HU    HU HU 
HU    HU  EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2010.7.12 
SEC(2010) 841 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA, 
  
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
  
Fehér könyv a biztosítási garanciarendszerekr ől 
{COM(2010)370 final} 
{SEC(2010)840} 
 
HU 2   HU Bevezetés 
A biztosítási garanciarendszerek végs ő fogyasztóvédelmi eszközként m űködnek arra az 
esetre, ha a biztosítók ne m tudnák teljesíteni szerz ődésben vállalt kötelezettségeiket. Ennek 
megfelelően megvédik az ügyfeleket annak a kock ázatától, hogy nem tudják érvényesíteni 
kárigényüket a biztosítótársaság fi zetésképtelenné válása esetén. 
A banki és értékpapír-ágazattal ellentétben a biztosítási ágazatot nem szabályozzák a 
garanciarendszerekre vonatkozó európai jogszabályok. Jelenleg mindössze 12 tagállam 
rendelkezik egy vagy több, életbizt osítási és/vagy nem életbizt osítási kötvényeket magában 
foglaló biztosítási garanciarendszerrel, amelyek szerkezete tekintetében jelent ős különbségek 
tapasztalhatók az egyes nem zeti rendszerek között. 
A hatásvizsgálat olyan veszteségek elemzését mutatja be, amelyeknél fennáll annak az esélye, 
hogy áthárítják a biztosítottakra (vagy az adófizet őkre, amennyiben a hatóságok 
beavatkoznak) az EU-n belüli biztosítási cs őd esetén. A meglév ő biztosítási 
garanciarendszerek ellenére – széls őséges esetekben – az uniós biztosítottakra (vagy 
adófizetőkre) életbiztosítási termékek esetében  évente akár 41,3 milliárd EUR, nem 
életbiztosítási termékek esetében pedig 5,9 milliárd EUR összeg ű kár is áthárul. A 
határfüggetlen biztosítási szolgá ltatásokat tekintve a meglév ő biztosítási garanciarendszerek 
által át nem vállalt kár összege életbiztos ításoknál elérheti a 820 millió EUR-t, nem 
életbiztosításoknál pedig a 140 millió EUR-t. 
1. Problémameghatározás 
A garanciamegoldások unión belüli harmonizálásának hiánya gátat szab a hatékony és 
egyenlő alapokon m űködő fogyasztóvédelemnek, valamint a biztosítási szolgáltatások bels ő 
piacának m űködését is akadályozhatja, torzítva a ha tárokon átnyúló versenyt. E vizsgálat 
jelentőségét az is növeli, hogy a jóval kockázatorient áltabb európai uniós szolvenciarendszer 
(Szolvencia II.) bevezetése ellenére a biztosít ók esetenként, a biztosít ottak pedig általában 
nem vagy csak nehezen tudják teljes egészében és megfelel ően értelmezni a lényeges és 
bonyolult kockázati információkat. Ebb ől két fontos követk eztetés vonható le: 
Először is  a fizetésképtelen biztosítótársasá gok által okozott veszteség, s annak a 
biztosítottakra (vagy adófizet őkre) való áthárítása különböz őképpen fejtheti ki hatását a 
biztosítottakra: nemzeti összefüggésben a ve szteség csökkentheti a biztosítottak vagyonát 
vagy gyengítheti az államháztartást; ez tovább cs ökkentheti a fogyasztói bi zalmat a biztosítási 
és pénzügyi piacokon, ami végül le lassíthatja a gazdaságot és zavart kelthet. A kifejezetten 
európai uniós, határokon átnyúl ó összefüggésben a veszteség al ááshatja a fogyasztói bizalmat 
a belső piacon, s őt még vitákat is kiválthat a tagállamok között a cs ődbe jutott biztosítók 
kárelosztásával kapcsolatban. 
