HU    HU HU 
HU    HU  EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.4.13. 
SEC(2011) 410 végleges 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
 
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
  
Javaslat 
 
A TANÁCS IRÁNYELVE 
 
az energiatermékek és a villamos energia kö zösségi adóztatási keretének átszervezésér ől 
szóló 2003/96/EK irányelv módosításáról 
{COM(2011) 169 végleges} 
{SEC(2011) 409 végleges} 
 
HU 2   HU 1. PROBLÉMAMEGHATÁROZÁS  
A Bizottság szolgálatai hatásvizsgál atot végeztek az energiaadó-irányelv1 (a továbbiakban 
esetenként: az irányelv) felülvizsgálatára rendelkezésre álló opciók hatásának feltérképezésére.  
Az EU egy sor ambiciózus, jogilag kötelez ő erejű éghajlat- és energiapolitikai célt t űzött ki 
maga elé. A jelenlegi irányelv nem konziszt ens ezzel a szakpolitikai  kerettel és a bels ő piac 
működése szempontjából számos hiányo ssága van. Különösen a következ ő problémákra kell 
megoldást találni: 
(1) A jelenlegi minimummértékek a felhasznál t energiatermékek men nyiségén alapulnak. 
Nem tükrözik az energiatermékek CO
2-kibocsátását, sem az energiatartalmukat, ezáltal nem 
hatékony energiafelhasz náláshoz és a bels ő piac torzulásához vezetnek. Emellett az Unió 
energiapolitikai és éghajlat-válto zási céljaival ellentétes ösztönz őket generálnak, mivel 
például a legmagasabb CO 2-tartalmú energiatermék, a szén  felhasználását ösztönzik 
(alacsonyabb adókulcs). Az üzemanyagok terén a gázolaj magasabb energiatartalma miatt 
meglévő, benzinnel szembeni természetes el őnyét tovább er ősítik az alacsonyabb 
minimummértékek. A jelenlegi minimummérté kek továbbá hátrányos an különböztetik meg a 
megújuló energiaforrásokat is : gyakorlatilag azon hagyományos  energiahordozók kulcsával 
adóznak, amelyek helyébe lépnek, annak ellené re, hogy az energiatartalmuk alacsonyabb (pl. 
etanol kontra benzin és biodí zel kontra gázolaj). A jelenl egi minimumok nem biztosítanak 
egyenlő feltételeket az ipari fogyasztók számár a sem, mivel a gyakorlatban a gazdasági 
szereplők az általuk használt energiaforrástól függ ően előnyösebb helyzetb e kerülhetnek a 
többiekhez képest. 
(2) Hiányzik a koordináció az energiaadó-irá nyelv és az EU kibocsátáskereskedelmi 
rendszerér ől (ETS) szóló irányelve2 között. Mind az EU ETS rendszerének, mind a 
tagállamok által az energiaadó-irányelv alapján a CO 2-kibocsátásra kivethet ő adónak az a 
célja, hogy tevékenységek egy meghatározott köre számára lehet ővé tegye az üvegházhatást 
okozó gázok kibocsátásának költs éghatékony csökkentését. A CO 2-kibocsátás energiaadó-
irányelv alapján történ ő adóztatását azonban a tagállamok nem hangolják össze, ezért 
részletesebb iránymutatásra és egyértelm űbb szabályokra van szükség az energiaadó-
irányelvben. Az energiaadó-irányelv hatálya elvben kiterjed valamennyi energiatermékre, 
valamint a h ő termelésére, illetve motorok hajtására használt villamos energiára. Az EU ETS-
irányelve a f őbb energiatermel ő és ipari létesítmények üvegházh atást okozó gázkibocsátására 
alkalmazandó. Néhány energiát fe lhasználó gazdasági szerepl őre (pl. a papírgyárakra) 
mindkét irányelv vonatkozik, míg mások mindkett ő hatályán kívül esnek (pl. az energiát 
bizonyos ipari eljárások során alkalmazó, kisméret ű létesítmények). Mindkét helyzet 
veszteségeket eredményezhet a költséghatékonyság terén, és a bels ő piac torzulásához 
vezethet. Bár az adóztatás és a kibocsátáske reskedelmi irányelv együttes alkalmazása er ős 
ösztönzőt teremt a kibocsátás csökkentésére, el őfordulhat, hogy ezek az ösztönz ők nem azon 
a területen jelentkeznek, ahol a kibocsátás csökkentése a lego lcsóbb lenne. Ez aláássa az EU 
ETS-rendszerének logikáját és torzítja m űködését. 
