Az EU továbbra is szilárdan támogatja a normandiai négyeket, a háromoldalú összekötő csoportot és az EBESZ-t, beleértve az EBESZ ukrajnai különleges megfigyelő missziójának erőfeszítéseit is. Bár Zelenszkij elnök megválasztása új lendületet adott a tárgyalásoknak, a 2019. decemberi normandiai csúcstalálkozó következtetéseinek maradéktalan végrehajtása még várat magára. Ennél is aggasztóbb, hogy az orosz kormány egyre inkább közvetítőként, nem pedig a konfliktusban részt vevő félként próbálja láttatni magát, és azt követeli, hogy Kijev és az úgynevezett „köztársaságok” közvetlenül vegyék fel egymással a kapcsolatot, ami ellentétes a minszki jegyzőkönyvvel. Emellett 2021 áprilisában fokozta katonai jelenlétét Ukrajna keleti határán és a Krím félszigeten. Az úgynevezett „köztársaságok” továbbra is rutinszerűen akadályozzák az EBESZ ukrajnai különleges megfigyelő missziójának Kelet-Ukrajnába való bejutását, a tűzszünet-sértések mértéke pedig eléri a 2020. júliusi tűzszünet előtti időszak szintjét. Valószínűleg folytatódni fog ez a tendencia, amelyet Oroszország konstruktív megközelítésének hiánya határoz meg.

Az orosz vezetés számos különböző eszközt alkalmaz az EU és az uniós tagállamok, valamint a Nyugat-Balkán és a keleti partnerség országainak befolyásolására, a területükön történő beavatkozásra, a gyengítésükre vagy akár destabilizálásukra. Ezen erőfeszítések részeként továbbra is komoly erőforrásokat mozgósít annak érdekében, hogy a határain belül és azokon túl is képes legyen ellenőrizni és befolyásolni az információs teret. Az államilag irányított média finanszírozása gyorsan növekszik, különösen az olyan médiaorgánumok esetében, mint az RT, amelyet kizárólag külföldi célközönségnek szánnak. Oroszország folytatja egyre kifinomultabb kibertámadások és információmanipulációs műveletek, vegyi és egyéb támadások szervezését, beleértve a Vegyifegyvertilalmi Szervezet (OPCW), a német Bundestag, és a Szergej és Julia Szkripal ellen Salisburyben elkövetett támadásokat, valamint a Cseh Köztársaságban történt robbanást. Közvetlen katonai és hibrid akciókat hajt végre, amelyek tovább élezik a megoldatlan konfliktusokat Ukrajnában, Grúziában és Moldovában, valamint az EU déli szomszédságában, különösen Szíriában és Líbiában, és azon túl. Oroszország arra törekszik, hogy fenntartsa ellenőrzését a tekintélyelvű belarusz rezsim felett.

Oroszország az EU legnagyobb szomszédja, és továbbra is olyan erő, amellyel Európában és világszerte egyaránt számolni kell. Ez nagyrészt az ország méretének és földrajzi kiterjedésének, hatalmának nemzetközi kiterjesztésére való készségének, valamint politikai, diplomáciai és erőteljes katonai kapacitásának tudható be. Oroszország geopolitikai szereplőként arra törekszik, hogy – gyakran más szereplőkkel, például Kínával szorosan együttműködve – fenntartsa globális helyzetét az erőpolitikán alapuló, többpólusú világban, ahelyett, hogy hozzájárulna egy erősebb, szabályokon alapuló multilaterális rendszer kiépítéséhez és annak részévé válna. Saját geopolitikai befolyási övezetet kísérel meg kialakítani, főként a zéró összegű politikai játszmák logikája mentén. Ennek során a kormány gyakran megkérdőjelezi és aláássa a nemzetközi jogot, valamint az EBESZ és az Európa Tanács azon alapvető elveit, amelyek az európai kontinensen a biztonság és az együttműködés keretét képezik – és amelyek érvényesítésére Oroszország kötelezettséget vállalt –, beleértve minden ország jogát arra, hogy szabadon határozhassa meg saját kül-, biztonság- és belpolitikai döntéseit.

