ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.4.

Az EGSZB megérti az Európai Bizottság azzal kapcsolatos aggodalmát, hogy jelenleg nincs olyan jogi eszköz, amely révén biztosíthatná az európai vállalkozások számára a harmadik országok közbeszerzéseihez való hozzáférést, mivel a nemzetközi kereskedelmi szabályok alkalmazása és érvényesítése terén az Unióra ruházott jogok gyakorlásáról szóló 654/2014/EU rendelet nemzetközi megállapodás hiányában nem alkalmazható. Ugyanakkor a rendelet 6–8. cikkében szabályozott vizsgálati eljárás rendkívül lassúnak tűnik és nem hatékony. Először is, az EGSZB kétkedéssel fogadja az Európai Bizottság széles körű mérlegelési jogkörét annak eldöntésére, hogy kivizsgáljon-e egy ügyet. Továbbá, az Európai Bizottság állításával ellentétben az új javaslat sem csökkentette a vizsgálat időtartamát, amely teljes egészében 12 hónap is lehet. Ez rendkívül hosszúnak tűnik, tekintve, hogy az Európai Bizottság az esetek többségében, különösen, amikor a saját kezdeményezésére végzi a vizsgálatot, már számos adattal rendelkezik, és gyakran már foglalkozott is az adott tárggyal a harmadik országokkal fennálló párbeszédben. Az EGSZB megérti azt is, hogy a vizsgálatot az esetleges kereskedelmi tárgyalások idejére fel kell függeszteni. Ugyanakkor, tekintettel a kereskedelmi tárgyalások lefolytatásának és végrehajtásának időtartamára, hasznos volna a felfüggesztés határidejét két évben maximálni.
1.3.

Az EGSZB határozottan sürgeti, hogy a rendelettervezetek címéből és tartalmából töröljék az „és Partvédelmi” kifejezést, és csak az „Európai Határvédelmi Ügynökség” megfogalmazást használják. A Határvédelmi Ügynökség csak egy bizonyos partvédelmi feladatot lát el, míg az EMSA már most is a partvédelmi feladatok sokaságát támogatja. Az „és Partvédelmi” kifejezés használata a Határvédelmi Ügynökség megnevezésében majdnem teljes bizonyossággal felesleges értelmezési zavarokhoz vezet, és hosszú távon átfedéseket is eredményezhet a tevékenységek végzésekor.
2.1.

Az uniós légi közlekedési ágazatban közvetlenül foglalkoztatottak száma 1,4 millió (Forrás: Steer Davies Gleave – Study on employment and working conditions in air transport and airports. Final Report, 2015) és 2 millió (Forrás: Légi közlekedés: előnyök határok nélkül, az Oxford Economics által az ATAG megbízásából készített jelentés, 2014. április) között van, és a szektor összesen 4,8–5,5 millió munkahely megőrzéséhez járul hozzá (Forrás: Steer Davies Gleave – Study on employment and working conditions in air transport and airports. Final Report, 2015). A légi közlekedés közvetlen hozzájárulása az EU GDP-jéhez 110 milliárd EUR, míg a multiplikátorhatás révén az összesített hatás – a turizmust is figyelembe véve – mintegy 510 milliárd EUR (Forrás: Steer Davies Gleave – Study on employment and working conditions in air transport and airports. Final Report. 2015). Ez egyértelműen azt mutatja, hogy a légi közlekedésben rejlő gazdasági potenciál messze meghaladja annak közvetlen hatását.
2.7.

Időközben az Európai Bizottság ennek érdekében fokozta együttműködését a CCNR-rel, és már néhány fontos eredményt is elért, mint például az előírt kompetenciák közös feltérképezését (a kompetenciák PLATINA táblázatai), valamint a belvízi hajózási szabványok kidolgozásáért felelős európai bizottság (CESNI) 2015. júniusi létrehozását, amely a két szervezet arra irányuló közös törekvésének eredménye, hogy javítsák a belvízi hajózás szabályozását. A CESNI késlekedés nélkül munkához látott, és még 2015-ben szabványokat határozott meg a belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelmények tekintetében. Egy szakmai képesítésekkel foglalkozó CESNI-munkacsoport létrehozásáról is döntöttek. A CESNI-re várhatóan a szakmai képesítések terén is fontos szerep hárul majd a javaslatban említett szabványok kidolgozása révén.
6.9.

