C 323/4

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről szóló 93/13/EGK tanácsi irányelv értelmezésére és alkalmazására vonatkozó iránymutatásról

(EGT-vonatkozású szöveg)

(2019/C 323/04)

TARTALOMJEGYZÉK

BEVEZETÉS 5

1. A TISZTESSÉGTELEN SZERZŐDÉSI FELTÉTELEKRŐL SZÓLÓ IRÁNYELV CÉLKITŰZÉSEI ÉS HATÁLYA 7

1.1. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv célkitűzései 8

1.2. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya 10

1.2.1. Az „eladó vagy szolgáltató”, „fogyasztó” és „eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződések” fogalmai 10

1.2.2. Egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltételek (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése) 13

1.2.3. A kötelező érvényű törvényi vagy rendeleti rendelkezéseket tükröző szerződési feltételek kizárása (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 1. cikkének (2) bekezdése) 14

1.2.4. Egyéb uniós jogszabályokkal való kölcsönhatás 15

1.2.5. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv alkalmazása a harmadik országokban székhellyel rendelkező kereskedőkre 17

2. A NEMZETI JOGGAL FENNÁLLÓ KAPCSOLAT, BELEÉRTVE A MINIMÁLIS HARMONIZÁCIÓT 17

2.1. Minimális harmonizáció és a hatály kiterjesztése (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8. és 8a. cikke), beleértve a nemzeti legfelsőbb bíróságok szerepét 18

2.2. A nemzeti jog egyéb rendelkezései 19

3. AZ ÁLTALÁNOS TISZTESSÉGTELENSÉGI PRÓBA ÉS AZ ÁTLÁTHATÓSÁGI KÖVETELMÉNYEK 20

3.1. Tisztességtelenség és átláthatóság általánosságban 20

3.2. A szerződés elsődleges tárgyával vagy az árral és díjazással kapcsolatos szerződési feltételek (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikkének (2) bekezdése) 23

3.2.1. A szerződés elsődleges tárgyának meghatározásához kapcsolódó szerződési feltételek 23

3.2.2. Az árhoz és díjazáshoz kapcsolódó szerződési feltételek 24

3.3. Átláthatósági követelmények 25

3.3.1. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvben előírt átláthatósági követelmények 25

3.3.2. Egyéb uniós jogi aktusokból eredő átláthatósági követelmények 28

3.4. A tisztességtelen jelleg értékelése a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikkének és 4. cikke (1) bekezdésének alapján 29

3.4.1. A 3. cikk (1) bekezdése és a 4. cikk (1) bekezdése szerinti értékelési keret 29

3.4.2. A törvényi rendelkezések relevanciája és az egyenlőtlenség jelentősége 31

3.4.3. Szankciók vagy következmények a szerződéses kötelezettségek teljesítésének fogyasztó általi elmulasztása esetén 32

3.4.4. Az ár vagy díjazás esetlegesen tisztességtelen jellege 33

3.4.5. A szerződéskötés időpontjában fennálló körülmények 33

3.4.6. Az átláthatóság hiányának relevanciája a szerződési feltételek tisztességtelen jellegének szempontjából 34

3.4.7. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében hivatkozott melléklet szerepe 35

4. A TISZTESSÉGTELEN SZERZŐDÉSI FELTÉTELEK NEM KÖTELEZŐ JELLEGE (A TISZTESSÉGTELEN SZERZŐDÉSI FELTÉTELEKRŐL SZÓLÓ IRÁNYELV 6. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE) 37

4.1. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 6. cikke (1) bekezdésének jellege és szerepe a tisztességtelen szerződési feltételekkel szembeni védelemben 37

4.2. A „fogyasztóra nézve nem kötelező jelleg” jogi hatása 38

4.3. A szerződési feltételek tisztességtelen jellegének következményei a felek jogaira és kötelezettségeire 39

4.3.1. Az alapelv: a tisztességtelen szerződési feltételek hatályon kívül helyezése és módosításuk tilalma 39

4.3.2. A kivétel: A szerződés hiányosságainak pótlása semmisségének elkerülése érdekében 41

4.3.3. A diszpozitív rendelkezések alkalmazása egyéb esetekben 43

4.3.4. A tisztességtelen szerződési feltételek esetleges alkalmazása a tisztességtelen jelleg ellenére 43

4.4. A tisztességtelen szerződési feltételekből származó előnyök visszaszolgáltatása 43

5. A TISZTESSÉGTELEN SZERZŐDÉSI FELTÉTELEKRŐL SZÓLÓ IRÁNYELV 6. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÉS 7. CIKKÉNEK (1) BEKEZDÉSE ÁLTAL ELŐÍRT JOGORVOSLATOK ÉS ELJÁRÁSI GARANCIÁK 44

5.1. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 6. cikke (1) bekezdésének és 7. cikke (1) bekezdésének, valamint az egyenértékűség és tényleges érvényesülés elvének jelentősége általánosságban 44

5.2. A tisztességtelen szerződési feltételek hivatalból történő vizsgálatának elve 48

5.2.1. A 6. cikk (1) bekezdésével és a 7. cikk (1) bekezdésével fennálló kapcsolat 48

5.2.2. A polgári eljárás elveivel fennálló kapcsolat 48

5.2.3. Hivatalból történő vizsgálat és a fogyasztó teljes passzivitása 49

5.3. Az egyenértékűség elvéből eredő kötelezettségek 49

5.3.1. A tisztességtelen szerződési feltételek hivatalból történő vizsgálata 49

5.3.2. Az egyenértékűség elvére alapuló egyéb kötelezettségek 50

5.4. Hivatalból történő értékelés és a jogorvoslatok tényleges érvényesülése 50

5.4.1. Az alkalmazandó próba 50

5.4.2. A jogorvoslatok tényleges érvényesülésének érdemleges tényezői 52

5.5. Mit jelent a hivatalból történő vizsgálat? 58

5.5.1. Alapvető kötelezettségek 58

5.5.2. Megvizsgálandó szempontok 58

5.5.3. A szükséges jogi és ténybeli elemek rendelkezésre állása 59

5.5.4. A tisztességtelen jellegre irányuló értékelésből levont következtetések 61

5.6. A hivatalból indított vizsgálat, a tényleges érvényesülés és az egyenértékűség hatása a nemzeti eljárási szabályzatra 61

5.7. A tisztességtelen szerződési feltételek hivatalból történő vizsgálata és peren kívüli eljárások 62

6. A JOGSÉRTÉS MEGSZÜNTETÉSÉRE IRÁNYULÓ ELJÁRÁS A KOLLEKTÍV FOGYASZTÓI ÉRDEKE VÉDELME ÉRDEKÉBEN (A TISZTESSÉGTELEN SZERZŐDÉSI FELTÉTELEKRŐL SZÓLÓ IRÁNYELV 7. CIKKÉNEK (2) ÉS (3) BEKEZDÉSE) 63

I. MELLÉKLET – A jelen Közleményben említett bírósági ügyek jegyzéke 65

II. MELLÉKLET – A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8a. cikkének értelmében nyújtott tájékoztatások áttekintése 90

BEVEZETÉS

A 93/13/EGK tanácsi irányelv (1) egy elveken alapuló irányelv. Valamennyi fogyasztói szerződéstípus esetében védelmet biztosít a fogyasztóknak a tisztességtelen feltételekkel szemben. Ily módon a tisztességes belső piac elérésének központi eszköze.

26 évvel ezelőtti elfogadása óta a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet az Európai Unió Bírósága (a továbbiakban „a Bíróság”) számos határozatában, különösen előzetes döntésében értelmezte, amelyek révén továbbfejlesztett a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvben lefektetett számos alapelvet. A Bíróság értelmezése nem korlátozódik a szerződési feltételek érdemi értékelésére és a tisztességtelen szerződési feltételek következményeinek megállapítására, hanem befolyással van a nemzeti eljárási szabályokra is, amennyiben az adott szabályok lényegesek a tisztességtelen szerződési feltételekkel szembeni hatékony védelem szempontjából.

A fogyasztói és marketingjog 2017-es célravezetőségi vizsgálata (2) magában foglalta a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv átfogó értékelését. Ennek során megállapítást nyert, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv elveken alapuló megközelítése hatékony, és hozzájárul a magas szintű fogyasztóvédelem biztosításához. Az értékelés ugyanakkor bizonyos fokú hiányosságra mutatott rá az irányelv egyértelmű értelmezhetőségét és alkalmazhatóságát illetően, többek között az alábbiak tekintetében: i. az árat és a szerződés elsődleges tárgyát meghatározó feltételekre vonatkozó kivétel hatálya; ii. a tisztességtelen szerződési feltételek nem kötelező jellegéből eredő jogi következmények; és iii. a nemzeti bíróságok azon kötelezettsége, hogy aktív szerepet vállaljanak a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv egyéni ügyekre való alkalmazásában. Ezért a célravezetőségi vizsgálatról szóló jelentés ezeknek a problémáknak a megoldását idevágó bizottsági iránymutatások révén javasolta.

Mindezek alapján a különböző fogyasztóvédelmi irányelvek módosítására irányuló 2018. április 11-i bizottsági javaslat (3) a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv tekintetében egy szankciókról szóló rendelkezés beillesztésére vonatkozó javaslatra korlátozódik. Ugyanakkor az „Új megállapodás a fogyasztói érdekekért” című 2018. április 11-i közleményében (4) a Bizottság bejelentette, hogy 2019-ben a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvvel kapcsolatos iránymutatást fogad el, az irányelv alkalmazásával kapcsolatban felmerült kérdések tisztázása érdekében.

Ennek az iránymutatásokat tartalmazó közleménynek (a továbbiakban: „a Közlemény”) a fő célja, hogy strukturált módon mutassa be a Bíróság tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv legfontosabb fogalmaira és rendelkezéseire adott értelmezését a tagállami bíróságok elé terjesztett konkrét ügyek tükrében. Ily módon a Bizottság az EU egész területén bővíteni szeretné az érdekelt felek, mint a fogyasztók, vállalkozások, tagállami hatóságok, többek között a nemzeti bíróságok és jogi szakemberek erre az ítélkezési gyakorlatra vonatkozó ismereteit, megkönnyítve ezzel annak alkalmazását a gyakorlatban.

Bár a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv a fogyasztók magas szintű védelmét és a tisztességtelen szerződési feltételekkel szembeni védelem alapfogalmainak összehangolását eredményezte a belső piacon, léteznek olyan tagállami sajátosságok, amelyeket a piaci szereplőknek és a jogi szakembereknek szintén figyelembe kell venniük. Ezek a jellemzők a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet átültető nemzeti szabályok szélesebb hatályához kapcsolódhatnak, vagy a tisztességtelen szerződési feltételekre vonatkozó részletesebb vagy szigorúbb szabályokat jelenthetnek. Példaként megemlíthetők a minden körülmények között tisztességtelennek tekintendő szerződési feltételek feketelistája, a feltehetőleg tisztességtelennek számító szerződési feltételek jegyzéke, az egyedileg megtárgyalt szerződési feltételek értékelése, a fő tárgyat meghatározó szerződési feltételek tisztességtelenségének, illetve az ár vagy a díjazás megfelelésének értékelése, még abban az esetben is, ha ezek a feltételek átláthatóak. Emellett létezhetnek kevésbé szigorú követelmények arra vonatkozóan, hogy egy szerződési feltétel milyen esetben tekinthető tisztességtelennek az erről szóló általános rendelkezés alapján, például ha a nemzeti átültetés nem követeli meg, hogy a felek jogaiban és kötelezettségeiben előidézett egyenlőtlenség jelentős legyen, vagy hogy a jogok és kötelezettségek közötti egyenlőtlenség ellentétes legyen a jóhiszeműség követelményeivel. Ilyen szabályokra elvben a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8. cikkében foglalt minimális harmonizációs rendelkezés (5) értelmében van lehetőség. A jelen Közlemény 2. melléklete áttekintést nyújt a tagállamok által a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8a. cikke (6) értelmében nyújtott tájékoztatásokról, amelyek a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvtől való eltéréseket tükrözik.

Ez a Közlemény a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által előírt minimumszabályokra alapszik, és nem képes átfogó képet nyújtani a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv alkalmazásáról az egyes uniós tagállamokban, ideértve a nemzeti bíróságok és egyéb illetékes szervek konkrét szerződési feltételek értékelésével kapcsolatos határozatait is. A tagállamokban elérhető különböző információforrások mellett az európai igazságügyi portálon keresztül elérhető fogyasztóvédelmi jogszabályok adatbázisa információkkal szolgál a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet átültető nemzeti rendelkezésekről, az ítélkezési gyakorlatról és a jogi szakirodalomról (7).

Ellenkező megjelölés hiányában a jelen Közleményben hivatkozott cikkek a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv cikkei. A „szerződési feltétel” és „feltétel” fogalmak a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikke (1) bekezdése értelmében vett „egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltételekre” vonatkoznak. Ahol a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvből vagy a Bírósági ítéletekből idézett szövegek vizuális kiemelést tartalmaznak, ott ezeket a Bizottság adta hozzá.