Az EU határozottan elutasítja, hogy Oroszország kiváltságos befolyási övezetet alakítson ki. A keleti partnerek szuverén joga, hogy szabadon alakítsák ki az EU-val és más nemzetközi szereplőkkel fenntartott kapcsolatuk kiterjedését és mélységét. Az orosz kormány továbbra is konfrontációs politikát folytat; puha és kemény politikai eszközöket is alkalmaz a nyomásgyakorlásra. Ezért az uniós politika továbbra is arra irányul, hogy kétoldalú megállapodások (többek között társulási megállapodások/mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi térségek) és jelentős pénzügyi támogatás révén megerősítse a keleti partnerek rezilienciáját; ennek során a közelmúltban a gazdaság, a kormányzás, a jogállamiság, a zöld és digitális átállás, valamint a befogadó társadalmak kialakítása terén szükséges reformokat állította a középpontba. Az elmúlt hét évben az EU közel 5 milliárd EUR összegű vissza nem térítendő támogatást nyújtott, kiemelt hangsúlyt helyezve a hibrid- és kiberfenyegetésekkel és a dezinformációval szembeni ellenálló képességre, valamint a nemzetközi bűnüldözési együttműködésre. Emellett az EU 2020-ban közel 1 milliárd EUR összeget biztosított a szóban forgó országoknak a Covid19-járvány következményeire kezeléséhez. Az EU továbbá jelentős makroszintű pénzügyi támogatást nyújtott három keleti partnernek.

Az EU korlátozó intézkedések három csoportját vezette be Oroszországgal szemben a Krím félsziget jogellenes annektálására és Kelet-Ukrajna folyamatos destabilizálására válaszul. Ezen intézkedések célja a további eszkalálódás vagy kedvezőtlen fejlemények megelőzése Ukrajnában, és annak határozott jelzése, hogy az EU támogatja Ukrajnát, valamint az ország területi integritását, szuverenitását és függetlenségét. E szankcióknak a minszki megállapodások maradéktalan végrehajtásával való egyértelmű összekapcsolásának célja arra ösztönözni az orosz kormányt, hogy segítse elő a konfliktus megoldását, a további uniós szankciók kilátásba helyezésének célja pedig olyan elrettentő hatás kiváltása, amely visszatartja Oroszországot attól, hogy agresszív magatartásával tovább rontsa a helyzetet. A szankciók folyamatos, egyhangúsággal történő meghosszabbítása az EU egységét és hitelességét tanúsítja. Az uniós intézkedések növelték a további orosz agresszió költségeit, és korlátozták a katonai képességek további használatát és az ukrajnai terjeszkedést. Az úgynevezett „köztársaságokban” uralkodó helyzet bárminemű romlásáért Oroszországot fogjuk felelőssé tenni. Továbbra is alapvető fontosságú a meglévő koordináció és a szankciókra is kiterjedő egység fenntartása a hasonló gondolkodású partnerekkel, például G7-csoporttal.

A 2016 márciusában elfogadott öt vezérelv szerint az EU nyitott arra, hogy a számára fontos kérdésekben szelektív együttműködést folytasson Oroszországgal. Az EU számára ilyen fontos kérdést jelentenek a zöld menetrend egyes elemei (éghajlatváltozás, környezetvédelem, energiaügy), valamint egyes külpolitikai kérdések. A folyamatban lévő szelektív együttműködés, amely olyan kérdéseket érint, mint a kereskedelem, a gazdasági és digitális ügyek, a belügyek és a népegészségügy, korlátozott mértékben hozott konkrét eredményeket, viszont továbbra is komoly feszültségkeltő tényezők vannak jelen, különösen a kereskedelem és a közlekedés területén.

Nem sokkal azt követően, hogy Oroszország csatlakozott a Párizsi Megállapodáshoz, az EU az ambiciózus uniós éghajlatvédelmi célokra figyelemmel fokozatosan újraindította a vezető tisztviselői szintű éghajlatpolitikai megbeszéléseket Oroszországgal. Ezekre többek között a 2020 decemberében Moszkvában megrendezett uniós finanszírozású konferencia keretében, a glasgow-i COP 26 konferencia előkészítéseként került sor. Oroszország hosszú távú stratégián dolgozik, és kis mértékben aktualizálta nemzetileg meghatározott hozzájárulását, bár továbbra is jelentős teret enged a növekvő kibocsátásoknak. Oroszország tett néhány jogalkotási lépést éghajlatváltozási politikájának aktualizálása érdekben, ezek a közelmúltbeli erőfeszítések azonban megalapozatlan várakozásokat kelthetnek. Az orosz hatóságok egyre gyakrabban kezdeményeznek technikai megbeszéléseket az EU-val az uniós éghajlatpolitikának az orosz gazdaságra gyakorolt lehetséges hatásáról. Az EU tematikus megbeszéléseket javasolt többek között a szén-dioxid-árazásról, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról és lehetőség szerint az importáruk karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmusról.