Másodszor  a fogyasztói kockázati preferenciák és  a biztosítók nemteljesítési kockázata 
közötti eltérés a biztosítási cs ődből eredő költségeknek az optimálistól elmaradó elosztásához 
vezet, amelyet tudtukon kívül a fogyasztók vagy az adófizet ők fizetnek meg. Ez az EU bels ő 
piacán lév ő biztosítók versenyének torzulásáv al járó kockázatot is jelzi. 
2. A szubszidiaritás elve  
Csak uniós szint ű intézkedés biztosíthatja, hogy minden, az EU-ban biztosítást köt ő ügyfél és 
kedvezményezett egyenl ő és átfogó védelmet élvezzen egy bi ztosítási vállalkozás mulasztása 
HU 3   HU esetén. Az uniós fellépés egyenl ő versenyfeltételeket teremt a biztosítók számára, és ezáltal 
elősegíti a további inte grációt az EU bels ő piacán. Sok területen (pél dául fedezetvállalás, 
területi hatály és finanszírozás) a tagállamok önmagukban nem tudják kielégít ő módon 
harmonizálni a különböz ő biztosítási garanciarend szereik szerkezeti jellemz őit; ennélfogva ez 
uniós szinten könnyebben megvalósítható. 
3. Célkitűzések  
A biztosítási garanciarendszerekkel kapc solatos uniós fellépés általános célkit űzései között 
elsőként a biztosítottak és kedvezményezettek magas szint ű védelmének biztosítása szerepel, 
amellyel kielégít ően csökkenthet ő a biztosítók fizetésképtelenségéb ől fakadóan a 
kötvénytulajdonosokat, illetve az adófizet őket érint ő jelentős veszteségek kockázata. 
Másodsorban az uniós fellépés hozzá kíván já rulni ahhoz, hogy az Európai Unión belül 
nemzeti vagy uniós biztosítók terméke it megvásárló ügyfelek azonos szint ű védelemben 
részesüljenek, s ezzel támogatást nyerjen a bels ő piac működése a biztosítási szolgáltatások 
terén. 
Ezen túlmen ően a vonatkozó fellépésnek általánosabb cé lokat is érdemes szolgálnia, például a 
versenytorzulás kiküszöbölés ét, a káros hatású ösztönz ők csökkentését, a 
költséghatékonyságot, valamint a piaci bizalom és stabilitás biztosítását.  
4. Szakpolitikai lehet őségek 
A hatásvizsgálati jelentés a harm onizációs minimumkövetelményekre épül ő biztosítási 
garanciarendszerekkel kapcsolatos uniós fellé pés koherens kereteinek meghatározása céljából 
számos szakpolitikai lehet őségét vizsgál és taglal a bizt osítottak és kedvezményezettek 
védelmét érint ően. 
A lehetséges uniós beavatkozás terjedelme  
A be nem avatkozás azt jelentené, hogy a tagállamok továbbra is a biztosítási 
garanciarendszerek különböz ő nemzeti megközelítéseit alkalmaznák, többek között az ilyen 
rendszerek teljes hiányát is egyes tagállam okban. Ezek a különbségek számos tagállamban 
egyenlőtlen és elégtelen kötvénytulajdonosi védelmi szinteket eredményeznek. 
Jóllehet a prudenciális felügyeletnek részben a kockázatalapú szolvenciakövetelményekkel és 
stabil irányítási rends zer bevezetésével történ ő megerősítése nyomán a biztosítóknak 
képeseknek kellene lenn iük arra, hogy megfelel ően és hozzáértéssel kezeljék kockázataikat, 
ezek a mechanizmusok nem biztosíthatnak cs ődbiztos hátteret. 