A jelen Közlemény 1. szakasza a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv célkitűzéseit és hatályát taglalja, míg a 2. szakasz elsősorban a minimális harmonizáció elvével és a nemzeti joggal fennálló általános kapcsolattal foglalkozik. A 3. szakasz a szerződési feltételek átláthatóságának és tisztességességének/tisztességtelenségének 3., 4. és 5. cikkek szerinti értékelését tárgyalja. A 4. szakasz bemutatja a szerződési feltételek tisztességtelenségének 6. cikk (1) bekezdés szerinti hatását a felek jogaira és kötelezettségeire. Az 5. szakasz részletesen foglalkozik a szerződési feltételek értékelésének eljárási követelményeivel, többek között a nemzeti bíróságok azon kötelezettségével, hogy vállaljanak aktív szerepet a szerződési feltételek értékelésében. Végezetül a 6. szakasz a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárás néhány sajátosságát tárgyalja.

A Bíróság által a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv szerinti eljárási garanciákkal kapcsolatban kidolgozott elvek, többek között a hivatalból történő vizsgálat elve mutatis mutandis alkalmazandók az egyéb uniós fogyasztóvédelmi jogszabályokra (8). Ugyanígy ez a Közlemény figyelembe vesz egyes egyéb fogyasztóvédelmi irányelvekhez kapcsolódó ítéleteket, amennyiben azok relevanciával bírnak a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv tekintetében.

Bár az előzetes döntések címzettjei a kérdést előterjesztő bíróságok és általánosságban a nemzeti bíróságok, amelyek kötelesek azok közvetlen alkalmazására, a tisztességtelen szerződési feltételekkel foglalkozó valamennyi nemzeti hatóságot érintik, ideértve a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv végrehajtásáért felelős közigazgatási hatóságokat és a jogalkotási javaslatok előterjesztéséért felelős minisztériumokat. A tagállamok feladata annak megvizsgálása, hogy szabályaik és gyakorlataik milyen mértékben vannak összhangban a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv Bíróság általi értelmezésével, illetve adott esetben miként javítható a megfelelés a fogyasztók tisztességtelen szerződési feltételekkel szembeni hatékony védelme érdekében.

E Közlemény címzettjei az uniós tagállamok, valamint – az Európai Gazdasági Térségről (9) (EGT) szóló megállapodás aláíró feleként – Izland, Liechtenstein és Norvégia. Következésképpen az EU-ra, az Unióra vagy az egységes piacra történő hivatkozásokat az EGT-re, illetve az EGT piacára tett utalásokként kell értelmezni. Ez a Közlemény csupán iránymutatásként szolgál, jogi hatállyal kizárólag az uniós jogszabályok szövege rendelkezik. A jogszabály bármely irányadó olvasata kizárólag a 93/13/EGK irányelvből és közvetlenül a Bíróság eddig meghozott és jövőbeli határozataiból (10) vezethető le. Ez a Közlemény a Bíróság által 2019. május 31-ig meghozott ítéleteket veszi figyelembe, és nem képes megjósolni a Bíróság ítélkezési gyakorlatának jövőbeni alakulását. A jelen Közleményben leírt vélemények nem előlegezik meg az Európai Bizottságnak a Bíróság előtt esetleg képviselendő álláspontját. A jelen Közleményben szereplő információk általános jellegűek, és ezek címzettje nem egy meghatározott személy vagy szervezet. Sem az Európai Bizottság, sem pedig más, a nevében eljáró személy nem visel felelősséget az alábbi információk esetleges felhasználásával kapcsolatban.

1. A TISZTESSÉGTELEN SZERZŐDÉSI FELTÉTELEKRŐL SZÓLÓ IRÁNYELV CÉLKITŰZÉSEI ÉS HATÁLYA

1. cikk (1) Ennek az irányelvnek az a célja, hogy közelítse a tagállamoknak az eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseit. (2) Azok a feltételek, amelyek kötelező érvényű törvényi vagy rendeleti rendelkezéseket, valamint olyan nemzetközi egyezmények alapelveit vagy rendelkezéseit tükrözik, amely egyezményeknek a tagállamok vagy a Közösség aláíró, különösen a fuvarozás területén, nem tartoznak az ebben az irányelvben előírt rendelkezések hatálya alá. 2. cikk Ennek az irányelvnek az alkalmazásában: a) „tisztességtelen feltételek”: a 3. cikkben meghatározott szerződési feltételek; b) „fogyasztó”: minden olyan természetes személy, aki az ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződések keretében olyan célból jár el, amely kívül esik saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körén; c) „eladó vagy szolgáltató”: minden olyan természetes vagy jogi személy, aki vagy amely az ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződések keretében saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körében cselekszik, függetlenül attól, hogy az köz- vagy magánjellegű. 3. cikk, (1) és (2) bekezdés (1) Egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel abban az esetben tekintendő tisztességtelen feltételnek, ha a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz elő a fogyasztó kárára. (2) Egy szerződési feltétel minden olyan esetben egyedileg meg nem tárgyalt feltételnek tekintendő, ha azt már előzetesen megfogalmazták és ezért a fogyasztó nem tudta annak tartalmát befolyásolni, különösen az előzetesen kidolgozott szabványszerződések esetében. Az a tény, hogy egy feltétel bizonyos elemeit vagy egy kiragadott feltételt egyedileg megtárgyaltak, nem zárja ki ennek a cikknek az alkalmazhatóságát a szerződés többi részére, ha a szerződés átfogó megítélése arra enged következtetni, hogy a szerződés mégiscsak egy előre kidolgozott szabványszerződés. Olyan esetekben, amikor egy eladó vagy szolgáltató arra hivatkozik, hogy egy szabványfeltételt egyedileg megtárgyaltak, ennek bizonyítása az eladót vagy szolgáltatót terheli. (6) preambulumbekezdés mivel a belső piac létrehozásának megkönnyítése érdekében, valamint az állampolgárok fogyasztóként történő megóvása érdekében, amikor nem a saját országuk, hanem más tagállamok jogszabályai által szabályozott szerződésekkel szereznek be árukat vagy vesznek igénybe szolgáltatásokat, lényeges hogy e szerződésekből töröljék a tisztességtelen feltételeket; (9) preambulumbekezdés mivel az e két programban „A fogyasztók gazdasági érdekeinek védelme” címszó alatt megállapított elv szerint az áruk megvásárlóit és szolgáltatások igénybe vevőit meg kell védeni attól, hogy az eladó vagy a szolgáltató visszaéljen hatalmával és különösen az egyoldalú szabványszerződésekkel, valamint az alapvető fogyasztói jogoknak a szerződésekből való tisztességtelen kizárásával szemben kell megvédeni őket; (10) preambulumbekezdés mivel a fogyasztók hatékonyabb védelme a tisztességtelen feltételekre vonatkozó egységes jogszabályok elfogadásával érhető el; mivel e jogszabályokat az eladók és szolgáltatók, valamint a fogyasztók közötti valamennyi szerződésre alkalmazni kell; mivel ennélfogva a munkavállalási szerződéseket, az öröklési jog, a családi jog, valamint a gazdasági társaságok létrehozásával és létesítő okiratával kapcsolatos szerződéseket ki kell zárni ennek az irányelvnek a hatályából; (11) preambulumbekezdés mivel a fogyasztónak egyenértékű védelemben kell részesülnie akár szóban, akár írásban kötötték meg a szerződést, függetlenül attól, hogy az utóbbi esetben a szerződési feltételeket egy vagy több irat tartalmazza; (13) preambulumbekezdés […] mivel ebben a vonatkozásban az 1. cikk (2) bekezdésében szereplő „kötelező törvényi vagy rendeleti rendelkezések” kifejezés azokat a szabályokat is lefedi, amelyeket a jogszabály szerint akkor kell alkalmazni a szerződő felek között, ha ők másban nem állapodtak meg;

1.1. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv célkitűzései

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv célja a nemzeti jogok közelítése a fogyasztók fokozottabb védelme érdekében az eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződésekben alkalmazott egyedileg meg nem tárgyalt tisztességtelen feltételekkel szemben.

Következésképpen a tisztességtelen szerződésekről szóló irányelv célja kettős:

— a jellemzően hátrányosabb helyzetben lévő félnek számító fogyasztók hatékony védelme az eladók vagy szolgáltatók által alkalmazott és egyedileg meg nem tárgyalt tisztességtelen szerződési feltételekkel szemben, és

— a belső piac létrehozásának elősegítése az ilyen védelmet célzó nemzeti szabályok minimális harmonizációja révén.

A Bíróság (11) hangsúlyozta a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv szerepét az Unió átfogó célkitűzéseinek elérésében, amikor kimondta, hogy

„[…] Hangsúlyozni kell továbbá, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében ezen irányelv egyébként, a maga egészében, az EK 3. cikk (1) bekezdése t) pontjának értelmében olyan intézkedésnek minősül, amely elengedhetetlen az Európai Közösségre bízott feladatok megvalósításához és különösen a Közösség egész területén az életszínvonal és életminőség javításának biztosításához […] (12).”

E tekintetben a Bíróság több ízben is „közérdekű” kérdésnek minősítette a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által nyújtott védelmet (13). Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) – amely a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv jogalapja – 114. cikkében (14), valamint az EUMSZ 169. cikkében és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 38. cikkében (15) foglaltaknak megfelelően a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv a fogyasztók magas szintű védelmét írja elő.

A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatának (16) megfelelően a 93/13/EGK irányelv által létrehozott védelmi rendszer alapja az az elv,

„[…] miszerint a fogyasztó az eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest hátrányos helyzetben van, mind tárgyalási lehetőségei, mind pedig tájékozottsági szintje tekintetében, amely helyzet az eladó vagy szolgáltató által előzetesen meghatározott feltételek elfogadásához vezet, anélkül hogy a fogyasztó befolyásolni tudná ezek tartalmát […].”

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv célja tehát a szerződési feltételekkel kapcsolatban a felek között fennálló olyan egyenlőtlenségek kezelése, amelyek oka a szerződési feltételekkel kapcsolatos információs vagy szakértelembeli (17), illetve tárgyalási lehetőségek terén jelentkező aszimmetria (18).

Különösen az által, hogy a 6. cikk (1) bekezdésében kimondja a tisztességtelen szerződési feltételek nem kötelező jellegét, a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv célja a valódi egyensúly (19) megteremtése a szerződő felek között a tisztességtelen szerződési feltételekből eredő egyenlőtlenségek megszüntetése révén (20), a fogyasztók hátrányosabb helyzetének ellensúlyozása érdekében (21).

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv célja továbbá az eladók és szolgáltatók visszatartása a tisztességtelen szerződési feltételek alkalmazásától (22). A Bizottság emlékeztet arra, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv végrehajtására vonatkozó 2000-ben kiadott jelentésében (23) kiemelte a tisztességtelen szerződési feltételek alkalmazásának káros hatásait az Európai Unió egészének jogrendjére és gazdasági rendjére, és hangsúlyozta a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv jelentőségét a tisztességtelen szerződési feltételek által közvetlenül érintett egyéni fogyasztók védelmén túlmenően.

1.2. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya

1.2.1. Az „eladó vagy szolgáltató”, „fogyasztó” és „eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződések” fogalmai

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelően az irányelv az „eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződésekre” alkalmazandó.

Ahhoz, hogy egy szerződés a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá tartozzon, szükség van annak megállapítására, hogy az egyik szerződő fél a 2. cikk c) pontja szerinti eladó vagy szolgáltató, a másik szerződő fél pedig a 2. cikk b) pontjának értelmében vett fogyasztó (24). Ez nem sérti azt a tényt, hogy a tagállamok a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet átültető nemzeti szabályok hatályát a priori egyéb, például a két eladó vagy szolgáltató, illetve két fogyasztó között kötött szerződésekre is kiterjeszthetik.

1.2.1.1. Az „eladó vagy szolgáltató” és a „fogyasztó” meghatározása

Míg a 2. cikk b) pontjának értelmében a fogyasztóknak természetes személynek kell lenniük, addig a 2. cikk c) pontja szerint az eladó vagy szolgáltató jogi vagy természetes személy egyaránt lehet.

Annak megállapításához, hogy egy adott személy eladónak vagy szolgáltatónak, illetve fogyasztónak minősül-e, fontos a felek közötti erőviszonyok megvizsgálása a kérdéses szerződés vonatkozásában. Jellemző szempontok az tájékozottság, ismeretek és szakértelem, illetve a tárgyalási lehetőségek szintjén megfigyelhető aszimmetria. Az „eladó vagy szolgáltató” és „fogyasztó” kifejezések a felek érintett szerződéssel kapcsolatos szerepére alapuló funkcionális fogalmak . Ugyanakkor a „fogyasztó” egy objektív jellegű fogalom, és jellemzően az eladó vagy a szolgáltató szerződéses partnerének hátrányosabb helyzetét tükrözi, ami azt jelenti, hogy egy konkrét fogyasztó kiterjedtebb ismeretei és nagyobb tapasztalata a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv alkalmazásában nem zárja ki azt, hogy egy ilyen személy „fogyasztónak” minősüljön (25).

