[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 3.3.2008

SEC(2008) 275

A BIZOTTSÁG MUNKADOKUMENTUMA

Kísérő dokumentum a takarmányok forgalmazására és felhasználására vonatkozó EURÓPAI PARLAMENTI ÉS TANÁCSI RENDELETHEZ A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA {COM(2008) 124 végleges} {SEC(2008) 276}

A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA

a takarmányok forgalmazására és felhasználására vonatkozó jogi szabályozás korszerűsítéséről és egyszerűsítéséről szóló javaslathoz

1. ELJÁRÁSI KÉRDÉSEK ÉS KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELT FELEKKEL

A „takarmányokról szóló jogi szabályozás felülvizsgálata" projekt keretében az első lépésre 2003-ban került sor, amikor a Bizottság külső tanulmányt készítésére adott megbízást. Ezt követte 2005-ben egy interaktív, a döntéshozatalról folytatott internetes konzultáció. 2007 februárjában kérdőív került kiküldésre az érdekelt feleknek és a tagállamoknak az adminisztratív terhekre és egyéb hatásokra vonatkozó információk beszerzése céljából.

Ezzel párhuzamosan szakértőket kérdeztek meg az információigény – különös tekintettel a pénzügyi hatásokra vonatkozó információkra – jobb kielégítése érdekében. Ezen kívül folyamatosan eszmecserékre került sor tagállami érdekelt testületekkel, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósággal (EFSA) és más érdekelt felekkel. Létrehoztak egy, a hatásvizsgálatért felelős bizottsági szolgálatközi irányítócsoportot. A Bizottság hatásvizsgálati tanácsa 2007. június 13-i ülésén megvizsgálta a hatásvizsgálatról szóló jelentéstervezetet. Az ajánlásokat átvették, tovább javítva ezáltal a jelentés minőségét.

2. A PROBLÉMA LEÍRÁSA

2.1. Az Unió takarmányágazata

2005-ben 5 millió gazdálkodó foglalkozott állattenyésztéssel, melynek összértéke elérte a 129 milliárd EUR-t. A takarmány[1] a legjelentősebb költségtényező: az Unió állati termékei értékének 47 %-át teszi ki. A megvásárolt összetett takarmány értéke 37 milliárd EUR. Az európai takarmányipar (kivéve a kedvtelésből tartott állatok eledelét) közel 100 000 ember számára biztosít közvetlen munkalehetőséget körülbelül 4000 létesítményben.

A műszaki fejlődés, a gazdaságok irányításának javulása és az innováció a takarmány-átalakítási arányok folyamatos csökkenését eredményezte. Míg például 1 kg tojás termeléséhez 1968-ban 3,1 kg takarmányra volt szükség, 2001-ben csupán 1,9 kg-ra. A gazdasági hasznon túlmenően kevesebb szennyvíz (széndioxid, nitrát, ammónia) keletkezik termelőegységenként.

Körülbelül 62 millió uniós háztartásban vannak kedvtelésből tartott állatok (a legtöbb – 60 millió – a macska és a kutya – 59 millió –). Az uniós piac nagysága a kedvtelésből tartott állatok eledele esetében kb. 6 millió tonnára becsülhető, melyet körülbelül 450 vállalat gyárt és melynek értéke megközelítőleg 9 milliárd EUR évente. A becslések szerint 21 000 főt foglalkoztatnak közvetlenül, 30 000 főt pedig közvetett módon.

2.2. Kérdések

Jelenleg a takarmány-alapanyagok és az összetett takarmány forgalmazását öt régi tanácsi irányelv és közel 50 módosító vagy végrehajtó jogi aktus szabályozza. A probléma olyan méreteket öltött, hogy a jogi szabályozás mára már rendkívül szerteágazó, számos kereszthivatkozást tartalmaz, ami nehezíti a jogszabályok megértését és egységes módon történő végrehajtását. Ezen kívül az uniós összetett takarmányok csupán 2,6 %-a vesz részt az Unión belüli kereskedelemben, ami kereskedelmi akadályokra utal.