Az EU-nak a kulcskompetenciák listája alapján egy menetrendet kell kialakítania a készségek fejlesztésére. Az oktatási és üzleti szereplők uniós fóruma, mely magában foglalja a szociális partnereket is, kiváló támogatást nyújt ehhez. A felhasználói ágazatok szociális partnereit is be kellene vonni az iparághoz szükséges digitális készségek meghatározásába. Biztosítani kell az EU digitális munkahelyekkel foglalkozó nagykoalíciója és a megfelelő nemzeti koalíciók közötti megfelelő koordinációt.
3.6.5

Továbbra is támogatni kell a szociális párbeszédet és az átfogó kollektív szerződéseket, mivel ezek is hozzájárulhatnak az innovatív tevékenységi modellekre történő áttérés keretfeltételeinek a javításához. A „szociális játékszabályokat” korábban rendszeresen az új műszaki és társadalmi fejleményekhez kellett igazítani, és erre a jövőben is szükség lesz. Lásd pl. a munka újraelosztását (pl. a munkaidő csökkentését).
3.7

Az EGSZB belátja ugyan, hogy a jelenlegi körülmények között a halasztás a legkevésbé rossz megoldás, de úgy ítéli meg, hogy ilyen halasztásra csak egyszer kerülhet sor, és mindent meg kell tenni annak érdekében, hogy ne késsen még többet a MiFID II alkalmazhatósága. Arra is ügyelnünk kell, hogy az új szabályozás 2018. január 3-ától kötelező alkalmazására várva a gyakorlatban ne kerüljenek veszélybe az új MiFID II-ben szereplő befektetővédelmi szabályok, melyeket a jelenlegi nehézségek alapvetően nem érintenek. Amíg nem lép hatályba az új szabályozás, adott esetben az is fontos, hogy továbbra is maradéktalanul érvényben maradjanak a MiFID I szabályai.
3.3

Az is nyilvánvaló, hogy a szomszédság stabilitását fenyegető veszélyek nemcsak az EU által szorgalmazott demokratikus átalakulást és reformfolyamatokat gátolhatják, hanem negatív hatást is gyakorolnak az ENP által előmozdított átalakulásban sikeres országokra és magára az EU-ra is.
9.3

Kérdések merültek fel azzal kapcsolatban, hogy melyik fél tekintendő munkáltatónak, és hogyan kell meghatározni az önfoglalkoztatást, beleértve a jogi meghatározást is és a munka illegális biztosításáért és a kizsákmányolás súlyosabb formáiért járó szankciók rendszerét is. Az online platformokon több különböző foglalkoztatási modell létezik, beleértve az olyan platformok példáit is, amelyek átváltottak arra, hogy alkalmazotti státuszt ajánlanak a munkavállalóiknak a minőség javítása és a fluktuáció csökkentése érdekében (16). Az alkalmazotti státusz hozzáférést biztosít egyéb munkavállalói jogokhoz is. Ahol a munkavállalókat önálló vállalkozónak tekintik, a szabad egyesülésre való joguk kérdéses lehet, ha egyesülésük kartellalkotásnak tekinthető, amivel ellentétbe kerülnek a versenyellenes gyakorlatra vonatkozó EU-szabályokkal. Ezt kezelni kell, különösen olyan helyzetekben, ahol az állítólagos önálló vállalkozóként működő munkavállalók nem rendelkeznek autonómiával a feladataik és bérszintjük meghatározásában.
2.8

