[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.4.21.

COM(2010)163 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK

Adók és a fejlesztésEgyüttműködés a fejlődő országokkal a jó adóügyi kormányzás előmozdítása terén

SEC(2010)426

BEVEZETÉS

2009. április 28-án az Európai Bizottság közleményt[1] bocsátott ki „A jó kormányzás előmozdítása az adóügyek terén” címmel azon konkrét fellépések bemutatása céljából, amelyeket a jó adóügyi kormányzás elveinek (átláthatóság, információcsere és igazságos adóverseny) nagyobb előmozdítása érdekében lehetne tenni az Európai Unión belül és harmadik országok irányában egyaránt. Az általános célkitűzések közé tartozik az adóügyi együttműködés javítása, valamint az adócsalás és adókikerülés földrajzi értelemben lehető legszélesebb körű kezelése. Ez összhangban áll a monterrey-i[2] és dohai[3] nyilatkozatokkal is, amelyek kifejezetten a fejlesztés érdekében mozgósítható hazai bevételek fő akadályaként azonosítják a tőkekiáramlást és a jogellenes pénzmozgást. Egy norvég kormánybizottság szerint a fejlődő országokból származó illegális pénzáramlások 2006-ban mintegy 641–979 milliárd USD-re rúgtak; ez az összeg legalább hétszer több, mint a hivatalos fejlesztési segély[4]. E helyzetet súlyosbítják a káros adózási gyakorlatnak kitett adórendszerek, valamint a nem együttműködő országok és területek. E probléma megoldásához közös erőfeszítésre van szükség a fejlődő és fejlett országok részéről a jó adóügyi kormányzás elveinek előmozdítása érdekében, hogy ezáltal javuljanak a növekedési kilátások, és csökkenjen a szegénység a fejlődő országokban, világszinten pedig erősödjenek az adórendszerek. „A fejlődő országok támogatása a válság kezelésében” című bizottsági közleményt[5] is figyelembe véve 2009. május 18-án az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsa felkérte a Bizottságot, „ hogy a fejlesztési célkitűzések megvalósítása érdekében a fejlődő országokkal való párbeszédre és a nekik nyújtandó támogatásra irányuló uniós fellépésre vonatkozó javaslatokat terjesszen elő a jó adóügyi kormányzás és a hatékonyabb nemzeti adórendszerek előmozdításával kapcsolatban”. Ez szerepel a G8 és a G20 fő prioritásai között is.

E közlemény célja, hogy növelje a szinergiát az adó- és a fejlesztési politika között olyan módszerek ajánlásával, melyekkel az EU segíthetné a fejlődő országokat a hatékony, igazságos és fenntartható adórendszerek és adóigazgatás kialakításában, hogy azok több hazai erőforrást mozgósíthassanak a változó nemzetközi környezetben. Az Európai Parlament erősen támogatja ezt a kezdeményezést.

1. A jó adóügyi kormányzás erősítése a fejlődő országokban

Számos fejlődő országban a millenniumi fejlesztési célok (MDG) eléréséhez és fenntartásához szükséges közszolgáltatások fenntartható biztosításához több hazai bevételre lenne szükség. Ezen országok adó-GDP aránya 10–20 % között mozog, szemben a fejlett országokra jellemző 25–40 %-kal. A hazai bevételek növelése nemcsak a millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos kiadások támogatásának ad nagyobb teret, hanem azt is lehetővé teszi egy adott ország számára, hogy felelősségteljes szakpolitikai döntéseket hozzon. A dohai nyilatkozat is hangsúlyozza, hogy a hazai pénzügyi források fejlesztési célú mozgósítása központi jelentőséggel bír a fenntartható fejlődést célzó globális partnerség szempontjából is, különösen a millenniumi fejlesztési célok megvalósítása terén. Ez a partnerség fokozott erőfeszítéseket igényel a fejlődő országoktól a fejlesztési prioritások finanszírozását célzó hazai erőforrások mozgósítása terén, a donoroknak pedig tiszteletben kell tartaniuk a hosszú távú és kiszámítható segítségnyújtásra vonatkozó kötelezettségvállalásaikat azon szegénységcsökkentési célkitűzések teljesítése érdekében, amelyekről nemzetközi szinten állapodtak meg. A Bizottság azzal tesz eleget e kölcsönös felelősségvállalásnak, hogy fejlesztési támogatásának egyre nagyobb részét nyújtja költségvetés-támogatás formájában, többek között olyan innovatív segítségnyújtási módszerek révén, mint például a, néhány AKCS-országgal megkötött MDG-szerződések.

