[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 16.01.2007

COM(2007)5 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

AZ ELHASZNÁLÓDOTT JÁRMŰVEKRŐL SZÓLÓ 2000/53/EK IRÁNYELV 7. CIKKE (2) BEKEZDÉSÉNEK b) PONTJA SZERINTI CÉLKITŰZÉSEKRŐL {SEC(2007)14}{SEC(2007)15}

1. Bevezetés

Az elhasználódott járművekről szóló 2000/53/EK irányelv az elhasználódott járművek újrahasználata, újrafeldolgozása és hasznosítása tekintetében az alábbi célokat tűzi ki:

- 85%-os újrahasználat és hasznosítás, 80%-os újrahasználat és újrafeldolgozás 2006. január 1-re („2006-os célkitűzések”),

- 95%-os újrahasználat és hasznosítás, 85%-os újrahasználat és újrafeldolgozás 2015. január 1-re („20015-ös célkitűzések”).

Az irányelv értelmében az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a Bizottság jelentése alapján felül kell vizsgálnia a 2015-ös célkitűzéseket. Jelentésében a Bizottságnak figyelembe kell vennie a járművek anyagösszetételének alakulását és a járművekkel kapcsolatos minden egyéb lényeges környezeti szempontot.

A Bizottság a fenti felhatalmazásnak megfelelően készítette ezt a jelentést. A jelentés kidolgozásának alapvető eleme volt a célkitűzések és az alternatív megoldások környezeti, gazdasági és társadalmi hatásának megvizsgálása. Az irányelv szerinti célkitűzések esetleges módosításával járó hatásokról áttekintést adó környezeti hatásvizsgálat vezetői összefoglalóját e jelentés melléklete tartalmazza.

2. a vizsgálat folyamata

A hatásvizsgálat magában foglalta azon tanulmány adatainak elemzését, amelyet a Bizottság megbízásából külső szakértő készített az elhasználódott járművekről szóló irányelvből eredő költségekről és hasznokról, az érdekeltekkel folytatott hivatalos és nem hivatalos konzultációt, amelyre többrésztvevős munkacsoport keretében és a tanulmányról szóló végleges jelentésről tartott elektronikus konzultáció formájában került sor, a tagállamok szakértőivel folytatott megbeszéléseket, valamint a lehetőségek gazdasági és környezeti hatásairól szóló belső forgatókönyvek kidolgozását.

A vizsgálatot bonyolította, hogy az elhasználódott járművekről szóló irányelv tagállami végrehajtása még a kezdeteknél tart, és hogy a tagállamok által elért újrafelhasználási és hasznosítási szintre vonatkozó információk csak korlátozottan állnak rendelkezésre. A tagállamoknak először 2008-ban kell a célkitűzésekről jelentést tenniük: akkor a 2006-os adatokról fognak beszámolni.

A Bizottság rendelkezésére álló információ azonban elegendő volt ahhoz, hogy a járművek hasznosításának és újrafeldolgozásának jelenlegi helyzetéről és későbbi kilátásairól megfontolt ítéletet alkossunk, és eldöntsük, hogy az elhasználódott járművekről szóló irányelv 2015-ös célkitűzései módosításra szorulnak-e[1].

3. A vizsgálat megállapításai

A vizsgálatból az derül ki, hogy az elhasználódott járművekről szóló irányelv célkitűzései jelentős környezeti és gazdasági haszonnal járnak, és hogy e célkitűzések hatályon kívül helyezése vagy csökkentése e hasznokat csökkentené. A haszon mértéke szoros kapcsolatban áll az ökoinnovációval: enélkül a létező technológia terjedne el, ami kevés gazdasági és környezeti haszonnal járna, míg az ökoinnováció révén jelentősen megnövelhető a haszon.

Ez a haszon az újrahasznosítható és újrafeldolgozható anyagok (főként bizonyos műanyagok) arányának emelkedéséből és a hulladéklerakóba kerülő elhasználódott járművek arányának csökkenéséből származik.