Ahogy a fentiekben is jeleztük, az akadálymentes hozzáférésre vonatkozó jogszabályok, szabványok és iránymutatások tekintetében már most is vannak bizonyos fokú különbségek a tagállamok között, és ezek nagy valószínűséggel növekedni fognak, ahogy a tagállamok új akadálymentesítési szabályokat dolgoznak ki. Ez részben a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló egyezmény hatálybalépéséből, valamint az egyezmény – nemzeti szintű végrehajtásakor különböző értelmezéséket és gyakorlatokat lehetővé tevő – rendelkezéseinek általános jellegéből következik az Unió és a tagállamok többsége számára.
8.3.3

Ám, amint azt az EGSZB mindig is mondta, ezzel párhuzamosan létezik egy terület, amelyet az ön- és társszabályozásra kellene hagyni; úgy tűnik, hogy itt példaértékű esetét látjuk annak, amit egyesek „közös szabályozás” néven illetnek, amint azzal a közelmúltban a londoni Royal Society for the encouragement of Arts, Manufactures and Commerce (RSA HOUSE) vagy a Sharing Economy UK (SEUK) (12) által kidolgozott magatartási kódex is egyetértett.
4.4.

Üdvözöljük a Nyitunk a világra (Open to the World) kezdeményezést, feltételezve, hogy a tudományos minőség marad továbbra is e tevékenység fő mozgatórugója. Gondosan ki kell vizsgálni annak első jeleit, hogy a harmadik országok csökkenő részvétele még az iparosodott gazdaságokra (pl. az USA-ra) is hatással van, hogy megállapíthassuk ezen aggodalomra okot adó fejlemény okait.
3.5.

Az Európai Bizottság azt javasolja, hogy az országonkénti jelentés az irányelvjavaslat 48c. cikkében felsorolt információtípusokat tartalmazza. Az EGSZB úgy gondolja, hogy ebbe az információkategóriába a vállalkozásoknak a 48 g. cikkben található jegyzéken szereplő adójoghatóságok területén esetlegesen végzett műveletekre vonatkozóan tett nyilatkozatát is be kellene venni. Ennek megfelelően – annak érdekében, hogy az irányelv alkalmazása meghozza a várt eredményeket – a bejelentendő információtípusokat tartalmazó, fent említett cikkben foglalt jegyzéknek a vállalkozás eszközeire és értékesítéseire vonatkozó adatokat, valamint leányvállalatainak és fióktelepeinek jegyzékét is tartalmaznia kell az OECD BEPS-előírása ajánlásának megfelelően.
4.2.7.

Az EU a vadonatúj uniós globális kül- és biztonságpolitikai stratégiájának köszönhetően immár tágabb kerettel is rendelkezik, amelynek segítségével az ENSZ 2030-as menetrendjét többek között a kereskedelem, a fejlesztés, a demokrácia, az emberi jogok, a humanitárius segítségnyújtás, a katasztrófakockázat-csökkentés, a technológiaátvitel és az éghajlat-politika területén is érvényesítheti. A stratégia bizonyos mértékben foglalkozik a mindenki számára elérhető prosperitás biztosításával kapcsolatos fenntartható fejlesztési célokkal is. Megállapítja továbbá, hogy a fenntartható fejlesztési célok a jövőbeli Cotonou utáni megállapodásra is kihatnak, és hogy a fejlesztési politikáról szóló európai konszenzus felülvizsgálatának mozgatórugói.
3.11.

