[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 30.11.2006

COM(2006) 742 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

a 2003/96/EK irányelv 19. cikkének (1) bekezdésével összhangban (magánjellegű, kedvtelési célú repülés)

1. BEVEZETÉS

Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003/96/EK tanácsi irányelv[1] (a továbbiakban: energiaadózási irányelv vagy irányelv) 19. cikkének (1) bekezdésével összhangban, az irányelvben és különösen annak 5., 15. és 17. cikkében előírt rendelkezéseken kívül, a Tanács egyhangúlag, a Bizottság javaslata alapján eljárva bármely tagállam számára engedélyezheti további adómentességek vagy adókedvezmények bevezetését meghatározott politikai megfontolásokból.

A Bizottságnak meg kell vizsgálnia a kérelmet, majd vagy javaslatot kell előterjesztenie a Tanácsnak, vagy pedig tájékoztatnia kell a Tanácsot azokról az indokokról, amiért nem javasolja ilyen intézkedés engedélyezését.

Az energiaadózási irányelvben 2006 végéig lejáró eltérések felülvizsgálatának tágabb keretében Franciaország, Portugália, az Egyesült Királyság, Málta és Svédország nyújtott be engedélykérelmeket arra vonatkozóan, hogy 2007-től kezdve eltérhessenek az energiaadózási irányelv rendelkezéseitől a magánjellegű kedvtelési célú repüléshez használt üzemagyag esetében, vagyis azon légi közlekedés esetében, amelyre nem terjed ki az energiaadózási irányelv 14. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott kötelező mentesség. Ezeket a leveleket az Adóügyi és Vámuniós Főigazgatóságon vették nyilvántartásba[2].

E közlemény célja a Tanács tájékoztatása azokról az indokokról, amiért a Bizottság nem javasolja az engedélyezést.

2. A KÉRELMEK ÖSSZEFOGLALÁSA

2.1. A francia kérelem

Franciaország teljes adómentességet szeretne alkalmazni a magánjellegű, kedvtelési célú repüléshez használt üzemanyagra. Az intézkedés célja egyrészt, hogy az ágazat esetében ellentételezze az árak emelkedéséből adódó negatív következményeket, másrészt pedig hogy fenntartsa az arra irányuló nemzeti politikát, hogy az ország területe a vállalatok párizsi régió körüli tömörülését megelőzve legyen megszervezve.

A kérelem 2012. december 31-i megszüntetési időpontot irányoz elő.

2.2. A portugál kérelem

Portugália is teljes adómentességet szeretne alkalmazni a magánjellegű, kedvtelési célú repüléshez használt üzemanyagra. Az intézkedés célja, hogy el lehessen kerülni a normális adózási elbánásra való átálláshoz kötődő összetett ellenőrzési rendszer végrehajtásának igényéből eredő adminisztratív terheket.

A kérelem 2012. december 31-i megszüntetési időpontot irányoz elő.

2.3. Az Egyesült Királyság kérelme

Az Egyesült Királyság jövedékiadó-mentességet szeretne alkalmazni a magánjellegű, kedvtelési célú repülés céljából felhasznált üzemanyagra. A sugárhajtómű-üzemanyag magánjellegű felhasználása teljesen mentesülne a jövedéki adó alól, a repülőbenzin pedig csökkentett mértékben, az ólmozott benzin adómértéknek feléig lenne adóköteles.

Az Egyesült Királyság fenntartja, hogy az eltérés megszűnéséhez kapcsolódó költségekhez és más következményekhez képest minimális előnyei vannak a normális adózási elbánásra való átállásnak. Az intézkedés fő célkitűzése ezért az átállási költségek elkerülése.

Az Egyesült Királyság különösen is rávilágít a repülőüzemanyag-szállítókra és az ágazatra a megfelelés miatt háruló költségekre, továbbá hangsúlyozza a közigazgatásnak az eltérés megszűnéséhez kapcsolódó adminisztratív költségeit és végrehajtási nehézségeit. Kifejti továbbá a magánjellegű, kedvtelési célú ágazatra, illetve az ahhoz kötődő számos kis vállalkozásra gyakorolt negatív hatásokat. Ezen kívül ez a képzés költségeit is növelné, ami tovább fokozná azt a tendenciát, hogy a pilóták inkább az Egyesült Államokban részesülnek képzésben. Ráadásul az eltérés megszüntetése biztonsági kérdéseket is felvetne, amennyiben a felhasználókat repülőbenzin helyett ólommentes benzin használatára csábítaná. Másrészt az Egyesült Királyság rámutat, hogy a normális adózási elbánás bevezetéséhez jelentéktelen bevétel-növekedés és széndioxid-kibocsátás szempontjából is csekély haszon kapcsolódik.

