[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2005.7.25

COM(2005) 331 végleges

.

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

A tagállamoknak a Szerződés 119. cikke szerint középtávú pénzügyi támogatástnyújtó mechanizmus felülvizsgálatáról

.

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

A tagállamoknak a Szerződés 119. cikke szerint középtávú pénzügyi támogatást nyújtó mechanizmus felülvizsgálatáról

ELőZMÉNYEK

A SZERZőDÉS 119. CIKKE SZERINT RENDELKEZÉSRE ÁLL EGY KÖZÖSSÉGI MECHANIZMUS, AMELLYEL KÖZÉPTÁVÚ PÉNZÜGYI TÁMOGATÁS NYÚJTHATÓ AZOKNAK A TAGÁLLAMOKNAK, AMELYEK MÉG NEM VEZETTÉK BE AZ EURÓT, ÉS FOLYÓ FIZETÉSI MÉRLEGÜK VAGY TőKEMÉRLEGÜK TEKINTETÉBEN NEHÉZSÉGEKKEL KÜZDENEK , vagy ilyen nehézségekkel kell szembenézniük. Ezzel a mechanizmussal kapcsolatban a 2002. február 18-i 332/2002/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: a „rendelet”[1]) az irányadó. A rendelet kiköti, hogy háromévente egyszer a Tanácsnak meg kell vizsgálnia azt, hogy az említett mechanizmus milyen mértékben tesz eleget továbbra is rendeltetésének - elveiben, szabályrendszerében, illetve a mechanizmus értelmében a kihelyezhető hitelekre meghatározott felső határ tekintetében. A Tanács vizsgálatára egy bizottsági jelentés és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság (EFC) véleménye alapján kell, hogy sor kerüljön. Mivel három év telt el a rendelet elfogadása óta, a Bizottság elkészítette ezt a közleményt, amelyben az említett mechanizmus működéséről tesz jelentést a Tanácsnak.

A MECHANIZMUS LEGFőBB JELLEMZőI

A MECHANIZMUST ARRA TERVEZTÉK, HOGY JELENTőS PÉNZÜGYI TÁMOGATÁST NYÚJTHASSANAK VELE RÖVID IDőN BELÜL. A KEDVEZMÉNYEZETT TAGÁLLAMNAK ELÉG GYORSAN KELL A TÁMOGATÁSHOZ HOZZÁJUTNIA AHHOZ, HOGY LEHETőVÉ VÁLJON SZÁMÁRA GAZDASÁGPOLITIKAI INTÉZKEDÉSEK MEGHOZATALA, EZÁLTAL PEDIG ELKERÜLHESSEN EGY SÚLYOS FIZETÉSIMÉRLEG-VÁLSÁ got, valamint támogathassa a konvergencia megteremtése irányába mutató erőfeszítéseket. Ilyen formában a mechanizmushoz való hozzáférés – a bármely pénzügyi támogatáshoz kapcsolódó gazdasági feltételekkel együtt – arra szolgálhat, hogy növelje a pénzügyi piaci bizalmat a kedvezményezett tagállam azon képességében, hogy rendezett fizetésimérleg-helyzetet tud teremteni[2].

A mechanizmust - a Bizottság kezdeményezésére (a 119. cikk értelmében) - a Tanács aktiválja a közösségi finanszírozást kérelmező tagállammal egyetértésben indított kezdeményezés, vagy az érintett tagállam közvetlen kérése alapján. Miután a mechanizmust aktiválták, a Tanács megvizsgálja a helyzetet a támogatást igénylő tagállamban, és döntést hoz arról, hogy a) nyújtson-e hitelt vagy megfelelő finanszírozási mechanizmust, ennek összegéről és átlagos időtartamáról; b) a középtávú pénzügyi támogatáshoz kapcsolódó, a fenntartható fizetési mérleg újbóli megteremtését célzó gazdaságpolitikai feltételekről, és c) a hitelfolyósítási és a finanszírozási technikákról, a kifizetésről vagy a lehívásról, amely – rendszerint - egymást követő részletekben történik. Az említett mechanizmus révén történő támogatásnyújtásra vonatkozó tanácsi határozatokat minősített többséggel hozzák meg – bizottsági javaslatra – a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal történt konzultációt követően.

