Az említett adatbázisokat különböző célokra hozták létre, és nem teljes mértékben ugyanazokra az adatokra és információkra vonatkoznak. Ugyanakkor lehetőség van arra, hogy ezeket (és más) adatbázisokat összekapcsolják az FSDN-adatokkal. Az egyedi üzemszintű adatokat tartalmazó IACS-ben és a KAP monitoring- és értékelési célú leendő adatbázisában a KAP-kedvezményezettekhez egyértelmű azonosítókat rendelnek. Az FSDN-nel kapcsolatos másodlagos jogszabályok megvizsgálják annak lehetőségét, hogy a gazdaságok adatait összekapcsolják a KAP-kedvezményezetti azonosítóval, lehetővé téve ezzel az említett adatbázisok közötti információcserét – e kapcsolat létrehozása bonyolultnak bizonyulhat a gyakorlatban, mivel a kedvezményezetti azonosító nem mindig felel meg egyetlen gazdaságnak. Ezért az FSDN keretében egyedi gazdaságazonosító bevezetését tervezik, amelyet például az IFS-sel összefüggésben lehetne kiadni, segítve ezzel az IFS- és az FSDN-adatok összekapcsolását. Mindegyik adatbázisban el kellene végezni az adatbázisok összekapcsolásához szükséges kiigazításokat (akár a jogi aktus, akár a gyűjtés rendszere vagy módszerei tekintetében). Ezért miközben az FSDN lehetőséget biztosít az interoperabilitásra, ehhez a többi adatbázisnak és rendszernek is alkalmazkodnia kell.

Az adatgyűjtők megosztották aggályukat azzal kapcsolatban, hogy a mezőgazdasági termelők esetleg nem hajlandók részt venni az adatgyűjtési gyakorlatokban, nehéz új gazdaságokat toborozni és az eddig részt vevő gazdaságok is lemorzsolódhatnak. A Bizottság az FSDN-kezdeményezésében javasolja és ösztönzi a gazdálkodók számára történő visszajelzést (pl. személyre szabott tanácsadás, teljesítményről/referenciaértékekről szóló jelentések révén), valamint előírja a gazdálkodók számára, hogy – az összeírásokhoz hasonlóan – vegyenek részt az FSDN-adatfelvételeken.

Az érdekelt felekkel folytatott különböző konzultációkat követően összességében úgy tűnik, hogy valamennyi érdekelt csoport támogatja az FSDN-kezdeményezést, valamint azt, hogy az FADN-ben gyűjtött gazdasági adatokat szociális és környezeti szempontokkal egészítsék ki. Bár az üzemszintű FSDN-adatok gyűjtése a gazdálkodás gazdasági fenntarthatóságának a környezeti és szociális fenntarthatóságon túli értékelése céljából határozott támogatást kapott, néhány válaszadó úgy vélte, hogy az adatgyűjtési erőfeszítéseket meg kell osztani a különböző felhasználók között, és csökkenteni kell az adatszolgáltatók és az adatgyűjtők adminisztratív terheit. A gazdálkodókra és az adatgyűjtőkre nehezedő adminisztratív terhek csökkentésére a Bizottság bevezette az „egyszeri adatgyűjtés – többszöri felhasználás” elvét, ami optimalizálja a közigazgatási szervek, a statisztikai hatóságok és a magánszervezetek közötti adatmegosztást. A Bizottság az FSDN-né történő átalakítás során hozzá kíván járulni a tagállamok által végrehajtott kiigazítások kezdeti költségeihez is.

A már bevált FADN információs hálózat alapján az FSDN hasznos és hatékony eszköznek ígérkezik, amely lehetővé teszi az EU számára, hogy hozzájáruljon a KAP célkitűzéseihez, és amely üzemszintű gazdasági, környezeti és szociális adatokat és információkat bocsát a tagállamok és az EU rendelkezésére. Az FADN-hez hasonlóan az FSDN is közös és harmonizált adatfelvételt fog biztosítani a gazdaságokra vonatkozó adatok gyűjtése és az adatok uniós szintű összehasonlíthatósága érdekében.

