109. o. [25] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 70-71. o. [26] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 65-66. o. [27] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 71-72. o. [28] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 65. o. [29] Az Európai Számvevőszék jelentése, 4.38., 115. o. [30] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 65-66. o. [31] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 76-77. o. [32] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 65. o. [33] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 64. o. [34] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 79-81. o. [35] Bizottsági szolgálati munkadokumentum, III. melléklet, 70-71. o.