Az EU külső energiapolitikájának – és gázbeszerzési politikájának is – figyelembe kell vennie a szélesebb geopolitikai összefüggéseket is. Az EGSZB már korábban is hangsúlyozta, hogy a döntéshozatal során a projekt kereskedelmet érintő szempontjain kívül más tényezőket is mérlegelni kell, főként annak tudatában, hogy Oroszország hajlamos az energiát geopolitikai célok elérését szolgáló eszközként használni. A vezetékek nyomvonala mentén fekvő országok politikai stabilitása és a külföldi politikai befolyással szembeni sérülékenysége, a projektfejlesztők szociális és környezetvédelmi szempontok terén felmutatott eddigi eredménye, valamint az orosz vállalatok részvétele a feltárásban és a kitermelésben mind-mind olyan tényezők, amelyeket az EU energiadiplomáciájának mérlegelnie kell. Emellett az új projektek értékelésekor figyelembe kell venni azoknak a szomszédos országok energiabiztonságára gyakorolt hatását is. Ukrajna esetében például fennáll annak a kockázata, hogy az ország területén áthaladó gázforgalmat megszüntető projektek érinteni fogják Ukrajna bevételeit, gátolják a hálózat korszerűsítésével kapcsolatos beruházásokat, és megszüntetik a Moszkvával szembeni befolyást.
4.3.

A 2016. évi nukleáris indikatív program tervezete jelentős változásokat jelez az Európai Bizottság megközelítési módjában. Az előző nukleáris indikatív programok azoknak az energetikai kihívásoknak az összefüggésében végezték el a felülvizsgálatot, amelyekkel az Uniónak és a globális közösségnek szembe kell néznie. Például a 2007. évi nukleáris indikatív programban voltak olyan, világos stratégiai meglátásokat tartalmazó szakaszok, amelyek a 2016. évi programban már nem jelennek meg. Ezeket szerepeltetni kell a jelenlegi javaslatban is. A következő témakörökre gondolunk: — versenyképesség: melyek az atomenergia versenyképességét befolyásoló jelenlegi és jövőbeli tényezők: ilyen lehet például az állami támogatás – különösen a pénz- és adóügyi támogatások – szerepe, az építési költségek várható változásai, a tőkeköltségek, a hulladékok ártalmatlanítása, az engedélyezési eljárások, az élettartam-meghosszabbítások vagy az egyéb energiaforrások atomenergiához viszonyított költségei, — gazdasági szempontok: az energiapiac szerkezete továbbra is instabil, ami elrettenti a hosszú távra befektetni kívánókat, emellett a pénzügyi és gazdasági bizonytalanság időszakában az atomenergia gazdasági kockázatai is jelentősek, — az ellátás biztonsága: az energia iránti igény – még ha Európában stabilizálódott vagy csökkent is – világviszonylatban folyamatosan növekszik, és ennek hatásai, valamint a politikai és külpolitikai vonatkozásai több figyelmet igényelnek. Konkrétan az energiabiztonság olyan terület, amelyhez az atomenergia hozzájárulhat és hozzá is járul a maga tüzelőanyag- (urán)forrásaival, amelyek jelenleg biztosabbnak tűnnek, mint az olaj- vagy a gázforrások (3), — éghajlatváltozás: az atomenergia Európa alacsony szén-dioxid-kibocsátással járó villamos áramának felét termeli meg, — a közvélemény általi elfogadottság: még nem igazán tárták fel, mi az oka annak, hogy az EU-n belül jelentős különbségek vannak a nagyközönség atomenergiához való hozzáállásában, ami nagymértékben kihat a politikai elfogadhatóságra is. Mindezek a kérdések még fontosabbá váltak az elmúlt kilenc év során, de a biztonságra és az üzemanyagciklusra helyezett hangsúly jellemzi a nukleáris indikatív programot, míg az említett területekkel mind a közlemény, mind pedig a bizottsági szolgálati munkadokumentum csak érintőlegesen foglalkozik. Az ezekről a – nem kis részben (például az alvállalkozóknak kiadott munka esetében is betartandó szigorú normák érvényesülése tekintetében) vitatott és ellentmondásos – tárgykörökről folytatott viták természetét sem vázolja fel, és útmutatásokat vagy stratégiai megközelítési módot sem kínál fel annak megvitatásához, hogy milyen helyet foglaljon el az atomenergia az energiaszerkezet egészében. Ez az energiauniós csomaggal kapcsolatos megközelítést tükrözi vissza, ahol hasonló módon vonakodnak annak megfogalmazásától, hogy az európai energiastratégia milyen következményekkel jár az azzal kapcsolatos tagállami vitákra nézve, hogy az atomenergia a továbbiakban milyen szerepet játsszon az energiaszerkezetben, és egyáltalán legyen-e ebben bármilyen szerepe.
1.8.1.