A kérelem 2011. december 31-i megszüntetési időpontot irányoz elő.

2.4. A máltai kérelem

Málta teljes adómentességet szeretne alkalmazni az országból kifelé irányuló magánjellegű, kedvtelési célú repülőutakra felhasznált sugárhajtómű-üzemanyagra és repülőbenzinre.

Az intézkedés célja a speciális turizmusformákban jelentőséggel bíró ágazat és a hozzá kapcsolódó szolgáltatások fejlődésének előmozdítása. Málta szerint ezen a téren meglévő viszonylagos előnyét aláássa a nem európai országokban működő piaci szereplők versenye, amelyekre nem érvényesek a közösségi jövedéki jogszabályok. Ezen kívül Málta úgy véli, hogy földrajzi helyzetének és az intézkedés helyes alkalmazását biztosító szigorú ellenőrzésnek köszönhetően az intézkedés nem sértené a belső piac megfelelő működését és a versenyt sem torzítaná.

A kérelem 2012. december 31-i megszüntetési időpontot irányoz elő.

2.5. A svéd kérelem

Svédország teljes adómentességet szeretne alkalmazni a magánjellegű, kedvtelési célú repüléshez használt sugárhajtómű-üzemanyagra és benzinre.

Svédország kiterjedt területére hivatkozik, továbbá – különösen északon – nagy, ritkán lakott területeire, és úgy véli, hogy a közlekedési eszközök és az infrastruktúra megfelelő működése nélkülözhetetlen ahhoz, hogy Svédország valamennyi térségének lehetősége legyen a fejlődésre és a gazdasági növekedésből való részesedésre. A szükséges közintézményekig gyakran nagy távolságokat kell megtenni, különösen Észak-Svédország belső részeiben.

Ezen kívül úgy véli, hogy a légi üzemanyagok adómentessége gyakoribb légi közlekedést eredményez, aminek pozitív hatása van a légiközlekedési ismeretekre és arra a hajlandóságra, hogy polgári ellenőrzőrepüléseket hajtsanak végre. Svédország szerint továbbá rendkívüli adminisztratív terhet róna az adóhatóságokra a magánjellegű, kedvtelési célú repülések üzemanyag-adójának adminisztrációja. Nézetei szerint az adminisztrációt az a tény is bonyolítja, hogy ugyanaz a repülőgép naponta számos alkalommal végezhet magán- és üzleti jellegű tevékenységet is.

A kérelem 2012. december 31-i megszüntetést irányoz elő.

3. A KÉRELMEK HÁTTERE

Az energiaadó-irányelv 14. cikke (1) bekezdésének b) pontja kimondja, hogy a tagállamok kötelesek mentesíteni az adózás alól a magánjellegű, kedvtelési célú repülés kivételével a légi közlekedés által üzemanyagként felhasznált energiatermékeket. Ez a rendelkezés eredetileg 1993-ban az ásványolaj-irányelvben[3] lépett hatályba. A magánjellegű, kedvtelési célú repülésre[4] tehát (elsősorban a létező nemzetközi jogi kötelezettségek miatt) nem vonatkozott az üzletszerű repülésre előírt kötelező adómentesség, és az irányelvek lehetőséget sem adtak a kedvezőbb adózási elbánásra. Ennek eredményeképpen a magánjellegű, kedvtelési célú repülésre a nemzeti adókulcsokkal összhangban álló normális adózás vonatkozik, az irányelvnek megfelelően, kivéve ha az irányelv 18., 18a. vagy 19. cikke szerint különleges eltérésre van lehetőség.

A közösségi közlekedési, környezetvédelmi és adózási politika koherensebbé tétele céljából a Bizottság már javasolta a szóban forgó – jelenleg az irányelv 18. és18a. cikkében, illetve II. és III. mellékletében meghatározott – eltérések eltörlését, első alkalommal 1996-ban[5]. Ezt követően a Bizottság 2000-ben javasolta[6] a szóban forgó eltérések fokozatos megszüntetését azzal, hogy kimondta, a kérdéses eltéréseket az energiaadó-irányelv várható hatálybalépéséig, de legkésőbb 2002. december 31-ig kívánatos lenne hatályon kívül helyezni. Az eltéréseket végül 2006. december 31-ig kiterjesztették, és később belefoglalták őket az energiaadó-irányelvbe (18. cikk és II. bekezdés) azzal a céllal, hogy lehetővé tegyék zökkenőmentes megszüntetésüket. Ugyanez a megszüntetési időpont lett kiválasztva Málta esetében is, a Közösséghez való csatlakozásához kapcsolódva (18a. cikk és III. melléklet).