Ezenfelül az adózás az államépítés és az állampolgárság szerepének erősítése szempontjából is kiemelt fontossággal bír. A jó adóügyi kormányzást nem lehet exportálni vagy kívülről egy országra kényszeríteni. Az elszámoltatható kormányoknak ki kell elégíteniük az állampolgárok alapvető szükségleteit, máskülönben azt kockáztatják, hogy elvesztik legitimitásukat és támogatottságukat. Az EU elkötelezett amellett az elv mellett, hogy a partnerországoknak saját maguknak kell kialakítani és végrehajtani fejlesztési stratégiájukat és programjukat. A fejlődő országok e területen történő támogatása során az EU elkötelezett a kölcsönös elszámoltathatóság elve mellett is, összhangban a segélyezés hatékonyságáról szóló Párizsi Nyilatkozattal. A fejlődő országok jobb adóügyi kormányzása növelni fogja az EU adófizetőinek hajlandóságát is arra, hogy támogassák a fejlesztési segítségnyújtást.

1.1. A fejlődő országok által azonosított nehézségek

1.1.1. Hazai tényezők

Hazai adóbevételeik növelésére tett kísérleteik során a fejlődő országok gyakran számos nehézséggel találkoznak a következő területeken:

- Gazdaságuk szerkezete és versenyképessége (pl. nagy informális ágazatok, a mezőgazdaság túlzott aránya az iparhoz és a szolgáltatásokhoz képest);

- Politikai és makrogazdasági instabilitás, szegényes közszolgáltatás-nyújtás, az államháztartás irányításának alacsony színvonala, a korrupció, a gyenge kormányzás és a jogállamiság hiányosságai még a gazdag erőforrásokkal rendelkező országokban is, és különösen kirívó mértékben a törékeny helyzetű országokban;

- Az adórendszerek jellemzői és irányításuk, amelyek magyarázatul szolgálhatnak az adóreformok korlátozott hatékonyságára és hatására:

- szűk adóalap, amely gyakran az adóterheknek a gazdasági tényezők és az adófizetők közötti egyenlőtlen eloszlásához vezet;

- a közvetlen és közvetett adózás közötti egyensúly, amely nem minden esetben tükrözi megfelelően a gazdaság szerkezetét;

- az adópolitika és az adóigazgatás közötti gyenge kapcsolat;

- az adóhatóság elégtelen kapacitásai az adórendszer működtetéséhez és felügyeletéhez, ami rossz adózási morált és alacsony beszedést eredményezhet.

1.1.2. Nemzetközi tényezők

A nemzetközi piacok egyre nagyobb integráltsága és a gazdasági globalizáció kihat a nemzeti adórendszerekre is:

- nehézzé válik a hazai adózási szabályok végrehajtása egy olyan világban, amelyben az adófizetők egyre mobilabbak, nő a kereskedelem és a tőkemozgás volumene, valamint fokozódik az új technológiák használata;

- a vámbevételektől erősen függő bevételi rendszerek szélesítése és korszerűsítése alkalmazkodási kérdéseket vet fel;

- kísértésbe eshetnek az országok, hogy túl költséges adókedvezményekkel és adóügyi eltérésekkel csábítsanak közvetlen külföldi befektetéseket az országba, amelyek végül gyakran nem vezetnek tényleges és fenntartható befektetéshez;

- A nem együttműködő országok és területek, illetve a fejlett és fejlődő országokban egyaránt folytatott káros adózási gyakorlatok nemcsak a bevételekre gyakorolt negatív hatások miatt károsak a fejlődő országok számára, hanem a jó kormányzás és az intézményi fejlődés aláásása miatt is.

1.2. Hatékony, eredményes, igazságos és fenntartható adórendszerek támogatása

A hatékony és igazságos adórendszer döntő fontosságú a növekedés, a szegénység csökkentése, a jó kormányzás és az államépítés szempontjából. Ezek általában több és szilárdabb bevételt eredményeznek, fenntarthatóbb befektetéseket eredményeznek, és javítják a gazdaságok versenyképességét. Az adóreform és az üzleti környezet javítása közötti kapcsolat különösen azért fontos, mert az előbbi megkönnyíti a vállalkozások számára a befektetést, a kereskedelmet és a munkahelyteremtést. Sőt, a kapacitásproblémákkal küzdő országokban még fontosabbnak tűnik, hogy korlátozott erőforrásokkal is könnyen működtethető adórendszert tervezzenek.