Oroszország több mint 2000 kilométeres szakaszon határos az EU-val, és számos olyan környezeti kihívással küzd, amelyek hatással vannak az EU-ra és tagállamaira. El lehetne mélyíteni az együttműködést olyan kérdésekkel kapcsolatban, mint a hulladékgazdálkodás, a határokon átnyúló szennyezés és légszennyezés csökkentése, a körforgásos gazdaság, a fenntartható erdőgazdálkodás és az erdőtüzek elleni küzdelem. Ez pozitívan befolyásolná az éghajlatváltozást is, amelynek hatásai – például a permafrost olvadása – már kézzelfogható módon érintik Oroszországot. Rövid távon a Biológiai Sokféleség Egyezmény részes feleinek közelgő konferenciája lehetőséget kínál az előzetes együttműködésre.

Bár az EU és Oroszország közötti energiaügyi párbeszéd továbbra is szünetel, számos sürgető kérdés vár megoldásra. Figyelemmel kell kísérni az ukrajnai gáztranzitról szóló megállapodás helyes végrehajtását. Be kell fejezni balti államok villamosenergia-rendszerének szinkronizálását az európai hálózatokkal és villamosenergia-kereskedelemmel, egyúttal szavatolni kell az orosz és belarusz hálózat folyamatos biztonságos működését.

Ami a digitális kérdéseket illeti, az Oroszországgal folytatott munkakapcsolati szintű eszmecserék nem hoztak konkrét eredményeket. Továbbra is fontos az uniós érdekek érvényesítése, konkrétan a 700 MHz frekvenciasáv használatának összehangolása és az uniós vállalatok oroszországi piacra jutása. További témákat – többek között a kutatás és innováció, a nagy adathalmazok, az adatvédelem, a szerzői jog, az internetirányítás és az önvezető járművek kérdéseit – is megvitattak, ezekben azonban nem került sor érdemi folytatásra. Az uniós digitális ipart érintő jelentős kockázatok és nehézségek elkerülése érdekében az EU-nak aktívan foglalkoznia kell a szoftverek és hardverek közbeszerzése során alkalmazott orosz importhelyettesítési politikával is.

Ami a külpolitikai kérdéseket illeti, az EU szomszédságában továbbra is feszültségek tapasztalhatók, és éleződik a verseny más olyan régiókban is, ahol Oroszország stratégiai törekvése saját szerepének megerősítésére irányul, mint például a Nyugat-Balkánon és a dél-mediterrán térségben, valamint az afrikai kontinensen. Mindazonáltal vannak olyan területek, ahol az orosz kormány konstruktív szerepet játszik, például az iráni nukleáris megállapodás (JCPOA) fenntartása, valamint maradéktalan és hatékony végrehajtásának biztosítása terén. Ugyanez vonatkozik a Bécsben folyamatban lévő diplomáciai erőfeszítésekre is, amelyek célja annak elősegítése, hogy az USA esetlegesen visszatérjen az iráni nukleáris megállapodáshoz, és Irán újra teljes mértékben eleget tegyen nukleáris kötelezettségvállalásainak. Líbiával kapcsolatosan az jelenti a legfontosabb uniós prioritást, hogy biztosítsa az orosz kormánynak az aktuális politikai folyamathoz való pozitív hozzáállását és zsoldosainak gyors kivonását. Oroszország közel-keleti békefolyamattal kapcsolatos álláspontja elvben továbbra is közel áll az EU álláspontjához.

Szíriát illetően az EU és Oroszország álláspontja élesen eltér egymástól. Az orosz kormány támogatja a jelenlegi Aszad-rendszert, így a legutóbbi, 2021. május 26-án megtartott „elnökválasztást”. Oroszország szíriai katonai beavatkozása döntő szerepet játszott a rendszer fennmaradásában, azonban még jobban aláásta a szíriai állam stabilitását és életképességét, és regionális humanitárius válságot okozott. Az EU számára az egyetlen előrevezető út az ENSZ Biztonsági Tanácsa 2254. sz. határozatának teljes körű végrehajtásán alapuló valódi politikai megoldás, amely megnyitná az utat a menekültek önkéntes, biztonságos és emberi méltóságuk tiszteletben tartása melletti visszatérése előtt is. Az EU mindenesetre továbbra is együtt fog működni Oroszországgal annak érdekében, hogy a rászoruló szíriai lakosság számára biztosítsa a szükséges humanitárius segítség célba juttatását, valamint a nemzetközi humanitárius jog érvényre juttatását Szíriában.

