EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2020.2.26. SWD(2020) 516 final BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 2020. évi országjelentés - Magyarország amely a következő dokumentumot kíséri A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI TANÁCSNAK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANKNAK ÉS AZ EURÓCSOPORTNAK 2019. évi európai szemeszter: az 1176/2011/EU rendelet szerinti értékelés a strukturális reformok terén elért haladásról, a makrogazdasági egyensúlyhiány megelőzéséről és korrekciójáról, továbbá a részletes vizsgálat eredményeiről {COM(2020) 150 final}



Tartalomjegyzék Összefoglaló 1.Gazdasági helyzet és kilátások 2.Az országspecifikus ajánlások terén tett előrelépés 3.Reformprioritások 3.1.Államháztartás és adózás 3.2.Pénzügyi ágazat 30 3.3.Munkaerőpiac, szociálpolitika, oktatás és egészségügy 3.4.Versenyképesség, reformok és beruházások 3.5.Környezeti fenntarthatóság A. melléklet: Áttekintő táblázat B. melléklet: Az adósság fenntarthatóságának bizottsági elemzése és fiskális kockázatok C. melléklet: Standard táblák D. melléklet: A Méltányos Átállást Támogató Alapból 2021–2027 között Magyarország számára nyújtandó finanszírozással kapcsolatos beruházási iránymutatás E. melléklet: A fenntartható fejlődési célok felé tett előrehaladás Hivatkozások Táblázatok jegyzéke 1.1. táblázat:Fő gazdasági és pénzügyi mutatók – Magyarország

2.1. táblázat:A 2019. évi országspecifikus ajánlások végrehajtásának összefoglaló értékelése 3.2.1. táblázat: Pénzügyi stabilitási mutatók C.1. táblázat:Pénzügyi piaci mutatók C.2. táblázat:A szociális eredménytábla elsődleges mutatói C.3. táblázat:Munkaerőpiaci és oktatási mutatók C.4. táblázat:A társadalmi befogadással és egészségüggyel kapcsolatos mutatók C.5. táblázat:Termékpiaci teljesítmény- és szakpolitikai mutatók C.6. táblázat:Zöld növekedés E.1. táblázat:A Magyarország által a fenntartható fejlődési célok felé tett előrehaladást mérő mutatók Ábrák jegyzéke 1.1. ábra: A reál-GDP növekedéséhez való hozzájárulás 1.2. ábra: Munkatermelékenység és eszközberuházások 1.3. ábra: Munkaerőpiaci részvétel, munkanélküliség és a NEET-fiatalok aránya 1.4. ábra: A fajlagos munkaköltség növekedéséhez való hozzájárulás 1.5. ábra: A rendelkezésre álló nettó reáljövedelem növekedése 2008–2018 között a különböző jövedelmi szinteken 1.6. ábra: Infláció és fajlagos munkaköltség 1.7. ábra: Az exportpiaci részesedés növekedése 1.8. ábra: Nettó devizaeszközök ágazatonként 1.9. ábra: Az adósságállomány ágazati megoszlása

1.10. ábra: A lakásárak és a jövedelmek aránya 15 2.1. ábra: A 2011–2019 közötti országspecifikus ajánlások átfogó többéves végrehajtásának állása 3.1.1. ábra: A GDP-növekedés és a fiskális impulzus alakulása 2012–2018-ban (különbségek Magyarország és az uniós átlag között) 3.1.2. ábra: A kiadások szerkezetének alakulása Magyarországon az elmúlt 10 évben, és különbség az uniós átlaghoz képest 3.1.3. ábra: Az államadósság implicit kamatlába az EU-ban 3.1.4. ábra: A központi kormányzat készpénzkiadásai 3.1.4a. ábra: 1. A munkavállalók és a nyugdíjasok jövedelme közötti különbség 2. A jövedelemeloszlás egyenlőtlensége a 65 év felettiek körében 3.2.1. ábra: A hitelállomány növekedése 3.3.1. ábra: Regionális munkanélküliség, 2018, % 3.3.2. ábra: Foglalkoztatási ráta életkor és nem szerint, 2018 3.3.3. ábra: Dolgozói szegénység egyes munkavállalói csoportokban 3.3.4. ábra: A Gini-együttható változása az adó- és szociálpolitikai intézkedések következtében 2008–2018 3.3.5. ábra: Az alulteljesítés mértéke a szövegértés terén társadalmi-gazdasági státusz alapján, százalékpontban 3.3.6. ábra: Az átlagos tanári fizetés a nemzeti bruttó átlagbérhez képest 3.3.7. ábra: Betöltetlen háziorvosi praxisok az egyes megyékben,100 000 lakosra vetítve, 2018 3.4.1. ábra: Munkatermelékenység az uniós átlaghoz képest (százalékpontban) 3.4.2. ábra: Foglalkoztatási minták és a bruttó exportban foglalt hazai hozzáadott érték egyes országokban 3.4.3. ábra: K+F kiadások 3.4.4. ábra: Egyes Ipar 4.0 technológiák bevezetése (átlagos uniós bevezetési arány = 100) 3.4.5. ábra: A termékpiac működésének értékelése a 2019. évi globális versenyképességi index alapján

3.4.6. ábra: A globális kormányzati mutatókban a véleménynyilvánítás és elszámoltathatóság, valamint a korrupció korlátozása indexeinek átlaga (EU-átlag = 100) 3.4.7. ábra: Szabálytalanságok feltárása és pénzügyi hatásuk az európai strukturális és beruházási alapok és a mezőgazdaság területén 2014–2018 között 54 3.4.8. ábra: Egy főre jutó GDP és GDP-növekedés (vásárlóerő-paritáson, 2008–2018) Háttérmagyarázatok 2.1. háttérmagyarázat: Az uniós alapok és programok hozzájárulása a strukturális kihívások leküzdéséhez és a növekedés és versenyképesség előmozdításához Magyarországon 3.1.1. háttérmagyarázat: Növekvő egyenlőtlenségek a nyugdíjrendszerben 3.4.1. háttérmagyarázat: Beruházási kihívások és reformok Magyarországon 3.4.2. háttérmagyarázat: Kihívások és lehetőségek a magyarországi gépjárműiparban Összefoglaló Magyarország erőteljes gazdasági növekedése értékes lehetőséget kínál arra, hogy az ország jelentős strukturális és intézményi reformokat hajtson végre a fenntartható és hosszú távú növekedés érdekében. Az elmúlt években Magyarországon erőteljesen bővült a gazdaság – a GDP-növekedési ráta a legmagasabbak között volt az EU-ban. A foglalkoztatási ráta szintén gyorsan emelkedett. Az ország jövőbeli gazdasági fejlődése attól függ, hogy a gazdaság képes-e növelni termelékenységét, amihez az alacsony munkaerőköltségeken alapuló modellről a fejlett termékeket előállító, tudásalapú, fenntartható gazdaságra való áttérésre van szükség. Az erőforrások optimális elosztásának biztosításához strukturális és intézményi reformokra is szükség van. A jelenlegi jó gazdasági környezet lehetőséget teremt a legfőbb gazdasági kihívások kezelésére, különösen ami a munkaképes korú népesség szűkülését, az alacsony termelékenységnövekedést, a növekvő egyenlőtlenségeket és a természeti erőforrások felhasználásának alacsony hatékonyságát illeti ( ). A magyar gazdaság továbbra is erőteljesen növekszik. Miután a gazdaság kilábalt a pénzügyi válságból, a gazdaság átlagos növekedési üteme 2014 óta meghaladta a 4 %-ot. 2019-ben a gazdaság ellenállt a nemzetközi gazdaság lassulásának, részben a támogató makrogazdasági politikáknak köszönhetően. A munkaerő iránti erős kereslet tovább növelte a foglalkoztatást, miközben a bérek továbbra is gyorsan emelkedtek a munkaerőhiány és a jelentős minimálbéremelések következtében. A kedvező munkaerőpiaci folyamatok hozzájárultak az életkörülmények javulásához és a szegénység csökkenéséhez. A beruházások rekordszintet értek el a kedvező gazdasági kilátásoknak, a vonzó finanszírozási feltételeknek, a támogató fiskális politikának, valamint az uniós források jelentős beáramlásának köszönhetően. A gazdasági bővülés hamarosan elérheti korlátait. A gazdasági növekedés eddig a munkavállalók létszámának bővülésén alapult, miközben az egy munkavállalóra jutó kibocsátás csak szerény mértékben nőtt. Mivel a munkaerőpiac a teljes foglalkoztatottsághoz közelít, a munkahelyteremtés az elkövetkező években csak korlátozottan járulhat hozzá a kibocsátás növekedéséhez. A termelékenységet fokozó beruházások és az innováció egyik fő akadálya a rendelkezésre álló szakképzett munkaerő hiánya. A költségvetési kiadások csökkentésére vonatkozó tervek, valamint a fő kereskedelmi partnerek lassú növekedése szintén visszafoghatja a magyar gazdasági növekedést 2020-ban és 2021-ben. A makrogazdasági politikák növelik a túlfűtöttség kockázatát. Az adminisztratív béremelések által felhajtott munkaerőköltség-növekedés továbbra is meghaladja a termelékenység bővülését. Az emelkedő termelési költségek növelték az inflációt és rontották az exportőrök költség-versenyképességét. A nagyon alacsony reálkamatlábak és a lakásvásárlási támogatások hozzájárultak az ingatlanárak gyors emelkedéséhez. A lakásépítés a kapacitási korlátok miatt nem tartott lépést a lakáskereslettel, a budapesti ingatlanpiac pedig a túlfűtöttség jeleit mutatja. A vonzó finanszírozási feltételek – köztük az államilag támogatott hitelprogramok – beruházási lehetőségeket teremtettek a vállalkozások számára. Fennáll azonban annak a kockázata, hogy ezeket az erőforrásokat nem a társadalom egészének javát szolgáló, hosszú távú gazdasági növekedés támogatására használják fel. A költségvetés-politikai irányítás a gazdaságilag kedvező időszakokban a költségvetési tartalékképzés helyett a kiadások növelését és az adók csökkentését helyezte előtérbe. Ez a prociklikus fiskális politika – az uniós források felhasználásával együtt – hozzájárult ahhoz, hogy a GDP növekedése az elmúlt években meghaladta az uniós átlagot. A költségvetési tervezés továbbra is elsősorban az éves költségvetésre összpontosít, amelyben egyre nagyobb szerepet játszanak a költségvetési tartalékok, ami részben a költségvetés korai elfogadásával függ össze. Ez több alkalommal is ahhoz vezetett, hogy a kiadások üteme az év végén felgyorsult, aminek következtében gyengébb minőségű projektekre fordították az állami forrásokat és prociklikussá vált a költségvetési politika. Az egyedi döntéseken alapuló intézkedések szintén prociklikus jellegűek voltak, miközben az adó- és szociális ellátórendszer – kialakításánál fogva – csak korlátozottan képes tompítani a gazdasági ciklusok hatását. Ennek eredményeként, bár a gazdaság továbbra is jól teljesít, az államháztartás helyzete csak lassan javul, és 2019 júniusában a Tanács Magyarországnak címzett új, jelentős eltérési eljárást indított ( ). Az államadósság csökkenőben van, de Magyarország jövedelmi szintjéhez képest továbbra is magas, valamint rövid futamidő, a piaci kamatlábak változásainak való viszonylag magas kitettség és magas refinanszírozási költség jellemzi. Annak ellenére, hogy a közeljövőre vonatkozó kockázatok mérsékeltek, a népesség elöregedése hosszú távon növeli a költségvetési fenntarthatósággal kapcsolatos kockázatokat. A kutatásba, az innovációba, az infrastruktúrába és a készségekbe irányuló beruházások fokozása elengedhetetlen a termelékenység növeléséhez és a társadalom egésze számára előnyöket hozó hosszú távú növekedés javításához. Az állami és magánberuházások GDP-hez viszonyított aránya magas, de összetétele miatt nem járul hozzá eléggé a termelékenység növeléséhez. A mérsékelt innovációs teljesítmény javítása érdekében erősíteni kell a kutatási és innovációs kapacitásokat. A területi egyenlőtlenségek enyhíthetők lennének az infrastruktúra és a közszolgáltatások javításával a hátrányos helyzetű térségekben. Magyarországon a jövőbeli gazdasági növekedés fellendítése érdekében elengedhetetlenül szükségesek a készségekbe, az oktatásba és a képzésbe történő beruházások. További fontos beruházási területnek számít a gyermekgondozás, az egészségügyi ellátás és a társadalmi befogadás. A gazdaság környezetbaráttá tételéhez az energiahatékonyság, az éghajlatváltozás hatásaival szembeni ellenálló képesség és a hulladék-újrafeldolgozás terén van szükség beruházásokra. A beruházások gazdasági és társadalmi előnyeinek maximális kihasználása érdekében tovább kell fejleszteni az intézményi keretrendszert. Magyarország korlátozott haladást ért el ( ) a 2019. évi országspecifikus ajánlások végrehajtásában. Az alábbi területeken korlátozott előrehaladás történt:

·A kiszolgáltatott helyzetben lévő személyek munkába vagy képzésbe való bevonására irányuló szakpolitikai intézkedések magukban foglalják a gyermekgondozási létesítmények bővítését, valamint a közmunkaprogramból az elsődleges munkaerőpiacra való átlépést elősegítő intézkedéseket. A kormány bejelentett egyes, az egészségügyi ellátás javítását célzó intézkedéseket, ezek azonban csak korlátozott mértékben felelnek meg az ajánlásnak. Nőtt az egészségügyi szakemberek fizetése, és rákszűrési programok indultak. Intézkedéseket vezettek be a korai iskolaelhagyás kezelésére, a társadalmi mobilitás azonban továbbra is komoly kihívást jelent. A magyar gazdaság egyre nagyobb összeget fordít a kutatási, az innovációs és a közlekedési beruházásokra, de a keretfeltételek változatlanul gyengék. A kormány tervei szerint több forrást szánnak majd a karbonszegény energiára, illetve az energia- és erőforrás-hatékonyságra, és születtek már intézkedések a hulladékgazdálkodás javítása érdekében is. A közbeszerzési verseny fokozását célzó jogszabály-módosítások hatását csak a jövőben lehet értékelni. Bár történtek lépések az adórendszer összetettségének csökkentése érdekében, az európai jogszabályok végrehajtásán kívül nem tapasztalható jelentős előrelépés az agresszív adótervezés kockázatának mérséklése terén. Nem történt előrehaladás a következő területeken: ·Nincs előrelépés a szociális ellátás és az álláskeresési járadékok megfelelőségének javítása terén. Nincs haladás a korrupcióellenes keret megerősítésében, ami többek között a bűnüldöző munka fokozását és a nyilvános információkhoz való hozzáférés javítását foglalhatná magában. Nincs előrelépés a bírói függetlenséggel kapcsolatban fennálló aggályok eloszlatása terén. A szolgáltatások szabályozási környezete nem javult. A döntéshozatal és a szociális párbeszéd minősége és átláthatósága az egyik leggyengébb az EU-ban, és nem tettek lépéseket ennek javítására. Magyarország viszonylag jól teljesít a szociális jogok európai pillérét támogató szociális eredménytábla bizonyos mutatói tekintetében, de egyes területeken még maradtak jelentős kihívások. A foglalkoztatási mutatók hasonlóak az uniós átlaghoz, a munkanélküliségi ráta pedig az egyik legalacsonyabb az EU-ban. A jövedelmi egyenlőtlenség az uniós átlaghoz közeli, azonban növekszik. A nemek és a különféle képzettségi csoportok közötti foglalkoztatási és bérkülönbségek az EU többi részével összehasonlítva továbbra is jelentősek. A nők és a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok munkaerőpiaci mutatói nem érik el az uniós átlagot. Az Európa 2020 stratégia szerinti nemzeti célok közül Magyarország jól teljesít a foglalkoztatási ráta növelése, a relatív szegénység visszaszorítása és az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentése tekintetében. Több erőfeszítésre van szükség a kutatási és fejlesztési kiadások és a felsőfokú végzettséggel rendelkezők arányának növelése, az energiahatékonyság és a megújuló energiák használatának fokozása, valamint a korai iskolaelhagyás arányának csökkentése érdekében. Összességében Magyarország átlagosan teljesít az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak elérése terén. Az ország viszonylag jó eredményt ért el a tisztességes munkára és a gazdasági növekedésre vonatkozó mutató terén (8. fenntartható fejlődési cél). Jelentős kihívások is maradtak azonban, különösen az oktatás minőségének javítása tekintetében (4. fenntartható fejlődési cél) (). A jelentés megvizsgálja azokat a kulcsfontosságú strukturális problémákat, amelyek komolyabb kihívást jelentenek a magyar gazdaság számára. Ezek a következők: ·A közelmúltbeli javulás ellenére az egy munkavállalóra jutó kibocsátás a legalacsonyabbak között maradt az EU-ban. A belföldi vállalatok főként csekély helyi hozzáadott értéket képviselő összeszerelési tevékenységgel járulnak hozzá a nemzetközi termelési láncokhoz. Ez a fajta szakosodás abból ered, hogy a magyar gazdaság innovációs teljesítménye még mindig visszafogott, a kutatásra, fejlesztésre és innovációra fordított kiadások növekedése ellenére is. Az innováció egyik fő akadálya a magasan képzett munkavállalók hiánya. A kutatók és a vállalkozások közötti együttműködés gyenge, ami akadályozza a külföldről érkező és a kisebb hazai vállalkozások felé irányuló tudásátadást. A termelékenységet fokozó digitális technológiák alkalmazásának szintje Magyarországon a legalacsonyabbak között van az EU-ban, és elterjedésüket a digitális készségek gyengesége is akadályozza. ·A korlátozó szabályozás és a növekvő állami részvétel akadályozza a piacok megfelelő működését. A korlátozó termékpiaci szabályozás gátolja a sikeres vállalkozások fejlődését, ami pedig csökkenti a gazdaság egészének termelékenységét. Egyes kiválasztott vállalatok kormányzati hátszéllel működhetnek a jelentős támogatások, a testre szabott szabályozások, az egyedi megállapodások és a versennyel szembeni védelem révén. A gyakori szabályozási változások bizonytalan üzleti környezetet teremtettek a kiskereskedelemben, és a szakmák szabályozása továbbra is korlátozó jellegű. Az adórendszer az egyszerűsítésre irányuló erőfeszítéseket követően is bonyolult maradt, és egyes jelek arra utalnak, hogy az ország társaságiadó-szabályait agresszív adótervezésre lehet használni. ·Az intézményi és irányítási keretfeltételek befolyásolják az üzleti környezetet és az erőforrások optimális elosztását. Az elmúlt években az intézményi színvonal és a jogalkotás kiszámíthatósága viszonylag alacsony szintű volt, és mind az uniós átlaghoz, mind Magyarország regionális versenytársaihoz képest romlott. Az érdekelt felek elégtelen mértékű bevonása rontja a szakpolitikai döntéshozatal minőségét és kiszámíthatóságát. Habár a közbeszerzési keretrendszerben az elmúlt években fejlődés tapasztalható, bizonyos rendszerszintű tényezők ismétlődően akadályozzák a tisztességes versenyt, és csökkentik a kiválasztási folyamat hatékonyságát. A rendelkezésre álló mutatók még mindig jelentős korrupciós kockázatokat jeleznek. Továbbra sem elég határozott a fellépés a magas szintű korrupció üldözése terén. A korrupció elleni küzdelmet a fékek és ellensúlyok rendszerének gyengülése, a gyenge elszámoltathatóság és a nyilvános információkhoz való hozzáférés akadályai is gátolják. ·A gazdasági helyzet javulásával párhuzamosan nőtt a foglalkoztatás és csökkent a munkanélküliség, de nem minden társadalmi csoport részesült egyformán a munkaerőpiaci bővülés előnyeiből. A dolgozó vagy képzésben részt vevő nők száma továbbra is viszonylag alacsony, többek között a gyermekgondozási szolgáltatások korlátozott kínálata miatt. Az elvándorlás és a népesség elöregedése nyomást gyakorol a munkaerő-állomány méretére. Az ipari és építőipari vállalkozások többsége termelést korlátozó tényezőként számol be a munkaerőhiányról. Az állami foglalkoztatási szolgálatok teljesítménye – többek között az elhelyezkedést vagy az állások megtartását támogató intézkedések célzottsága és hatékonysága – továbbfejlesztést igényel. ·Az elmúlt években jelentősen javult az általános szegénységi helyzet, de maradtak kihívások ezen a területen. Növekednek a jövedelmi egyenlőtlenségek, a közszolgáltatásokhoz való hozzáférést szintén egyenlőtlenség jellemzi, a hátrányos életkörülmények között élők aránya pedig a legmagasabbak között van az EU-ban, és különösen magas a több gyermeket nevelő családok és a romák körében. A szegénység és a társadalmi kirekesztés az ország bizonyos területein koncentrálódik. A szociális védőháló kulcsfontosságú elemei meggyengültek az elmúlt években. A szociális lakhatási lehetőségek alacsony és zsugorodó kínálata egyre nagyobb kihívást jelent a lakóingatlanok gyorsan növekvő árai miatt. ·Az oktatási eredmények az uniós átlag alatt maradnak, és az iskolák között nagy eltérések tapasztalhatók, ami hátráltatja a társadalmi mobilitást. A tanulók társadalmi-gazdasági hátterének az oktatási eredményeikre kifejtett hatása az egyik legerősebb az EU-ban. Az elmúlt évtizedben nőtt a hátrányos helyzetű és roma gyermekek koncentrációja egyes iskolákban, elsősorban a városokban. A korai iskolaelhagyás aránya meghaladja az uniós átlagot, és különösen magas a romák körében. Az új szakképzési stratégia több diákot igyekszik a szakképző iskolák felé terelni, de nehezíti az általános képzésbe való átlépés lehetőségét. A felsőoktatásba jelentkezők számának apadása valószínűleg csökkenteni fogja a felsőfokú végzettséggel rendelkezők arányát, ami akadályozza az innovációt és a termelékenység növekedését. A pedagógusok hiánya egyre nagyobb kihívást jelent. ·Az egészségügyi eredmények javulóban vannak, de még mindig rosszabbak, mint a legtöbb más uniós tagállamban; ez részben az egészségtelen életmódot, részben az egészségügyi ellátás korlátozott hatékonyságát tükrözi. Ezt mutatja a megelőzhető halálozások magas magyarországi aránya is. Magyarországon az egészségügyi kiadások állami részaránya jelentősen alacsonyabb az uniós átlagnál. Így a magyarok az uniós átlagnál nagyobb arányban támaszkodnak saját pénztárcájukra, és egyre inkább arra kényszerülnek, hogy magánszolgáltatásokat vegyenek igénybe az egészségügyben – mindez negatívan hat a társadalmi igazságosságra és a lakosság egészségügyi állapotára. Az egészségügyi rendszer továbbra is túlzott mértékben épít a kórházakra az ápolási-gondozási szolgáltatások terén, és nem helyez kellő hangsúlyt az alapellátásra és a megelőzésre. További beruházásokra és reformokra van szükség az egészségügyi rendszer erőforrás-felhasználásának racionalizálása, a hozzáférési egyenlőtlenségek csökkentése és az uniós ellátási színvonalhoz való felzárkózás érdekében. ·Kihívást jelent a környezeti fenntarthatóság megvalósítása. Magyarország az üvegházhatású gázok jelenlegi kibocsátási szintjének mérsékelt csökkentését tűzte ki célul 2030-ra, melyet elsősorban a széntüzelésű erőművek fokozatos kivezetése révén kíván elérni. A legújabb nemzeti energiastratégia célja, hogy 2030-ra a villamos energia 90 %-át karbonszegény forrásokból állítsák elő. A nukleáris energia mellett Magyarország nagyobb mértékben kíván megújuló energiaforrásokra, főként napenergiára támaszkodni, a szélenergia viszont semmilyen szerepet nem kapott a kormány jelenlegi terveiben A lakóépületek alacsony energiahatékonysága és korszerűtlen fűtése egyaránt rontja a levegőminőséget, ami azt mutatja, hogy a felújítási arány növeléséből nagymértékű környezeti és egészségügyi előnyök származhatnának. Az elmúlt öt évben jelentősen nőtt a közlekedésből származó üvegházhatású gázok kibocsátása, és a jelenlegi politikákkal a kibocsátás várhatóan még tovább fog növekedni. A kormány az elektromobilitás előmozdításával kívánja csökkenteni a közlekedésből származó kibocsátásokat. Ugyanakkor a töltőinfrastruktúra kiépítésére és az egyéb alternatív üzemanyagok támogatására vonatkozó tervek kapcsán továbbra is vannak kérdések. A zöld technológiákkal és a fenntartható megoldásokkal kapcsolatos beruházási igények azonosítása, valamint a megfelelő finanszírozás biztosítása kulcsfontosságú lesz az éghajlat- és energiapolitikai célkitűzések megvalósításához és egy új növekedési modell kialakításához. A vízminőség és a vízellátás továbbra is aggodalomra ad okot. Magyarország egyelőre a körforgásos gazdaságra való átállás korai szakaszában jár, ezért a 2020-ra kitűzött újrafeldolgozási célok elérése érdekében javítania kell a hulladékgazdálkodást. A környezetvédelmi jogszabályok és politikák hatékonyabb végrehajtását egyes intézményi kérdések is akadályozzák. Az említett környezetvédelmi kihívások beruházási és intézményi kapacitásépítést igényelnek. A 2021–2027-es időszakra vonatkozó következő többéves pénzügyi keret részét képező méltányos átállási mechanizmusra irányuló bizottsági javaslat magában foglalja a Méltányos Átállást Támogató Alapot, amely az InvestEU program égisze alá tartozó, célzott méltányos átállási program, valamint az Európai Beruházási Bankkal közös új közszektor-hitelezési eszközt is. A javaslat célja, hogy az EU a klímasemlegességre való átállás során garantálja a méltányosságot, többek között azáltal, hogy segíti Magyarország leginkább érintett régióit a társadalmi és gazdasági következmények kezelésében. A méltányos átállási mechanizmus részét képező Méltányos Átállást Támogató Alap által támogatott fő prioritásokat a D. melléklet mutatja be az e jelentésben felvázolt átállási kihívások elemzése alapján. 1. Gazdasági helyzet és kilátások GDP-növekedés A magyar gazdaság az elmúlt években kiemelkedő növekedést ért el. A GDP 2014 óta évente átlagosan 4 %-kal nőtt annak köszönhetően, hogy a gazdaság felszabadult a pénzügyi válság hatása alól, és a makrogazdasági politikák továbbra is támogatták a növekedést. Az egy főre jutó GDP 2018-ra meghaladta az uniós átlag 70 %-át, ami a csatlakozás óta a legmagasabb szintet jelenti. Belső tényezőknek köszönhetően a gazdaság a 2019-es globális lassulással szemben is ellenállónak bizonyult. Támogató hatása volt többek között az építőipari beruházások erősödésének, valamint a nagyobb járműgyárak által előállított új modelleknek. 1.1. ábra:A reál-GDP növekedéséhez való hozzájárulás Forrás: Európai Bizottság, 2020. téli előrejelzés