A hatékony és igazságos adórendszer elengedhetetlen a demokrácia erősítése és az állam legitimitása szempontjából is, mivel az adófizetők általában kormányukat teszik felelőssé a problémákért. A hatékony és igazságos adórendszer segít erős fiskális társadalmi szerződést kialakítani az állampolgárok és kormányuk között minden szinten, ami javítja az adózási morált, illetve a demokratikus kormányzást és a gazdasági irányítást. A fokozott gazdasági növekedés és a szélesebb adóalap magasabb bevételeket eredményez, lehetővé teszi az adócsalás és az adókikerülés leküzdését, valamint a pénzmosás, a korrupció és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelmet.

1.2.1. Segítségnyújtás az adóreformhoz és az adóigazgatás erősítése

A Bizottság elismeri, hogy elsősorban maguk a fejlődő országok felelősek bevételi rendszereikért és politikájukért, saját gazdasági és politikai körülményeiknek illetve választásaiknak megfelelően. Az adórendszerek kialakítása és az adóigazgatás erősítése során számos kihívást kell kezelni:

- a közvetett és közvetlen adók megfelelő szintje és a köztük lévő egyensúly, az adóalap mértéke és az adóteher megoszlása figyelembe véve a gazdaság szerkezetét, a fenntartható bevétel generálásának esélyét, valamint az ország szociális szükségleteit;

- az informális gazdaság bevonása, termelékeny beruházások és a munkahelyteremtés megkönnyítése, különösen a mikro- és kisvállalkozások számára;

- szilárd jogi keretek, átlátható adórendszerek és elszámoltatható adóhatóságok létrehozása, valamint egyszerűsített eljárások és alacsony megfelelési költségek biztosítása;

- az adóhatóságok felruházása az adóinformációk hatékony feldolgozásához, valamint az összes – hazai és külföldi – gazdasági szereplő adózási fegyelmének ellenőrzéséhez szükséges eszközökkel.

1.2.2. A hazai elszámoltathatóság és az államháztartás megfelelő irányításának előmozdítása

A felelősség és a hazai elszámoltathatóság fokozása fontos részét képezi az EU fejlesztési együttműködési prioritásainak, melyek megvalósítása során kiemelt hangsúlyt kap a nemzeti rendszerek felhasználása a segélyek – köztük a költségvetés-támogatás – célba juttatásához. Ehhez hozzátartozik a rendezett és átlátható államháztartás kialakítása, beleértve az ásványkincsek kiaknázásával kapcsolatos projektekből származó bevételekre helyezett hangsúlyt is.[6] Fontos, hogy javuljon a költségvetés-készítési folyamat átláthatósága, ideértve az adómentesség formájában nyújtott támogatásokat is, valamint a költségvetés végrehajtásáról szóló jelentések és ellenőrzések megküldését a parlamenteknek. Több figyelmet kell fordítani a parlamentek technikai szakértelmének erősítésére annak érdekében, hogy azok értékelhessék és érdemben hozzájárulhassanak a nemzeti költségvetések kialakításához és felügyeletéhez, ideértve a nyersanyag-kitermelésből és adózásból származó hazai jövedelmeket is. Meg kell erősíteni a helyi hatóságok adóbeszedési kapacitásait, valamint azon képességüket, hogy el tudjanak számolni az állampolgároknak a helyi közpénzek felhasználásával.

Az olyan nem állami szereplőknek, mint a tudományos körök, az agytrösztök, a nem kormányzati szervezetek és a média, továbbá az adófizetőknek fontos szerepük van abban, hogy teret nyerjenek a tájékozott felek közötti viták és az adóügyi kormányzás nyilvános vizsgálata.

1.2.3. Az átláthatóság és az együttműködés erősítése a nemzetközi adózási környezetben

Egyre globálisabbá váló gazdaságunkban a nemzeti adórendszerek egyre nehezebben működhetnek hatékonyan nemzetközi együttműködés nélkül. Ez feszültségeket okozhat az adóügyi hatáskörökkel kapcsolatban, de e feszültségek nemzetközi szinten megállapított alapelvek segítségével megoldhatók.

