HU EN Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 318/1

Az OLAF Felügyelő Bizottság tevékenységi jelentése

2013. február – 2014. január

(2014/C 318/01)

Az OLAF Felügyelő Bizottság tagjai Johan DENOLF (elnök) főfelügyelő, a Szövetségi Rendőrség bűnügyekkel foglalkozó ECOFIN Igazgatóságának igazgatója és a pénzügyi hírszerző egység (FIU) tagja, Belgium Herbert BÖSCH volt európai parlamenti képviselő az Európai Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának egykori elnöke, Ausztria Catherine PIGNON az Angers-i Fellebbviteli Bíróság legfőbb ügyésze, Franciaország Jens MADSEN súlyos gazdasági és nemzetközi bűnügyekkel foglalkozó államügyész, Dánia Tuomas PÖYSTI Finnország Legfőbb Állami Számvevőszékének elnöke, a finn nemzeti számvevőszék elnöke, Finnország

TARTALOMJEGYZÉK

MEGBÍZATÁS 3

AZ ELNÖK ELŐSZAVA 4

ÁTTEKINTÉS 5

1. AZ OLAF VIZSGÁLATAINAK NYOMON KÖVETÉSE 5

A vizsgálati eljárásokról szóló személyzeti utasítások 6

Vizsgálati gyakorlati prioritások 6

Az ügyek kiválasztása az OLAF-nál 7

A vizsgálatok időtartama 7

A nemzeti igazságügyi hatóságoknak továbbított ügyek 8

Az információ intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek való továbbításának elhalasztása 9

Az OLAF főigazgatójának ajánlásai 9

Az OLAF panaszkezelési eljárásai 10

A Felügyelő Bizottsághoz intézett panaszok és kérelmek 10

2. AZ OLAF VIZSGÁLATI FUNKCIÓJÁNAK NYOMON KÖVETÉSE ÉS IRÁNYÍTÁSA 11

A 2014. évi előzetes költségvetés-tervezet 11

Az OLAF átszervezése és az alkalmazotti elégedettséget mérő új felmérés 12

3. EGYÜTTMŰKÖDÉS AZ OLAF-FAL 12

A Felügyelő Bizottság ajánlásainak OLAF általi nyomon követése 12

Igazgatási megállapodások az OLAF-fal 12

4. EGYÜTTMŰKÖDÉS AZ ÉRDEKELTEKKEL 13

Találkozók az uniós intézményekkel 13

Véleménycsere az uniós intézményekkel 13

Az Európai Parlament nyilvános meghallgatása az eljárási garanciákról 13

Civil társadalom 13

5. A FELÜGYELŐ BIZOTTSÁG SZEREPE 14

A Felügyelő Bizottság szerepe a 883/2013/EU, Euratom rendelet szerint 14

Prioritások és célkitűzések 14

Magatartási kódex 14

Munkamódszerek 14

6. A FELÜGYELŐ BIZOTTSÁG TITKÁRSÁGA 15

MELLÉKLETEK 16

MEGBÍZATÁS

A 883/2013/EU, Euratom rendelet 15. cikkének (1) bekezdése: A Felügyelő Bizottság a Hivatal vizsgálati feladatköre ellátásának rendszeres nyomon követésével biztosítja, hogy a Hivatal független módon és megfelelően gyakorolja az e rendeletben ráruházott jogköröket. A Felügyelő Bizottság a főigazgató által a 7. cikk (8) bekezdésének megfelelően rendelkezésre bocsátott információk alapján nyomon követi különösen az eljárási garanciák alkalmazásával és a vizsgálatok időtartamával kapcsolatos fejleményeket.

Az OLAF Felügyelő Bizottságának megbízatása a 883/2013/EU, Euratom rendelet (1), szerint az OLAF függetlenségének erősítése a ráruházott jogkörök megfelelő gyakorlása során (2). E megbízatás teljesítése érdekében az uniós jogalkotó három feladattal bízta meg a Felügyelő Bizottságot:

— A Felügyelő Bizottság az OLAF felügyelő szerve és az OLAF függetlenségének őre; rendszeresen nyomon követiaz OLAF vizsgálati funkciójának ellátását, és különösen azokat a fejleményeket, amelyek az eljárási garanciák alkalmazását és a vizsgálatok időtartamát érintik.

— A Felügyelő Bizottság az OLAF főigazgatójának tanácsadója is, akit a következők révén segít feladatai ellátásában: — tájékoztatja a főigazgatót a Felügyelő Bizottság általi nyomon követés eredményeiről az OLAF vizsgálati funkciójának végrehajtása, az eljárási garanciák alkalmazása és a vizsgálatok időtartama terén, és szükség esetén megfelelő ajánlásokat tesz, — a főigazgatót véleményekkel látja el, illetve adott esetben ajánlásokat készít a főigazgató számára, többek között az OLAF vizsgálati funkciójának betöltéséhez szükséges forrásokról, a vizsgálati prioritásokról, valamint a vizsgálatok időtartamáról, — észrevételeket (adott esetben ajánlásokat) nyújt be a főigazgató által a rendelet 17. cikke (8) bekezdésének megfelelően elfogadott, a vizsgálati eljárásokról szóló iránymutatásra (és annak bármilyen módosítására) vonatkozóan.

— A Felügyelő Bizottság az uniós intézmények párbeszédpartnere, melyeknek tevékenységeiről beszámol, melyek kérésére véleményeket adhat ki, és melyekkel politikai szinten véleménycserét folytat, ezáltal a nyomon követés terén szerzett tapasztalatára épülő, egyedülálló szakértelmet biztosít az uniós intézmények számára.

AZ ELNÖK ELŐSZAVA

Az Európai Csalás Elleni Hivatal Felügyelő Bizottsága elnökeként örömömre szolgál, hogy benyújthatom bizottságunk éves tevékenységi jelentését, a 883/2013/EU, Euratom rendelet 15. cikke (9) bekezdésének megfelelően.

Ez a jelenlegi Felügyelő Bizottság második tevékenységi jelentése, mely áttekintést nyújt a 2013. február 1. – 2014. január 31. közötti jelentéstételi időszakban végzett fő tevékenységekről.

Az 1. és a 2. fejezet átfogó áttekintést nyújt a Felügyelő Bizottság nyomon követési tevékenységeiről. E fejezetek az OLAF vizsgálati funkciója végrehajtásának nyomon követésére és a vizsgálati funkciójához kapcsolódó irányítására összpontosítanak. A 3. és a 4. fejezet a Felügyelő Bizottságnak az OLAF-fal, valamint az uniós intézményekkel és más érdekeltekkel folytatott kapcsolatait ismerteti. Az 5. és a 6. fejezet áttekintést nyújt a Felügyelő Bizottság munkamódszereiről, az általa elfogadott szakpolitikai dokumentumokról és a titkárságára vonatkozó megállapításokról.

A jelentéstételi időszak végén a Felügyelő Bizottság egyik tagja, Jens Madsen távozott a bizottságból, hogy új és kihívást jelentő pozíciót töltsön be a hazai közigazgatásában. E jelentés kapcsán meg kívánom ragadni az alkalmat, hogy köszönetet mondjak neki a Felügyelő Bizottság munkájához tett értékes hozzájárulásáért, és üdvözöljem az új tagot, Dimitrios Zimianitist, aki 2014. február 1-jétől kezdte meg munkáját.

Végezetül, szeretném kinyilvánítani külön köszönetemet titkárságunk alkalmazottainak a felbecsülhetetlen támogatásukért és igényes munkájukért, mellyel nagy mértékben hozzájárultak ahhoz, hogy az OLAF vizsgálati funkciójának általunk végzett nyomon követése eredményes legyen.

Brüsszel, 2014. március 12. Johan DENOLF

ÁTTEKINTÉS

Nyomon követési tevékenységek

Az alábbiak elemzése és értékelése:

— 56 ügy, melyekkel kapcsolatosan információkat kellett továbbítani a nemzeti igazságügyi hatóságok számára,

— 186 kilenchavi jelentés,

— 293 vélemény az ügyek kiválasztásával kapcsolatban,

— 14 panasz és kérelem egyénektől,

— 1 panasz uniós intézménytől,

— 2 kérelem nyilvános hozzáférésre a Felügyelő Bizottság dokumentumaihoz,

— 1 együttműködési kérelem nemzeti igazságügyi hatóságtól.

Vélemények és jelentések

— 4 vélemény az OLAF vizsgálati funkciójának végrehajtásával és irányításával kapcsolatban: — 1/2013. sz. vélemény: Az OLAF 2014. évi előzetes költségvetés-tervezete, — 2/2013. sz. vélemény: Az OLAF belső panaszkezelési eljárásának létrehozása, — 1/2014. sz. vélemény: Az OLAF vizsgálati gyakorlati prioritásai, — 2/2014. sz. vélemény: Az ügyek kiválasztása az OLAF-nál,

— 2012. évi éves tevékenységi jelentés.

Állásfoglalás és szakpolitikai dokumentumok

— Állásfoglalás „az OLAF eljárási garanciáinak megerősítéséről”,

— Észrevételek az OLAF vizsgálati eljárásaival kapcsolatban,

— Dokumentum a Felügyelő Bizottság megbízatásáról és feladatairól a 883/2013/EU, Euratom rendelet és a középtávú stratégia fényében,

— Nyomon követési iránymutatás (folyamatban),

— Az eljárási szabályzat módosítása (folyamatban).

Együttműködés

— Új igazgatási megállapodások az OLAF-fal.

1. AZ OLAF VIZSGÁLATAINAK NYOMON KÖVETÉSE

1. Az OLAF Felügyelő Bizottsága az OLAF vizsgálati tevékenységeinek különböző szempontjait követi nyomon azon információk alapján, amelyeket az OLAF (OLAF Főigazgatóság) főigazgatója köteles biztosítani, és azok alapján, amelyeket a Felügyelő Bizottság saját kezdeményezésére bekér.

A 883/2013/EU, Euratom rendelet 15. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése: A Felügyelő Bizottság véleményeket, illetve adott esetben ajánlásokat készít a főigazgató számára, többek között a Hivatal vizsgálati funkciójának betöltéséhez szükséges forrásokról, a Hivatal vizsgálati prioritásairól, valamint a vizsgálatok időtartamáról. A Felügyelő Bizottság saját kezdeményezésére, a főigazgató kérése alapján, illetve egy intézmény, szerv, hivatal vagy ügynökség kérésére nyilváníthat véleményt, de ezen véleménynyilvánításával nem avatkozhat be a folyamatban lévő vizsgálati eljárásokba.

A vizsgálati eljárásokról szóló személyzeti utasítások

2. Az OLAF Főigazgatóság 2013. február 7-én benyújtotta a Felügyelő Bizottságnak a vizsgálati eljárásokról szóló személyzeti utasítások (ISIP) módosított változatának másolatát. Az OLAF 2013. július 5-én benyújtotta a Felügyelő Bizottságnak a vizsgálati eljárásokról szóló személyzeti utasítások (ISIP) második módosított változatát, mely az OLAF vizsgálati eljárásainak a 883/2013/EU, Euratom rendeletben (tervezetében) előirányzott új rendelkezésekkel való összehangolását célozta. Az OLAF Főigazgatóság arról tájékoztatta a Felügyelő Bizottságot, hogy a módosított ISIP-et 2013. július 31-én tervezi elfogadni.

3. Bár a Felügyelő Bizottság hangsúlyozta, hogy ilyen rövid idő alatt nem tudja részletesen elemezni a módosított ISIP-et, 2013. július 30-án számos észrevételt és kérdést nyújtott be a módosított ISIP-pel kapcsolatban (3). A Felügyelő Bizottság elsősorban a kiválasztási eljárásra, a vizsgálatok lefolytatására és a koordinációs ügyekre vonatkozó rendelkezéseket vizsgálta.

4. A Felügyelő Bizottság szerint a módosított ISIP-nek többek között a következőkre kellene kiterjednie: — kifejezetten tartalmaznia kell a rendeletben szereplő „kellő gyanú” kifejezést, mely a vizsgálat megindításának előfeltétele, — egyértelműen el kell választania a kiválasztókat és a felülvizsgálókat a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoportban, — egyértelmű különbséget kell tennie a belső és külső vizsgálatok között, mivel ezeknél az OLAF eltérő vizsgálati hatáskörökkel rendelkezik, — rendelkezéseket kell tartalmaznia a jogszerűségi ellenőrzés szélesebb körű belső ellenőrzésének megszervezésére, nemcsak az ISIP-ben említett vizsgálati tevékenységek tekintetében, hanem az ISIP-ben nem előirányzott, de az érintett személyek jogaival potenciálisan ellentétbe kerülő tevékenységek tekintetében is.