2020-ban, ahogy a gazdasági ciklus érettebb szakaszába ér, és enyhülnek az átmeneti hatások, várhatóan lassulni fog a növekedés. A hazai szabad kapacitások kimerültek, a külső környezet pedig továbbra is visszafogja az exportot. A költségvetési konszolidáció következtében várhatóan csökkenni fognak az állami beruházások, és a magas szinten álló magánberuházások lassulásával lehet számolni. Az előrejelzések szerint a fogyasztás is csökkenni fog, összhangban a jövedelemnövekedés mérséklődésével (lásd az 1.1. ábrát). Rekordszintet értek el a beruházások. Több éven át tartó visszafogott építési tevékenység után 2019-ben a becslések szerint már a GDP 15 %-át teszik ki az építőipari beruházások, meghaladva ezzel a válság előtti 12 %-os átlagot. Az uniós források felhasználása és a választási ciklus által is ösztönzött állami beruházások 2019-ben meghaladták a GDP 6 %-át, ami a legmagasabb arány az EU-ban. A kereskedelmiingatlan-beruházások élénkülésének motorja a felhalmozódott kereslet, amely a kihasználatlansági ráta minden korábbinál alacsonyabb szintjében is megnyilvánul. A lakásépítési ágazat fokozatosan követi az ingatlanárak növekedését, a háztartások pénzügyi helyzetének javulását és a lakástámogatási rendszerek bővülését. A kapacitáskihasználás magas szintjének, az egyszerű finanszírozási feltételeknek és a közvetlen külföldi befektetések beáramlásának köszönhetően a gépekbe és berendezésekbe történő beruházások is jelentősen nőttek. Termelékenység és potenciális növekedés A termelékenység növekedése a gépekbe és berendezésekbe irányuló beruházásokkal összhangban felgyorsult, de továbbra is szerény mértékű. A válságot követően a munkatermelékenység stagnált, és az egy főre jutó jövedelmek konvergenciája főként a növekvő foglalkoztatási rátának volt betudható. A beruházások közelmúltbeli növekedése viszont a munkatermelékenység szintjét is emelte. Míg azonban a gép- és berendezésberuházások rátája már megközelíti a válság előtti csúcsértéket, a munkatermelékenység növekedése a 2000–2007-es időszak átlaga alatt maradt (lásd az 1.2. ábrát). A mikrogazdasági tényezők, többek között az innovációs tevékenység alacsony szintje és a termelékenyebb vállalatok felé történő erőforrás-átcsoportosítás lassú tempója továbbra is visszafogják a termelékenység növekedését (lásd a 3.4.1. szakaszt). Az olcsó finanszírozás és egyes intézményi tényezők emellett a tőke nem megfelelő allokációját eredményezhetik (Cecchetti és Kharroubi, 2015; Restuccia és Rogerson, 2017; lásd még a 3.4.2. szakaszt). 1.2. ábra:Munkatermelékenység és eszközberuházások Forrás: Eurostat, Központi Statisztikai Hivatal, Európai Bizottság: 2019. őszi gazdasági előrejelzés A korábbi szakpolitikai intézkedések hatásának gyengülésével a potenciális növekedés várhatóan lassulni fog. Az elmúlt években fokozatosan megmutatkozott a munkaerőpiaci részvételt növelő korábbi intézkedéseknek, különösen a tényleges nyugdíjbavonulási életkor lépcsőzetes emelésének kedvező gazdasági hatása. Az időskori foglalkoztatás növelése érdekében adóösztönzőket vezettek be. Az adó- és szociális ellátási rendszer változásai – a munkát és a fogyasztást terhelő adókat, valamint a munkanélküli és egyéb juttatásokat érintő módosítások – szintén növelhették a részvételt és hosszabb távon a GDP-t, bár egyúttal nagyobb egyenlőtlenséget is teremtettek (Benczúr et al., 2018). Annak ellenére, hogy a kormány intézkedéseket hozott az időskori foglalkoztatás növelésére, a nyugdíjkorhatár 2022-től kezdődően 65 évben fog stabilizálódni, és a gazdaságilag aktív népesség a demográfiai tendenciákkal összhangban várhatóan csökkenni fog. Munkaerőpiac és szociális mutatók A gazdaság kedvező konjunkturális helyzetével párhuzamosan a magyarországi munkaerőpiac is jó teljesítményt nyújt. A foglalkoztatás és a munkaerőpiaci részvétel 2019-ben tovább növekedett. A munkanélküliség, ideértve a tartós munkanélküliséget is, jóval a válság előtti szint alá csökkent. Az ifjúsági munkanélküliség és a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok aránya ennél lassabb ütemben javult (lásd az 1.3. ábrát és a C.3. táblázatot). A betöltendő álláshelyekre vonatkozó adatok és a munkaerőhiány vállalati percepciója azonban azt jelzik, hogy a munkaerő-kereslet 2019 közepe óta lanyhul. 1.3. ábra:Munkaerőpiaci részvétel, munkanélküliség és a NEET-fiatalok aránya Forrás: Eurostat A munkaerőpiac továbbra is strukturális akadályokkal küzd. A munkaerőhiány még mindig jelentős, különösen a magas szintű képzettséggel rendelkező munkavállalókat igénylő ágazatokban. A közelmúltbeli javulás ellenére az alacsonyan képzettek és a fogyatékossággal élők körében magasabb az inaktívak aránya (lásd a 3.3.1. szakaszt). A munkanélküliség földrajzilag is koncentrálódik, főként a kevésbé fejlett régiókban és a vidéki térségekben jellemző. Bár csökkent a közmunkásként tevékenykedők száma, a közmunkaprogram továbbra is a munkaerő több mint 2 %-át foglalkoztatja. A szűk munkaerőpiacon gyorsan növekedtek a bérek. A nemzeti számlák adatai alapján az egy alkalmazottra jutó bérek és keresetek 2018-ban 8,1 %-kal, 2019-ben pedig tovább, a becslések szerint 8,8 %-ot elérő mértékig emelkedtek. A minimálbér jelentős, 2019-ben és 2020-ban egyaránt 8 %-os emelése szintén hozzájárult a bérnövekedéshez, amely az előrejelzések szerint 2020-ban és 2021-ben fokozatosan lassulni fog, mivel az alacsonyabb gazdasági növekedés enyhíti a munkaerőpiac feszességét. A munkaadók társadalombiztosítási járulékainak mértéke a kormány és a szociális partnerek közötti hatéves bérmegállapodással összhangban tovább fog csökkenni. A szűkülő adóék korlátozza a fajlagos munkaköltség növekedését, amely az elmúlt években azonban még mindig átlagosan közel évi 4 % volt, és várhatóan csak szerényen fog csökkenni (lásd az 1.4. ábrát). 1.4. ábra:A fajlagos munkaköltség növekedéséhez való hozzájárulás Forrás: Eurostat, Európai Bizottság, 2019. őszi gazdasági előrejelzés A növekedés előnyei egyenlőtlenül oszlanak meg. A szegénység kockázata jelentősen csökkent az elmúlt években, de az anyagi és szociális nélkülözés aránya továbbra is a legmagasabbak között van az EU-ban. A szegénység és a társadalmi kirekesztés erős területi koncentrációt mutat. A szociális biztonsági háló kulcsfontosságú elemei nem kellően megfelelőek. Az egyenlőtlenség magyarországi mértéke nem magas az EU többi részéhez képest, de az elmúlt évtizedben növekedett (lásd a 3.3.2. szakaszt). Míg 2008 és 2018 között a mediánjövedelem feleannyira nőtt, mint a regionális átlag, a felső 5 percentilis jövedelemnövekedése sokkal magasabb volt (lásd az 1.5. ábrát). Mivel a magas jövedelmű háztartások nagyobb részt takarítanak meg jövedelmükből, a változó jövedelemeloszlás hozzájárulhatott ahhoz, hogy a válságot követően tartósan magas a háztartások megtakarítási rátája. Ezt támasztja alá a vagyonkoncentráció közelmúltbeli növekedése is: a háztartások leggazdagabb 20 %-ának pénzügyi eszközei 2014 és 2017 között 36 %-kal, a fennmaradó 80 % pénzügyi eszközei pedig csak 8 %-kal nőttek (MNB, 2019a). 1.5. ábra:A rendelkezésre álló nettó reáljövedelem növekedése 2008–2018 között a különböző jövedelmi szinteken Forrás: Eurostat Infláció és monetáris politika Az erős kereslet és a bérek növekedése inflációhoz vezetett. A maginfláció folyamatosan nőtt, és 2019-ben 3,4 %-ra emelte a harmonizált fogyasztói árindex alapján mért inflációt. Egyéb mutatók is megerősítik az árnyomás erősödését a gazdaságban. Az építőipari árak 2019 harmadik negyedévében 9,5 %-kal nőttek, míg a GDP-deflátor ugyanezen időszakban 4,4 %-kal emelkedett. Az elkövetkező években a gazdasági növekedés lassulása várhatóan enyhíteni fogja a munkaerőpiac szűkösségét, és visszafogja majd a belföldi inflációs nyomást. Ugyanakkor az importált infláció a várakozások szerint továbbra is visszafogott marad, összhangban a globális nyersanyag- és ipari árakkal. Az előrejelzések szerint a harmonizált fogyasztói árindex alapján mért infláció a következő években összességében közel marad a jegybank célsávjának 3 %-os középértékéhez (lásd az 1.6. ábrát). 1.6. ábra:Infláció és fajlagos munkaköltség Forrás: Eurostat, Európai Bizottság: 2019. őszi gazdasági előrejelzés A monetáris feltételek változatlanul lazák. 2019-ben a jegybank felhívta a figyelmet arra, hogy a lefelé mutató inflációs kockázat erősödött. Likviditási műveletei révén a jegybank az év második felében kismértékben csökkentette a bankközi kamatlábakat. A forint kereskedelmileg súlyozott alapon mintegy 4 %-kal leértékelődött 2018 végéhez képest. A jegybank újabb támogatott hitelprogramot vezetett be a kisvállalkozások számára, a nagyobb vállalatokat pedig kötvényvásárlási programmal célozta meg (lásd a 3.2. szakaszt). Külső pozíció A folyó fizetési mérleg kissé negatívba fordult (a GDP 0,8 %-ának megfelelő hiányt mutatott 2019 harmadik negyedévében), főként a csökkenő kereskedelmi egyenleg miatt. Ez a szint összhangban van a gazdasági fundamentumok által indokolttal ( ). Az export növekedése a kereskedelmi partnereknél jelentkező keresletcsökkenéssel összhangban 2017 óta lelassult, miközben az erőteljes belföldi kereslet továbbra is magas szinten tartotta az import növekedését. Az uniós források növekvő felhasználása felduzzasztotta a tőkemérleg egyenlegét, így a gazdaság nettó finanszírozási képessége pozitív maradt. A következő években az új exportkapacitások és az alacsonyabb belső keresletnövekedés az előrejelzések szerint stabilizálja majd a külső egyenleget, a folyó fizetési mérleg hiánya pedig a GDP 1 %-a alatt fog maradni.

Az exportpiaci részesedés növekedése 2016 óta elmaradt a regionális versenytársak ütemétől. 2016 és 2018 között Magyarország 4 %-kal növelte exportpiaci részesedését, amely kevesebb, mint Csehország, Lengyelország és Szlovákia 10,7 %-os átlaga (lásd az 1.7. ábrát). Ez a különbség főként az áruexportnak tudható be, felét pedig a gépjárműipar magyarázza. A belső égésű motorok gyártása különösen fontos szerepet játszik a magyar gazdaságban. Ezt az ágazatot súlyosan érintette a dízelautók kibocsátásával kapcsolatos botrány és az új kibocsátásvizsgálati eljárások fokozatos bevezetése 2017-től. Az országban működő főbb márkák emellett vállalatspecifikus okokból is visszafogták a termelést. Az új, 2019-es modellek bevezetésével azonban a magyar gépjárműipari export elkezdte behozni az elmúlt évek lemaradását. 1.7. ábra:Az exportpiaci részesedés növekedése Forrás: Forrás: Eurostat A költségalapú versenyképesség csökkenése mérhetően befolyásolta a kereskedelmi teljesítményt. Az elmúlt években a nagymértékű üzleti beruházások új termelési kapacitások létrehozásával segítették elő az export növekedését. A csökkenő költségalapú versenyképesség azonban a becslések szerint évi 0,5–1 százalékpontos piacirészesedés-csökkenéshez vezetett, mivel a feldolgozóipar fajlagos munkaerőköltségén alapuló reál effektív árfolyam 2015 vége óta több mint 15 %-kal nőtt ( ). A nettó nemzetközi befektetési pozíció tovább javult. A 2009. évi –113,4 % után 2019 harmadik negyedévére elérte a GDP –49,2 %-át. Ez azonban alacsonyabb a gazdasági fundamentumok által indokolt értéknél (a becsült érték a 2019-es GDP –24 %-a volt). A hitelviszonyt megtestesítő instrumentumok nettó állománya viszont közel nullára csökkent. A külső adósság leépítése egyre inkább a nominális GDP magas növekedésének tudható be, miközben a tranzakciók hozzájárulása a gazdaság csökkenő nettó finanszírozási képességével összhangban alábbhagyott. 