Számos fejlődő ország arról panaszkodik, hogy hazai bevételeik mozgósítását nagyban befolyásolja a nemzetközi adócsalás és adókikerülés, különösen azért, mert az eszközök és a nyereség eltolódik a kedvező és/vagy nem együttműködő adózási rendszerek felé és által. Mivel a multinacionális vállalatoknak nem írják elő, hogy országonként lebontva tegyék közzé pénzügyi adataikat, a vállalatok megpróbálhatják transzferárazás útján csökkenteni adófizetési kötelezettségeiket a fejlődő országokban. A G20-országok megállapodtak abban, hogy elősegítik az átláthatósági szabályok nemzetközi érvényesítését a pénz- és adóügyek területén, és újólag felkérték a szabványosítási intézményeket, hogy dolgozzanak ki egységes, minőségi, globális számviteli standardokat. Az EU minden országtól, különösen a partnerországoktól azt kéri, hogy állapodjanak meg a jó adóügyi kormányzás alapvető együttműködési elveiről (az adórendszerek átláthatósága, információcsere és igazságos adóverseny), melyeket a tagállamok már elfogadtak.[7] Ezáltal az EU-tagállamok és partnerországaik – egymást kiegészítő nemzetközi kezdeményezésekre építve – jobban tudnák kezelni a nemzetközi adócsalást és adókikerülést.

Az EU hatékony multilateralizmust célzó szakpolitikája által vezérelve a Bizottság annak fontosságát hangsúlyozza, hogy az átláthatósággal és az információcserével kapcsolatban alakítsanak ki, majd tartassanak be globális érvényű alapelveket és szabványokat. Ideális esetben erre globális, a szerződést aláíró minden részes fél számára jogilag kötelező egyezmények útján kerülhetne sor. Addig is arra kell törekedni, hogy az olyan, meglévő regionális együttműködéseket használják hatékonyan, mint amiket például az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS) országokkal, illetve Latin-Amerika és az európai szomszédságpolitika régióival hoztak létre, hogy megfelelő regionális szinten bevezethetők és szélesíthetők legyenek a jó adóügyi kormányzás bevált gyakorlatai. A Bizottság is szeretné erősíteni az átláthatóságot azáltal, hogy közleményt bocsát ki a vállalati társadalmi felelősségvállalásról, melyben megvizsgálja, hogyan lehetne kialakítani egy olyan rendszert, amelyben az éves számvitel során kötelezően közzéteszik a kormányzásra vonatkozó információkat.

Lehetővé kell tenni, hogy a fejlődő országok hatékonyabban részt vehessenek a nemzetközi adózási együttműködési struktúrákban és folyamatokban. Így lehetőségük lenne tárgyalásokat folytatni az erre vonatkozó megállapodásokról, ideértve az adóügyi információk multilaterális, regionális és/vagy bilaterális szinten történő cseréjét is, attól függően, hogy melyik a leginkább megfelelő és hatékony.

2. Az EU eszközeinek felhasználása a támogatásnyújtás fokozásához

Az adórendszerek erősítését és a fejlődő országok hazai bevételeinek növelését célzó folyamat csak szerény eredményeket ért el az elmúlt években. A Bizottság meggyőződése, hogy a donorközösség többet tehet és jobban kihasználhatja a meglévő pénzügyi alapokat és eszközöket azáltal, hogy következetesebb módszereket vezet be ezen a területen.

A Bizottság hangsúlyozza a technikai együttműködésre is kiterjedő segítségnyújtás fontosságát a fejlődő országok adórendszereinek kialakításához és a jó adóügyi kormányzás elveinek végrehajtásához. A Bizottság 2009-ben például 117 millió EUR-t fizetett ki folyamatban lévő tevékenységekre, és további 49 millió EUR-t kötött le olyan új projektekre, amelyek a fejlődő országok államháztartás-irányításával kapcsolatosak, beleértve az adópolitikát és -igazgatást is.[8] Az EU tagállamai és a többi donor is jelentős támogatást nyújt ezen a területen.

A következő megközelítés arra irányul, hogy fokozza az EU-tól és a nemzetközi közösségtől származó támogatást a fejlődő országok adórendszerei részére.

2.1. Az adórendszerekhez nyújtott uniós támogatás növelése és hatékonyságának fokozása

2.1.1. Átfogóbb megközelítés bevezetése az adóigazgatás és az adóreformok terén

Az országok gazdasági helyzetét, politikai gazdaságát és nemzetközi környezetét, valamint a szélesebb kormányzási és államháztartás-irányítási hátteret is figyelembe vevő átfogó megközelítés alapján a Bizottság azt javasolja, hogy javítsák a vonatkozó segítségnyújtási módszereket és eszközöket, és a lehető legnagyobb mértékben használják ki ezeket a megfelelő keretek között:

- Az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS) államok esetében az Európai Fejlesztési Alap (EFA): az ország- és regionális stratégiai dokumentumok elkészítésénél figyelmet kell fordítani a jó adóügyi kormányzás alapelveire, az országok kormányzási kötelezettségvállalásait alapul véve. Az országok kormányzással kapcsolatos kötelezettségvállalásaira és profiljára vonatkozó részben nagyobb hangsúlyt fognak kapni a hazai bevételek és a jó adóügyi kormányzás alapelvei. Azon fejlesztési segélyekre jogosult országok, amelyek az elkészített kormányzási profilra alapozott értékelést követően részletes kötelezettségvállalásokat tesznek (kormányzási cselekvési terv), kiegészítő juttatásokban részesülhetnek kötelezettségvállalásaik minősége függvényében. Ez megerősített párbeszédet tesz majd lehetővé a kérdésről, többek közt a félidős és záró felülvizsgálatokkal összefüggésben, valamint a 8. cikk szerinti politikai párbeszéd keretében. „A jó kormányzás előmozdítása az adóügyek terén” című 2009. évi közlemény javaslataival összhangban a cotonoui megállapodás felülvizsgálata során fontos rendelkezéseket vezettek be a jó adóügyi kormányzással és az adóreformokkal kapcsolatban.

- A fejlesztési együttműködési eszköz (DCI) és az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI) esetében: Különös figyelmet kell majd fordítani arra, hogy a stratégiai dokumentumok prioritásaival összhangban hatékonyan beépítsék a hazai bevételeket és a jó adóügyi kormányzás alapelveit a nemzeti és regionális keretek programozásába, végrehajtásába és nyomon követésébe, többek között a vonatkozó politikai és szakpolitikai párbeszéd partnerországokkal kialakított keretei között.

- A nemzeti felügyeleti szervek, parlamentek és nem állami szereplők támogatása, az adócsalásról és annak hatásairól szóló minőségi anyagok elkészítése és terjesztése, az államháztartás-irányítás nyilvános vizsgálatának biztosítása, köztük az adóügyi kormányzás teljesítményéé, valamint – amennyiben helyénvaló és megvalósítható – segítségnyújtás a szakpolitika formálásához.

Az adóügyi kérdések ilyen mértékű és széles körű előtérbe helyezéséhez több szakértőre lesz szükség uniós szinten, és nagyobb koherenciára az erőforrások elosztása és felhasználása terén.

2.1.2. Multilaterális és regionális kezdeményezések támogatása

Amennyiben helyénvaló, támogatni kell a mulilaterális és regionális kezdeményezéseket az adóigazgatás és az adóreformok terén. A Bizottság üdvözli az olyan regionális fórumokat mint például az afrikai adóhatóságok fóruma és az adóhatóságok Amerika-közi központja, amelyek az adóigazgatás javítását célozzák a tapasztalatok megosztása, teljesítményértékelés és a bevált gyakorlatok kölcsönös felülvizsgálata révén. A Bizottság fontolóra fogja venni e kezdeményezések pénzügyi támogatását, többek közt az AKCS-n belüli regionális alapokon keresztül.

A Bizottság úgy látja, hogy fokozni kellene az IMF regionális technikai központjai számára nyújtott támogatást, melyek keresletvezérelt és célzott technikai együttműködést kínálnak a fejlődő országoknak az adóigazgatással kapcsolatban. Ezenkívül szintén fontolgatják – az EU tagállamai is – az IMF „bevételek a fejlesztésért alapjának” (Revenue for Development Trust Fund) támogatását annak érdekében, hogy kiterjesszék a fejlődő országokra a bevételek kezelésével kapcsolatos technikai együttműködést.

A nyersanyagokban gazdag területeken a Bizottságnak (az EFA-n keresztül), valamint a tagállamoknak meg kell erősíteniük a nyersanyag-kitermelő iparágak átláthatóságára irányuló kezdeményezés (EITI) támogatását, ami az átláthatóság és az elszámoltathatóság erősítése által, valamint a nyersanyag-kitermelésből származó kormányzati bevételek és vállalati kifizetések közzététele révén hatásosnak bizonyult a kormányzás megerősítésében.

2.1.3. Az államháztartás irányításának megerősítése a költségvetés-támogatás kontextusában

A költségvetés-támogatási programokat úgy alakítják ki, hogy a bevételi rendszerek és a beszedés javítása érdekében ösztönözzék a szakpolitikai párbeszédet, a teljesítménymérést és a kapacitásfejlesztést. Az államháztartás irányítására kifejlesztett folyamatok és eszközök a bevételek mozgósításához is használhatók. Ennek egyik eszköze lehet a közkiadások pénzügyi elszámoltathatóságát (PEFA) szabályozó keret, amely a bevételekre vonatkozó mutatókat tartalmaz,. Az AKCS-országok vonatkozásában a cotonoui megállapodás felülvizsgálata egyszerűsíti az adóreformokhoz és a jó adóügyi kormányzáshoz nyújtható intézmény- és kapacitásfejlesztési támogatást, és a költségvetés-támogatásra való jogosultság feltételeként ösztönzőket vezet be az államháztartás irányításának reformja melletti kötelezettségvállaláshoz, beleértve a bevételek területét is.

