[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 23.1.2007

SEC(2007) 66 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Franciaország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

ELőZMÉNYEK

A Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.

A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Franciaország első stabilitási programját 1999 januárjában nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. március 15-én véleményt fogalmazott meg a konvergenciaprogramról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.

AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEI

A Bizottság, miután megvizsgálta Franciaország 2006. december 6-án benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el.

Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:

1. az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét

2. az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint

3. a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.

A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítménye

Az elmúlt tíz év tapasztalatait alapul véve a francia üzleti ciklus az euro-övezetével összhangban halad és hasonló növekedési szinteket produkál. Mindamellett a francia munkanélküliségi ráta az utóbbi tíz évben átlagosan 10 % volt, azaz egy százalékponttal meghaladta az euro-övezeti munkanélküliségi rátát. Noha a ráta a közelmúltban csökkenő tendenciát mutatott (az 1997-es 12,1 %-ról 9 % alá esett), még mindig viszonylag magas. A francia gazdaság meglehetősen megbízható növekedését főként a hazai kereslet, különösen a magánfogyasztás vezérelte, ami a háztartások vásárlóerejét támogató intézkedések erdménye. A gazdaság keresleti oldala a gazdaságpolitika kedvező összetételének hatásaiból profitált, ez azonban jelentős költségvetési egyensúlyzavarokat okozott. A 2004-ben kezdődött konszolidációs törekvések a hiányt 2005-ben a Szerződésben foglalt 3 %-os referenciaérték alá szorították, aminek eredményeként 2007 januárjában hatályon kívül helyezték a túlzott hiány esetén követendő eljárást. További konszolidáció szükséges azonban az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása és a gazdasági visszaesésekkel szembeni költségvetési tartalék létrehozása érdekében. Az idősebb munkavállalók alacsony foglalkoztatottságának a jelenleg tervezettnél nagyobb emelése segítené a GDP növekedését és csökkentené az államháztartásra nehezedő nyomást. Ebből eredően a francia gazdaság előtt álló kihívások a fenntarthatósággal és a hatékonysággal kapcsolatosak.

Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés

2006. március 24-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó változatáról, amelyben „üdvözli, hogy a francia stabilitási programban az adósságcsökkentésnek adnak prioritást, de megállapítja, hogy a költségvetési célkitűzések elérését és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kockázatok övezik”. A Tanács felkérte Franciaországot, hogy „haladéktalanul gondoskodjon a szükséges strukturális kiigazításról, hogy az államháztartási hiányt 2006-ban hiteles és fenntartható módon a GDP 3 %-a alá csökkentsék; hajtsa végre a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy biztosítsák a tervezett költségvetési kiigazítást a középtávú célkitűzés irányában és javítsák a hosszú távú fenntarthatóságot; valamint erősítse az államháztartás alszektoraira nézve meghatározott kiadási szabályok nyomon követését és betartatását, hogy ne lépjék át az ambiciózus többéves kiadási plafonokat.”

A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramról

Franciaország 2006. október 5-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Franciaország nemzeti reformprogramja a következő prioritásokat azonosítja: az erőteljes gazdasági növekedés feltételeinek megteremtése, a munkanélküliség csökkentése és a foglalkoztatás növelése, valamint tudásalapú gazdaság kiépítése.

A Bizottság értékelésében (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Franciaország jó eredményeket ér el a nemzeti reformprogram végrehajtásában. A kedvező makrogazdasági körülmények között Franciaország a költségvetés konszolidációjára törekszik, miközben növelni próbálja a potenciális növekedést, főként a kutatás és az innováció iránt újonnan megnyilvánuló elkötelezettség révén. A munkaerőpiac teljesítménye még mindig visszafogott.

Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |

- Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Franciaország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

4. [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Franciaország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.

5. A program két különböző forgatókönyvet ad meg a makrogazdaság és a költségvetés alakulásáról: „alsó” és „felső” forgatókönyvet. A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésével összhangban lévő „alsó” forgatókönyv tekinthető a költségvetés alakulását értékelő referencia-forgatókönyvnek. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott feltételezéseken alapul, noha 2006 vonatkozásában kissé felfelé torzít. A forgatókönyv alapján a reál-GDP növekedése évente 2,25 %-kal nő a programidőszak alatt. A program inflációs előrejelzése is valószerűnek tűnik.

6. A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 2,7 %-a lesz, szemben a stabilitási program előző változatában foglalt, a GDP 2,9%-ának megfelelő céllal (és a 2005-ben a GDP 2,9 %-át kitevő hiánnyal). Noha a GDP-növekedési feltételezések a program előző és jelenlegi változatában megegyeznek – 2 és 2,5 % közé esnek – a növekedés összetétele a jelenlegi változatban inkább adótartalmú, mivel magasabb magánfogyasztásra épül. A hiány tekintetében várt javulás támogatja a) a GDP-növekedés gyorsulása (1,2 %-ról mintegy 2 %-ra), ami megnöveli a bevételeket (mintegy 5 milliárd euróval, azaz GDP-arányosan 0,3 százalékponttal), és b) a kiadási ütem lassulása.