A Bíróság az alábbi magyarázattal szolgált ezt a funkcionális megközelítést illetően (26):

„53 A 93/13 irányelv tehát a szerződő felek azon jellemzője szerint határozza meg azokat a szerződéseket, amelyekre alkalmazandó, hogy e szerződő felek üzleti tevékenységük keretében vagy azon kívül járnak-e el […] ( 27 ) .” „55 [Ebből az következik, hogy] az „eladónak vagy szolgáltatónak” a 93/13 irányelv 2. cikke c) pontja értelmében vett fogalma funkcionális fogalom, amely annak értékelését követeli meg, hogy a szerződéses viszony azon tevékenységek körébe illeszkedik-e, amelyeket valamely személy szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körében végez […] ( 28 ) .”

Annak megállapítása érdekében, hogy egy szakmát, üzleti tevékenységet vagy foglalkozást űző természetes személy eladónak vagy szolgáltatónak, illetve fogyasztónak minősül-e, fontos annak megállapítása, hogy a kérdéses szerződés e tevékenységek egyikéhez kapcsolódik-e vagy sem.

Annak ellenére, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 2. cikkének c) pontjában az „eladó vagy szolgáltató” kifejezés különböző nyelvi változatai között eltérések tapasztalhatók (29), ezt a fogalmat egységesen (30) és az irányelv céljainak tükrében kell értelmezni (31). Ez azt jelenti, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv egyes nyelvi változataiban és a nemzeti átültetésekben használt korlátozóbb terminológia nem korlátozhatja a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá tartozó szerződéstípusok körét, következésképpen pedig az általa biztosított védelem terjedelmét (32). Valójában a 2. cikk c) pontjának értelmében vett „eladót vagy szolgáltatót” azonos módon kell értelmezni, mint az egyéb fogyasztóvédelmi irányelvek értelmében vett „kereskedőt”, továbbá az egyéb irányelvekben szereplő „kereskedő” és „fogyasztó” kifejezésekkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlat elvben a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv szempontjából is releváns (33).

A Bíróság (34) kimondta, hogy a 2. cikk c) pontjának értelmében vett „eladó vagy szolgáltató” meghatározását tágan kell értelmezni:

„47 A 93/13 irányelv 2. cikkének c) pontja úgy határozza meg az „eladó vagy szolgáltató” fogalmát, hogy az minden olyan természetes vagy jogi személyre vonatkozik, aki vagy amely az említett irányelv hatálya alá tartozó szerződések keretében saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körében cselekszik, függetlenül attól, hogy az köz- vagy magánjellegű. 48 E rendelkezésnek a megfogalmazásából is az következik, hogy az uniós jogalkotó tág értelmezést kívánt adni az „eladó vagy szolgáltató” fogalmának […] ( 35 ) .”

Következésképpen valamennyi természetes vagy jogi személy eladónak vagy szolgáltatónak minősül, ha a szerződés szakmai tevékenységéhez kapcsolódik, függetlenül attól, hogy köz- vagy magánjellegű tevékenységet folytat (36), vagy közjogi jogállással rendelkezik (37). A közérdekű feladattal megbízott, illetve jótékonysági vagy etikai szervezetek vagy szervek a termékek vagy szolgáltatások bármilyen fogyasztó felé történő értékesítésére vonatkozó szerződések tekintetében eladónak vagy szolgáltatónak minősülnek. E tekintetben lényegtelen, hogy a tevékenység folytatása „nonprofit” alapon történik. A Bíróság álláspontja szerint (38),

„[e]bből következik, hogy a 93/13 irányelv 2. cikkének c) pontja nem zárja ki hatálya alól sem a közérdekű feladatokat ellátó szervezeteket, sem azokat, amelyek közjogi jogállással rendelkeznek […] (39). Ezenfelül, […], mivel a közjogi jellegű vagy közérdekű feladatokat gyakran nonprofit alapon végzik, az a tény, hogy valamely szervezet nonprofit jellegű-e, vagy sem, nem bír relevanciával az „eladónak vagy szolgáltatónak” az e rendelkezés értelmében vett fogalma meghatározásának tekintetében.”

Ez azt jelenti, hogy az irányelv hatálya főszabály szerint például az egészségügyi és gondozási szolgáltatásokra is kiterjed, a szolgáltató jogállásától függetlenül.

A Bíróság kimondta továbbá, hogy egy szerződésnek nem kell feltétlenül egy személy fő tevékenységét tükröznie ahhoz, hogy az adott személy „eladónak vagy szolgáltatónak” minősüljön, következésképpen egy általa folytatott másodlagos vagy kiegészítő tevékenységhez is kapcsolódhat (40). Ezért például egy vállalkozás által a munkavállalóinak (41) vagy egy oktatási intézmény által egy tanulónak nyújtott hitel (42) az irányelv hatálya alá tartozhat.

Összegezve, azt a tényt, hogy egy személy „eladónak vagy szolgáltatónak”, illetve „fogyasztónak” minősül-e, a kérdéses szerződéssel kapcsolatban eseti alapon kell értékelni, a szóban forgó szerződés jellegének és céljának, valamint annak a ténynek a figyelembevételével, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv célja a jellemzően hátrányosabb helyzetben lévő félnek számító fogyasztók védelme.

Ez azt is jelenti, hogy egy adott természetes személy bizonyos szerződések tekintetében lehet „eladó vagy szolgáltató” – például egy ügyvéd egy jogi szolgáltatások nyújtására irányuló szerződésben (43) – más szerződések tekintetében pedig „fogyasztó” – például személyes kiadások fedezésére felvett kölcsön (44). Ebben a tekintetben a Bíróság (45) az alábbiakat mondta ki:

„Ilyen esetben, még ha úgy is kellene tekinteni, hogy egy ügyvéd magas szintű szakmai jártassággal rendelkezik [… (46)], ez alapján nem vélelmezhető, hogy egy eladóval vagy szolgáltatóval fennálló viszonyban nem ő a gyengébb fél. […] a fogyasztó eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest hátrányos helyzete, amelynek orvoslására a 93/13 irányelv által létrehozott védelmi rendszer irányul, érinti mind a fogyasztó tájékozottsági szintjét, mind tárgyalási lehetőségeit az eladó vagy szolgáltató által előzetesen meghatározott feltételek esetében, amelyek tartalmát e fogyasztó nem tudja befolyásolni.”

Emellett az a természetes személy, aki egy kiegészítő szerződés értelmében kezességet vállal egy két kereskedelmi jogalany között megkötött szerződésben, fogyasztónak minősül, amennyiben olyan célból jár el, amely kívül esik saját szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körén, és nem áll fenn funkcionális kapcsolata a hitelfelvevő gazdasági társasággal. Funkcionális kapcsolatnak minősülhet például az e társaság ügyvezetésében való részvétel vagy az el nem hanyagolható mértékű részesedés annak tőkéjében (47).

1.2.1.2. Eladó vagy szolgáltató és fogyasztó között kötött szerződések

Amennyiben a szerződő felek közül az egyik egy eladó vagy szolgáltató, a másik pedig egy fogyasztó, akkor a (10) preambulumbekezdésben foglaltak szerint úgy kell tekinteni, hogy a szerződés a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá tartozik. A (10) preambulumbekezdés egyértelműsíti, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet az eladók és szolgáltatók, valamint a fogyasztók közötti valamennyi szerződésre alkalmazni kell;

Ez azt jelenti, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv az áruk megvásárlására és szolgáltatások nyújtására irányuló valamennyi szerződésre alkalmazandó, és a Bíróság egyértelműsítette, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv arra hivatott, hogy „valamennyi gazdasági tevékenységi ágazatban” alkalmazzák (48).

A (10) preambulumbekezdés kifejti továbbá, hogy a munkavállalási szerződéseket, az öröklési jog, a családi jog, valamint a gazdasági társaságok létrehozásával és létesítő okiratával kapcsolatos szerződéseket (49)„ki kell zárni” az irányelv hatályából; Az irányelv hatályának korlátozásai tekintetében ezeket a példákat (50) szűken kell értelmezni (51).

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv nem írja elő, hogy a fogyasztónak pénzbeli ellentételezést kell nyújtania egy áruért vagy szolgáltatásért. A pénzbeli ellentételezést a Bíróság nem ítélte szükségesnek. Megállapította (52) például, hogy azok a természetes személyek, akik kezességet vállalnak egy másik fél által felvett hitelért, a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv szerinti védelemben részesülhetnek még akkor is, ha a kezességvállalási szerződés semmilyen pénzbeli ellentételezésről nem rendelkezik egy bizonyos szolgáltatás fejében. Következésképpen úgy kell tekinteni, hogy a fogyasztók és a közösségimédia-szolgáltatók közötti szerződések a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá tartoznak, függetlenül attól, hogy a fogyasztóknak bizonyos pénzösszeget kell fizetniük vagy a szolgáltatások ellentételezését a fogyasztó által létrehozott tartalom és profilalkotás képezi (53).

Ha egy kiegészítő szerződés, például egy kezességvállalási szerződés egy eladó vagy szolgáltató és egy fogyasztó között kerül megkötésre, akkor az a szerződés a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá tartozik, még akkor is, ha a fő szerződést, például hitelszerződést két kereskedelmi társaság köti meg, ezért az irányelv hatályán kívül esik (54).

A Bíróság korlátozott számú olyan ügyben hozott döntést, amelyekben a nemzeti bíróságoknak kétségei merültek fel egy adott szerződés osztályozását illetően, és egyértelművé tette, hogy az alábbi szerződéstípusok a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá tartoznak:

— az egyrészről valamely magáncélból eljáró magánszemély, másrészről pedig valamely ingatlanügyekben jártas, üzleti tevékenysége keretében eljáró személy között létrejött lakásbérleti szerződések (55),

— a jogi szolgáltatások nyújtására irányuló szerződések (56),

— egy ügyvéd által személyes kiadások fedezése érdekében kötött jelzáloghitel-szerződések (57),

— egy független oktatási intézmény által kötött szerződés, melyben egyik tanulójával az utóbbi által tandíj és tanulmányi kiránduláshoz kapcsolódó költségek címén fizetendő összegek tekintetében fizetési könnyítésekben állapodott meg (58),

— a kezességvállalási vagy biztosíték tárgyában kötött szerződések, amelyek egy természetes személy és egy hitelintézet között jönnek létre e hitelintézet felé valamely gazdasági társaság által hitelszerződés keretében vállalt kötelezettségek biztosítása érdekében, és a kezes szakmai tevékenységén kívül eső célból jár el, és nincs funkcionális jellegű kapcsolata az említett társasággal (59);

— a munkáltató által a munkavállalónak és ez utóbbi házastársának nyújtott lakáshitelek (60).

1.2.2. Egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltételek (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikkének (1) és (2) bekezdése) (61)

Az irányelv 3. cikkének (1) bekezdésével együttesen értelmezett 2. cikkének a) pontja értelmében csak az egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltételek tartoznak a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá. A 3. cikk (2) bekezdése bizonyos vélelmeket és rendelkezéseket tartalmaz arra vonatkozóan, hogy az egyes szerződési feltételek egyedileg meg nem tárgyalt jellegének bizonyítási terhe melyik félre hárul. A (9) és (11) preambulumbekezdésekkel együtt a 3. cikk (2) bekezdése példákkal is szolgál arra vonatkozóan, hogy mindez milyen szerződési feltételek érint. Jellemzően, de nem kizárólagos jelleggel az úgynevezett „feltételekben” gyakran előforduló „szabvány” (62), szabványosított (63) és előre megfogalmazott (64) szerződési feltételek tartoznak ide.

Nem döntő jelentőségű, hogy a feltételeket milyen formában – például nyomtatott formában, online vagy offline módon, kézzel írt formában vagy akár szóban (65) – határozták meg, a szerződést milyen módon kötötték meg – például személyesen vagy közjegyzői okirat útján –, a feltételek a szerződés melyik részében találhatók, és azokat egy vagy több irat tartalmazza-e. Az számít, hogy hozzájárulnak a felek jogainak és kötelezettségeinek meghatározásához, illetve a kérdéses konkrét feltétel(eke)t illetően nem került sor egyedi tárgyalásokra.

