INDOKOLÁS

A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (a továbbiakban: héairányelv) 395. cikkének (1) bekezdése értelmében a Tanács, a Bizottság javaslata alapján, bármelyik tagállamot egyhangúlag felhatalmazhatja arra, hogy az említett irányelvben foglaltaktól eltérő különös intézkedéseket alkalmazzon a hozzáadottérték-adó beszedésének egyszerűsítésére vagy egyes adócsalások és -kikerülések megelőzésére.

A Bizottság által 2019. április 12-én iktatott levelében Olaszország a héairányelv 168. cikkétől és 26. cikke (1) bekezdésének a) pontjától való, általa jelenleg alkalmazott eltérés időbeli hatályának meghosszabbítását kérelmezte. Olaszország kérelme különösen arra vonatkozott, hogy továbbra is alkalmazhassa a 168. cikktől való eltérést, azaz továbbra is 40 %-ra korlátozhassa a héalevonási jogot a nem kizárólag üzleti célra használt motoros közúti járművekkel kapcsolatos kiadások esetében. Ezen túlmenően Olaszország annak engedélyezését is kérte, hogy továbbra is eltérhessen a 26. cikk (1) bekezdésének a) pontjától és héamentességet alkalmazhasson az adóalanyok vállalkozási vagyonának részét képező személygépkocsik magáncélú használatára, amennyiben az adott jármű e határozat értelmében a levonási jogra vonatkozó korlátozás hatálya alá esik.

A héairányelv 395. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság 2019. május 13-án kelt levelében tájékoztatta a többi tagállamot Olaszország kérelméről. A Bizottság 2019. május 14-én kelt levelében értesítette Olaszországot, hogy a kérelem elbírálásához szükséges valamennyi információ a rendelkezésére áll.