A célkitűzések környezeti hatásai

Bármelyek legyenek is a célkitűzések, értéke miatt a fémet ezentúl is nagy arányban fogják újrafeldolgozni. A célul kitűzött újrafeldolgozási arány emelésével azonban elérhető, hogy többet hasznosítsanak újra a zúzalék nem kellő szétválasztása miatt egyelőre hulladéklerakóba kerülő, ezért veszendőbe menő fémből.

A zúzalékból kikerülő műanyagfajták újrafeldolgozásának és hasznosításának teljesítenie kell a hatályos 2015-ös célkitűzéseket. A zúzalékból származó különféle műanyagfajták újrafeldolgozásának és hasznosításának környezeti teljesítménye meghatározó szerepet játszik az újrafeldolgozási és hasznosítási célkitűzések környezeti hatásában.

Abból kiindulva, hogy a hatályos 2015-ös célkitűzések ösztönzésére végbemenő technikai fejlődésnek köszönhetően javulni fog a műanyagfajták zúzalékból való kivonása[2], a 2015-ös célkitűzések jelentős környezeti haszonnal járhatnak, így a becslések szerint 280 000–980 000 tonna széndioxid-egyenérték megtakarítását eredményezhetik, és csökkenthetik a fotokémiai bomlást, a légköri savasodást, a vízszennyezést, az eutrofizálódást és a hulladéktermelést. A tényleges környezeti haszon azonban attól függ, hogy a célkitűzések milyen mértékű technikai fejlődést váltanak ki.

A jelenleg hatályos 2015-ös célkitűzéseknél gyengébb célkitűzések összességükben csak rosszabb környezeti hatáshoz vezethetnek. Az elhasználódott járművekről szóló irányelvnek köszönhetően technológiai fejlődésnek indult a szóban forgó járművek kezelése, de az új technikák még nem terjedtek el az európai újrafeldolgozási piacon. A kezelési technológiák továbbfejlesztésével újrafeldolgozhatóvá lehetne tenni bizonyos műanyagfajtákat, ami jelentős környezeti haszonnal járna. A piac hiányosságainak áthidalására továbbra is szükség van a technológiai fejlődés támogatására, ez a fejlődés pedig feltételezhetően lassulna, sőt meg is állna, ha módosulnának az elhasználódott járművekről szóló irányelv eszközei vagy mérséklődnének célkitűzései.

A célkitűzések környezeti hatásai

Az, hogy a különböző célkitűzéseknek végeredményben milyen környezeti hatásuk lesz, a technológiai fejlődés 2015-ös állásától függ. A jelenlegi célkitűzésekkel, a legkedvezőbb forgatókönyv szerint egy átlagos elhasználódott jármű kezeléséből 90–120 euro nettó hozzáadott érték származna, az elhasználódott járművek kezelési eljárása tehát – a 2015-ben keletkező elhasználódott járművek becsült számát alapul véve – körülbelül évi 1,6 millió euro maximális összértéket hozhat. Még akkor is járművenként 55–80 euro gazdasági haszon keletkezne, ha a technológia egyáltalán nem fejlődne tovább.

A 85%-os újrafeldolgozási célkitűzés 5%-os mérséklése legfeljebb évi 1,1 millió euróval csökkentené az elhasználódott járművek kezelési eljárásából eredő gazdasági hasznot.

A jelenlegi 95%-osnál kisebb arányú hasznosítási cél kitűzése csak akkor hat ki a gazdasági költségekre, ha 2015-ben a hulladéklerakás ára 80–100 euro/tonna alá esik. Egyébként a kezelés költségén nem változtatna, ha csökkenne a hasznosítási célkitűzés.

Összességében jelentős nettó gazdasági haszonnal jár, ha az elhasználódott járművek kezelésénél 85%-os újrafeldolgozás és 95%-os hasznosítás a cél, nem pedig ennél kisebb arány. Ezenkívül ha a célul kitűzött arány magasabb, ez a meglévő és majdani technológiák fejlesztésére és értékesítésére ösztönözhet, ami a hulladékműanyagok nagyobb arányú újrafeldolgozását és a másodlagos nyersanyagoknak az elsődlegeseknél alacsonyabb költségen történő előállítását lehetővé téve az erőforrás-hatékonyságot megnövelné. Ezáltal az uniós gazdaság költségei csökkenni fognak az energia tekintetében (mivel a műanyagok tüzelőanyagot vagy áramtermelést válthatnak ki) és a műanyagok előállítására használt alapanyagokat illetően. Még ha kevés volna is az innováció: a jelenleg rendelkezésre álló legjobb technológiák költség szempontjából máris előnyösebbek a mostani gyakorlatoknál.