Azt a tényt, hogy egy adott szerződési feltétel egyedi tárgyalások tárgyát képezte-e, a nemzeti bíróságoknak kell értékelniük. A 3. cikk (2) bekezdésének értelmében egy feltétel „minden olyan esetben egyedileg meg nem tárgyalt feltételnek tekintendő” ha azt már „előzetesen” megfogalmazták, például az „előzetesen kidolgozott szabványszerződések” esetében. A 3. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdése kimondja, hogy amikor egy eladó vagy szolgáltató úgy véli, hogy egy „szabványfeltételt” egyedileg megtárgyaltak, ennek bizonyítása az adott eladót vagy szolgáltatót terheli. A 3. cikk (2) bekezdésének második albekezdése értelmében az a tény, hogy egy feltétel bizonyos elemeit vagy egy kiragadott feltételt egyedileg megtárgyaltak nem jelenti azt, hogy a többi szerződési feltételt is egyedileg megtárgyalták. A fogyasztónak a szerződés végén szereplő vagy egyes egyedi kikötések elfogadására szolgáló aláírása nem feltétlenül jelenti azt, hogy a szerződési feltételeket egyedileg megtárgyalták.

A Bíróság további iránymutatással szolgálhat ezt a kritériumot és a „tárgyalás” fogalmát illetően (66).

A jelen Közleményben szereplő „tisztességtelen szerződési feltételek” vagy „szerződési feltételek” kifejezések az „egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltételekre” vonatkoznak, még azokban az esetekben is, amikor az „egyedileg meg nem tárgyalt” szavak nem szerepelnek mellettük. Ez nem sérti azt a tényt, hogy egyes tagállamokban a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által biztosított védelmet az egyedileg megtárgyalt szerződési feltételekre is kiterjesztették (67).

1.2.3. A kötelező érvényű törvényi vagy rendeleti rendelkezéseket tükröző szerződési feltételek kizárása (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 1. cikkének (2) bekezdése)

Az 1. cikk (2) bekezdésének értelmében azok a szerződési feltételek, amelyek törvények vagy rendeletek kötelező érvényű rendelkezéseit, valamint olyan nemzetközi egyezmények alapelveit vagy rendelkezéseit tükrözik, amely egyezményeknek a tagállamok vagy az Unió részes felei, nem tartoznak a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv rendelkezéseinek hatálya alá. A Bíróság (68) hangsúlyozta, hogy az irányelv céljára, azaz a fogyasztók tisztességtelen szerződési feltételekkel szembeni védelmére tekintettel az 1. cikk (2) bekezdésében foglalt kivételt szűken kell értelmezni:

„[…] a nemzeti bíróságnak figyelembe kell vennie, hogy különösen az említett irányelv céljára, azaz a fogyasztóknak az utóbbiak és az eladók vagy szolgáltatók között létrejött szerződésekbe foglalt tisztességtelen feltételekkel szembeni védelmére tekintettel az ugyanezen irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében foglalt kivételt szigorúan kell értelmezni […] (69).”

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv szerinti értékelés kizárása érdekében meg kell határozni, hogy a szerződési feltétel egy kötelező érvényű törvényi vagy rendeleti rendelkezést tükröz-e.

Az 1. cikk (2) bekezdésének alkalmazásában és a (13) preambulumbekezdéssel összhangban egy rendelkezés az alábbi esetekben tekinthető kötelező érvényűnek:

— választásuktól függetlenül alkalmazandó a szerződő felekre,

— illetve azokban az esetekben, ha kiegészítő jellegű, ezért automatikusan, vagyis a felek ilyen irányú eltérő megállapodása hiányában alkalmazandó (70).

Ilyen esetekben a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alóli kizárást az igazolja, hogy

„[…] joggal feltételezhető, hogy a nemzeti jogalkotó a meghatározott szerződések feleit megillető jogok és az őket terhelő kötelezettségek összességére nézve egyensúlyt teremtett (71).”

Főszabály szerint ez abban az esetben is alkalmazandó, ha a kötelező érvényű rendelkezés elfogadására a szerződés megkötése után kerül sor, és egy tisztességtelen szerződési feltételt helyettesítő megállapodást ír elő (72).

Ugyanakkor az 1. cikk (2) bekezdésében szereplő kivételt szigorúan az ilyen kötelező érvényű szabályok által szabályozott kérdésekre kell korlátozni (73). Emellett a nemzeti jog adott fogyasztói csoportra alkalmazandó kötelező érvényű szabályai a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 1. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában nem számítanak kötelező érvényű szabálynak, amennyiben egy szerződési feltétel egyéb fogyasztókra is alkalmazandónak mondja ki (74).

A Bíróság (75) egyértelműsítette, hogy az 1. cikk (2) bekezdésében rögzített kivétel nem alkalmazandó, ha a nemzeti szabályok különböző lehetőségeket biztosítanak a felek számára, például az illetékes bíróság meghatározásában.

A jelen Közlemény elfogadásakor még folyamatban lévő három előzetes döntéshozatal iránti kérelem (76) alapján a Bíróság további iránymutatással szolgálhat az 1. cikk (2) bekezdését illetően.

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 1. cikkének (2) bekezdése emellett kizárja az irányelv hatálya alól azoknak a nemzetközi egyezményeknek a rendelkezéseit és alapelveit, amely egyezményeknek a tagállamok vagy az Unió részes felei, és konkrétan a fuvarozási területet érintik (77).

1.2.4. Egyéb uniós jogszabályokkal való kölcsönhatás

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv az eladók vagy szolgáltatók és fogyasztók között valamennyi gazdasági tevékenységi ágazatban létrejött szerződésekre alkalmazandó (78). Ennek megfelelően előfordulhat, hogy egy adott szerződésre az uniós jog egyéb rendelkezései, többek között egyéb fogyasztóvédelmi szabályok is alkalmazandók, a kérdéses szerződés típusától függően. Az esetlegesen párhuzamosan alkalmazni szükséges egyéb vonatkozó szabályok közé tartozhatnak a 2011/83/EU irányelv (79) szerződéskötést megelőző tájékoztatásra és elállási jogra, valamint a 2005/29/EK irányelv (80) tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra vonatkozó horizontális szabályai. Ugyanígy előfordulhat, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv mellett az adott szerződéstípusokra vonatkozó szabályok is alkalmazandók, például a fogyasztói hitelmegállapodásokról szóló 2008/48/EK irányelv (81), a szálláshelyek időben megosztott használati jogára, a hosszú távra szóló üdülési termékekre, ezek viszontértékesítésére és cseréjére vonatkozó szerződések egyes szempontjai tekintetében a fogyasztók védelméről szóló 2008/122/EK irányelv (82), a lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról szóló 2014/17/EU irányelv (83), az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről szóló (EU) 2015/2302 irányelv (84), az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex létrehozásáról szóló (EU) 2018/1972 irányelv (85), a légi járatokról szóló 1008/2008/EK rendelet (86), a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló 2009/72/EK (87) irányelv, vagy a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv (88) hatályon kívül helyezéséről szóló 2009/73/EK irányelv (89). Emellett előfordulhat, hogy a tisztességtelen szerződési feltételeket érintő ügyekben a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés területére, például az alkalmazandó jogra (90) és joghatóságra (91) vonatkozó szabályok, illetve a kis értékű követelésekre (92) vagy az európai fizetési meghagyásokra (93) vonatkozó eljárási szabályok is alkalmazandók.

Egyes ágazatspecifikus jogi aktusok kifejezetten egyértelművé teszik, hogy nem sértik a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet. Példaként megemlíthető a 2009/72/EK irányelv (94), a 2009/73/EK irányelv (95), a 2014/17/EU irányelv (96) és az (EU) 2018/1972 irányelv (97).

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 1.2.3 szakaszban tárgyalt 1. cikke (2) bekezdésének értelmében a kötelező érvényű, többek között az ágazatspecifikus jogszabályokban szereplő rendelkezések, valamint a nemzetközi egyezmények rendelkezéseit tükröző szerződési feltételek ki vannak zárva a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alól.

Abban az esetben, ha az ágazatspecifikus jogszabályt a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv elfogadását követően fogadták el, akkor egy ilyen jogszabály csak akkor zárhatja ki a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv alkalmazását, ha kifejezetten ekképpen rendelkezik (98). Rendszerint nem ez az eset áll fenn (99), ezért a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv általában az ágazatspecifikus szabályokkal együtt alkalmazandó.

Ha a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv mellett egyéb uniós rendelkezések is alkalmazandók, akkor általában az olyan értelmezést kell előnyben részesíteni, amely a lehető legnagyobb mértékben megőrzi a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv és az esetlegesen ellentmondó rendelkezés hasznos hatását. Például az eljárási szabályok nem veszélyeztethetik a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által a tisztességtelen szerződési feltételekkel szemben nyújtott védelem hatékonyságát.

Előfordulhat, hogy a szerződési feltételek átláthatóságának és tisztességtelenségének a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv szerinti értékelésekor egyéb uniós rendelkezéseket is figyelembe kell venni. Például az a tény, hogy egy eladó vagy szolgáltató a 2005/29/EK irányelv (100) értelmében vett tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokhoz folyamodott, szempont lehet az egyes szerződési feltételek tisztességtelen jellegének értékelésekor (101). Ugyanakkor egy ilyen megállapítás nem gyakorol közvetlen hatást a szerződés érvényességének a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 6. cikkének (1) bekezdése szempontjából történő értékelésére (102).

Az ágazatspecifikus szabályok és a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv közötti kapcsolatot, különösen ami az átláthatóságra/szerződéskötést megelőző tájékoztatásra vonatkozó követelményeket (103) vagy a szerződések kötelező tartalmát (104) illeti, az alábbi 3.3.2 szakasz tárgyalja.

1.2.5. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv alkalmazása a harmadik országokban székhellyel rendelkező kereskedőkre

Annak meghatározása, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv alkalmazandó-e azokra a szerződésekre, amelyek egy uniós tagállamban lakhellyel rendelkező fogyasztó és egy Unión vagy EGT-n kívüli kereskedő vagy vállalkozó (105) között jött létre, elsősorban az 593/2008/EK rendelet (Róma I.) (106) alapján történik.

A Róma I. rendelet 6. cikkének (1) és (2) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:

(1) Az 5. és 7. cikk sérelme nélkül egy olyan szerződésre, amelyet egy természetes személy üzleti vagy szakmai tevékenységén kívüli célra („a fogyasztó”) kötött egy másik, az üzleti vagy szakmai tevékenysége gyakorlásának keretében eljáró személlyel („a vállalkozó”), annak az országnak a joga az irányadó, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található, feltéve, hogy a vállalkozó: a) üzleti vagy szakmai tevékenységét abban az országban folytatja, ahol a fogyasztó szokásos tartózkodási helye található; vagy b) minden más esetben ilyen jellegű tevékenységei ebbe az országba vagy az ezen országot is magában foglaló országokba irányulnak, és a szerződés e tevékenységekkel kapcsolatos. (2) Az (1) bekezdés ellenére, a felek a 3. cikknek megfelelően megválaszthatják az alkalmazandó jogot azon szerződésükre, amely megfelel az (1) bekezdés követelményeinek. A felek jogválasztása azonban nem eredményezheti azt, hogy a fogyasztót megfosztják az olyan rendelkezések által biztosított védelemtől, amelyektől – az (1) bekezdés alapján jogválasztás hiányában alkalmazandó jog értelmében – megállapodás útján nem lehet eltérni.

Ezért azokban az esetekben, amikor egy harmadik országból származó vállalkozó (azaz egy kereskedő vagy „eladó vagy szolgáltató”) egy tagállamban folytat tevékenységet, vagy tevékenységei olyan fogyasztók felé irányulnak, akiknek szokásos tartózkodási helye egy tagállamban található, ezek a fogyasztók részesülnek a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv és a tagállamuk fogyasztóvédelmi szabályai által nyújtott védelemben. Ez akkor is érvényes, ha a felek a harmadik ország jogát választják alkalmazandó jognak. A Róma I. rendelet 5. cikke ugyanakkor külön szabályokat határoz meg a fuvarozási szerződések tekintetében.

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 6. cikkének (2) bekezdése továbbá az alábbiak szerint rendelkezik:

A tagállamok a szükséges intézkedések megtételével gondoskodnak arról, hogy ha a szerződés szoros kapcsolatban áll a tagállamok területével, a fogyasztó ne veszítse el az ezen irányelv által biztosított védelmet annak következtében, hogy nem tagállam jogát jelölik ki a szerződésre alkalmazandó jogként.

Ez a rendelkezés további védelmet biztosíthat a fogyasztó számára, mivel minden olyan esetben alkalmazandó, amikor egy harmadik ország jogát jelölik ki, azonban szoros kapcsolat áll fenn egy tagállammal. Alkalmazásának feltételei ezért tágabban értelmezhetők mint a Róma I. rendelet 6. cikke.

A Bíróság megállapította (107) továbbá, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikke (1) bekezdésének értelmében azoknak a szerződéseknek az esetében, amelyekre az eladó vagy szolgáltató székhelye szerinti tagállam joga az irányadó, egy szerződési feltétel tisztességtelennek tekintendő, ha nem köti ki egyértelműen, hogy a Róma I. rendelet 6. cikke (2) bekezdésének értelmében a fogyasztók továbbra is részesülnek a szokásos tartózkodási helyük szerinti ország kötelező jellegű fogyasztóvédelmi szabályai által biztosított védelemben. E tájékoztatás hiánya félrevezető lehet a fogyasztó számára, mivel azt a téves benyomást keltheti benne, hogy a szerződésre kizárólag a választott jog az irányadó. Ugyanezt a logikát kell követni azokban az esetekben is, amikor a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében egy szerződési feltétel útján egy nem EU-tagállam jogát jelölik ki (108).