2006. júniusában a 2003/96/EK tanácsi irányelv II. és III. mellékletében előírt, 2006 végéig hatályos eltérések felülvizsgálatáról szóló közleményében[7] (a továbbiakban: a 2006-os közlemény) a Bizottság kijelentette, hogy – összehasonlítva a hasonló tevékenységekre (közlekedés vagy kedvtelés) használt üzemanyagokkal – a szóban forgó célra felhasznált üzemanyag kedvezményes adózási elbánását nem lenne szabad megújítani. A Bizottság ugyanakkor felhívta a tagállamokat, hogy amennyiben úgy vélik, hogy meghatározott politikai megfontolásokból továbbra is szükség van eltérésekre, akkor az irányelv 19. cikkével összhangban nyújtsanak be kérelmet, amelyben megfelelően megindokolják a politikai igényeket.

4. A BIZOTTSÁG ÉRTÉKELÉSE

A Bizottság úgy véli, hogy Franciaország, Portugália, az Egyesült Királyság, Málta és Svédország nagyrészt mindössze megismételték a 2006-os közleményben már megvizsgált érveket (nevezetesen túlzott adminisztrációs költségek és az eltérés megszűnéséhez kötődő csalási kockázat)[8]. Sem ezek, sem pedig az ebben a szakaszban felvetett részletesebb és/vagy kiegészítő érvek nem érvényesek a Bizottság nézete szerint.

Először is a Bizottság szeretne emlékeztetni arra, hogy a Tanácsnak – az EK-Szerződés 93. cikkében meghatározott eljárás szerint egyhangú döntéssel – már volt lehetősége arra, hogy egyensúlyba hozza a szóban forgó területen lévő eltérések mellett szóló politikai megfontolásokat a normális adózás mellettiekkel. Az utóbbi érdekek alapvetően megegyeznek az irányelv 19. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésben meghatározott érdekekkel, és magukban foglalják a belső piac megfelelő működését, a tisztességes verseny biztosításának szükségességét és a Közösség egészségügyi, környezetvédelmi, energia- és közlekedési politikáit.

Amint ez a 2006-os közleményben is olvasható, a Tanács szándékosan úgy döntött, hogy általános szabályként a magánjellegű, kedvtelési célú repülést is normális adózásnak veti alá. Ki lett zárva az energiaadó-irányelv 14. cikk (1) bekezdésének c) pontjában található kötelező mentesítések alól, és nem került rá az irányelv 15. cikkében meghatározott lehetséges adómentességek vagy adókedvezmények listájára sem. Az irányelv (23) preambulumbekezdéséből következik, hogy a magánjellegű, kedvtelési célú repülés kivételével a légi közlekedést kizárólag különleges okokból mentesítették, amelyek – ugyanezen preambulumbekezdés szerint – nem vonatkoznak magára a magánjellegű, kedvtelési célú repülésre. Ugyanakkor a Tanács jelezte, hogy ez utóbbi tevékenység javára szolgáló eltérés csupán időszakos jellegű lehet (az irányelv (30) preambulumbekezdése, 18. és 18a. cikke, valamint II. és III. melléklete).

Ilyen háttérrel a 19. cikk alapján nem szabad engedélyezést adni olyan okok miatt, amelyek csupán az eltérésről a normális adózásra való átállásból adódnak. Ez természetesen az adminisztratív terhekre, valamint a megfelelési és/vagy végrehajtási nehézségekre vonatkozik, köztük a magából a váltásból adódó biztonsági kérdésekre[9]. Vonatkozik azonban az általános üzleti következményekre is (az ágazat, a hozzá kapcsolódó vállalatok, idegenforgalom vagy képzési ágazat esetében), amelyek a kérdéses tevékenység normális adózásából eredhetnének, akár hosszabb távon is. Az ilyen általános következmények per definitionem nem felelnek meg az energiaadó-irányelv 19. cikkének értelmében vett „meghatározott politikai megfontolások” fogalmának.

A 19. cikk (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében meghatározott érdekek és politikák egytől egyig ellentétesek a fent említett okok alapján nyújtott engedélyezéssel.