                                                 
1 A Tanács 2003. október 27-i 2003/96/EK irányelve az energiatermékek és a villamos energia közösségi 
adóztatási keretének átszervezésér ől (HL L 283., 2003.10.31., 51. o.). 
2 Az Európai Parlament és a Tanács 2003/87/EK irányelve (2003. október 13.) az üvegházhatást okozó 
gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli keresked elmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK 
tanácsi irányelv módosításáról (HL L 275., 2003.10.25., 32-46. o.). 
HU 3   HU (3) Az energiaadó-irányelv tartalmaz két olyan rendelkezést, amelyek lehet ővé teszik 
bizonyos energiafogyasztók megkülönböztetett kezel ését – a Tanácsnak bizottsági javaslat 
alapján felül kell vizsgálnia ezeket a rendelkezéseket. Az energiaadó-irányelv 9. cikkének (2) bekezdése lehet ővé teszi három tagállam (BE, LU és DK) számára, hogy a minimális 
adómértéknél alacsonyabb kulcsot alkalmazzanak a f űtésre felhasznált gázolaj esetében. Az 
energiaadó-irányelv 15. cikkének (3) bekezdése lehet ővé teszi a tagállamok számára, hogy a 
mezőgazdasági, kertészeti vagy halteny észtési munkálatokra, és az erd őgazdálkodásban 
felhasznált energiatermékekre és vill amos energiára nulláig is csökkenthet ő adómértéket 
alkalmazzanak. Ez az egyetlen olyan rendelkezés, amelyben az energiaadó-irányelv lehet ővé 
teszi, hogy bizonyos üzleti fogyasztók az uni ós minimummértékeknél alacsonyabb adókulcs 
vagy a mentesség el őnyét élvezhessék. 
2. I
NDOKOLT -E AZ UNIÓS SZINT Ű FELLÉPÉS A SZUBSZIDIARITÁS ELVE ALAPJÁN ? 
Az azonosított problémák csak az energiaadó- irányelv felülvizsg álata segítségével 
orvosolhatók. A jelenlegi energiaadó-irányelv ke retében a tagállamok növelhetik az általuk 
alkalmazott energiaadók kulcs át, vagy bevezethetnek a CO 2-kibocsátáshoz kapcsolódó 
adókat. Ez a nemzeti megközelítés azonban, teki ntve a nemzeti adók harmonizálatlan szintjét 
és struktúráját, magában hordozza a bels ő piac torzításána k kockázatát:  
(1) A jelenlegi minimummértékek korlátozzák a tagállamok energiaadóztatással 
kapcsolatos ambícióinak szintjét, különösen az üzleti felhasználás  esetében, ahol az 
energia megadóztatása közvetlen hatással van a vállalkozások versenyképességére.  
(2) A hatályos energiaadó-iránye lv keretében bevezetett, CO 2-kibocsátást terhel ő adók 
nem kezelik megfelel ő módon az ETS hatályán kívül es ő ágazatokból származó 
kibocsátást, mivel az energiafelhasználás nagy hányadát érintetlenül hagyják. Emellett 
az energiaadó-irányelv hatálya alá tart ozó energiafogyasztók számára bonyolult a 
CO 2-kibocsátáshoz kapcsolódó adót kizár ólag az ETS rendszerébe nem tartozó 
létesítményekre alkalmazni. 
(3) Az elméleti „CO 2-kibocsátásra alkalmazott adó” sokféle módon ültethet ő át a 
gyakorlatba, az uniós keretszabály hiánya  pedig utat nyit a nemzeti megoldások 
kialakítása el őtt, amelyek viszont a bels ő piac torzulásához és/vagy kett ős 
adóztatáshoz vezethetnek. 