2. A NEMZETI JOGGAL FENNÁLLÓ KAPCSOLAT, BELEÉRTVE A MINIMÁLIS HARMONIZÁCIÓT

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8. cikke A tagállamok az ezen irányelv által szabályozott területen elfogadhatnak vagy hatályban tarthatnak a Szerződéssel összhangban lévő szigorúbb rendelkezéseket annak érdekében, hogy a fogyasztóknak magasabb szintű védelmet biztosítsanak. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8a. cikke (109) (1) Amennyiben egy tagállam a 8. cikkel összhangban rendelkezéseket fogad el, arról, valamint annak minden későbbi változásáról tájékoztatja a Bizottságot, így különösen, ha az említett rendelkezések: — a tisztességtelenség vizsgálatát kiterjesztik az egyedi tárgyalások tárgyát képező szerződési feltételekre és az ár vagy díjazás megfelelőségére, vagy — a tisztességtelennek tekintendő szerződési feltételek felsorolását tartalmazzák[.] (2) A Bizottság az (1) bekezdésben említett tájékoztatást a fogyasztó és a kereskedő számára – többek között az e célra létrehozott és fenntartott internetes honlapon keresztül – könnyen hozzáférhetővé teszi. (3) A Bizottság az (1) bekezdésben előírt tájékoztatást továbbítja a többi tagállamnak és az Európai Parlamentnek. A Bizottság konzultációt folytat az érdekelt felekkel az említett tájékoztatás tekintetében. (17) preambulumbekezdés mivel ennek az irányelvnek az alkalmazásában a csatolt mellékletben felsorolt feltételek csak jelzés értékűnek tekinthetők, és az irányelv minimális jellege miatt ezeknek a feltételeknek a körét a tagállamok bővíthetik vagy szűkíthetik saját nemzeti jogalkotásukban;

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv és a nemzeti jog között különböző kapcsolatok állnak fenn. Léteznek

— rendelkezések, amelyek átültetik a nemzeti jogba a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet, illetve kiterjesztik annak hatályát vagy szigorúbb követelményeket írnak elő, és

— olyan – érdemi vagy eljárási jellegű – nemzeti jogi rendelkezések, amelyek további szempontokra terjednek ki, amelyeket azonban a bíróságoknak figyelembe kell venniük a tisztességtelen szerződési feltételeket érintő ügyekben hozott döntésekben.

2.1. Minimális harmonizáció és a hatály kiterjesztése (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8. és 8a. cikke), beleértve a nemzeti legfelsőbb bíróságok szerepét

A 8. cikk értelmében a tagállamok a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által előírtnál magasabb szintű védelmet is nyújthatnak a fogyasztóknak (110). A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8a. cikke (111) kötelezi a tagállamokat, hogy tájékoztatást nyújtsanak azokról a nemzeti szabályokról, amelyek szigorúbb előírásokat tartalmaznak, vagy kiterjesztik a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet átültető nemzeti szabályok hatályát (112).

A tagállamok például az egyedileg megtárgyalt szerződési feltételekre (113) vagy a vállalkozások közötti kapcsolatokra, illetve a fogyasztók közötti ügyletekre (114) is alkalmazhatják a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet átültető nemzeti szabályokat.

A tagállamok emellett szigorúbb szabályokat írhatnak elő, különösen egy alacsonyabb küszöb alkalmazásával a szerződési feltételek tisztességtelen jellegének tekintetében. Összeállíthatják például azoknak a szerződési feltételeknek a „feketelistáját”, amelyek minden esetben tisztességtelennek tekintendők, anélkül hogy szükség lenne a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikke (1) bekezdésének értelmében vett általános tisztességtelenségi próba szerinti eseti alapon történő értékelés elvégzésére (115), és/vagy különböző típusú szürke listákat fogadhatnak el. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv mellékletére vonatkozó további információ a 3.4.7 szakaszban található.

A nemzeti jog akképpen is rendelkezhet, hogy az átláthatóság hiánya közvetlenül a szerződési feltételek érvénytelenségét okozza, anélkül hogy szükség lenne a 3. cikk (1) bekezdésének értelmében vett tisztességtelenségi próba alkalmazására (116).

A Bíróság (117) egyértelművé tette továbbá, hogy a 8. cikk következtében a tagállamok nem kötelesek a 4. cikk (2) bekezdésével összhangban előírni (118), hogy a szerződés elsődleges tárgya, illetve az ár és a díjazás megfelelése csak abban az esetben értékelhetők, ha ezek a feltételek nincsenek világosan és érthetően megfogalmazva.

A Bíróság (119) megerősítette, hogy a nemzeti legfelsőbb bíróságok ítélkezési gyakorlata nem tartozik a 8. cikk szerinti szigorúbb nemzeti rendelkezések közé. Mindamellett, ha a nemzeti legfelsőbb bíróságok a szerződési feltételek tisztességtelen jellegének értékelésére szolgáló bizonyos kritériumokat dolgoznak ki, amelyeket a felülbírálás elkerülése érdekében az alsóbb fokú bíróságoknak de facto be kell tartaniuk, vagy amelyek alkalmazása kötelező a számukra, akkor ez elvben összeegyeztethető a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvvel. Ugyanakkor a nemzeti legfelsőbb bíróságok által használt kritériumoknak összhangban kell lenniük a Bíróság ítélkezési gyakorlatával, és nem akadályozhatják meg az illetékes bíróságot abban, hogy jogaik védelme érdekében hatékony jogorvoslatot nyújtsanak a fogyasztónak, illetve előzetes döntéshozatal érdekében egy kérdést terjesszenek a Bíróság elé (120).

2.2. A nemzeti jog egyéb rendelkezései

A tisztességtelen szerződési feltételeket érintő ügyekre alkalmazható egyéb nemzeti szabályok közé tartoznak a szerződési jog általános, különösen a szerződések összeállítására és érvényességére vonatkozó rendelkezései, valamint a nemzeti bíróságok elé terjesztett ügyek eljárási szabályai. Ezeket a kérdéseket a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv nem szabályozza külön, de ezek jelentős hatással lehetnek az alkalmazására.

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv például a fogyasztói szerződésekben szereplő egyes szerződési feltételek értékelésére kiterjed, a szerződések egészének érvényességét azonban nem szabályozza. Előfordulhat ugyanakkor, hogy a nemzeti szerződési jog értelmében egy vagy több szerződési feltétel érvénytelensége a teljes szerződés érvénytelenségét vonja maga után, például azokban az esetekben, ha a szerződés teljesítése nem lehetséges a felek alapvető feladataira vonatkozó megállapodás nélkül. Ezt a lehetőséget a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 6. cikkének (1) bekezdése veti fel és a 4. szakasz tárgyalja.

A nemzeti jogban léteznek továbbá olyan szabályok, amelyek a teljes szerződés érvénytelenségéről rendelkezhetnek, például azokban az esetekben, amikor a szerződés megsért egy jogi tilalmat, uzsora jellegű vagy egyéb módon sérti az alapvető közerkölcs követelményeit. Emellett a nemzeti jog értelmében a fogyasztóknak lehetőségük lehet a szerződések megtámadására annak okán, hogy megkötésükre az eladó vagy a szolgáltató csalárd vagy agresszív viselkedése nyomán került sor, ami megfelel a 2005/29/EK irányelv (121) értelmében vett megtévesztő, agresszív vagy egyéb módon tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatoknak.

Amikor az ilyen helyzetek tisztességtelen szerződési feltételekkel esnek egybe, akkor a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv rendszerint nem érinti az ilyen nemzeti szabályokat, amennyiben ezek a szabályok nem kérdőjelezik meg a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv, különösen pedig a 6. cikk (1) bekezdésének hatékonyságát (122). A Bíróság (123) kijelentette, hogy a szerződések érvénytelenségére vonatkozó szabályokat elvben a saját logikájuk szerint kell mérlegelni (124), és amennyiben tisztességtelen szerződési feltételekkel esnek egybe, akkor a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 8. cikkének értelmében ezek a szabályok elfogadhatók, amennyiben a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által megkövetelt minimális védelemnél előnyösebb eredményekkel járnak a fogyasztók számára (125).

Ki kell hangsúlyozni, hogy hatályának keretében az uniós jog elsőbbséget élvez a nemzeti joggal szemben, és hatékonyságának biztosítása érdekében a nemzeti hatóságok, többek között a bíróságok, a nemzeti jogot a lehető legnagyobb mértékben az uniós jognak megfelelően kell értelmezzék. A Bíróság szavaival: (126)

„[…] [e]mlékeztetni kell […] arra, hogy a kizárólag magánszemélyek közötti jogvita esetén a belső jogi rendelkezések alkalmazása során a nemzeti bíróság a nemzeti jogrend valamennyi szabályát köteles figyelembe venni, és azt – amennyire csak lehetséges – az adott területen alkalmazandó irányelv szövegének és céljának megfelelően értelmezni oly módon, hogy az általa követett céllal összhangban álló eredményre jusson […] (127).”

Ha a nemzeti jog – az eljárási szabályokat is ideértve – nem értelmezhető az uniós jognak megfelelően, akkor a nemzeti bíróságoknak mellőzniük kell az alkalmazását, és közvetlenül az uniós jogra kell hagyatkozniuk (128). A Bíróság (129) megerősítette, hogy a nemzeti bíróságok kötelesek biztosítani a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv teljes érvényesülését, szükség esetén – saját hatáskörüknél fogva – eltekintve a nemzeti jogszabályok uniós joggal ellentétes rendelkezéseinek alkalmazásától, utólagosan is. Következésképpen a bíróságnak nem szükséges előzetesen kérelmeznie vagy megvárnia azok jogalkotói vagy bármilyen egyéb alkotmányos úton történő megsemmisítését. Ez magában foglalja azokat az eseteket is, amikor a nemzeti jog nem írja elő, vagy akár meg is akadályozza a tisztességtelen szerződési feltételek hivatalból való értékelését azokban az esetekben, amelyekben a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv (130) ilyen vizsgálatot ír elő, vagy amikor a nemzeti jog egyéb módon sérti a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvet, illetve az egyenértékűség vagy a tényleges érvényesülés elvét (131).

Ugyanakkor a tagállamok kötelesek módosítani a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvnek nem megfelelő szabályokat, többek között azokban az esetekben is, amikor bizonytalanság merül fel az értelmezésüket illetően (132).

3. AZ ÁLTALÁNOS TISZTESSÉGTELENSÉGI PRÓBA ÉS AZ ÁTLÁTHATÓSÁGI KÖVETELMÉNYEK

3.1. Tisztességtelenség és átláthatóság általánosságban

3. cikk (1) és (3) bekezdés (1) Egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel abban az esetben tekintendő tisztességtelen feltételnek, ha a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz elő a fogyasztó kárára. […] (3) A melléklet tartalmazza azoknak a feltételeknek a jelzésszerű és nem teljes felsorolását, amelyek tisztességtelennek tekinthetők. 4. cikk (1) A 7. cikk sérelme nélkül, egy szerződési feltétel tisztességtelen jellegét azon áruk vagy szolgáltatások természetének a figyelembevételével kell megítélni, amelyekre vonatkozóan a szerződést kötötték, és hivatkozással a szerződés megkötésének időpontjában az akkor fennálló összes körülményre, amely a szerződés megkötését kísérte, valamint a szerződés minden egyéb feltételére, vagy egy olyan másik szerződés feltételeire, amelytől e szerződés függ. (2) A feltételek tisztességtelen jellegének megítélése nem vonatkozik sem a szerződés elsődleges tárgyának a meghatározására, sem pedig az ár vagy díjazás megfelelésére az ellenértékként szállított áruval vagy nyújtott szolgáltatással, amennyiben ezek a feltételek világosak és érthetőek. 5. cikk Olyan szerződések esetében, amelyekben a fogyasztónak ajánlott valamennyi feltétel, vagy a feltételek némelyike írásban szerepel, ezeknek a feltételeknek világosnak és érthetőnek kell lenniük. Ha egy feltétel értelme kétséges, akkor a fogyasztó számára legkedvezőbb értelmezés az irányadó. Ez az értelmezési szabály nem alkalmazandó a 7. cikk (2) bekezdésében említett eljárások vonatkozásában. (16) preambulumbekezdés […] mivel a jóhiszeműség megítélésében különös figyelmet fordítanak a szerződő felek alkupozíciójának erősségére, arra, hogy ösztönözték-e valamilyen módon a fogyasztót a feltétel elfogadására, és hogy az árut vagy szolgáltatást a fogyasztó külön megrendelésére bocsátották-e a fogyasztó rendelkezésére; mivel a jóhiszeműséggel kapcsolatosan támasztott elvárást az eladó vagy a szolgáltató kielégíti, ha a másik féllel szemben, akinek törvényes érdekeit szem előtt kell tartania, méltányosan és tisztességesen jár el; (20) preambulumbekezdés mivel a fogyasztó számára lehetőséget kell biztosítani, hogy megismerhesse az összes feltételt; és mivel kétség esetén a fogyasztó számára legkedvezőbb értelmezést kell irányadónak elfogadni; A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikk (3) bekezdésben említett melléklete 1. pontjának i) alpontja 1. Azok a feltételek, amelyek tárgya vagy hatása az, hogy: […] i) a fogyasztót visszavonhatatlanul kötelezik olyan feltételek vonatkozásában, amelyek alapos megismerésére nem volt tényleges lehetősége a szerződés megkötése előtt; j) feljogosítják az eladót vagy szolgáltatót a szerződési feltételek egyoldalú megváltoztatására a szerződésben feltüntetett és érvényes indok nélkül;

A 3. cikk (1) bekezdése tartalmazza azt az általános próbát, amely szerint értékelni kell az eladók vagy szolgáltatók által alkalmazott szerződési feltételek tisztességtelen jellegét. Ezt az általános próbát tükrözni kell a tagállami szabályokban, és a tagállami hatóságoknak eseti alapon alkalmazniuk kell az egyes feltételek értékelésekor.