Már kezdetben elvetett egyéb megoldások

Néhány érdekelt fél javaslatként felvetette, hogy töröljék el az újrafelhasználási célkitűzést, vagy hogy teljes vagy részleges hulladéklerakási tilalom lépjen a célkitűzések helyébe.

E lehetőségek mélyebb vizsgálatára nem került sor, mivel már az irányelvben szereplő hatályos 2015-ös célkitűzések vizsgálatából kiderült, hogy a célkitűzések megszüntetése vagy a hulladéklerakás tilalmának bevezetése jelentősen csökkentené a gazdasági és környezeti hasznot, főként az újrafeldolgozás gazdasági és környezeti hasznának elmaradása miatt. A felvetett lehetőségek ráadásul túlmennének az irányelvben meghatározott feladaton, amelyet így alapjában kellene felülvizsgálni. Ez a folyamat pedig könnyen veszélybe sodorhatná a hulladékkezelésben végbemenő innovációt.

4. Az alapkérdés

Az ökoinnováció a legfőbb hajtóerő, amely az elhasználódott járművek fokozottabb újrafeldolgozásából és hasznosításából eredő gazdasági és környezeti haszon növelésére ösztönöz.

Bizonyított tény, hogy az elhasználódott járművekről szóló irányelv serkentőleg hatott az elhasználódott járművek kezelésének technológiai fejlődésére; az új hulladékkezelési technikák azonban még nincsenek kellően értékesítve az európai újrafeldolgozási piacon. A fejlett zúzalékkezelési technológiák fejlesztésében az innovációt hátráltatja, hogy a piac számos hiányosságot mutat, amelyek egy része az ipari innováció egészét jellemzi, más része az ökoinnovációval, illetőleg a zúzalék- és műanyag-újrafeldolgozási végtermékek piacával hozható összefüggésbe; mindezt súlyosbítja az elhasználódott járművekre vonatkozó célkitűzések jövőjét övező bizonytalanság.

Az irányelvben meghatározott 2015. évi célkitűzések fenntartása megoldás lehet e piaci hiányosságok némelyikére és viszonylag jelentős környezeti és gazdasági haszonnal járhat. A célkitűzések szintje meghatározó lesz abban, hogy az elhasználódott járművek kezelésének ágazata milyen gyors technológiai fejlődést mutat. Mivel a 85%-os újrafeldolgozási célkitűzés bizonyos piacokat teremtene a fejlett zúzalék- és polimer-újrafeldolgozási technológiáknak, számottevően megnövelné az új technológiákra fordított kutatási-fejlesztési beruházásokat. Hét év vehető igénybe értékesítésre és további kutatásra-fejlesztésre, kettő pedig a technológiák kereskedelmi bevezetésére, hogy 2015-re teljesüljenek a célkitűzések. A kutatási-fejlesztési beruházások nagy valószínűséggel a meglévő hulladékkezelési technológiák kereskedelmi továbbfejlődését vagy újak kifejlesztését fogják eredményezni. A 85%-os újrafeldolgozási és 95%-os hasznosítási célkitűzés a technológia továbbfejlődése nélkül is fel fogja lendíteni a mostani leghatékonyabb technológiák elterjedését.

A hulladékkezelési kutatás-fejlesztés ösztönzése révén az Európai Unió világelsővé válhat a technológiák ígéretes piacán és megszilárdíthatja helyzetét a technológiaexportban. Világszerte halmozódik a hulladékká vált elhasználódott járművekből származó erőforrás, és sok ország alakít ki politikát az elhasználódott járművek újrafeldolgozására. Ráadásul ugyanaz a technológia használható más hulladékáramok – például a hulladékká vált elektromos berendezések – kezelésére is. Az egész világon nagy jövőjük van az olyan technológiáknak, amelyek révén e hulladékáram felhasználásával a jelenleg használt elsődleges nyersanyagokat kiváltó termékek állíthatók elő azoknál olcsóbban.