1.8. ábra:Nettó devizaeszközök ágazatonként Forrás: Központi Statisztikai Hivatal, Magyar Nemzeti Bank A devizaadósság csökkenése mérsékelte Magyarország kitettségét a nemzetközi pénzügyi piacok volatilitásával szemben. A háztartások és a vállalatok 2018-ra csökkentették jelentős nettó devizaadósság-állományukat, amit kormányzati intézkedések is támogattak. A vállalati szektoron belül az exportáló vállalkozások a befolyó devizabevételeikből fedezik adósságaikat, bár az építőiparban és a kereskedelmiingatlan-ágazatban továbbra is jellemző a kitettség. E kockázatok csökkentése érdekében a jegybank 2019 őszén kiterjesztette a rendszerkockázati tőkepuffert a devizában denominált, fedezetlen projekthitelekre. Emellett a bankok elkezdték szigorítani a kereskedelmiingatlan-projektek hitelfeltételeit. Az államháztartás devizában denominált adóssága is csökkent, mivel a lejáró kötvényeket nagyrészt nemzeti valutában refinanszírozták. Az államháztartás jegybankkal közös konszolidált mérlege ma már több devizaeszközzel, mint kötelezettséggel rendelkezik (lásd az 1.8. ábrát). Államháztartás Az államháztartási hiány az előrejelzések szerint csökkenni fog, főként a kiadások visszafogása miatt. A gazdasági növekedés kedvező alakulása ellenére az államháztartási hiány 2017-ben és 2018-ban a prociklikus költségvetési politikák következtében nőtt, ezért a Tanács 2018-ban jelentős eltérési eljárást indított Magyarországgal szemben. A költségvetési fegyelem prociklikus lazulása visszaszorulóban van. A Bizottság 2019. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány a 2018-as 2,3 %-ról 2019-re a GDP 1,8 %-ára csökken. A javulást főként a folyó kiadásoknak a GDP-hez viszonyított mérsékelt növekedése okozza. A strukturális hiány a várakozások szerint 0,5 %-kal javult 2019-ben, ami a Tanács által ajánlottnál kisebb mértéket jelent. A becslések szerint 2020-ban mind az államháztartási, mind a strukturális hiány tovább csökken, többek között az állami beruházási ráta mérséklődésének köszönhetően. Ennek megfelelően várhatóan tovább folytatódik a GDP-arányos államadósság csökkenése. Pénzügyi ágazat A hitelezési ciklus teljes lendületben van. Továbbra is erős a hitelkereslet és a bankok hitelnyújtási hajlandósága. A lakossági hitelezés egy év alatt 15,6 %-kal nőtt 2019 decemberéhez képest, amihez hozzájárult a 2019 júliusában bevezetett „babaváró” hitel is. A magánszektor adósságállománya azonban nem nőtt a GDP-hez képest. A háztartások eladósodottsága továbbra is történelmi mélyponton van, 2019-ben a GDP 18 %-át tette ki, ami jóval alatta marad a gazdasági fundamentumok által indokolt 33 %-os küszöbértéknek (lásd az 1.9. ábrát). A nem pénzügyi vállalatok konszolidált adósságállománya 2019 harmadik negyedévében a GDP 49,7 %-ának felelt meg, ami magasabb, mint a gazdasági fundamentumok által indokolt szint, de nem haladja meg a prudenciális küszöbértéket. Úgy tűnik azonban, hogy a nagymértékben eladósodott vállalkozások aránya nőtt (MNB, 2019b). 1.9. ábra:Az adósságállomány ágazati megoszlása Forrás: Eurostat A hatóságok a piaci szegmentáció révén többféle kamatlábat vezettek be, ami tovább növeli a pénzügyi piacok összetettségét. A jegybank és a különböző közintézmények számos kedvezményprogramot működtetnek, tovább csökkentve a hitelkamatlábakat, főként a kis- és középvállalkozások esetében (lásd még a 3.2. szakaszt). A háztartások igénybe vehetik az új „babaváró” hitelt, amely lényegében egy nagyon alacsony kamatozású, fedezet nélküli személyi kölcsön, amely a további gyermekek születésétől függően a részleges vagy teljes adósságelengedés lehetőségét is magában foglalja (lásd még a 3.3.1. szakaszt). Ugyanakkor a kormány egyre nagyobb mennyiségben bocsátott ki korlátozott másodlagos kereskedési lehetőséggel rendelkező, magas hozamú lakossági kötvényeket azzal a kifejezett céllal, hogy megtakarításra ösztönözze a háztartásokat (lásd a 3.1.3. szakaszt). Amellett, hogy közvetlen fiskális költségekkel járnak, az egyre összetettebb hálózatot alkotó támogatott pénzügyi termékek kiszoríthatják a piaci alapú termékeket, és hitelkockázattal terhelhetik az államháztartás konszolidált mérlegét. Emellett a hatóságoknak ismételten finomhangolást kell végezniük a rendszerben, hogy elkerüljék a piaci szegmensek közötti arbitrázs lehetőségét. Lakáspiac A lakásárak továbbra is gyorsan növekedtek, ami a budapesti ingatlanok túlértékeltségéhez vezetett. Az országos lakásárindex alapján 2019 harmadik negyedévében a használt lakások ára 7,7 %-kal nőtt az előző év azonos időszakához viszonyítva a jövedelmek növekedése, az alacsony kamatlábak, az állami támogatások bővülése és az új lakások áfakulcsának 2020. január 1-jétől várható emelése miatt. A jegybank által kibocsátott lakásárindex még magasabb, 14,7 %-os emelkedést jelez. A lakásár/jövedelem arány a teljes gazdaságot tekintve a válság előtti átlagos értéken áll, a fővárosban azonban kiemelkedően magas szintet ért el (lásd az 1.10. ábrát) ( ). A gyors áremelkedéshez a spekulatív kereslet és a külföldi befektetők is hozzájárultak. 2018-ban Európai Unión kívüli vevők bonyolították le a budapesti ügyletek 7,4 %-át, ami jelentős ugrást jelent a 2013-as 0,3 %-os részesedésükhez képest. Bár a túlértékeltség földrajzilag korlátozottnak tűnik, előfordulhat, hogy átterjed az ország többi részére is (Pellényi, 2019). 1.10. ábra:A lakásárak és a jövedelmek aránya Forrás: Az Európai Bizottság számításai a KSH és az MNB adatai alapján A háztartások alacsony eladósodottsága és a bérbeadási célú kereslet mérséklődése enyhíti a kapcsolódó kockázatokat. Úgy tűnik, hogy a lakásárakat nem a laza hitelfeltételek hajtják fel. A háztartások adósságállománya a jövedelemhez viszonyítva még mindig alacsony, és az új jelzáloghitelek száma 2019 első felében még csökkent is. Az új, magas hozamú lakossági államkötvény 2019 közepén történő bevezetésével párhuzamosan a meglévő lakóingatlanok árszintjének növekedése az év első negyedéve óta megállt. A lakásépítés a kapacitási korlátok miatt csak fokozatosan reagál az erőteljes keresletre. Az újonnan épített házak száma az elmúlt években több mint megkétszereződött, így 2019-re mintegy 18 000-re nőtt, de ez a szint még mindig csak a fele a válság előtti átlagnak. Az építőipari kapacitáshiány a legtöbb lakásépítési projekt esetében költségnövekedéshez és késedelemhez vezetett. Az új lakásokra vonatkozó kedvezményes áfakulcs 2020-tól való kivezetése és a szigorúbb környezetvédelmi előírások 2021-től való bevezetése szintén hátráltatta az új projektek elindítását. Az ipari szereplők 2021-től kezdődően, a folyamatban lévő projektek lezárása után csökkenő építési tevékenységet jeleznek előre (MNB, 2019c). Fenntartható fejlődési célok Összességében Magyarország átlagosan teljesít a fenntartható fejlődési célok elérése terén. Az Eurostat fenntartható fejlődési célokra vonatkozó mutatói (lásd az E. mellékletet) alapján Magyarország az elmúlt 5 évben számos területen haladást ért el. A kedvező gazdasági helyzetnek köszönhetően az ország viszonylag jó eredményt ért el a tisztességes munkára és a gazdasági növekedésre vonatkozó mutatók terén (8. fenntartható fejlődési cél). A szegénységre (1. fenntartható fejlődési cél), az éhezésre (2. fenntartható fejlődési cél) és a fenntartható városokra (11. fenntartható fejlődési cél) vonatkozó mutatók szintén javultak. Az ország azonban számos mutató tekintetében továbbra is elmarad az uniós átlagtól. Emellett némi visszaesés figyelhető meg a tiszta energiára, az egyenlőtlenségre és az éghajlatváltozással kapcsolatos fellépésekre vonatkozó mutatók terén (7., 10. és 13. fenntartható fejlődési cél).

1.1. táblázat:Fő gazdasági és pénzügyi mutatók – Magyarország Forrás: Eurostat és EKB, 2020. február 4-i zárónappal rendelkezésre álló adatok; Európai Bizottság, előrejelzett adatok (2020. téli előrejelzés a reál-GDP és a harmonizált fogyasztói árindex esetében, egyéb esetben a 2019. őszi előrejelzés). 2. Az országspecifikus ajánlások terén tett előrelépés Magyarország vegyes eredményeket ért el az országspecifikus ajánlások végrehajtása terén. Az európai szemeszter 2011. évi bevezetése óta a Magyarországnak címzett összes országspecifikus ajánlás 52 %-ánál történt legalább „némi haladás”. Az ajánlások 48 %-ánál „korlátozott” volt a haladás vagy „nincs haladás” (lásd a 2.1. ábrát). Jelentős haladás történt a pénzügyi szektorban, például a bankok eszközminőségének javítása vagy a finanszírozási eszközökhöz való hozzáférés terén. 2.1. ábra:A 2011–2019 közötti országspecifikus ajánlások átfogó többéves végrehajtásának állása Forrás: Európai Bizottság 2011 óta a kormány előrelépést ért el az államháztartás megerősítése terén, ez a folyamat azonban az elmúlt években megrekedt. A kormány olyan intézkedéseket – köztük strukturális reformokat – hajtott végre, amelyek a költségvetési hiányt a GDP 3 %-a alá csökkentették. Ennek eredményeként 2013-ban hatályát vesztette a túlzott hiány fennállásáról szóló határozat. 2016 óta azonban a strukturális hiány számottevően romlott, ebből kifolyólag 2018-ban és 2019-ben a Tanács arra a következtetésre jutott, hogy a strukturális egyenleg jelentősen eltért a középtávú költségvetési céltól. A munkaerőpiaci helyzet jelentősen javult 2011 óta – ehhez a gazdasági fellendülés mellett a kormányzat által végrehajtott intézkedések is hozzájárultak. Az elmúlt kilenc évben a hatóságok több intézkedést hoztak a munka adóterhének csökkentésére. A munkáltatók által fizetendő szociális hozzájárulási adó mértéke a 2016-os 27 %-ról 2019-re 17,5 %-ra csökkent, és a kormány a következő évekre további csökkentést tervez. A családokra és egyes kiválasztott csoportokra vonatkozó adóék még ennél is nagyobb mértékben zsugorodott. Némi előrelépés történt az aktív munkaerőpiaci intézkedések terén. A hatóságok a hangsúlyt évekig a közmunkaprogramra helyezték, annak korlátozott hatékonysága ellenére. 2019-re a munkaerőpiaci feltételek javulása és egyes szakpolitikai intézkedések következtében jelentősen csökkent a programban részt vevők száma. Magyarország kevés előrehaladást ért el az üzleti környezet és a piacok megfelelő működésének javítása terén. Magyarország az európai szemeszter kezdete óta minden évben kapott ajánlást az üzleti környezet javítása céljából. Az ajánlások több területre vonatkoznak, többek között az alábbiakra: az adminisztratív terhek; a közbeszerzés; a jogalkotási folyamat; a verseny; a szabályozási környezet; a korrupció és a bírói függetlenség. Az adózás és a közbeszerzések digitalizálása némi javulást eredményezett. A bankszektor eszközeinek minősége jelentősen javult, és erőre kapott a hitelezési tevékenység. 2013 és 2015 között Magyarország minden évben ajánlást kapott arra, hogy hozzon intézkedéseket a reálgazdaság hitelezésének helyreállítására, csökkentse a bankok terheit, és javítsa az eszközminőséget. Azóta a bankadó jelentősen csökkent, és számottevően visszaesett a bankok által tartott nemteljesítő hitelek szintje is. Magyarország korlátozott haladást ért el a 2019. évi országspecifikus ajánlások végrehajtásában (lásd a 2.1. táblázatot). Korlátozott előrelépés történt a kiszolgáltatott csoportok munkaerőpiaci integrációja terén. Szintén korlátozott volt a haladás az adórendszer összetettségének csökkentése, az egészségügyi eredmények javítása és a közbeszerzési verseny fokozása tekintetében. Részleges előrelépés történt azon a téren, hogy a beruházásorientált gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, az alacsony szén-dioxid-kibocsátású energiagazdaságot, a közlekedési infrastruktúrát, a hulladékgazdálkodást, valamint az energia- és erőforrás-hatékonyságot állítsák, figyelembe véve a regionális különbségeket is. A haladás korlátozott volt a hátrányos helyzetű csoportok többségi oktatásban való részvételének növelése tekintetében. Nem történt előrelépés a szociális ellátások és az álláskeresési járadékok megfelelőségének javítása, a korrupcióellenes keret fejlesztése és az ügyészségi munka erősítése, a bírói függetlenség fokozása, a szolgáltatások szabályozási környezetének javítása, illetve a döntéshozatali folyamat minőségének és átláthatóságának fejlesztése terén, ideértve a szociális párbeszédet is. A Bizottság emellett a strukturálisreform-támogató programon keresztül testre szabott tanácsadást biztosít valamely tagállam kérésére, amely a növekedésösztönző reformok megtervezésében és végrehajtásában segíti a tagállamokat. 2018 óta 10 projekthez nyújtottak ilyen támogatást Magyarországnak. 2019-ben megkezdődött a munka a csődtörvény reformjához hozzájáruló jogi elemzés, az adójogszabályoknak való megfelelés költségeinek felmérése és az adóhatóság teljesítménymérésének javítása, valamint az egészségügyi alapellátás minőségének és hozzáférhetőségének, illetve a felnőttoktatási rendszer minőségének és relevanciájának fejlesztése kapcsán. 