5. A Felügyelő Bizottság kérésére az OLAF Főigazgatóság 2013. szeptember 5-én benyújtotta észrevételeit és a kiegészítő információkat a Felügyelő Bizottság kérdéseivel kapcsolatban. Az OLAF Főigazgatóság az ISIP módosításainak véglegesítéséről is tájékoztatta a Felügyelő Bizottságot, mely során figyelembe vette a Felügyelő Bizottság néhány észrevételét, és megküldte számára az ISIP helyébe lépő, az OLAF munkatársai számára készült vizsgálati eljárásokról szóló új iránymutatás végleges tervezetét.

Vizsgálati gyakorlati prioritások

6. Az 1/2014. sz. vélemény az OLAF vizsgálati gyakorlati prioritásait vizsgálta, melyet évente az OLAF Főigazgatóság határoz meg és az éves irányítási tervben tesz közzé (4).

7. A Felügyelő Bizottság összehasonlította a 2012. és 2013. évi vizsgálati gyakorlati prioritásokat a 2014. évi vizsgálati gyakorlati prioritások tervezetével, és üdvözölte, hogy ez utóbbiakat a Felügyelő Bizottság által az OLAF Főigazgatósággal folytatott technikai találkozók keretében tett észrevételei eredményeként pontosabban határozták meg abban az értelemben, hogy a vizsgálati gyakorlati prioritások ne tartalmazzanak általános elveket (melyeket mindig figyelembe kell venni annak eldöntésekor, hogy indítsanak-e vizsgálatot vagy sem), hanem csak olyan meghatározott területekre és csalástípusokra terjedjenek ki, amelyeket az OLAF-nak prioritásként kell kezelnie.

8. A Felügyelő Bizottság megállapította, hogy azokat a pénzügyi mutatókat, amelyeket a korábbi években túlbecsültek, teljesen kizárták a 2014. évi vizsgálati gyakorlati prioritások tervezetéből. A Felügyelő Bizottság hangsúlyozta, hogy az ilyen mutatók relevánsak lehetnek annak értékelésében, hogy mennyire komoly a csalás kockázata, és hasznosnak bizonyulhatnak hivatkozási elemként és az arányossági elv alkalmazására vonatkozó belső iránymutatásként. A Felügyelő Bizottság felhívta a figyelmet a szubszidiaritással/hozzáadott értékkel kapcsolatos gyakorlat újragondolására, annak körültekintő alkalmazására, és arra, hogy szükséges a vizsgálati gyakorlati prioritások rendszeres értékelése.

9. A Felügyelő Bizottság rámutatott arra, hogy szükséges tisztázni a vizsgálati gyakorlati prioritásokat és javasolta, hogy az OLAF Főigazgatóság adjon ki iránymutatást a 883/2013/EU, Euratom rendeletben meghatározott kiválasztási elvek alkalmazásáról, és hogy kezdjen konstruktív párbeszédbe az érdekeltekkel a vizsgálati gyakorlati prioritások meghatározásáról és végrehajtásáról, különösen a pénzügyi mutatók tekintetében és az elutasított ügyek lehetséges nyomon követéséről, amennyiben azok értékelése alapján levonható az a következtetés, hogy fennáll a csalás kellő gyanúja. Ebben a szakaszban a Felügyelő Bizottságnak még mindig nehézséget okoz az OLAF vizsgálati gyakorlati prioritások által lefedett területeken nyújtott teljesítményének értékelése, mivel az OLAF nem végzett semmilyen hatásvizsgálatot a vizsgálati gyakorlati prioritások tekintetében. A Felügyelő Bizottság ezért kérte az OLAF Főigazgatóságtól, hogy nyújtson be értékelést a vizsgálati gyakorlati prioritások 2012. és 2013. évi végrehajtásának eredményeiről minden egyes prioritást élvező területre, valamint az érdekeltektől érkezett visszajelzések összefoglalóját.

Az ügyek kiválasztása az OLAF-nál

10. A 2/2014. sz. vélemény az ügyek OLAF-nál történő kiválasztásáról (5) az OLAF-ban alkalmazott kiválasztási eljárás hatékonyságát, minőségét és átláthatóságát értékelte. A Felügyelő Bizottság által elvégzett értékelés többek között az OLAF a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoportja 293 véleményéből álló mintáján alapult, melyek vagy az ügyek elutasítását, vagy vizsgálat/koordinációs ügyek elindítását javasolták.

11. A Felügyelő Bizottság első lépésben a kiválasztási funkció hatékonyságát értékelte azáltal, hogy megvizsgálta a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoport számára a feladatai elvégzéséhez rendelkezésre bocsátott erőforrásokat, valamint a 2012-ben és 2013-ban elért konkrét eredményeket. A Felügyelő Bizottság megállapította, hogy néhány esetben hiányzott vagy nem volt elégséges a technikai és vizsgálati szakértelem és a nyelvtudás; a jogi elemzés nem volt elégséges; a kiválasztáshoz rendelkezésre álló idő (kötelezően 2 hónapos időszak) néhány esetben nem tűnt megfelelőnek; szükség volt a visszaélést jelentő személyekkel kapcsolatos világos eljárás meghatározására is.

12. A Felügyelő Bizottság ezt követően értékelte a vélemények minőségét a tekintetben, hogy azok megfelelnek-e az OLAF Főigazgatóság által meghatározott kiválasztási feltételeknek. A Felügyelő Bizottság megállapította, hogy nem tartották be szigorúan a kiválasztási feltételek alkalmazására vonatkozó instrukciókat: csak kismértékben vették figyelembe a releváns jogi eszközöket az OLAF hatáskörének értékelésekor; nem álltak rendelkezésre pontos mutatók ahhoz, hogy a kiválasztók értékelhessék az információk elégségességét; ahol előfordultak ilyen mutatók, azokat nem használták folyamatosan és következetesen; gyakran használtak megalapozatlan állításokat.

13. Végezetül, a Felügyelő Bizottság a kiválasztási eljárás átláthatóságát ellenőrizte azáltal, hogy megvizsgálta az információáramlást a kiválasztási eljárásban, különös tekintettel a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoport és a vizsgálati csoportok között.

14. A Felügyelő Bizottság számos ajánlást intézett az OLAF Főigazgatósághoz, melyek a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoport kiválasztási funkciójának javítását célozták. A Felügyelő Bizottság az értékeléséből levont általános következtetésként végleges ajánlást tett közzé, mely szerint az OLAF végezze el a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoport tevékenységeinek belső értékelését, többek között a szükséges erőforrások szintjének, a csoport erősségeinek és gyengeségeinek, valamint az értékelt ügyek hibaarányainak meghatározására. A Felügyelő Bizottság azt is kérte, hogy a Főigazgatóság tájékoztassa az ebben a véleményben tett ajánlások nyomon követéséről a vélemény elfogadásától számított egy év elteltével.

A vizsgálatok időtartama

Az 1073/1999/EK rendelet 11. cikkének (7) bekezdése: Ha egy vizsgálat lefolytatása kilenc hónapnál hosszabb ideje tart, az igazgató tájékoztatást küld a Felügyeleti Bizottság számára a vizsgálat elhúzódásának indokairól és a vizsgálat befejezésének várható időpontjáról. A 883/2013/EU, Euratom rendelet 7. cikkének (8) bekezdése: Amennyiben egy vizsgálat nem zárható le a megindítását követő 12 hónapon belül, a főigazgató a 12 hónapos időtartam lejártakor és ezt követően hathavonta jelentést készít a Felügyelő Bizottság számára, amelyben ismerteti a vizsgálat elhúzódásának okait, és a helyzet orvoslása érdekében tervezett intézkedéseket.

15. A Felügyelő Bizottság nyomon követte az OLAF vizsgálatainak időtartamát, melyhez információforrásként a kilenchavi jelentéseket (6) és az OLAF által a nemzeti igazságügyi hatóságokhoz a korábbi 1073/1999/EK rendelet szerint továbbított ügyekről szóló jelentéseket, valamint – az OLAF ügyviteli rendszeréhez való hozzáférés biztosítása esetén – az ügyekkel kapcsolatos egyéb dokumentumokat használta fel.

16. A Felügyelő Bizottság elemezte az OLAF által benyújtott okokat, melyekkel a kilenc hónapnál tovább tartó ügyeket indokolta: a vizsgált kérdés összetettsége, erőforráshiány, az ügy alacsony prioritása, az együttműködés hiánya. A Felügyelő Bizottság megállapította, hogy a vizsgálati főigazgatóságok és az azok csoportjai által ismertetett indokok pontosság tekintetében eltérő képet mutattak. A Felügyelő Bizottság elemzése még mindig folyamatban van.

17. A 883/2013/EU, Euratom rendelet két jelentős változást vezetett be, melyek lehetővé tették a Felügyelő Bizottságnak, hogy jobban nyomon követhesse a vizsgálatok időtartamát: a kilenchavi jelentések helyébe lépő tizenkéthavi jelentéseket (melyek jobban illeszkednek a valósághoz, mivel az OLAF legtöbb vizsgálata több mint 12 hónapig tart), és az OLAF arra vonatkozó új kötelezettségét, hogy hathavonta rendszeresen jelentést kell benyújtania, ami lehetővé teszi a Felügyelő Bizottságnak, hogy nyomon kövesse a vizsgálat egész életciklusát.

18. A Felügyelő Bizottsághoz 2014. január 31-én első alkalommal 83 tizenkéthavi jelentés érkezett 243 ügyből, amelyek akkoriban 12 hónapnál tovább tartottak. A Felügyelő Bizottság hangot adott a felőli aggodalmának, hogy míg a jelentésekhez használt formanyomtatványt az OLAF átdolgozta a 883/2013/EU, Euratom rendelet követelményeinek megfelelően, a Felügyelő Bizottságnak megküldött új jelentések nem tartalmaztak elegendő információt, különösen azon elemek tekintetében, amelyek lehetővé tennék a Felügyelő Bizottság számára az indokolatlanul elhúzódó vizsgálatok lehetséges eseteinek feltárását. Például, a 12 hónapnál tovább tartó esetekről szóló 83 jelentésből 33-ban ismertették a késedelem okait és a tervbe vett intézkedéseket a vizsgálat felgyorsítására, azonban tényszerű információk nélkül (pl. a tények ismertetése, az OLAF által tett vizsgálati lépések és azok kronológiája, az inaktivitás lehetséges időtartamai, a csalás típusa, a pénzügyi hatás, elévülési idők figyelembe vétele stb.), melyek nélkül a Felügyelő Bizottság nem tudja teljes mértékben értékelni a vizsgálat időtartamát. Míg a 883/2013/EU, Euratom rendelet megerősítette a Felügyelő Bizottság szerepét a vizsgálat időtartamának ellenőrzésében, az OLAF – saját kezdeményezésére – nem biztosít elegendő információt a Felügyelő Bizottságnak e feladat ellátásához. A Felügyelő Bizottság ezt a kérdést az OLAF Főigazgatósággal lefolytatott találkozón vetette fel, és a jövőben leíróbb jellegű jelentéseket vár.

19. Az OLAF egy technikai találkozó keretében tájékoztatta a Felügyelő Bizottságot az OLAF által az ügyek időtartamának nyomon követéséhez használt eszközökről, mely elsősorban az ügyviteli rendszerben alkalmazott jelölési rendszerből áll, és jelzi a tizenkét- és hathavi jelentések esedékességi dátumait. Az OLAF a vizsgálati csoportokon belül felállított egy új junior irányítási struktúrát, melynek feladata többek között a vizsgálatok időtartamának nyomon követése. A Felügyelő Bizottság üdvözli az OLAF arra irányuló erőfeszítéseit és hajlandóságát, hogy javítsa a nyomozók körében a határidők betartását. A Felügyelő Bizottság hangsúlyozza ugyanakkor, hogy a Felügyelő Bizottságnak benyújtandó tizenkét- és hathavi jelentések az OLAF számára is hasznos irányítási eszközök lehetnek a vizsgálat időtartamának nyomon követéséhez, amit azonban ellehetetlenít az, hogy a jelentések többségében nincs érdemi tartalom. Ez különösen fontos azokban az ügyekben, amelyek hosszabb időtartama hátrányos lehet az érintett személyek hírnevére és szakmai életére, vagy a soron következő nemzeti jogi eljárások határidejének elmulasztását eredményezheti.