3. A FŐ SZAKPOLITIKAI CÉLKIT ŰZÉSEK  
Az energiaadó-irányelv felülvizsgálatának f ő célkitűzése az irányelv jobb összehangolása az 
EU éghajlatváltozási és energiapolitikájának célkit űzéseivel, mindenekel őtt az ETS hatálya 
alá nem tartozó ágazatokból származó CO 2-kibocsátás kérdésének rendezése, az EU ETS-
rendszerével való negatív inte rferenciák elkerülése, az energiatakarékosság és a megújuló 
energiaforrások használatának el ősegítése, valamint a torzításmentes bevételgenerálás 
lehetővé tétele. Általánosságban a felülvizsgálat révén javulni fog a jelenlegi irányelv 
szerkezete, hogy ezáltal lehet ővé váljon a tagállamok számára az energiaadóztatás 
környezetvédelmi és más szakpolitikai célokra történ ő, hatékonyabb alkalmazása, és javuljon 
a belső piac működése. 
Az energiaadó-irányelv felülvizsgálatának célkit űzései az alábbiak: 
HU 4   HU (1) Az energiaforrások következetes kezelése az energiaadó-irányelv ke retében, és ezáltal 
valóban egyenl ő feltételek teremtése a különböz ő energiafogyasztók számára. 
(2) Megfelelő adózási keret kidolgozása a megújuló energiaforrásokra. 
(3) Keret kidolgozása a CO 2-kibocsátás megadóztatására azokon a területeken, amelyekre 
az EU ETS nem alkalmazandó, és a két eszköz közötti, a költséghatékonyság terén veszteségeket okozó átfedések elkerülése.  
4. S
ZAKPOLITIKAI MEGOLDÁSI LEHET ŐSÉGEK  
Annak meghatározása érdekében, hogy hogyan érhet ők el a legjobban a különböz ő 
szakpolitikai célkit űzések, számos lehet őséget vizsgáltak meg, az alapforgatókönyvhöz 
viszonyítva őket (= a még fennálló átmeneti id őszakok fokozatos megsz űnésén kívül nincsen 
további változás a jelenlegi energiaa dó-irányelvben). Az 1. és a 2. lehet őség a különböz ő 
energiaforrásokra alkalmazandó, azok energiatartalmán illetve CO 2-kibocsátásán alapuló 
minimummértékek koherens felülvizsgálatát  foglalja magában. A 3A. és 3B. lehet őség az 
irányelv struktúrájának felülvizsgálatát javasolja a meglév ő minimummértékek két csoportra 
osztásával (energiatartalom és CO 2-kibocsátás), ami tükrözné az energiaadók mögött 
meghúzódó különböz ő környezetvédelmi célokat: egyrészt energiamegtakarítás, másrészt a 
CO 2-kibocsátás csökkentése (a 3B. lehet őségben alacsonyabb a CO 2-kibocsátás 
minimummértéke). A 4. lehet őség az energiaadó-irányelv ke retében jelenleg kirótt adókon 
felül egy további, a CO 2-kibocsátásra alkalmazandó egységes adót vezetne be az EU 
kibocsátáskereskedelmi rendszerének ki egészítésére (4. szakpolitikai lehet őség). Két 
szállításspecifikus lehet őség (5. és 6. lehet őség) azt modellezi, milyen hatással van az 
üzemanyag-felhasználás összetételére a benzin és a gázolaj energiatartalmon, illetve CO 2-
kibocsátáson alapuló adóztatásána k összehangolása. Az 5. lehet őséggel ellentétben a 6. 
lehetőség előírja a tagállamok számára a minimumm értékek egymáshoz való viszonyának 
tiszteletben tartását a ne mzeti adókulcsok esetében. 
A szakpolitikai lehet őségek hatásvizsgálata érdekében az adóztatás szintjeivel kapcsolatos 
feltételezésekre volt szükség. Az adóztatás CO 2-kibocsátáshoz kapcsolódó részére 
vonatkozóan az ETS rendszerén belüli és  kívüli árvárakozások sávját tükröz ő CO 2-kibocsátási 
ársáv került alkalmazásra a modellezés során (10, 20 és 30 EUR/tonna). Az adó energiatartalomhoz kapcsolódó része esetében bizonyos tüzel őanyagok jelenlegi adókulcsát, 
illetve az üzemanyagok esetében a kereskedelmi célú üzemanyagként használt gázolajról szóló javaslatban
3 szereplő kulcsokat vették alapul. Az így kapott, az 1-6. lehet őségek 
modellezéséhez használt mértékeket a következ ő táblázat tartalmazza, az energiaadó-
irányelvben alkalmazott egységekben kifejezve: 
1. táblázat: Az 1-6. lehet őségek modellezéséhez használt minimális adómértékek (2013.1. 1-jei mértékek) a 
jelenlegi energiaadó-irány elv szerinti egységekben  
Lehetőség 
Energiatermék  Egység  Az 
energiaadó-
irányelvben 
rögzített 
minimumokA kereskedelmi 
célú 
üzemanyagként 
használt 
gázolajról szóló 
javaslat  1 2 3A  3B 4 5 6 
Felhasználás           
                                                 
