A tagállamok egyéni problémáinak és szükségleteinek, valamint a 2020-as céloktól való elmaradásuknak figyelembevételével a Bizottság a hiányosságok áthidalásához országspecifikus intézkedéseket vázolt fel a nemzeti hatóságok szoros bevonásával. Az e jelentésben szereplő korai előrejelző értékelés a Bizottság által a tagállamokkal együttműködésben korábban megvalósított megfelelés-előmozdító tevékenységekre is épít. Amennyiben a javasolt intézkedéseket a nemzeti és a helyi hatóságok gyorsan végrehajtják, a célok nem teljesítésének veszélye jelentősen mérséklődni fog. A javasolt intézkedéseket a jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumok tartalmazzák. Egyúttal számos közös prioritás is meghatározható.

Súlyát tekintve az EU-n belül a legnagyobb hulladékáram az építési és bontási hulladék, amely évente több mint 800 millió tonnát, vagyis az összes keletkezett hulladék kb. 32 %-át teszi ki.

E hulladékáram gazdálkodásában jelentősen javítható az erőforrás-hatékonyság. Az építési és bontási hulladékot különféle anyagok, köztük inert, nem inert, nem veszélyes és veszélyes hulladékok alkotják. Főként ásványi eredetű anyagokból (tégla, cserép, beton stb.) áll, amelyek viszonylag nehezek, és könnyen újrahasznosíthatók, ám csekély értéket képviselnek. Tartalmaz pozitív piaci értéket képviselő anyagokat is (fémek), továbbá olyan anyagokat, amelyek elkülönítve, tiszta frakciókban gyűjtve értéket képviselhetnek (pl. műanyagok).

A hulladékokról szóló keretirányelv 2020-ra 70 %-os célértéket tűzött ki e hulladékáram újrahasználatra való előkészítése, újrafeldolgozása, illetve anyagában történő más hasznosítása tekintetében. A tagállamok teljesítménye jelentősen eltér. Több mint felük már a 2013–2015 közti időszakban a 2020-as célérték teljesítéséről számolt be, néhányan 90 %-ot meghaladó visszanyerést is elértek. Ciprus, Görögország, Szlovákia és Svédország ugyanakkor továbbra is 60% alatt teljesít. Némi bizonytalanság továbbra is fennáll egyes tagállamok által szolgáltatott számadatokkal kapcsolatban.

Egy a közelmúltban az építési és bontási hulladék EU-n belüli kezeléséről készült tanulmány az alábbi kulcsfontosságú cselekvési területeket emelte ki.

2. rovat: Az építési és bontási hulladékok kezelése §A hulladékképződés megelőzésének előmozdítása intelligens tervezés révén, a kivitelezések élettartamának meghosszabbításával, újrahasználattal, továbbá az építési területek tervezésének és logisztikájának fejlesztésével. §A szelektív bontás és a keletkezési helyen történő szétválogatás előmozdítása. §Az uniós iránymutatások (bontás előtti felmérés, hulladékkezelési protokoll) használata. §Gazdasági eszközök igénybevétele a hulladékáramok hulladéklerakástól történő elterelése érdekében. §A feltöltési műveletek korlátozása a hulladékokról szóló keretirányelv definíciójával összhangban lévő műveletekre. §Az újrahasznosított anyagból készült termékek felhasználásának ösztönzése minőségi bizonyítványok és a hulladékstátusz megszűnésére vonatkozó kritériumok alkalmazása révén. §Az újrafeldolgozott tartalmat előíró zöld közbeszerzések gyakorlatának terjesztése. §A statisztikák minőségének javítása.

4.Veszélyes hulladékok

A veszélyes hulladékok árama viszonylag nem számottevő (a teljes hulladék kevesebb mint 4 %-át teszi ki), de nélkülözhetetlen, hogy megfelelő kezelésben részesüljön annak megelőzéséhez, hogy a környezetre és az emberi egészségre súlyosan negatív következménnyel járjon.

A hulladékokról szóló keretirányelv tartalmaz a címkézésre, a nyilvántartásra és a nyomonkövethetőségre vonatkozó előírásokat, valamint az előállítástól a végső felhasználásig terjedő ellenőrzési követelményeket, továbbá tiltja a veszélyes hulladékok más hulladékkal vagy anyagokkal történő keverését.

A veszélyes hulladékok kezelésének EU-szintű elemzése, ideértve a PCB-k és PCT-k kezelését is, arra mutat, hogy kulcsfontosságú jogszabályi követelmények végrehajtása tekintetében súlyos hiányosságok állnak fenn: nem megfelelő tervezés, inkonzisztens adatok és statisztikai hiányosságok a hulladék keletkezése és kezelése között, valamint a hulladék hibás osztályozása, stb. A tanulmány részletes és országspecifikus ajánlásokat fogalmaz meg, amelyek összefoglalását a kiemelt intézkedések általánosabb érvényű listája nyújtja.

3. rovat: A veszélyes hulladékok kezelése §A hulladékkezelési tervek minőségének megbízható és összehasonlítható adatok alapján történő javítása, hogy a tervek részletesebb figyelmet szenteljenek a veszélyes hulladékoknak és az ártalmatlanítási kapacitásra vonatkozó adatokat is tartalmazzák. §Teljes körű, megbízható és kölcsönösen átjárható elektronikus nyilvántartási és nyomonkövetési rendszerek bevezetése, a nemzeti statisztikai rendszerekbe és az EU hulladékszállítási adataiba integráltan. §A tagállami jogszabályokban, a kezelési lehetőségekre vonatkozó útmutatásban és az engedélyezési feltételekben a hulladékhierarchia és a keverési tilalom megjelenítése és betartatása. §A hulladékok osztályozására, kezelésére, ezen belül a hulladékhierarchiára vonatkozó világos és összehangolt útmutatás létrehozása, kiadása, terjesztése és használata. A Bizottság hulladékosztályozásra vonatkozó technikai útmutatásának használata. §Bejelentés nélküli, koordinált ellenőrzések átfogó rendszerének kialakítása. Fellépés a jogosulatlan üzemeltetők ellen valamennyi szinten. §A hulladéktermelők és a veszélyeshulladék-kezelési lánc más szereplői megosztott felelősségének rögzítése és teljes körű érvényesítése. §Folyamatos erőfeszítések a PCB-k és PCT-k zárt és nyitott alkalmazásokból történő kivonása érdekében.