Takarmány-alapanyagok jegyzéke

Fontos, hogy az összetett takarmányok előállításához vagy közvetlenül állati takarmányozásra használt takarmány-alapanyagok elnevezése egyértelmű, leírása pedig világos legyen. Ezen anyagok különleges jellemzői elengedhetetlenek a végtermék hatékonyságának biztosításához. Bár ezen elnevezések/leírások számos takarmány-alapanyag esetében rendelkezésre állnak, a jegyzékek semmiképpen nem teljesek. A legtöbb aggodalomra a sok új takarmány-alapanyag ad okot, pl. az élelmiszerfeldolgozó ipar vagy a bioüzemanyag gyártás melléktermékei. Tovább folytatódik az a tendencia, hogy növekvő mértékben állnak rendelkezésre a takarmányadagok melléktermékei annak eredményeképpen, hogy erősödik az alapvető gabonákért folytatott verseny a takarmány-, élelmiszer- és üzemanyagipar között. Az egyértelmű termékinformáció hiánya hozzájárul ezen anyagok optimálistól elmaradó felhasználásához.

A takarmányokra vonatkozó engedélyezési eljárások

A bioproteinek (bizonyos technikai eljárásokkal előállított, proteinben gazdag termékek) esetében az ebbe a kategóriába tartozó anyagok köre változott a takarmány-adalékanyagokról szóló rendelet hatálybalépése óta. E változás miatt most aggodalomra ad okot, hogy a maradék bioproteinekre vonatkozó, forgalomba hozatal előtti engedélyezés túl körülményes és aránytalan az esetleges, biztonságra vonatkozó aggályokhoz képest. Aggodalomra ad okot továbbá az, hogy a jelenlegi jogi szabályozás szerint az újonnan megjelenő takarmány-alapanyagok (pl. egzotikus növények) esetében nincs szükség engedélyezésre. Bár eleve nincs bizonyíték arra, hogy e termékek biztonságossági aggályokat vetnének fel, gyakran egyértelmű termékazonosítás nélkül kerülnek forgalomba.

Az élelmiszertermelő állatoknak szánt összetett takarmány címkézése

A jogi szabályozás jelenleg előírja, hogy a kedvtelésből tartott állatoktól eltérő állatok esetében használt összetett takarmányban a takarmány-alapanyagokat – csökkenő sorrendben – tömegszázalékban kell feltüntetni, +/- 15%-os tűréshatárral. A gazdasági ágazat az összetett takarmány különleges receptjét lényegében szellemi tulajdonnak tekinti, melynek nyilvánosságra hozatala azt jelenti, hogy a versenytársak könnyen kiaknázhatják a termékfejlesztésbe történt beruházásból származó előnyöket. Következésképpen sokak szerint a nyílt közzététel nem ösztönzi az új takarmányokkal kapcsolatos kutatásba és fejlesztésbe (K+F) történő beruházást. Mivel az összetett takarmány takarmány-adalékanyagainak címkézése elavult – azt az adalékanyagokról szóló, egyébként hatályon kívül helyezett irányelv egyik cikke szabályozza –, egyszerűsítésre van szükség.

A kedvtelésből tartott állatok eledelének címkézése

Aggályok merültek fel azzal kapcsolatban, hogy a kedvtelésből tartott állatok eledelének címkézésére vonatkozó jelenlegi jogi szabályozás nem elégíti ki megfelelően a vevők információigényeit a végtermék különleges összetevőit illetően. Ez a vevő összezavarását vagy rosszabb esetben félrevezetését eredményezheti azt illetően, hogy mit tartalmaz a kedvtelésből tartott állatainak adott eledel.

3. CÉLKITűZÉSEK

A projektet tartalmazza a Bizottság folyamatban lévő egyszerűsítési programja. Így az általános célkitűzések a következők:

( a jogi egyértelműség megteremtése és harmonizált végrehajtás,

( a belső piac zökkenőmentes működésének megkönnyítése,

( a technikai előírások egyszerűsítése és a szükségtelen adminisztratív terhek megszüntetése,

( az Unió takarmány- és mezőgazdasági ágazata versenyképességének fokozása,

( annak lehetővé tétele, hogy a takarmányfelhasználók választásukat tájékoztatásra alapozhassák és annak biztosítása, hogy ne vezessék őket félre a modern címkék.

A működési célkitűzések a következők:

( a takarmány-alapanyagok jegyzékbe foglalása: a belső piac zökkenőmentes működésének biztosítása egyértelmű jelölésekkel és a vevők megfelelő tájékoztatásával

( engedélyezési eljárások: kockázatarányos eljárások annak biztosítására, hogy megfelelően fel legyenek tüntetve az újonnan megjelenő takarmány-alapanyagok.