2.1. táblázat:A 2019. évi országspecifikus ajánlások végrehajtásának összefoglaló értékelése (*) Forrás: Európai Bizottság (*) A 3. országspecifikus ajánlás értékelése nem veszi figyelembe a 2021–2027-es időszakra vonatkozó uniós kohéziós politikai alapok hozzájárulását. A társjogalkotók még nem fogadták el a 2021–2027-es időszakra szóló uniós kohéziós politikai alapok programozásának keretszabályozását, melynek többek között a többéves pénzügyi keretre vonatkozó megállapodás is előfeltétele. 2.1. háttérmagyarázat: Az uniós alapok és programok hozzájárulása a strukturális kihívások leküzdéséhez és a növekedés és versenyképesség előmozdításához Magyarországon Magyarország egyike azon tagállamoknak, amelyek a legnagyobb mérvű uniós támogatásban részesülnek. Az uniós kohéziós politikai alapok ( I ) a jelenlegi többéves pénzügyi keretben 25,4 milliárd EUR-val támogatják Magyarországot, ami évente körülbelül a GDP 2,9 %-ának felel meg. 2019 végéig 26,7 milliárd EUR-t (a teljes előirányzatnál többet ( II )) különítettek el konkrét projektekre, és 10,3 milliárd EUR-t költöttek el ( III ), ami összhangban van az EU átlagos végrehajtási szintjével. A kohéziós politika keretében nyújtott uniós finanszírozás jelentős mértékben hozzájárul a magyarországi strukturális kihívások kezeléséhez is. A Magyarországra vonatkozó kohéziós politikai programok keretében 4,9 milliárd EUR-t különítettek el az intelligens növekedés, 9 milliárd EUR-t a fenntartható növekedés és a fenntartható közlekedés, és 7,3 milliárd EUR-t az inkluzív növekedés támogatására. A 2019-es teljesítmény-felülvizsgálatot ( IV ) követően 1,2 milliárd EUR-t bocsátottak rendelkezésre a Magyarországra vonatkozó prioritások teljesítése céljából. A kohéziós politika keretében nyújtott uniós források hozzájárulnak a magyar gazdaság mélyreható átalakításához. A kohéziós politikai alapok többek között a kutatásba, a technológiafejlesztésbe és az innovációba, a vállalkozások versenyképességébe, a fenntartható közlekedésbe, a foglalkoztatásba és a munkaerő mobilitásába történő beruházások révén támogatják a növekedést és a foglalkoztatást. 2019-re az Európai Regionális Fejlesztési Alap és a Kohéziós Alap által lehetővé tett beruházások a következő fejlesztésekhez járultak hozzá: 454 km közút építése vagy korszerűsítése regionális szinten és a TEN-T hálózat szintjén; több mint 140 000 háztartás számára tették hozzáférhetővé a széles sávú internetkapcsolatot; több mint 65 000 polgár számára biztosítottak jobb szennyvízkezelést vagy vízellátást; támogatást ítéltek meg több mint 34 000 vállalkozás számára. Az uniós alapok hozzájárultak az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentéséhez és a közigazgatási eljárások digitalizációjához kapcsolódó fejlesztésekhez, többek között az ingatlan-nyilvántartás elektronikus hozzáférhetőségéhez és az adóügyi folyamatok digitalizálásához. Az Európai Szociális Alap 605 000 embert támogatott aktív munkaerőpiaci intézkedések és képzési kezdeményezések révén, 196 000 tanuló és 28 000 pedagógus képzésével segítette elő az inkluzív oktatást, és a 114 000 közigazgatási szakember számára biztosított kompetenciafejlesztési képzések révén hozzájárult a közigazgatás korszerűsítéséhez. 2019-ben pedig nagyszabású, uniós finanszírozású vastagbélrákszűrési program indult, amelyben az év végéig több mint 100 000 ember vett részt. A mezőgazdasági és halászati alapok és más uniós programok szintén hozzájárulnak a beruházási igények kielégítéséhez. Magyarország az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (4,2 milliárd EUR), az Európai Tengerügyi és Halászati Alapból (50,9 millió EUR) és egyéb uniós programokból is finanszírozáshoz jut, például az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből a stratégiai közlekedési hálózatok területén (1 087 millió EUR) és a „Horizont 2020” keretprogramból (275 millió EUR, amelyből 81 millió EUR-t 192 kis- és középvállalkozás támogatására fordítottak). Az uniós finanszírozás hozzájárul a kulcsfontosságú magánberuházások mozgósításához. Az európai strukturális és beruházási alapok ( V ) által támogatott programok további tőkét is mozgósítottak azáltal, hogy 2 291 millió EUR-t hitelek, garanciák és saját tőke biztosítására fordítottak ( VI ). Ez az európai strukturális és beruházási alapok összes elfogadott allokációjának 7,1 %-át teszi ki. Az uniós alapok jelentős összegeket fektetnek be a fenntartható fejlődési célokkal összhangban lévő fellépésekbe. Magyarországon az európai strukturális és beruházási alapok a 17 fenntartható fejlődési cél közül 13-at támogatnak, az alapokból származó források mintegy 93 %-a hozzájárul e célokhoz. 3. Reformprioritások 3.1.Államháztartás és adózás 3.1.1.Közkiadások Az éveken át tartó prociklikus költségvetési politika hatására a növekedés az uniós átlag fölé került. Magyarországon a költségvetési politika terén az unióstól eltérő tendencia érvényesült. 2013-tól az uniós transzferekkel növelt elsődleges hiány változásával meghatározott fiskális impulzus magasabb volt az uniós átlagnál (lásd a 3.1.1. ábrát). Úgy tűnik, ez a szóban forgó időszakban hozzájárult az átlagot meghaladó GDP-növekedéshez. A költségvetési politika 2019-től várhatóan szigorúbbá válik. 3.1.1. ábra:A GDP-növekedés és a fiskális impulzus alakulása 2012–2018-ban (különbségek Magyarország és az uniós átlag között) Forrás: Eurostat Magyarországon a közkiadások erősen központosítottak. Az elsődleges kiadások szintje az elmúlt évtizedekben a GDP 45 %-a körül mozgott, vagyis jóval magasabb volt, mint a regionális versenytársaknál. 2013 óta számos szolgáltatásnyújtási feladat az önkormányzatoktól a központi kormányzat szintjére került át (lásd a 3.4.4. szakaszt). Ennek következtében a helyi önkormányzati kiadások aránya az összes kiadáshoz képest 2017-ben 25 %-ról 13 %-ra csökkent, ami jelentősen elmarad a 23 %-os uniós átlagtól (OECD, 2019a). Magyarországon a jelentős mértékű és központosított kiadásokhoz alacsony kormányzati hatékonyság kapcsolódik (lásd a 3.4.2. szakaszt). A jelek szerint mindez hátrányosan hat a termelékenység növekedésére (Fournier és Johansson, 2016).

3.1.2. ábra:A kiadások szerkezetének alakulása Magyarországon az elmúlt 10 évben, és különbség az uniós átlaghoz képest Forrás: Eurostat Noha a kiadások mértéke az elmúlt évtizedben stabil volt, a kiadási szerkezet jelentősen megváltozott. Az elmúlt évtizedben a szociális védelemre, az oktatásra és az egészségügyre fordított kiadások a GDP 3,4 %-ának megfelelő mértékben csökkentek, míg a gazdaságra, a sportra, a kultúrára és egyházi célra fordított kiadások 3,1 %-kal nőttek. A szociális védelmi kiadások visszaesése jelentős mértékben a lakhatáshoz és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemhez kapcsolódó szociális juttatások – bár viszonylag magas szintről induló – csökkenésével magyarázható. Jelenleg a szociális védelemre irányuló közkiadások a GDP 4,5 %-ának megfelelő mértékben alatta maradnak az uniós átlagnak, ami a nyugdíjakra és az álláskeresési járadékokra fordított kiadások alacsonyabb arányával magyarázható. Az elmúlt tíz évben némileg csökkentek az egészségügyi célú közkiadások, és messze elmaradnak az uniós átlagtól. Csökkentek az oktatásra fordított összegek is, bár szintjük megközelíti az uniós átlagot (lásd a 3.1.2. ábrát). A humán tőkére és a szociális juttatásokra fordított alacsonyabb kiadások révén létrejött mozgásteret a gazdaságban való állami részvétel megerősítésére, valamint a sportra, kultúrára és egyházi célra fordított finanszírozásra csoportosították át. Uniós összehasonlításban Magyarország költ a legtöbbet a gazdaságra, az e területre irányuló kiadások az elmúlt évtizedben a GDP 1,6 %-ának megfelelő mértékben nőttek. Ez tükrözi az állam fokozottabb gazdasági szerepvállalását és magában foglalja többek között a vállalkozásoknak nyújtott beruházási támogatásokat, amelyek összege 2016–2018-ban a GDP 1,7 %-át tette ki, a GDP-arányosan 0,6 %-os uniós átlaghoz képest. 2010 óta a sportra, a kultúrára és az egyházakra szánt kiadások is jelentősen növekedtek, és messze a legmagasabb szintet érték el az EU-ban (2017-ben a GDP 3,5 %-át). A sportcélú kiadások (1,2 % a 0,3 %-os uniós átlaghoz képest) közé tartoznak a stadionok, sportlétesítmények építésének, valamint számos nagyszabású nemzetközi sportesemény lebonyolításának a költségei. Ugyanakkor a magyarok nem fordítanak sok időt sportolásra, e téren jelentős az elmaradás az Unió más tagállamaihoz képest. Összességében levonható az a következtetés, hogy a kutatás-fejlesztésre, az infrastruktúrára és az általános közszolgáltatásokra fordított kiadások hatékonysága alacsony. Az utóbbi két kiadási területen 2007 és 2016 között a termelékenység is romlott (Cepparulo és Mourre, előkészületben). 3.1.2.Adózás Az adóbevételek GDP-hez viszonyított aránya továbbra is magas a régió más országaival összehasonlítva, és az adóösszetétel a fogyasztási adók felé mozdul el. A közelmúltban bevezetett jelentős adócsökkentések ellenére az adóbevételek GDP-hez viszonyított aránya a 2016. évi 39,5 %-ról 2018-ban csak kismértékben, 37,6 %-ra csökkent (Európai Bizottság, 2019a). A GDP adóintenzív összetétele és a gazdaság fehéredését célzó intézkedések lassították az adóbevételek GDP-hez viszonyított arányának csökkenését. A ráta összhangban van az uniós átlaggal, de meghaladja Magyarország régiós versenytársainak mutatóját. Az adózás szerkezete eltér az uniós átlagtól: a magyar adórendszer alapját a tőkeadók helyett túlnyomórészt a fogyasztási adók jelentik. A környezetvédelmi adók szintje, amely az elmúlt évtizedben csökkent, nagyjából megfelel az uniós átlagnak (2018-ban a GDP 2,3 %-a a 2,4 %-hoz képest), és főként az energiára kivetett adókat, többek között az üzemanyagadót foglalja magában. Az elmúlt évtizedben növekedtek a távfűtésre és a mezőgazdasági, vasúti és kereskedelmi célú tüzelőanyag-felhasználásra vonatkozó adómentességek. A távfűtésre kivetett áfa mértéke csökkent. Érvényben maradt néhány, a kőszénipar felszámolásához és átszervezéséhez nyújtott támogatás (OECD, 2018a). A munka adóterhe csökkenőben van, de az alacsony jövedelmű munkavállalók esetében továbbra is magas a munkát terhelő adóék. A munkáltatók által fizetendő szociális hozzájárulási adó mértéke a 2016-os 27 %-ról 2019-re 17,5 %-ra csökkent, és a következő években további csökkentéseket terveznek. A kormány a közelmúltban intézkedéseket fogadott el azzal a céllal, hogy még több támogatást nyújtson a gyermekes családoknak. 2020-tól mentesülnek a személyi jövedelemadó alól azok az édesanyák, akik legalább négy gyermeket nevelnek, és tovább nő a családi adókedvezmény, csökkentve egyes alacsony jövedelmű családok adóterhét. Mindazonáltal az átlagbér felének megfelelő jövedelemmel rendelkező, alacsony jövedelmű egyedülálló személyek adóéke – részben az egykulcsos személyi jövedelemadó hatására – 2018-ban 45 % volt, ami 15 százalékponttal meghaladja az uniós átlagot (Európai Bizottság, 2019a.). Az alacsony jövedelmű egyedülállók jelentős része esetében – egy olyan célzott program keretében, amely több mint 530 000 munkavállalóra terjed ki – a munkáltató a szociális hozzájárulási adó terhére kedvezményt vehet igénybe. Az adóék azonban az ő esetükben még a kedvezményes adókulcsok figyelembevételével is az uniós átlag felett marad. Agresszív adótervezéssel kapcsolatos kockázatok merülhetnek fel a jelentős külföldi tőkeállomány miatt, valamint azáltal, hogy Magyarország nem vet ki forrásadót a kifizetett osztalékokra, kamatokra és jogdíjakra. A nem rezidensek belföldi közvetlentőke-befektetései 2017-ben a GDP 164 %-át tették ki. A közvetlen külföldi befektetések jelentős hányada különleges célú gazdasági egységeken keresztül valósult meg, ami a pénzügyi és a tényleges gazdasági tevékenység szétválására utal. A jegybank legújabb adatai szerint a nem rezidensek belföldi befektetésállománya 2018-ban jelentősen csökkent, főként a különleges célú gazdasági egységek miatt. A különleges célú gazdasági egységek által tartott közvetlen külföldi befektetések aránya (46 %) azonban 2018-ban is a legnagyobbak között volt az EU-ban. Ugyanakkor az offshore pénzügyi központokba kiáramló jövedelem – például jogdíjak, kamatok és osztalékok – összege 2013 és 2017 között viszonylag alacsony volt. Mindazonáltal az agresszív adótervezés szempontjából a magyar adórendszernek vannak hiányosságai, mindenekelőtt az offshore pénzügyi központokba irányuló jövedelemre kivetett magyarországi forrásadó hiánya lehetőséget ad arra, hogy a nyereség méltányos adófizetés nélkül kikerüljön az EU-ból (Ramboll and Corit, 2016). Magyarország végrehajtja az agresszív adótervezés visszaszorítását célzó, európai és nemzetközi szinten elfogadott kezdeményezéseket. Magyarország az adókikerülés elleni irányelv rendelkezéseinek túlnyomó részét – például a kamatlevonás korlátozására és az ellenőrzött külföldi társaságokra vonatkozó szabályokat – átültette nemzeti jogába. 