A 3. cikk (1) bekezdésében szereplő általános próba mellett a 3. cikk (3) bekezdése egy mellékletet említ, amely tartalmazza azoknak a szerződési feltételeknek a jelzésszerű és nem teljes felsorolását, amelyek tisztességtelennek tekinthetők (133).

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv emellett átláthatósági követelményeket támaszt az egyedileg meg nem tárgyalt feltételeket alkalmazó eladókkal vagy szolgáltatókkal szemben. Ezek egyrészt azokban a szabályokban vannak megfogalmazva, amelyek előírják, hogy a szerződési feltételeknek világosnak és érthetőnek kell lenniük (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikkének (2) bekezdése és 5. cikke), másrészt abból a követelményből erednek, hogy a fogyasztó számára valódi lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a szerződés megkötése előtt megismerhesse az összes feltételt (a melléklet 1. pontjának i) alpontja és a (20) preambulumbekezdés).

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv értelmében az átláthatósági követelményeknek három funkciója van:

— Az 5. cikk második mondata előírja, hogy a nem érthetően és világosan megfogalmazott szerződési feltételeket a fogyasztó számára előnyös módon kell értelmezni (134). — A 4. cikk (2) bekezdésének értelmében a szerződés elsődleges tárgya vagy a szerződésben meghatározott ár és díjazás csak abban az esetben képezik a 3. cikk (1) bekezdésében előírt értékelés tárgyát, ha az adott feltételek nincsenek világosan és érthetően megfogalmazva (135). — Az átláthatósági követelmények teljesülésének hiánya az adott szerződési feltétel tisztességtelen jellegére vonatkozó értékelés egyik szempontját képezheti (136), és akár tisztességtelenségre is utalhat (137).

A Bíróság az eladók vagy szolgáltatók által teljesíteni szükséges átláthatósági követelmények és az általános tisztességtelenségi próba kritériumait illetően egyaránt iránymutatással szolgált. Az átláthatóságra vonatkozó további részletek a 3.4 szakaszban találhatók, míg az általános tisztességtelenségi próbát illetően a 3.4 szakasz szolgál további információval.

Ugyanakkor a Bíróság több ízben hangsúlyozta (138), hogy míg az ő szerepe az átláthatóság és tisztességtelenség értelmezésére vonatkozó iránymutatások nyújtása, addig a nemzeti hatóságok, különösen a nemzeti bíróságok feladata az egyes szerződési feltételek átláthatóságának és tisztességtelen jellegének értékelése az egyes ügyek konkrét körülményeinek fényében. A Bíróság (139) ezt az alábbi módon mondta ki:

„42 Noha a Bíróság az EK 234. cikkben ( 140 ) ráruházott hatáskörének gyakorlása során a fent hivatkozott Océano Grupo Editorial és Salvat Editores egyesített ügyekben hozott ítélet 22. pontjában értelmezte a közösségi jogalkotó által a tisztességtelen feltétel fogalmának meghatározásakor használt általános szempontokat, nem dönthet ezen általános szempontoknak valamely egyedi feltételre való alkalmazásáról, amelyet az adott ügy körülményeire tekintettel kell vizsgálni (lásd a fent hivatkozott Freiburger Kommunalbauten ügyben hozott ítélet 22. pontját). 43 A fentiek fényében a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy valamely szerződési feltétel az irányelv 3. cikke (1) bekezdése értelmében tisztességtelennek tekinthető-e.”

A nemzeti bíróság feladata annak meghatározása, hogy az adott ügy körülményeire tekintettel egy feltétel teljesíti-e a jóhiszeműség, egyensúly és átláthatóság követelményeit.

Ugyanez igaz annak megvizsgálása tekintetében, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikke (2) bekezdésének értelmében egy szerződési feltétel a „szerződés elsődleges tárgyának” fogalmába tartozik-e, illetve vizsgálata az „ár vagy díjazás megfeleléséhez” kapcsolódik-e (141).

A fentiek fényében a Bíróság (142) általában tartózkodott attól, hogy végső értékelést adjon egy konkrét szerződési feltétel tisztességtelen jellegét illetően, az előterjesztő nemzeti bíróságra hagyva ennek az értékelésnek az elvégzését. Mindazonáltal bizonyos esetekben a Bíróság meglehetősen egyértelműen jelezte egy adott szerződési feltétel tisztességtelen jellegét (143).

A nemzeti bíróságok konkrétabb kritériumokat is kidolgozhatnak a szerződési feltételek tisztességtelen jellegének értékeléséhez, amennyiben azok összhangban vannak a Bíróság által meghatározott módszertannal (144). Amennyiben az egységes jogértelmezés érdekében a nemzeti legfelsőbb bíróságok a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv végrehajtásának részletes szabályait illetően kötelező határozatokat hoznak, akkor ezek a határozatok nem akadályozhatják meg az egyes bíróságokat abban, hogy biztosítsák az említett irányelv teljes érvényesülését és hatékony jogorvoslatot nyújtsanak a fogyasztóknak, sem pedig abban, hogy előzetes döntéshozatal céljából a Bírósághoz forduljanak (145).

Ez a Közlemény nem képes lefedni a szerződési feltételek meghatározott típusainak értékelésével kapcsolatos számos tagállami ítélkezési gyakorlatot.

3.2. A szerződés elsődleges tárgyával vagy az árral és díjazással kapcsolatos szerződési feltételek (a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikkének (2) bekezdése)

A szerződés elsődleges tárgyával vagy az árral és díjazással kapcsolatos szerződési feltételek a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá tartoznak (146). Az ilyen szerződési feltételek jellemzője, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikkének (2) bekezdése által előírt minimumszabályok értelmében (147) a tisztességtelen jelleg 3. cikk (1) bekezdése szerinti értékelése ki van zárva (148) vagy korlátozva van (149), ha érthető és világos módon vannak megfogalmazva, azaz ha az ilyen feltételek eleget tesznek a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv átláthatóságra vonatkozó követelményeinek.

Mivel a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikkének (2) bekezdése kivételt biztosít a 3. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességtelenségi próba alkalmazása alól, e rendelkezést szigorúan kell értelmezni (150). Emellett a 4. cikk (2) bekezdését egységesen kell értelmezni az egész Európai Unióban, a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv céljának figyelembevételével (151). Az egyes ügyekben a nemzeti bíróságok feladata annak meghatározása, hogy egy adott szerződési feltétel a) a szerződés elsődleges tárgyának meghatározásához kapcsolódik-e, illetve tisztességtelen jellegének vizsgálata az ár és a díjazás megfelelésének értékelését is maga után vonná-e (152), és b) világosan és érthetően van-e megfogalmazva (153).

3.2.1. A szerződés elsődleges tárgyának meghatározásához kapcsolódó szerződési feltételek

A Bíróság kimondta, hogy a szerződés azon feltételeit, amelyek a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikkének (2) bekezdése értelmében a „szerződés elsődleges tárgyának” fogalma alá tartoznak, úgy kell értelmezni, mint amelyek e szerződés alapvető szolgáltatásait állapítják meg, és amelyek – ilyenekként – jellemzik azt (154). Ezzel szemben azok a feltételek, amelyek csak járulékos jelleggel rendelkeznek, nem tartozhatnak a „szerződés elsődleges tárgyának” fogalma alá (155). Annak meghatározása érdekében, hogy egy feltétel a „szerződés elsődleges tárgyának” fogalma alá tartozik-e, mérlegelni kell a szerződés természetét, általános rendszerét és kikötéseit, valamint jogi és ténybeli összefüggéseit (156).

A Bíróság (157) ezt az alábbiak szerint mondta ki a devizahitelek tekintetében:

„37 A jelen esetben a Bíróság rendelkezésére álló iratok számos eleme azt mutatja, hogy […], egy eladó vagy szolgáltató és egy fogyasztó között külföldi pénznemben megkötött hitelszerződés egyedileg meg nem tárgyalt feltétele, amely alapján a hitelt ugyanebben a pénznemben kell visszafizetni, a 93/13 irányelv 4. cikke (2) bekezdésének értelmében a „szerződés elsődleges tárgyának” fogalma alá tartozik. 38 […] a hitel meghatározott pénznemben történő visszafizetésének kötelezettsége főszabály szerint az adós kötelezettségének természetével összefüggő, nem pedig a fizetés módját érintő kiegészítő elemre vonatkozó kötelezettség, ezért a hitelszerződés lényeges jellemzőjének minősül.”

Ebben a tekintetben a Bíróság (158) hangsúlyozta, hogy különbség van azon szerződési feltételek között, amelyek kikötik, hogy a kölcsönt ugyanabban a pénznemben kell visszafizetni, mint amelyben azt folyósították, illetve azok között, amelyek értelmében a devizalapú kölcsönt a külföldi pénznemnek a bank eladási árfolyamán, hazai pénznemre történő átváltásával kell visszafizetni (159). A Bíróság úgy ítélte meg (160), hogy a külföldi pénznemben kötött hitelszerződésekben foglalt olyan szerződési feltételek, amelyek alapján a hitelt ugyanazon külföldi pénznemben kell visszafizetni, mint amelyben folyósították, a szerződést jellemző lényeges szolgáltatást határoznak meg. Következésképpen a 4. cikk (2) bekezdésének értelmében a „szerződés elsődleges tárgyához” kapcsolódnak. Ebben a tekintetben lényegtelen, hogy a kölcsönt a hazai fizetőeszközben, nem pedig a szerződésben meghatározott pénznemben folyósítják a fogyasztó számára (161). Ezzel szemben a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a valutaátszámítási mechanizmust meghatározó feltétel járulékos jellegű (162).

3.2.2. Az árhoz és díjazáshoz kapcsolódó szerződési feltételek

Az árhoz és díjazáshoz, azaz a fogyasztó pénzügyi kötelezettségeihez kapcsolódó feltételek főszabály szerint a 3. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességtelenségi próba tárgyát képezik. Ugyanakkor a 4. cikk (2) bekezdésének (163) értelmében a tisztességtelenségi próba csak abban az esetben foglalhatja magában az ár és díjazás, vagy a (19) preambulumbekezdésben foglaltak szerint „a szállított áruk vagy nyújtott szolgáltatások ár/minőség viszonya”megfelelésének értékelését, amennyiben a kérdéses feltételek nem átláthatóak. Ezzel szemben az árhoz vagy díjazáshoz kapcsolódó egyéb szempontok – mint az árak egyoldalú módosításának lehetősége vagy mechanizmusa – tisztességtelen jellegét abban az esetben is értékelni kell, ha a kérdéses feltételek teljesen átláthatóak.

A Bíróság (164) az ilyen szerződési feltételek értékelésének korlátozását egy kölcsönszerződéssel kapcsolatban az alábbi módon írta le:

„A fogyasztó által a hitelezőnek fizetendő ellenértékre vonatkozó, vagy a fogyasztó által a hitelezőnek fizetendő tényleges árat befolyásoló feltételek tehát főszabály szerint nem tartoznak a feltételek e második csoportjába, kivéve azt a kérdést, hogy a szerződésben kikötött ellenérték vagy ár összege megfelel-e a hitelező által ellenértékként nyújtott szolgáltatásnak.”

A Bíróság (165) egyértelműsítette továbbá, hogy az ármódosításokra vonatkozó szerződési feltételek teljes mértékben a 3. cikk (1) bekezdése szerinti tisztességtelenségi próba tárgyát képezik:

„[…] E kizárás ugyanakkor nem alkalmazható a fogyasztónak nyújtandó szolgáltatások díjai módosításának mechanizmusára vonatkozó valamely kikötésre.”