A nemzeti igazságügyi hatóságoknak továbbított ügyek

Az 1073/1999/EK rendelet 11. cikkének (7) bekezdése: Az igazgató a Felügyeleti Bizottságot tájékoztatja minden olyan esetről, amikor információt kell szolgáltatni egy tagállam igazságügyi hatóságai számára. A 883/2013/EU, Euratom rendelet 17. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdése: A főigazgató időszakonként tájékoztatja a Felügyelő Bizottságot a következő esetekről: (…) azokról az esetekről, amikor a tagállamok igazságügyi hatóságainak továbbítottak információt (…).

20. A 883/2013/EU, Euratom rendelet jelentős változást vezetett be azon ügyek tekintetében, amelyeket az OLAF a nemzeti igazságügyi hatóságoknak kíván továbbítani: Az OLAF nem köteles tájékoztatni a Felügyelő Bizottságot az ilyen ügyekről a továbbítást megelőzően (a korábbi 1073/1999/EK rendelet szerint volt ilyen kötelezettség), azonban a továbbítás után időszakosan igen.

21. A Felügyelő Bizottsághoz 2013. február 1. – 2013. szeptember 30. között (a 883/2013/EU, Euratom rendelet hatálybalépéséig) 56 ügy (7) érkezett be, melyeknél a nemzeti igazságügyi hatóságoknak történő információtovábbításra volt szükség. A Felügyelő Bizottság kérésére 18 ügyben biztosítottak hozzáférést az ügyviteli rendszerben az üggyel kapcsolatos dokumentumokhoz.

22. A Felügyelő Bizottság azonban nem tudta részletesen megvizsgálni ezeket az ügyeket azt megelőzően, hogy azokat továbbították volna a nemzeti igazságügyi hatóságoknak, mivel az ügyviteli rendszer ügyirataihoz csak az OLAF-fal kötött korábbi megállapodásokban előírt 5 napos időszak lejárta után kap hozzáférést. A Felügyelő Bizottság az eljárási garanciák OLAF általi alkalmazását vizsgáló értékelései elsősorban a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoport (8) által kiadott végleges vagy időközi jelentésekre vonatkozó véleményekben és ajánlásokban szereplő információkon, és – amennyiben biztosították az ügyiratokhoz való hozzáférést – az ügyviteli rendszerben nyilvántartott, az ügyekkel kapcsolatos dokumentumokon alapulnak. A Felügyelő Bizottság megállapította, hogy a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoport mindegyik véleménye szerint valamennyi vizsgálati tevékenységet az alkalmazandó jogszabályoknak megfelelően végezték. E vélemények és más vizsgált dokumentumok alapján a Felügyelő Bizottság csak néhány elszigetelt problémát azonosított az eljárási garanciák OLAF általi betartásával kapcsolatban (az egyik esetben nem tájékoztatták az érintett személyt a vizsgálat lezárásáról, egy másik esetben hiányzott az írásos felhatalmazás az érintett személy meghallgatásához (9)).

23. Egy esetben az érintett személy arról tájékoztatta a Felügyelő Bizottságot, hogy az OLAF súlyosan megsértette az információ bizalmas kezelésére vonatkozó követelményt. Mivel a Felügyelő Bizottság nem rendelkezik megfelelő vizsgálati eszközökkel (az incidenst nem említették az OLAF ügyiratban), csupán annyit tehetett, hogy a panaszt továbbította az OLAF Főigazgatóságnak, ahol tagadták a követelmény megsértését.

24. A Felügyelő Bizottság 2014. január 31-én 17 további ügyről kapott információt, melyekben információt továbbítottak a tagállamok igazságügyi hatóságainak 2013. október 1-je (a 883/2013/EU, Euratom rendelet hatálybalépése) óta. Mivel ez az információ az ezen tevékenységi jelentés által lefedett időszak utolsó napján érkezett, a Felügyelő Bizottság további információkat fog kérni, hogy 2014-ben megvizsgálhassa ezeket az ügyeket.

Az információ intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek való továbbításának elhalasztása

A 883/2013/EU, Euratom rendelet 4. cikkének (6) bekezdése: Olyan esetekben, amikor a belső vizsgálatok feltárják, hogy egy tisztviselő, egyéb alkalmazott, az intézmény vagy szerv tagja, hivatal- vagy ügynökségvezető vagy a személyzet egy tagja érintett személy lehet, értesíteni kell azt az intézményt, szervet, hivatalt vagy ügynökséget, amelyhez e személy tartozik. (…) Kivételes esetekben a főigazgató indokolással ellátott határozata alapján elhalasztható az információ továbbítása, amely határozatot a vizsgálat lezárása után továbbítani kell a Felügyelő Bizottság számára.

25. A 883/2013/EU, Euratom rendelet első alkalommal bevezette az OLAF Főigazgatóság számára azt a kötelezettséget, hogy a vizsgálat lezárása után továbbítania kell a Felügyelő Bizottságnak az arra vonatkozó indokolt határozatát, hogy elhalasztja az információ továbbítását annak az intézménynek, szervnek, hivatalnak vagy ügynökségnek, amelyhez a belső vizsgálat által érintett személy tartozik. A Felügyelő Bizottságot 2014. január 31-én az OLAF arról tájékoztatta, hogy a rendelet hatálybalépése óta nem került sor ilyen halasztásra.

Az OLAF főigazgatójának ajánlásai

Az 1073/1999/EK rendelet 11. cikkének (7) bekezdése: Az igazgató tájékoztatja a bizottságot az olyan esetekről, amikor az érintett intézmény, szerv, hivatal és ügynökség nem tette meg a vizsgálat befejezését követően az igazgató által javasolt intézkedéseket. A 883/2013/EU, Euratom rendelet 17. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdése: A főigazgató időszakonként tájékoztatja a Felügyelő Bizottságot a következő esetekről: a) azokról az esetekről, amikor a főigazgató ajánlásait nem tartották be (…).

26. A jelentéstételi időszakban – és valójában megbízatásának kezdete óta – a Felügyelő Bizottság csak nagyon kevés információt kapott az olyan esetekről, amikor nem követték a főigazgató ajánlásait. A Felügyelő Bizottság saját vizsgálata alapján arra a következtetésre jut, hogy nagyrészt nem követték ezeket az ajánlásokat. A Felügyelő Bizottság kiemelte a korábbi tevékenységi jelentéseiben, hogy a jelek szerint az OLAF a múltban nem rendelkezett megfelelő nyomon követési eszközökkel, melyekkel megfelelően nyomon követhette volna az ajánlások nemzeti és uniós hatóságok általi végrehajtását.

27. Az OLAF 2012. évi átszervezését követően az ajánlások végrehajtása nyomon követését decentralizálták a vizsgálatot folytató csoportokhoz. Az OLAF jelenleg új nyomon követési eszközök kidolgozásán és végrehajtásán dolgozik, melyekkel jobban nyomon követheti az ajánlások eredményeit és hatását. A Felügyelő Bizottság megállapította, hogy az OLAF már jelentős erőfeszítéseket tett az ajánlások végrehajtásának mérésére, különösen az igazságügyi és a pénzügyi ajánlások tekintetében. Például, az OLAF több mint 600 olyan ügyet vizsgál felül, amelyet igazságügyi ajánlásokkal zártak le. A Felügyelő Bizottság érdeklődve vette tudomásul a jelen felülvizsgálathoz használt értékelő táblázatot, amellyel összevetették az ajánlások nemzeti igazságügyi hatóságok általi nyomon követését a nemzeti igazságügyi eljárások kulcsfontosságú szakaszaival (bűnügyi vizsgálat indítása, vádemelési vagy megszüntetési határozat, felmentő ítélet vagy elítélés stb.). A pénzügyi nyomon követést illetően az OLAF javítani kívánja eljárásait, hogy megállapíthassa az EU költségvetésébe ténylegesen visszafizettetett összegeket.

28. A Felügyelő Bizottság elismeri e jelenleg még mindig folyamatban levő munka összetettségét, és üdvözli az OLAF hajlandóságát, hogy javítsa nyomon követési eszközeit. Ebben a szakaszban, és a vonatkozó információk hiányában, még idő előtti a Felügyelő Bizottság számára, hogy felmérhesse az átszervezéssel járó változásainak az OLAF nyomon követési tevékenysége hatékonyságára és eredményességére gyakorolt hatásait. A Felügyelő Bizottság a jövőben a tájékoztatás javulására számít az OLAF-tól, a megfelelő nyomon követési eszközök alkalmazása révén.

Az OLAF panaszkezelési eljárásai

29. A 2013 decemberében elfogadott (10) 2/2013. sz. véleményében (Belső panaszkezelési eljárás létrehozása az OLAF-ban), a Felügyelő Bizottság azokat a jogorvoslati lehetőségeket vizsgálta, amelyek nyitva állnak azon személyek számára, akiknek jogait és az eljárási garanciákat potenciálisan megsértették az OLAF vizsgálatai során. A Felügyelő Bizottság megállapította, hogy az ilyen személyek nem rendelkeznek elégséges és azonnali jogorvoslati eszközökkel a potenciális jogsértések elleni fellépéshez, akár külső (uniós vagy nemzeti bíróság, az európai ombudsman vagy az európai adatvédelmi biztos), akár belső mechanizmuson keresztül (maga az OLAF).

30. A Felügyelő Bizottság kiemelte, hogy az OLAF által lefolytatott vizsgálatok tekintetében az új 883/2013/EU, Euratom rendelet nem oldja meg a problémát, mivel nem vezet be mechanizmust az egyéni panaszok kezelésére. A Felügyelő Bizottság véleménye szerint a jelenlegi jogalkotási rés bezárható egy OLAF-on belüli formalizált panaszkezelési eljárással, különösen az alapvető jogok és az eljárási garanciák OLAF-vizsgálatok keretén belüli állítólagos megsértése tekintetében.

31. A Felügyelő Bizottság ezért azt javasolta az OLAF Főigazgatóságnak, hogy a Felügyelő Bizottsággal a részletekről folytatott konzultációt követően dolgozzon ki és tegyen közzé egy ilyen belső eljárást. A Felügyelő Bizottság kifejezte óhaját, hogy az OLAF Főigazgatóság rendszeresen tegyen jelentést a Felügyelő Bizottságnak az OLAF-hoz beérkezett panaszokról és azok nyomon követéséről.

32. Az OLAF 2014 januárjában közzétette a honlapján azokat a lépéseket, amelyeket az OLAF a panaszok kezelése során követ. Azt követően, hogy a Felügyelő Bizottság bekérte a szóban forgó eljárás létrehozásáról szóló írásos határozatot, az OLAF Főigazgatóság a 2014. február 17-én kelt levelében megerősítette, hogy ezt az internetes közzétételt tekintette a létező eljárások formalizálásának, ami a főigazgatóság részéről nem tett szükségessé formális írásos határozatot.

33. Ennek eredményeképpen az Felügyelő Bizottságnak azt a következtetést kell levonnia, hogy az ajánlást nem hajtották végre. A Felügyelő Bizottság aggályosnak tartja, hogy fennáll az OLAF-hoz panaszt benyújtani kívánó polgárok félrevezetésének veszélye. Ők azt gondolhatják, hogy az OLAF honlapján található szöveg jogi keretet biztosít számukra a panasztételhez, míg valójában a releváns eljárás (az eljárási garanciákkal kapcsolatos panaszokra vonatkozó eljárás) formálisan nem létezik, mivel nem létezik az ilyen eljárás jogalapját képező jogi aktus.

A Felügyelő Bizottsághoz intézett panaszok és kérelmek

34. A jelentéstételi időszakban a Felügyelő Bizottsághoz 14 panasz és kérelem érkezett egyénektől. Ez az előző évhez képest 100 %-os növekedést jelent. A panaszok többek között az alapvető jogok és az eljárási garanciák állítólagos be nem tartására, a vizsgálatok bizalmas jellegének megsértésére, a vizsgálatok túl hosszú időtartamára, és az ügyek ajánlások nélküli állítólagos helytelen lezárására vonatkoznak. A panaszok elsősorban OLAF-vizsgálatok által érintett személyektől származtak, de szabálytalanságot bejelentő olyan személyektől is, akik elégedetlenek voltak az általuk bejelentett állítólagos csalással kapcsolatban az OLAF által hozott döntésekkel.

35. A Felügyelő Bizottság válaszolt a panaszokra, hangsúlyozva, hogy a jelenlegi rendelet szerint a Felügyelő Bizottság nem panaszkezelő szerv. A Felügyelő Bizottság ugyanakkor figyelembe vette ezeket a panaszokat az OLAF vizsgálati funkciójának rendszerszintű nyomon követésében, és – ahol indokoltnak találta – az OLAF-tól további információkat és indokolásokat és/vagy az ügyviteli rendszer ügyirataihoz való teljes hozzáférést kért.