Rendszeres időközönként a Bizottság – a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal együttműködve – ellenőrzi azt, hogy támogatásban részesülő tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e a kiigazítási programban meghatározott kötelezettségvállalásokkal és más feltételekkel. Az érintett tagállam minden szükséges információt eljuttat a Bizottsághoz, a további részletfizetések folyósítása ezen ellenőrzés eredményétől függ. A kedvezményezett tagállam kérésére a hitelekhez határidő előtti visszafizetési opció társulhat. Azon esetekben, ha a pénzügyi támogatás nyújtásának időtartama alatt (a Szerződés 120. cikke szerint) a tőkemozgásokra első ízben vagy ismételten korlátozásokat vezetnek be, a pénzügyi támogatás feltételeit és szabályrendszerét ismételten meg kell vizsgálni.

A MECHANIZMUS KERETÉBEN TÖRTÉNő HITELFINANSZÍROZÁS

A MECHANIZMUS ALAPJÁN A TAGÁLLAMOKNAK NYÚJTHATÓ HITELEK RENDELKEZÉSRE ÁLLÓ ÖSSZ ege jelenleg 12 milliárd euróra korlátozódik. A Bizottság felhatalmazást kapott arra, hogy az említett értékhatárig hiteleket vegyen fel az Európai Közösség nevében a tőkepiacokon és pénzügyi intézményeknél. A hitelnyújtási és hitelfelvételi műveleteket euróban hajtják végre, azonos értéknapot kell alkalmazni, és a Közösség nem vehet részt a futamidők átalakításában, semmiféle árfolyamkockázat, vagy kamatkockázat, vagy más kereskedelmi kockázat viselésében. A hitelek nyilvántartásához[3] szükséges szabályokat az EKB hozza meg. A Tanács arról is dönt, hogy a tagállamok igénybe vehetnek-e bármely, teljes vagy részleges, középtávú támogatási finanszírozást.

Az adós tagállam kérésére, illetve amennyiben a körülmények lehetővé teszik a hitelkamat-emelést, a Bizottság refinanszírozhatja az eredeti hitel egészét, vagy annak egy részét, vagy megváltoztathatja a vonatkozó pénzügyi feltételeket. Ezek a műveletek nem eredményezhetik az adott hitel átlagos futamidejének kiterjesztését vagy a kinnlevő tőkeösszeg növekedését. A kedvezményezett tagállam viseli az egyes ügyletek megkötésével és lefolytatásával kapcsolatban felmerülő költségeket. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottságot tájékoztatni kell ezekről az ügyletekről. A középtávú pénzügyi támogatásként nyújtott hiteleket felhasználhatják az Európai Központi Bank által az igen rövid távú finanszírozási mechanizmus keretében nyújtott rövid távú pénzügyi támogatás konszolidálására is.

A mechanizmus elvének, illetve a mechanizmus értelmében kihelyezhető hitelek felső határának értékelése

A RENDELET ELFOGADÁSA ÓTA A mechanizmust nem aktiválták[4]. Egyetlen, az igénybevételre jogosult tagállamban sem merültek fel nehézségek, vagy azok veszélye a fizetési mérleggel kapcsolatban ezen időszakon belül. Ebből következően a mechanizmus megfelelőségét elvi, szabályrendszeri és a kihelyezhető hitel felső határa szempontjából még nem vizsgálhatták egy ténylegesen közösségi finanszírozásra szoruló tagállam példáján.

