A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Globális partnerség a szegénység felszámolásáért és a fenntartható fejlődésért 2015 után /* COM/2015/044 final */





A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK: Globális partnerség a szegénység felszámolásáért és a fenntartható fejlődésért 2015 után I. BEVEZETÉS 2015 meghatározó év a globális fenntartható fejlődés és a szegénység felszámolása szempontjából. A 2015 utáni időszakra vonatkozó fejlesztési menetrend elfogadásával a nemzetközi közösségnek gyökeres változásokat előidéző válaszokat kell adnia a világ előtt álló alapvető kihívásokra, melyek a következők: a szegénység felszámolása, inkluzív és fenntartható fejlődés megvalósítása a mostani és az eljövendő generációk számára, valamint a békés és virágzó társadalmak alapjául szolgáló valamennyi emberi jog és alapvető érték előmozdítása, védelme és tiszteletben tartása. Az előttünk álló év során két magas szintű nemzetközi találkozó nyújt lehetőséget az új menetrendről, ezen belül a fenntartható fejlesztési célok meghatározásáról, valamint az ezt megalapozó új globális partnerségről való megállapodásra: 2015 júliusában az addisz-abebai harmadik nemzetközi fejlesztésfinanszírozási konferencia, majd szeptemberben a 2015 utáni időszakra vonatkozó fejlesztési menetrend elfogadása érdekében megrendezésre kerülő New York-i ENSZ-csúcstalálkozó. E folyamat során össze kell hangolni és tovább kell fejleszteni a korábbi kezdeményezéseket, mindenekelőtt a millenniumi fejlesztési célokat és a fenntartható fejlődésről szóló Rio+20 konferencia vívmányait. A 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrendre irányuló megállapodás jelentős hatással lesz az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye kapcsán folytatott tárgyalásokra is. Az ENSZ keretében zajló különbözőfolyamatok során már jelentős előrelépéseket sikerült megvalósítani. A legfontosabb elemeket a fenntartható fejlesztési célokkal foglalkozó nyitott munkacsoport jelentése[1], a fenntartható fejlesztés finanszírozásával foglalkozó kormányközi szakértői bizottság (ICESDF) jelentése[2], valamint az ENSZ-főtitkár összefoglaló jelentése[3] képezi – e dokumentumok rámutatnak, hogy elérhető közelségbe került a globális megállapodás a 2015 utáni időszakra vonatkozó ambiciózus menetrend tekintetében. Az Európai Unió következetesen komoly és konstruktív szerepet vállalt e folyamatokban, fontos hozzájárulásokkal és a partnerekkel minden szintre kiterjedően folytatott aktív együttműködés révén. Az Európai Bizottság 2013. februári[4], 2013. júliusi[5] és 2014. júniusi[6] közleményei, valamint a Tanács 2013. júniusi[7], 2013. decemberi[8] és 2014. decemberi[9] következtetései fogalmazzák meg az Unió erre vonatkozó elképzelését – ennek értelmében a 2015 utáni időszakra vonatkozóan olyan menetrendre van szükség, amely globális és univerzális jellegű, továbbá a fenntartható fejlődés mindhárom – társadalmi, gazdasági és környezetvédelmi – dimenziójára kiterjed. Egy ilyen nagy horderejű menetrend végrehajtása összetett kihívást jelent, ugyanakkor egyedülálló lehetőséget is kínál arra, hogy újból meghatározzuk és megerősítsük a globális közösség együttműködésének módját. A 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend megvalósítása érdekében új globális partnerséget kell kialakítani a szegénység felszámolásáért és a fenntartható fejlődésért. Ahhoz, hogy e globális partnerség sikerrel járhasson, mindenkinek részt kell vállalnia benne. Az Unió elkötelezi magát amellett, hogy teljes körű szerepet vállal és konstruktív együttműködést folytat partnereivel, bízva azok aktív részvételében. A 2014. decemberi tanácsi következtetésekre alapozva e közlemény ismerteti az Európai Bizottság nézeteit arról, hogy a globális partnerségben milyen átfogó elveket és alapelemeket kell érvényre juttatni ahhoz, hogy az eredményesen támogathassa a 2015 utáni időszakra vonatkozó fejlesztési menetrendet. A közlemény javaslatokat terjeszt elő arra vonatkozóan, hogy az Unió és tagállamai milyen módon járulhatnak hozzá egy ilyen partnerséghez. Hangsúlyozza, hogy az Unió kész határozott szerepet vállalni a jövőbeli fenntartható fejlesztési célok végrehajtási módjáról folyó vitában, és alapul szolgál majd a kormányközi tárgyalások során képviselendő közös uniós álláspont kialakításához. A 2015 utáni menetrend megvalósítása érdekében alkalmazható lehetséges fellépésekre vonatkozó javaslatokat a melléklet vázolja fel. II. A GLOBÁLIS PARTNERSÉG ÁTFOGÓ ELVEI Az új globális partnerségnek átalakító erejű módon a szolidaritás és az együttműködés szellemét kell érvényre juttatnia. A nemzeti szerepvállalás és vezetés kulcsfontosságú lesz, és ezt a legmagasabb szintű politikai elkötelezettségnek kell támogatnia. A nemzeti erőfeszítéseket a minden szintre és érdekelt félre kiterjedő együttműködésnek kell megerősítenie, és ehhez fel kell használni a millenniumi fejlesztési célokkal, a globális fejlesztési partnerség kialakításával és más nemzetközi partnerségekkel kapcsolatos tapasztalatokat. A sikerhez elengedhetetlen a szakpolitikák megvalósítása és a források mozgósítása, és ennek érdekében valamennyi országnak – kapacitási szintjének megfelelően – fokoznia kell erőfeszítéseit. A globális partnerség alapelveinek a következőket kell tekinteni: közös felelősségvállalás, kölcsönös elszámoltathatóság, és az adott kapacitások figyelembevétele. Minden országnak – aktuális fejlődési szakaszától függetlenül – részt kell vennie a partnerségben és felelősséget kell vállalnia annak megvalósításáért. A partnerségnek emellett az emberi jogokon, a jó kormányzáson, a jogállamiságon, a demokratikus intézmények támogatásán, az inkluzivitáson, a megkülönböztetésmentességen, valamint a nemek közötti egyenlőségen kell alapulnia. Kiegyensúlyozott módon kell támogatnia a fenntartható fejlődés három dimenziójának összehangolását, hogy elkerülhető legyen a munka során a szakmai szűklátókörűség, és az, hogy a különböző célkitűzéseket más célkitűzések rovására valósítsák meg. Mivel az éghajlatváltozás hatása felerősíti mind a szegénység felszámolásával, mind a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos kihívásokat, ezért a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend és az azt megalapozó globális partnerség szerves részét kell hogy képezzék az éghajlatváltozással kapcsolatos kérdések is. Az együttműködés hagyományos csatornáin túlmenően a globális partnerségnek támogatnia kell a több érdekeltet tömörítő partnerségek hatékonyabb és inkluzívabb formáit, amelyek minden szintre kiterjednek, és amelyekben részt vesz a magánszektor és a civil társadalom, beleértve a szociális partnereket, az egyetemeket, az alapítványokat, a tudásközpontokat és a hatóságokat is. A menetrend sikeres megvalósításához minden szintre kiterjedő szakpolitikai koherenciára van szükség annak érdekében, hogy a kormányzati szakpolitikák előmozdítsák a szegénységcsökkentést és a fenntartható fejlődést. A globális partnerségnek ösztönöznie kell valamennyi erőforrás fenntartható és hatékony felhasználását, a belföldi forrásokat, a nemzetközi közfinanszírozást, a magánfinanszírozást és az innovatív finanszírozást is beleértve. A jövőbeli globális partnerségnek egyértelműen arra kell irányulnia, hogy mérhető, konkrét és fenntartható eredményeket érjen el, olyanokat, amelyek közvetlenül hozzájárulnak az elfogadott célok és célszámok megvalósításához, strukturális reformhoz vezetnek, és végső soron a Föld és annak lakosai számára kedvező és fenntartható eredményeket idéznek elő. A globális partnerségben központi szerepet kell biztosítani a minden érdekelt félre kiterjedő átláthatóságnak és információmegosztásnak, ezért kiemelt jelentőséget kell biztosítani minden szinten a nyomon követésnek, elszámoltathatóságnak és felülvizsgálatnak a lakosság egésze és valamennyi érdekelt fél számára. A 2015 utáni menetrend végrehajtásához minden országnak megfelelő szakpolitikákat kell kialakítania, amelyek – adott kapacitásaik figyelembe vételével – lehetővé teszik számukra a fenntartható fejlesztési célok megvalósítását. Egyenlő mértékben kell erőfeszítéseket fordítani a megfelelő szakpolitikák kialakítására és a végrehajtást szolgáló elégséges pénzügyi források mozgósítására, mivel e két tennivaló kölcsönösen függ egymástól: az átlátható és eredményközpontú szakpolitikai környezet elengedhetetlen feltétele annak, hogy a finanszírozás tényleges hatást gyakorolhasson, illetve a finanszírozásnak is aktívan hozzá kell járulnia az egyéb végrehajtási módok – például támogató szakpolitikák, kapacitásépítés, kereskedelem, innováció vagy magánberuházások – megerősítéséhez vagy ösztönzéséhez. Az Európai Bizottság a tagállamokkal szoros együttműködésben dolgozik majd a menetrend Unión belüli végrehajtása érdekében, illetve konstruktív együttműködésen és partnerségeken keresztül fogja támogatni a végrehajtást a világ más részein. A 2015 utáni menetrend maradéktalan végrehajtásához az Uniónak és tagállamainak aktív szerepet kell vállalniuk, valamennyi szinten fellépve. Az Unió a menetrend alapelveit – a fenntarthatóságot, az együttműködést és a partnerségeket – kifejezésre juttató szakpolitikák terén szerzett széles körű tapasztalataival tudja segíteni ezt a folyamatot. E szakpolitikák körébe tartozik pl. az integrált és koherens szakpolitikai intézkedések révén megvalósítandó intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre irányuló Európa 2020 stratégia[10], a fejlesztési szempontú szakpolitikai koherencia[11] és a hetedik környezetvédelmi cselekvési program[12]. III. A GLOBÁLIS PARTNERSÉG KULCSELEMEI – A VÉGREHAJTÁS MÓDJA Az alábbiakban felvázoljuk azokat a kulcselemeket, amelyeknek a globális partnerség részét kell képezniük. Ezek olyan intézkedéseket foglalnak magukba, amelyekre valamennyi partnernek törekednie kell a sikeres megvalósítás érdekében, valamint konkrét javaslatokat arra vonatkozóan, mivel tud az Unió hozzájárulni mindehhez. 3.1. Támogató és kedvező hatású szakpolitikai környezet minden szinten Minden országban hatékony szakpolitikák, gyakorlatok, intézmények és források összehangolt kombinációjára van szükség annak érdekében, hogy a 2015 utáni menetrend megvalósítására nézve kedvező belföldi környezet jöjjön létre. A valamennyi szintre kiterjedő jó kormányzás elengedhetetlen eszköz a menetrend végrehajtásához, valamint önmagában is fontos cél. Nemzeti szinten valamennyi kormányzatnak – polgáraival konzultációt folytatva – döntenie kell arról, milyen módon járul hozzá a célok és célszámok megvalósításához, szem előtt tartva, hogy a társadalom minden tagjának véleményét figyelembe vegyék, különös tekintettel a legkiszolgáltatottabbakra. Elengedhetetlen a civil társadalom teljes körű bevonása a folyamatba. Az új globális partnerségnek a helyi hatóságok és helyi érdekelt felek fejlesztési potenciálját is teret kell engednie. Meg kell erősíteni a különböző – globális, nemzeti, regionális és helyi – szintek közötti koordinációt. A nemzeti szintű és a nemzeti szint alatti végrehajtáshoz minden országnak a szakpolitikai célok elérését szolgáló hatékony jogi és szabályozási kereteket kell kialakítania. Az országoknak hatékony és reagálni képes intézményeket, átlátható szakpolitikákat és rendszereket kell kialakítaniuk, valamint a jogállamiságon alapuló demokratikus eljárások révén erősíteniük kell az állampolgáraik felé történő elszámoltathatóságot. Ennek ki kell terjednie az emberi jogokat és az alapvető munkaügyi normákat ösztönző és védő, a környezetvédelmet előmozdító, valamint a természeti erőforrások fenntartható kezelését garantáló, méltányos és kiszámítható jogi keretek biztosítására. Emellett az is szükséges hozzá, hogy stabil, támogató környezetet építsenek ki a magánszektor számára, beleértve az egyenlő versenyfeltételek biztosítását és a fenntartható beruházások ösztönzését is. A jogszabályok végrehajtása és érvényesítése kritikus jelentőségű, beleérve az illegális tevékenységekkel szembeni küzdelmet, a végrehajtást gátló akadályok felszámolását, a végrehajtási kapacitások kiépítését, valamint a közvélemény tájékoztatását is, hogy az érdekelt felek elszámoltathassák a kormányzatokat és a hatóságokat. Az Unió elkötelezi magát amellett, hogy továbbfejleszti saját szabályozási keretrendszerét és – kapacitásépítés és tudásmegosztás révén – együttműködik a partnerekkel olyan szabályozási keretek