2020-tól meg kell kezdeni más előírások, így a tőkekivonási adóhoz és a hibrid struktúrákhoz kapcsolódó szabályok alkalmazását is. Emellett Magyarország átültette nemzeti jogába az adótervezésben részt vevő közvetítőkre vonatkozó új átláthatósági szabályokat tartalmazó uniós irányelvet. Értékelni kell majd, hogy az említett új intézkedések mennyire hatékonyan korlátozzák az agresszív adótervezés alkalmazási körét és milyen hatást gyakorolnak középtávon a társasági adóból származó bevételekre. Jelentős eredményeket sikerült elérni az árnyékgazdaság méretének csökkentésére irányuló intézkedések terén. Az általánosforgalmiadó-hiány (vagyis a teljes áfakötelezettséghez viszonyított adóbevétel-kiesés) a 2013. évi 21 %-ról 2018-ban körülbelül 9 %-ra csökkent. Ez a tendencia várhatóan folytatódni fog a múltbeli és a jelenlegi reformoknak – például az online pénztárgépek bevezetésének, fizetési terminálok telepítését célzó programon keresztül az elektronikus fizetések előmozdításának és a kötelező elektronikus számlázási rendszernek – köszönhetően. 2020 júliusától az online számlázási rendszert valamennyi számlára kiterjesztik, és a végső cél az, hogy minden vállalat előre kitöltött áfabevallást tudjon használni. Noha az adómegfelelési költségek az elmúlt évtizedben csökkentek, továbbra is a legmagasabbak között vannak az EU-ban. Az elektronikus szja-bevallások aránya lényegesen nőtt, az összes személyijövedelemadó-bevallás 2009. évi 30 %-áról 2017-re 55,4 %-ra (Európai Bizottság, 2019a.) Az adótartozás mértéke, amelyből következtetni lehet az adózási fegyelemmel kapcsolatos problémákra, 2014 óta több mint 50 %-kal csökkent. Mindazonáltal a 2009 és 2018 közötti időszakban a középvállalkozásoknak évente 277 órára volt szükségük ahhoz, hogy teljesítsék fő adózási kötelezettségeiket, ami jelentősen meghaladja az évi 170 órás uniós átlagot. Az áfa-visszatérítéssel kapcsolatos kötelezettségek teljesítéséhez szükséges idő uniós összehasonlításban szintén az egyik legmagasabb (WB-PWC, 2019). Magyarország intézkedéseket tett annak érdekében, hogy fokozatosan csökkentse az adórendszer összetettségét. A kormány azt tervezi, hogy a 2019. évi 60-ról 2020 végéig 40 alá csökkenti az adónemek számát. 2020-tól 12 %-ra csökken az egyszerűsített kisvállalati adó (KIVA) mértéke, megszűnik az egyszerűsített vállalkozói adó (EVA), és a munkavállalókat terhelő négy különböző társadalombiztosítási járulékot egyetlen járulék keretében kell megfizetni. Ennek ellenére számos speciális ágazati adó továbbra is fennáll, bár az elmúlt években az összes adóbevételen belüli jelentőségük csökkent. 3.1.3.Az államadósság alakulása és kezelése Annak ellenére, hogy csökkent az adósságráta, Magyarország GDP-arányos bruttó finanszírozási igénye továbbra is a legmagasabb az EU-ban. 2012 óta Magyarország hosszú távú adósságállományának hitelminősítése 2–3 besorolási fokozattal javult. Mindazonáltal a kedvező fejlemények és annak ellenére, hogy az adósságállomány rövid lejáratú, uniós összehasonlításban Magyarország implicit kamatlába 2012 és 2018 között minden évben a legmagasabb volt. A viszonylag magas adósságállomány és a rövid lejárat miatt Magyarország éves finanszírozási igénye is a legmagasabb volt az EU-ban, 2018-ban a GDP 18 %-át tette ki (Európai Bizottság, 2019b). 3.1.3. ábra:Az államadósság implicit kamatlába az EU-ban Forrás: Eurostat Az államadósság GDP-hez viszonyított aránya jelentősen csökken, de Magyarország jövedelmi szintjét tekintve még mindig magas. Az államadósság – miután 2011-ben elérte a csúcsértéket (a GDP 80,8 %-a) – 2018-ban a GDP 70,2 %-ára csökkent. Az adósságcsökkenés több mint fele 2017–2018-ban következett be, elsősorban a magas nominális GDP-növekedésnek köszönhetően. Átmeneti tényezők azonban lassították a folyamatot, amikor a hatóságok a hazai költségvetésből történő előfinanszírozás mellett fokozták az uniós források felhasználását. A függő kötelezettségek állománya változatlanul magas. 2018 végén a nem kormányzati egységeknek nyújtott állami garanciák a GDP 5,2 %-át tették ki, ami meghaladta Csehország, Lengyelország és Szlovákia 0,5 %-os átlagát. Jelentősen nőtt a hazai befektetők részesedése az adósságfinanszírozásban. A devizában denominált adósság aránya, amely 2011-ben meghaladta a teljes adósság 50 %-át, 2019 októberében 18 % alá süllyedt. A belföldi befektetők arányának növelését célzó intézkedések lehetővé tették a külföldi befektetők által elidegenített eszközök átvételét. A jegybank kedvezményes államkötvény-vásárlási programokat kínált a hazai bankok számára. Ennek eredményeként a kötvények aránya a bankok eszközállományán belül a 2012. évi körülbelül 12 %-ról 2019-re mintegy 25 %-ra emelkedett. A kormány számos, igen kedvező kamatozású lakossági kötvényt is kibocsátott, köztük 2019 júniusában az úgynevezett Magyar Állampapír Pluszt (MÁP+). Az új termékek hatására megugrott a lakosság részesedése a teljes államadósságból a 2010-es mintegy 2 %-ról 2019-ben 30 %-ra, miközben az uniós átlag 2018-ban körülbelül 5 % volt. A lakossági befektetők nagyobb mértékű bevonása megnöveli Magyarországon az adósságszolgálat költségét, amely már eddig is a legmagasabbak között volt az EU-ban. A lakossági kötvények hozama átlagosan 200–400 bázisponttal meghaladja a pénzügyi piacokon elérhető kamatlábakat, ami növeli az éves adósságszolgálati költséget. Ezenkívül a pénzügyi intézmények a lakossági kötvények értékesítésekor jutalékot kapnak az adósságkezelőtől, aminek a költsége 2018-ban a GDP több mint 0,1 %-át tette ki. Emellett 2019-ben adómentessé vált a lakossági kötvényekből származó kamatbevétel, ami tovább növelte a lakossági és az intézményi befektetők által elérhető, adózás utáni hozamok közötti különbséget. Ezzel szemben az adósságállományban való nagyobb lakossági részesedés átmenetileg visszafoghatja a bankközi piaci hozamokat, ami részben ellensúlyozhatja a lakossági kötvények költségeit. Úgy tűnik továbbá, hogy a lakossági piac felé való elmozdulás gátolja a hitelfelvételi futamidők meghosszabbítását. A lakossági befektetők jellemzően rövidebb távra fektetnek be, mint az intézményi befektetők. Az elmúlt évtizedben megduplázódott az egy évnél rövidebb lejáratú államadósság-állomány aránya, és 2018-ban elérte a 18 %-ot, ami jóval meghaladja a regionális versenytársaknál jellemző 2,5 %-ot. Magyarország esetében a lejáratig hátralévő átlagos futamidő szintén meglehetősen rövid, 2018-ban 4,3 év volt. Így annak ellenére, hogy a hitelminősítések javulása lehetővé tenné a piacok nagyobb mértékű igénybevételét, Magyarországon ellentétes tendencia érvényesül az OECD-országokhoz képest, amelyekben az adósság futamideje 2018-ban 7,9 évre nőtt (OECD, 2019c). A rövidebb futamidő következtében az ország jobban ki van téve a piaci kamatlábak változásainak. A lakossági kötvények jellemzői miatt piacuk stresszhelyzetben a rövid lejáratú értékpapírok piacához hasonlóan alakul. Pénzügyi zavarok hatására a kötvényárak esnek, ami visszafogja az értékesítési kedvet, és egy ponton megállítja az árcsökkenést. A magyar lakossági kötvényeket azonban az állam valamivel névérték alatt bármikor visszavásárolja. Mindez nem tartja vissza a lakossági kötvények tulajdonosait attól, hogy eladják kötvényeiket, és azokat a bankközi piacról származó kötvényekkel váltsák fel, ha a kamatok a piaci sokk hatására emelkedni kezdenek. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a háztartások gyorsan tudnak reagálni a piaci változásokra. 2019-ben számos háztartás cserélte fel lakossági kötvényeit az új MÁP+-ra, mert az a korábbi kibocsátásokhoz képest magasabb kamatot kínált. 3.1.4.Az államadósság fenntarthatóságának elemzése és fiskális kockázatok

Magyarországon a költségvetés fenntarthatóságának kockázatai rövid és középtávon alacsonyak. Amint az az adósságfenntarthatósági elemzésből, valamint az S0 és S1 rövid távú költségvetési fenntarthatósági mutatóból is kiderül ( ), Magyarország a közeljövőben nem szembesül jelentős költségvetési kockázattal (Európai Bizottság, 2020, valamint B. melléklet). Ezt a következtetést az államadósság csökkenő pályája is megerősíti. Mindazonáltal vannak olyan jelek, amelyek arra utalnak, hogy problémák jelentkezhetnek a gazdaság költségvetési oldalán. Az alacsony elsődleges egyenleg, a rövid lejáratú adósság nagy aránya, a jelentős bruttó finanszírozási igények és a viszonylag magas hozamfelár a jövőben – különösen a pénzügyi piaci várakozások gyors változása esetén – hátrányosan befolyásolhatják az államháztartást. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága továbbra is kihívást jelent, főként a népesség elöregedése miatt. Magyarországon 2070-ig várhatóan a GDP 3,3 %-ának megfelelő mértékben emelkednek a népesség elöregedésével kapcsolatos költségek, elsősorban a nyugdíjakra (a GDP 1,9 %-a), továbbá az egészségügyre és a tartós ápolás-gondozásra (a GDP 1,0 %-a) fordított közkiadások miatt. Ezzel összefüggésben az S2 fenntarthatósági különbözeti mutató ( ) (a GDP 2,7 %-a) azt jelzi, hogy Magyarországon hosszú távon közepes költségvetési fenntarthatósági kockázatokkal kell számolni (lásd a B. mellékletet). Emellett a nyugdíjak megfelelősége további kihívást jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. Növekszik a jövedelmi különbség az újonnan nyugdíjba vonulók és a régebb óta nyugdíjban lévők között, valamint a nyugdíjasok és az alkalmazottak között, aminek a megszüntetése többletkiadásokkal járhat (lásd a 3.1.1. háttérmagyarázatot). 3.1.5.Költségvetési keretrendszer Erős automatikus stabilizátorok hiányában a költségvetés stabilitását diszkrecionális intézkedésekkel kell biztosítani. Az egykulcsos jövedelemadó-rendszer, az álláskeresési járadékok rövid időtartama és a kevésbé ciklikus közvetett adóktól való erős függés következtében a beépített stabilizátorok visszaesés esetén kevés mozgásteret biztosítanak a gazdaság számára. A makrogazdasági stabilitás előmozdítása érdekében ezért a költségvetési politikának több diszkrecionális intézkedést kell alkalmaznia. Ezek az intézkedések az elmúlt években prociklikus torzulásokat mutattak. Jelentősen nőtt a közberuházások aránya, ami az építőipari kapacitás szűkülését és a magánberuházások kiszorítását eredményezte. A társadalombiztosítási járulék többszakaszos csökkentésének időzítése a béremelkedés ütemétől függ, vagyis gazdasági fellendülés esetén gyorsabb lesz az adócsökkentés. Végül, a költségvetési tartalékok jelentős részét képező úgynevezett „Országvédelmi Alap”, amely 2020-ban a GDP 0,8 %-át teszi ki, csak akkor vehető igénybe, ha nem kerül veszélybe a hiánycél teljesítése, vagyis a kiadásokat csak kedvező időszakokban lehet növelni, visszaesés esetén azonban vissza kell fogni. Az elmúlt években jellemző volt, hogy a hatóságok az év végén dömpingszerű kiadásokkal merítették ki a költségvetést. Az elmúlt években – részben a költségvetés korai elfogadása miatt – a hatóságok költségvetési előrejelzéseikben általában alulbecsülték a bevételeket, és jelentős költségvetési tartalékot képeztek. Így több alkalommal előfordult, hogy a költségvetési tervekhez képest jelentős nagyságú váratlan bevétel jelent meg. Ezeket a tartalékokkal együtt egy sor kormányzati döntés alapján, az év vége felé költötték el egyszeri tételekre, például folyó és tőketranszferek (lásd a 3.1.4 ábrát) fedezésére, anélkül, hogy szükség lett volna az Országgyűlés bevonására. A költségvetési év végi túlzott költekezés csekély parlamenti vagy nyilvánosság általi ellenőrzés mellett azzal a kockázattal jár, hogy a közpénzt gyengébb minőségű projektekre fordítják és a határköltségek esetleg meghaladják a határhasznot. Ez is hozzájárult a prociklikus költségvetési politikákhoz. 