Bár középtávú pénzügyi támogatásra még nem mutatkozott igény azóta, hogy a rendeletet elfogadták, a mechanizmus elvei és a mögötte meghúzódó logikai alap továbbra is érvényben maradnak. Az Unió 2004. május elsejei bővítése háromról tizenháromra növelte az igénybevételre jogosult tagállamok számát. Amíg ezek a tagállamok be nem vezetik az eurót, addig jogosultak középtávú pénzügyi támogatásra a Közösség részéről abban az esetben, ha nehézségeik adódnak fizetési mérlegükkel kapcsolatban. Az e mechanizmus keretében kihelyezhető hitelek jelenlegi 12 milliárd eurós felső határát a Tanács határozta meg, a jövőbeni bővítésre[5] is tekintettel. Bár a jelenlegi felső határ az 1988-as rendelet 16 milliárd eurós felső határának csökkentését jelenti, a Bizottság úgy véli, hogy ez a szint még mindig megfelelően magas ahhoz, hogy fedezni tudja több tagállam egyidejű igényét. Ennek megfelelően – ebben a szakaszban – a Bizottság nem javasol változtatást a mechanizmusra vonatkozó elvek, szabályrendszer, ill. a kihelyezhető hitelek felső határa vonatkozásában.

A KÖZÖSSÉG “EUROPEAN MEDIUM-TERM NOTE” (EMTN) PROGRAMJÁNAK NAPRAKÉSSZÉ TÉTELE

A MECHANIZMUS SZEMPONTJÁBÓL IRÁNYADÓ RENDELET MEGKÖVETELI, HOGY MEGFELELő ELJÁRÁSOK ÉS ESZKÖZÖK ÁLLJANAK RENDELKEZÉSRE AHHOZ, HOGY LEHETőVÉ TEGYÉK A KÖZÖSSÉG SZÁMÁRA A KÖZÉPTÁVÚ PÉNZÜGYI TÁMOGATÁS IDőBEN TÖRTÉNő RENDELKEZÉSRE BOCSÁTÁSÁT. EZZEL ÖSSZEFÜGGÉSBEN MEG KELL JEGYEZNI, HOGY A BIZOTTSÁG NAPRAKÉSSZÉ TETT e keretegyezményét – a ”European Medium-Term Note”(EMTN) programot, – amely az kötvények kibocsátására vonatkozik. A naprakész keretegyezményhez kapcsolódó dokumentációt így összhangba hozták a jelenlegi pénzügyi piac szabványaival. Ezen felül, a naprakész EMTN-program lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy közvetlenül bocsásson ki 4 milliárd eurós összegig – a Közösség és/vagy Euratom nevében – kötvényeket, három hónaptól 30 évig terjedő futamidővel, a finanszírozandó egyedi projektnek megfelelően[6]. A program mérete tükrözi a rövid távú finanszírozási igények reális felmérését, és – ha szükséges – bizottsági kezdeményezésre gyorsan növelhető az összeg.

Az EMTN-program nemcsak a középtávú pénzügyi támogatást nyújtó mechanizmus vonatkozásában előnyös. Az EMTN-kibocsátás arra is használható, hogy – kölcsönösségi alapon – olyan hiteleket finanszírozzon, amelyeket i) az EU nyújt pénzügyi támogatásként tagsággal nem rendelkező, súlyos pénzügyi válsággal küzdő országok számára, valamint ii) az Euratom nyújt tagállamok, bizonyos közép- és kelet-európai országok, illetve a FÁK-országok számára azért, hogy ezek javítsanak nukleáris erőműveik biztonságán. 2005 júniusáig az új programmal már összesen 1,66 milliárd eurót kitevő ügyletek sorát hajtották végre.

Az EMTN-program naprakésszé tétele kapcsán kollektív fellépési záradékokat (CACs) vezettek be a kapcsolódó dokumentációban, összhangban a 2003 szeptemberében a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság által elfogadott közös megegyezéssel. A kollektív fellépési záradékok (CACs) célja, hogy javítsanak a kötvénytulajdonosok jogain azáltal, hogy rendelkeznek a közös képviseletről, a kötvények jellemzőinek módosítására vonatkozó többségi döntéshozatalról, és a végrehajtásról a kibocsátó fizetésképtelensége esetén. A közös fellépési záradékok (CACs) beiktatása az EMTN-dokumentációba összhangban áll a tagállamok, illetve a Bizottság azon nyilatkozatával, hogy jó példával járjanak elöl a CACs nemzetközi kötvény-kibocsátási eszközeikbe történő bevonásával, és ezáltal támogassák azt a nemzetközi erőfeszítést, amely az adósság szuverén adósságválság[7] esetén történő megfelelő átütemezésére irányul.