kifejlesztésének és megerősítésének elősegítése érdekében, amelyek méltányosak, hatékonyak és átláthatók, valamint megerősítik az igazságügyi rendszerek hatékonyságát, függetlenségét, és minőségét. A jó kormányzáshoz a költségvetés-tervezést, a pénzügyi források elosztását és a kiadások nyomon követését lehetővé tevő hatékony rendszerekre van szükség. E rendszereknek a nyilvánosság számára teljes mértékben átláthatóaknak és nyitottaknak kell lenniük, hogy ösztönözzék a részvételen alapuló döntéshozatalt és a magánszektor szerepvállalását, illetve legyűrhető legyen a korrupció. A hatékony makrogazdasági szakpolitikák létfontosságúak ahhoz, hogy biztosítható legyen a szükséges források mozgósítása, valamint az, hogy ezeket ténylegesen a fenntartható fejlesztési célokkal összhangban levő tevékenységekre fordítsák. A kormányzatoknak a fenntartható és inkluzív növekedést kell ösztönözniük, amely a társadalom valamennyi tagjára nézve kedvező, beleértve a peremhelyzetben lévő és kirekesztett csoportokat is. A szabályozási eszközöket olyan gazdasági eszközökkel kell kombinálni, amelyek rugalmasak és költséghatékonyak, és hozzájárulnak a célok együttes megvalósításához. A gazdasági eszközök – pl. fiskális ösztönzők, átvételi árak és ellentételezés az ökoszisztéma-szolgáltatásokért – ösztönzőként hathatnak a fenntartható növekedésre, többek között a munka adóterheinek a fenntarthatóságra kedvezőtlen hatással levő termékek adóterheinek rovására történő csökkentésével és kibocsátás-kereskedelmi egységek bevezetésével, pl. az uniós kibocsátás-kereskedelmi rendszerhez hasonló módon. A szén-dioxid-árazás alapvető eszköz a tiszta technológiákba és karbonszegény megoldásokba való beruházások ösztönzésében, különösen a fejlődő országokban; ezért az üvegházhatásúgáz-kibocsátás kezelése érdekében valamennyi országnak be kell vezetnie a szén-dioxid-árazást. A fenntartható közbeszerzés lehetővé teszi a kormányzatok számára, hogy társadalmi és környezetvédelmi kritériumokat figyelembe véve a közfinanszírozás révén elősegítsék a fenntartható termékek és szolgáltatások iránti kereslet erősödését, növelve azok piaci részesedését és kézzelfogható ösztönzőket biztosítva a vállalkozások számára. A szakpolitikai koherencia központi szerepet játszik a valóban kedvező hatású szakpolitikai környezet kialakításában. Ahhoz, hogy a globális partnerség sikerrel járjon, valamennyi – nemzeti szintű vagy nemzeti szint alatti – szakpolitikának koherens módon hozzá kell járulnia a fenntartható fejlesztési célok megvalósításához belföldön és nemzetközi viszonylatban egyaránt. Figyelmet kell fordítani arra, hogy több ágazat – így pl. a mezőgazdaság, az energiaügy és az egészségügy – számos cél és célszám megvalósításában kulcsfontosságú szerepet játszik. Különösen fontos, hogy olyan szakpolitikai intézkedéseket foganatosítsunk, amelyek hozzájárulnak ahhoz, hogy mindenki számára tisztességes munkahelyek legyenek elérhetőek fenntartható és megfelelő szociális védelem mellett, valamint elősegítik a humán tőkébe való beruházást az oktatás, a készségfejlesztés és a képzés révén. Továbbra is elengedhetetlen az egyenlőtlenséggel és a társadalmi kirekesztéssel szembeni fellépés, különös tekintettel a legkiszolgáltatottabbakra, beleértve a nőket, gyermekeket, időseket és a fogyatékossággal élőket, többek között olyan eszközök alkalmazásával, mint a nemmel és a korral kapcsolatos mutatók. Szintén fontos lépés a környezeti szempontból káros – pl. a fosszilis tüzelőanyagokkal kapcsolatos – támogatások reformja vagy megszüntetése, és éghajlatbarát, a környezetet kevésbé károsító, a szegénységcsökkentést hatékonyabban elősegítő beavatkozásokkal való felváltásuk. A szakpolitikai koherencia azt is jelenti, hogy megfelelő koordinációs mechanizmusok segítik az érdekeltek közötti párbeszédet, valamint a szakpolitikák és eredmények nyomon követését és értékelését. A regionális szint jelentőségét nem szabad figyelmen kívül hagyni. Az Unió tevékenyen támogatja a regionális fejlesztést és integrációt, mivel ez serkentheti a kereskedelmet, a beruházásokat és a mobilitást, valamint elősegíti a békét és a stabilitást. Globális szinten a 2015 utáni menetrend megvalósításához a jó kormányzás hatékony nemzetközi rendszerére, stabil pénzügyi piacokra és gazdasági együttműködésre van szükség, a szabályozás szükséges mértékét is ideértve. A globális kormányzati intézményeknek hatékonyaknak és átláthatóaknak kell lenniük, és ezekhez kapcsolódó rendszereknek kell lehetővé tenniük a célkitűzésekhez viszonyított haladás értékelését és jelentését. További lépéseket kell tenni a nemzetközi pénzügyi szervezetek megfelelőbb irányítása érdekében. Emellett a G7 és a G20 napirendje is példamutató lehet abban a tekintetben, hogy milyen jellegű politikai felelősségvállalásokkal lehet komoly változásokat előidézni. A globális közjavak szintén összehangolt nemzetközi szakpolitikákat és fellépéseket tesznek szükségessé, többek között a számos fenntartható fejlesztési cél megvalósításában központi szerepet játszó nemzetközi megállapodások megfelelőbb végrehajtása révén. Sok probléma globális vagy határokon átnyúló, így a megoldásukhoz speciális nemzetközi együttműködési megállapodásokra van szükség. A nemzeti szakpolitikáknak is következeteseknek kell lenniük és össze kell őket hangolni a nemzetközi megállapodásokkal. Az Unió számos nemzetközi megállapodásnak aktív támogatója, illetve részes fele, és készen áll arra, hogy vezető szerepet vállalva még inkább segítse a végrehajtási lépéseket több területen, pl. a többoldalú egészségügyi megállapodások, a többoldalú környezetvédelmi megállapodások, valamint a nemzetközi óceánirányítás tekintetében. Az egyre inkább összefonódó világban minden országnak következetesen figyelembe kell vennie mindazokat a –pozitív vagy negatív– hatásokat, amelyeket szakpolitikáik más országokra gyakorolhatnak. E célból a közepes jövedelmű országok felső sávjába tartozó fejlett országoknak és a feltörekvő gazdaságoknak el kell kötelezniük magukat olyan rendszerek kialakítása mellett, amelyekkel értékelhetik, milyen hatással van az új szakpolitikák elfogadása a szegényebb országokra. Az Unió részéről a fejlesztési szempontú szakpolitikai koherencia jogi kötelezettségvállalást jelent arra, hogy az Unió figyelembe veszi a fejlesztési együttműködés célkitűzéseit azon szakpolitikáinak végrehajtásakor, amelyek hatással lehetnek a fejlődő országokra. Ez azt jelenti, hogy egyrészt foglalkozni kell a belső politikák harmadik országokra esetlegesen gyakorolt kedvezőtlen hatásaival, másrészt pedig szinergiát kell teremteni a gazdasági, szociális és környezetvédelmi szakpolitikai területek között. 3.2. A menetrend megvalósításához szükséges kapacitások kialakítása A 2015 utáni menetrend csak akkor válhat valósággá, ha valamennyi partner hatékony intézményekkel és megfelelő szakértelemmel és kapacitással rendelkezik a szegénység felszámolására és a fenntartható fejlődés megvalósítására. Ez magába foglalja a szükségletek felmérését, az adatgyűjtést, a végrehajtás nyomon követését és a stratégiák felülvizsgálatát is. A fenntartható fejlesztési célok megvalósításához további, új kapacitások és szakértelem kialakítására van szükség minden szinten és minden országban, beleértve az Uniót is. A kapacitásfejlesztés – ezen belül az intézményi és szervezeti fejlesztés – csak akkor lehet hatékony, ha felelősséget és irányító szerepet vállalnak az érintettek. Vezető szerepet kell játszania benne a tanuláson és a tudáson alapuló kezdeményezéseknek, csakúgy, mint a szakpolitikákról és a fejlesztési eredményekről szóló folyamatos, méltányos és konstruktív párbeszédnek. E megközelítésben a humánerőforrások, valamint a tervezési, igazgatási és nyomon követési rendszerek és folyamatok fejlesztésére kell helyezni a hangsúlyt. A nemzetközi együttműködés valamennyi partnerének – a nemzetközi szervezeteket is beleértve – meg kell erősítenie és pontosabban meg kell határoznia a kapacitásfejlesztési folyamatokhoz való hozzájárulását, beleértve a fejlesztési partnerek közötti tudásmegosztást, egymástól való tanulást és koordinációt szolgáló hálózatok és rendszerek alkalmazását is. Mindez a köz- és magánszereplők bevonása mellett az együttműködési partnerségek valamennyi fajtáját felölelheti, beleértve az észak és dél, a dél és dél közötti, illetve a háromoldalú és regionális megközelítéseket is. A legkevésbé fejlett országok (LDC-országok) és az instabil államok esetében különös erőfeszítésre van szükség, mivel ezekben alapvetően fontos az átmeneti időszak feltételeinek kialakítása és a legkiszolgáltatottabb lakosok ellenálló képességének megerősítése. Az Unió elkötelezi magát amellett, hogy a több érdekeltet bevonó megközelítés alkalmazásával az együttműködés valamennyi ágazatában fejleszti és hatékonyabbá teszi a kapacitásfejlesztéshez nyújtott támogatást. Az Unió felismeri, hogy a partnerországokban megvalósuló kapacitásfejlesztés kulcsfontosságú a segélyhatékonyság javításához, és már most is támogatja az egymástól való tanulás folyamatait és a hálózatépítést olyan kezdeményezések révén, mint a technikai együttműködési és intézményfejlesztési programok. Az Unió fokozni fogja a kapacitásépítést a partnerországokban a statisztika és a monitoring területén. 3.3. A hazai közforrások mobilizálása és hatékony felhasználása Elsősorban a nemzeti kormányok felelősségi körébe tartozik, hogy fenntartható gazdaságpolitikát folytassanak. Ehhez az is hozzátartozik, hogy felelősek a közforrások – beleértve a természeti erőforrásokat – mobilizálásáért és hatékony felhasználásáért is. Mindez szükségessé teszi a hatékony és eredményes államháztartási gazdálkodást is, valamint az ellenőrzési, csalásellenes és korrupcióellenes intézkedések, a megalapozott adóigazgatás, valamint az országonkénti jelentéstétel kialakítását és megerősítését, hogy fokozható legyen a pénzügyi átláthatóság és fel lehessen lépni az illegális pénzmozgások ellen. Bár a hazai közbevételek az elmúlt években jelentősen emelkedtek, az adóhányad sok ország esetében továbbra is alacsony. Amellett, hogy költségvetési mozgásteret biztosít a nemzeti kiadások fejlesztési prioritásokra való fordításához, a hazai közforrások hatékony és átlátható behajtása és felhasználása erősíti a hazai elszámoltathatóságot és hozzájárul a kormányzat és a polgárok közötti kapcsolat javításához. Tehát a szegénység felszámolása és a fenntartható fejlődés szempontjából kulcsfontosságú a hazai forrásalap mélyítése és bővítése, valamint kezelésének és hatékony felhasználásának javítása valamennyi országban. A természeti tőkére vonatkozó számlák segíthetik a természeti erőforrásokban gazdag országokat a kormányzás és az átláthatóság javításában, hozzájárulva a gazdasági növekedéshez. A zöld gazdaságra való átállás komoly új lehetőségeket kínál a fenntartható gazdasági fejlődés előmozdításában. Az Unió elkötelezi magát az e területre irányuló erőfeszítéseinek fokozása mellett, mind az Unión belül, mind pedig a fejlődő országoknak nyújtott támogatás révén. Az egyre inkább integrálódó nemzetközi pénzügyi piacok és a gazdasági globalizáció új kihívásokat jelent a hazai bevételek fokozása tekintetében. Ezért a hazai bevételetek mozgósításának fokozásához az átlátható, együttműködésen alapuló és méltányos adózási környezet biztosítására irányuló nemzetközi együttműködésre van szükség. Az adósság szintén fontos kérdés, és az államháztartás általános összefüggéseiben vizsgálandó. A hatékony adósságkezelésre támaszkodó, fenntartható adósságfinanszírozás a pénzügyi stabilitás és a fenntartható költségvetési politika alapját képezi. Minden országnak el kell köteleznie magát a hazai közforrások mozgósítása és hatékony felhasználása mellett, beleértve az olyan globális közjavakat is, mint az éghajlat és a biológiai sokféleség, valamint e közforrásoknak a szegénység felszámolása és a fenntartható fejlődés szempontjából központi jelentőségű ágazatokra – pl. a mezőgazdaságra és az energiaügyre – koncentrálása mellett. Valamennyi országnak környezetvédelmi és társadalmi biztosítékokat kell alkalmaznia, valamint a nagyobb ellenálló képességet szolgáló, ezáltal hosszú távon költségmegtakarítással járó programokat kell szorgalmaznia és végrehajtania. Az éghajlatváltozással kapcsolatos fellépések finanszírozásának biztosításához, valamint a nem fenntartható beruházások és a hosszú távon kedvezőtlenül