36. A Felügyelő Bizottsághoz 2014 januárjában formális bejelentés érkezett az egyik uniós intézménytől, melyben az intézmény aggodalmának adott hangot azzal kapcsolatban, hogy az OLAF állítólagosan indokolatlanul megsértette az intézmény hivatalnokainak személyes adatok védelméhez való jogát. Válaszában a Felügyelő Bizottság kiemelte, hogy ez az állítás egy olyan folyamatban levő vizsgálatot érint, amelybe a Felügyelő Bizottság nem jogosult beavatkozni. A Felügyelő Bizottság azt is jelezte, hogy ilyen panaszt illetően az európai adatvédelmi biztos az illetékes hatóság, és arra is rámutatott, hogy a Felügyelő Bizottságnak meg kell várnia annak döntését.

37. A Felügyelő Bizottsághoz 2 kérelem érkezett a 2/2012 sz. véleményéhez való hozzáférés iránt. A Felügyelő Bizottság úgy vélte, hogy a kért dokumentum az 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) 4. cikkében meghatározott kivételek, különösen pedig a 4. cikk (2) bekezdése második és harmadik francia bekezdésének, és a 4. cikk (1) bekezdése b) pontjának hatályába tartozik, és ezért akkoriban nem lehetett közzétenni. A Felügyelő Bizottság ugyanakkor jelezte, hogy – kérésre – hajlandó rendelkezésre bocsátani a dokumentumot a folyamatban lévő bírósági eljárás keretében.

38. Végezetül, a nemzeti igazságügyi hatóság a nemzeti eljárás érdekében kérte a Felügyelő Bizottság archívumai sérthetetlenségének és tagjai szolgálati titoktartási kötelezettségének feloldását a 2/2012 sz. vélemény tekintetében. A Felügyelő Bizottság kedvező választ adott a kérelemre.

39. Az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata és az Európai Unió egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételei előírják, hogy bármely tisztviselő vagy egyéb alkalmazott, akinek olyan tények jutnak a tudomására, amelyek okot adnak egy esetleges törvényellenes tevékenység feltételezésére, illetve a szakmai feladatok teljesítésével kapcsolatos olyan magatartás, amely az Unió tisztviselőire vonatkozó kötelezettségek súlyos megszegését képezi, erről haladéktalanul tájékoztatja közvetlen felettesét, vagy főigazgatóját, vagy – ha hasznosnak ítéli – a főtitkárt, illetve az Európai Csalás Elleni Hivatalt (OLAF) (12). Ezek a szabályok az OLAF-on belül is alkalmazandók, ami azt jelenti, hogy az OLAF alkalmazottai kötelesek tájékoztatni valamelyik felettesüket az OLAF-on belül, vagy – ha azt megfelelőnek tartják – közvetlenül a Bizottság főtitkárát a tudomásukra jutott olyan tényekről és bizonyítékokról, amelyek az OLAF-on belül lehetséges jogellenes tevékenységekre vagy súlyos szakmai kötelezettségszegésre utalnak. Figyelembe véve az OLAF-on belüli lehetséges visszaéléseket jelenteni kívánó OLAF-alkalmazottak különleges helyzetét, megegyezés (13) született a Felügyelő Bizottsággal arról, hogy az ilyen esetekről a Felügyelő Bizottság elnökének tehető bejelentés.

40. A Felügyelő Bizottsághoz sohasem érkezett ilyen jelentés. Lehetséges, hogy a folyamatról nem tájékoztatták megfelelően az OLAF személyzetét, de ennél fontosabb, hogy a Felügyelő Bizottságnak nem biztosítottak semmilyen eszközt az ilyen lehetséges panaszok nyomon követéséhez, valamint az eredményes vizsgálat és jogorvoslat biztosításához.

2. AZ OLAF VIZSGÁLATI FUNKCIÓJÁNAK NYOMON KÖVETÉSE ÉS IRÁNYÍTÁSA

Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) létrehozásáról szóló, a 2013/478/EU bizottsági határozattal (14) módosított bizottsági határozat 6. cikkének (2) bekezdése szerint: Felügyelő Bizottsággal folytatott konzultációkat követően a főigazgató megküldi a költségvetési főigazgató számára azt az előzetes költségvetési tervezetet, amelyet az Európai Unió általános költségvetésének Bizottságra vonatkozó szakaszában a Hivatalra vonatkozó mellékletbe kell bevezetni. A 883/2013/EU, Euratom rendelet 15. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése: A Felügyelő Bizottság véleményeket, illetve adott esetben ajánlásokat készít a főigazgató számára, többek között a Hivatal vizsgálati funkciójának betöltéséhez szükséges forrásokról (…).

A 2014. évi előzetes költségvetés-tervezet

41. Annak megerősítése céljából, hogy az OLAF költségvetése kellőképpen figyelembe veszi az OLAF vizsgálati funkciójának függetlenségét, és hogy az OLAF hatékonyan és eredményesen működő intézményközi szolgálatként rendelkezik a csalás elleni küzdelem fokozásához szükséges erőforrásokkal, a Felügyelő Bizottság elfogadta az 1/2013. sz. véleményt az OLAF 2014. évi előzetes költségvetés-tervezetéről (15).

42. A Felügyelő Bizottság a kiemelt tevékenységekhez rendelt erőforrásokat és a humánerőforrás-stratégiát vizsgálta. A Felügyelő Bizottság ajánlásai a vizsgálatok nyomon követésére, valamint az Unió csalás elleni politikájára és a Bizottság csalás elleni stratégiájára épülő vizsgálati funkció hatékonyságát és minőségét mérő mutatók kidolgozására összpontosítottak. Az ajánlások között az is szerepelt, hogy az OLAF összpontosítson a képzésre, a karrierépítésre, az utódlás megszervezésére, valamint a támogató szolgálatok és a nyomozók közötti megfelelő egyensúlyra.

43. A Felügyelő Bizottság hangsúlyozta, hogy fontos szerepe van az OLAF Főigazgatóság és a Felügyelő Bizottság közötti valós és érdemi eszmecserére épülő, a Felügyelő Bizottsággal azt megelőzően folytatott konzultációnak, hogy bármilyen formában megküldenék az előzetes költségvetés-tervezetet a Költségvetési Főigazgatóság főigazgatójának.

44. A Felügyelő Bizottság végezetül javasolta egy külön költségvetési sor bevezetését az OLAF költségvetésébe, mind a Felügyelő Bizottság, mind annak titkársága számára abból a célból, hogy tisztázzák a Felügyelő Bizottság működésének költségeit és hogy átlátható módon kiemeljék a Felügyelő Bizottság és titkárságának intézményközi jellegét. A Felügyelő Bizottság hangsúlyozta a főigazgatóság abban betöltött fontos szerepét, hogy a Felügyelő Bizottság titkárságát elegendő erőforrással lássa el és biztosítsa annak független működését.

45. A Felügyelő Bizottság támogatta a 2014. évi előzetes költségvetés-tervezetet azzal a feltétellel, hogy vegyék figyelembe a véleményében tett ajánlásokat.

Az OLAF átszervezése és az alkalmazotti elégedettséget mérő új felmérés

46. Az egész Bizottságra kiterjedő 2013. évi felmérés, valamint az ezt követő OLAF-on belüli felmérés szerint az alkalmazottak kis mértékben vannak megelégedve a szakmai környezetükkel. A Felügyelő Bizottság különösen három elemet tart aggályosnak, mivel azok potenciálisan befolyásolhatják az OLAF vizsgálati funkciójának hatékonyságát: — az OLAF alkalmazottai szerint a hivatal jelentős átszervezése nem csökkentette a nyomozókra nehezedő terhet és nem javította a belső eljárások átláthatóságát, — az alkalmazottak szerint az OLAF felső vezetése nem kommunikált velük kellőképpen, illetve nem viseltetett kellő figyelemmel az észrevételeik iránt, — az OLAF 2012. évi átszervezését követően az összes felső vezetőt és a középvezetők 75 %-át újonnan nevezték ki a jelenlegi csoportjaikba/igazagótságaikba, a személyzet nagy része távozott, a megmaradó személyzet több mint negyede vette fontolóra a hivatal elhagyását, ami összességében véve komoly aggályokat vet fel a hivatalon belüli szakértelem folyamatosságát illetően.

47. Következésképpen a Felügyelő Bizottság rendszeres tájékoztatást kért az OLAF Főigazgatóságtól az e kérdések megoldására előirányzott vagy végrehajtott intézkedésekről.

3. EGYÜTTMŰKÖDÉS AZ OLAF-FAL

A Felügyelő Bizottság ajánlásainak OLAF általi nyomon követése

48. A Felügyelő Bizottság 2012-ben számos ajánlást tett az OLAF Főigazgatóságnak, különösen az alapvető jogok védelme és az eljárási garanciák tekintetében (16). A Felügyelő Bizottság első elemzése azt jelzi, hogy a 2012. évi legtöbb ajánlásának végrehajtása nem kielégítő. Az OLAF Főigazgatóság a válaszaiban nem indokolta kellőképpen, hogy miért nem hajtották végre az ajánlásokat, illetve a válaszok nem tartalmaztak érdemi információt az ajánlások feltételezett végrehajtásáról. A Felügyelő Bizottság ezért ezt a kérdést 2014-ben egy külön véleményben elemzi majd.

Igazgatási megállapodások az OLAF-fal

49. A jelentéstételi időszakban a Felügyelő Bizottság kimerítő és hosszas megbeszéléseket folytatott az OLAF Főigazgatósággal a Felügyelő Bizottság ügyekkel kapcsolatos információkhoz való hozzáféréséről. E megbeszélések eredményét tartalmazzák az OLAF Főigazgatóság és a Felügyelő Bizottság elnöke által 2014. január 14-én aláírt igazgatási megállapodások (17). A megállapodások a következőket határozták meg: i. a Felügyelő Bizottságnak az OLAF vizsgálati tevékenységeire vonatkozóan benyújtandó információk köre; ii. az információszolgáltatás módszertana; és iii. az időkeret. Ezek célja, hogy egyensúlyt teremtsenek az OLAF bizalmas vizsgálati információk tekintetében fennálló védelmi kötelezettsége, és a Felügyelő Bizottság nyomon követéshez szükséges információigénye között.

50. A nemzeti igazságügyi hatóságokhoz továbbított ügyeket illetően a Felügyelő Bizottság jelezte, hogy lássák el a vizsgálati kiválasztási és felülvizsgálati csoport által az OLAF Főigazgatóságnak kiadott, végleges jelentésre és ajánlásokra vonatkozó vélemények másolatával, hogy a Felügyelő Bizottság nyomon követhesse az eljárási garanciák alkalmazásával kapcsolatos fejleményeket. Mivel ez a dokumentum személyes adatokat tartalmazhat, a Felügyelő Bizottság egyetértett az OLAF-fal, hogy ebben a kérdésben először ki kell kérni az európai adatvédelmi biztos véleményét. A véleményt jelenleg még nem hozták meg.

51. Az OLAF Főigazgatóságot az igazgatási megállapodások Felügyelő Bizottságnak történő rendszeres információtovábbításra kötelezik, az elsőre 2014. január 31-én került sor, e jelentés jelentéstételi időszakának utolsó napján. Következésképpen a következő jelentés részletesebb értékelést tartalmaz a megállapodások végrehajtásáról.

52. Bár a Felügyelő Bizottság az igazgatási megállapodásokat jelentős előrelépésnek tartja, jelenleg azok végrehajtásának javítását hangsúlyozza, különösen az OLAF által a Felügyelő Bizottság rendelkezésére bocsátott információ tartalma tekintetében. Máskülönben a Felügyelő Bizottság nem tudja hatékonyan ellátni nyomon követési funkcióit.

4. EGYÜTTMŰKÖDÉS AZ ÉRDEKELTEKKEL

Találkozók az uniós intézményekkel

53. 2013 májusa és júliusa között felkérték a Felügyelő Bizottságot, hogy nyújtsa be a 2012. évi tevékenységei jelentéssel kapcsolatos következtetéseit a Parlamentnek (a Költségvetési Ellenőrző Bizottságnak), a Tanácsnak (a csalás elleni küzdelemmel foglalkozó munkacsoportnak) és az Európai Számvevőszéknek.