5.Az elektromos és elektronikus berendezések hulladékai (WEEE)

A 2014-ben az EU-ban keletkezett elektromos és elektronikus berendezési hulladék tömege mintegy 10 millió tonnára becsülhető (az összes keletkezett hulladék 0,4 %-a), ami 2020-ra várhatóan a 12 millió tonnát is meg fogja haladni. Ezt a hulladékáramot különböző anyagok és összetevők komplex keveréke alkotja, beleértve több olyan anyagot, amelyek megfelelő kezelés hiányában a környezetre és az emberi egészségre igen veszélyesek lehetnek. A korszerű elektronikai cikkek előállításához továbbá ritka és értékes erőforrások felhasználására van szükség.

A 2012/19/EU irányelv célja az elektromos és elektronikus berendezések hulladékai gyűjtésének, kezelésének és újrafeldolgozásának javítása. A 2013 és 2015 közötti időszakban a magánháztartásoktól begyűjtött hulladék berendezések mennyisége 8 %-kal nőtt az EU 28 tagállamában. 2014-ben egy főre átlagosan 6,21 kg hulladék berendezést gyűjtöttek be a magánháztartásoktól.2015-ben 23 tagállam teljesítette a személyenként minimum 4 kg háztartási WEEE begyűjtési célértéket: Svédországban és Dániában 12 kg-ot is gyűjtöttek, míg Ciprus, Lettország, Málta és Románia jelentősen elmaradt a céltól.

2016 óta minden tagállam az értékesített berendezések 45 %-ának megfelelő begyűjtési célértéket köteles teljesíteni; 2019-től ez a célérték az értékesített berendezések 65 %-a vagy az évente keletkező elektronikus hulladék 85 %-a lesz. A tagállamok választhatnak, hogy a célérték teljesítésének mérésére a két egyenértékű módszer közül melyiket kívánják alkalmazni.

A Bizottság az elektromos és elektronikus berendezések hulladékaival kapcsolatos megfelelés-előmozdítási kezdeményezés keretében igyekezett feltárni a végrehajtás főbb hiányosságait, valamint megosztani a bevált gyakorlatokat. A vizsgálat eredményeként valamennyi tagállamra vonatkozó ajánlások és egyes tagállamoknak szóló országspecifikus tanácsok is születtek.

4. rovat: Az elektromos és elektronikus berendezésekkel kapcsolatos hulladékgazdálkodás §Valamennyi érintett kormányzati szint bevonása (települési, regionális, országos) §Ellenőrzések bevezetése (vagy megerősítése) a hulladékgazdálkodási lánc minden szakaszában, célzott vizsgálatok folytatása a jogellenesen vagy a vonatkozó előírások be nem tartásával végzett tevékenységek ellenőrzésére. §Az adatminőség javítása többek között a minőségellenőrzés, valamint a nyomon követhetőségi eljárások valamennyi hulladék berendezés esetén történő alkalmazása révén. §A kiterjesztett gyártói felelősségi programok továbbfejlesztése, legalább a hulladékokról szóló felülvizsgált irányelvben foglalt általános minimumkövetelményekkel összhangban. §A begyűjtés hatékonyságának növelése: oa gyűjtési infrastruktúra bővítésével; oa fogyasztói tudatosság fejlesztésével; oa hulladékká vált berendezésekre vonatkozó tulajdonjog átruházásának egyértelművé tételével a hulladékgazdálkodási láncban; továbbá ominden hulladékgyűjtőtől megkövetelve, hogy valamelyik megfelelési rendszerrel együttműködjön. §Az irányelvben foglalt megfelelő kezelési követelmények érvényesítése; az elektromos és elektronikus berendezések hulladékainak kezelésére vonatkozó minimális minőségi előírások bevezetésének mérlegelése. §Az újrafeldolgozás és újrahasználatra való előkészítés szempontjából a termékekre vonatkozó információk gyártók és újrafeldolgozók közötti megosztását lehetővé tévő mechanizmusok alkalmazása és kifejlesztése (pl. az I4R [Information for Recyclers, Információk újrafeldolgozók részére] platform). §A nyilvántartásba vett és felhatalmazott vagy engedéllyel rendelkező üzemeltetők újrahasználatra való előkészítési hálózatának létrehozása országos szinten. §Külön országos szintű újrahasználatra való előkészítési célérték elfogadásának mérlegelése.

6.Csomagolási hulladék

2015-ben az EU-ban képződött összes csomagolási hulladék kb. 85 millió tonnát, az összesen keletkezett hulladék mintegy 3,4 %-át tette ki. Az elmúlt években a keletkezett hulladék mennyisége lassú növekedésnek indult.

A csomagolási irányelv 2008 végére elérendő külön célértékeket állapított meg a csomagolási hulladékra (egyes tagállamok esetén a határidő meghosszabbításával; 2015-ben valamennyi határidő megszűnt): teljes visszanyerési és újrafeldolgozási célértékek (60 %, illetve 55 %), valamint anyagspecifikus újrafeldolgozási célértékek (papír és kartonpapír 60 %, üveg 60 %, fém 50 %, műanyagok 22,5 % és fa 15 %).