KÖVETKEZTETÉSEK

EZ A KÖZLEMÉNY – AHOGY AZT A VONATKOZ ó tanácsi rendelet előírja - az első, a Tanácshoz intézett hároméves jelentés a közösségi középtávú pénzügyi támogatás elveiről, szabályrendszeréről és a kihelyezhető hitel felső határáról. Mivel az igénybevételre jogosult tagállamok közül egyetlen egy sem vette igénybe ezt a mechanizmust a vizsgált időszakban, még nem tesztelték az eszköz elveit, szabályrendszerét és a kihelyezhető hitel felső határát. Ennek ellenére a Bizottság úgy véli, hogy a mechanizmus eleget tesz az igénybevételre jogosult tagállamok lehetséges szükségleteinek, és – ennek megfelelően – ebben a szakaszban nem javasol a mechanizmusra vonatkozó változtatásokat.

[1] Hivatalos Lap L 53., 2002.02.23., helyesbítés Hivatalos Lap L 349., 2002.12.24. A 2002-es rendelet az 1969/88/EK tanácsi rendelet helyébe lép.

[2] Azon tagállamnak, amely olyan Közösségen kívüli finanszírozási forrásokat akar igénybe venni, amelyek gazdaságpolitikai feltételekhez kapcsolódnak, először is konzultálnia kell a Bizottsággal és a többi tagállammal azért, hogy megvizsgálják a Közösség középtávú pénzügyi mechanizmusa értelmében rendelkezésre álló lehetőségeket. Az ilyen jellegű konzultációkra a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság keretein belül kerül sor.

[3] Az Európai Közösség által a középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus keretében végzett hitelnyújtási és hitelfelvételi műveletek kezeléséről szóló, 2003. november 7-i EKB/2003/14 európai központi banki határozat [Hivatalos Lap L 297., 2003.11.15.]

[4] A legutóbbi, a mechanizmus aktiválására irányuló határozatot a Tanács hozta meg az előző rendelet értelmében, 1993 januárjában, amikor Olaszország egy 8 milliárd euro összegű hitelt kapott, négy részletben. Csak az első két részletet vették igénybe, mindegyik egyenként 2 milliárd eurót tett ki, mivel azt követően az olasz fizetési mérlegben javulás következett be, és ezért a további részletek lehívására már nem volt szükség.

[5] 2002. február 18-án, a 332/2002/EK tanácsi rendelet elfogadásakor a csatlakozó országok közé tartozott a tíz új tagállam, Bulgária és Románia.

[6] Az új program egy olyan, eredetileg 1994-ben bevezetett és 1999-ben aktualizált program helyébe lép, amely a kötvénykibocsátást 2 milliárd euróra korlátozta. A program bevezetője a Goldman Sachs és a Deutsche Bank, ők felelnek a kötvények európai és nemzetközi befektetőknél történő elhelyezéséért.

[7] Az adósság szuverén adósságválság esetén történő megfelelő átütemezésére irányuló nemzetközi erőfeszítések kapcsán az EU-tagállamok egyetértettek abban, hogy jó példával járnak elöl, és a közös fellépési záradékokat (CACs) felveszik nemzetközi kötvénykibocsátásukba. Konkrétabban fogalmazva, az ECOFIN elnöke 2003 áprilisában bejelentette a Nemzetközi Monetáris és Pénzügyi Bizottságnak (IMFC), hogy „az EU ez év végéig a külföldön és/vagy külföldi jog alapján kibocsátott államkötvények esetében a G-10 által kidolgozott keretrendszeren alapuló, és – szükség esetén – a helyi joggyakorlathoz igazított szerződési feltételeket alkalmaz. Ezután az EU-tagállamok már nem fognak CACs nélkül kötvényeket kibocsátani.” Ugyanekkor a gazdasági és monetáris ügyekért felelős biztos jelezte, hogy a CACs belekerül abba a dokumentációba is, amely a közösségi kibocsátással kapcsolatos.