5. Következtetések

Az elhasználódott járművekről szóló irányelv 2015-ös célkitűzéseinek jelentős környezeti és gazdasági haszna van. E célkitűzések hatályon kívül helyezése vagy csökkentése mindkétféle hasznot csökkentené.

Noha egy kilenc évre szóló becslés szükségképpen valamelyest bizonytalan, a Bizottság arra jutott, hogy a 2015-re kitűzött 85%-os újrahasználati-újrafeldolgozási és 95%-os újrahasználati-hasznosítási arány a környezeti és a gazdasági teljesítmény szempontjából egyaránt optimális.

A költséghatékonyabb hulladékkezelési technológiákba való befektetések biztonsága érdekében kívánatos, hogy e célkitűzések változatlanok maradjanak. A Bizottság tehát nem javasolja a célkitűzések későbbi felülvizsgálatát.

Indokolt azonban figyelembe venni azt az alapvető megállapítást, hogy az így keletkező környezeti és gazdasági haszon mértéke szorosan összefügg az ökoinnováció haladásának ütemével. És ami még fontos: ha eloszlanak az irányelv szerinti 2015-ös célkitűzések fenntartása körüli bizonytalanságok, máris csökkenni fog az ismert piaci hiányosságok és ökoinnováció-gátló tényezők jelentősége. Az e téren folyó ökoinnováció ösztönzése és a fejlett technológiák további népszerűsítése és fellendítése érdekében a Bizottság:

- az Európai Regionális Fejlesztési Alap és a Kohéziós alap keretében megvalósuló kutatási kezdeményezéseket fog társfinanszírozni, és a hetedik kutatási keretprogram révén finanszírozni fogja az átfogó kutatást;

- a versenyképességi és innovációs program keretében projekteket és kezdeményezéseket fog kidolgozni;

- proaktívan elő fogja mozdítani az innovatív hulladékzúzási technológiákat és a műanyag-újrafeldolgozást.

A Bizottság 2009-ben jelentésben ad visszajelzést a tagállamoknak az elhasználódott járművekről szóló irányelv végrehajtásáról. Ez a jelentés többek között fel fogja mérni, hogy szükséges-e az irányelv nem harmonizált végrehajtásának kérdésével foglalkozni. Fel fogja mérni különösen a végrehajtás költségeit és az áruk tagállamok közötti mozgását, és értékelni fogja, hogy az irányelv bizonyos rendelkezéseinek indokolt-e a Szerződés 95. cikke alá tartozniuk. A jelentés az ökoinnováció fejlődését is értékelni fogja, és tekintetbe fog venni olyan kapcsolódó fejleményeket, mint a hulladékokról szóló keretirányelv jelenlegi felülvizsgálatának és a CARS 21 projektnek a kimenetele.

[1] Az elhasználódott járművekről szóló irányelv hatálya alá eső járművek átlagos tömege növekszik, és az elhasználódott járművek tényleges tömegére vonatkozó adatok eltérnek. Ez a jelentés azzal számol, hogy az elhasználódott járművek 2015-ben várható átlagos tömege 1025 kg. Az elhasználódott járművek tömegének az összes gépjárműgyártóra vetített súlyozott átlaga azonban 2019-re már ennél magasabbra, körülbelül 1280 kg-ra emelkedik. Ezzel a nagyobb tömeggel számolva ugyanolyan irányú, de erősebb hatás volna kimutatható. A hatásvizsgálat és mellékletei részletesen tárgyalnak egy a tömeg becsléséből eredő lehetséges eltérést.

[2] Egy PP/EPDM-lökhárító példáját választották, mivel a polipropilén valószínűleg az a polimer, amelyet leginkább fognak újrafeldolgozni, környezeti hatásai pedig a többi újrafeldolgozandó polimer nagy részére is meglehetősen jellemzők.