7. A program a francia hatóságok nagy ívű „nemzeti adósságcsökkentési” stratégiájának része, és többéves, 2010-re nulla hiányt és a GDP 60 %-a alatti adósságszintet előirányzó adósságcsökkentési tervként mutatják be. A program a 2006-ban a GDP 2,7 %-át (2007-ben 2,5 %-át) kitevő infláció 2010-re a GDP 0 %-ára történő folyamatos csökkentését tervezi, ami azonban a későbbi évekre összpontosít, és összességében 2,7 százalékpontos GDP-arányos csökkenést jelent. A 2006-ban a GDP 0,1 %-át kitevő elsődleges hiány 2007-től többletbe fordulna és 2010-re elérné a GDP 2,5 %-át. A tervezett költségvetési konszolidáció a kiadási oldalra összpontosít: olyan többéves célszámokat határoz meg az államháztartási kiadások növekedésére, amelyek az (elsődleges) kiadás/GDP-arány közel 3 százalékpontos csökkenését hoznák a programidőszak alatt. A program előző változatával összehasonlítva az új változat lényegében ugyanolyan makrogazdasági forgatókönyv mellett nagyjából ugyanazt a költségvetési kiigazítást tervezi.

8. A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP mintegy 2,5 %-át kitevő 2006. évi hiányról a GDP 0,25 %-át kitevő többletre javul a programidőszak végén (2010-ben). A stabilitási program előző változatával egyezően a program strukturális egyensúlyi pozíciót határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet 2010-re szándékoznak elérni. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.

9. A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai a közeljövő tekintetében (2008-ig) nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, a program vége felé azonban az előre jelzettnél rosszabbul alakulhat a költségvetés teljesítménye. A közeljövőt tekintve a kiigazítás főként az állami szintű kiadások szigorúbb ellenőrzésére épül, amit támogat még az új költségvetési rendről szóló organikus törvény[6] fokozatos végrehajtása és a korszerűsítési vizsgálatok eredménye; a kiigazítás megalapozottnak tűnik, noha a helyi önkormányzatok kiadási tendenciái kockázati tényezőt jelentenek. A későbbi éveket tekintve kétségek merülnek fel az előirányzott erőteljes kiigazítás teljes megvalósításával kapcsolatban. Még ha az állami szintű kiadási normák megfelelően teljesülnek is, a tervezett drasztikus kiadáscsökkentés a programban nem részletezett reformokat tesz szükségessé. Általánosabban, a francia költségvetési konszolidáció központi elemét adó államháztartási kiadási korlátok betartásával kapcsolatos múltbeli eredmények a végrehajtó mechanizmusok hiányával, valamint az egyes alágak – főként a helyi önkormányzatok – kiadási szabályainak hiányával párosulva a negatív kockázatokat erősítik.

10. E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy a programban szereplő költségvetési irányvonal nem lesz elégséges ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint 2010-re megvalósítsák a középtávú célkitűzéseket. Az irányvonal azonban a programidőszak vége felé, legvalószínűbben 2009-től bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. 2007-et leszámítva a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti üteme nagyjából összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. Noha Franciaország alig van túl a túlzott hiány megszüntetésén, a 2007-re tervezett kiigazítás GDP-arányosan csupán 0,3 százalékpontot ér el, miközben a gazdasági helyzet nem nevezhető „kedvezőtlen időszaknak”, sőt, az adórugalmasság „kedvező időszakot” jelez.

11. A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban elérte a GDP 64,6 %-át, azaz meghaladta a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program előrejelzése szerint a adósság/GDP-arány a programidőszak alatt 6,5 százalékponttal csökkenni fog. Az adósságráta a programidőszak vége felé az előre jelzettnél kedvezőtlenebbül alakulhat, tekintve 1) a költségvetési célokat fenyegető fent említett kockázatokat és 2) az átlagos múltbeli szintet meghaladó, nem stratégiai állami vagyon értékesítésének bizonytalanságát. E kockázatok ellenére úgy tűnik, hogy az adósságráta a programidőszak alatt elegendő mértékben csökken a referenciaérték felé.

12. Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása Franciaországban valamelyest kisebb, mint az EU-átlag, mivel a már lezajlott nyugdíjreformnak köszönhetően a nyugdíjkiadások is kevésbé nőttek, mint sok más országban. A kiinduló költségvetési egyenleg – noha 2005-höz képest javult – a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is még mindig kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. Sőt, a bruttó adósság jelenlegi szintje meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket. A további költségvetési konszolidáció hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságát fenyegető kockázatok csökkentéséhez, amihez jól jönne a nyugdíjreform kedvező hatásainak megőrzése és esetleg erősítése. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Franciaország összességében közepes kockázattal szembesül.