54. A Felügyelő Bizottság a Költségvetési Ellenőrző Bizottsággal, valamint a Šemeta biztossal közös további találkozókon ismertette az OLAF vizsgálatainak eredményeit és az alapvető jogok tiszteletben tartását. A Felügyelő Bizottság ismertette továbbá az OLAF felügyelete hatékonyságával kapcsolatos következtetéseit, az OLAF-rendelet reformját és az OLAF-ra vonatkozó új felügyeleti struktúrát, melyre „Az OLAF irányításának javítása és a vizsgálatokra vonatkozó eljárási biztosítékok megerősítése” (18) című bizottsági közlemény tartalmaz javaslatot.

55. A Felügyelő Bizottság 2013 novemberében informális véleménycserét szervezett azokról a kihívásokról, amelyekkel az OLAF és a Felügyelő Bizottsága a 883/2013/EU, Euratom rendelet hatálybalépése óta szembesül.

Véleménycsere az uniós intézményekkel

56. A Felügyelő Bizottság 2013 augusztusában előkészületeket tett az OLAF tevékenységeihez kapcsolódó, formalizált szakpolitikai eszmecserére a Bizottsággal, a Parlamenttel, a Tanáccsal és a Számvevőszékkel, a 883/2013/EU, Euratom rendelet 16. cikkének megfelelően. Az Felügyelő Bizottság azt javasolta, hogy első lépésben a megreformált OLAF felügyeleti keretére kellene összpontosítani. A bizottsági igazgatás sajnos a Felügyelő Bizottság nélkül szervezte meg az előkészítő üléseket, melyeken minden más résztvevő jelen volt. Ezért ki kell várni, hogy az első véleménycsere eleget tesz-e a rendeletben maghatározott célkitűzéseknek.

Az Európai Parlament nyilvános meghallgatása az eljárási garanciákról

57. A Felügyelő Bizottság 2013 októberében a nyomon követési tapasztalata alapján elfogadta az OLAF eljárási garanciáinak megerősítéséről szóló (19) állásfoglalást. A Felügyelő Bizottságnak a 883/2013/EU, Euratom rendelet bizottsági közleményben javasolt, lehetséges új jogalkotási módosításaival kapcsolatos álláspontját a Parlament által szervezett nyilvános meghallgatás keretében ismertették (20).

58. A Felügyelő Bizottság üdvözölte a Bizottság javaslatát, de rámutatott arra, hogy át kellene gondolni néhány strukturális megoldást, különös tekintettel az OLAF és a Felügyelő Bizottság függetlenségére. Pontosabban, el kellene kerülni a hatáskörök potenciális ütközését, valamint a jelenlegi és az előirányzott felügyeleti struktúrák közötti párhuzamos munkavégzést. A Felügyelő Bizottság alternatív megoldásokat javasolt, melyek megőriznék a Bizottság által javasolt hasznos eszközöket, ugyanakkor pedig beépítené azokat egy átfogó felügyeleti mechanizmusba.

Civil társadalom

59. A Transparency International uniós hivatala (TI-EU) értékelésnek vetette alá az EU feddhetetlenségi rendszerét (21). A Felügyelő Bizottság elnöke és a Felügyelő Bizottság titkárságának tagjai 2014 januárjában találkoztak a TI-EU képviselőivel és olyan kérdésekről tárgyaltak, mint az OLAF és a Felügyelő Bizottság közötti kapcsolat, az OLAF elszámoltathatósága és függetlensége, valamint a Felügyelő Bizottság integritási szabályai.

5. A FELÜGYELŐ BIZOTTSÁG SZEREPE

A Felügyelő Bizottság szerepe a 883/2013/EU, Euratom rendelet szerint

60. A 883/2013/EU, Euratom rendelet számos változást vezetett be a Felügyelő Bizottság szerepe és az általa használt nyomon követési eszközök tekintetében. A Felügyelő Bizottság üléseinek jelentős része e változások Felügyelő Bizottság tevékenységeire gyakorolt hatásairól szólt.

61. A Felügyelő Bizottság részletesen elemezte a változások megbízatására és szerepére, alapvető feladataira, nyomon követési és jelentéstételi eszközeire gyakorolt hatását. A Felügyelő Bizottság a Felügyelő Bizottság megbízatása, feladatai és célkitűzései (22) című dokumentuma az új OLAF-rendelet fényében ismerteti ezeket a változásokat, a Felügyelő Bizottság nyomon követési módszerét és titkárságának szerepét, melynek független működése garantálja magának a Felügyelő Bizottságnak a függetlenségét.

Prioritások és célkitűzések

62. A Felügyelő Bizottság meghatározta stratégiai célkitűzéseit és prioritásait megbízatásának következő időszakára, melyek célja a kulcstevékenységei eredményességének és hatásának növelése, és következésképpen az OLAF vizsgálati funkciójának támogatása és az OLAF függetlenségének megerősítése. A Felügyelő Bizottság a következő stratégiai célkitűzéseket határozta meg: i. hatékony és gyakorlatias nyomon követési eszközök kialakítása, ii. az OLAF-fal és annak főigazgatójával folytatott együttműködés javítása, iii. a csalás elleni küzdelem politikájának végrehajtásában betöltött szerepe, iv. a Felügyelő Bizottság láthatóságának növelése az uniós intézmények és a tagállamok között, v. a Felügyelő Bizottság munkamódszereinek fejlesztése, vi. a Felügyelő Bizottság és titkársága független működésének biztosítása, vii. hozzájárulás az OLAF feletti felügyelet megerősítésére irányuló jogalkotási javaslathoz. E célok teljesítése érdekében a Felügyelő Bizottság számos prioritást azonosított, melyek szerepelnek a Felügyelő Bizottság megbízatása, feladatai és célkitűzései című dokumentumban, mely egyben a Felügyelő Bizottság középtávú stratégiája.

Magatartási kódex

63. A Felügyelő Bizottság 2013. október 9-énMagatartási kódexet fogadott el, együtt az „Indokolás a pártatlanság biztosításáról és az összeférhetetlenségi kockázatokról a nyomon követési feladatok ellátása során” című dokumentummal (23). A Felügyelő Bizottság kiemelte, hogy a tagjai általában kulcsfontosságú pozíciókat töltenek be saját nemzeti igazságügyi rendszerükben vagy közigazgatásukban, ami lehetővé teszi, hogy valamely OLAF-ügy bármely szakaszában, nemzeti szinten az OLAF partnereként lépjen fel. Ugyanakkor rendszeresen nyomon követik az OLAF ügyeit, különösen azokat, ahol információ továbbítására volt szükség a nemzeti igazságügyi hatóságok felé. Ezért előállhatnak olyan helyzetek, melyekben ugyanazzal az OLAF-üggyel találkozhatnak nemzeti hatáskörükben és a Felügyelő Bizottság tagjaként. Ezért döntő fontosságú annak biztosítása, hogy a párhuzamosan zajló ügyintézés ne vezessen tényleges vagy potenciális összeférhetetlenségi esetekhez, veszélyeztetve a munkájuk pártatlanságába és tárgyilagosságába vetett bizalmat. A Felügyelő Bizottság áttekintette a Felügyelő Bizottság tagjainak azon feladatait, amelyek valószínűleg összeférhetetlenségi eseteket eredményezhetnek, és elkészítette azoknak a konkrét helyzeteknek a listáját, amelyekben előfordulhat összeférhetetlenség. A magatartási kódex világos eljárást irányoz elő az összeférhetetlenség kezelésére.

64. Annak érdekében, hogy e szakpolitika és magatartási kódex jogilag egyértelmű legyen, a Felügyelő Bizottság szükségesnek tartotta eljárási szabályainak módosítását. Ez a munka jelenleg még folyamatban van.

Munkamódszerek

65. A Felügyelő Bizottság 2013 márciusában Tuomas PÖYSTI személyében új tagot üdvözölhetett. A Felügyelő Bizottság 2013 októberi ülésén további egy évre Johan DENOLF-ot választotta meg elnöknek.

66. 2013 februárja és 2014 januárja között a Felügyelő Bizottság 11 plenáris ülést tartott Brüsszelben és Luxemburgban. Az elnök, az előadók és a titkárság tagjai is rendszeresen találkoztak a különleges kérdések megoldása és a plenáris ülések előkészítése és nyomon követése céljából.

67. A Felügyelő Bizottság minden fontos kérdéshez kijelölt egy előadót. Ez történt az OLAF költségvetése, az OLAF panaszkezelési eljárásainak elemzése, a vizsgálati eljárásokkal kapcsolatban az alkalmazottaknak adott főigazgatósági utasítások, az OLAF vizsgálati gyakorlati prioritásai és az OLAF-on belüli kiválasztási eljárás elemzése tekintetében. Az előadók együttműködtek a Felügyelő Bizottság titkárságával a plenáris üléseken megvitatott véleménytervezetek vagy dokumentumok előkészítésében.

68. A Felügyelő Bizottság a 2013. februári plenáris ülésén bemutatta az OLAF felső vezetésének a Felügyelő Bizottság munkamódszereit, különös tekintettel az OLAF által a nemzeti igazságügyi hatóságokhoz továbbított ügyekre. Ismertették, hogy a Felügyelő Bizottságnak mely információkra van szüksége feladatainak megfelelő elvégzéséhez. Ez a prezentáció alapul szolgált a Felügyelő Bizottság számára a nyomon követési iránymutatás kidolgozásához. A 883/2013/EU, Euratom rendelet hatálybalépését követően a Felügyelő Bizottság jelenleg új nyomon követési iránymutatáson dolgozik.

6. A FELÜGYELŐ BIZOTTSÁG TITKÁRSÁGA

69. A Felügyelő Bizottság titkársága jogászokból, nyomozókból és asszisztensekből áll, akik biztosítják az OLAF vizsgálati funkciójának mindennapos nyomonkövetését és segíti a Felügyelő Bizottság tagjait feladataik ellátásában. A titkárság fogadja a Felügyelő Bizottságnak benyújtott valamennyi információt, és elvégzi ezek előzetes vizsgálatát. A titkárság továbbá előkészíti a jogi tanácsokat a Felügyelő Bizottság tagjai számára.

70. A Felügyelő Bizottság hangsúlyozni kívánja, hogy a titkárságnak képesnek kell lennie arra, hogy segítse a Felügyelő Bizottságot annak nyomon követési funkciójának ellátásában, méghozzá lojális és hatékony módon, anélkül, hogy az OLAF Főigazgatóságnak alárendelt OLAF-alkalmazottakként ki lennének téve potenciális összeférhetetlenségi kockázatoknak. Az utóbbi néhány évben a Felügyelő Bizottság folyamatosan hangsúlyozta a független és hatékony működésének jelentőségét, melyhez független és megfelelő alkalmazottakkal ellátott titkárságra van szüksége, mely az OLAF struktúráján belül függetlenül és a Felügyelő Bizottság kizárólagos utasításai alapján működik. A Felügyelő Bizottság üdvözli, hogy titkárságának független működését jelenleg a 883/2013/EU, Euratom rendelet garantálja (24).

71. A Felügyelő Bizottság négy alapfeltételt azonosított, melyek biztosítják a titkárság független működését: i. a titkárság vezetőjének felvétele, értékelése és előléptetése a Felügyelő Bizottság döntései alapján; ii. a titkárság vezetőjének átminősítése felső vezetővé; iii. a titkárság személyzetének felvétele, értékelése és előléptetése a titkárság vezetője által; iv. a titkárság költségvetése végrehajtásának átruházása annak vezetőjére. A Felügyelő Bizottság jelenleg megbeszéléseket folytat az OLAF Főigazgatósággal ezen új szabályozási követelmény végrehajtásáról.

72. A Felügyelő Bizottság azzal kapcsolatban is elégedett, hogy az OLAF Főigazgatóság visszaállította a titkársághoz rendelt álláshelyek számát nyolcra, az OLAF 2012. évi átszervezése előtti szintre.

Kapcsolatfelvétel a Felügyelő Bizottsággal

A Felügyelő Bizottság titkárságán keresztül:

Postai úton: J30 13/62 – Rue Joseph II, 30 – B – 1049 Brussels Telefonon: + 32 22984022 e-mailben: OLAF-FMB-supervisory-committee@ec.europa.eu Faxon: + 32 22959776 Honlap http://ec.europa.eu/anti_fraud/about-us/supervisory-committee/index_en.htm

(1) Az Európai Parlament és a Tanács 2013. szeptember 11-i 883/2013/EU, Euratom rendelete az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) által lefolytatott vizsgálatokról, valamint az 1073/1999/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1074/1999/Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 248., 2013.9.18., 1. o.).

(2) 15. cikk.

(3) Lásd az 5. mellékletet.

(4) Lásd a 3. mellékletet.