Ez összhangban van azzal, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv melléklete meghatározza azokat a kritériumokat, amelyeknek az ármódosításra vonatkozó feltételeknek rendes körülmények között meg kell felelniük ahhoz, hogy ne tekintsék őket tisztességtelen jellegűnek (166).

Továbbá a Bíróság megítélése szerint az a tény, hogy a 2008/48/EK irányelv értelmében a fogyasztói hitel teljes költségének kiszámításába egy bizonyos jutalékot is bele kellett volna foglalni, nem jelenti azt, hogy a jutalékot megállapító szerződési feltétel a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartozna (167).

Végezetül a Bíróság egyértelműsítette, hogy az ár vagy díjazás megfelelése csak abban az esetben zárható ki a tisztességtelen jelleg értékeléséből, ha az érintett feltételek valós díjazást állapítanak meg a nyújtott termékért vagy szolgáltatásért (168). Ennek alapján a Bíróság (169) az alábbiak szerint döntött

„[…] e kizárás nem alkalmazható az olyan […] feltételekre, amelyek a törlesztőrészletek kiszámítása céljából a kölcsönszerződésben meghatározott külföldi pénznem átváltási árfolyamának meghatározására korlátozódnak, anélkül azonban, hogy bármilyen átváltási szolgáltatást nyújtana a hitelező az említett számítás során, és ennélfogva e feltételek nem tartalmaznak semmilyen „díjazást”, amelynek a hitelező által nyújtott szolgáltatás ellenszolgáltatásaként való megfelelése a tisztességtelen jellege tekintetében nem értékelhető a 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése értelmében.”

3.3. Átláthatósági követelmények

3.3.1. A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvben előírt átláthatósági követelmények

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv átláthatósági követelményei valamennyi olyan (egyedileg meg nem tárgyalt (170)) szerződési feltételre alkalmazandók, amelyek a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv hatálya alá tartoznak (171).

A Bíróság a 4. cikk (2) bekezdésében és az 5. cikkben szereplő követelményeket, amelyek értelmében a szerződési feltételeknek világosnak és érthetőnek kell lenniük, tágan értelmezte. E tekintetben a Bíróság azt is figyelembe vette, hogy a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv melléklete 1. pontja e) alpontjának értelmében az a tény, hogy a fogyasztónak nem volt valódi lehetősége egy szerződési feltétel megismerésére (172), az adott feltétel tisztességtelen jellegét jelzi.

Bár a Bíróság nem foglalkozott konkrétan az alábbiakban szereplő számos tényezővel, a Bizottság álláspontja szerint a következő tényezők lényegesek annak értékelése szempontjából, hogy egy adott szerződési feltétel világos és érthető-e a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv értelmében:

— a fogyasztónak volt-e valódi lehetősége arra, hogy a szerződés megkötése előtt megismerjen egy szerződési feltételt; ez magában foglalja azt a kérdést, hogy a fogyasztó hozzáfért-e a szerződési feltétel(ek)hez, és biztosították-e számára a lehetőséget, hogy elolvassa az(oka)t; ha egy szerződési feltétel egy mellékletre vagy egyéb dokumentumra vonatkozik, akkor a fogyasztónak ezekhez a dokumentumokhoz is hozzá kell férnie;

— az egyes feltételek érthetősége a megfogalmazásuk egyértelműségének és az alkalmazott terminológia sajátosságának fényében, valamint adott esetben az egyéb szerződési feltételekkel összefüggésben (173). Ebben a tekintetben figyelembe kell venni azoknak a fogyasztóknak a helyzetét vagy szemszögét, akiket az adott feltételek érintenek (174); ez magában foglalja azt a kérdést is, hogy azok a fogyasztók, akiket az adott feltételek érintenek, elegendő ismeretekkel rendelkeznek-e a feltételek megfogalmazásához használt nyelvezetet illetően;

— a szerződési feltételek bemutatásának módja. Ez olyan szempontokat foglalhat magában, mint: — a vizuális bemutatás érthetősége, beleértve a betűméretet, — az a tény, hogy egy szerződés logikusan van-e felépítve, és a fontos kikötések megfelelően ki vannak-e hangsúlyozva, anélkül hogy el lennének rejtve az egyéb rendelkezések közé, — vagy a feltételek egy olyan szerződésben vagy olyan összefüggésben szerepelnek-e, amelyben jelenlétükre észszerűen számítani lehet, többek között egyéb kapcsolódó szerződési feltételekkel együtt stb.

Például azok a szerződési feltételek, amelyek hatása csak együttes elolvasásuk esetén érthető meg, nem mutathatók be oly módon, hogy együttes hatásuk ne legyen nyilvánvaló, például a szerződés különböző részeibe helyezésük révén (175).

A Bíróság a 4. cikk (2) bekezdése és az 5. cikk alapján, olykor a (20) preambulumbekezdésre és a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv mellékletére, különösen az 1. pont i) és j) alpontjára is hivatkozva átláthatósági szabályokat, többek között tájékoztatási követelményeket határozott meg, amelyek túlmutatnak a fent említett szempontokon. Ebben a tekintetben a Bíróság a „gyakorlati átláthatósági követelmények” kifejezést is használja (176). A Bíróság megítélése szerint az átláthatóság többet tesz szükségessé, mint a szerződési feltételek alaki és nyelvtani szempontból érthető jellege, és azt jelenti, hogy a fogyasztóknak képesnek kell lenniük a szerződési feltétel vagy a szerződés gazdasági következményeinek értékelésére (177):

„44 a szerződési feltételek átláthatóságának a 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdéséből fakadó követelményét illeti, a Bíróság hangsúlyozta, hogy az említett irányelv 5. cikkében is rögzített e követelmény nem korlátozható kizárólag a feltételek alaki és nyelvtani szempontból érthető jellegére , ellenkezőleg, az említett irányelv által létrehozott védelmi rendszer azon az elven alapszik, hogy a fogyasztó az eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest hátrányos helyzetben van többek között az információs szintje tekintetében, ezért a szerződési feltételek világos és érthető megfogalmazásának, és következésképpen az átláthatóságnak az ugyanebben az irányelvben előírt e követelményét kiterjesztő módon kell érteni […] Amia 93/13 irányelv 4. cikkének (2) bekezdéséből fakadóilleti, a Bíróság hangsúlyozta, hogy az említett irányelv 5. cikkében is rögzített e követelmény, ellenkezőleg, az említett irányelv által létrehozott védelmi rendszer azon az elven alapszik, hogy a fogyasztó az eladóhoz vagy szolgáltatóhoz képest hátrányos helyzetben van többek között az információs szintje tekintetében, ezért a szerződési feltételek világos és érthető megfogalmazásának, és következésképpen ( 178 ) .” „45 oly módon, hogy e fogyasztó pontos és érthető szempontok alapján értékelhesse a számára ebből eredő gazdasági következményeket […] Ezért a szerződési feltétel világos és érthető megfogalmazására vonatkozó követelményt úgy kell érteni, hogy az azt is előírja, hogy a szerződés átláthatóan tüntesse fel azon mechanizmus konkrét működését is, amelyre az érintett feltétel utal, valamint adott esetben az e mechanizmus és a többi feltételben előírt mechanizmus közötti viszonyt,pontos és érthető szempontok alapjána számára ebből eredő[…] ( 179 ) .”

Az átláthatóság ezen tág értelmezéséből az következik, hogy a szerződés megkötése előtt az eladóknak és szolgáltatóknak egyértelmű tájékoztatást kell nyújtaniuk a fogyasztók számára a szerződési feltételeket, illetve azok hatásait/következményeit illetően. A Bíróság több ízben hangsúlyozta ennek a tájékoztatásnak a fontosságát, hogy a fogyasztók még a szerződés kötelezővé válása előtt megérthessék a belőle eredő jogaik és kötelezettségeik mértékét. A Bíróság (180) az alábbiakat mondta ki:

„[…] a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében a fogyasztó számára alapvető jelentőséggel bír az, hogy a szerződéskötést megelőzően a szerződési feltételeket és a szerződéskötés következményeit megismerhesse. Többek között ezek ismerete alapján dönti el a fogyasztó, hogy az eladó vagy szolgáltató által előzetesen meghatározott feltételeknek elkötelezi-e magát […] (181).”

A Bíróság tovább pontosította a követelményeket, különösen azoknak a szerződési feltételeknek a tekintetében, amelyek alapvető fontosságúak a fogyasztók által vállalt kötelezettségek mértékének szempontjából, például a fogyasztók által egy kölcsönszerződés értelmében végzendő kifizetések meghatározása szempontjából lényeges szerződési feltételekre vonatkozóan. E döntések némelyike különösen a devizalapú vagy devizához kötött jelzáloghitel-szerződéseket érinti. A Bíróság az alábbiak szerint összegezte az eladókkal és szolgáltatókkal szemben megfogalmazott szabályt (182):

„[…] a nemzeti bíróságnak a szerződéskötést övező körülmények összességének figyelembevételekor meg kell vizsgálnia, hogy a szóban forgó ügyben tájékoztatták-e a fogyasztót a kötelezettségvállalását esetlegesen befolyásoló valamennyi olyan tényezőről, amely révén felmérheti különösen az általa felvett hitel teljes költségét. E vizsgálat során meghatározó szerepe van egyrészt annak, hogy a feltételek világosak és érthetőek-e ahhoz, hogy azok révén az átlagos – azaz a szokásosan tájékozott, észszerűen figyelmes és körültekintő – fogyasztó felmérje e költséget, másrészt annak a körülménynek, hogy a hitelszerződés nem tesz említést az e szerződés tárgyát képező áruk és szolgáltatások jellegénél fogva elengedhetetlennek tekintett információkról […] (183)”

A Bíróság ezeket a szabályokat alkalmazta például a külföldi pénznem azon átváltási mechanizmusának működésére, amelyet a devizához kötött jelzáloghitel-szerződésekre alkalmaznak (184), valamint a fogyasztói hitelmegállapodások értelmében fizetendő kamatokra és díjakra, ideértve azok kiigazítását is (185). A Bíróság továbbá ezeket az átláthatósági szabályokat alkalmazta arra a tényre is, hogy a devizában felvett kölcsönök tekintetében a fogyasztók viselik annak kockázatát, hogy a jövedelmük szerinti pénznem leértékelődik (186). Egy ilyen leértékelődés hatással lehet azon képességükre, hogy visszafizessék a kölcsönt. Ilyen esetekben a Bíróság előírja az eladó vagy a szolgáltató számára, hogy hívja fel a figyelmet az átváltási árfolyam lehetséges változásaira és a devizában felvett kölcsönnel összefüggő kockázatokra, valamint felkéri a nemzeti bíróságokat annak megvizsgálására, hogy az eladó vagy szolgáltató a fogyasztó rendelkezésére bocsátott-e minden olyan lényeges információt, amelyek lehetővé teszik számára pénzügyi kötelezettségeinek felmérését (187). Lényeges továbbá, hogy az eladó vagy szolgáltató megfelelően kihangsúlyozza-e ezeket a fontos információkat.

A Bíróság kimondta továbbá, hogy az átláthatósági követelményeknek való megfelelés értékelésekor a nemzeti bíróságoknak meg kell vizsgálniuk, hogy a fogyasztók megkapták-e a szükséges tájékoztatást (188), valamint a kölcsönszerződés megkötése során a hitelező által közzétett reklámot és tájékoztatást is figyelembe kell venniük (189).

Ha a szerződési feltétel jellegéből adódóan az eladók vagy a szolgáltatók kötelesek bizonyos tájékoztatás vagy magyarázatok nyújtására a szerződés megkötése előtt, akkor ugyancsak nekik kell viselniük a fogyasztók szükséges információkkal való ellátásának bizonyításával járó terhet, amikor az érintett feltételek világos és érthető jellegére hivatkoznak (190).

Bár az átláthatóság tekintetében hozott döntések gyakran a szerződés elsődleges tárgyát vagy a díjazást meghatározó szerződési feltételekhez, illetve a szerződés ilyen alapvető szempontjaihoz szorosan kapcsolódó szerződési feltételekhez kapcsolódnak, az 5. cikk által előírt átláthatósági követelmények nem korlátozódnak a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 4. cikkének (2) bekezdésében említett feltételtípusokra. Az átláthatóság, a kiszámíthatóságot is ideértve, fontos szempontnak számít a szerződés egyoldalú módosításainak tekintetében is, különösen ami az ár módosítását illeti, például a kölcsönszerződésekben vagy a hosszú távú ellátásra vonatkozó szerződésekben (191).

Bár valamennyi szerződési feltételnek világosnak és érthetőnek kell lennie, valószínű, hogy az eladók vagy szolgáltatók – tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvből eredő – szerződéskötést megelőző tájékoztatásra vonatkozó kötelezettségének mértéke attól is függ, hogy a szerződési feltétel mennyire jelentős az ügylet szempontjából, illetve milyen gazdasági hatással jár.