A kötvénytulajdonosok jobb tájékozo ttságának biztosítása (a bi ztosítási garanciarendszerek 
létéről és az általuk nyújtott védelem szintjér ől) elvileg segíthet az ügyfeleknek a biztosítók 
közötti választásban. Lehet őséget nyújt számukra ahhoz, hogy a különböz ő társaságok által 
kínált biztosítási kötvényeke t ne csak az áruk, hanem min őségük szempontjából is 
összehasonlíthassák (a társaság  esetleges fizetésképtelenné vá lásának kockázatát tekintve). A 
caveat emptor  elv alkalmazása azonban valószín űleg a legtöbb esetben hatástalan, mivel az 
ügyfelek számára bonyolult megfelel ően értelmezni, és nincsenek is tudatában a fontos, de 
összetett, kockázattal kapcsolatos információkna k. Noha az átláthatósági intézkedések uniós 
szinten el ősegíthetik a kötvénytulajdonosok és a bi ztosítók közötti bizalomalapú kapcsolatok 
kiépítését, nem valószín ű, hogy a kötvénytulajdonosok nagy ré sze teljesen értené és 
megfelelően értelmezni tudná az ö sszetett, kockázattal kapcsolatos információkat. 
HU 4   HU Amennyiben a felszámolási eljárások során jogi el őnyt élveznek a fogyasztók, az azzal a 
kockázattal jár, hogy nem állnak rendelkezésre elegend ő javak a kötvénytulajdonosok 
védelmére, ami bizonytalanságérzést kelt bennük a tekintetben, hogy megtérítik-e kárukat 
vagy sem. Ezenfelül a felszámolási eljárások hosszadalmasak és költségesek. 
A hatóságok által nyújtott imp licit vagy explicit garanciák nyilvánvaló hátránya, hogy az 
adófizetők pénzét használják, hatást gyakor olva ezzel a közfinanszírozásra. 
A statisztika azt mutatja, hogy általában magasabb szint ű fogyasztói biztonság teremthet ő 
azzal, ha viszonylag alacsony szolvenciakövetelmé nyekhez garanciarendszer társul, mint ha 
viszonylag magasak a szolvenciakövetelmé nyek, de nincs garanciarendszer. Egy 
garanciarendszer valójában „köz pontosíthatja” a társaság fizet őképességét meghaladó 
veszteség („ tail risk” ) fedezetét, e veszteségek szóródását csökkenti (és ennek 
következményeként a kártérítéshe z szükséges finanszírozás mértékét is), amennyiben sok 
biztosító vesz részt a rendszerben. Ezen túlmen ően a garanciarendszer több fogyasztó között 
oszthatja el a rendkív üli veszteségekkel szembeni védelemhez szükséges finanszírozási 
alapot, és ezáltal alacsonya bb áron nyújt ugyanolyan szint ű védelmet. 
A garancia mértéke (biztosítási garanciar endszerek finanszírozási szükségletei)  
Egy biztosítási garanciarendszer pénzeszközeine k célszintjét számos paraméter befolyásolja, 
amelyek közül kett ő tűnik a legfontosabbnak: a biztosító társaságok nemteljesítésének 
valószínűsége és a kötvénytulajdonosok biztonságána k célszintje. A biz onyítékok alapján a 
biztosítótársaságok nemt eljesítésének valószín űsége általában 0,1–0,5% között ingadozik a 
piaci feltételekt ől függően. A biztosítók nemteljesítésének valószín űsége mellett a biztosítási 
garanciarendszernek a finanszíro zás, illetve a pénzügyi feltölt és iránti igényét leginkább a 
fogyasztóknak nyújtott biztonság szintje be folyásolja: minél magasabb a biztosítási 
garanciarendszer által nyújtott biztonság f oka, annál magasabb annak a pénzügyi feltöltés, 
illetve finanszírozás iránti igénye. A kulcsdöntés tárgya tehát a biztonsági szint, amelyet a 
biztosítási garanciare ndszer várhatóan nyújtani fog ügyf elei számára. A Bizottság el őzetes 
következtetései alapján a jobbna k ítélt választási lehet őség normál piaci feltételek mellett a 
védelem magas szintjét biztosíta ná, miközben piaci feszültségek  idején is elégséges szint ű 
védelemről gondoskodna. 