( a mezőgazdasági haszonállatoknak szánt összetett takarmány címkézése: az innováció és versenyképesség növelése a címkézésre vonatkozó, szükségtelen előírások számának csökkentésével és a takarmány-adalékanyagok címkézésének további korszerűsítése;

( a kedvtelésből tartott állatok eledelének címkézése: a kedvtelésből tartott állatok eledele címkézésének megfelelőbbé tétele és a rendelkezések korszerűsítése.

4. A LEGFONTOSABB SZAKPOLITIKAI KÉRDÉSEK VIZSGÁLATA

Egy új, átfogó rendelet kétségtelenül következetességet és egyértelműséget vezetne be az uniós takarmányágazatban.

4.1. A takarmány-alapanyagok felsorolása

1. lehetőség: a takarmány-alapanyagok nem kizárólagos jegyzékének eltörlése

2. lehetőség: a status quo fenntartása

3. lehetőség: a takarmány-alapanyagok jelenlegi, nem kizárólagos jegyzékének kibővítése

4. lehetőség: a takarmány-alapanyagok érdekelt felek által kidolgozott uniós jegyzéke (magatartási kódex)

Az összes lehetőség takarmány-/élelmiszerbiztonságra gyakorolt hatása[2] semlegesnek tűnik. A megnevezést, leírást és a címkén feltüntetendő analitikai összetevőket tartalmazó takarmányalapanyag-jegyzéket inkább termékazonosítási eszköznek tekintik, nem pedig takarmánybiztonsági eszköznek. A felhasználók jogait illetően a jelenlegi jegyzék törlése azt eredményezheti, hogy csökken a termékazonosítás hatékonysága, ezzel szemben a jegyzék kiteljesítése javíthatja a felhasználók tájékoztatását. A takarmányfelhasználók termelési eljárásainak optimalizálása érdekében a jegyzék kibővítése növelné a takarmány-alapanyagok lefedettségét és részletezettségét. Hasonlóképpen, a magatartási kódex javítaná a takarmány-alapanyagokra vonatkozó leírás és tájékoztatás minőségét.

Tekintettel a takarmány-, élelmiszer- és üzemanyagipar közötti, nyersanyagokért folytatott erősödő versenyre, az élelmiszer- vagy bioüzemanyag ipar több melléktermékét használják fel a takarmányokban. Ennélfogva a 3. és 4. lehetőségnek kedvezők a hatásai a piaci információkat illetően, a szóban forgó termékek megfelelő meghatározásának hiánya miatt. Azt feltételezve, hogy az érdekelt felek a jogalkotóhoz képest jobban kitölthetik az üzleti vállalkozások közötti információs hézagot, úgy tűnik, hogy a 4. lehetőség jobb eredményeket biztosíthat, mint a 3. lehetőség. A takarmány-alapanyagokra vonatkozó, szabadon rendelkezésre álló jobb termékinformációkból adódóan a kkv-k kiaknázhatnák az átfogó jegyzék előnyeit.

A jelenlegi jegyzék eltörlése csökkentené az adminisztratív terhet. A jegyzék jogalkotó általi kibővítése jelentősen növelné az adminisztratív terhet. A 4. lehetőség szintén jelentős, de lényegesen alacsonyabb költségekkel járna.

Következtetés: A vizsgálat támogatja a takarmány-alapanyagok átfogó jegyzéke összeállításának együttszabályozás keretében történő megvalósítását, mivel a hozzáadott érték a takarmány-forgalmazás főleg minőségi elemeire vonatkozik.

4.2. A takarmányokra vonatkozó engedélyezési eljárások[3]

1-1. lehetőség: bioproteinek – a forgalomba hozatal előtti engedélyezési eljárás megszüntetése

1-2. lehetőség: bioproteinek – a status quo fenntartása

1-3. lehetőség: bioproteinek – az engedélyezési eljárás megkönnyítése

2-1. lehetőség: újonnan megjelenő takarmányok – a status quo fenntartása

2-2. lehetőség: újonnan megjelenő takarmányok – a forgalomba hozatal előtti engedélyezési eljárás előírása

A bioproteinek és az újonnan megjelenő takarmány-alapanyagok forgalomba hozatala előtti engedélyezési eljárást előíró 1-2. és 2-2. lehetőség valamivel jobb eredményeket hozna a takarmány-/élelmiszerbiztonság terén. Az 1-3. lehetőséget előnyösebbnek ítélték meg, mint az 1-1. lehetőséget, mivel az még egy kevésbé szigorú eljárás során is kiterjedhet termékbiztonsági szempontokra.