alakuló költségek elkerüléséhez alapvetően fontos az éghajlattal kapcsolatos célok érvényesítése a hazai közfinanszírozásban. Minden országnak el kell köteleznie magát a kormányzati bevételek optimális szintjének elérése mellett (amely például az adóbevételeknek a bruttó hazai termékhez (GDP) viszonyított arányával mérhető), többek között az érintett intézmények megerősítése, az adóhatóságok kapacitásainak növelése, valamint adott esetben a nemzeti adórendszereknek az adóalap bővítését, illetve a méltányos és igazságos adóügyi politikák biztosítását szolgáló reformjai révén. Minden országnak biztosítania kell, hogy hatékony rendszerekkel rendelkeznek valamennyi közforrás hatékony, fenntartható és átlátható kezelésére, beleértve az adósságkezelést és a pénzgazdálkodást, valamint a természeti erőforrásokból származó bevételek kezelését is. Ehhez kormányzati irányítású reformprogramok megvalósítására, valamint a költségvetési tervezésért és felügyeletért felelős intézmények – ezen belül a független nemzeti legfőbb ellenőrző intézmények, parlamentek és a civil társadalom – megerősítésére van szükség. Ösztönözni kell a nyílt hozzáférésű adatokat támogató szakpolitikákat, beleértve a nyílt hozzáférésű adatok nemzeti szintű portáljait is. Az illegális pénzmozgásokkal szembeni fellépésre irányuló nemzetközi együttműködést erősíteni kell, hogy egyenlő versenyfeltételek legyenek biztosíthatók adózási szempontból a hazai és a nemzetközi vállalatok számára. A nyersanyag-kitermelő iparágakban fokozni kell az átláthatóságot és az elszámoltathatóságot, többek között a vállalatok által a kormányzatok részére fizetett összegek nyilvánosságra hozásával. A nemzetközi együttműködést az adóügyi kérdésekben is meg kell erősíteni. Minden országnak be kell fogadnia a jó adóügyi kormányzásra vonatkozó minimumkövetelményeket (átláthatóság, információcsere, tisztességes adóverseny), és el kell kötelezniük magukat az adókijátszás, az adókikerülés, az agresszív adótervezés elleni, valamint az ártalmas adóverseny elkerülését szolgáló nemzeti rendelkezések érvényesítése mellett. Valamennyi országnak erőfeszítéseket kell tennie az adóalap-erózióra és a nyereségátcsoportosításra vonatkozó ajánlások végrehajtása érdekében. 3.4. A nemzetközi közforrások mobilizálása és hatékony felhasználása A nemzetközi közfinanszírozás továbbra is fontos elemet jelent és katalizátorszerepet tölt be a fejlődő országok rendelkezésére bocsátott finanszírozásban, és az előttünk álló 15 év folyamán az ambiciózus menetrend megvalósításához többet kell belőle biztosítani. Mint azt az ENSZ-főtitkár összefoglaló jelentésében felvázolta, a 2015 utáni időszakra szóló menetrendnek az egyetemesség, a közös felelősségvállalás és a szolidaritás elvén kell alapulnia. Az Európai Bizottság ezért határozottan támogatja az ENSZ-főtitkár arra irányuló felhívását, hogy minden fejlett ország teljesítse a 0,7%-os ODA/GNI arányra vonatkozó ENSZ-célkitűzést, és állapodjanak meg konkrét határidőkben a hivatalos fejlesztési segélyre (ODA) vonatkozó kötelezettségeik teljesítése tekintetében. Az elmúlt évtizedben a fejlődő és a feltörekvő gazdaságok jelentették a globális növekedés motorját. A fejlődő országok jelentős részében tapasztalható folyamatos gazdasági és pénzügyi előrelépéseket figyelembe véve a nemzetközi közfinanszírozásnak a 2015 utáni időszakban fejlődnie kell, hogy hatékonyabban gyorsítsa a változás ütemét, és hozzájáruljon ahhoz, hogy az fenntartható legyen. Egyre több olyan ország van az OECD Fejlesztési Támogatási Bizottsága (OECD/DAC) tagjai körén kívül, amelyek már most jelentős mértékű finanszírozást biztosítanak. E partnerek alternatív együttműködési stratégiák és módok révén hozzájárulnak a fejlesztésfinanszírozási helyzet átalakításához, és kívánatos, hogy jelentősebb mértékben működjenek közre a leginkább rászoruló országok támogatásában. Tekintettel jelentőségükre – és az ENSZ-főtitkár összefoglaló jelentésével összhangban – a közepes jövedelmű országok felső sávjába tartozó országoknak és a feltörekvő gazdaságoknak el kell köteleződniük amellett, hogy jelentősebb részt vállalnak a nemzetközi közfinanszírozás biztosításában, és konkrét célkitűzéseket és határidőket kell erre vonatkozóan elfogadniuk. Az Unió és tagállamai biztosítják a hivatalos fejlesztési segély több mint 50%-át, és továbbra is komoly kollektív kötelezettségvállalást fognak fenntartani. Az uniós pénzügyi kötelezettségvállalások időzítését a fent említett globális kötelezettségvállalás részeként kell meghatározni, melynek biztosítania kell, hogy a magas jövedelmű országok, a közepes jövedelmű országok felső sávjába tartozó fejlett országok és a feltörekvő gazdaságok mindegyike méltányosan kivegye részét a szegényebb országok támogatásában annak érdekében, hogy teljesíthetőek legyenek a nemzetközileg elfogadott célkitűzések. Országonként eltérő, hogy milyen szerepe és jelentősége van a nemzetközi közfinanszírozásnak. A forrásokat azokra a területekre kell irányítani, ahol azokra a legnagyobb szükség van és ahol azok a legnagyobb hatást tudják gyakorolni. E tekintetben fontos, hogy valamennyi finanszírozó erőfeszítést tegyen azért, hogy megfordítható legyen a legszegényebb országoknak nyújtott segélyek csökkenő tendenciája. Mint erre az ENSZ-főtitkár is utalt, az összes magas jövedelmű országnak tartania kellene magát a legkevésbé fejlett országoknak juttatandó, a GNI 0,7%-ának megfelelő fejlesztési segélyre vonatkozó ENSZ-célkitűzéshez, a isztambuli cselekvési programban rögzítetteknek megfelelően[13]. A közepes jövedelmű országok felső sávjába tartozó országoknak és a feltörekvő gazdaságoknak szintén el kell kötelezniük magukat amellett, hogy jelentősebben támogatják a legkevésbé fejlett országokat, és erre vonatkozóan konkrét célkitűzéseket és határidőket kell elfogadniuk. Az összes finanszírozótól származó nemzetközi közforrásokat hatékonyan kell célhoz juttatni és felhasználni, a felelősségvállalás, az eredményközpontúság, az inkluzív partnerség, az átláthatóság és a kölcsönös elszámoltathatóság elvével összhangban. Minden finanszírozónak konkrét erőfeszítéseket kell tenni az átláthatóság javítása, a megvalósítás és az elszámoltathatóság megerősítése, a fenntartható eredmények mérésének és bemutatásának támogatása, a konfliktusos és instabil helyzetekre vonatkozó iránymutatások[14] végrehajtása, valamint a nemzetközi segélyezési rendszer töredezettségének csökkentése érdekében. A gazdasági megszorítások idején kulcsfontosságú a közfinanszírozási lehetőségek maximális kihasználása. Az ODA – megfelelő tervezés és végrehajtás esetén – hozzájárulhat az egyéb megvalósítási módok ösztönzéséhez. Multiplikátor hatást gyakorolhat a hazai közfinanszírozás tekintetében azáltal, hogy támogatja az adó- és költségvetési politikák javítását, a vegyes támogatás és a köz-magán társulás révén infrastrukturális projektek beindítását teheti lehetővé, valamint serkentheti a tudományos és technológiai csereprogramokat. Mivel a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrendnek teljes mértékben összhangban kell állnia az éghajlattal kapcsolatos célokkal és támogatnia kell ezeket, fontos biztosítani, hogy a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend pénzügyi kerete teljes mértékben összhangban álljon az éghajlatváltozás elleni küzdelem finanszírozásával és illeszkedjen ahhoz, amint ezt az ENSZ-főtitkár összefoglaló jelentése is kiemeli. Ezzel kapcsolatban ki kell emelni, hogy az Unió a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan már határozott arról, hogy költségvetésének 20 %-át az éghajlatváltozással kapcsolatos projektekre és szakpolitikákra fordítja, beleértve a külső fellépésekre szánt költségvetést is. Az Unió továbbra is vállalja azt is, hogy eleget tesz a többek között a biológiai sokféleségre és más fontos globális kérdésekre vonatkozó nemzetközi egyezmények szerinti kötelezettségeinek. 3.5. A kereskedelem ösztönzése a szegénység felszámolása és a fenntartható előmozdítása érdekében A kereskedelem kulcsfontosságú az inkluzív növekedés és a fenntartható fejlődés szempontjából, így a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend végrehajtásának is fontos eszköze. Az Unió elismeri a Kereskedelmi Világszervezet elsőbbségét a globális szintű kereskedelmi kérdésekben, és úgy ítéli meg, hogy a szabályokon alapuló multilaterális kereskedelmi rendszer felbecsülhetetlen szerepet játszik a minden országra – és különösen a fejlődő országokra – nézve egyenlő versenyfeltételek megteremtésében. Az Unió ezért továbbra is teljes mértékben elkötelezi magát a dohai fejlesztési menetrend és a bali megállapodáscsomag végrehajtása mellett, különös tekintettel a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére vonatkozó megállapodásra és a legkevésbé fejlett országokkal kapcsolatos elemekre, amelyek előmozdítják a legkevésbé fejlett országok további integrálását a nemzetközi piacok és a globális értéklánc tekintetében. Az Unió konstruktív szerepet vállal majd a bali konferenciát követő munkaprogramra irányuló tárgyalásokon, a forduló mielőbbi lezárása érdekében. Számos ország – különösen a feltörekvő gazdaságok közül – sikeresen kiaknázta a nyitott kereskedelmi rendszerből adódó lehetőségeket kereskedelmük fellendítésére és GDP-jük tartós növelésére. Bár ezek a változások emberek százmillióinak segítettek kiemelkedni a szegénységből, nem mindegyik fejlődő ország tett szert ilyen típusú nyereségre. A legkevésbé fejlett országok továbbra is periferikus helyzetben vannak a globális kereskedelem színterén. Minden országot elsődleges felelősség terhel azért, hogy jó kormányzás, valamint ésszerű hazai szakpolitikák és reformok révén maximálisan kihasználják a kereskedelem nyújtotta lehetőségeket az inkluzív növekedésre és a fenntartható fejlődésre. Olyan stabil szabályozási környezet megteremtésére kell törekedni, amely kedvező hatású a magánszektorra és a beruházásokra nézve, és elősegíti az ország integrációját a regionális és globális értékláncokba. Ezzel egyidejűleg az országoknak biztosítaniuk kell a nemzetközileg elfogadott munkaügyi normákat és a megfelelő készségeket a munkaerő számára, és ösztönözniük kell a zöld gazdaságra való átállást. A világ legsérülékenyebb országai, és nevezetesen a legkevésbé fejlett országok azonban különös akadályokkal szembesülnek a kapacitáshiányból, a nem megfelelő infrastruktúrából vagy a termelés nem kielégítő mértékű diverzifikációjából adódóan. Támogatásra van szükségük a globális kereskedelmi rendszerbe való integrációjukhoz, valamint ahhoz, hogy a lehető legnagyobb mértékű gazdasági, társadalmi és környezeti előnyökre tegyenek szert ezáltal. A jobb piacrajutás és a kereskedelemösztönző segély ebben kulcsfontosságú szerepet tölt be. A fejlődő országok számára az uniós piac a legnyitottabb. Az Unió egyszerűsítette a származási szabályokat, és javította a leginkább rászoruló országok számára nyújtott tájékoztatást az uniós piacra jutás módjáról. Az Unió egyoldalú eszközöket is alkalmaz a fenntartható fejlődés támogatására, ilyen pl. az általános vámkedvezmény-rendszer (GSP). A GPS+ keretében további kereskedelmi kedvezményeket nyújt azoknak a sérülékeny gazdaságoknak, amelyek elkötelezik magukat 27, az emberi jogokkal és a munkajoggal, a környezetvédelemmel és a felelősségteljes kormányzással kapcsolatos alapvető nemzetközi egyezmény tényleges végrehajtása mellett. Emellett a „fegyver kivételével mindent” kezdeményezés vám- és kvótamentes piacra jutást biztosít a legkevésbé fejlett országokból származó valamennyi termék számára, a fegyver és a lőszer kivételével. Kívánatos, hogy minden fejlett ország és feltörekvő gazdaság vám- és kvótamentes piacra jutást biztosítson a legkevésbé fejlett országokból származó termékek számára. Az Unió és tagállamai a kereskedelemösztönző segélyek nyújtásában is világelsők, a világ összes ilyen jellegű támogatásának egyharmadát biztosítva. Ide tartozik az uniós normáknak való megfelelésre irányuló, valamint a kereskedelmi megállapodások és az egyoldalú uniós kereskedelmi kedvezmények előnyeinek maximális kihasználását elősegítő kapacitásépítés is. Az Unió törekedni fog kereskedelemösztönző támogatási stratégiájának aktualizálására a 2015 utáni időszakra irányuló tárgyalások kimenetelének fényében. Minden fejlett országnak és feltörekvő gazdaságnak növelnie kell a legkevésbé fejlett országok számára általuk