A biztosítási garanciarendszerekre vonatkozó lehe tséges uniós intézkedések jellege és jogi 
eszköze  
A jelenlegi hiányosságoknak a „nem kötelez ő érvényű” jogi eszközök, így az ajánlások, 
közlemények, útmutatások és magatartási kódexek révén történ ő orvoslása az azonnali jogi 
kötelezettségvállalások rugalmas  alternatívája lehet. Mivel ezek azonban nem rendelkeznek 
kötelező jogi er ővel, önkéntes tagállami kötelezetts égvállalástól függenének. Még ha 
hajlandóak is lennének a tagá llamok magukra nézve kötelez őnek elismerni a javasolt 
útmutatásokat, a nemzeti konvergencia folyamata azzal a kockázattal jár, hogy id őigényes, s 
emiatt összehangolatlan eredmények születhetnek. 
A biztosítási garanciarendszerek EU-szerte jogilag kötelez ő érvényű megközelítésének 
bevezetése ehelyett valószín űbb, hogy biztosítja a koherens és  harmonizált szabályrendszer 
bevezetését a biztosítottak és  kedvezményezettek védelmében. A kérdés bonyolultsága miatt 
az uniós irányelv célravezet őbb az uniós rendeletnél, mivel nagyobb rugalmasságot ad a 
tagállamoknak. 
A harmonizáció alkalmazási köre  
HU 5   HU Egy biztosítási garanciarendszert sokféleképp ki lehet alakítani. Mi vel e téren eddig nem 
léteztek uniós jogszabályok és a bizt osítási garanciarends zer-védelem meglév ő struktúrája 
meglehetősen felszabdalt az Unióban, a Bizottság támogatja a harmonizációs 
minimumkövetelményeken alapuló uniós megközel ítést. Más szóval in dokolt koherens uniós 
keretek között megszervezni számos minimumkövetelmény alkalmazását: 
A központosítás szintje:  a biztosítási garanc iarendszer létrehozása tagállami vagy uniós 
szinten történjen? 
Szerepe:  a biztosítási gara nciarendszer végs ő védelmi mechanizmus eszközeként m űködjön 
vagy tágabb szerep et töltsön be? 
Területi hatály: a biztosítási garanciarends zer székhely szerinti tagállam vagy fogadó tagállam 
alapon működjön (vagy a kett ő kombinációjával)? 
A védett biztosítási termékek : a biztosítás mely osztályaira terjedjen ki (élet-, nem 
életbiztosítási kötvények) a biztos ítási garanciarendszer hatálya? 
A támogatásra j ogosult károsultak:  mely károsultak (természetes személyek, jogi személyek 
stb.) élvezzék a biztos ítási garanciarendszer el őnyeit? 
A finanszírozás id őzítése:  a biztosítási garanciare ndszer finanszírozása el őzetesen vagy utólag 
történjen (az esemény el őtt vagy után, illetve el őtte és utána is)? 
A rendszerbe történ ő beavatkozás jellege:  a biztosítási garanciarendszernek elég megtérítenie 
a károkat vagy biztosítania kell a bizt osítási termékek folytonosságát is? 
E hatásvizsgálat el őzetes elemzései alapján a Bizottság a biztosítási garanciarendszerek általi 
védelemmel kapcsolatos uniós fellépés te kintetében elviekbe n az alábbi lehet őségeket 
preferálja: 
A központosítás szintje:  a tagállamok mindegyikében m űködő biztosítási garanciarendszer 
tűnik a legkedvez őbb megoldásnak, mivel összhangban van a meglév ő nemzeti 
mikroprudenciális felügyeleti keretrendszerrel; 
Szerep:  a biztosítási garanciarendszern ek az is szerepe, hogy végs ő védelmi mechanizmus 
eszközeként m űködjön; 
Területi hatály:  a „székhely szerinti tagállam” elve t űnik a kedvez őbb szakpolitikai 
lehetőségnek, mert összhangban van a meglév ő felügyeleti keretrendszerrel; 
A védett biztosítási termékek : az élet- és nem életbiztosítás i kötvényekre való kiterjesztés a 
biztosítottak és kedvezményezettek átfogó védelmét biztosítaná. A biztosítási 
garanciarendszerek általi védelemnek a cs upán nem életbiztosítási kötvényekre terjed ő 
korlátozása mellett jó érvek szólhatnak; de a gy akorlati alkalmazhatós ág és tisztességesség 
érdekében azonban bonyolult lenne a biztosítási gara nciarendszer fedezetv állalását túl sok kis 
rendszerre széttagolni. 