A felhasználók jogait és a piaci átláthatóságot illetően az 1-2. és 2-2. (könnyített az 1-3. esetében) lehetőséget úgy tekintik, hogy azok valamivel jobb eredményeket biztosítanak az előírt kockázatfelmérés alapján.

Tekintettel az 1-1. és 2-1. lehetőség kedvező gazdasági hatásaira, úgy tűnik, a szóban forgó lehetőségek kedvezően hatnak a foglalkoztatásra. A harmadik országokkal folytatott kereskedelmet illetően az 1-1. és 2-1. lehetőség megkönnyítené a behozatalt, tekintettel az e termékek EU-n belüli és kívüli engedélyezése közötti lehetséges hézagra. Hasonlóképpen, az e termékeket forgalomba hozó vállalatok és a lehetséges vásárlók versenyképességét igen kedvezően befolyásolná az 1-1. és 2-1. lehetőség, míg az 1-3. lehetőség csak kis mértékben befolyásolná kedvezően. A versenyképességre gyakorolt hatásokkal összhangban az 1-1. és 2-1. lehetőség forrásokat szabadíthatna fel új takarmány-alapanyagok forgalomba hozatalát szolgáló K+F céljaira. A kkv-k általában nem rendelkeznek az engedélyezési kérelmek benyújtásához és nyomon követéséhez szükséges forrásokkal. Ennélfogva az 1-1. és 2-1. lehetőség kiterjesztené lehetséges üzleti mozgásterüket.

Meg kell vizsgálni a lehetséges termelő vállalatok, a kockázatfelmérést végző intézmény (EFSA) és az illetékes hatóságok adminisztratív terheire gyakorolt hatásokat, az engedélyezési eljárás nyomon követése és a piaci ellenőrzések vonatkozásában. Valamennyi területen jelentős költségeket von maga után az 1-2. (könnyített 1-3. lehetőség) és 2-2. lehetőség.

Következtetés: A takarmánybiztonság terén a forgalomba hozatal előtti engedélyezési eljárás hozzáadott értéke nem oly mértékű, hogy indokolná a bioproteinek vagy az újonnan megjelenő takarmány-alapanyagok esetében annak elrendelését, hogy mindet ilyen eljárás alá vonják. Így a bioproteinek és az újonnan megjelenő takarmányok rendes takarmány-alapanyagok lennének, melyek forgalmazásáért a takarmányipari vállalkozó, felügyeletéért pedig az illetékes hatóságok felelősek.

4.3. Az élelmiszertermelő állatoknak szánt összetett takarmány címkézése

1-1. lehetőség: takarmány-alapanyagok – a status quo fenntartása

1-2. lehetőség: takarmány-alapanyagok – súly szerinti csökkenő sorrendben történő feltüntetés

2-1. lehetőség: takarmány-adalékanyagok – a status quo fenntartása

2-2. lehetőség: takarmány-adalékanyagok – a nevek kötelező megadása

Bár a takarmány-alapanyagok százalékos arányának megadását (1-1. lehetőség) közegészségügyi és takarmánybiztonsági eszközként vezették be, az általános élelmiszerjogot végrehajtó, a későbbiekben kifejlesztett keret azt sugallja, hogy a takarmánybiztonság támogatását célzó százalékos arány megadásának hozzáadott értéke elenyésző. Figyelembe véve egyfelől azt az alapelvet, miszerint minden takarmány-adalékanyagot engedélyezni és biztonságát garantálni kell, másfelől azt, hogy a nyomon követhetőséget mind a gyártó, mind az adott tétel esetében azonosító rendszerek segítségével biztosítják, csekély a 2-2. lehetőség esetleges kedvezőtlen hatása.

Az 1-2. és 2-1. lehetőség középtávon növekvő foglalkoztatást eredményezhet a takarmányiparban, a kedvező gazdasági hatások következtében.