nyújtott kereskedelemösztönző segélyeket, és ezeket a fejlesztéshatékonysági elvekkel összhangban kell biztosítaniuk. A kereskedelemben rejlő lehetőségek maradéktalan kiaknázása érdekében minden országnak egyre inkább figyelembe kell vennie kereskedelempolitikájában a határon belüli kérdéseket is. Ezek az alábbiak: a kereskedelmi eljárások egyszerűsítése, műszaki előírások és szabványok, munkaügyi és környezetvédelmi előírások, befektetés, szolgáltatások; szellemitulajdon-jogok; valamint közbeszerzés. Az Unió ezekkel a kérdésekkel kereskedelmi megállapodásainak keretében foglalkozik, beleértve a fejlődő országokkal kötötteket is. Emellett minden országnak értékelnie kell a kereskedelmi megállapodások által a fenntarthatóságra, valamint a legkevésbé fejlett országokra gyakorolt hatást is. Az Unió javította a fenntartható fejlődés kereskedelempolitikájába való integrálását. Ide tartozik a fenntartható fejlődésre vonatkozó rendelkezések következetes beépítése valamennyi kereskedelmi megállapodásába, mind a fejlett, mind a fejlődő országok köréből kikerülő partnerei esetében. Az eredmények eléréséhez alapvetően fontos, hogy e rendelkezések végrehajtásába a civil társadalom képviselőit is bevonják. Minden országnak javítania kell a fenntartható fejlődés kereskedelempolitikába való integrálását. A kereskedelem és a fenntartható fejlődés egymást kölcsönösen erősítő hatása ösztönözhető a környezetvédelmi termékek, technológiák és szolgáltatások, valamint a környezetbarát termékek kereskedelmét korlátozó vámjellegű és nem vámjellegű akadályok csökkentésével vagy megszüntetésével is. Ezzel összefüggésben az Unió határozottan elkötelezi magát a környezetvédelmi termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó többoldalú megállapodás (a környezetvédelmi termékekről szóló megállapodás) gyors megkötése mellett, és felhívja a figyelmet arra, hogy más országok is csatlakozzanak a folyamatban lévő tárgyalásokhoz. A fenntartható fejlesztési célok teljesítése érdekében átalakító hatású kereskedelmi menetrend révén kell előrelépéseket tenni a felelős magatartás és a jogalkotás, valamint az összes ellátási lánc egészére vonatkozó átláthatóság tekintetében. A természeti erőforrások kiaknázása és kereskedelme ösztönzi a fejlődést, ám komolyabb erőfeszítéseket kell tenni a természeti erőforrások és nyersanyagok jogszerű, felelős, fenntartható és átlátható beszerzése, kereskedelme és felhasználása érdekében, többek között az országonkénti jelentéstételre vonatkozó uniós jogszabályok és kétoldalú – pl. a faexportáló országokkal kötött – megállapodások révén. Az Európai Bizottság nemrég terjesztett elő egy javaslatot a konfliktusok által érintett vagy nagy kockázatot jelentő térségekből származó ásványok felelősségteljes beszerzéséről[15] Meg kell erősíteni a környezetet károsító illegális kereskedelem (pl. a vadon élő állatok és növények, veszélyes anyagok és természeti erőforrások kereskedelme) elleni küzdelmet szolgáló intézkedéseket – a lehetséges lépésekre jó példaként szolgálnak azok az önkéntes partnerségi megállapodások, amelyekről jelenleg tárgyal az Unió az erdészeti jogszabályok végrehajtásával, az erdészeti irányítással és a fatermékek kereskedelmével kapcsolatos kezdeményezése keretében. A nemzetközi iránymutatások és normák kialakítása, valamint a köz-és a magánszféra fenntarthatósági programjai (pl. a tisztességes kereskedelmet ösztönző programok) szintén gazdasági, környezeti és társadalmi haszonnal szolgálhatnak. 3.6. Az átalakító erejű változás ösztönzése a tudomány, a technológia és az innováció révén A tudomány, a technológia és az innováció révén elérhető megoldások fontos hajtóerőt jelentenek a 2015 utáni időszakra vonatkozó jövőkép megvalósításában. A tudomány, a technológia és az innováció – ezen belül a digitalizálás – viszonylag rövid idő alatt mélyreható változásokat képes előidézni, ám ezek a változások nem feltétlenül irányulnak a társadalmi és környezeti problémák megoldására – az érdekelt feleknek ki kell aknázniuk a tudomány, a technológia és az innováció által nyújtott lehetőségeket az intelligens, fenntartható és inkluzív fejlődés elősegítésére. A partnereknek ezért olyan innovációs törekvéseket kell ösztönözniük, amelyek kitörési lehetőséget kínálnak a lakosságnak a szegénységből, optimalizálják az összetett rendszereket és értékláncokat, előmozdítják a fenntartható fogyasztási és termelési mintákat, csökkentik a katasztrófáknak és egyéb megrázkódtatásoknak való kitettséget, és ösztönzik a szűkös források hatékony felhasználását. Minden országnak elő kell segítenie kell a tudomány, a technológia és az innováció ösztönzése és támogatása érdekében az ehhez szükséges magasabb szintű vagy szakmai jellegű készségek megszerzését. A fejlődő országokban különösen fontos, hogy a lehető legjobban kihasználják az infokommunikációs technológiákban és azok alkalmazásában rejlő lehetőségeket az inkluzív és fenntartható fejlődés, innováció és vállalkozói készség ösztönzésére. Mivel e technológiák tulajdonosai többnyire üzleti vállalkozások, a technológiatranszfer ezek esetében csak kölcsönösen elfogadott feltételek mellett lehetséges, a szellemi tulajdonhoz fűződő jogok tiszteletben tartása mellett. A kormányoknak ösztönözniük kell a technológiaterjesztés, -megosztás és -transzfer megkönnyítését, támogató környezet és olyan hazai kezdeményezések révén, amelyek a fenntarthatóságra irányulnak és a WTO szabályaival összhangban megfelelő védelmet biztosítanak a szellemi tulajdonhoz fűződő jogoknak. Elő kell segíteni a köz-magán társulásokat és a kutatás-fejlesztés területére irányuló beruházásokat, biztosítva emellett azt is, hogy azok hozzájáruljanak a fenntartható fejlődéshez. A fenntartható fejlesztési célok megvalósítása érdekében minden országnak fokoznia kell a kétoldalú, regionális és többoldalú együttműködést a tudomány, a technológia és az innováció, valamint a megoldásközpontú kutatás terén, az infokommunikációs technológiákra is kiterjedően. Az alapvetően fontos és környezetbarát technológiák kifejlesztésének elősegítéséhez és az azokhoz való hozzáférés megkönnyítéséhez nem csupán az észak és dél közötti, de a dél és dél közötti és háromoldalú együttműködésre is szükség van, különösen a legkevésbé fejlett országok esetében. A feltörekvő gazdaságok fontos szerepet töltenek be a technológiafejlesztésben és -transzferben, valamint a legkevésbé fejlett országok kapacitásfejlesztésében, akárcsak a tudományos és technológiai együttműködésben. A technológiatranszferre irányuló együttműködésnek túl kell mutatnia a puszta technológiai fejlődésen, és a helyi viszonyokhoz igazodó, hosszabb távú beruházásokra is ki kell terjednie, be kell vonnia a közösségeket és a felhasználókat, és biztosítania kell, hogy az emberek és a környezet szükségleteit is figyelembe veszik („ember- és környezetközpontú tervezés”). Az ENSZ-nek folytatnia kell a meglévő technológiákra vonatkozó tájékoztatás elérhetőségének megkönnyítését, valamint elő kell segítenie a meglévő technológiai mechanizmusok összhangját és koordinációját, az esetleges új mechanizmusokra is kiterjedően. A hozzáadott érték fokozása és a párhuzamosságok elkerülése érdekében az Európai Bizottság javasolja, hogy az esetleges új mechanizmusoknak a meglévő kezdeményezések összehangolásában is szerepet kell játszaniuk, az azok közötti koordinációt és szinergiákat segítve, valamennyi érdekelt fél részvételének biztosítása mellett. E cél megvalósítását elősegítheti egy, a meglévő kezdeményezésekre épülő és azokat kiegészítő online platform kialakítása, mint ezt a az ENSZ-főtitkár összefoglaló jelentése is felveti. Az Unió elkötelezett a tudomány, a technológia és az innováció ösztönzése mellett, mind az Unión belül, mind pedig a nemzetközi partnerországokkal és -régiókkal együttműködésben. Az Unió kutatási és innovációs keretprogramja, a „Horizont 2020” költségvetésének 60 %-át a fenntartható fejlődés támogatására különíti el, és a világ minden táján tevékenykedő közreműködők részvételére nyitott. Az Unió támogatja a „Horizont 2020” keretében közfinanszírozással folytatott kutatásokból származó publikációkhoz – és kísérleti alapon az ilyen adatokhoz – való nyílt hozzáférést a tudásmegosztás elősegítése és a kutatási és innovációs kapacitás fokozása érdekében, a fejlődő országokra is kiterjedően. A fejlesztési együttműködés keretében az Unió támogatja az innovációt és a technológiatranszfert szolgáló kapacitásokat a felsőoktatási programok segítségével, különösen a fenntartható mezőgazdaság és az élelmezésbiztonság terén, annak érdekében, hogy a mezőgazdasági termelés fenntartható pályára terelésével és a kutatási eredmények gyakorlati megoldásokban való hasznosításával mozdítsák elő a fenntarthatóságot. Az Unió a különböző partnerségekben való részvételével a válság- és katasztrófa-megelőzéshez, a készültséghez és a válaszadáshoz is hozzájárul. 3.7. A belföldi és a nemzetközi magánszektor mozgósítása A vállalkozások és a fogyasztók központi szerepet játszanak majd a fenntartható fejlődésre történő átállásban, hiszen a magánszektor – a kisebb jelentőségű érdekelt felektől kezdve a főbb multinacionális vállalatokig – fontos mozgatórugója az innovációnak, a fenntartható növekedésnek, a munkahelyteremtésnek, a kereskedelemnek és a szegénységcsökkentésnek. Szintén döntő szerepet tölt be az erőforrás-hatékonyságra irányuló és infrastrukturális beruházások – pl. fenntartható közlekedési rendszerek, energiahálózatok, vagy az adott ország számára fontos digitális infrastruktúrák – tekintetében. A 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend megvalósításához tehát olyan üzleti környezetre van szükség, amely kedvező hatással van a privátszektor kezdeményezéseire, támogatja a mikro-, kis- és középvállalkozásokat, segíti a nők érvényesülését és hozzájárul a pénzügyi kirekesztés felszámolásához. A fogyasztókat a termékek fenntarthatósági adatairól nyújtott jobb tájékoztatás – ezen belül a fenntarthatóságot tanúsító jelölés támogatása és alkalmazása – révén képessé kell tenni arra, hogy megalapozott döntéseket hozzanak. A fenntarthatósági normák és kritériumok alapul szolgálnak a fenntartható fejlesztési célok megvalósítását szolgáló intézkedések egész sorához, pl. a fiskális ösztönzők, a közbeszerzés, a vállalati adatszolgáltatás és a termékjelölés tekintetében. Bár a vállalkozások javuló teljesítményt mutatnak tevékenységeik környezeti és társadalmi hatásainak mérséklése terén, a magánszektornak még bőven van mit javítania a szegénység elleni küzdelemben való közreműködés és a fenntartható fejlődés támogatása terén. A vállalkozásoknak életciklus-értékelés végzésével következetesen elemezniük kellene az általuk felhasznált és előállított termékek környezeti és társadalmi hatásait. Számos norma, elv és iránymutatás áll a vállalkozások rendelkezésére, és a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend kiváló lehetőséget kínál e kérdések kezelésére. Ezt jól példázza a felelősségteljes mezőgazdasági ellátási láncokra vonatkozó iránymutatás kialakítására irányuló munka. A kormányoknak és a magánszektornak együtt kell működniük a fenntartható és inkluzív jövőkép megvalósítása érdekében; ennek során a kormányok a szabályozási környezetet, annak végrehajtását, valamint az ösztönzők kialakítását biztosítják, a magánszektor pedig a fenntarthatóbb beruházások révén működik közre. A közfinanszírozás, a nemzetközi hitelintézetektől származó kölcsönök és a magánszektorból származó források ötvözése az elkövetkező évtizedben még elterjedtebb lesz, beleértve az éghajlatbarát infrastruktúrára és vállalkozásokra, valamint a pénzügyi kirekesztés felszámolására irányuló beruházásokat is. A magánszektor fejlesztésének fontos előfeltétele a finanszírozási forrásokhoz való hozzáférés, a megfelelő jogi keretekkel és igazságügyi struktúrákkal egyetemben. Az inkluzív és kedvező hatású üzleti környezet kialakításához és a fenntartható beruházások ösztönzéséhez elengedhetetlen, hogy működőképes igazságügyi és vitarendezési rendszerekkel megerősített, egyszerű, átlátható és stabil szabályok és intézmények álljanak rendelkezésre. A helyi és nemzeti hatóságoknak azzal a kihívással kell megbirkózniuk, hogy a dinamizmus és az innováció visszafogása nélkül teremtsék meg a feltételeket ahhoz, hogy fokozatosan hivatalos keretek közé legyen terelhető az informális szektor (a szolgáltatások