Az EU-nak reformprogramok kidolgozására kell ösztönöznie a partnerkormányokat, beleértve a nyersanyagokban gazdag területeket is. Ennek keretében támogathatná azokat a helyi hatóságokat, amelyek világos célkitűzéseket fogalmaznak meg az adópolitika és az adóigazgatás reformjával kapcsolatban. Strukturált reformprogram fogja megkönnyíteni az átmenetet a fragmentált projektektől a koordináltabb donormegközelítés felé.

2.1.4. A regionális integráció mélyítése

A regionális integráció nagyon fontos a fejlődő országok számára, és az EU-val folytatott együttműködésben is kulcsszerepet játszik. A vámuniók létrehozása és számos területen közös külső vámtarifák elfogadása, valamint gazdasági partnerségi megállapodások aláírása az EU-val jelentős gazdasági előnyökkel jár a partnerországok számára, de új kihívásokkal is, különös tekintettel annak szükségességére, hogy a bevételi forrásoknak el kell mozdulniuk a közös külső vámtarifáktól az egyéb típusú adók felé. A regionális szervezetek makrogazdasági konvergenciakritériumokat fogadtak el, melyek között adóbevételekre vonatkozó célkitűzések is szerepelnek; dolgoztak a HÉA-kulcsok és a beruházási szabályok harmonizálásán, valamint iránymutatást adtak az adózás más formáinak megerősítéséhez, illetve a határokon átnyúló adózási szolgáltatások hatékonyságának és az átláthatóságnak a növeléséhez. A Bizottság úgy látja, hogy a partnerrégiók regionális integrációjának továbbvitele érdekében növelni kell a támogatást, nevezetesen olyan megfelelő indikatív programokon keresztül, amelyeket az érintett regionális szervezetekkel partnerségben hajtanak végre.

2.1.5. A donorkoordináció javítása

A Bizottságnak szándékában áll javítani a donorkoordinációt uniós és nemzetközi szinten egyaránt.

Az EU szintjén az Európai Uniónak a fejlesztési politika keretében zajló munkamegosztásra vonatkozó magatartási kódexe[9] fekteti le az iránymutató elveket a munkamegosztáshoz. Ezeket az elveket – köztük a vezető donor elvét és a delegált együttműködést/partnerséget – kell alkalmazni az adóügy területén is. A Bizottságnak és a tagállamoknak a speciális szaktudás figyelembe vételével és az átfedések elkerülésével össze kell hangolniuk a kormányprioritások támogatását.

A donorok közti hatékony munkamegosztás általában is, de az EU partnerei között különösen, megfelelően célzott adózásigazgatási támogatást tesz lehetővé, miközben teljes mértékben tiszteletben tartja a segélyhatékonysági elveket. Továbbra is biztosítani kell az Európai Beruházási Bankkal (EBB) való szoros együttműködést, valamint a koherenciát az EU adópolitikai prioritásai és az EBB és más nemzetközi pénzügyi intézmények fellépései között.[10]

Nemzetközi szinten az adóügyi támogatással kapcsolatos donorkoordinációt is tovább kell fejleszteni, nevezetesen a nemzetközi adóügyi párbeszéd (ITD) keretében, melynek tagjai közé tartozik az Európai Bizottság, az IMF, az OECD, az ENSZ és a Világbank is.

2.2. Átlátható, együttműködő és igazságos nemzetközi adózási környezet kialakítása

A Bizottság meggyőződése, hogy az adócsalás és az adókikerülés nem kezelhető megfelelően nemzetközi adóügyi együttműködés nélkül egy olyan környezetben, melyben a fejlődő és fejlett országok profitálhatnak a nemzetközi kezdeményezésekből, és hozzá is járulhatnak azokhoz.

2.2.1. A fejlődő országok részvételének erősítése a vonatkozó nemzetközi fórumokon

Támogatni kell a fejlődő országokat az illegális pénzkiáramlás elleni küzdelemben, valamint szükség van a fejlődő országok fokozottabb részvételére a nemzetközi adóügyi párbeszédekben és együttműködésben, ideértve a szabványosítási folyamatokat is. Az együttműködés alapját képező nemzetközi adóügyi szabványokról is olyan fórumon kell tárgyalni, ahol a fejlődő és fejlett országok képviselői egyaránt jelen vannak.