Az EGSZB szerint a tagállamoknak az összes szinten, azaz humán, pénzügyi és műszaki területen is meg kell erősíteniük adóhatóságaik kapacitását. Ez lehetővé kell, hogy tegye számukra, hogy ők is garanciát vállaljanak az új rendszer megfelelő és hatékony működéséért, ami az adócsalást is visszaszorítja.
3.8.

A „Méltó élet” c. közlemény az Európai Unió menekültekkel és menedékjoggal kapcsolatos saját politikáitól elkülönülő és különálló kérdésekkel foglalkozik. Fennáll azonban valamilyen mértékű kapcsolat, különösen a bizonyos számú, lakóhelyüket elhagyni kényszerült személy letelepítésére vonatkozó kézzelfogható és folyamatos politika meglétével összefüggésben. Másfelől az Európai Unió erkölcsi tekintélye ezen a területen csökkenhetett a Törökországgal kötött megállapodások után, amint bizonyos tagállamoké is. Ennek következtében a nemzetközi jog legmagasabb rendű normáinak és a bevált gyakorlatoknak az alkalmazása mindennél fontosabb a közlemény végrehajtása során. A végfelhasználóknak a politika megvalósításába történő bevonása fontos szempont. A szociális és civil párbeszédben e téren komoly lehetőségek rejlenek. Az uniós integrációs politikák is javításra szorulnak, és fontosak a kényszerű lakóhelyelhagyás szempontjából, mivel számolni kell számos lakóhelyét elhagyni kényszerült személy áttelepítésének lehetőségével. E politikák a munkavállalási jogot, a nyelvi támogatást és a diszkriminációellenes intézkedéseket is magukban foglalják. Különösen üdvözlendő példa az áttelepítések tekintetében, hogy a közelmúltban elsősorban az olasz kormány, de más uniós országok, emellett Svájc, Kanada és az Egyesült Államok is kísérleti jelleggel ún. „humanitárius folyosók”-at hoztak létre.
3.1.2.

Családtagok: a javaslat két értelemben is kiterjeszti a családtag fogalmát: már ide tartoznak a testvérek is, és figyelembe veszik a tagállamba érkezés előtt létezett azon családokat is, amelyek nem feltétlenül a származási országban jöttek létre, ahogy azt a Dublin III. rendelet tartalmazta. Mindkét megfontolás alapvető jelentőségű, és itt különösen azokra a nehéz helyzetekre szeretnénk felhívni a figyelmet, amelyek ténylegesen megtörténnek, amikor a testvéreket nem tekintik „családtagnak”, és hogy ez sok esetben a kísérő nélküli kiskorúakat érinti, akiknek az adott tagállamban a testvérek jelentik az egyetlen családi kapcsolatot.
4.1.

A fűtés és a hűtés létfontosságú szerepet tölt be az iparban, az élelmiszer-feldolgozásban és -raktározásban, valamint a szolgáltatói ágazatban. Emellett az uniós polgárokat is érinti, hiszen mindnyájan azt szeretnénk, hogy kényelmes körülmények között élhessünk és dolgozhassunk. A fűtő- és hűtőrendszerek költsége és elérhetősége nem pusztán egy adott társadalmon belüli energiaszegénység mértékét határozza meg, hanem egész üzletágak versenyképességét is. Az EGSZB ennélfogva üdvözli az uniós hőtechnikai rendszerek első stratégiai áttekintését.
2.3.