A támogatásra jogosult károsultak:  természetes személyek és a jogi személyek meghatározott 
köre (beleértve a kkv-ket) ut áni fedezetvállalás valószín űleg megteremti a kívánt egyensúlyt 
az átfogó fogyasztóvédelmi és a költséghatékonysági célkit űzések között. 
A finanszírozás id őzítése:  általános szabály, hogy a bizt osítási garanciarendszerek 
finanszírozása el őzetesen történjen, hogy a pénzügyi es zközök rendelkezésre álljanak, és 
elkerülhet ő legyen az erkölcsi kockázat. Ennél a finanszírozási formánál továbbá nagyobb 
valószínűséggel kerülhet ő el az utófinanszírozott rendszerekre jellemz ő prociklikusság. 
Szükség esetén a pénzügyi eszközök utóla gos pénzügyi hozzájárulásokkal kiegészíthet ők. 
HU 6   HU A rendszerbe történ ő beavatkozás jellege:  A Bizottság – ahol az a költségek és a haszon 
szempontjából indokolt és ésszer űen kivitelezhet ő – kifejezetten az állományátruházás 
gyakorlatát tartja követend őnek. Végs ő esetben azonban a biztosító cs ődje által érintett 
fogyasztók védelmér ől is gondoskodni kell. Ha minden egyéb eszköz kimerült, a biztosítási 
garanciarendszernek legalább ká rtalanítania kell a biztosítottakat és kedvezményezetteket. 
A Bizottság az általa kedvez őnek ítélt f őbb lehetőségekről konzultálni fog minden érdekelt 
féllel, beleértve a tagállamokat is. Észrevét eleikre azért van szükség, hogy a Bizottságnak 
lehetősége legyen a különböz ő szakpolitikai lehet őségekkel kapcsolatos korábbi 
következtetések újraértékelésére  és esetleges aktualizálásár a. A konzultáció nyomán szület ő 
javaslatokat újabb hatásvizsgál at kíséri majd, amely részle tesebben elemzi a biztosítási 
garanciarendszerek különböz ő kialakítási lehet őségeit, és végül meghatározza az egész EU 
területét átfogó biztosítási garanciarendszer koherens szakpolitikai  keretének optimális 
kombinációját. 
5. A várható hatások  
A kötvénytulajdonosok  
Az uniós szint ű fellépés várhatóan a kötvé nytulajdonosok számára jár el őnyökkel, növelve 
védelmi szintjüket arra az esetre , ha a biztosítók nem tudják te ljesíteni kötelezettségeiket. 
Másfelől a biztosítási garanciarendszerek Eu rópai Unión belüli bevezetése a 
kötvénytulajdonosok számára is költségekkel já r, mivel a biztosítók hozzájárulásaik egy 
részét a fogyasztókra terhelik, am i megemeli a biztosítási díjakat. 
Ezt támasztja alá a következ ő példa: ha például (olyan hely zettel összehasonlítva, ahol nem 
létezett biztosítási garanciarends zer) minden tagállamban biztos ítási garanciarendszer kerülne 
bevezetésre a székhely szerinti tagállam elve, valamint az él et-, és nem életbiztosítás 
fedezetvállalása alapján (99 százalékosztályig  és a PD=0.1% forgat ókönyv alapján), az uniós 
kötvénytulajdonosoknak hozzá kellene já rulniuk a 13 milliárd EUR érték ű pénzügyi alapok 
megteremtéséhez. Ez jelenleg az éves bruttó díjel őírások 1,24%-ának felel meg. E célszint 
alkalmazásával például tíz év viszonylatában minden egyes hozzájáruló társaság, illetve 
kötvénytulajdonos általi 0,124% éves hozzáj árulást jelentene a bruttó díjel őírásokat tekintve. 