javítása és az adóbevételek növelése céljából). A fenntartható és inkluzív fejlődés megvalósítása érdekében támogatni kell az olyan innovatív üzleti modelleket, amelyek a szegényeket is bevonják a piacra, akár fogyasztóként, akár termelőként. Az üzleti vállalkozásokat a munkafeltételek és a környezetvédelmi lehetőségek javítására irányuló sikeres kezdeményezések folytatására is ösztönözni kell – ilyen például a bangladesi tűz- és épületbiztonsági megállapodás[16] és a vállalkozások és a biológiai sokféleség uniós platformja[17]. A magánszektor azáltal is előmozdíthatja az átalakulást, hogy olyan területekre összpontosít, mint amilyen például az átláthatóság, a munkakörülmények, a munkahelyi egészségvédelem és biztonság, a szociális védelemben való részesülés, a véleménynyilvánítás és önrendelkezés lehetővé tétele, vagy a hulladékkezelés, a szennyezés, az erőforrás-hatékonyság és a környezetvédelem. A jogállamiság megerősítését szintén tevékeny módon segítheti elő. Az erőforrás-hatékonyság javítása és a körkörös gazdaság felé való elmozdulás gazdasági szempontból is ésszerű lépés. A privátszektor az üzleti felelősség és a termékfelelősség fokozásával – különösen a komoly multiplikátor hatással rendelkező ágazatokban, így például a mezőgazdaság, az energiaipar, a digitális technológiák, az infrastruktúra és az ökoágazatok esetében – óriási hatást idézhet elő és hozzájárul az inkluzív és fenntartható növekedés megvalósításához. Ez további kedvező következményekhez vezet majd, mivel a hiányosságok felszámolásával – pl. a közlekedési vagy az energetikai infrastruktúra terén – a legkevésbé fejlett országok jelentős részében megoldhatók a gazdasági növekedést és a globális értékláncokban való részvételt gátló szűk keresztmetszetek. Az üzleti kezdeményezések megerősítéséhez több érdekeltet tömörítő partnerségekre van szükség. A kis- és középvállalkozások a munkahelyteremtést nagyban előrelendítik, ugyanakkor gyakran nem rendelkeznek megfelelő méretgazdaságossággal és kapacitásokkal az innovatív technológiákra irányuló beruházásokhoz vagy a fenntarthatósági programokban való teljes körű részvételhez. A nagy multinacionális vállalatokkal való partnerségek – például az ENSZ Globális Megállapodás[18] révén – segíthetik a kis- és középvállalkozásokat abban, hogy maximálisan kihasználják lehetőségeiket a fenntartható fejlődés és innováció terén. Az Unió már jelenleg is sokat tesz annak érdekében, hogy elősegítse a magánszektor szerepvállalását a fejlődő országokban, és a jövőben is folytatja erőfeszítéseit. A fejlesztési együttműködés révén az Unió támogatja a vállalkozások részvételét a fenntartható energia, a fenntartható mezőgazdaság, halászat, erdészet és agráripar, az infokommunikációs technológiák, a fenntartható infrastruktúra, a környezetbarát infrastruktúra és a zöld gazdaság ágazatában. Az Unió ösztönzi a fejlődő országokban való beruházás fokozását és felelősebbé tételét, többek között a társadalmi kohézió, a béke és a politikai stabilitás helyreállítása érdekében halaszthatatlanul munkahelyekre és gazdasági lehetőségekre szoruló instabil, konfliktusoktól sújtott országokra vonatkozó differenciált és testreszabott megközelítések révén. Az Unió együttműködik a partnerországok kormányaival a támogató üzleti környezet megteremtése érdekében, többek között a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott támogatás fokozásával, az ökovállalkozás előmozdításával, a nők vállalkozóként és munkavállalóként való érvényesülésének segítésével, valamint a pénzügyi kirekesztés felszámolásával. Az Unió lépéseket tesz azért, hogy fokozza a vállalati társadalmi és környezeti felelősségvállalás piaci jutalmazását, terjessze a bevált gyakorlatokat, fejlessze az önszabályozási és együttszabályozási folyamatokat, valamint javítsa a társadalmi és környezeti jellegű információk vállalati közzétételét. Emellett a fenntarthatósági iránymutatások – és ezen belül a vállalati felelősségről szólók – előmozdítására is törekedni fog a jövőben is, a partnerországokkal folytatott párbeszéd keretében. Az Unió tevékenyen támogatja a vállalkozások érdemi szerepvállalását, valamint a nemzetközileg elfogadott alapelvekhez és iránymutatásokhoz való igazodást, beleértve az emberi jogokra vonatkozó ENSZ-irányelveket is. 3.8. A migráció kedvező hatásainak kihasználása A 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrendre jelentős mértékű és összetett hatást gyakorló globális tendenciák közül a migráció jó példa arra, hogy miként kezelhetők bizonyos problémák oly módon, hogy az kedvezően befolyásolja a fenntartható fejlesztési célok megvalósítását. Az egyének számára a migráció lehet a szegénység csökkentésének legerőteljesebb és leggyorsabb módja. Az emberek migrációjának számos oka lehet: a szegénységtől és a konfliktushelyzetekből való menekülés, az éghajlatváltozáshoz, a környezeti és gazdasági megrázkódtatásokhoz való alkalmazkodás, az üldöztetéssel vagy a súlyos bántalmazással szembeni védelem keresése, valamint családjaik anyagi bevételeinek, egészségének és képzettségének javítása. Bár a migráció kétségkívül hozzájárult számos millenniumi fejlesztési cél tekintetében az előrelépésekhez, a kényszerű vagy nem megfelelően kezelt migráció nehéz személyes helyzetekhez vezethet, fokozhatja annak kockázatát, hogy a migránsok embercsempészek kezére jutnak, próbára teheti a célországok kapacitásait, és fokozhatja a társadalmi feszültségeket. Minden országnak erőfeszítéseket kell tennie a migráció hatékony kezelése érdekében, teljes mértékben tiszteletben tartva a migránsok jogait és méltóságát, csökkentve ezáltal azok kiszolgáltatottságát. Mivel a migráció minden irányban érvényesül, a migráció megfelelőbb irányításához meg kell erősíteni az államok és egyéb érdekelt felek közötti partnerségeket. Az új globális partnerségnek az együttműködést jobban előtérbe állító megközelítést kell érvényre juttatnia annak érdekében, hogy fokozhatók legyenek a nemzetközi migráció fenntartható fejlődést támogató hatásai, és csökkenthető legyen a sebezhetőség. A nemzetközi közösségnek el kell köteleznie magát egy olyan átfogó keret kidolgozása mellett, amely mind a legális, mind az illegális migrációt kezelni tudja a származási, a tranzit- és a célországokban egyaránt, az egészségügyi, oktatási és foglalkoztatási vonatkozásokra is kiterjedően. A kezdeményezéseknek lehetővé kell tenniük, hogy a legális migránsok – különösen az átutalások és a munkaerő-felvételi költségek csökkentése révén – keresetük jelentősebb részét tarthassák meg, kérelmezhessék megszerzett társadalombiztosítási ellátásaik hordozhatóságát, és szakképzettségük és végzettségük elismerésének köszönhetően képességeik legjavát nyújthassák, és mindezek mellett folytatni kell a megkülönböztetés elleni küzdelmet. A migrációkezelésért való nemzetközi felelősségen osztozni kell. A nemzetközi közösség a migránsok oktatáshoz, egészségügyi ellátáshoz és az egyéb szolgáltatásokhoz való hozzáférését elősegítő intézkedéseket is ösztönözhet. Az Unió a migrációval és a mobilitással kapcsolatos általános megközelítés[19] révén kiegyensúlyozott és átfogó külső migrációs politikát szorgalmaz. E megközelítés hatékony keretet alakított ki, amelynek köszönhetően kölcsönösen előnyös módon folytat együttműködést a harmadik országokkal és régiókkal migrációs és menekültügyi kérdésekben. A megközelítés alkalmazásával az Unió pozitív tapasztalatokra tett szert a migrációs és a fejlesztési célok összhangjának biztosítása terén. A további előrelépés érdekében az Európai Bizottság európai migrációs stratégia kialakításán dolgozik, hogy kiegyensúlyozott és átfogó megközelítés alapján megfelelőbben lehessen összekapcsolni az Unió migrációs politikáját és külső politikáit, a jelentősebb belső és külső együttműködés fokozása céljából. IV. A GLOBÁLIS PARTNERSÉG KULCSELEMEI – NYOMON KÖVETÉS, ELSZÁMOLTATHATÓSÁG ÉS FELÜLVIZSGÁLAT Mivel a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend sikere az országok együttműködésén és kötelezettségvállalásaik teljesítésén múlik, fontos a végrehajtás nyomon követése és felülvizsgálata. A nyomon követés, elszámoltathatóság és felülvizsgálat keretét a menetrend szerves részeként kell kialakítani, és az átláthatóság, az inkluzív jelleg és reagálóképesség, a hatékonyság és az eredményesség elveire kell alapozni. E keretnek valamennyi fenntartható fejlesztési célra és minden végrehajtási módra – ezen belül a finanszírozás összes szempontjára is – ki kell terjednie. A folyamatnak lehetővé kell tennie és ösztönöznie kell az országok számára a lehető legnagyobb előrehaladást, eredményes szakpolitikák kialakítását és értékelését, a tapasztalatok megosztását és a bevált gyakorlatok bemutatását. Mindazonáltal az eredményesség mellett hatékonynak is kell lennie: az erőfeszítések vagy erőforrások megkettőzése nélkül kell hozzáadott értéket biztosítania. A keretet a nyomon követés és elszámoltathatóság már meglévő rendszereire – pl. a nemzetközi megállapodások értelmében kialakítottakra – kell építeni. Mint ezt az ENSZ-főtitkár összefoglaló jelentése is kiemeli, az új menetrend az emberek – ezen belül a civil társadalom és a magánszektor – és a kormányok közötti szerződésként értelmezendő. A keretnek többszintű megközelítésre kell épülnie, amely a helyi, nemzeti, regionális és nemzetközi szintre egyaránt kiterjed, biztosítja ezek egymással való összhangját, továbbá az érdekelt felek valamennyi csoportjának képviselőit bevonja a munkába, ösztönözve azok részvételét mind a nyomon követéssel, mind az elszámoltathatósággal kapcsolatos tevékenységekben. Figyelmet kell fordítani a hátrányos megkülönböztetést elszenvedő csoportok és a kiszolgáltatott helyzetben lévő személyek szükségleteire. A nemzeti kormányoknak a hazai érdekeltek felé elszámoltathatóaknak kell lenniük a nemzeti szintű előrelépések tekintetében, a globális célokhoz és célszámokhoz való hozzájárulásuk tekintetében pedig hasonlóképpen elszámoltathatóaknak kell lenniük a nemzetközi közösség felé. Az egyes kormányoknak – a globális célkitűzésből ösztönzést merítve – ambiciózus nemzeti lépésekben kell kifejezésre juttatni a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrendet, figyelembe véve nemzeti körülményeiket és kapacitásaikat. A nemzeti szintű tervezésnek inkluzívnak és átláthatónak kell lennie. A megtett előrelépésre vonatkozó tájékoztatásokban figyelmet kell fordítani a civil társadalom nézeteire is, és a nyilvánosságnak a 2015 utáni időszakra vonatkozó folyamatban való széles körű bevonása érdekében közzé kell tenni azokat. A regionális szint a kölcsönös felülvizsgálat és az egymástól való tanulás hasznos fórumaként működhet, ambiciózus célszámok meghatározására ösztönözheti az országokat, és előmozdíthatja a végrehajtást. A regionális szinten folyó munka a határokon átnyúló kérdések megoldása és a közös célszámok felé való előrelépésekhez is hozzájárulhat, például a vízgyűjtő medencék integrált kezelése, illetve az energiahatékonyságra és a megújuló energiára, valamint az egészséges halállományokra vonatkozó célszámok tekintetében. Globális szinten a globális célok és célszámok irányában megtett haladást a nemzeti jelentések alapján kell értékelni, amelyet egyéb, például meghatározott célokra vagy témakörökre vonatkozó jelentések is kiegészítenek. E tekintetben az ENSZ fenntartható fejlődéssel foglalkozó magas szintű politikai fóruma tekintendő az elsődleges fórumnak, amelynek központi felügyeleti szerepe van a politikai elkötelezettség fenntartásában, valamint a haladás és a bevált gyakorlatok felülvizsgálatának lehetővé tételében, a nemzeti vagy nemzetközi szinten megteendő további lépésekre vonatkozó ajánlásokat is beleértve. E fórum teljes mértékben kiaknázhatja a hatékony fejlesztési együttműködésre irányuló globális partnerség tapasztalatait, amely hasznos módszereket kínál, pl. az országok vezetésével megvalósuló, több érdekelt felet bevonó párbeszédet, adatgyűjtést és nyomon követést, amelyek tanúsítják az inkluzív nyomonkövetési eljárás révén a magatartásformák és az ambiciózusság tekintetében elérhető átalakító hatást. Ki kell emelni, hogy számos egyéb ágazati ENSZ-testület is fontos információkkal szolgálhat a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend nyomon követéséhez és felülvizsgálatához, amelyek jelenleg is nyomon követik a meglévő nemzetközi kötelezettségvállalások megvalósítását. A globális fenntartható fejlődésről szóló jelentés átfogó képet nyújthat az elért haladásról. A fejlesztési együttműködési fórum munkáját szintén figyelembe kell venni, és a különböző ENSZ-testületeknek hozzá kell járulniuk az „egységes ENSZ” megközelítésen alapuló jelentéstételhez. A megbízható nyomon követés és felülvizsgálat biztosítására irányuló tágabb erőfeszítéseken belül az OECD Fejlesztési Támogatási Bizottságának eredménymérési keretrendszere szolgálhat segítségül a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrendhez azáltal, hogy lehetővé teszi valamennyi globális cél tekintetében a külső finanszírozás következetes módon való nyomon követését. Ennek a támogatáson kívüli finanszírozást is megfelelően kell valorizálnia, és megfelelő ösztönzőket kell meghatároznia a fejlesztési finanszírozás nyújtásához. 