A legtöbb adatszolgáltató úgy vélte, hogy döntően befolyásolná hozzáállásukat az FSDN-adatgyűjtésben való részvételért járó pénzügyi ellentételezés. Kezdeményezésében a Bizottság azt javasolja, hogy a tagállamok különféle – többek között pénzügyi – ösztönzőket határozhassanak meg a gazdálkodók információs hálózatban való részvétele érdekében.

•Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

Az FSDN-javaslat előkészítéséhez egyeztetésekre került sor az FADN-bizottság tagjaival és a speciális munkacsoportokkal.

•Hatásvizsgálat

Tekintettel a kezdeményezés erősen technikai jellegére és a Bizottság korlátozott szakpolitikai választási lehetőségére, a hatásvizsgálatot nem tartották szükségesnek. A 2020 utáni KAP-ra vonatkozó 2018. évi jogalkotási javaslatokat kísérő hatásvizsgálat megállapította, hogy ki kell igazítani és meg kell erősíteni a meglévő adatforrásokat annak érdekében, hogy azok jobban illeszkedjenek az új szakpolitikához, valamint hogy javítani kell az adatminőséget, különösen az agrár-környezetvédelemhez, a biológiai sokféleséghez és az éghajlatvédelemhez kapcsolódó mutatók tekintetében. A hatásvizsgálat azt is javasolta, hogy a piacorientált gazdaságok legmegfelelőbb képviselete érdekében terjesszék ki az FADN alkalmazási körét. Megállapítja továbbá, hogy szükség esetén felül kellene vizsgálni az adatszolgáltatási űrlap változóit (figyelembe véve az FLINT projekt ajánlásait is), valamint azt a módot, ahogy a KAP-kedvezményezettek FADN-adatgyűjtésben való részvétele megszervezésre kerül.

•Célravezető szabályozás és egyszerűsítés

Ami az FADN-ből az FSDN-né történő átalakítást illeti, e kezdeményezés központi elemének tekinthető a fenntarthatóság mellett az egyszerűsítés és a terhek csökkentése is. A cél azon területeknek a meghatározása volt, ahol az adatgyűjtési módszerek egyszerűsíthetők és a költségek ennek megfelelően csökkenthetők.

Mindenekelőtt el kell ismerni, hogy az adatgyűjtési módszerek tagállamonként igen eltérőek, hiszen a tagállamok választhatják meg a legmegfelelőbb módszert az üzemszintű FADN-adatok gyűjtésére. Nem készültek részletes kimutatások a tagállamok adatgyűjtési módszereiről, mint ahogy a költségeikről és a terheikről sem. Ezért a javasolt egyszerűsítési és tehercsökkentési gyakorlatok a legfrissebb tanulmányok és projektek (összefoglalásukat lásd lejjebb), valamint a konzultációs tevékenységek releváns eredményeire támaszkodnak. Mindezek alapján az alábbiakban felvázolunk bizonyos egyszerűsítési és tehercsökkentési módozatokat. Végső soron a tagállamok dolga lesz a legmegfelelőbb lépés(ek) megtétele és a további környezeti és szociális változókkal kapcsolatos FSDN-adatgyűjtési módszer(ek) kiválasztása.

1. 2015-ben készült el és jelent meg a „Cost of and good practices for FADN data collection” (Az FADN-adatok gyűjtésének költségei és bevált gyakorlatai) című tanulmány, melynek fő célja az volt, hogy megvizsgálja az FADN-adatok gyűjtésének módszereit és költségeit a tagállamokban, figyelembe véve a részt vevő gazdálkodók javát szolgáló adatfelhasználást, valamint a jobb szakpolitikai döntéshozatalt. A tanulmány megerősíti, hogy nincs egységes módszer az FADN-adatok gyűjtésére: az adatgyűjtés módját a tagállamok maguk választják meg. Ennek eredményeként az FADN-adatgyűjtés költségei tagállamonként jelentősen eltérőek. A tanulmány rámutat e különbségek három fő okára:

1. az FADN-minta nagyságrendje (pl. Málta 536 mezőgazdasági üzemtől gyűjt adatokat, míg Lengyelország 12 100-tól),

2. az FADN-adatok gyűjtésére alkalmazott különböző módszerek (pl. gyűjtés közvetlenül az FADN kapcsolattartó irodán keresztül vagy megbízott könyvelőcégeken keresztül), valamint

3. olyan külső tényezők, mint a tagállamok eltérő bérszintjei vagy a mezőgazdasági üzemek átlagos mérete az FADN adatfelvételi területén belül.

Az adatgyűjtési módszertan megválasztása – legalábbis bizonyos mértékben – ellensúlyozhatja a magasabb bérszintekből és a gazdaságok nagyobb méretéből eredő magasabb költségeket. A közkiadások szempontjából a leghatékonyabb forma az, ha az adatgyűjtés forrása a meglévő (magánköltségen elvégzett) könyvelés. Ugyanakkor ez a módszer tűnik a legkevésbé rugalmasnak. Amennyiben a meglévő könyvelés nem tartalmaz környezeti és szociális adatokat, az FSDN-adatgyűjtés módszerének kiigazítására vagy módosítására lehet szükség. Végezetül a tanulmány megállapítja, hogy egyetlen változó hozzáadása vagy elvétele nem változtat lényegesen az adatgyűjtés összköltségének és a változók számának arányán. Ha a rendszer kerete egyszer ki van jelölve, az éves költség nagyrészét az állandó költségek teszik ki (a felmérések összeállításához és lebonyolításához kapcsolódó költségek, beleértve az emberi erőforrásokat, a képzést, az informatikai rendszert); a változó költségek (pl. az utasítások frissítése, egyedi kód hozzáadása) mértéke csekély.

2. A FLINT kutatási projekt üzemszintű mutatókat határozott meg a KAP-beli kölcsönös megfeleltetés, a fenntarthatóság és az innováció szakpolitikai értékelésének javítása érdekében. Az e mutatókra vonatkozó adatgyűjtés az FADN-hez kapcsolódott egy több európai országban működő kísérleti hálózat keretében. E projekt eredményei 1) megerősítik, hogy az FADN-alapú rendszer hatékony és megfelelő eszköz további üzemszintű környezetvédelmi és szociális adatok gyűjtésére; 2) nemcsak szilárd tudományos alapot biztosítanak, de újabb bevonható változók sorát, valamint példákat is az új változókra vonatkozó adatgyűjtés módjára, továbbá azonosítják a végrehajtás szűk keresztmetszeteit és az elemzési előnyöket.

3. Az FADN rendszer FSDN rendszerré bővítésének költségeiről szóló tanulmány két korábbi tanulmány aktualizálása, mely további költségelemzést tartalmaz a „FLINT-adatoknak” a jelenlegi FADN-adatkészlethez való hozzáadásával kapcsolatban. Becslése szerint az FADN-adatok gyűjtésének uniós átlagköltsége adatszolgáltatási űrlaponként 750 EUR lenne, míg az FSDN-né bővítés költsége (az összes FLINT-adat hozzáadásával) adatszolgáltatási űrlaponként 1 040 EUR-t tenne ki, ami kb. 40 %-os növekményt jelentene. Ez a tanulmány megerősítette a 2015. évi tanulmány eredményeit, amelyek jelentős eltéréseket mutatnak az országok között mind az FADN-adatgyűjtés jelenlegi költségei, mind az FSDN-né alakítással járó várható többletköltségek tekintetében. A tanulmány szerint egyes tagállamok már összegyűjtöttek bizonyos, az FSDN-hez tervezett fenntarthatósági változókat, míg más tagállamok még nem, így ez utóbbiak magasabb kezdeti költségekkel szembesülhetnek. A tagállamok viszonylatában ezért nem lehet közvetlen összehasonlítást végezni az adatgyűjtés összköltségére vonatkozóan. Végső soron a költségek becsült változásai igen széles skálán mozognak: például míg Írország esetében +10 % vagy Hollandia esetében +11 %, addig Franciaországnál és Máltánál ez az érték +124 %, illetve +225 %. Meg kell jegyezni azonban, hogy ez a költségszámítás magában foglalja az FLINT projektben előírt 70 változó hozzáadását, míg az FSDN-re való javasolt átváltásnál nem cél újabb 70 változó hozzáadása; a változók felvétele ugyanis csak hosszabb időkeretben, lépésről-lépésre történik. Először is, az FSDN-né történő bővítés fokozatos. Másodszor, az eredeti becslés szerint a kibővítés 5–25 új változót vesz figyelembe, amelyek az alábbi 4. pontban ismertetett kísérleti projekt keretében kerülnek további kiértékelésre, de figyelembe kell venni a jogi keret változásait is a „termelőtől a fogyasztóig” stratégia és a biodiverzitási stratégia következtében. Emellett a tanulmány nem veszi számba az egyszerűsítési folyamatból, valamint a más adatbázisokkal való összekapcsolódásból és adatmegosztásból eredő előnyöket. Ily módon az FSDN bővítési költségei sokkal alacsonyabbak lehetnek, mint azt a szóban forgó tanulmány feltételezi.