(5) Lásd a 4. mellékletet. Bár ezt a véleményt 2014 márciusában fogadták el, a Felügyelő Bizottság úgy döntött, hogy a véleményt mellékletként csatolja e tevékenységi jelentéshez, mivel a jelentéstételi időszakban a véleménnyel kapcsolatban majdnem minden munkát elvégeztek.

(6) A Felügyelő Bizottsághoz 2013-ban 186 kilenchavi jelentés érkezett.

(7) A Felügyelő Bizottság 2012. évi éves tevékenységi jelentésében 21, a nemzeti igazságügyi hatóságoknak történő információtovábbításra vonatkozó és az OLAF által a Felügyelő Bizottságnak 2013 januárjában továbbított ügy szerepelt. 2013-ban összesen 77 ügy érkezett be.

(8) Az OLAF 2013-ban a nemzeti igazságügyi hatóságokhoz továbbított 77 ügyből 72 esetében továbbította a Felügyelő Bizottság számára a végleges/időközi jelentésekkel kapcsolatos véleményeket és ajánlásokat.

(9) Az utóbbi esetben az érintett személy meghallgatását a korábbi OLAF-kézikönyv szabályai szerint folytatták le.

(10) Lásd a 2. mellékletet.

(11) HL L 145., 2001.5.31., 43. o.

(12) Az Európai Unió tisztviselőinek személyzeti szabályzata 22a. cikke és az Európai Unió egyéb alkalmazottainak alkalmazási feltételeinek 11. cikke.

(13) A Bizottság jogi szolgálatával folytatottkonzultációt követően – lásd az OLAF Főigazgatóságnak az OLAF személyzetéhez intézett 2008. november 10-i feljegyzését.

(14) HL L 257., 2013.9.28., 19. o.

(15) Lásd az 1. mellékletet.

(16) Lásd a 7. mellékletben szereplő összefoglalót.

(17) Lásd a 10. mellékletet.

(18) COM(2013)533 final, 2013.7.17.

(19) Lásd a 6. mellékletet.

(20) A 2013. október 3-i nyilvános meghallgatás, „Az OLAF és az érintett személyek jogai”.

(21) Lásd http://www.transparencyinternational.eu/european-union-integrity-system-study/.

(22) Lásd a 8. mellékletet.

(23) Lásd a 9. mellékletet

(24) (40) preambulumbekezdés.

MELLÉKLETEK 1. 1/2013. sz. vélemény: Az OLAF 2014. évi előzetes költségvetés-tervezete 2. 2/2013. sz. vélemény: Az OLAF belső panaszkezelési eljárásának létrehozása 3. 1/2014. sz. vélemény: Az OLAF vizsgálati gyakorlati prioritásai 4. 2/2014. sz. vélemény: Az ügyek kiválasztása az OLAF-nál 5. A Felügyelő Bizottság OLAF vizsgálati eljárásaival kapcsolatos észrevételei 6. Az OLAF eljárási garanciáinak megerősítéséről szóló állásfoglalás 7. A Felügyelő Bizottság 2012. évi ajánlásai 8. A Felügyelő Bizottság megbízatása, feladatai és célkitűzései: középtávú stratégia 9. A Felügyelő Bizottság magatartási kódexe és Indokolás a pártatlanság biztosításáról és az összeférhetetlenségi kockázatokról a nyomon követési feladatok ellátása során 10. Igazgatási megállapodások az OLAF-fal

1. MELLÉKLET OPINION No 1/2013 OLAF's preliminary draft budget for 2014 Brussels, 16 July 2013 INTRODUCTION At the meetings of 27 February and 16 July, 2013, OLAF's Supervisory Committee examined OLAF's preliminary budget for 2014 and adopted the following opinion. In accordance with the Regulation (EC) No 1073/1999 of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 concerning investigations conducted by the European Anti-Fraud Office (OLAF) (1) and Article 3 of the Commission Decision 1999/352/EC, ECSC, Euratom (2), the European Anti-Fraud Office (hereinafter OLAF) shall have full independence to exercise its investigative function in all institutions, bodies, offices and agencies established by or on the basis of the Treaty on the European Union, Treaty on the Functioning of the European Union and the Euratom Treaty. To do this and to ensure that OLAF is able to function in an efficient and effective manner and contribute in the best possible way to the Union's objectives of the fight against fraud defined in Article 325 of the Treaty on the Functioning of the European Union, a specific budget line within the Commission budget (European Commission section of the general budget of the European Union) is created for OLAF. (3) In accordance with Article 11 of the Regulation (EC) No 1073/1999 the mission of the OLAF Supervisory Committee (SC) is to reinforce the independence of OLAF in the exercise of OLAF's investigative function. In the reform of Regulation (EC) No 1073/1999 adopted by the European Parliament and the Council in 2013, the role of the SC has been strengthened as guardian of the independence of OLAF in its investigative function and in the supervision of the respect of fundamental rights and freedoms. In this context, and with a view to the powers conferred by the Commission on the SC (4), the SC has considered OLAF's preliminary draft budget (PDB) and the Commission draft budget for 2014 concerning OLAF and delivers the following Opinion. The objective of the procedure in which the SC adopts an Opinion on OLAF's preliminary draft budget and draft budget is to give assurance that the draft budget duly takes into account the independence of the investigative function of OLAF and that OLAF is resourced to function effectively and efficiently as an inter-institutional service in stepping up the fight against fraud as foreseen by the Union legislator in Regulation (EC) No 1073/1999. The SC Opinion on the preliminary draft budget also creates a documented forum of the SC advice to the Director-General of OLAF and to the Budgetary Authority of the Union and other Institutions of the Union on the prerequisites for efficient allocation and use of resources to and within OLAF. In this way the SC Opinion contributes to the attainment of value for money, legal certainty and efficient anti-fraud policy in the European Union. The Opinion of the SC is not therefore limited only to commenting on the budget line on the SC of the OLAF. I. RESOURCES In the draft budget presented by the Commission on 26 June 2013, the OLAF budget will be increased by approximately 1,5 % with a total expenditure of EUR 58 523 000. The increase comes principally from the transfer of an additional 6 posts from headquarters budget line ‘Expenditure related to officials and temporary staff working with the institution to OLAF’. If the impact of the EU enlargement to include Croatia is taken into account, the increase in the OLAF expenditure is 0,7 %. In the draft budget presented by the Commission the general increase in the Commission's administrative expenditure is 0,1 % and 0,8 % when taking into account the expenditure resulting from the enlargement to Croatia. The OLAF Budget has not been subject to the same strict savings measures as those within the Commission services in general. The SC notes this with satisfaction and considers that this line on resources provides the conditions necessary to continue the fight against fraud as one of the important priorities of the European Union. The budget line concerning buildings and IT has been kept on zero growth in accordance with the general orientation of the Commission. The SC observes that a well-organised and up-to-date ICT support and infrastructure are necessary conditions for a cost-effective fraud investigation function. The SC has no objection to the general orientation in the Commission draft budget but SC would stress the need to keep both OLAF's Case Management, ICT analytics and other information systems up to date in order to enable OLAF to function efficiently. Allocation of resources to priority activities The SC has regularly recommended to OLAF in its previous opinions on the budget to allocate more staff to OLAF's core business — investigations — by shifting them from the support units. In addition, the SC has proposed clarification of the distinction between investigative and operational activities of OLAF. The SC notes the reorganisation of OLAF put in place on 1 February 2012 in which resources at the organisational level were increasingly concentrated on investigations. As a result of this, in the OLAF Report of 2012, the distribution of staff in the units dealing with the fight against fraud, OLAF policy strategy and coordination and administrative support is reported separately. This goes in the direction of clarification of the distinction between investigative and other operational activities of OLAF in line with the SC's earlier recommendations. However, the SC considers that clarification between investigation and investigation support functions, anti-fraud policy functions and other operational activities of OLAF should go still further. Opening and follow up of the investigations The SC would mention that consistent application over the years of the investigative policy priorities in line with Union's anti-fraud policy and the Commission's anti-fraud strategy is a core issue in the resources management of OLAF and in the performance of its investigative function. The SC notes that in the OLAF Management Plan the alignment with the investigative policy priorities is defined as one of the performance indicators for OLAF. (5) The SC underlines the importance of transparent and reliable follow-up of the investigative policy priorities. The SC would refer to its earlier observations and statistics as presented by the European Court of Auditors in the Special Report No 2/2011 (6) on the low number of OLAF investigations leading to convictions by Member States judicial authorities. (7) The SC considers that the rate of OLAF reports leading to convictions is one of the key indicators of the effectiveness of OLAF's investigative function requiring close and open attention. The SC recognises that the reasons why OLAF reports do not lead to conviction may, in some instances lie outside OLAF's control, however, the impact of such external factors should be carefully analysed and transparently reported. The SC therefore encourages OLAF to continue to develop indicators and report on them in a transparent and reliable manner in order to show an example of value for money and to demonstrate the positive impact that contribution of additional resources to OLAF has in the fight against fraud in the European Union, appropriate follow-up thus ensuring that the ultimate results of investigations are achieved. Without this OLAF risks carrying out good, hard work which may ultimately not produce the required results. HR strategy The reorganisation of the Office resulted in significant shifts of staff and modifications in their job description or even a completely new allocation of tasks. In such circumstances the SC reiterates its earlier position that it is essential to have an appropriate human resources strategy built on the identified and real needs of the organisation and its priorities, with the aim of giving direction and maximising the use of existing resources. The SC draws particular attention to OLAF's ability to recruit and maintain high quality professionals in its investigative functions as a focal point of cost-effective anti-fraud service at the Union level. A crucial element of the human resources strategy should continue to be the continuous training related to internal mobility and overall restructuring. It should address the optimum balance between administrators and staff members with administrative professional background performing core investigative tasks and assistants providing support services. Recommendations: — Effective follow-up of investigations must be ensured and results of the investigations reported with timely and reliable indicators — OLAF shall continue to develop indicators describing the