A belső piac és a tisztességes verseny szempontjából rá kell mutatni, hogy a repülés természetéből adódóan a belső piac befejezése megkövetelte, hogy a repülő-üzemanyagra 1993-tól közös adózási szabályok jöjjenek létre a Közösségben. Ezek a szabályok az EU tagállamokban akkor létező gyakorlatok legnagyobb közös nevezőjeként jöttek létre, és tartalmazták a magánjellegű, kedvtelési célú repülés közös kezelését is. Általánosabban: a belső piac és a tisztességes verseny érdekei a lehető legsemlegesebb adózást is magukban foglalják, hogy az adózási határok nélküli Közösségben elkerülhető legyen az adók által generált viselkedés.

A számos tagállamnak megadott eltérés nincs hatással erre az okfejtésre. Arra úgy kell tekinteni, mint ami az új jogszabály végrehajtásával együtt járó kezdeti nehézségek legyőzésére irányul. Figyelembe véve, hogy a magánjellegű, kedvtelési célú repüléshez használt üzemanyag – elvileg – 1993 óta megadóztatható a Közösségben, és hogy az energiaadó-irányelv 18. és 18a. cikke világos határidőt szabnak az irányelvben található megfelelő eltéréseknek, ezek az átmeneti jellegű okok manapság már nem indokolják az irányelv 19. cikke alapján adott engedélyezéseket.

Amennyiben bármilyen üzleti veszteség (amint ezt néhány az eltérésben érintett tagállam állítja) a normális adózást alkalmazó tagállamok megfelelő bevételeiben tükröződne, ez megerősítené, hogy a tisztességes verseny érdekei az irányelv 19. cikke szerint nyújtott eltérések ellen szólnak, hiszen ezek állandósítanák a torzulást.

Az igényelt engedélyezés a Közösség környezetvédelmi, energia- és közlekedési politikájának is ellentmondana, elsősorban azért, mert nem tükrözi pontosan az ilyen tevékenység negatív külső költségeit.

Ezen kívül helyénvaló néhány kérelmező tagállam által felvetett egyedi érvet is mérlegelni.

Először is a Bizottság nem tudja elfogadni a Málta által bemutatott érvet. Az igaz, hogy a harmonizált adózás bizonyos esetekben hatással lehet a harmadik országokkal zajló versenyre. Ugyanakkor a Tanács ezeket az eseteket már az energiaadó-irányelv 14. cikkében figyelembe vette. Ebben a tekintetben a Tanács úgy találta, hogy ezek a szempontok a kereskedelmi hajózás esetében adott mentességet indokolják, azonban az ezen közlemény tárgyában – nevezetesen a magánjellegű, kedvtelési célú repülés esetében – adottat nem (vö. energiaadó-irányelv (23) preambulumbekezdése).

Másodszor – tekintettel a svéd érvelésre, amely az ország területének egyedi jellegét illetve a közlekedés és infrastruktúra megfelelő működésének szükségességét érinti – a Bizottság nem véli úgy, hogy a légi közlekedésben használt üzemanyag adómentessége lenne a megfelelő politikai válasz ezekre az érvekre. Általánosabban, és a Svédország által bemutatott érvekre (pl. polgári ellenőrzőrepülések végrehajtására való hajlandóság) és a Franciaország által a regionális fejlesztéssel kapcsolatban tett érvekre is hivatkozva, a Bizottság szeretné hangsúlyozni, hogy ezek elsősorban regionális jellegű nemzeti politikai aggályokhoz kötődnek, és hogy ezek egy tagállam szemében megfelelő nyilvános támogatást támaszthatnak alá. Ugyanakkor vannak olyan eszközök is, amelyek – mind jellegükben mind pedig hatályukban – sokkal alkalmasabbak az ilyen célok támogatására anélkül, hogy a harmonizált adók alóli rendellenes mentesítéssel a fent említett közösségi érdekekre hatással lennének. Következésképpen a Franciaország és Svédország által felvetett iménti általános aggodalmak nem tudják igazolni a kért engedélyezést.