Az Estoniával történt katasztrófa következtében a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO, egy specializált ENSZ szervezet londoni székhellyel) módosította a SOLAS-t („Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezmény – International Convention for the Safety of LIFE at Sea) többek között a ro-ro hajókra vonatkozó szivárgásstabilitással kapcsolatos követelmények szigorításával.
1.2.

Az EGSZB sürgeti az Európai Bizottságot és a Tanácsot, hogy vezessenek be ambiciózus és jól meghatározott jogi rendelkezéseket egy sikeres, a fogyasztók és a vállalatok számára is kedvező digitális egységes piac érdekében, ami egyben a világ többi részével szemben ellenállóképes európai gazdaság létrehozásának előfeltétele is. Az ilyen intézkedések az Európai Unióról kialakított kedvező képet is előmozdítanák.
4.10.

A nagy VOD-szolgáltatók számára az európai alkotásokra vonatkozóan előírt 20 %-os arány kötelező betartása nem igényel további erőfeszítéseket a szolgáltatóktól, mert ezt az arányt már most is elérik (lásd az Európai Audiovizuális Megfigyelőintézet statisztikáit). Ez az arány egyébként meglehetősen alacsony a lineáris televíziós műsorszolgáltatókra vonatkozó arányhoz képest, amelyeknek továbbra is legalább 50 %-os arányt kell tiszteletben tartaniuk az európai alkotások tekintetében. Ezért a minimális aránynak a VOD-szolgáltatások esetében is ugyanannyinak kell lennie, mint a televíziós műsorszolgáltatás esetében.
2.2.

Az Estoniával történt katasztrófát követően a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet számos módosítást fogadott el az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezményre (International Convention for the Safety of LIFE at Sea – SOLAS) vonatkozóan, többek között a ro-ro hajók sérült állapotban való stabilitásának növelésével kapcsolatos követelményeket illetően.
2.4.1.

Az EGSZB üdvözli a nők és lányok, valamint a gyerekek és fiatalkorúak, köztük a kísérő nélküli kiskorúak kiszolgáltatott helyzetének kiemelését, valamint a családi kapcsolatokkal rendelkező személyek felvételét a klasszikus áttelepítési kategóriák kiegészítéseként. Az EGSZB különösen a családok egységére való tekintettel helyesli, hogy a testvéreket is családtagoknak tekintik. Ezeket a feltételeket azonban csak akkor szabad alkalmazni, ha a cél elérése a jelenlegi családegyesítési intézkedések, például a családok egyesítéséről szóló 2003-as irányelv révén nem lehetséges. Az EGSZB hangsúlyozza az egyenlőség és a diszkriminációmentesség elvének betartását, amit az a), b), c) és d) pontok sérelme nélkül is biztosítani kell.
2.20.

Az EGSZB szerint amennyiben minimumkövetelményeket fogalmaznának meg a gyermekek meghallgatásával kapcsolatban, az azt is elősegítené, hogy el lehessen kerülni, hogy elutasítsák egy másik uniós tagállam által hozott határozat elismerését és végrehajtását vagy végrehajthatóvá nyilvánítását. Ezzel pedig el lehetne érni azt is, hogy az uniós polgárok jobban elfogadják a határozatokat. Ilyen minimumkövetelmény lehetne például az, hogy mely életkortól lehet meghallgatni egy gyermeket. Ezen túlmenő eljárásjogi kérdésekre (például hogy ki kérdezi ki a gyermeket) azonban nem kellene ezeknek a minimumkövetelményeknek kiterjedniük. Az ilyesmit továbbra is a tagállamokra kell(ene) bízni. Az EGSZB a gyermekeket meghallgató bírák számára külön szociálpedagógiai képzést javasol.
1.9.