E célból a Bizottság támogatja, hogy a fejlődő országoknak az OECD átláthatósággal és információcserével, illetve fejlesztéssel foglalkozó globális fórumain való szélesebb körű részvétele révén fokozódjon a nemzetközi adóügyi párbeszéd és együttműködés. A Bizottság támogatja továbbá az OECD Fejlesztési Támogatási Bizottsága és Adóügyi Bizottsága, az ENSZ nemzetközi adóügyi együttműködési szakértői bizottsága, a nemzetközi adóügyi párbeszéd és – informális platformként – a nemzetközi adóügyi platform (International Tax Compact) közötti megerősített együttműködést.

A cotonoui megállapodás folyamatban lévő felülvizsgálata során már tettek konkrét lépéseket annak érdekében, hogy támogassák az AKCS-országok részvételét a nemzetközi adóügyi együttműködési struktúrákban, valamint az adóügyi kérdésekben bevált gyakorlatok végrehajtását, köztük az átláthatóság és az információcsere elveit is.

2.2.2. Nemzetközi szabványok elfogadásának és alkalmazásának támogatása

A Bizottság szerint az EU fellépésének arra kell koncentrálnia, hogy bátorítsa és támogassa a fejlődő országokat a nemzetközi adóügyi szabványok elfogadásában és végrehajtásában.

A jó adóügyi kormányzás elveire tekintettel:

- A Bizottság továbbra is ezen elvek elfogadására fog törekedni az EU és partnerei közötti vonatkozó megállapodásokon keresztül, az ECOFIN 2008. május 14-i következtetéseivel összhangban;

- A Bizottság támogatást fog nyújtani ezen elvek regionális és nemzeti szintű elfogadásához és végrehajtásához, kérés esetén technikai együttműködés formájában is, többek között a következők útján:

- kapacitáserősítés adóügyi információcsere-egyezmények (TIEA) és – adott esetben – kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmények (DTC) megkötése és végrehajtása érdekében, többek közt multilaterális mechanizmusok útján;

- jogi keret kiigazítása és szükséges esetben az adóhatóságok kapacitásainak javítása;

- az alkalmazandó eszközök – például a megtakarítások adóztatásáról szóló uniós irányelv – használata során nyert nemzetközi adóügyi együttműködési tapasztalatok megosztása annak felmérése céljából, hogy alkalmas eszközök-e és megvalósíthatók-e a multilaterális megállapodások és az automatikus információcsere a fejlődő országokban.

A Bizottság bátorítani fogja az OECD transzferár-képzési iránymutatásainak fejlődő országok általi végrehajtásával kapcsolatos olyan innovatív megközelítésekre irányuló kutatásokat, mint például más országok segítsége a szabályok alkalmazásához, vagy a fejlődő országok hatóságai által közösen végrehajtott adóellenőrzések. A Bizottság szükségesnek tartja megerősíteni a partnerországok adóhatóságainak értékelési kapacitásait is a szokásos piaci feltételek elvének alkalmazására való tekintettel.

Annak érdekében, hogy a fejlődő országokban nőjön az átláthatóság, és az adóhatóságok könnyebben jussanak hozzá a szükséges adatokhoz, egyre nagyobb érdeklődés tapasztalható az országonkénti jelentéstétel (CBCR) követelménye iránt a fejlődő országokban működő multinacionális vállalatok vonatkozásában. A Bizottság támogatja az OECD által a CBCR-iránymutatások tekintetében végzett, folyamatban lévő munka időben történő lezárását, mely iránymutatásokat aztán bele kell majd foglalni a multinacionális vállalatoknak szóló OECD-iránymutatásokba és az OECD vállalatirányítási alapelveibe. Ezenfelül a Bizottság támogatja a Nemzetközi Számviteli Standard Testület által jelenleg végzett kutatómunkát a CBCR valamelyik nemzetközi pénzügyi beszámolási standardba való lehetséges beépítéséről a nyersanyag-kitermelő iparágak esetében, és bátorítja az egyéb módszerekre vonatkozó vizsgálatokat, amelyek felhasználhatók lehetnek a fejlődő országok hatóságainak abban való támogatására, hogy alacsony költségek mellett helyesen értékelhessék adófizetőik adófizetési kötelezettségeit.