E pénzeszközöket többletbiztosít ási díjként kellene tekinteni,  amelyet a kötvénytulajdonosok 
fizetnek biztosítójuk fizetésképtelenségé vel szemben kötött biztosításukért. A 
kötvénytulajdonosok által te ljesített fizetés hozzávet őleg annyinak tekinthet ő, mint a 
veszteség várható értéke, amelyet elkerülhet nének abban az esetbe n, ha biztosítójuk cs ődöt 
jelent.  
Ezen összegek el őzetes megfizetésével járó pénzügyi terhek a kötvénytulajdonosok számára 
kiszámíthatóak, 6%-os t őkeköltséget feltételezve (a Szolvencia II. mennyiségi 
hatástanulmányokkal összhangban). Az év es biztosítási d íjak 1,24%-át kitev ő pénzügyi 
feltöltéssel járó biztosítási garanciarendszerek az éves bruttó díjel őírások 0,08%-ában 
megnyilvánuló pénzügyi költségeket jelentenek. 
A biztosítótársaságok  
A biztosítási garanciarendszerekke l kapcsolatos uniós fellépés különböz őképpen hat a 
biztosítókra, attól függ ően, hogy a m űködési helyük szerinti tagállamban léteznek-e 
biztosítási garanciarendszerek. A biztos ítási garanciarendszer rel még nem rendelkez ő 
országokban egy ilyen rendszer bevezetése esetén maguknak a biztosítóknak kellene 
HU 7   HU megfizetniük a hozzájárulásokat, ha nem tudná k ezeket a többletköltségeket áthárítani a 
fogyasztókra.  
A kötvénytulajdonosokkal szemben a biztosít ók számára ezek a hozzájárulások önmagukban 
pénzügyi költséget jelentenek (és nem id őnap előtti befizetést), mivel nemteljesítés esetén a 
biztosítókat sújtó kár mértéke kizárólag a t őkétől és nem a befizetett bi ztosítási díjaktól függ. 
Adófizetők 
Ha a biztosítási garanciarendszereket minden tagállam bevezeti, az várhatóan az adófizet ők 
javát fogja szolgálni, mivel kevésbé valószín ű, hogy nekik kell vise lniük a biztosítók 
mulasztásának anyagi következményeit. A fent leírt gyakorlati példa al apján ez mintegy 13 
milliárd EUR megtakarítást eredményezne az említett id őszakban. A biztosítási 
garanciarendszerekkel kapcsolatos uniós fellépés különböz őképpen hat az adófizet őkre, attól 
függően, hogy lakóhely szerinti tagállamukban lét eznek-e biztosítási garanciarendszerek. 
A meglévő biztosítási garanciarendszerek  
Az uniós fellépés olyan mértékben lesz hatással a meglév ő biztosítási gara nciarendszerekre, 
hogy az EU szintjén felállított kere trendszer különbözni fog a már m űködő nemzeti biztosítási 
garanciarendszerekt ől. 
A legtöbb meglév ő biztosítási garanciarendszerre az uniós fellépés a pénzügyi eszközök 
mértéke tekintetében gyakorol ha tást, néhányuk esetében pedig el őzetes finanszírozási elemek 
bevezetésére lenne szükség. Néhány rendszernek módosítani kellene a területi hatályát, és a 
székhely szerinti tagállam elv alapján kellene megkezdeni m űködését. Egyes meglév ő 
biztosítási garanciarendszereknek az életbiztosításokra is ki ke llene terjeszteniük a védelmet, 
illetve ki kellene b ővíteniük a támogatásra jogosult kárigényl ők körét. 