13. A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a 2006. októberi francia nemzeti reformprogram általános hatását. A program azonban nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, de úgy tűnik, hogy költségvetési előrejelzései figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal.

14. A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.

15. Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos[7].

Összességében megállapítható, hogy a túlzott hiány korrekcióját követően és erőteljes bevételnövekedés mellett a program az adósságcsökkentésre helyezi a hangsúlyt és a kiadásoldalra összpontosító, de időben kissé távoli kiigazítás révén a középtávú cél elérésére törekszik A költségvetési célok elérésének vannak kockázatai, főként a program későbbi évei tekintetében.

A fenti értékelés alapján Franciaországot felkérik arra, hogy:

i. az erőteljes növekedési kilátásokat és az előzetesen vártnál jobban alakuló 2006-os eredményekből eredő kedvező kiindulási helyzetet kihasználva a középtávú célkitűzés felé vezető kiigazítást a programidőszak elejére, leginkább 2007-re összpontosítsa abból a célból, hogy az időszak végére megvalósítsa a középtávú célkitűzést, ezáltal pedig csökkentse az adósságszintet és javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát;

ii. az államháztartás valamennyi alága vonatkozásában erősítse a kiadási szabályok figyelemmel kísérését és végrehajtását a célból, hogy biztosítsa az ambiciózus többéves kiadási korlátok betartását.

A költségvetés alakulása és az előrejelzések összehasonlítása

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Reál-GDP (%-os változás) | SP 2006. december | 1,2 | 2,0-2,5 | 2,0-2,5 | 2 ,25 | 2 ,25 | 2 ,25 |

BIZ 2006. november | 1,2 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | nincs adat | nincs adat |

SP 2006. január | 1,5-2,0 | 2,0-2,5 | 2 ,25 | 2 ,25 | 2 ,25 | nincs adat |

HICP-infláció (%) | SP 2006. december | 1,9 | 2,0 | 1,9 | 1 ,75 | 1 ,75 | 1 ,75 |

BIZ 2006. november | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,9 | nincs adat | nincs adat |

SP 2006. január | 1,9 | 1,8 | 1 ,75 | 1 ,75 | 1 ,75 | nincs adat |

Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. december1 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | -0,3 |

BIZ 2006. november5 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | -0,9 | nincs adat | nincs adat |

SP 2006. január1 | -0,5 | -0,4 | -0,6 | -0,8 | -0,9 | nincs adat |

Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december | -2,9 | -2,7 | -2,5 | -1,8 | -0,9 | 0,0 |

BIZ 2006. november | -2,9 | -2,7 | -2,6 | -2,2 | nincs adat | nincs adat |

SP 2006. január | -3,0 | -2,9 | -2,6 | -1,9 | -1,0 | nincs adat |

Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december | -0,2 | -0,1 | 0,1 | 0,7 | 1,7 | 2,5 |

BIZ 2006. november | -0,2 | -0,1 | 0,0 | 0,4 | nincs adat | nincs adat |

SP 2006. január | -0,3 | -0,3 | 0,0 | 0,6 | 1,6 | nincs adat |

Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december1 | -2,5 | -2,4 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

BIZ 2006. november | -2,5 | -2,3 | -2,3 | -1,8 | nincs adat | nincs adat |

SP 2006. január1 | -2,8 | -2,7 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | nincs adat |

Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. december3 | -3,0 | -2,5 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

BIZ 2006. november4 | -3,1 | -2,6 | -2,3 | -1,8 | nincs adat | nincs adat |

SP 2006. január | -3,3 | -2,9 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | nincs adat |

Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. december | 66,6 | 64,6 | 63,6 | 62,6 | 60,7 | 58,0 |

BIZ 2006. november | 66,6 | 64,7 | 63,9 | 63,3 | nincs adat | nincs adat |

SP 2006. január | 65,8 | 66,0 | 65,6 | 64,6 | 62,8 | nincs adat |

Megjegyzések: |

1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. |

2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). |

3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,5 %-a 2005-ben és 0,1 %-a 2006-ban; ezután a GDP 0 %-a, hiánycsökkentők). |

4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 0,6 %-a 2005-ben, 0,2 %-a 2006-ban; ezután a GDP 0 %-a, hiánycsökkentők). |

5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 2,0 %-os, 2,2 %-os, 2,2 %-os és 2,3 %-os becsült potenciális növekedés alapján. |

Forrás: |

Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |

[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006)816.

[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM (2006) 574. végleges, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.

[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.

[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Az először 2006-ban alkalmazott új költségvetési rendről szóló organikus törvény célja a költségvetési kiadások hatékonyságának és átláthatóságának fokozása.

[7] A program nem szolgáltat adatot a kollektív fogyasztásról, valamint (2008–2010 vonatkozásában) a rövid és hosszú távú kamatlábak alakulásáról.