3. Következtetések és ajánlások

A Bizottság a következőket javasolja:

- Meg kell erősíteni a fejlődő országoknak a hazai bevételek mozgósításához nyújtott támogatást azon szélesebb erőfeszítések fényében, amelyek ezen országok jó kormányzásának és államháztartás-irányításának megerősítésére irányulnak, a következők útján:

- Növelni kell azon támogatások hatékonyságát, amelyek a fejlődő országok hazai bevételek növelésére irányuló kapacitásait célozzák, a jó adóügyi kormányzás elveinek megfelelően. Erre különösen az adóreformok és az adóigazgatás támogatásának átfogóbb megközelítése, a keresletvezérelt regionális és nemzetközi kapacitásfejlesztő kezdeményezések, köztük az EITI és az IMF kezdeményezéseinek fokozott támogatása, valamint uniós és nemzetközi szinten jobb donorkoordináció útján kerülhet sor;

- A vonatkozó párbeszéd- és értékelési eszközök, pl. a kormányzási kritériumok, profilok, cselekvési tervek jobb kihasználása, ami biztosítaná a hazai bevételekkel kapcsolatos kérdések és a jó adóügyi kormányzás terén tett kötelezettségvállalások hatékony nyomon követését;

- Az adóügyi kérdések nagyobb figyelembe vétele a költségvetés-támogatásra való jogosultság értékelése és az államháztartás-irányítási reformok támogatása során;

- A fejlődő országok nyomon követési kapacitásainak erősítése a törvénytelen pénzmozgások elleni küzdelem terén, a nem állami szereplők támogatásával is;

- A gazdasági regionális integrációban és kereskedelemliberalizációban részt vevő regionális intézmények és országok támogatása, valamint a hazai adóbevételek mozgósításának javítására irányuló kapacitásaik erősítése.

- A jó adóügyi kormányzás elveinek ösztönzése, valamint a fejlődő országok támogatása az adócsalás és más káros gyakorlatok elleni küzdelemben a következők útján:

- Az érintett OECD- és ENSZ-szervek közötti szorosabb együttműködés ösztönzése az adóügyi együttműködés nemzetközi szabványainak kidolgozása során, figyelembe véve a fejlődő országok speciális szükségleteit és kapacitásait;

- Adott esetben az adórendszerek erősítésére és a jó adóügyi kormányzás erősítésére való utalás beépítése a harmadik felekkel kötött összes fejlesztési együttműködési megállapodásba;

- Technikai együttműködés biztosítása a jó adóügyi kormányzás elvei mellett elkötelezett fejlődő országok számára, hogy képesek legyenek TIEA-t, illetve DTC-t kötni és végrehajtani;

- Az OECD transzferár-képzési iránymutatásai fejlődő országok általi elfogadásának és végrehajtásának támogatása;

- A folyamatban lévő kutatások támogatása az országonkénti jelentéstételi kötelezettségről, amely a multinacionális vállalatok jelentéstételi kötelezettségeinek részét képezhetné, nevezetesen a nyersanyag-kitermelő iparágakban.

-

[1] COM(2009) 201.

[2] Fejlesztésfinanszírozási konferencia, Monterrey, 2002.

[3] Fejlesztésfinanszírozási konferencia, Doha, 2008.

[4] Norvég kormánybizottsági jelentés: „Tax Havens and Development” (Adóparadicsomok és fejlesztés), 2009. június.

[5] COM(2009) 160, 2009.4.2.

[6] Nyersanyag-politikai kezdeményezés – COM(2008) 699, 2008.11.4.

[7] COM(2009) 160. és 201., valamint az ECOFIN 2008. május 14-i következtetései.

[8] Ezek az összegek a következő tevékenységekhez használhatók fel: fiskális politika és tervezés; támogatás a pénzügyminisztériumok részére; a pénzügyi és irányítási elszámoltathatóság erősítése; a közkiadások kezelése; a pénzügyi igazgatási rendszerek javítása; adópolitika és igazgatás, költségvetés-tervezés; kormányközi adóügyi kapcsolatok, közellenőrzés, államadósság.

[9] COM(2007) 72.

[10] A nemzetközi pénzügyi intézményeknek széles körű, kellő gondosságot kell tanúsítaniuk annak elkerülése érdekében, hogy bármely uniós pénzeszközt közvetlenül vagy offshore pénzügyi központokban, úgynevezett adóparadicsomokban vagy bármilyen egyéb területen lévő közvetítőkön keresztül a kedvezményezett országoknak vagy az EU tagállamainak fizetendő adók elkerülésére, illetve adócsalással vagy adókikerüléssel kapcsolatban használjanak fel.