efficiency and quality of its investigative function and on the alignment with the anti-fraud policy of the European Union and anti-fraud strategy of the European Commission — A human resources strategy based on a needs assessment of OLAF's current activities should be developed and focus given to training, career development, succession planning and appropriate balance between assistants providing support services and administrators performing core investigative tasks. II. BUDGETARY PROCEDURE The Commission Decision establishing OLAF is clear that the SC must be consulted on the PDB of OLAF before it is sent to the Director-General for Budgets (8). Up to now the Director-General of OLAF has transmitted the PDB to the Committee after ‘technical’ meetings/arrangements with DG Budget. In 2013 the SC was presented with the preliminary draft budget in February and informed in June with regard to the Commission Decision on the draft budget for 2014. The SC believes that to provide an effective opinion on the PDB is one of its core tasks and would remind the Director-General of OLAF to undertake a substantive consultation with the SC prior to budget negotiations with DG Budget. Furthermore, the SC would encourage the Director-General to consult the SC on the OLAF Annual Management plan in order to have independent support and feed-back based on the follow-up of the investigative function by the SC. Conclusion: — The Director-General of OLAF shall ensure that the SC be effectively consulted regarding the next PDB by means of a real and substantive exchange of opinions between the Director-General and the Committee before the PDB is sent to the Director-General for Budget in any form. III. THE SC AND THE SECRETARIAT OF THE SC The SC expenditure The SC notes that the budget line of the expenditure related to the SC is not changed in 2014 draft budget. The SC draws attention to the fact that with the extended responsibilities attributed to the SC by the Union legislator, the performance of the duties of the SC requires the devotion of a considerable amount of time by its Members who, by definition, do so on a part time bases. The Resources of the Secretariat of the SC In accordance with Regulation (EC) No 1073/1999 the SC has a crucial role to play in the monitoring of OLAF's investigative function. Moreover, the SC has a specific inter-institutional character. In the discharge of its duties assigned by the legislator, the SC is dependent on its Secretariat. The SC would like to point out that the role of the Secretariat is primarily not to assist in the organisation and documentation of the meeting of the SC. In practice, the SC Secretariat performs an overall, regular monitoring of the investigative function of OLAF. This results from the fact that it is the SC Secretariat which has access, in accordance with the established access arrangements, to the OLAF Case Management System. The data protection rules de facto require that access to case information by the SC is implemented via the SC secretariat. An adequately staffed Secretariat with high quality personnel is thus a vital condition for the SC in the discharge of its duties as stipulated by the legislator. The SC considers that the 2014 draft budget creates conditions for appropriate resourcing of the SC Secretariat. The SC would point out the general principle of sincere cooperation between Institutions and bodies of the European Union, which is a general principle of the Union law, specifically that Regulation (EC) No 1073/1999 sets out further requirements on the sincere cooperation between the Director-General of OLAF and the SC. The Director-General of OLAF shall, in the spirit of sincere cooperation, consult the SC on all issues which relate to the staffing, promotion of personnel and resources of the SC Secretariat. To be fully informative and representative of the total cost of supervision, the budget entry for the SC should incorporate the total cost of operations stemming from the duties stipulated in Regulation (EC) No 1073/1999, that is, all the SC Members' expenditure as well as that of its Secretariat which includes their salaries, training, travel etc. OLAF has the privilege of transferring its funds freely from one line item to another. By joining up the total cost of the SC's function in a separate budget entry it is ensured that funds targeted for use by the SC are actually used for the supervisory function. However, funds remaining unused could be redeployed to other headings within the OLAF budget. Such redeployment should only be possible with prior notification to the SC and its approval. The Head of the SC Secretariat should be sub-delegated as the authorising officer to manage the total fund allocation for the SC's operations under the control of the Committee. Having one budget line which incorporates all expenditure will facilitate the management and efficiencies of the supervisory framework whilst, at the same time, any unused funds are passed on to other OLAF budget lines by the Director-General upon the approval of the SC. A separate budget line has the benefit of transparency and reflects also the independence of the SC in line with the Regulation. At the same time, this separate budget line will inform the three institutions appointing the SC regarding the resources specifically allocated to the supervisory function. Secretariat Staff The SC maintains its position, as expressed in its previous opinions on the OLAF budget, on the minimum requirement of eight Secretariat staff, which is equivalent to the current needs of the SC. This represents about 2 % of OLAF staff (9) which the SC deems the minimum number required for it to carry out its monitoring function efficiently. (10) The SC would point out that the legal duties of the SC require a small, but high quality staff in Secretariat. The SC has noted with satisfaction the intention of the OLAF Director-General to allocate additional posts to the Secretariat. The SC expects a fluid and rapid implementation of the announced intention. Furthermore, the SC is of the opinion that, with regard to the appointment of the Head of the Secretariat and other staff for its Secretariat, including internal transfers, there should be close consultation with the Committee, as indicated in its Rules of Procedure (11) reflecting the principle of cooperation stipulated in the Regulation. The SC acknowledges that the Commission staff rules and the appraisal and promotion system do not currently permit the SC Members to evaluate the performance of the staff of the Secretariat directly. The SC also notes that nothing in the Commission staff rules and appraisal and promotion system excludes the consultation of the SC and that some Institutions have developed consultation systems for situations in which a member of staff is effectively working for another directorate or body than the one which is legally responsible for the appraisal and promotion. Therefore the SC considers that even though the appraisal of the Head of Secretariat and his promotion are ultimately decided by the Director-General of OLAF, he should make these decisions on the basis of the opinions of the Committee under whose direct authority the Secretariat works, as it is foreseen in the SC's Rules of Procedure (12). This will ensure the continuous independence of the Secretariat in their day to day functions. Recommendations: — Separate budget line for both the SC and Secretariat should be considered to clearly indicate the costs of the SC function and to highlight in a transparent manner the inter-institutional character of the SC and its Secretariat. — The Director-General of OLAF shall, in sincere and close cooperation with the SC, ensure that appropriate resources and staff members are allocated to the SC Secretariat in line with the intention expressed by the Director-General. — Regular monitoring of the investigative function of OLAF and SC access to information depend on a small but high quality Secretariat. The Secretariat should have eight members of staff. — Appointments, appraisal and promotion of the SC Secretariat staff should only be made following the approval of the SC, thus ensuring full independence of the SC Secretariat in the performance of its duties. — Appraisal of the Head of Secretariat and his promotion should be decided by the Director-General on the basis of the SC's opinion. IV. CONCLUSION The SC supports OLAF's draft budget for 2014 with the provision that the above recommendations be taken into consideration. In accordance with Article 6(2) of the Commission Decision of 28 April 1999, the Opinion should be transmitted to the Budgetary Authority by OLAF. Furthermore, the SC invites the Director-General of OLAF to update the SC regularly on measures taken by OLAF towards implementation of the recommendations in this Opinion. Adopted in Brussels, on 16 July 2013 For the Supervisory Committee, Johan DENOLF Chairman (1) Regulation (EC) No 1073/1999 of the European Parliament and of the Council of 25 May 1999 concerning investigations conducted by the European Anti-Fraud Office (OLAF) (OJ L 136, 31.5.1999, p. 1). (2) Commission Decision 1999/352/EC, ECSC, Euratom of 28 April 1999 establishing the European Anti-Fraud Office (OLAF) (OJ L 136, 31.5.1999, p. 20). (3) See Art. 13 of Regulation (EC) No 1073/1999 (Art. 18 of the Regulation amended as of 1 October 2013). (4) Article 6 of the Commission Decision 1999/352/EC, ECSC, Euratom. (5) See OLAF Annual Activity Report 2012 final, Ares (2013) 509786 — 26.3.2013: chapter 1.3, Specific objectives for ‘fight against fraud’: investigative and coordination activities, p. 5. (6) Special Report No 2/2011, ‘Follow-up of Special Report No 1/2005 concerning the management of the European Anti-Fraud Office’. (7) See the SC Opinion 1/2012 of the 2013 OLAF draft budget, reproduced as Annex 2 of the SC Annual Report of 2012. (8) Article 6(2) of the Commission Decision 1999/352/EC, ECSC, Euratom cited above provides: ‘After consulting the Surveillance Committee, the Director shall send the Director-General for Budgets a preliminary draft budget to be entered in the special heading for the Office in the annual general budget’. (9) According to the OLAF report for 2011, there are 437 staff in the Office. (10) For the detailed analysis of the SC workload and consequently of the necessary SC Secretariat resources, see the note of the Head of the SC Secretariat of 21 March 2013. In view of the incoming amendments to Regulation (EC) No 1073/1999 entrusting additional tasks to the SC, the resources of the SC Secretariat may require reinforcement in the year 2014. (11) Article 11(3) of the SC's Rules of Procedure provides as follows: ‘In any case, the Head of the Secretariat shall inform the SC about the candidates for membership of the Secretariat. Once the applications are known, the Committee shall discuss in the plenary session whether they meet the Committee's working needs with a view to submitting a proposal for their appointment to OLAF's Director-General’ (OJ L 308, 24.11.2011, p. 114). (12) Article 11(5) of the SC's Rules of Procedure provides as follows: ‘The Supervisory Committee shall periodically evaluate the work of the Head of the Secretariat and of the Secretariat members’.