2014 decemberében a Fejlesztési Támogatási Bizottság magas szintű találkozóján haladás valósult meg a külső fejlesztési finanszírozás jelenlegi gyakorlatához való alkalmazkodás, valamint a leginkább rászoruló országok számára való hitelezést fékező elemek felszámolásának tekintetében. A még fennálló feladatok tekintetében további előrelépésekre van szükség. Az eredményes nyomon követéshez, felülvizsgálathoz és elszámoltathatósághoz megbízható adatokra és az előrehaladás informatív mutatóira van szükség, amelyek az országok és a régiók tekintetében összevethetőek. Létre kell hozni a megfelelő és eredményközpontú mutatók olyan alapkészletét, amely túlmutat a GDP-adatokon és lehetővé teszi az előrehaladás mind kvantitatív, mint kvalitatív mérését. Az Európai Bizottság támogatja az ENSZ-főtitkár arra irányuló javaslatát, hogy az ENSZ rendszere alapján technikai szakértők által vezetett folyamat keretében történjen e mutatók kialakítása, és ebben az Unió kész közreműködni. Az eredményjelentéseknek hozzáférhető, megbízható és időszerű adatokon kell alapulnia, elsősorban a nemzeti statisztikai rendszerekre támaszkodva, és hacsak lehet, szintek és csoportok szerint bontani kell őket. Ehhez javítani kell az adatok elérhetőségét és minőségét. Ki kell aknázni a technológiai haladás – különösen az új infokommunikációs technológiák – által nyújtott lehetőségeket az óriási méretű adathalmazok („big data”) felhasználására, valamint a valós idejű nyomon követés és a lebontott adatgyűjtés megerősítésére. A társadalmi-gazdasági adatok mellett térinformatikai információk (pl. az Unió Kopernikusz programjából, Föld-megfigyelési rendszerek globális rendszeréből és a Globális Éghajlat-megfigyelési Rendszerből származó adatok) és a helyszíni ellenőrző tevékenységek szintén felhasználhatóak. A nyílt hozzáférésű adatok terjedésének globális tendenciája lehetőséget kínál az átláthatóság, a kormányzati hatékonyság, a tényeken alapuló szakpolitika-alkotás és az elszámoltathatóság javítására. Az „adatforradalom” – azaz az adatok előállítási és felhasználási módjának átalakítása a fenntartható fejlődés szolgálatában – erősítené az átláthatóságot és a nyilvános hozzáférhetőséget, javítaná a hivatalos nemzeti statisztikák minőségét és összemérhetőségét, továbbá kiaknázná a kutatás és a technológia által kínált lehetőségeket az adatgyűjtéshez és -elemzéshez. A haladás nyomon követését kivitelezhető módon kell kialakítani, a legkevésbé fejlett országokat is szem előtt tartva, és anélkül, hogy az fékezze a menetrend átalakító lendületét. A konfliktusoktól sújtott és instabil területekre vonatkozó adatgyűjtéshez különleges erőfeszítésekre és innovatív megközelítésekre van szükség. Az Unió továbbra is elkötelezi magát amellett, hogy a nyomon követés, elszámoltathatóság és felülvizsgálat tekintetében erőteljes és ambiciózus rendszert kialakítson ki és hajtson végre. Az Európa 2020 stratégia kapcsán szerzett tapasztalatok hasznosnak bizonyulhatnak a nyomon követéshez és felülvizsgálathoz, mivel az Unió már meghatározott olyan mutatókat, amelyek segítségével megállapítható és összevethető a tagállamok által megvalósított haladás, és amelyek útmutatóul szolgálnak a tagállamok számára a célszámok felé történő haladás felgyorsításában. V. A KÖVETKEZŐ LÉPÉSEK A 2015 utáni időszakra vonatkozó átalakító erejű menetrendről szóló korábbi tanácsi következtetésekre építve e közlemény tájékoztatásul szolgál a 2015 júliusában Addisz-Abebában sorra kerülő harmadik fejlesztésfinanszírozási konferencián, illetve a 2015 utáni menetrendről szóló, 2015. szeptemberi New York-i ENSZ-csúcstalálkozón képviselendő uniós álláspontok előkészítéséhez. Emellett az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye részes felei 2015 decemberében Párizsban megrendezésre kerülő 21. konferenciájának előkészítéséhez is hozzájárul. Az Unió és tagállamai tovább dolgoznak a tárgyalások során képviselendő részletesebb közös álláspontok kialakításán, hogy az Unió egységesen tudjon fellépni[20]. Az Unió elkötelezi magát amellett, hogy 2015 folyamán konstruktív módon lép fel a kormányközi tárgyalásokon és azon lesz, hogy valóban átalakító erejű menetrend kerüljön elfogadásra. Az Európai Bizottság készen áll arra, hogy szerepét maradéktalanul betöltve végrehajtsa e menetrendet mind az Unión belül, mind külső fellépései révén, adott esetben az Európai Külügyi Szolgálat támogatásával, és valamennyi partnerével együttműködésben. [1] A/68/970, „Az ENSZ fenntartható fejlesztési célokkal foglalkozó nyílt munkacsoportjának jelentése”, 2014. augusztus 12. [2] A/69/315*, „A fenntartható fejlesztés finanszírozásával foglalkozó kormányközi szakértői bizottság jelentése”, 2014. augusztus15. [3] A/69/700, „A méltóság megvalósításához vezető út 2030-ig: a szegénység felszámolása, mindenki életének átalakítása és a bolygó védelme” (The Road to Dignity by 2030: Ending poverty, transforming all lives and protecting the planet), 2014. december 4. [4] COM(2013)92, „A szegénység felszámolása és a világ fenntartható jövőjének biztosítása”, 2013. február 27. [5] COM(2013) 531, „2015 után: A szegénység felszámolása és a fenntartható fejlődés finanszírozásának átfogó és integrált megközelítése felé”, 2013. július 16. [6] COM(2014) 335, „Méltó életet mindenkinek: az elképzeléstől az együttes fellépésig”, 2014. június 2. [7] 11559/13, „A 2015 utáni időszakra vonatkozó átfogó menetrend”, 2013. június 25. [8] 17553/13, „A szegénység felszámolásának és a fenntartható fejlődésnek a finanszírozása 2015 után”, 2013. december 12. [9] 16827/14, „Egy átalakító erejű program a 2015 utáni időszakra”, 2014. december 16. [10] COM(2010) 2020, „Európa 2020: Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája ”, 2010. március 3. [11] Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 208. cikkének (1) bekezdése: „(...) Az Unió azon politikáinak végrehajtásakor, amelyek hatással lehetnek a fejlődő országokra, figyelembe veszi a fejlesztési együttműködés célkitűzéseit.” [12] A 2013. november 20-i 1386/2013/EU határozat a „Jólét bolygónk felélése nélkül” című, a 2020-ig tartó időszakra szóló általános uniós környezetvédelmi cselekvési programról. [13] A/CONF.219/7, „Jelentés a legkevésbé fejlett országokkal foglalkozó negyedik ENSZ-konferenciáról”, 2011. május 9-13. [14] Ezek közé tartozik például az instabil államokban való szerepvállalásról szóló új megállapodás (2012), valamint az instabil államokban és helyzetekben célravezető nemzetközi szerepvállalás alapelvei (OECD, 2007). [15] COM(2014)111, „Javaslat: Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a konfliktusok által érintett és nagy kockázatot jelentő térségekből származó ón, tantál, volfrám, ezek ércei és arany felelősségteljes importőrei körében a kellő gondosság elvének megfelelő ellátási lánc tekintetében alkalmazott öntanúsítás uniós rendszerének létrehozásáról”, 2014. március 5. [16] Lásd: http://bangladeshaccord.org/. [17] Lásd: http://ec.europa.eu/environment/biodiversity/business/index_en.html. [18] Lásd: https://www.unglobalcompact.org/. [19] COM(2011)0743, „A migrációval és a mobilitással kapcsolatos általános megközelítés”, 2011. november 18., valamint 9417/2012, A Tanács következtetései a migrációval és a mobilitással kapcsolatos általános megközelítésről, 2012. május 3. [20] Lásd: 16827/14, „Egy átalakító erejű program a 2015 utáni időszakra”, 2014. december 16. MELLÉKLET E melléklet felsorol számos olyan lehetséges intézkedést, amely elősegítheti a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend hatékony végrehajtását. Olyan intézkedéseket is javasol, amelyeket kifejezetten az Unió hajthatna végre, amennyiben megegyezés születik az általános keretről és annak végrehajtási módjairól. 1) Támogató és kedvező hatású szakpolitikai környezet minden szinten Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: · Támogató szakpolitikai környezet kialakítása az egyes fenntartható fejlesztési célok és célszámok integrált és koherens szakpolitikai intézkedések révén való megvalósítása érdekében, a következő elvekre alapozva: emberi jogok, jó kormányzás, jogállamiság, a demokratikus intézmények támogatása, inkluzivitás, megkülönböztetés-mentesség, valamint a nemek közötti egyenlőség. · Tapasztalatcsere a hatékony gazdasági eszközök, szabályozási keretek és végrehajtás, nemzeti szakpolitikák és a fenntarthatósággal kapcsolatos bevált gyakorlatok tekintetében (pl. fiskális ösztönzők, a támogatások és a közbeszerzés felülvizsgálata). · Valamennyi fejlett országnak és feltörekvő gazdaságnak el kell köteleznie magát olyan rendszerek kialakítása mellett, amelyekkel szisztematikusan értékelhetik, milyen hatással van az új szakpolitikák elfogadása a fejlődő országokra. · A fenntarthatóságot a lehetőségeken belül maximálisan érvényesítő közbeszerzés ösztönzése a közjogi szervezetek körében, például a fenntartható termékek és szolgáltatások iránti kereslet megteremtésére és erősítésére szolgáló kritériumok alkalmazásával és a bevált gyakorlatok megosztásával. · A szakpolitikák koherenciájának erősítése nemzeti és nemzetközi szinten annak érdekében, hogy azok támogassák a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend végrehajtását. · Segítségnyújtás ahhoz, hogy támogató szakpolitikai és intézményi környezetet lehessen kialakítani és megerősíteni más országokban, beleértve az instabil helyzetben lévő országokat is. · Független és hatékony igazságügyi rendszerek kialakítása. · A nemzetközi megállapodások és keretek (pl. az alapvető ILO-egyezmények, a többoldalú környezetvédelmi megállapodások, a globális közjavakról szóló megállapodások, a fenntartható fogyasztásra és termelésre irányuló tízéves keretprogram, a Nemzetközi Egészségügyi Rendszabályok, továbbá a katasztrófakockázat-csökkentésre vonatkozó ENSZ-keret), valamint azok végrehajtásának megerősítése, hogy biztosítható legyen jobb integrációjuk és koordinációjuk. · Nemzetközi fenntarthatósági normák kialakításának támogatása. Erőfeszítések annak érdekében, hogy a többoldalú intézmények következetesen és egymást kiegészítő módon működjenek. Uniós fellépések: Mindezeken felül: · A fejlesztési szempontú szakpolitikai koherenciát érvényesítő megközelítésmód szélesebb körű nemzetközi alkalmazásának előmozdítása. · A 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend, valamint a foglalkoztatást és növekedést célzó Európa 2020 közötti koherencia biztosítása, különösen az éghajlatváltozás, a megújuló energiaforrások, az óceánok, a hulladékgazdálkodás és az erőforrás-hatékonyság tekintetében. · Tevékeny közreműködés a párbeszédekben és segítségnyújtás a partnerországoknak ahhoz, hogy azok megerősíthessék szabályozási kereteiket, igazságügyi rendszerüket, gazdasági eszközeiket, társadalmi körülményeiket, a fenntartható közbeszerzést és más kapcsolódó szakpolitikákat, valamint végrehajtsák és érvényesítsék a vonatkozó jogszabályokat, többek között nemzetközi partnerségek, tudásmegosztás és kapacitásépítés révén. · A nemzetközi megállapodások – többek között a globális közjavakra, pl. az éghajlatra, a biológiai sokféleségre vagy az óceánokra vonatkozó megállapodások – és azok végrehajtásának megerősítésében való közreműködés, az ezek közötti hatékonyabb integráció és koordináció biztosítása érdekében (különösen a többoldalú környezetvédelmi megállapodások tekintetében). · A nemzetközi fenntarthatósági normák kialakításában való közreműködés. 