Az EU továbbra is együttműködik Oroszországgal az Északi Dimenzión belül és a Fekete-tenger térségében. Az Északi Dimenzió közlekedési és logisztikai partnersége keretében folytatott együttműködés a közlekedés dekarbonizációjával kapcsolatos eszmecserékre és a bevált gyakorlatok lehetséges megosztására összpontosít. Megbeszélések folynak arról is, hogy Oroszország részt venne a Fekete-tenger medencéjére, az északi perifériára és az Északi-sarkra vonatkozó 2021 és 2027 közötti Interreg programokban. Oroszország érdeklődését fejezte ki ez iránt. Az orosz vezetés továbbra is akadályozza az Unió megfigyelői státusz iránti kérelmét az Északi-sarkvidéki Tanácsban, amelynek elnöki tisztét most Oroszország tölti be, de az EU ennek ellenére hozzájárul a Tanács munkájához. Oroszország ugyancsak akadályozza védett tengeri területek kialakítását a Déli-óceánon.

Az EU a kereskedelemi kérdéseket illetően továbbra is technikai kapcsolatban áll Oroszországgal. Ez általában a feszültségkeltő tényezőkre vonatkozó eszmecserékre korlátozódik, és kevés eredménnyel jár. E feszültségek többsége az orosz kormány importhelyettesítési politikájából ered, amit egyre gyakrabban indokol a szankciókkal kapcsolatos állítólagos biztonsági okokkal. Ez még inkább súlyosbítja az orosz gazdaság már meglévő, a kormányzat által előidézett komoly torzulásait. Ennek következtében tovább romlik az ország általános üzleti és befektetési környezete. Az EU és Oroszország viszonylag pozitívabb környezetben működött együtt a WTO-reformja, többek között a vitarendezés visszaállítása tekintetében.

Az orosz kormány a hazai termelés felfuttatása érdekében különböző egészségügyi és növényegészségügyi korlátozások révén megtiltotta a mezőgazdasági termékek mintegy felének behozatalát az uniós tagállamokból, és nyomást gyakorolt a fennmaradó agrár-élelmiszeripari kereskedelemre, különösen a bor, a szeszes italok és a hobbiállat-eledel kereskedelme terén. Kiemelendő, hogy továbbra is visszaélnek az uniós földrajzi árujelzőkel. Az uniós agrár-élelmiszeripari ágazat azonban figyelemreméltóan reziliensnek bizonyul. Bizonyos ágazati és regionális eltérésekkel általában képes alternatív értékesítési lehetőségeket találni, így az embargó bevezetése óta jelentősen megnőtt a globális uniós export értéke.

A belügyeket érintő szakértői párbeszédek gyakorisága továbbra is eltérő. Az EU és Oroszország közötti migrációs párbeszéd, valamint a vízumkönnyítési és visszafogadási vegyes bizottságok legutóbbi üléseire 2018–2019-ben került sor. Bár az orosz kormány fontosnak tartja az együttműködést ezeken a területeken, nem teljes mértékben teljesíti kötelezettségeit. Emellett a terrorizmus és a számítástechnikai bűnözés elleni küzdelemmel kapcsolatos kérdésekben gyakran szembekerül az EU-val a nemzetközi fórumokon. Az EU és Oroszország legutóbb 2019 októberében folyatott magas szintű megbeszéléseket a terrorizmus elleni küzdelemről. Egy Oroszország által támogatott ENSZ-határozat olyan kihívást jelentő folyamatot indított el, amely veszélyeztetheti a számítástechnikai bűnözésről szóló budapesti egyezmény helyzetét. A kábítószerekkel kapcsolatos szakértői párbeszéd során évente megosztják a releváns információkat.

Az EU és Oroszország között a népegészségüggyel kapcsolatban nem folyik rendszeres technikai információcsere, bár az Északi Dimenzió közegészségügyi és szociális jóléti partnerségén belül megfelelő regionális szintű együttműködés jött létre. Az Európai Gyógyszerügynökség 2021 márciusában megkezdte a Sputnik V orosz Covid19-vakcina folyamatos értékelését, amely során az uniós szabványok teljesülését vizsgálja.

Számos egyéb ágazatban zajlik kapcsolattartás, a vámügyi együttműködéstől kezdve az ipari és versenyjogi kérdéseken át a közlekedésig. Ezek a kapcsolatok technikai szinten maradnak.