Kis- és középvállalkozások (kkv-k)  
Az uniós szint ű fellépés várhatóan a kötvé nytulajdonosok számára jár el őnyökkel, növelve 
védelmi szintjüket abban az esetben, ha a biztos ítók nem tudják teljesíteni kötelezettségeiket. 
Másfelől a biztosítási garanciarendszerek Európai Unión belüli bevezetése a 
kötvénytulajdonosok számára is költségekkel já r, mivel a biztosítók hozzájárulásaik egy 
részét a fogyasztókra terhelik, ami megemeli a biztosítási díja kat. A kötvénytulajdonosok által 
teljesített fizetés hozzávet őleg annyinak tekinthet ő, mint a veszteség várható értéke, amelyet 
elkerülhetnének abban az es etben, ha biztosítójuk cs ődöt jelent. Továbbá a kkv-kre gyakorolt 
hatás attól függ, hogy a kkv-k már valamely meglév ő biztosítási garanciarendszer védelme 
alatt állnak-e a különböz ő nemzeti keretrendszerekben. 
Felügyeleti hatóságok  
Azon tagállami felügyeleti hatóságok, amel yek még nem rendelkeznek biztosítási 
garanciarendszerrel, részt vehetnek annak kidolgozásában, esetenként irányításában is, 
miközben azoknak a hatóságoknak, amelyek már bi ztosítási garanciarendszert irányítanak, 
gondoskodniuk kell arról, hogy rendszerük me gfelel a javasolt rendszerjellemz őknek. A 
felügyeleti hatóságokra gyakorolt hatás rész letesebb elemzésére a fehér könyvben foglaltak 
nyomon követése céljából kész ített dokumentumot kísér ő hatásvizsgálatban kerül sor. 
Nemzetközi hatás  
HU 8   HU A harmadik országok biztosítóira gyakorolt hatás várhatóan azonos lesz az EU-EGT 
biztosítóira gyakor olt hatással. 
Környezet  
A környezetvédelmi hatások várhatóan elhanyagolhatóak lesznek. 
A gazdaság  
A javasolt szakpolitikai lehet őségek várhatóan két jelent ős előnnyel járnak a gazdaság 
számára. El őször is egyenl ő versenyfeltételeket biztosíta nak majd, ami révén elkerülhet ő a 
tagállamokon belüli és kívüli biztosítók közötti verseny torzulása. Má sodszor csökkentik a 
veszteségek kötvénytul ajdonosok és adófizet ők közötti, az optimálistól elmaradó szint ű 
elosztásának kockázatát. 
Szociális védelem  
A javasolt szakpolitikai lehet őségek javítják a szociális vé delmet az alábbiak révén: 
– a kötvénytulajdonosok fokozott védelme; 
– az adófizet ők pénzének kisebb mérték ű felhasználása; 
– a biztosító nemteljesítéséb ől eredő veszteségek jobb újraelosztása. 
6. Nyomon követ ő intézkedések 
A hatásvizsgálat egyértelm űen támogatja a harmonizációs minimumkövetelményekre épül ő, 
jogilag kötelez ő érvényű, biztosítási garanciarendszer általi védelemre vonatkozó uniós 
megoldást. 
Emellett azonosítja a Bizottság által kedvez őbbnek ítélt választási lehet őségeket, amelyeket a 
biztosítási gara nciarendszerekr ől szóló fehér könyv egyértelm űen meghatároz. A Bizottság 
minden érdekelt felet felkér arra, hogy fejezze ki nézeteit ezen lehet őségekkel kapcsolatban. 
A Bizottság gondosan tanulmányozni fogja a vissz ajelzéseket, és figyelembe veszi azokat a 
jogalkotási javaslat el őterjesztésekor. A jogalk otási javaslatot újabb hatásvizsgálat kíséri 
majd. 
A jogalkotás ezen kés őbbi szakaszában specifikus monitoringtevékenységek meghatározására 
kerül majd sor.