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A héairányelv 168. cikke szerint az adóalany jogosult arra, hogy az adóköteles tevékenységéhez az adóköteles tevékenysége szerinti tagállamban felhasznált termékek és szolgáltatások után fizetendő hozzáadottérték-adót levonja az általa fizetendő adó összegéből. Ugyanezen irányelv 26. cikke (1) bekezdésének a) pontja úgy rendelkezik, hogy a vállalkozás vagyonát képező termék magáncélokra történő használata ellenérték fejében nyújtott szolgáltatásnak minősül, amennyiben az ilyen termékek hozzáadottérték-adója levonható volt. A vállalkozás vagyonát képező motoros közúti járművek esetében a fenti rendelkezések alkalmazása több gyakorlati nehézségbe is ütközik, különösen azért, mert nem egyszerű különbséget tenni az ilyen járművek magáncélra, illetve üzleti célra történő használata között. Amennyiben az ilyen járművek használatáról nyilvántartást vezetnek, annak vezetése és ellenőrzése további terhet ró a vállalkozásokra, illetve a közigazgatási szervekre. Ezen túlmenően ilyen rendelkezések alkalmazása révén megnövekedhet a héával való visszaélés vagy a héacsalás megkísérlésének a kockázata, különösen az ilyen járművek magáncélú használatának bejelentésével kapcsolatos mulasztások révén. Olaszország számára jelenleg engedélyezve van, hogy eltérjen a héairányelv 168. cikkétől, és 40 %-ra korlátozza a héalevonási jogot járművásárlás esetében, beleértve az összeszerelés és a hasonló tevékenységek kiadásait, a gyártás, a Közösségen belüli beszerzés, a behozatal, a lízing vagy bérlet, az átalakítás, a javítás vagy karbantartás kiadásait és olyan beszerzési vagy szolgáltatási kiadásokat, melyek a járművekkel és azok használatával kapcsolatosak, beleértve a kenőanyagokat és az üzemanyagokat, abban az esetben, ha a szóban forgó járművet nem kizárólag üzleti célra használják. Az eltérés a mezőgazdasági és az erdészeti traktoroktól eltérő, rendszerint közúti személy- vagy áruszállításra használatos, legfeljebb 3,5 tonna megengedett legnagyobb össztömegű és a vezetőüléssel együtt tekintve legfeljebb kilenc üléssel rendelkező motoros közúti járművekre vonatkozik. Ugyanakkor nem alkalmazandó a teljes egészében az adóalany vállalkozásával kapcsolatos kiadásokra. Ez az eset áll fenn az adóalany munkaeszközeit képező járművek esetében, a taxiként, vagy az autósiskolában oktatási célra használt járműveknél, valamint a bérbeadás vagy lízing céljára, valamint a kereskedelmi ügynökök által használt járművek esetében. Hasonlóképpen Olaszország felhatalmazást kapott arra, hogy eltérjen a héairányelv 26. cikke (1) bekezdésének a) pontjától és ennek megfelelően héamentességet alkalmazhasson az adóalanyok vállalkozási vagyonának részét képező személygépkocsik magáncélú használatára, amennyiben az adott járművek a fenti eltérés hatálya alá tartoznak. A fent említett eltérő intézkedéseket a Tanács a 2007. június 18-i 2007/441/EK határozattal először 2010. december 31-i hatállyal engedélyezte. Az eltérő intézkedéseket Olaszország kérésére ezt követően három ízben is meghosszabbították: a 2010. november 29-i 2010/748/EU tanácsi végrehajtási határozat 2011. január 1-jétől 2013. december 31-ig; a 2013. november 15-i 2013/679/EU tanácsi végrehajtási határozat 2014. január 1-jétől 2016. december 31-ig; végül a 2016. november 8-i 2016/1982/EU tanácsi végrehajtási határozat 2017. január 1-jétől 2019. december 31-ig. Olaszország mostani, az eltérés időbeli hatályának 2022. december 31-ig történő újbóli hosszabbítására irányuló kérelme ugyanazon az indokoláson alapul, mint korábbi ez irányú kérelmei. A 2007/441/EK határozat 6. cikke úgy rendelkezik, hogy a kérelemhez mellékelni kell egy, a héa levonására vonatkozó jog tekintetében alkalmazott százalékos korlátozás felülvizsgálatára is kiterjedő jelentést. Az Olaszország által benyújtott információk tanúsága szerint a jelenlegi 40 %-os adómérték továbbra is megfelelő, mivel az megfelel az olasz gazdaságot aktuálisan jellemző tényleges körülményeknek az érintett motoros közúti járművek üzleti és magáncélú használatának arányát illetően. Olaszország jelentésében az áll, hogy az olasz gazdaság jellemzően mikrovállalkozásokra épül, amelyek az olasz vállalkozások 99 %-át teszik ki, és mintegy 5,2 millió adóalanyt számlálnak. Ez rávilágít arra, hogy a hatóságok nehezen tudják ellenőrizni az ilyen mikrovállalkozások tulajdonában lévő gépjárművek magán-, illetve üzleti célú felhasználását. A mikrovállalkozások túlsúlya indokolja továbbá, hogy egyszerűsítő intézkedések elfogadására kerüljön sor az adózási kötelezettségek betartásának biztosítására.

Olaszország jelentése szerint e mikrovállalkozások forgalma minimális, és legtöbbjük mindössze egy alkalmazottal működik, így feltételezhető az érintett járművek jelentős arányú magán célú használata. A becslések szerint az eltérés hatálya alá tartozó vállalati gépjárművek olasz adóalanyok általi magáncélú használatának átlagos mértéke 60 % körül van. Ez azzal magyarázható, hogy a mikrovállalkozások meghatározó mértéket öltenek Olaszországban, és az ott közlekedő legtöbb vállalati gépjármű ilyen vállalkozások birtokában van. Ezenkívül a nagyobb cégek (amelyek árbevétele meghaladja az 5 millió EUR-t) a vállalatoknak csak 1 %-át teszik ki, és vállalati járműveik többségét béren kívüli juttatásként bocsátják az alkalmazottjaik és vezetőik részére. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy e béren kívüli juttatások után fizetendő adó azokat az alkalmazottakat (vagy vezetőket) terheli, akik ezen juttatás haszonélvezői, és akik ennek fejében jogszerűen használják személyes és családi célokra a vállalati gépjárművet egész évben. Olaszország szerint a nagyobb vállalatok gépjárműveinek nem üzleti célú használata is több mint 50 %-ot tesz ki.