2) A menetrend megvalósításához szükséges kapacitások kialakítása Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: · Valamennyi nemzetközi együttműködési partnernek támogatást kell nyújtania másoknak a kapacitásfejlesztéshez a tanulási kezdeményezések és hálózatok révén. · A kapacitásfejlesztéssel kapcsolatos konkrét eredmények nyomon követése és felülvizsgálata, valamint adott esetben ezek beépítése a szakpolitikai párbeszédbe. Uniós fellépések: Mindezeken felül: · A kapacitásfejlesztéshez nyújtott támogatás fejlesztése és hatékonyabbá tétele a több érdekeltet bevonó megközelítés alkalmazásával valamennyi együttműködési ágazatban, különösen a legkevésbé fejlett országok esetében. · Az egymástól való tanulás folyamatainak és a hálózatok kiépítésének megkönnyítése olyan kezdeményezések révén, mint az ikerintézményi együttműködés és az intézményfejlesztési programok. · A kapacitásfejlesztés támogatására szolgáló uniós rendszerek továbbfejlesztése, különös figyelmet fordítva a több érdekeltet tömörítő partnerségekre. · Az Európa 2020 felülvizsgálatához hasonló eljárások alkalmazása a bevált gyakorlatok megosztására, valamint a tudás és a tudatosság megerősítésére az uniós tagállamok körében annak érdekében, hogy felgyorsítható legyen a fenntartható fejlesztési célok uniós megvalósítása felé való haladás. 3) A hazai közforrások mobilizálása és hatékony felhasználása Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: · Kötelezettségvállalás a kormányzati bevételek (az adóbevételek GDP-hez viszonyított arányával mért) optimális szintjének elérésére, többek között az alábbiak révén: o az érintett intézmények megerősítése, beleértve az adóhatóságok és az igazságszolgáltatás kapacitásainak növelését is; o a nyilvános értékelést szolgáló eszközök vagy kezdeményezések kialakításának és alkalmazásának ösztönzése a bevételek beszedésének javítása érdekében; o a nemzeti adórendszerek reformja az adóalap bővítése, valamint a méltányos, igazságos és fenntartható adóügyi politikák biztosítása érdekében; o az illegális pénzmozgások elleni küzdelmet szolgáló nemzeti rendelkezések érvényesítése; o nemzeti rendelkezések érvényesítése a jó adóügyi kormányzásra vonatkozó minimumkövetelmények (átláthatóság, információcsere, tisztességes adóverseny) végrehajtása, az adókijátszás, az adókikerülés és az agresszív adótervezés elleni fellépés, valamint az ártalmas adóverseny elkerülése érdekében; o az adóügyi együttműködésre irányuló regionális és nemzetközi kezdeményezésekben való részvétel annak biztosítása érdekében, hogy egyenlő versenyfeltételek legyenek biztosíthatóak adózási szempontból a hazai és a nemzetközi vállalatok számára; o az adóügyi információk automatikus megosztására vonatkozó globális standard kialakítása és végrehajtása, különös figyelmet fordítva a legkevésbé fejlett országok támogatására; o az adóalap-erózióra és a nyereségátcsoportosításra vonatkozó ajánlások végrehajtása; valamint o a civil társadalom véleménynyilvánítási lehetőségeinek javítása az átláthatóság és az elszámoltathatóság érdekében. Hatékony rendszerek működtetése valamennyi közforrás hatékony, fenntartható és átlátható kezelésére, többek között az alábbiak révén: o a költségvetési tervezésért és felügyeletért felelős intézmények – ezen belül a független nemzeti legfőbb ellenőrző intézmények, parlamentek és a civil társadalom – megerősítése; o a nyilvános értékelést szolgáló eszközök vagy kezdeményezések kialakításának és alkalmazásának ösztönzése az államháztartási gazdálkodás rendszereinek fejlesztése érdekében, valamint hiteles, releváns, kormányzati elkötelezettség és irányítás mellett kialakított államháztartási reformprogramok kialakítása és végrehajtása; o az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának és átláthatóságának biztosítása, többek között az adósságkezelésre és a pénzgazdálkodásra irányuló stratégiák végrehajtásával, a természeti erőforrásokból származó bevételek fenntartható és átlátható kezelésével, valamint az érintett intézmények megerősítésével; o annak biztosítása, hogy valamennyi állami forrást egységesen alkalmaznak a megállapodás szerinti célok megvalósítására, a fenntartható beruházások és a fenntarthatóságot támogató megközelítések ösztönzésével, valamint a környezetvédelmi szempontból káros hatású támogatások kerülésével; o környezetgazdálkodásra irányuló beruházások, valamint az ökoszisztéma és az éghajlat ellenálló-képességének megerősítése és a katasztrófavédelmi reziliencia javítása a tisztítási és helyreállítási költségek csökkentése érdekében. Uniós fellépések: Mindezeken felül: Fokozott támogatás az államháztartási politika végrehajtására irányuló nemzeti szintű erőfeszítésekhez, az adminisztratív reformokhoz és az átlátható, együttműködésen alapuló és méltányos nemzetközi adózási környezet előmozdításához. Ez magába foglalja a kapacitásépítés támogatását az alábbi területeken: államháztartási kérdések; a szakpolitikai változások hatásainak mélyebbre ható elemzése; valamint nemzetközi adóügyi normák meghatározása. A számviteli irányelv és az átláthatósági irányelv végrehajtásának felülvizsgálata, beleértve a multinacionális vállalatok országonkénti jelentéstételét is, legkésőbb 2018-ig. Az adóalap-erózióval és a nyereségátcsoportosítással szembeni fellépést lehetővé tevő szakpolitikák követése, az automatikus információmegosztás megvalósítása, valamint az elszámolhatóság erősítése és a pénzügyi kirekesztés felszámolása. 4) A nemzetközi közforrások mobilizálása és hatékony felhasználása Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: Minden országnak méltányosan ki kell vennie részét a szegényebb országok támogatásából annak érdekében, hogy teljesíthetőek legyenek a nemzetközileg elfogadott célkitűzések: i. Az Uniónak és a magas jövedelmű országoknak GNI-jük 0,7 %-ának megfelelő hivatalos fejlesztési segélyt (ODA) kell nyújtaniuk. ii. A közepes jövedelmű országok felső sávjába tartozó országoknak és a feltörekvő gazdaságoknak el kell kötelezniük magukat amellett, hogy fokozzák a nemzetközi közfinanszírozáshoz való hozzájárulásukat, és erre vonatkozóan konkrét célkitűzéseket és határidőket fogadnak el. iii. E célszámok határidejeit az i. és ii. pontban megjelölt országok teljes kötelezettségvállalásának részeként kell meghatározni. Az Unió készen áll a nagyobb mértékű és gyorsabb előrehaladásra, amennyiben a fent említett országok szintén hajlandóak hasonlóan ambiciózus kötelezettségeket vállalni. iv. E kötelezettségvállalás részeként az Uniónak és a magas jövedelmű országoknak teljesíteniük kell azt az uniós célszámot, amely szerint GNI-jük 0,15 %-át a legkevésbé fejlett országoknak szóló fejlesztési segélyre fordítják, míg a közepes jövedelmű országok felső sávjába tartozó országoknak és a feltörekvő gazdaságoknak szintén növelniük kell a legkevésbé fejlett országoknak juttatott segélyeiket. Valamennyi donornak – az új donorokat is beleértve – arra kell törekednie, hogy a fejlesztéshatékonysági elvekkel egyre nagyobb összhangban biztosítsák a fejlesztési segélyeket. Uniós fellépések: Mindezeken felül: · Az Unió és tagállamai elkötelezik magukat amellett, hogy hatékonyabbá teszik fejlesztési együttműködési szakpolitikáikat, a hatékony fejlesztési együttműködésre irányuló globális partnerség keretében tett kötelezettségvállalásaiknak megfelelően és a segélyezési és fejlesztési hatékonyságra vonatkozó puszani elvekkel összhangban. · Az Unió végrehajtja a hatékony fejlesztési együttműködésre irányuló globális partnerség keretében elfogadott konkrét kötelezettségvállalásait, különös tekintettel az alábbiakra: az átláthatóság javítása; a donorok széttagozódottságának csökkentése; a fenntartható eredmények megvalósításának, elszámoltathatóságának, mérésének és bemutatásának erősítése; a megállapodás szerinti megközelítés érvényesítése a konfliktusos és instabil helyzetekben; valamint a köz- és magánszféra szerepvállalásának erősítése a fejlesztési hatás fokozása érdekében. · Az Unió erőfeszítéseket tesz az egyszerűsítés támogatására, és a nemzetközi segélyezési rendszer – ezen belül a globális környezeti javakhoz nyújtott nemzetközi finanszírozás – töredezettségének csökkentésére. · Az EU továbbra is elkötelezett amellett, hogy eleget tesz a nemzetközi egyezmények szerinti kötelezettségeinek, többek között az éghajlatváltozás, a biológiai sokféleség, az óceánok és más fontos globális kérdések vonatkozásában, és felszólítja a többi országot is, hogy kövessék példáját. Ezzel kapcsolatos, hogy az Unió a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan már határozott arról, hogy költségvetésének 20 %-át az éghajlatváltozással kapcsolatos projektekre és szakpolitikákra fordítja. 5) A kereskedelem ösztönzése a szegénység felszámolása és a fenntartható fejlődés támogatása érdekében Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: · Minden fejlett országnak és feltörekvő gazdaságnak – az Unió példáját követve – vámmentes és kvótamentes hozzáférést kell biztosítania a legkevésbé fejlett országokból származó valamennyi termék számára, a fegyver és a lőszer kivételével. A bali megállapodáscsomag végrehajtása, beleértve a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére vonatkozó megállapodást és a legkevésbé fejlett országokkal kapcsolatos elemeket is: o A legkevésbé fejlett országokra vonatkozó preferenciális származási szabályokról szóló WTO-iránymutatások végrehajtása. o A legkevésbé fejlett országok szolgáltatásokra vonatkozó, már elfogadott mentessége életbe léptetésének előmozdítása. Előrelépések a gyapot kérdésének „ambiciózus, gyors és kitüntetett” kezelése terén a mezőgazdasági tárgyalások keretében. · A kereskedelemösztönző segélyek fokozása a kedvezményezett országok fejlesztési prioritásainak támogatására, átlátható módon, a fejlesztéshatékonysági elvekkel összhangban. · A kereskedelmi megállapodások által a fenntarthatóságra, valamint a legkevésbé fejlett országokra gyakorolt hatások értékelése. · A fenntartható fejlődés dimenziójának beépítése a kereskedelempolitikába, többek között a fenntartható fejlődésre vonatkozó rendelkezéseknek a kereskedelmi megállapodásokba való következetes beépítésével, a munkaügyi és környezetvédelmi vonatkozásokra is kiterjedően. · Multi- és plurilaterális kezdeményezések előmozdítása, pl. a környezetvédelmi termékek és szolgáltatások kereskedelmének liberalizálására irányuló tárgyalások ösztönzése és ezen belül az ilyen termékeket és szolgáltatásokat érintő kereskedelem és beruházások megkönnyítése. · A nemzetközi szabványokkal foglalkozó szervezetekben (pl. Nemzetközi Szabványügyi Szervezetben (ISO)) való fokozott közreműködés a kereskedelem és a fenntarthatóság tekintetében. · A régiók közötti kereskedelem előmozdítására irányuló kollektív erőfeszítések megújítása, különösen Afrikában, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésével kapcsolatos intézkedéseket is beleértve. · Az illegális kereskedelem – pl. a vadon élő állatok és növények illegális kereskedelme, az illegális fakitermelés és jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat – elleni küzdelmet küzdelmet segítő nemzetközi intézkedések megerősítése. Uniós fellépések: Mindezeken felül: · Az Unió általános vámkedvezmény-rendszere alkalmazásának nyomon követése és az erre vonatkozó jelentéstétel. · A fenntartható fejlődésre vonatkozó rendelkezések következetes beépítése a kereskedelmi megállapodásokba a továbbiakban is, a munkaügyi és környezetvédelmi vonatkozásokra is kiterjedően, valamint törekvés e rendelkezések hatékony végrehajtására. · Erőfeszítések a környezetvédelmi termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó plurilaterális megállapodásra (a környezetvédelmi termékekről szóló megállapodásra) irányuló tárgyalások előmozdítására. · A kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére szánt finanszírozás fenntartására vonatkozó kötelezettségvállalásának teljesítése, beleértve a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló nemzetközi eszköz kialakításában való közreműködést is. · A legkevésbé fejlett országok kereskedelemösztönző segélyekhez való hozzáférésének javítása. · Az EU kereskedelemösztönző támogatási stratégiájának felülvizsgálata a 2015 utáni időszakra irányuló tárgyalások kimenetelének fényében. · A több érdekeltet tömörítő, innovatív integrált partnerségek ösztönzése a munkakörülmények, és a munkavállalók egészségvédelemének és biztonságának javítása érdekében. · További támogatás a regionális kereskedelmi integrációra irányuló erőfeszítésekhez a világ minden részén, különösen kereskedelemmel kapcsolatos technikai segítség és kapacitásépítés nyújtásával, pl. a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséhez, az egészségügyi és növény-egészségügyi rendszerek, az ipari szabványok és a minőségellenőrzési rendszerek megerősítéséhez, vagy a fenntarthatósági programokban és előírásokban való részvétel támogatására. 