Az 1-1. lehetőség (könnyített 2-2. lehetőség) megítélése nagyon kedvezőtlen az Unió takarmányiparának versenyképessége szempontjából, ami kihathat az Unió állattenyésztőinek versenyképességére is. A piaci átláthatóságot tekintve a jelentős tűréshatárral kombinált kötelező százalékos arány megadása és a csökkenő sorrend közötti eltérés elenyészőnek tűnik. A vevő szempontjából kedvezően hat az átláthatóságra annak előírása, hogy minden adalékanyagot címkézni kell, bár a megfelelőséget illetően egyesek azt kifogásolták, hogy túl sok információ szerepel a címkéken.

Mivel nem ismeretes, hogy az Unión kívül hatályban lenne a százalékos arány kötelező megadásához hasonló rendszer, a rendszer megszüntetése megkönnyíthetné a harmadik országokkal folytatott kereskedelmet.

Az 1-2. lehetőség K+F-re gyakorolt hatásai igen kedvezőnek tekinthetők, mivel ösztönzik az innovációt és beruházást a takarmányiparban. A know how-védelemre gyakorolt kedvezőtlen hatásokat az 1-1. lehetőség és az összetett takarmányokban jelen lévő összes takarmány-adalékanyag kötelező címkézése (2-2. lehetőség) esetében állapították meg. Hátrányosan érintheti az 1-1. és 2-2. lehetőség a speciális takarmányokat sikeresen forgalmazó olyan kkv-ket, melyek rendkívüli beruházásokat eszközöltek a termékfejlesztésbe.

Az 1-1. és 2-2. lehetőségnek a gazdasági ágazat adminisztratív terheire gyakorolt hatásai kisebb jelentőségűnek tűnnek, figyelembe véve a gazdasági ágazat csomagolórendszereinek jelenlegi technikai szintjét. Megállapították egyfelől, hogy a tagállamok számára jelentős adminisztratív terhet jelentene az 1-1. lehetőség (könnyített 2-2. lehetőség), másfelől hogy nehézségekbe ütközik a címkén szereplő értékek analitikai ellenőrzése.

Következtetés: A hatásvizsgálat eredményei támogatják az összetett takarmányok esetében a takarmány-alapanyagok tömegszázalékban való kötelező feltüntetésének eltörlését, melyhez egyrészt társulna a százalékok önkéntes feltüntetésének lehetősége, másrészt az a rendelkezés, hogy kérésre több információhoz juthat a vevő.

Az összetett takarmányokban jelen lévő takarmány-adalékanyagok címkézése általánosságban csak az érzékeny adalékanyagok esetében lenne kötelező. A többi adalékanyag címkézése önkéntes alapon történhetne, az érdekelt felek helyes gyakorlatról szóló, komitológiai eljárás keretében jóváhagyott kódexének megfelelően.

4.4. A kedvtelésből tartott állatok eledelének címkézése

1. lehetőség: a status quo fenntartása és az adalékanyagok címkézésének frissítése

2. lehetőség: az összes takarmány-alapanyag súly szerinti csökkenő sorrendben történő feltüntetése és valamennyi takarmány-adalékanyag megnevezése

3. lehetőség: kiegészítő tájékoztatás nyújtása a helyes gyakorlatról szóló kódex segítségségével

A lehetőségek takarmány-/élelmiszerbiztonságra gyakorolt hatásai semlegesnek tekinthetők. Először is, a kedvtelésből tartott állatok nem kerülnek be az élelmiszerláncba. Másodszor, a felülvizsgált élelmiszerjog garantálja a termelés és a forgalomba hozatal biztonságosságát.

A lehetőségeknek a felhasználók jogaira gyakorolt hatásai nem egyértelműek, mivel egyrészt a 2. lehetőség minden esetben nagyobb piaci átláthatóságot és első látásra kedvező hatásúnak tűnő termékinformációt kínál, másfelől viszont a kedvtelésből tartott állatok eledelének átlagos vásárlója egyszerű, könnyen érthető címkét kíván. Amennyiben a felhasználók jogainak témakörébe beépül az a cél, hogy a címkék egyszerűek és érthetőek legyenek, úgy tűnik, a 3. lehetőségnek kedvezők a hatásai.