7.Az emberek közötti kapcsolatok és az orosz civil társadalom támogatása

Oroszország továbbra is fontos partner az emberek közötti mobilitás terén. Ez az az ország, ahol világszerte a legtöbb schengeni vízumot adják ki: ezek száma 2016–2018-ban 3,1 millió és 3,8 millió között alakult, 2019-ben 4,1 millió (a világon kiadott összes schengeni vízum 27 %-a), 2020-ban pedig 635 ezer (26 %) volt. Ezen túlmenően a 2016 óta Oroszországban kiadott schengeni vízumok körülbelül négyötöde többszöri beutazásra jogosít.

A kutatás és az innováció az együttműködés fontos területe, amely különösen orosz szervezetek uniós programokban való részvételével történik. Például a „Horizont 2020” keretprogram során 36 különböző szervezet és mintegy 520 orosz kutató vett részt a Marie Skłodowska-Curie-cselekvésekben. Az együttműködés a társfinanszírozás elvén alapul: Oroszország támogatja a közös projektekben részt vevő saját tudósait vagy arányos pénzügyi és anyagi hozzájárulást nyújt. Az uniós érdekek köre kiterjed Oroszország nagyszabású, élenjáró kutatási létesítményeihez való hozzáférésre, az orosz tudományos szakértelemnek az uniós szakpolitikai prioritásokkal és a globális kihívásokkal kapcsolatos kutatásokba való bevonására, az európai megoldások oroszországi elfogadásának elősegítésére, valamint összekötő kapcsolatok fenntartására az orosz tudományos közösséggel. Mindkét fél lezárta az EU–Oroszország tudományos és technológiai együttműködési megállapodás újabb ötéves időszakra történő megújítására irányuló belső eljárásokat, de a megállapodás területi hatályával kapcsolatos nézeteltérés miatt a megújítás továbbra is függőben van. Bár a megújítás hosszú távú stabil keretet biztosítana az együttműködéshez, a tudományos és technológiai együttműködési vegyes bizottság évente ülésezik.

Ami az oktatást, az ifjúságot és a kultúrát illeti, az EU uniós programok révén segíti elő az orosz társadalom, a tudományos és kutatói közösség, valamint az ifjúság és a kultúra érdekelt feleinek bevonását. Oroszország teljes jogú tagja az európai felsőoktatási térségnek és a bolognai folyamatnak. Oroszország több mint 23 000 fővel képviseltette magát az Erasmus+ diák- és oktatói csereprogramban, így az első helyen áll valamennyi olyan nemzetközi partnerország között, amely részt vett az Erasmus+ program 2014 és 2020 közötti nemzetközi kreditszintű mobilitásában.

A kultúra területén Oroszország részt vehet a Kulturális Kapcsolatok Platformjában. A 2021–2027-es időszakra szóló Erasmus+ program előirányozza az Oroszországgal a felsőoktatás terén és az ifjúságpolitika vonatkozásában kialakított együttműködés folytatását, valamint új finanszírozási intézkedések bevezetését a szakoktatás és -képzés, és a virtuális csereprogramok terén. A 2021–2027-es Horizont Európa keretében az a cél, hogy még kiegyensúlyozottabbá váljon a kutatók mozgása Oroszország és az EU között. Az oktatásról szóló törvény nemrégiben elfogadott módosításai hatással lehetnek az oktatás és a kutatás terén folytatott nemzetközi együttműködésre.

Oroszország jelenleg nyolc Interreg együttműködési programban vesz részt. Az Interreg azon kevés uniós eszközök egyike, amelyek a központi hatóságok közreműködésével fektetnek be oroszországi projektekbe. Oroszország elkötelezetten járul hozzá a programokhoz.

Az EU az orosz civil társadalom és emberi jogi szervezetek legfőbb támogatója. Az oroszokat segítő uniós fellépés számos területre kiterjed, ideértve az egyetemes jogok, a médiaműveltség, a fiatalok, a nők, a nemek közötti egyenlőség, a társadalmi befogadás, az idősek, a nők és a gyermekek, a fogyatékossággal élő személyek, a migránsok, a kisebbségi közösségekhez tartozó személyek, a kapcsolati erőszak áldozatai, a fogvatartottak és más marginalizált és kiszolgáltatott csoportok támogatását. Az EU–Oroszország civil társadalmi fórumot szintén az EU finanszírozza. Az uniós fellépés döntő fontosságú volt az orosz civil társadalmi szervezetek számára ahhoz, hogy a rendkívül elnyomó és tovább szűkülő mozgástér ellenére folytassák tevékenységüket, előmozdítsák a tudatosságot, és tényszerűen helytálló információkat nyújtsanak az EU-ról és más fontos témákról.