3.1.4. ábra:A központi kormányzat készpénzkiadásai Forrás: Magyar Államkincstár A számszerű nemzeti fiskális szabályok legutóbbi módosításai üdvözlendő észszerűsítést és pontosítást eredményeztek. Az Országgyűlés 2019 decemberében módosította a magyar költségvetési szabályokat. Hatályon kívül helyezték az úgynevezett adósságképletet, amelynek alkalmazására – a laza mentesítő záradék miatt – egyetlen évben sem került sor. Emellett megszűnt a GDP-arányos államadósság kétféle – maastrichti és hazai meghatározás szerinti – kiszámítási módjából eredő eltérés. Új előírás került bevezetésre, amelynek megfelelően számos előre meghatározott adósságmódosító tényezőt (például az uniós alapok előfinanszírozását, a statisztikai osztályozás módosítását) nem kell figyelembe venni az adósságszabálynak való megfelelés évközi vagy utólagos értékelése során. Az elfogadott módosítások nyomán várhatóan egyértelműbbé válik a Költségvetési Tanács ellenőrzési megbízatása; a Tanács 2019 júniusában bocsátotta ki a hatályos hazai szabályokra vonatkozó első utólagos értékelési jelentését. Mindazonáltal az új rendszer nem okvetlenül eredményez hosszabb költségvetési tervezési horizontot, és a középpontban várhatóan továbbra is csak az éves költségvetés lesz. 3.1.1. háttérmagyarázat: Növekvő egyenlőtlenségek a nyugdíjrendszerben A szélesedő jövedelmi egyenlőtlenségek hozzájárulnak a közkiadásokkal kapcsolatos fenntarthatósági problémákhoz. Ezeknek az egyenlőtlenségeknek a megszüntetése általában többletkiadásokkal jár. 2016 óta a bérek a nyugdíjaknál nagyobb ütemben emelkednek. A törvényben előírtak szerint a nyugdíjemelés inflációkövető. Emellett azokban az években, amikor a GDP-növekedés meghaladja a 3,5 %-ot, a nyugdíjasok a gazdasági növekedéshez kapcsolódó nyugdíjprémiumot kapnak. 2017-ben, 2018-ban és 2019-ben ezek a nyugdíjprémiumok a teljes nyugellátás 0,9 %-át, 1,2 %-át, illetőleg 1,4 %-át tették ki. Ezenkívül a kormány ad hoc juttatásokat (élelmiszer- és rezsiutalványt) is biztosított a nyugdíjasok számára; ezek 2018-ban és 2019-ben 0,7 %-os éves nyugdíjemelkedést jelentettek. A nyugdíjprémium és az ad-hoc juttatások egyszeri tételek, és nincsenek hatással a következő évi nyugdíjak megállapítására. Összességében a nyugdíjak 2,8 %-kal nőttek, miközben a béremelkedés az elmúlt öt évben átlagosan évi 9,2 % volt. Ennek következtében az átlagnyugdíj és a nettó átlagbér arányaként kifejezett helyettesítési ráta a 2015. évi 67 %-ról 2019-ben 53 %-ra csökkent (lásd a 3.1.4a. ábrát). A nyugdíjjogosultságokra vonatkozó szabályok következtében a gyors béremelkedés a nyugdíjjövedelmek közötti szakadék jelentős szélesedését is eredményezi. A nyugellátás alapja az életpályára számított átlagbér. Annak érdekében, hogy az adatok összehasonlíthatóak legyenek, az éves kereseteket – a nyugdíjba vonulást megelőző legfeljebb egy év figyelembevételével – kiigazítják a nettó átlagbér növekedésének megfelelően. Például a 2021-ben megállapított nyugdíjak esetében érvényesül az elmúlt évek gyors béremelkedése, míg a 2016-ban megállapított nyugdíjaknál nem. Vagyis a 2021-ben nyugdíjba vonulók nominális nyugdíja 35 %-kal magasabb lesz, mint azoké a nyugdíjasoké, akik ugyanolyan életpályát követően öt évvel korábban mentek nyugdíjba. Az ötéves eltérés 2016-ban csupán 1 % volt. 3.1.4a. ábra: 1. A munkavállalók és a nyugdíjasok jövedelme közötti különbség 2. A jövedelemeloszlás egyenlőtlensége a 65 év felettiek körében Forrás: Központi Statisztikai Hivatal, a Bizottság számítása, Eurostat Az elmúlt években végrehajtott szakpolitikai intézkedések hatására az egyenlőtlenségek várhatóan tovább növekednek. Bár az elmúlt öt évben az egyenlőtlenség növekedése elsősorban a nyugdíjindexálási szabályokból eredt (lásd a 3.1.4a. ábra jobb paneljét), számos más szakpolitikai intézkedés is hozzájárul a problémához. 2011-ben vezették be az egykulcsos jövedelemadót. Ennek hatására csökkent az alacsony keresettel rendelkezők nettó jövedelme, miközben a magas keresetűeké emelkedett. A szélesedő bérszakadék tükröződik a nyugdíjakban, mivel a nyugellátás alapját a nettó bér jelenti. Magyarországon 2013-ban megszüntették a nyugdíjjárulékok felső határát. Ennek hatására jelenleg emelkednek a költségvetési bevételek, mivel a magas keresettel rendelkezők magasabb járulékot fizetnek. Ugyanakkor ez a jövőbeli nyugdíjkiadások növekedésével jár, mivel a rendkívül magas nyugdíjak száma is magasabb lesz. Mindkét intézkedés a magas jövedelmű nyugdíjasoknak kedvez, ami a 65 év felettiek korcsoportjában fokozza az egyenlőtlenséget. Hosszú távon ez valószínűleg növelni fogja a nyugdíjköltségeket, mivel általában a magas jövedelmű csoportok élettartama is magasabb. 3.2. Pénzügyi ágazat A bankszektor tőkeerős, nyereséges, likvid és ellenálló képessége jó. A bankok kényelmesen teljesítik a likviditási és tőkekövetelményeket. Nyereségességük 2018-ban és 2019 első felében is stabil maradt, de mérlegük jelentős összegű egyszeri tételt – különösen céltartalék-visszaírást – tartalmazott. A nemteljesítő hitelek aránya tovább csökkent, és az új hitelek – részben a makroprudenciális követelmények miatt – fenntarthatónak tekinthetők. Az állam jelenléte a pénzügyi szektorban továbbra is számottevő, és nehézségekbe ütközik eszközeinek elidegenítése. Az új hitelezés továbbra is jelentős mértékű, amihez hozzájárult a magas kereslet és a támogatott hitelek kínálata, amely a jelenlegi nagyon kedvező gazdasági körülmények között nem tűnik teljes mértékben indokoltnak. 3.2.1. ábra:A hitelállomány növekedése Forrás: Európai Központi Bank (EKB) 3.2.1. táblázat:Pénzügyi stabilitási mutatók Forrás: EKB – CBD2 konszolidált banki adatok A hitelállomány továbbra is erőteljesen növekszik. Az Európai Központi Bank (EKB) adatai szerint 2019. december végéig a monetáris pénzügyi intézmények euróban kifejezett mérlege az előző évhez képest 5,8 %-kal, 133 milliárd EUR-ra nőtt (a GDP 96,8 %-a). A nem pénzügyi vállalkozások hitelállománya 14,1 %-kal, míg a lakossági hitelállomány 16,5 %-kal emelkedett (lásd még a 3.2.1. ábrát). A háztartások hitelállománya különösen júliusban ugrott meg, nagyrészt a támogatott hitelprogramok hatására. A piaci hitelezési feltételek – az ár kivételével – változatlanok maradtak, és a jegybank politikájával összhangban a rögzített kamatozású hitelek aránya növekedett. A bankok által birtokolt államkötvények aránya a banki eszközállományban továbbra is a legmagasabb az EU-ban. A nem banki finanszírozás csekély mértékű, és az uniós forrásoktól függ. 2019 végén a vállalati kötvények piaca csak a GDP 1,5 %-át tette ki, miközben a vállalati bankhitelek állománya a GDP 17 %-ának felelt meg. A finanszírozás széles körű hozzáférhetősége megkérdőjelezi a támogatott hitelprogramok szükségességét. A kormány a lakossági bankhiteleket szociálpolitikai céljainak eléréséhez használja fel, és a jegybank továbbra is támogatott programokat biztosít a vállalkozások számára. A 2019 júliusában bevezetett „babaváró” hitel mindenekelőtt a magasabb jövedelmű háztartások körében vált népszerűvé, és a program bizonyos mértékig háttérbe szorította a lakáshiteleket. A jegybank 2019 januárjában indította el a kisvállalkozások számára biztosított Növekedési Hitelprogram „Fix” elnevezésű konstrukciót 1 000 milliárd HUF keretösszeggel, 2019 júliusában pedig bevezette a nagyvállalatokat célzó növekedési kötvényprogramot, amelynek keretösszege 300 milliárd EUR. A jegybank kötvényvásárlási programjának feltételei sokkal kedvezőbbek, mint a hasonló vállalati bankhiteleké (például nincsenek kötelezettségvállalások (kovenánsok) és fedezet, a lejáratig nincs tőketörlesztés és nincs előre meghatározott hitelezési cél stb.). Az ilyen kötvények tehát nagyobb kockázatot jelentenek mind a jegybank, mind a kereskedelmi bankok mérlege szempontjából. Emellett a program lezárultát követően a vállalkozások várhatóan továbbra is a korábbi akadályokkal szembesülnek kötvénykibocsátáskor. A banki ágazat stabilitására és arra tekintettel, hogy széles körben rendelkezésre áll kedvező feltételek mellett nyújtott piaci finanszírozás, túlzottnak tűnik a bankhitelek piacán végrehajtott állami beavatkozás mértéke, és kiszoríthatja a piaci hitelezést. Emellett az egymással versengő finanszírozási programok széles kínálata azt eredményezi, hogy a vállalatok jellemzően a legenyhébb feltételekhez kötött finanszírozást választják, illetve bíznak az ilyen finanszírozás elérhetőségében, aminek következtében csökken a jobban szabályozott programok iránti kereslet (Kállay, 2015). Emellett a bankok azonos vagy nagyon hasonló feltételekkel kínálnak támogatott hiteleket, ami akadályozhatja a versenyt. A bankszektor stabil, és kedvezőtlen makrogazdasági fejlemények esetén meg tudná őrizni ellenálló képességét. A bankok pénzügyi stressztűrőképessége megfelelő, tőkemegfelelési mutatóik pedig stabilak (lásd a 3.2.1. táblázatot). Az EKB adatai alapján a bankok tőkeállománya 2019 közepére tovább nőtt, és meghaladta az uniós átlagot. A jegybank szerint stresszhelyzetben valamennyi bank megfelelően tőkésített maradna. A jegybank valamennyi bankra vonatkozóan szanálási tervet készített, és az Egységes Szanálási Testülettel együttműködve jelenleg zajlik az összes bank veszteségviselő képességére vonatkozó követelmények (a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelmények) véglegesítése. A nemteljesítő hitelállomány szanálását nehezítő, az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank által 2014-ben megállapított akadályok kezelése segítené a hitelezőket egy esetleges jövőbeli visszaesés esetén. A bankok nyeresége 2018-ban és 2019 első felében kiemelkedő maradt, ami részben egyszeri tételekre vezethető vissza. Az intézmények átlagos tőkearányos jövedelmezősége 2018-ban 14,5 %, 2019 első felében pedig 13,9 % volt. A 2019. évi némileg alacsonyabb jövedelmezőség a megnövekedett működési költségeknek és annak tudható be, hogy az értékvesztések visszaírása csekélyebb mértékű volt. A nyereség még mindig jelentős mértékben egyszeri tételekből ered, például a tartalékok visszaírásából. Az erős hitelállomány-növekedésnek köszönhetően emelkedtek a kamatbevételek, ami hozzájárult a nettó díjbevételekhez is. Az alacsony kamatlábak és az erősödő verseny azonban fokozatosan erodálja a kamatréseket és ráirányítja a figyelmet a működési hatékonyságra. A magyar bankok változatlanul viszonylag rossz hatékonysággal működnek. A működési költségek aránya az eszközállományhoz képest (2019 második negyedévében 1,7 %) továbbra is rendkívül magas uniós összehasonlításban (0,7 %), míg a költség/bevétel arány (67,3 %) megközelíti az uniós átlagot (64,7 %). A költséghatékonyság javítása érdekében a jegybank az ágazat jelentős konszolidációját és a fiókhálózatok szűkítését szorgalmazza A digitalizáció hozzájárulna a hatékonyság javulásához, de mind a bankok, mind az ügyfelek esetében a digitális készségek megerősítésére van szükség. A bankok megkezdték új technológiák alkalmazását, és korszerűsítik régebbi informatikai rendszereiket. A jegybank felállította a pénzügyi technológiai (FinTech) fejlesztésekkel foglalkozó igazgatóságot, közzétette pénzügyi technológiai stratégiáját, és szabályozási tesztkörnyezetet hozott létre. Emellett a jegybank célja, hogy lényegesen javuljon a pénzügyi tájékozottság, amelynek hiánya jelenleg megnehezíti, hogy a pénzügyi szolgáltatások nyújtását elektronikus csatornákra tereljék át. Az azonnali fizetési rendszer 2020 márciusában kezdi meg működését. Mindazonáltal valamennyi érintett hatóság (például a Pénzügyminisztérium, az Igazságügyi Minisztérium és a jegybank) szoros együttműködésére van szükség a pénzügyi innovációt előmozdító szabályozási környezet kialakításához. A pénzügyi technológiával és elektronikus pénzhez kapcsolódó szolgáltatásokkal foglalkozó helyi vállalkozások számára nehézséget jelent a piacra jutás, és a nagy technológiai cégek megkezdték a terjeszkedést.