A konzultáció rámutatott, hogy a 2. lehetőség kedvezőtlen hatással van a foglalkoztatásra, mely a versenyképességre, a know how-védelemre és az igazgatási költségekre gyakorolt negatív következményekből adódik. A 2. lehetőség közvetlenül hat a környezetre azon, nem túl vonzó elnevezésű melléktermékek számának növekedése miatt, melyeket ártalmatlanítani szükséges, nem pedig a kedvtelésből tartott állatok takarmányozására kell felhasználni. Ezen kívül azáltal, hogy csökkentené a gazdasági ágazat nyersanyagbeszerzést célzó rugalmasságát, a 2. lehetőség növelné a szállítási távolságokat és emiatt kedvezőtlenül hatna a környezetre.

Az 2. lehetőség kedvezőtlenül befolyásolná az Unió takarmányiparában a K+F-et illetve az említett ipar versenyképességét a receptek közzététele és a megnövekedett költségek miatt, különös tekintettel a kifejezetten a kiskereskedelem számára gyártott, márkajel nélküli termékek nagy számára. A 3. lehetőség javíthatná a versenyképességet a nagyobb vállalkozói szabadság miatt. A 2. lehetőségnek a Közösségen belüli és kívüli kereskedelemre gyakorolt hatásai elsősorban a hagyományos kereskedelmi forgalmat zavarnák meg jelentős mértékben, ami súlyosan érinthetné a harmadik országokat.

A „legjobb piaci árakon” vásárló kkv-kra különösen hatna a 2. lehetőség, mivel e vállalkozások nem képesek a nagy, multinacionális vállalatokhoz hasonló mértékben kiegyenlíteni a nyersanyagellátás ingadozásait. A 3. lehetőség támogatná a kkv-kat, mivel azok kiaknázhatnák a kódex előnyeit anélkül, hogy ehhez külön, vállalkozáson belüli részleget kellene fenntartaniuk.

A 2. lehetőségnek a gazdasági ágazatra gyakorolt hatásai nagyon kedvezőtlennek tekinthetők, különösen a nyersanyagbeszerzéshez, a tárolólétesítményekhez és a személyzethez kapcsolódó többletköltségek miatt. A illetékes hatóságok adminisztratív terheit illetően a 2. lehetőség kedvező és kedvezőtlen hatásai látszólag kiegyenlítődnek. Tekintve, hogy a gazdasági ágazat saját kezdeményezésére már megkezdte a helyes gyakorlatról szóló kódex kidolgozását, a 3. lehetőséghez kapcsolódó többletköltségek elenyészőnek tűnnek.

Következtetés: A hatásvizsgálat eredményei támogatják a status quo fenntartását, naprakészen tartva a nyersanyag-kategóriákat és a takarmány-adalékanyagokra vonatkozó szabályokat, melyek a kedvtelésből tartott állatokat tartóknak szóló tájékoztatás megfelelőségére összpontosítanak. Az érdekelt feleknek a helyes gyakorlatról szóló, komitológiai eljárás keretében jóváhagyott kódexet kell kidolgozniuk a kedvtelésből tartott állatok eledelének címkézésére vonatkozóan.

5. ELLENőRZÉS ÉS ÉRTÉKELÉS

Az ellenőrzés és értékelés tekintetében a következő mutatókat javasolják: A felsorolt takarmány-alapanyagok száma és analitikai jellemzői, a közegészségre gyakorolt kedvezőtlen hatás kialakulásának veszélyei, a kedvtelésből tartott állatok eledelének címkézésére vonatkozó, a helyes gyakorlatról szóló kódex részletességének mértéke, valamint a takarmányfelhasználók elégedettsége.

[1] A takarmány a következőképpen osztályozható: takarmány-alapanyag, takarmány-adalékanyag, összetett takarmány és gyógyszeres takarmány.

[2] A foglalkoztatásra, felhasználói jogokra, környezetre és a kis- és középvállalkozásokra (kkv) gyakorolt hatásokat csak akkor említik, ha azok kimutathatók.

[3] Az olajpogácsák/-ételek, valamint az egyre inkább GMO-kból előállított kukoricatermékek nagy jelentőségű behozatalát olyan különleges uniós jogszabályoknak megfelelően kell engedélyezni, melyekről itt nem esik szó.