Végül a Bizottság az Egyesült Királyság által felvetett arányossági érvet sem tudja elfogadni. Ez az érv a 18. cikkben adott időszakos eltérésből indul ki, ami közvetlenül ellentmond annak, hogy a közösségi jogalkotó – az EK-Szerződés 93. cikkével összhangban – a normális adózásból indult ki. Ez megfelelő perspektívába helyezi azt az Egyesült Királyság által ezzel kapcsolatban felhozott érvet is, hogy a normális adózás környezeti előnyei korlátozottak lennének. Az tény, hogy a teljes fogyasztás a magánjellegű, kedvtelési célú repülés révén nem léphet túl bizonyos határokat, mindössze az jelenti, hogy a mentesség hatálya korlátozott. Nem jelenti azt, hogy az arányosság egyenlőtlen elbánást igényelne a hasonló közlekedési vagy szabadidős tevékenységekkel. Ezen kívül az a tény sem lehet döntő, hogy a végrehajtás némi külön erőfeszítést igényelhet. Az adózási igazgatás jellegéből adódik, hogy a végrehajtási költségek változhatnak a különböző területeken, és ez nem von magával olyan meghatározott politikai megfontolásokat, amelyeket az irányelv 19. cikkének összefüggésében figyelembe kellene venni.

5. KÖVETKEZTETÉS

Mindent egybevéve a Bizottság úgy véli, hogy a kérelmező tagállamok nem mutattak be olyan meghatározott politikai megfontolásokat, amelyek igazolnák az EU-ban már két alkalommal egyhangúlag hatályba léptetett jogszabályoktól való eltérés szükségességét, és amelyek igazolnák a számos közösségi politikának egyértelműen ellentmondó adózási intézkedések meglétét.

Az érintett tagállamoknak elegendő idejük volt az új helyzethez való alkalmazkodásra, figyelembe véve, hogy ez az eltérés és több hasonló is legalább 1996 óta vitatott a Közösségben, és hogy a Bizottság ismételten hangsúlyozta megszüntetésük szükségességét. Ez ugyanígy érvényes Máltára is, amelynek esetében az energiaadó-irányelv 18a. cikke szerinti eltérés határidejét úgy rögzítették, hogy az egybeessen az akkori tizenöt tagállam közül néhány számára rendelkezésre álló hasonló eltérések határidejével.

Amennyiben a határidő lejárta nehézségeket okozna, a tagállamok – rendkívül egyedi vagy különleges körülmények között – a normális adózási rendszerre való átállás problémáit könnyítendő vagy mérséklendő intézkedéseket fogadhatnak el, feltéve, hogy ezek minden tekintetben tiszteletben tartják a közösségi jogot[10].

A Bizottság ezért arra a következtetésre jut, hogy a 19. cikkben megállapított feltételek nem teljesülnek. Következésképpen a Bizottság nem javasolja a kért engedélyezéseket.

[1] A Tanács 2003. október 27-i 2003/96/EK irányelve az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről (HL L 283., 2003.10.31., 51. o.). A legutóbb a 2004/74/EK és a 2004/75/EK irányelvvel (HL L 157., 2004.4.30., 87. o., ill. 100. o.) módosított irányelv.

[2] A levelek iktatása: 2006. október 16. (Franciaország, Portugália, Egyesült Királyság és Málta) és 2006. október 31. (Svédország).

[3] Az ásványolajok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról szóló, 1992. október 19-i 92/81/EGK tanácsi irányelv (HL L 316., 1992.10.31., 19. o.). Ezt és az ásványolajok jövedékiadó-mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19-i 92/82/EGK tanácsi irányelvet a 2003/96/EK tanácsi irányelv 2003. december 31-ével hatályon kívül helyezte.

[4] Az irányelv alkalmazásában magánjellegű, kedvtelési célú repülés: „egy légi jármű használata tulajdonosa, illetve azon természetes vagy jogi személy által, aki használatát akár bérlet, akár más egyéb módon élvezi, amely használat nem szolgálja kereskedelmi célú és különösen nem személyek vagy áruk szállításának, illetve szolgáltatások ellenszolgáltatás fejében történő nyújtásának célját, illetve hatóságok céljait”.

[5] COM(1996) 549., 1996. november 14.

[6] COM(2000) 678., 2000. november 15.

[7] A 2003/96/EK tanácsi irányelv II. és III. mellékletében előírt, 2006 végéig hatályos eltérések felülvizsgálata (COM(2006) 342., 2006. június 30.)

[8] Vö. a 2006-os közlemény 2.2.1. szakasza

[9] Megfelelő jogszabályok foglalkoznak a környezeti és biztonsági szempontokkal, amelyek így nem kötődnek az energiaadó-irányelv szabályaihoz.

[10] Közte különösen a Szerződés állami támogatásokra vonatkozó szabályait.