2. MELLÉKLET OPINION No 2/2013 on establishing an internal OLAF procedure for complaints The Supervisory Committee of the European Anti-Fraud Office (OLAF) examined the options for redress open to persons involved in OLAF's investigations regarding potential violations of their rights and procedural guarantees. The Committee found that such persons do not have sufficient and immediate remedies to redress potential violations either through an external (an EU or national court, the European Ombudsman or the European Data Protection Supervisor) or internal mechanism (OLAF itself). The Committee believes that the new Regulation (EU, Euratom) No 883/2013 concerning investigations conducted by OLAF has not resolved the problem, since it does not introduce a mechanism for dealing with individual complaints. The Committee expressed the opinion that the current legislative gap could be closed by putting in place a transparent and efficient complaints procedure within OLAF, to deal with complaints alleging potential breaches of fundamental rights and procedural guarantees in the course of an OLAF investigation. The Committee therefore recommended that the Director-General of OLAF institute such an internal procedure and put forward concrete suggestions with regard to its implementation. INTRODUCTION 1. OLAF has been given far-reaching powers of investigation in order to efficiently carry out its mission to protect the financial interests of the EU. The exercise of these powers is very likely to touch upon the fundamental rights of persons concerned by investigations (1), and therefore their respect by OLAF is essential. It contributes — as the SC has already emphasised (2) — not only to ensuring the effectiveness and efficiency of OLAF's investigative activities, but also to consolidating its reputation, credibility and ultimately its independence. 2. OLAF is obliged to ensure the protection of fundamental rights by safeguarding the procedural guarantees as listed by the EU Charter of Fundamental Rights (3). In addition, the EU legislator decided to enhance OLAF's accountability for its investigative activities by reforming its legal framework (4) which resulted in the adoption of Regulation (EU, Euratom) No 883/2013 (5) (hereinafter, the Regulation). 3. The SC welcomes the changes brought by the Regulation but would like, nevertheless, to point out that the mechanisms put in place to enforce the procedural guarantees need further improvement. The Regulation provides for a legality check (6) and a monitoring mechanism (7), but does not establish a mechanism for dealing with individual complaints which would be, in the SC's view, indispensable for ensuring effective protection of fundamental rights. 4. In the SC's opinion, persons involved in OLAF investigations do not have sufficient and immediate remedies to redress potential violations of their rights and the recent reform of the legal framework has not solved that problem. Therefore, the SC takes the view that the Director-General of OLAF ((hereinafter, the DG) should swiftly establish a transparent and stable internal procedure for dealing with individual complaints. I. INSUFFICIENCY OF THE EXISTING REDRESS MECHANISMS 5. Persons considering that, in the course of an investigation, OLAF breached their fundamental rights and wishing to complain, have at their disposal various means of judicial and non-judicial review which, however, may be insufficient, for the reasons stated below. 6. Firstly, they may seek the direct judicial review by an EU Court (action for annulment, action for damages and request for interim relief) or indirectjudicial review by EU and national courts (preliminary ruling procedure). (8) However, it should be noted that these actions are governed by rather strict rules on admissibility (9) and must fulfil a number of conditions to trigger a right to reparation (10). Even when an action is successful, ‘Judicial protection is obtained long after the contested investigative act and the act as such is not affected by the EU court's ruling; only compensation for the prejudice created by that act is obtained’ (11). 7. Secondly, persons wishing to complain may address themselves to the European Data Protection Supervisor (EDPS), who is specifically entrusted (12) with the competence of hearing and investigating complaints lodged by persons whose personal data are processed by OLAF. However, the material scope of his review is limited to the protection of personal data and privacy. 8. Thirdly, the European Ombudsman (EO) is competent to investigate complaints regarding maladministration (13) against OLAF, namely failure to act in accordance with the law, to respect the principles of good administration, or breaches of fundamental rights. Nevertheless, it is the EO's view — which the SC fully shares — that an institution ‘in frequent contact with people who may have reason to complain should provide for a first line complaints mechanism allowing for their problems to be addressed and solved rapidly, before, in the event that resolution is not successful, having to turn to other redress mechanisms, such as Ombudsmen and courts’ (14). The SC considers that this statement also applies to OLAF. 9. Fourthly, the SC itself — as the OLAF's supervisory body — is quite often the addressee of individual complaints which it takes into consideration as a valuable source of information concerning OLAF's investigations and thus triggering the SC's monitoring activity. The SC's role, as emphasised by a ruling of the EU General Court (15) and confirmed by Regulation (EU, Euratom) No 883/2013, is to monitor developments concerning the application of procedural guarantees and the duration of investigations (16) which cannot be carried out without examination of individual cases. However, the SC was not established as a complaints body and its supervision takes place only ex post, since the SC cannot intervene in ongoing investigations. Furthermore, the SC regrets the lack of appropriate monitoring tools at its disposal and the absence of a specific reporting obligation for the DG to inform the SC of complaints addressed to him and, in particular, on the way they were dealt with. 10. In addition to the external mechanisms, the SC notes that an internal mechanism for dealing with individual complaints is not completely absent from the legal framework governing OLAF's investigations. Any official or other servant of the EU who is the subject of an internal investigation has the right to submit to the DG a complaint against an act adversely affecting him in connection with investigations by OLAF (17). However, according to the existing EU case-law, OLAF's investigative acts do not constitute acts adversely affecting the persons concerned within the meaning of Article 90a of the Staff Regulations and therefore are not challengeable acts (18). 11. Moreover, the SC would point out that OLAF staff who are aware of possible illegal activities or serious violations of professional duties that might trigger potential breaches of fundamental rights and procedural guarantees within an investigation have the additional possibility to report wrongdoing within OLAF to the President of the SC, on the basis of Article 22a of the Staff Regulations and of the agreement between the DG and the SC (19). II. LACK OF A COMPLAINT PROCEDURE IN REGULATION (EU, Euratom) No 883/2013 12. The SC notes that the intention of the EU legislator was to strengthen the protection of procedural guarantees applicable in OLAF's investigations (a) by inserting in the Regulation detailed provisions concerning the procedural guarantees and (b) by enforcing them by means of an enhanced review. As a result, Article 9 of the Regulation contains now explicit procedural guarantees and thus defines and clarifies the contents of those foreseen in the Charter. On the other hand, although the EU institutions involved in the legislative process all agreed on the need for a review of potential violation of fundamental rights and put forward various proposals aimed at establishing both an ex ante legality check (relating, inter alia, to the respect of procedural guarantees of persons under investigation, during all stages of the investigation) and an ex post review procedure for handling individual complaints (20), it seems that no consensus was finally reached, since the Regulation does not explicitly put in place any such procedure. 13. The SC would point out that in the past, via its internal rules, OLAF put in place a review procedure open to all persons concerned in internal and external investigations in which procedural guarantees were allegedly not respected in a manner possibly having an impact on the conclusions of the investigation (21). This procedure evolved under the influence of interinstitutional discussions on reforming the OLAF legal framework. Since the Commission's proposal of 17 March 2011 contained provisions on a review procedure (22), the Instructions to Staff on Investigation Procedures (ISIP) (23) adopted by the OLAF DG as of 1 February 2012 anticipated the forthcoming legislative changes with the setting up of a procedure for dealing with complaints concerning an alleged failure to respect procedural guarantees (24). However, that Commission's proposal, which was subject to negotiations during the legislative process, was ultimately not maintained. Therefore, when the ISIP were replaced by the new Guidelines on Investigation Procedures (GIP), which entered into force on the same day as the new OLAF Regulation (1 October 2013), this internal procedure disappeared. 14. As a result, neither the Regulation nor OLAF's internal rules foresee any formal procedure for dealing with individual complaints. Therefore, the objective of improving the mechanisms for redressing potential breaches by OLAF of procedural guarantees of persons under investigation has not been achieved. The SC would point out that the recent Communication from the Commission on Improving OLAF's governance and reinforcing procedural safeguards in investigations (25) supports the SC's view and its repeated recommendations (26) concerning the introduction of transparent and stable procedures for an internal legality check and for an independent review of complaints. This Communication also confirms the need for further improvements to the Regulation, by establishing of the office of a ‘Controller of procedural safeguards’. 15. With its longstanding experience in monitoring OLAF's investigative function and thereby compliance by OLAF with fundamental rights and procedural guarantees, the SC is therefore concerned by the lack of a transparent procedure for dealing with individual complaints and takes the view that, at least during the transitional period, until further amendments to the Regulation are adopted, the current gap should be closed by the DG re-establishing an internal procedure for complaint in OLAF. III. THE WAY FORWARD: AN INTERNAL PROCEDURE FOR COMPLAINTS 16. In OLAF's view, the notion of ‘complaints’ covers (i) complaints concerning procedural guarantees in the context of investigative actions, (ii) complaints against a reply by OLAF to a request for access to personal data and (iii) complaints from whistle-blowers (concerning either OLAF's obligation to inform them on the action taken following their fraud reporting or the protection of their identity) (27). According to information provided by OLAF, in the last three years there were 25 complaints concerning OLAF's investigation activity, of which 13 were addressed to the EO (28), 8 were addressed to the EDPS (29) and 4 were requests for review addressed to OLAF (30). OLAF is also aware of other complaints, addressed to other bodies (e.g. to the SC), but it does not have any systemic overview, register or statistics related to them. 17. Taking into account the number of cases opened by OLAF (718 in 2012 (31)) and the fact that complaints against OLAF are addressed, in particular, to the EDPS, the EO and the SC (32), the small number of complaints addressed to OLAF itself may lead to the conclusion that the absence of a transparent and independent procedure for handling complaints in OLAF effectively deters potential complainants from exercising their rights. 18. The SC notes, from its monitoring experience, that in the previous years the handling of complaints appeared to be carried out on a case-by-case basis rather than through a stable and consistent procedure. The SC shares the EO's view that a case-by-case approach is not ‘the best way to ensure the efficient and transparent handling of complaints’ (33) and that without a proper complaint procedure ‘compliance [with fundamental rights] cannot ultimately be effective’ (34). Such a procedure is a key element of OLAF's accountability and legitimacy, because protecting fundamental rights ‘is not only to the benefit of persons under investigation but also of OLAF, whose legitimacy can only increase when fundamental rights are (seen to be) effectively protected’ (35). 19. The SC considers that, from the OLAF perspective, a complaint procedure would help (i) the detection by OLAF of any breach of its own legal obligations, thus allowing for a prompt reaction, (ii) monitoring by OLAF of compliance with fundamental rights and procedural guarantees by its own staff, (iii) avoiding the risk of discriminatory treatment of persons concerned, (iv) settling possible disputes before they aggravate (36). 20. In the SC's opinion, Article 41 of the Charter of Fundamental Rights (37) (right to good administration) would offer a sufficient legal basis for establishing an internal procedure for dealing with individual complaints. Complainants are entitled to expect from OLAF that their ‘affairs’ are ‘handled’ — according to the principles defined by the Charter. 21. The SC therefore believes that the DG should put in place a transparent and efficient internal procedure for dealing with all the types of complaints related to OLAF investigative activities, including not only complaints alleging potential breaches of fundamental rights in the course of an OLAF investigation, but also those concerning duration of investigations, legality of OLAF's acts, breaches of confidentiality, refusals to provide information. The following practical recommendations are without prejudice to the forthcoming legislative proposals (38) or to the SC's position as expressed in its paper on Reinforcing procedural safeguards in OLAF — in view of the monitoring experience of the Supervisory Committee (39) — they should be regarded as transitional measures until the current legal framework is improved. 22. The SC would firstly point out that it is for the DG to establish and define the exact scope and content of rules on handling of complaints in OLAF. In so doing, the DG should take into consideration a number of requirements triggered by the right to good administration. Recommendations by the EO and the Code of Good Administrative Behaviour should be also taken into account. Without establishing an exhaustive list, the SC would point to the following requirements: — fairness and impartiality, including, inter alia, the requirement that a complaint should be treated by a person not related to the investigation or not in the direct line of hierarchy of the person(s) related to the investigation (40) and the necessity to set out a minimum level of guarantees ensuring the functional independence of the person handling a given complaint, — the requirement to state reasons for the decisions taken following a complaint (41); — a reasonable time-limit for handling a complaint (42), — the right of access to one's file (subject to limitations explicitly foreseen in the Charter (43), — the right to address OLAF in one of the EU official languages and to have an answer in the same language (44), — the requirement to inform the complainant of any possible alternative forms of redress (45). 23. Secondly, with regard to the person entrusted with the handling of complaints, he should have the appropriate competencies, qualifications and experience. Such person should have well defined tasks and benefit from access to appropriate resources. He should have access to all relevant case-related information and OLAF staff should fully cooperate with him. 24. Regarding particularly the requirement of independence, the SC would stress that any effective internal complaint procedure, which would necessarily imply the handling of a complaint by an OLAF (senior) official, requires that this person act, when carrying out his review duties, in full independence of the DG. This is a key element in ensuring external credibility and public trust. The SC acknowledges the difficulty of implementing such a requirement, since this person should report to the DG on his findings while the latter remains the appointing authority deciding on the career progress of all OLAF officials (46). 25. The SC would indicate three possible solutions to that problem. (i) Firstly, the SC Secretariat being the only part of OLAF with regulatory guarantees of independent functioning with regard to the DG (47), the most logical solution would be to place the (senior) official entrusted with handling complaints under the Head of the SC Secretariat, but without involving him in any regular work of the SC. (ii) Secondly, the official could be nominated as a ‘complaint’ advisor to the DG, but his functional independence should be safeguarded by the right to inform the SC whenever he considers that a measure taken by the Director-General puts his independence into question (48) and by the obligation to report on all his findings related to the complaints not only to the Director-General, but also to the SC (49). (iii) Thirdly, the task could be entrusted to the OLAF Legal Advice Unit, but then its Head should have equal safeguards as a ‘complaint advisor’ — in his capacity of the handler of complaints. 26. Finally, the SC considers that information on how to address complaints to OLAF, together with a description of the procedure for handling them, should be published on OLAF's website, for the sake of transparency and legal certainty. Moreover, the SC should be regularly informed of the complaints received by OLAF and the way they have been handled, this allowing it to properly perform its role of monitoring developments concerning the application of procedural guarantees and the duration of investigations. SUPERVISORY COMMITTEE'S RECOMMENDATIONS In the light of the above considerations, the Supervisory Committee: (1) Recommends that the Director-General set up an internal procedure for dealing with individual complaints concerning OLAF investigations; (2) Invites the Director-General to consult the details of the procedure with the SC, before its adoption; (3) Recommends that the Director-General publish the procedure on OLAF's website after its adoption; (4) Expects the Director-General to report regularly to the SC on complaints received by OLAF and the way they have been handled. Adopted in Brussels, December 2013 For the Supervisory Committee Johan DENOLF Chairman (1) Although little consideration was given to this aspect when OLAF was created, the few procedural guarantees defined in the former Regulation (EC) No 1073/1999 were developed by the case-law of the EU General Court. (2) See the SC's Opinion No 5/2010 on Respect for fundamental rights and procedural guarantees in investigations by the European Anti-Fraud Office, point 3. (3) See in particular Article 41 of the Charter. (4) One of the objectives of the reform was to reinforce the protection of fundamental rights and procedural guarantees within OLAF's investigations. (5) Regulation (EU, Euratom) No 883/2013 of the European Parliament and of the Council of 11 September 2013 concerning investigations conducted by the European Anti-Fraud Office (OLAF) and repealing Regulation (EC) No 1073/1999 of the European Parliament and of the Council and Council Regulation (Euratom) No 1074/1999 (OJ L 248, 18.9.2013, p. 1). (6) The legality check relates, inter alia, to the respect of procedural guarantees and fundamental rights of persons concerned (Article 17(7)). (7) Article 15(1). (8) For a thorough overview of the different kinds of judicial review of OLAF's investigative acts, see J.F.H. Inghelram, Legal and Institutional Aspects of the European Anti-fraud Office (OLAF) — An Analysis with a Look Forward to a European Public Prosecutor's Office, Europa Law Publishing, 2011, p. 203. See also X. Groussot, Z. Popov, What's wrong with OLAF? Accountability, due process and criminal justice in European anti-fraud policy, Common Market Law Review 47, 2010, p. 605-643. (9) For example, the actions for annulment introduced against OLAF investigative acts have constantly been declared inadmissible on the grounds that none of such acts has to date been deemed to bring about a distinct change in the applicant's legal position. (10) In actions for damages, there are three conditions to be met in order to trigger a right to reparation: the infringement of a rule of law intended to confer rights on persons; a sufficiently serious breach of this rule; the existence of a direct causal link between the breach of the rule of law and the damage allegedly suffered by the complainant. (11) J.F.H. Inghelram, Judicial review of investigative acts of the European Anti-Fraud Office (OLAF): a search for balance, Common Market Law Review 49, 2012, p. 601-628. (12) Regulation (EC) No 45/2001 of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data (OJ L 8, 12.1.2001, p. 1). (13) According to the definition given by the EO, ‘Maladministration occurs when a public body fails to act in accordance with a rule or principle which is binding upon it’ (see the EO's Annual Report 1997, p. 23). (14) See the Special Report of the EO in own-initiative inquiry OI/5/2012/BEH-MHZ concerning FRONTEX, 12 November 2013, point 43. (15) Franchet and Byk v Commission (No 2),8 July 2008, Case T-48/05. (16) Article 15(1) of Regulation (EU, Euratom) No 883/2013. (17) See Article 14 of the former Regulation (EC) No 1073/1999. Its content has been included in Article 90a of the Staff Regulations and as a consequence has been deleted from Regulation (EU, Euratom) No 883/2013. (18) See Commission v Antonello Violetti and Others and Nadine Schmit, 20 May 2010, Case T-261/09. (19) See the note of the Director-General to OLAF staff (I/011472 of 10 November 2008) and the note JUR(2008)45321 of 1 April 2008 of the Commission's Legal Service. (20) During the legislative process, the EU institutions put forward various proposals: an independent Review Adviser with the participation of the SC, a Review Panel consisting of senior officials of OLAF and of the Commission's Legal Service, two separate procedures (legality check by legal experts of OLAF and complaints to the Review Adviser via the SC), a review procedure to be set up by the DG within the Office. (21) See the former OLAF Manual — Operational Procedures, version July 2011, point 5.1.6. (22) Article 7b: this procedure aimed at dealing with requests from persons concerned by an investigation, to have an independent opinion regarding the respect of the procedural guarantees provided for in the Regulation. (23) Replacing the former OLAF Manual — Operational Procedures. (24) Article 23 of the ISIP — ‘23.1 Where a n