3 COM(2007)52. 
HU 5   HU üzemanyagként  
Benzin  EUR/1000 
l 359 380 380 380 380 380 380 380 380
Gázolaj  EUR/1000 
l 330 380 380 380 380 380 380 438 438
Kerozin  EUR/1000 
l 330 330 330 330 330 330 330 409 409
Cseppfolyósított gáz 
(LPG)  EUR/1000 kg
 125 125 125 125 125 125 125 528 528
Földgáz  EUR/GJ 2.6 2.6 2.6 2.6 2.6 2.6 2.6 na na  
Fűtési célú 
felhasználás (nem üzleti célú 
felhasználás)
  
         
Gázolaj  EUR/1000 
l 21 21 22.2 54.9 66 38.6 60.3 na  na 
Nehéz fűtőolaj EUR/1000 
kg 15 15 24.0 61.8 73.8 42.9 68.0 na  na 
Kerozin  EUR/1000 
l 0 0 20.9 50 59.0 34.7 55.0 na  na 
LPG EUR/1000 
kg 0 0 27.6 58.0 71.2 42.5 63.8 na  na 
Földgáz  EUR/GJ 0.3 0.3 0.6 1.1 1.4 0.9 1.2 na  na 
Szén EUR/GJ 0.3 0.3 0.6 1.9 2.2 1.3 2.1 na  na 
Villamos energia  EUR/MWh 1.0 1.0 2.16 0 1.0 1.0 0 na  na 
Fűtési célú 
felhasználás (üzleti 
célú felhasználás)   
         
Gázolaj  EUR/1000 
l 21 21 22.2 54.9 60.4 33 60.3 na  na 
Nehéz fűtőolaj EUR/1000 
kg 15 15 24 61.8 67.8 36.9 68.0 na  na 
Kerozin  EUR/1000 
l 0 0 20.9 50 55.2 30.2 55.0 na  na 
LPG EUR/1000 
kg 0 0 27.6 58 64.9 35.9 63.8 na  na 
Földgáz  EUR/GJ 0.15 0.15 0.6 1.1 1.3 0.7 1.2 na  na 
Szén EUR/GJ 0.15 0.15 0.6 1.9 2 1.1 2.1 na  na 
Villamos energia  EUR/MWh 0.5 0.5 2.16 0 0.5 0.5 0 na na 
Ezenfelül két további szakpolitikai lehet őség került azonosításra, amelyek az irányelv 9. 
cikkének (2) bekezdésében és 15. cikkének (3) be kezdésében foglalt felü lvizsgálati záradékra 
reagálnak. Végül értékelte k számos olyan lehet őséget is, amelyek a kibocsátásáthelyezés 
szempontjából kockázatot rejt ő ágazatok különleges kezelésével foglalkoznak.  
5. A HATÁSOK ÉRTÉKELÉSE  
Az értékelés alapját a különböz ő érdekeltekt ől (tagállamok, vállalkoz ások, a Bizottság más 
szolgálatai) származó hozzájárulások széles skálája képezte. Ezenfelül a Bizottság min őségi 
és mennyiségi elemzést végzett, és há rom modell (E3ME, TREMOVE és QUESTIII) 
eredményeit használta fel a hatásvizsgálathoz. 
Általánosságban a hatékonyabb adóstruktúra önma gában jobb és konzisztensebb árjelzéseket 
eredményezne, és biztosítaná az energia mega dóztatásának hatékonyabb felhasználását mind 
környezetvédelmi, mind költségveté si célokra. A hatásvizsgál at azt mutatja, hogy a meglév ő 
HU 6   HU adórendszer szerkezetátalakítás ának költsége most igen alac sony, vagy akár negatív lenne. 
Ami az adminisztratív költségeket illeti, a meglév ő jövedéki rendszernek a CO 2-kibocsátás 
megadóztatására történ ő felhasználása többletköltségek és a vállalkozások és adóhatóságok 
adminisztratív terheinek tovább i növelése nélkül teszi lehet ővé új elem bevezetését az 
energiaadózásba. 