A Bíróságtól (192) iránymutatást kértek arra vonatkozóan, hogy milyen átláthatósági kritériumok mentén kell eljárni azokban az esetekben, amikor egy jelzáloghitel-szerződésbe a nemzeti bank által meghatározott kamatlábra alkalmazandó indexet foglalnak bele.

3.3.2. Egyéb uniós jogi aktusokból eredő átláthatósági követelmények

Különböző uniós jogi aktusok részletesen szabályozzák azokat a szerződéskötést megelőző tájékoztatásokat, amelyeket a kereskedőknek általánosságban vagy konkrét szerződéstípusok esetében biztosítaniuk kell a fogyasztók számára. Ide tartozik például a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv (193), a fogyasztók jogairól szóló irányelv (194), a fogyasztói hitelekről szóló irányelv (195), a jelzáloghitelekről szóló irányelv (196), az utazási csomagokról szóló irányelv (197), az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex (198), a légi járatokról szóló 1008/2008/EK rendelet (199), valamint a villamos energia és a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló 2009/72/EK (200) és 2009/73/EK irányelvek (201). Ezek a jogi aktusok továbbá az érintett szerződések kötelező tartalmát is szabályozhatják (202), illetve a szerződésmódosítások elfogadhatóságára és átláthatóságára vonatkozó szabályokat tartalmazhatnak (203).

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv nem sérti az ilyen rendelkezéseket, valamint nem érinti azokat a következményeket, amelyeket az ilyen konkrét eszközök határoznak meg (204).

Amennyiben szerződéskötést megelőző vagy szerződésben szereplő tájékoztatásra vonatkozó konkrét követelmények alkalmazandók, akkor azokat eseti alapon és az ilyen eszközök céljának és hatályának fényében a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által előírt átláthatósági követelmények tekintetében is figyelembe kell venni.

Ennek megfelelően például a fogyasztói hitelekre vonatkozó uniós jogszabályok (205) tekintetében a Bíróság hangsúlyozta annak fontosságát, hogy a kölcsönvevő rendelkezzen mindazon tényezőkkel, amelyek kötelezettségvállalására hatással lehetnek (206), következésképpen pedig annak jelentőségét, hogy a hitel összköltségét egy egységes matematikai képlet formájában mutassák be (207). Következésképpen a teljes hiteldíjmutató fogyasztói hitelekre vonatkozó uniós szabályok (208) által előírt feltüntetésének elmulasztása „döntő bizonyíték” annak tekintetében, hogy a megállapodásnak a hitel összköltségével kapcsolatos feltételei világosak és érthetőek-e. Ez azokban az esetekben is érvényes, amikor a teljes hiteldíjmutató kiszámítására vonatkozó szükséges tájékoztatást nem biztosítják (209). Ugyanennek az elvnek kell érvényesülnie akkor is, ha a feltüntetett teljes hiteldíjmutató hibás vagy megtévesztő. Következésképpen azokban az esetekben, amikor a hitel összköltségének tekintetében nem biztosítják a fogyasztói hitelekre vonatkozó uniós szabályok által előírt tájékoztatást, vagy a feltüntetett információk megtévesztőek, úgy kell tekinteni, hogy az érintett feltételek nem világosak és nem érthetőek.

A fogyasztói jelzáloghitel-szerződések tekintetében a Bíróság valamennyi eddigi döntése a lakóingatlanokhoz kapcsolódó fogyasztói hitelmegállapodásokról szóló 2014/17/EU irányelv (210) hatálybalépése előtt megkötött szerződésekre vonatkozott. Ebből az okból a Bíróság még nem hozott egyetlen döntést sem a 2014/17/EU irányelv által előírt konkrét tájékoztatási követelmények és a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által előírt átláthatósági követelmények közötti kapcsolatot illetően. A 2014/17/EU irányelv szigorú átláthatósági szabályokat irányoz elő azáltal, hogy a hitelmegállapodásokra vonatkozóan a fogyasztók egyértelmű és érthető általános tájékoztatását írja elő az egységes európai adatlapon (EEA) keresztül, valamint a teljes hiteldíjmutató (THM) számításának tekintetében. A devizahitelek tekintetében a 2014/17/EU irányelv 23. cikkének (6) bekezdése előírja, hogy a hitelezőknek és a közvetítőknek az EEA-n és a hitelmegállapodásban ismertetniük kell a fogyasztóval a rendelkezésére álló olyan eljárásokat, amelyekkel korlátozhatja az árfolyamkockázatnak való kitettségét a hitel futamideje alatt. Amennyiben a hitelmegállapodás nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely a fogyasztót érintő árfolyamkockázatot 20 % alatti mértékű ingadozásra korlátozná, akkor az EEA-nak tartalmaznia kell egy szemléltető példát arról, hogy milyen hatással jár az árfolyam 20 %-os változása.

A Bíróság a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló 2003/55/EK irányelvből (211) és a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelvből eredő átláthatósági követelményeket egymást kiegészítő módon alkalmazta (212).

A tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv szerinti átláthatósági követelményeknek való megfelelés értékelésekor fontos szempont, hogy egy eladó vagy szolgáltató eleget tett-e az ágazatspecifikus követelményeknek. Ugyanakkor, tekintettel a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv és az ágazati jogszabályok párhuzamos alkalmazására, az ilyen eszközöknek való megfelelés nem jelzi automatikusan a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által előírt valamennyi átláthatósági követelménynek való megfelelést. Továbbá az a tény, hogy egy adott jogi aktus nem tartalmaz konkrét tájékoztatási követelményeket, nem zárja ki a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv által előírt tájékoztatási kötelezettségeket az eladó vagy szolgáltató kezdeményezésére hozzáadott szerződési feltételeket illetően.

3.4. A tisztességtelen jelleg értékelése a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv 3. cikkének és 4. cikke (1) bekezdésének alapján

3.4.1. A 3. cikk (1) bekezdése és a 4. cikk (1) bekezdése szerinti értékelési keret

A 3. cikk (1) bekezdésének értelmében a szerződési feltételek az alábbi esetekben tekintendők tisztességtelennek:

— ellentétesek a jóhiszeműség követelményével,

— a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéznek elő a fogyasztó kárára.

Bár a Bíróságot eddig még nem kérték fel arra, hogy vázolja fel a két fenti kritérium közötti kapcsolatot, a 3. cikk (1) bekezdésében és a (16) preambulumbekezdésben szereplő megfogalmazás arra enged következtetni, hogy a jóhiszeműség hiánya és a jogokban és kötelezettségekben egy szerződési feltétel által előidézett jelentős egyenlőtlenség között kapcsolat áll fenn. A (16) preambulumbekezdés a felek alkupozícióját tárgyalja, és kifejti, hogy a „jóhiszeműség” követelménye abban az esetben teljesül, ha az eladó vagy szolgáltató méltányosan és tisztességesen jár el a fogyasztóval szemben, és figyelembe veszi a fogyasztó törvényes érdekeit. Ebben a tekintetben a Bíróság (213) különösen lényegesnek ítélte meg annak mérlegelését, hogy az eladó vagy szolgáltató észszerűen elvárhatta-e, hogy a fogyasztó az egyedi tárgyalást követően elfogadja a feltételt:

„Azzal kapcsolatban, hogy milyen körülmények között jön létre az ilyen egyenlőtlenség „a jóhiszeműség követelményével ellentétben”, meg kell állapítani, hogy a 93/13 irányelv tizenhatodik preambulumbekezdésére tekintettel a nemzeti bíróságnak e célból meg kell vizsgálnia, hogy az eladó vagy szolgáltató a fogyasztóval szembeni tisztességes és méltányos eljárása esetén észszerűen elvárhatta-e, hogy az utóbbi az egyedi tárgyalást követően elfogadja az érintett feltételt […] (214).”

Ez megerősíti, hogy a 3. cikk (1) bekezdésének alkalmazásában a jóhiszeműség egy objektív fogalom, amely ahhoz a kérdéshez kapcsolódik, hogy tartalmának fényében az érintett szerződési feltétel összhangban van-e azokkal a tisztességes és méltányos piaci gyakorlatokkal, amelyek elegendő mértékben figyelembe veszik a fogyasztó törvényes jogait. Ezért szorosan kapcsolódik (215) a felek jogainak és kötelezettségeinek egyensúlyához/egyenlőtlenségéhez.

A jelentős egyenlőtlenség értékeléséhez meg kell vizsgálni, hogy egy szerződési feltétel hogyan befolyásolja a felek jogait és kötelezettségeit. Amennyiben léteznek olyan kiegészítő szabályok, amelyektől a szerződési feltétel eltér, ezek képezik a felek jogaiban és kötelezettségeiben előidézett jelentős egyenlőtlenség megítélésének elsődleges mércéjét (216). Ha nem léteznek vonatkozó törvényi rendelkezések, akkor a jelentős egyenlőtlenséget egyéb hivatkozási pontok, mint a tisztességes és méltányos piaci gyakorlatok, vagy a felek adott feltételből eredő jogainak és kötelezettségeinek összehasonlítása alapján kell értékelni, a szerződés jellegének és az egyéb kapcsolódó szerződési feltételek figyelembevételével.

A 4. cikk (1) bekezdésének értelmében (217) egy szerződési feltétel tisztességtelen jellegét az alábbiak figyelembevételével kell értékelni:

— azoknak az áruknak vagy szolgáltatásoknak a természete, amelyekre vonatkozóan a szerződést kötötték,

— a szerződés minden egyéb feltétele vagy egy olyan másik szerződés feltételei, amelytől az adott szerződés függ, és

— a szerződés megkötését kísérő valamennyi körülmény.

A tagállamok csak abban az esetben térhetnek el a tisztességtelen jelleg ezen általános próbájától, ha az a fogyasztók érdekeit szolgálja, azaz csak abban az esetben, ha a nemzeti átültetés megkönnyíti egy szerződési feltétel tisztességtelen jellegének megállapítását (218).

A szerződési feltételeknek a tisztességtelen szerződési feltételekről szóló irányelv mellékletében (219) található jelzésszerű felsorolása egy alapvető elem, amely alapul szolgálhat ahhoz, hogy értékeljék egy adott feltétel 3. cikk (1) bekezdésének értelmében vett tisztességtelen jellegét (220). Ezzel szemben abban az esetben, amikor egy adott szerződési feltétel szerepel egy nemzeti „feketelistán”, akkor nincs szükség a 3. cikk (1) bekezdése szerinti kritériumok alapján végzett eseti értékelésre. Ugyanezt a logikát kell követni azokban az esetekben is, amikor egy tagállam elfogadott egy jegyzéket a tisztességtelennek vélelmezhető szerződési feltételekkel.

3.4.2. A törvényi rendelkezések relevanciája és az egyenlőtlenség jelentősége

Annak értékelésekor, hogy egy szerződési feltétel „a felek jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz-e elő a fogyasztó kárára”, a nemzeti bíróságoknak elsősorban össze kell hasonlítaniuk az érintett szerződési feltételt a nemzeti jog valamennyi olyan szabályával, amely ennek a szerződési feltételnek a hiányában irányadó lenne (221), azaz a kiegészítő szabályokkal. Ilyen szabályozási modellek különösen a nemzeti szerződési jogban lelhetők fel, például azokban a szabályokban, amelyek meghatározzák, hogy milyen következményekkel jár, ha az egyik fél nem teljesít bizonyos szerződéses kötelezettségeket. Ide tartozhatnak a szankciók, például a késedelmi kamat kérelmezésének feltételei, vagy a törvényes kamatmértékre vonatkozó rendelkezések (222).

Az ilyen összehasonlító vizsgálat lehetővé teszi a nemzeti bíróság számára annak megítélését, hogy a szerződési feltétel mennyiben hozza az egyébként irányadó szerződési jogban szabályozottnál kedvezőtlenebb jogi helyzetbe a fogyasztót. A szerződési feltétel például abban az esetben hozhatja kedvezőtlenebb jogi helyzetbe a fogyasztót, ha korlátozza a fogyasztót egyébként megillető jogokat, vagy akadályozza azok gyakorlását. Emellett a vonatkozó nemzeti szabályok által nem előirányzott további kötelezettségeket róhat a fogyasztóra (223).

A jogokban és kötelezettségekben a fogyasztó kárára előidézett egyenlőtlenség akkor jelentős, ha „kellően súlyos mértékben sérül a fogyasztónak […] az alkalmazandó nemzeti rendelkezések szerinti helyzete (224)”. Ez nem feltétlenül teszi szükségessé azt, hogy a feltétel jelentős gazdasági hatást fejtsen ki az ügylet értékére (225). Ezért például egy olyan szerződési feltétel, amely a fogyasztóra hárítja egy olyan adó megfizetését, amely a vonatkozó nemzeti jogszabályok értelmében az eladót vagy szolgáltatót terheli, jelentős egyenlőtlenséget teremthet a felek jogaiban és kötelezettségeiben, az ilyen sz