INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

A javaslat indokai és céljai

A központi értéktárak működtetik az értékpapír-kiegyenlítést lehetővé tevő infrastruktúrát, azaz az értékpapírügyletek teljesítését pénzeszköz-átutalás vagy értékpapírtranszfer vagy mindkettő révén. A központi értéktárak döntő szerepet játszanak az elsődleges piacon azáltal, hogy központosítják az újonnan kibocsátott értékpapírok könyvelési rendszerbe történő első bevezetését („hitelesítési szolgáltatás”). Olyan értékpapírszámlákat is vezetnek, amelyek tulajdonosonként rögzítik az értékpapírok mennyiségét és az értékpapírok állományában bekövetkezett változásokat („központi számlavezetési szolgáltatás”). Emellett egyes központi értéktárak kiegészítő szolgáltatásokat is nyújtanak, ideértve a banki szolgáltatásokat is.

A központi értéktárak alapvető szerepet játszanak a gazdaság finanszírozásában azáltal, hogy részt vesznek az értékpapírok kibocsátásában és lehetővé teszik az értékpapírügyletek lebonyolítását. A központi értéktárak fontos szerepet játszanak továbbá a monetáris politika központi bankok általi végrehajtásában. Például a központi banki monetáris műveletekhez elfogadható fedezet, különösen az euróövezetben, a központi értéktárak által működtetett értékpapír-kiegyenlítési rendszereken keresztül áramlik. Jelenleg 26 központi értéktár rendelkezik engedéllyel az EU-ban. 2019-ben az uniós értékpapír-kiegyenlítési rendszerek több mint 420 millió szállítási megbízást kezeltek több mint 53 billió EUR értékű értékpapírral kapcsolatban, amelyek teljes forgalma meghaladta az 1 120 billió EUR-t.

Az Európai Unión belüli értékpapír-kiegyenlítés javításáról és a központi értéktárakról szóló 2014. évi rendeletnek az volt a célja, hogy az Unió egészére kiterjedően javítsa a kiegyenlítés biztonságát és hatékonyságát, valamint közös követelményeket határozzon meg a központi értéktárakra vonatkozóan. Bár a központi értéktárak reziliensek voltak még a 2008-as pénzügyi válság idején is, és a nemzeti jog és nemzetközi standardok szerinti szabályozás hatálya alá tartoztak, szabályozásuk nem volt következetes az Európai Unió egészében. Ez különbségekhez vezetett a biztonságuk terén, és aggályokat vetett fel az egyenlő versenyfeltételek tekintetében. A központi értéktárak szabályozása fontos volt a kereskedési és kereskedés utáni piaci infrastruktúrák szabályozási keretének kiteljesítése szempontjából is, a kereskedési helyszínekkel foglalkozó, pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelvvel (2004/39/EK irányelv), valamint a központi szerződő felekkel és a kereskedési adattárakkal foglalkozó európai piaci infrastruktúra-rendelettel (648/2012/EU rendelet) összhangban. Ezenkívül a TARGET2-Securities (T2S) kiegészítése és elősegítése érdekében fontos volt a kiegyenlítési rendszerek és folyamatok következetes szabályozási megközelítése. A központi értéktárakról szóló rendelet volt egyben az EU válasza a Pénzügyi Stabilitási Tanács (FSB) 2010. október 20-i felhívására is, amely a standardok felülvizsgálatára és javítására irányult a szilárdabb pénzügyi piaci infrastruktúrák biztosítása érdekében.

A központi értéktárak a pénzügyi piacok szempontjából rendszerszintű jelentőséggel bíró pénzügyi intézmények, ezért alapvető fontosságú, hogy keretrendszerük továbbra is megfeleljen a célnak. A központi értéktárakról szóló rendelet rendszeres felülvizsgálata indokolt annak biztosítása érdekében, hogy a keret továbbra is elérje célkitűzéseit, ugyanakkor lehetőség szerint arányosabbá és hatékonyabbá váljon. A központi értéktárakról szóló rendelet felülvizsgálata kulcsfontosságú intézkedés a tőkepiaci unióra vonatkozó 2020. évi cselekvési tervben, amelynek célja a hatékonyabb kereskedés utáni környezet kialakítása az EU-ban. A reziliens és hatékony uniós kiegyenlítési piacoknak jobban integrálniuk kell a kereskedés utáni infrastruktúrákat, és növelniük kell az uniós központi értéktárak és általában az uniós pénzügyi piacok versenyképességét.