A makrogazdasági hatások valamennyi szakpo litikai opció esetéb en attól függnek, hogy a 
tagállamok hogyan használják fel a többletbevéte leket. Ha a bevételeket visszaforgatják a 
munkaerő költségeinek csökkentésébe, a GDP-re és a foglalkoztatásra gyakorolt hatás mindig 
pozitív, bár méretében korlátozott. Mivel a ha tások nagyságrendje a generált többletbevétel 
összegétől függ, a 4. lehet őség eredményezi a legnagyobb hatást. A GDP változása 
mindazonáltal 1/3 százalékpont alatt marad, mí g az újonnan létrehozott munkahelyek száma 
2030-ra éppen csak elmarad az 1 milliótól. A többi szakpolitikai opció hatásai ennél 
lényegesen kisebbek lennének. Ezeket a tendenciákat meger ősítette az alapforgatókönyv 
aktualizált, a pénzügyi és gazdaság i válság hatásait figyelembe vev ő előrejelzései alapján 
végrehajtott pótlólagos modellezés. A bevé telek háztartásoknak juttatott egyösszeg ű 
támogatás formájában történ ő visszaforgatása, illetve a t öbbletbevétel költségvetési 
konszolidációra való felhasználása nem eredmény ez pozitív hatást a GDP és a foglalkoztatás 
terén.  
A tagállamoknál az egyes szakpo litikai opciók esetén keletkez ő többletbevétel szintje (a 
bevétel-visszaforgatás kérdését ől függetlenül) nagymértékben attól függ, hogy a tagállamok 
hogyan hajtják végre az új struktúrát, és m ilyen mértékig élnek a mentességek és az 
adócsökkentések lehet őségével. Az ETS hatályán kívüli valamennyi kibocsátásra kivetett, 
20 EUR/t pótlólagos CO 2-kibocsátási adó költségvetési  potenciálja 2020-ban mintegy 
40 milliárd EUR az EU-27 egésze tekintetében.  
Az adóztatás által megcélzott le gfontosabb környezeti externália a CO 2-kibocsátás. A CO 2-
kibocsátás mindegyik opció esetén csökkenne; a 4. opció esetében ez maximum mintegy 2 % 
lehet. Ez – az alapforgatókönyv  szerinti, nemrégiben lefe lé korrigált kibocsátásokat 
figyelembe véve – az ETS hatályán kívüli te rületeken szükséges kibocsátáscsökkentési 
erőfeszítések körülbelül 37 %-ának (azaz 92 millió tonna CO 2-nek) felel meg. 
Hasonlóképpen, eltér ő mértékben ugyan, de mindegyik opció kedvez őbb adózási környezetet 
teremt a megújuló energiák felhasználás ának, különösen pedig a bio-üzemanyagoknak. 
Összességében megállapításra került, hogy az energiaadó-irányelv fe lülvizsgálata nincsen 
negatív hatással a jövedelemre, az elosztási hatá s azonban a választott be vétel-visszaforgatási 
módszertől függően változik. Összességében a munkaer őköltségbe történ ő visszaforgatás 
vezet a legjobb eredményre a háztartások jövedelme szempontjából, de az alacsonyabb jövedelműekkel szemben tendenciózusan el őnyben részesíti a magasabb jövedelm ű 
háztartásokat. Az egyösszeg ű támogatás formájában végrehajtott visszaforgatással 
elkerülhet őek a regresszív újraelosztási hatások, e nnek azonban a teljes jövedelem kismérték ű 
csökkenése az ára. A f űtési költségek növekedésének regressz ív újraelosztási hatását enyhíti a 
szállítási költségek pá rhuzamos emelkedése. 
Összességében az ágazati hatás ok egyik szakpolitikai lehet őség esetében sem adnak okot 
negatív versenyképességi hatásokkal kapc solatos aggodalomra,  bár a hatások nem 
egyenletesen oszlanak el a termel őágazatok között. A munkaer ő adóterheibe történ ő 
visszaforgatást feltételezve a foglalkoztatási szint minden szektorban magasabb vagy állandó, 
és csupán nagyon kevés ágazatban tapasztalható (kis mérték ű) termeléscsökkenés. 