6) Az átalakító erejű változás ösztönzése a tudomány, a technológia és az innováció révén Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: · A kétoldalú, regionális és többoldalú együttműködés fokozása a tudomány, a technológia és az innováció, valamint a megoldásközpontú kutatás terén. · Annak tudatosítása, hogy miképpen lehet a szellemi tulajdonhoz fűződő jogok alkalmazásával ösztönözni a növekedést a kormányok, az üzleti világ és a kutatók körében. · A tudományt, a technológiát, az innovációt, a kutatást és a digitalizálást szolgáló kapacitások megerősítése a fejlődő országokban, továbbá a világszintű és ágazatközi mobilitás, valamint a közfinanszírozású kutatásokból származó publikációkhoz való nyílt hozzáférés ösztönzése. Az oktatáshoz és képzéshez való hozzáférés javítása a fejlődő országokban, az innovációhoz, munkahelyteremtéshez és növekedéshez szükséges készségek kialakításának támogatása érdekében. · Az ENSZ szintjén a meglévő technológiákra vonatkozó tájékoztatás elérhetőségének megkönnyítése, valamint a meglévő technológiai mechanizmusok összhangjának és koordinációjának elősegítése, az esetleges új technológiákkal kapcsolatos mechanizmusokra is kiterjedően. Uniós fellépések: Mindezeken felül: · A publikációkhoz, és kísérleti alapon a „Horizont 2020” keretében folytatott kutatásokból származó adatokhoz való nyílt hozzáférés ösztönzése. · A tudásmegosztás elősegítése és a kutatási kapacitás kiépítése, a fejlődő országokban is. · Az innováció és a technológiai fejlesztés támogatása az alacsony és közepes jövedelmű országokban olyan területeken, mint pl. az egészségügy és a szegénységgel összefüggő betegségek, a fenntartható mezőgazdaság és az élelmezésbiztonság, valamint a közösségi szintű innováció révén. · Az innovációt és a technológiatranszfert szolgáló kapacitások támogatása felsőoktatási programok segítségével. · Konstruktív és nyitott együttműködés minden partnerrel a legkevésbé fejlett országokra irányuló, a tudományt, a technológiát, az innovációt és a kapacitásépítést támogató javaslatok tekintetében. · További közreműködés olyan kapcsolódó globális kezdeményezésekben, mint a Föld-megfigyelési rendszerek globális rendszere, az Éghajlat-változási Kormányközi Testület és a krónikus betegségek elleni globális szövetség, valamint további támogatás az Unió és nem uniós partnerek közötti releváns együttműködésekhez, pl. az európai és fejlődő országok klinikai vizsgálatok területén létrejött 2. partnersége. · a szellemi tulajdonhoz fűződő jogok alkalmazásáról a kormányok, az üzleti világ és a kutatók körében szervezett képzés támogatása, valamint technikai segítségnyújtás a kormányoknak az ezzel kapcsolatos jogalkotási projektekhez. 7) A belföldi és a nemzetközi magánszektor mozgósítása A magánszektor számára javasolt fellépések: · Az emberi jogok védelme, többek között olyan területek kezelésével, mint a munkakörülmények, a munkahelyi egészségvédelem és biztonság, a szociális védelemhez való hozzáférés, a véleménynyilvánítás és önrendelkezés lehetővé tétele, és a nemek helyzetével kapcsolatos kérdések. · Fenntartható és felelős befektetési modellek elfogadása és terjesztése, valamint a termékek és szolgáltatások fenntarthatóságának és teljesítményének fokozatos javítása. · Kibocsátás-kereskedelmi rendszerekben való részvétel, valamint az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást és a biológiai sokféleség megőrzését segítő finanszírozás mozgósításához való hozzájárulás. · Átfogó jelentéstétel a társadalmi és környezetvédelmi teljesítményről és a munkakörülményekről, valamint a bevált gyakorlatok megosztása a nemzetközi üzleti hálózatokon keresztül. · Megbízható és összehasonlító fenntarthatósági információk, normák, programok (pl. a tisztességes kereskedelmet ösztönző programok), valamint – a gazdasági, környezetvédelmi és társadalmi előnyöket nyújtó termékek és szolgáltatások esetében – fenntarthatósági jelölések kialakítása. · A pénzügyi szektorban innovatív módszerek alkalmazása a pénzügyi kirekesztés felszámolása érdekében, a mikro-, kis- és középvállalkozásokra is kiterjedően. · Vállalati politikák kifejlesztése és végrehajtása az átláthatóság fokozása, a korrupció elleni küzdelem, a vesztegetés és adócsalás megelőzése, továbbá olyan rendszerek kialakítása érdekében, amelyekkel értékelhetők a kockázatok és enyhíthetők az esetleges kedvezőtlen hatások a fejlődő országokban megvalósuló tevékenységek vagy beruházások esetén. Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: · A magánszektor kezdeményezéseit támogató üzleti környezet kialakítása, kiszámítható jogi keret biztosításával, a mikro-, kis- és középvállalkozások támogatásával, az informális gazdaság hivatalos keretek közé való terelésének ösztönzésével, az ökovállalkozás előmozdításával, a nők vállalkozóként és munkavállalóként való érvényesülésének segítésével, valamint a pénzügyi kirekesztés felszámolásával. · A pénzügyi piacok fejlesztésének és elmélyítésének, valamint a pénzügyi rendszerek stabilitását biztosító szabályozási keret kialakításának támogatása, továbbá a fenntartható befektetések ösztönzőinek biztosítása. · Pénzügyi és szabályozási ösztönzők biztosítása a felelős üzleti gyakorlatok támogatására, valamint a fenntartható fejlődés piaci alapú megoldásai erősítésének elősegítése, például a környezetbarát tervezésre, a hosszabb termék-élettartamra, és a fokozott újrahasznosíthatóságra vonatkozó szabályozás és támogatás révén. · A magánszektor szerepvállalásának elősegítése, különösen a fenntartható energia, a fenntartható mezőgazdaság, erdészet és agráripar, a fenntartható infrastruktúra, a környezetbarát infrastruktúra és a zöld gazdaság terén. · A fejlesztési közfinanszírozás innovatív felhasználási módjainak támogatása annak érdekében, hogy további források legyenek bevonhatóak a fenntartható fejlesztési célok teljesítéséhez és a helyi magánszektor fejlesztésének támogatásához. A fenntarthatóságot tanúsító jelölés alkalmazásának és elterjedésének elősegítése. A fenntarthatósággal kapcsolatos jelentéstételre vonatkozó iránymutatások előmozdítása a partnerországokkal és a vállalatokkal folytatott párbeszéd révén. Uniós fellépések: Mindezeken felül: · A fejlesztési célú uniós finanszírozás innovatív felhasználási módjainak támogatása annak érdekében, hogy további források legyenek bevonhatóak a fenntartható fejlesztési célok teljesítéséhez és a legkevésbé fejlett országok magánszektora fejlesztésének támogatásához. · A vállalatok részvételének támogatása a fenntarthatósági programok és a fenntarthatóságot tanúsító jelölés alkalmazásában és terjesztésében az Unión belül és világszerte egyaránt. · A biológiai sokféleséggel kapcsolatos szempontok üzleti gyakorlatba való beépítésének előmozdítása és a biológiai sokféleség megőrzésében való vállalati szerepvállalás támogatása. · A fenntarthatósággal kapcsolatos felelősség és jelentéstétel ösztönzése (többek között vállalati társadalmi felelősségvállalásra vonatkozó iránymutatások révén) a partnerországokkal, vállalatokkal és szociális partnerekkel folytatott párbeszéden keresztül. · A nagyvállalatok kötelezése a továbbiakban is arra, hogy információkat tegyenek közzé a környezetvédelmi témákat, szociális vonatkozású és az alkalmazottakkal kapcsolatos ügyeket, az emberi jogok tiszteletben tartását, a korrupció- és vesztegetés elleni küzdelmet, valamint a sokszínűséget érintő politikákról, kockázatokról és eredményekről. · Támogatás a fenntartható közlekedési infrastruktúrák kialakításához, a nemzetközi egyezmények, valamint a közlekedésre és a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére vonatkozó megállapodások végrehajtásához; a közlekedési versenyképesség javításához szükséges termelési kapacitás kialakítása. Az erőforrás-hatékonysági ütemterv karbonszegény, energiahatékony, biztonságos és versenyképes közlekedési rendszer kialakítását irányozza elő 2050-ig, amely tiszta, modern és hatékony közlekedési hálózatot támogat. · A regionális együttműködési erőfeszítések támogatása. 8) A migráció kedvező hatásainak kihasználása Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: · Következetes és átfogó politikák kifejlesztése a migráció – annak valamennyi aspektusára kiterjedő – kezeléséhez. · A migránsok átutalásai költségének legfeljebb 3 %-os szintre szorítása, valamint a munkaerő-felvételi költségek csökkentése. · Több lehetőség megteremtése a szakképzettségek és végzettségek határokon átnyúló elismerésére és a társadalombiztosítási ellátások hordozhatóságára. · Lépések a kényszerű migráció csökkentése érdekében, többek között a külső megrázkódtatásokkal szembeni ellenálló képesség erősítésével, a konfliktusok és az éghajlatváltozás tekintetében is. · A migráns munkavállalók jogainak védelme az ILO normáival és szabványaival összhangban, a lakóhelyüket elhagyni kényszerülő személyek védelme. · A migránsok integrációjának támogatása. Uniós fellépések: Mindezeken felül: · A migráció kezelésének javítása a partnerországokkal való műveleti együttműködés révén, pl. az Unió külső migrációs politikája alapján folytatott regionális és kétoldalú párbeszédekkel. 9) Nyomon követés, elszámoltathatóság és felülvizsgálat Valamennyi résztvevő számára javasolt intézkedések: · A 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrend nemzeti lépésekben való kifejezésre juttatása, a nemzeti prioritások, körülményeik és kapacitások figyelembe vételével. A globális törekvések szintjének ambiciózus nemzeti célszámok meghatározását kellene kiváltania. · Olyan tervezési eljárás meghatározása a 2015 utáni menetrend megvalósításához, amely inkluzív és átlátható, és nyilvánosan elérhető tájékoztatást nyújt a megtett előrelépésekről, hogy ösztönözhető legyen a nyilvánosság széles körű bevonása a 2015 utáni időszakra vonatkozó folyamatba. · A polgárok figyelmének felhívása a 2015 utáni időszakra vonatkozó menetrendre, valamint a nemzeti és nemzetközi szinten folytatott tevékenységekre. · Több érdekelt felet bevonó felülvizsgálati eljárás melletti elkötelezettség; az érdekeltek teljes körű bevonása a nyomonkövetési eljárásba, valamint az elszámoltathatóság nemzeti szintű rendszereinek kialakítása. · A globális szintű nyomon követésben, kölcsönös elszámoltathatóságban és felülvizsgálatban való szerepvállalás annak érdekében, hogy értékelhető legyen a célok és célszámok megvalósítása felé tett előrehaladás a nemzeti jelentések alapján, amelyeket egyéb, pl. meghatározott célokról vagy témákról – így a természeti tőkékre vonatkozó számlákról – szóló jelentések is kiegészítenek. · Együttműködés annak érdekében, hogy meghatározhatóak legyenek azok a célszámok, amelyek tekintetében globális vagy regionális szinten, vagy bizonyos országok esetében lemaradás tapasztalható, valamint korrekciós intézkedések javaslása. · Az adatok elérhetőségének, minőségének és elemzésének javítása, pl. az adatgyűjtés és a nyomonkövetési erőfeszítések támogatásával, a valós idejű nyomon követés és a lebontott adatgyűjtés megerősítése, valamint a nyílt hozzáférésű adatokat támogató szakpolitikák ösztönzése. Uniós fellépések: Mindezeken felül: · Aktív szerepvállalás a nyomon követés, elszámoltathatóság és felülvizsgálat erőteljes és ambiciózus eljárásának kialakításában globális szinten, az Unió e területen szerzett tapasztalatainak megosztása, valamint kiemelt közreműködés a globális fenntartható fejlődésről szóló jelentésben. · A kapacitásépítés erősítése a partnerországokban a statisztika és a monitoring területén. Az uniós kutatás és innováció révén hozzájárulás a statisztikai és térinformatikai adatok elérhetősége terén észlelt hiányosságok megszüntetéséhez világszerte, valamint tényeken alapuló szakpolitikai tanácsok megfogalmazása. · Az érdekeltek folyamatos bevonása a fenntartható fejlesztési célok megvalósítása felé való haladás megvalósításába és felülvizsgálatába, figyelmet fordítva a hátrányos megkülönböztetést elszenvedő csoportok és a kiszolgáltatott helyzetben lévő személyek szükségleteire.