Az EGSZB megállapítja, hogy a pénzügyi szektor egyes területei a reálgazdaságba történő befektetés helyett alternatív beruházási célokat részesítenek előnyben. Ezek – a beruházások megtérülésének maximalizálását szem előtt tartva – számos esetben jelentős spekulatív kockázattal járnak. Ehhez az európai bankok sajáttőke-szabályozásai is hozzájárulnak, amelyek az államkötvényekbe történő értékpapír-befektetéseket egyértelműen előnyben részesítik a vállalkozások hitelfinanszírozásával szemben. Ezenfelül az is megállapítható, hogy az uniós jogalkotás eddig rendkívül keveset tett a tisztán spekulatív céllal működő pénzügyi vállalatok (fedezeti alapok, árnyékbankok) szabályozásának terén. Ezért az EGSZB azt ajánlja az uniós szerveknek, hogy határozottan részesítsék előnyben a reálgazdaságba történő produktív beruházásokat, és lépjenek fel a magas kockázati profilú pénzügyi spekulációkkal szemben. Ennek egyik aktuális példája: Az idei washingtoni IMF-ülésen a zöld gazdaság finanszírozása („green finance”) volt az egyik központi téma. A kínaiak ezt az új területet már idejekorán felismerték és G20-as elnökségük keretében is kiemelten támogatták. Ezért az EU-nak az EuVECA és az ESZVA keretében ezen a területen is olyan intézkedéseket kellene hoznia, amelyek (a COP21-hez kapcsolódóan) előmozdítják és erősítik a zöld gazdaság finanszírozását a korai pénzügyi spekulációk visszaszorítása érdekében (zöld finanszírozás) (1).
1.13.

Figyelembe véve, hogy az EASA a tanúsítással és a biztonsági kritériumokkal kapcsolatban olyan szabályokat készül meghatározni, amelyek a lakosság számára is jelentősek lehetnek, az EGSZB azt javasolja, hogy az ilyen típusú szövegeket az EU valamennyi hivatalos nyelvére fordítsák le. Az átláthatóság érdekében az EASA honlapját is elérhetővé kell tenni az angolon kívül más nyelveken is. Ebben a tekintetben az EGSZB az EU Alapjogi Chartájára, különösen annak 21. cikkére is felhívná a figyelmet.
1.1.

Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság Európa kibertámadásokkal szembeni ellenálló képességének erősítéséről, valamint a versenyképes és innovatív kiberbiztonsági ágazat támogatásáról szóló közleményét. Az EGSZB osztja az Európai Bizottság aggodalmát azzal kapcsolatban, hogy Európa továbbra is sérülékeny a kibertámadásokkal szemben, és megjegyzi, hogy az európai vállalatok legalább 80 %-a minimum egy kiberbiztonsági incidenst tapasztalt az elmúlt évben, és 2015-ben a biztonsági incidensek száma valamennyi ágazatban, az egész világon 38 %-kal emelkedett (The Global State of Information Security Survey [Globális információbiztonsági felmérés] 2016, PWC). Egyetértünk az Európai Bizottsággal abban, hogy számos intézkedést kellene hozni Európa kibertámadásokkal szembeni ellenálló képességének erősítése, valamint a versenyképes és innovatív kiberbiztonsági ágazat támogatása érdekében.
2.3.

Ahhoz, hogy kézben tudjuk tartani a demográfiai változás e negatív következményeit, először is az uniós tagállamokban meglévő munkaerő-potenciált kell kihasználnunk. Különösen a hátrányos szociális helyzetű célcsoportok esetében komoly erőfeszítéseket kell tennünk annak érdekében, hogy ezt a munkaerőt felkészítsük a munkaerőpiaci részvételre. Középtávon az Európai Unión belüli mobilitás is hozzájárulhat a munkaerőbázis stabilizálásához a demográfiai változás által különösen érintett országokban. Ezt az Európán belüli mobilitást még nem használjuk ki olyan mértékben, ahogy az jogilag és ténylegesen is lehetséges lenne. A felsorolt két intézkedés együttese azonban még nem lesz elég. Szükség van egy a szakemberek harmadik országokból való legális bevándorlását ösztönző, célzott hosszú távú stratégiára is.