Az erőfeszítések ellenére a gazdaságban széles körű a készpénzhasználat, sőt egyre bővül. A forgalomban lévő pénz mennyisége a 2010. évi GDP-arányos 8 %-ról 2019 szeptemberében a GDP 15,5 %-ára nőtt. Ugyanakkor folyamatosan emelkedik a tranzakciók száma és a bankkártyás fizetések volumene (az előző év azonos időszakához képest 2019 második negyedévében 17 %-kal, illetőleg 21 %-kal). A készpénzhasználatot előmozdítja többek között a pénzügyi tranzakciós adó (IMF 2019a) és a jelentős méretű informális gazdaság is. A 3.1. szakaszban számos, a közelmúltban bevezetett intézkedést ismertetünk, amelyek sikerrel járulnak hozzá az informális gazdaság visszaszorításához és az elektronikus tranzakciók számának emelkedéséhez. 2019 novemberében a bankszövetség a készpénzhasználat további csökkentését célzó intézkedésekre tett javaslatot, amelyek közé tartozik a vállalkozások készpénzhasználatának korlátozása, az elektronikus fizetés kötelezővé tétele, a pénzügyi tranzakciós adó eltörlése, és a készpénzfelvétel és készpénzes fizetés ösztönzőinek visszaszorítása. A bankrendszer jelentős része még mindig állami tulajdonban van. Az Európai Bizottságnak tett kötelezettségvállalással összhangban 2019 júniusában az MKB Bank részvényeit bevezették a tőzsdére, de eddig nem került sor jegyzésre. A Budapest Bank, amely a nyolcadik legnagyobb bank, a privatizációs tervek ellenére még mindig állami tulajdonban van. Emellett az állam kisebbségi részesedéssel rendelkezik az Erste Bank Hungary Zrt-ben, amelyet a tervek szerint szintén értékesíteni kíván. A jegybank biztosítani fogja, hogy a privatizációs és konszolidációs folyamat során azonosítani lehessen a tényleges tulajdonosokat, és azok szakmai alkalmassága és üzleti megbízhatósága megfelelő legyen. Még nem oldódott meg az abból eredő összeférhetetlenségi probléma, hogy a jegybank többségi tulajdonos az általa felügyelt Budapesti Értéktőzsdében. 3.3. Munkaerőpiac, szociálpolitika, oktatás és egészségügy 3.3.1.MUNKAERŐPIAC Az általános munkaerőpiaci helyzet a gazdasági konjunktúrával párhuzamosan javult. 2018-ban a 20–64 évesek foglalkoztatási rátája elérte a 74,4 %-ot, ami meghaladja a 73,2 %-os uniós átlagot. A 15–74 évesek körében a munkanélküliségi ráta 3,7 %-ra esett vissza, ami a 6,8 %-os uniós átlag alatt van. Az ifjúsági munkanélküliség (2018-ban 10,2 %) és a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok (NEET-fiatalok) aránya (2018-ban 10,7 %) javult, bár mindkét mutató csökkenése lassul. A kedvező tendenciák ellenére nem minden csoport részesült egyformán a bővülés előnyeiből. A nemek és a képzettségi csoportok közötti foglalkoztatási különbségek uniós összehasonlításban továbbra is jelentősek. A különböző kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok – többek között a fogyatékossággal élők, a romák és a gondozási feladatokat ellátó nők – munkaerőpiaci eredményei javultak, de jóval a magyar munkaerőpiaci átlag alatt maradtak. Annak ellenére, hogy mérete az elmúlt években csökkent, a közfoglalkoztatási program továbbra is a teljes foglalkoztatás mintegy 2 %-át adja. A NEET-ráta régiónként eltérő: a budapesti 6,5 %-tól az észak-magyarországi 16,6 %-ig terjed. 3.3.1. ábra:Regionális munkanélküliség, 2018, % Forrás: Eurostat A munkanélküliségi ráták jelentős mértékben eltérnek az egyes régiókban és képzettségi csoportokban. A munkanélküliségi ráta tekintetében a legjobban és a legrosszabbul teljesítő régiók közötti különbség 2018-ban több mint háromszoros volt: míg a munkanélküliek aránya a Nyugat-Dunántúlon 2,0 %-ot tett ki, ez az érték az Észak-Alföldön 6,6 % volt. Az alacsony képzettségűek munkanélküliségi rátája 2019 második negyedévében 9,5 % volt, szemben a közepesen képzettek 3,0 %-ával és a felsőfokú végzettséggel rendelkezők 1,3 %-ával. Az álláskeresési járadékok folyósításának időtartama továbbra is az egyik legrövidebb az EU-ban: legfeljebb 3 hónap, ami jelentősen rövidebb, mint az álláskereséshez szükséges átlagos idő. A munkanélküliség átlagos időtartama 2018-ban kissé meghaladta az 1 évet. A munkaerőhiány 2019 harmadik negyedévében fordulópontot ért el. 2019 első felében tovább nőtt a munkaerőhiány, és az ipari és építőipari vállalkozások többsége a termelést korlátozó tényezőként számolt be a munkaerőhiányról. A munkaerőhiány növekedése az egész EU-ban Magyarországon volt a leggyorsabb, és történelmi csúcsot ért el. A hiány különösen a tudásintenzív szolgáltatások, az oktatás, az egészségügy és a szociális ellátás terén volt szembeszökő. A GDP-növekedés várható lassulásával összhangban 2019 végére a munkaerőhiány csökkenni kezdett. Az elvándorlás nyomást gyakorol a munkaerő-állomány méretére. A munkaerő-felmérés szerint a külföldön – főként Ausztriában, Németországban és az Egyesült Királyságban – élő (20 és 64 év közötti) magyar állampolgárok száma 2012 és 2018 között közel 200 000 fővel nőtt (Hárs [2019] és a 2018. évi legfrissebb adatok alapján). Ezt a kiáramlást részben ellensúlyozta a visszatérő magyar állampolgárok és nem uniós munkavállalók beáramlása. A Központi Statisztikai Hivatal adatai szerint 2018-ban 40 000 külföldi munkavállalót foglalkoztattak Magyarországon. Továbbá a munkaerő-kölcsönző ügynökségek által foglalkoztatott 45 000 munkavállaló jelentős része ugyanakkor nem uniós állampolgár volt. A demográfiai kihívásokra adott szakpolitikai válaszok középpontjában egy új családtámogatási rendszer áll. A népesség egyszerű reprodukciójához szükségestől elmaradó termékenységi arányszám (2018-ban 1,49) kezelésére irányuló kormányzati kísérletként kedvezményes hitelprogramot indítottak azon hitelképes házaspárok számára, ahol a feleség életkora 18–40 év között van. A hitel fokozatosan támogatássá alakul, amennyiben gyermekek születnek vagy a család gyermekeket fogad örökbe. A program 2019 júliusában indult, így hatása még nem látható. Az első elemzések azt mutatják, hogy a jogosult párok nagyobb valószínűséggel tartoznak a magasabb jövedelemmel rendelkező rétegekhez. A program első negyedévében a hitelfelvevők 55 %-a a legfelső jövedelmi ötödhöz tartozott (MNB, 2019b). 3.3.2. ábra:Foglalkoztatási ráta életkor és nem szerint, 2018 Forrás: Eurostat A nemek közötti foglalkoztatási szakadék és az alacsony termékenység egyik oka a gyermekgondozási szolgáltatások korlátozottsága. Az elmúlt kilenc évben Magyarország nem tett előrelépést az 5. fenntartható fejlődési cél (a nemek közötti egyenlőség) megvalósítása felé. A nők foglalkoztatási rátája emelkedett (lásd a C. mellékletben). Azonban a 20–64 éves férfiak és nők foglalkoztatási rátája közötti különbség 2018-ban 15,3 százalékpont maradt, ami meghaladja a 11,6 százalékpontos uniós átlagot. A romák körében még nagyobb a nemek közötti foglalkoztatási különbség. A szülői szerepnek a nők munkaerőpiaci aktivitására gyakorolt hatása 2018-ban 35,8 százalékpont volt, ami jóval meghaladta a 26,8 százalékpontos uniós átlagot. Azok a politikák, amelyek csökkentik az anyák gyermekgondozási terheit, növelhetik a termékenységi arányszámot (Doepke és Kindermann, 2019), és különösen jelentős hatást gyakorolnak az első és második gyermekvállalásra vonatkozó döntésre (Hétfa, 2019). Ezek az eszközök azonban továbbra is kihasználatlanok Magyarországon. A bölcsődei ellátásba beíratott 3 év alatti gyermekek aránya a 2017. évi 13,8 %-ról 2018-ban 16,5 %-ra nőtt, de még mindig jóval elmarad a 35,1 %-os uniós átlagtól és a 33 %-os barcelonai célkitűzéstől. A kormány bölcsődékkel kapcsolatos fejlesztési programja a 2018. évi 48 000-ről 2022-re 70 000-re kívánja növelni a bölcsődei férőhelyek számát. A foglalkoztatás és a bérek növekedése ellenére az alacsony képzettségű munkavállalók egyes csoportjai továbbra is kihívásokkal szembesülnek a bérek megfelelősége tekintetében. Az alacsony képzettségű munkavállalók foglalkoztatási rátája 2018-ban 55 % fölé emelkedett, ami megközelíti az uniós átlagot. Ugyanakkor a bérek szóródása tovább nőtt a már amúgy is magas szintről. Az alacsony jövedelmek adóéke 2016 óta jelentősen csökkent, de továbbra is az uniós átlag felett van (lásd a 3.1.2. szakaszt). A 2016 óta bekövetkezett jelentős (45 %-os) minimálbér-emelések javították a minimálbér megfelelőségét, bár szintje uniós összehasonlításban továbbra is alacsony. A közfoglalkoztatási bér 2017 óta nominálisan változatlan maradt, és jelenleg a minimálbérnek csak mintegy 50 %-át teszi ki. Az ideiglenes szerződéssel rendelkező munkavállalók és az egyedülálló szülők esetében nőtt a dolgozói szegénységi ráta (lásd a 3.3.3 ábrát). 3.3.3. ábra:Dolgozói szegénység egyes munkavállalói csoportokban Forrás: Eurostat Van még mit javítani az aktív munkaerőpiaci politikák célzottságán és fenntarthatóságán. Az aktív munkaerőpiaci politika fő eszköze mind a kiadások, mind a résztvevők száma tekintetében továbbra is a közmunkaprogram. 2019-ben a kormány gazdaságélénkítési programot indított, első körben 50 településen, amelynek célja, hogy megkönnyítse a munkavállalók számára a közmunkából az elsődleges munkaerőpiacra való átmenetet. Az aktív munkaerőpiaci politika egyéb intézkedései nincsenek kellőképpen összekötve a szociális és egészségügyi szolgáltatásokkal, és hatókörük korlátozott. 2018 őszén a kormány megkezdte a kormányhivatalok foglalkoztatási osztályainak átalakítását azzal a céllal, hogy jobban felmérje a helyi munkaerő-keresletet, és elősegítse az álláskeresők és az állást kínálók egymásra találását. Az állami foglalkoztatási szolgálatok teljesítménye javítható lenne. Az ügyek száma továbbra is magas, és egyes megyékben nőtt a személyzeti fluktuáció (részben amiatt is, hogy ezekben a megyékben újabban határozott idejű, megújítható szerződéssel vesznek fel alkalmazottakat). A tájékoztatási tevékenységek korlátozottak, és az állami foglalkoztatási szolgálatok és intézkedések nem igazodnak a marginalizált csoportok, például a romák sajátos igényeihez. A szociális partnerek részvétele a szakpolitikai kezdeményezésekben és a végrehajtásban továbbra is korlátozott. A szociális párbeszéd fő háromoldalú szerve a Versenyszféra és a Kormány Állandó Konzultációs Fóruma (VKF). A fórum tagjait a kormány választja ki, és abba nem tartoznak bele egyes hagyományos szakszervezetek és munkáltatói érdekképviseleti szervezetek. A VKF határozatai nem kötelező erejűek. Bár a fórumon megvitathatnak bármely munkaerőpiaci vonatkozású témát, az elmúlt években a megbeszélések a bérekkel kapcsolatos kérdésekre korlátozódtak. Az ágazati szociális párbeszédért felelős szervek túl gyengék ahhoz, hogy befolyást gyakoroljanak az ágazatközi döntésekre. A szociális partnereknek a szakpolitikák előkészítésében és felülvizsgálatában való részvétele többnyire az általános nyilvános konzultációkra korlátozódik, ugyanakkor nem áll rendelkezésre elegendő idő a konzultációra és az írásbeli reagálásra. 2019-ben a kormány nem konzultált a szociális partnerekkel sem a 2019. évi adócsomagról, sem az aktív munkaerőpiaci intézkedések különböző típusai közötti forráselosztásról. A gyenge intézményi keret kedvezőtlen hatással van a szociális partnerek azon képességére, hogy befolyásolják a nemzeti döntéshozatalt. 3.3.2.SZOCIÁLPOLITIKA Az általános szegénységi helyzet jelentősen javult. 2018-ban a magyarok egyötöde volt kitéve a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának, ami most először elmaradt az uniós átlagtól. Abszolút számokban kifejezve ez 908 000 fővel kevesebb, mint 2008-ban (az Európa 2020 stratégia szerinti nemzeti cél 450 000 fő). A jelentős javulás ellenére a súlyos anyagi nélkülözésben élők aránya (10,1 %) és az anyagi és szociális nélkülözés aránya (20,1 %) még mindig jelentősen meghaladta az uniós átlagot (5,9 % és 12,8 %) ( ). Míg a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek száma csökkent, a szegénységi rés, amely a szegénység mélységét méri, a 2017. évi 17 %-ról 2018-ra 24 %-ra nőtt.

A népesség többi részéhez képest a gyermekek körében magasabb a nélkülözési arány. A súlyos anyagi nélkülözésben élő gyermekek (15,2 %) és a hasonló helyzetben lévő, három vagy több gyermeket nevelő családok aránya (22,0 %) a legmagasabbak között volt az EU-ban, jóval az uniós átlag (6,4 % és 6,7 %) felett. A nélkülözés, beleértve a lakáshiányt is, az egyik oka annak, hogy az állami gondozásban lévő gyermekek aránya viszonylag magas (1,3 %), ami arra utal, hogy meg kell erősíteni a megelőzést . 2019-ben a magyar romák közel fele (43,4 %-a) súlyos anyagi nélkülözésben élt, a súlyos anyagi nélkülözésben élőknek pedig mintegy 40 %-a roma volt. A szegénység és a társadalmi kirekesztődés erős területi koncentrációt mutat. A legkevésbé fejlett körzetekben, ahol minden tizedik magyar lakos él, az egy adózóra jutó átlagjövedelem alig haladta meg a minimálbért. A Dél-Dunántúlon, az Észak-Alföldön és Észak-Magyarországon a lakosság negyede volt kitéve a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának. A romák lakóhelyi szegregációja az egyik legmagasabb az EU-ban (Európai Bizottság, 2019c). 2019-ben a kormány hosszú távú programot jelentett be, amely a lakosság közel 3 %-át adó, legkevésbé fejlett települések közül 300-at céloz meg, intenzív szociális munkát biztosítva és javítva a szolgáltatásokhoz való hozzáférést. A program 31 településen már elindult, ahol a lakosság 24 %-a 14 év alatti (szemben az országos 15 %-kal), és 41 %-uk szegregált területen él. Az elmúlt évtizedben nőtt a jövedelmi egyenlőtlenség, és a közszolgáltatásokhoz való hozzáférés terén továbbra is jelentősek az egyenlőtlenségek. 2018-ban a népesség leggazdagabb 20 %-ának jövedelme 4,4-szer magasabb volt, mint az alsó 20 %-é; 2008-ban ez a különbség 3,6-szeres volt. Ugyan az arány az uniós átlag (5,17) alatt maradt, de a növekedés az egyik legmagasabb volt az EU-ban. Az adórendszer és szociális ellátórendszer változásai kedveztek a jövedelemelosztás felső decilisének, ami hozzájárult a jövedelmi egyenlőtlenségek növekedéséhez Magyarországon (lásd a 3.3.4. ábrát) (Európai Bizottság, 2019d). 3.3.4. ábra:A Gini-együttható változása az adó- és szociálpolitikai intézkedések következtében 2008–2018 Forrás: Európai Bizottság Az elmúlt évtizedben gyengült a szociális biztonsági háló megfelelősége. A szociális transzferek Magyarországon 48,8 %-kal csökkentik a szegénységi rátát, ami uniós összehasonlításban az egyik legmagasabb arány. Ez főként a szülői szabadság alatt járó családi ellátásokra vezethető vissza. Az egyéb ellátások szegénységet csökkentő hatása alacsony. A foglalkoztatást helyettesítő támogatás 2012 óta változatlan, és mostanra a minimálbér 15 %-át teszi ki, ami az egyik legkevésbé megfelelő az EU-ban ( ). A közfoglalkoztatási bér minimálbérhez viszonyított aránya csökkent: míg 2013-ban a minimálbér 77 %-át tette ki, addig 2019-ben annak 55 %-a volt. Az alkalmi és idénymunkások szociális védelme korlátozott. A munkaerőhiány erősen érinti a szociális szolgáltatásokat is, befolyásolja a szolgáltatások nyújtását, és korlátozza a rászoruló családok támogatását. A lakosság jelentős része nem megfelelő lakáskörülmények között él. 2018-ban a lakosság 7,5 %-a élt olyan lakásokban, amelyek túlzsúfoltak voltak, és ahol hiányzott a természetes fény