HU 7   HU Ami az autógyártást illeti, meg kell jegyezni,  hogy az üzemanyagok nemzeti adómértékének 
6. opcióban szerepl ő, kötelező összehangolása – feltételezve,  hogy a tagállamok változatlanul 
hagynák a benzinre kivetett adó mé rtékét és csak a gázolajra ki vetett adómértéket növelnék – 
csupán lelassítaná a dízelüzem ű gépkocsik értékesítésének n övekedését (az értékesítés 2020-
ra 11,7 %-kal csökkenne az alapforgatókönyvhöz ké pest, ami azonban abszolút értékben még 
mindig a dízelüzem ű gépkocsik eladásainak 9 %-os növekedését jelenti). 
A 6. lehet őség, azáltal, hogy az uniós minimummértékek és a nemzeti adómértékek 
tekintetében egyaránt megszünteti a gázolaj árel őnyét, kiegyensúlyozó hatást gyakorol az 
üzemanyagpiac kínálati és keresleti oldalára. Az összes üzemanyag ilyen semleges kezelése 
technológiasemleges el őnyt biztosítana minden CO 2-mentes üzemanyagnak és ösztönözné az 
energiahatékonyságot. 
6. A LEHETŐSÉGEK ÖSSZEHASONLÍTÁSA  
A szakpolitikai lehet őségeket a következ ő, a 3. fejezetben leírt szakpolitikai célkit űzéseket 
tükröző főbb kritériumok alapján értékelték: bels ő piac és tisztességes verseny; környezeti 
hatékonyság (CO 2-kibocsátás csökkentése); költségvetési hatások; valamint (a tagállamok és 
az energiafogyasztók közötti) egyenl ő bánásmód. Az eredményeket az 2. táblázat foglalja 
össze. 
2. táblázat: A szakpolitikai lehet őségek összehasonlítása a kiválasztott értékelési 
szempontok alapján 
Szakpolitika
i lehetőség Belső piac és 
tisztességes 
verseny  Környezeti 
hatékonyság  Költségvetési 
hatások  Azonos 
elbánás  
1. lehetőség + (+) + +  
2. lehetőség - + - -  
3A. 
lehetőség ++ + + -  
3B. 
lehetőség + (+) (+) ++  
4. lehetőség (+) ++ ++ - -  
5. lehetőség ++ + + +  
6. lehetőség (-) ++ ++ +  
 Megjegyzés: A zárójelek fél pontot jelentenek. 
Mindegyik szakpolitikai lehet őség javítja a bels ő piac  működését, mivel megszüntetik az 
energiaforrások adómegítélése terén fennálló to rzulásokat. A tagállamok közötti torzulások is 
csökkennek, bár a 3B. opció esetén a kilenc tagállam számára biztosított átmeneti id őszak 
miatt, a 4. opció esetén pedig a meglév ő nemzeti adómértékeken felüli, további adó 
bevezetése miatt kicsit kevésbé. Az ETS hatálya alá tartozó, illetve azon kívül es ő 
vállalkozások méltányosabb kezelése legjobba n a 3. opció két válto zata révén érhet ő el, 
amelyek a rendszer által le nem fedett összes  létesítményre vonatkozóan bevezetnek egy 
kiegészítő, a CO 2-kibocsátásra vonatkozó adóelemet és  ezáltal részben könnyítenek az ETS 
hatálya alá tartozó vállalkozások  adóterhein. Ami a szállítási opciókat illeti, a 6. lehet őség 
jobban el tudja érni az energiafo rrások (benzin és gázolaj) egyenl ő kezelését, ugyanakkor 
viszont a tagállamok között az adómértékek valamivel nagyobb fokú eltérését eredményezi. 
HU 8   HU A környezeti hatékonyság  tekintetében a 4. opció keretében érhet ő el a CO 2-kibocsátás 
legnagyobb mérték ű csökkentése – ez a lehet őség EU-szerte egységes CO 2-kibocsátási adót 
vezet be. A közlekedésb ől származó kibocsátásokat illet ően a TREMOVE-modellezés alapján 
a 6. szakpolitikai lehet őség nemcsak az üzemanyagmixre lenne hatással, hanem a tényleges 
fogyasztásra is, ezáltal a CO 2-kibocsátás egészének csökkenéséhez vezet, annak ellenére, 
hogy a benzin és a gázolaj kereslet e az uniós szakpolitikák célkit űzéseivel és a CO 2-
kibocsátási és a gépkocsikra vonatkozó st ratégiával összhangban bizonyos mértékig 
kiigazításra kerül. 