4. Egy folyamatban lévő kísérleti projekt minden tagállamra vonatkozóan elemzést fog végezni, és részletes információkkal fog szolgálni a fenntarthatósági változókról és azok adatforrásairól. Mint már említettük, az adatgyűjtési módszer a tagállam választásától függ. Ezért ez a kísérleti projekt értékeli az egyes tagállamok fenntarthatósági adatainak gyűjtésére alkalmazott adatgyűjtési módszereket, és bemutatja, hogy azok miként kapcsolódnak (vagy lennének kapcsolhatók) az FADN adatgyűjtési rendszeréhez. Az eredmények leírják az egyes tagállamok helyzetét, és észszerű becslést adnak az adatgyűjtéssel kapcsolatos adminisztratív terhekről és költségekről. Ezek az eredmények közvetlenül beépülnek majd az FSDN-re vonatkozó másodlagos jogszabályokkal kapcsolatos munkába.

Az FSDN-ről szóló javaslat célja, hogy hosszú távon csökkentse a gazdálkodók és a tagállamok költségeit, adminisztratív terheit. A megállapítások és elemzések alapján a javaslat a következő elemeket veszi figyelembe:

1.A jó alapokra történő építkezés. A fenntarthatósági adatok gyűjtése – akár az FADN-rendszeren belül, akár azon kívül – költségekkel jár. Egy új, különálló, kiegészítő jellegű adatbázis létrehozása helyett az uniós szakpolitika értékelése céljából költséghatékonyabb választás a további üzemszintű környezetvédelmi és szociális adatok gyűjtésére a már jól működő FADN-rendszer és -hálózat használata. Az FADN gazdasági adatainak összegyűjtése uniós politikai követelmény. Ezért az FADN fenntartásával és fejlesztésével kapcsolatos költségek és terhek továbbra is megmaradnak. Emellett nagy a kockázata annak, hogy a tisztán gazdasági jellegű FADN jelentősége csökken.

2.Fokozatos változás. Az FSDN-re történő átállás időigényes folyamat. Noha az új adatok gyűjtésének első éve várhatóan 2025, az új változók száma kezdetben korlátozott lesz. Az előzetes becslés szerint ez a szám 5 és 25 között lesz.

3.Az interoperabilitás hasznossága. Az FSDN ösztönzi a már rendelkezésre álló adatok újbóli felhasználását más adatbázisokban és forrásokban (pl. kapcsolódás az IACS-hez és a nemzeti statisztikai hivatalok egyéb releváns adatbázisaihoz). Ez hosszabb távon csökkenteni fogja a tagállamok adatgyűjtési költségeit, egyszersmind a gazdálkodók terheit is (az egyszeri adatgyűjtés – többszöri felhasználás elve).