Bár a költségvetési hatások  nagyon er őteljesen függnek a nemzeti adóz ási politikától, és ezért 
nehezen el őrejelezhet ők, egyes szakpolitikai lehet őségek nagyobb valószín űséggel generálnak 
többletbevételt vagy költségvetési veszteséget, mint mások. Költségveté si szempontból a 2. 
opció a leggyengébb, mivel kizárólag az ETS hatályán kívül es ő ágazatokban felhasznált 
fosszilis energiahordozókra korlátozza az a dóalapot. A legnagyobb költségvetési hatással a 
valamennyi ETS-en kívüli ki bocsátásra pótlólagos CO 2-kibocsátási adót bevezet ő 4. lehetőség 
jár. Becslések szerint az ETS hatályán kívü li valamennyi kibocsátá sra kivetett, 20 EUR/t 
pótlólagos CO 2-kibocsátási adó költségvetési potenciálja 2020-ban mintegy 40 milliárd EUR 
az EU-27 egésze tekintetében. 
A tagállamokkal szembeni azonos bánásmód  legjobban az átmeneti id őszakokat bevezet ő 3B. 
szakpolitikai lehet őség esetén valósul meg; az átmeneti id őszakok az energiaügyi és éghajlat-
változási csomagban megfogalmazott, szo lidaritás iránti igényt tükrözik. Az 
energiafogyasztókkal szembeni azonos bánásmód jelent ősen javítható, ha az energiaadó-
irányelv felülvizsgálata mind a f űtési célú, mind az üzemanyagként történ ő felhasználásra 
kiterjed, mert ez a kombináció korlátozza az újra elosztás lehetséges negatív hatásait.  
További szakpolitikai lehet őségek 
A fűtési célú gázolaj országspecifikus mini mummértékeinek megszüntetése (9. cikk (2) 
bekezdés): A Belgiumban, Luxemburgban és Dániában a f űtési célú gázolajra alkalmazott, az 
uniós minimummértéknél alacsonya bb minimummérték indokolatlan el őnyhöz juttatja e 
három országban az üzleti fogyasztókat, ami a bels ő piac torzulásának veszélyét jelenti.  
A primer szektorra alkalmazható, csökkentett ad ómértékek környezetvédelmi ellentételezéshez 
kötése (15. cikk (3) bekezdés):  A 15. cikk (3) bekezdése, amel y feltétel nélküli mentesítési 
lehetőséget tartalmaz, nincs összhangban az irá nyelv adómérték-harmonizációhoz, valamint 
az energiahatékonyság fokozását és a kibocsátáscsökkentést célzó ösztönz őkhöz kapcsolódó 
célkitűzéseivel. Ezért az energiafogyasztás általános adóztatása alóli mentességet, illetve az 
ilyen adó csökkentését feltételhez kell kötni:  a kedvezményezettnek az energiahatékonyság 
növelésével kell ellentét eleznie. Ezzel egyidej űleg fenn kell tartani bizonyos fokú mozgásteret 
a tagállamok számára, hogy figyelembe tudják  venni az egyes ágaza tok sajátosságait.  
A kibocsátásáthelyezés szempontjából kockázatot rejt ő ágazatok különleges kezelése: Az ETS 
rendszerében alkalmazott megközelítést tükrözend ő kezelni kellett a kibocsátásáthelyezés 
potenciális kockázatát azon kisméret ű létesítmények esetében, amelyek ugyan az ETS hatálya 
alá tartozó szektorban m űködnek, de amelyekre nem alkalmazandó az ETS. Úgy t űnt, hogy ez 
legjobban a kis méret ű ipari létesítmények számára biztosított egyösszeg ű adójóváírás révén 
érhető el – az adójóváírás alapja  a vállalkozások múltbéli en ergiafogyasztása, megszorozva 
egy, a referencia-energiahordozó CO 2-tartalmát tükröz ő referenciaértékkel. 
A választott politikai eszközkészlet 
HU 9   HU A különböz ő opciók elemzését követ ően a Bizottság szolgálatai összeállították azon eszközök 
készletét, amelyek együttesen alkalmazva va lamennyi kritérium vonatkozásában a legjobb 
eredményt érhetik el. Összességében a 3. lehet őség kínálja a legjobb struktúrát, két különálló 
minimummértéket javasolva: az egyi k az energiatartalmon, a másik a CO 2-kibocsátásokon 
alapul. A 3A. lehet őség valamivel ambiciózusabb adómértékei a 3B. opció átmeneti 
időszakaival kombinálva jelentik a legjobb megoldást a környezeti hatékonyságra és az 
azonos bánásmódra vonatkozó feltételek egyidej ű teljesítésére. Mi ndezeket szállítási 
szempontból a 6. szakpolitikai lehet őséggel kell ötvözni, az biztos ítja ugyanis a legjobban az 
energiaforrások konzis ztens kezelését.  
A kiválasztott szakpolitikai eszk özök teljes készlete a következ őkből áll: 
• A tüzelőanyagok adóztatásának szerkezete és szintje a 3A. szakpolitikai opcióban 
bemutatottaknak megfelel ően (20 EUR/tCO 2 2013-2020 között és 30 EUR/tCO 2 2021-
2030 között, 0,15 EUR/GJ üzleti célú felhasználás esetén és 0,3 EUR/GJ nem üzleti célú 
felhasználás esetén). 
• Átmeneti id őszak biztosítása kilenc tagállam számára a tüzel őanyagok CO 2-kibocsátáson 
alapuló adóztatásának 2020-ig történ ő bevezetésére, a 3B. szakpolitikai opcióban foglaltak 
szerint. 
• A közlekedésben használt üzemanyagok adóztatá sa a 6., közlekedési szakpolitikai opció 
szerint. 
• A fűtési célú gázolaj országspecifikus minimu mmértékeinek megszüntetése az energiaadó-
irányelv 9. cikkének (2) be kezdésével összhangban. 
• A kibocsátásáthelyezés szempontjából  kockázatosnak ítélt ágazatokban m űködő kis méret ű 
létesítmények CO 2-kibocsátáson alapuló adókötelezettségének csökkentése az 
energiahordozók refere nciaértéke alapján. 
• Az adócsökkentés primer szektorra való alkalmazásának (az energiaadó-irányelv 15. 
cikkének (3) bekezdése) egyszer űsített módon történ ő környezetvédelmi ellentételezéshez 
kötése. 
• A bioüzemanyagok felvétele az energiaadó-irányelv energiatermékeket felsoroló 
jegyzékébe. 
• A minimummértékek indexálása az energiatarta lom alapján (a gyakorlati megvalósítást a 
14. melléklet mutatja be). Az adó CO 2-kibocsátáson alapuló része esetében ez a minimum 
adómérték rendszeres, a kibocsátási egységek uniós piaci árának alakulásához igazítása révén valósulhat meg, amelynek alapja az en ergiaadó-irányelv 29. cikkéve összhangban 
készített bizottsági jelentésben szerepl ő értékelés. 
7. N
YOMON KÖVETÉS ÉS ÉRTÉKELÉS  
Az energiafogyasztás adóztatását legalább év ente egyszer, a tagállamoktól származó 
információk begy űjtése révén követik nyomon. Az információgy űjtésre a Jövedékiadó-
bizottság ülései szolgáltatnak alkalmat. Ezen felül a DG TAXUD évente kétszer aktualizálja a 
tagállamok által alkalmazott energiaadó-mérték eket tartalmazó információs adatbázist 
(jövedékiadó-táblázatok). 
HU 10   HU Emellett az energiaadó-irányelv 29. cikke el őírja az irányelvben különböz ő rendelkezéseinek 
és a minimum adómértéknek a Bizottság jelentés e, és adott esetben javaslata alapján történ ő 
rendszeres vizsgálatát. Ez a vi zsgálat figyelembe veszi a bels ő piac megfelel ő működését, 
valamint a Szerz ődés szélesebb kör ű célkitűzéseit. Az energiaadó-irányelv felülvizsgálatát 
követően e vizsgálatnak különös figyelmet ke ll fordítania arra, hogyan ültették át a 
tagállamok nemzeti rendszerükbe az energiatermé kek és a villamos energia megadóztatásának 
új keretszabályát, hogyan tette ez az új keret lehet ővé számukra a környezetvédelmi és 
energiahatékonysági megfontolások jobb inte grációját, továbbá hogy milyen gazdasági 
hatásokkal járt az új keret – figyelembe vé ve, hogy az egyes tagállamok hogyan használták fel 
a többletbevételeket.