[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 21.3.2007

COM(2007) 125 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK

A 98/34/EK IRÁNYELV 2002 ÉS 2005 KÖZÖTTI MŰKÖDÉSÉRŐL {SEC(2007) 350}

TARTALOMJEGYZÉK

Összefoglalás 3

I. RÉSZ: SZABVÁNYOSÍTÁS 3

1. Bevezetés 3

2. tájékoztatási eljárás 4

2.1. Az eljárás működése 2002 és 2005 között 4

2.2. Következtetés 5

3. megbízások 5

3.1. A megbízási eljárás működése 2002 és 2005 között 5

3.2. A megbízásokkal kapcsolatos tendenciák 6

3.3. Következtetés 7

4. formális kifogások 8

4.1. Az eljárás működése 2002 és 2005 között 8

4.2. Következtetés 8

II. RÉSZ: MŰSZAKI SZABÁLYOK 9

1. 2002 és 2005 közötti fejlemények 9

1.1. Földrajzi lefedettség 9

1.2. Az eljárás alkalmazása a „jobb szabályozás” szempontjából 9

1.3. Az eljárás irányításának javítása 10

2. A bejelentési eljárás alkalmazása 11

2.1. Hatékonyság általános áttekintés 11

2.2. A sürgősségi eljárás alkalmazása 12

2.3. A Bizottság válaszainak nyomon követése 12

2.4. A tagállamokkal folytatott párbeszéd 13

2.5. Az irányelvvel szembeni jogsértések 13

2.6. Következtetés 13

Összefoglalás

E jelentés elemzi a szabványosítás és a műszaki szabályok tekintetében a 98/34/EK irányelvben [1] előírt eljárások 2002 és 2005 közötti alkalmazását. A jelentés kiemeli a szabványosításnak és az értesítési eljárásnak a nemzeti szabályozási környezet[2] javítása általi jelentős hozzájárulását az egységes piac működéséhez.

A szabványosítási rész a szabványokra vonatkozó tájékoztatási eljárásból, az európai szabványügyi szervezetekhez intézett, szabványosítási munkára vonatkozó bizottsági kérelmekből (megbízások) és a szabványokkal szemben emelt hivatalos kifogásokból áll. E tevékenységek mindegyike fontos elemnek bizonyult az egységes piac működésében. A tájékoztatási eljárás átláthatóságot vitt a szabványosításba nemzeti, és így egyúttal európai szinten is, és arra ösztönözte a nemzeti szabványügyi testületeket, hogy továbbra is tegyenek európai szintű kezdeményezéseket, előmozdítva ezzel az európai harmonizációt. A hivatalos kifogások lehetővé tették a tagállamok és a Bizottság számára annak biztosítását, hogy a szabványok eleget tegyenek a szabályok által kitűzött céloknak egy új megközelítés szerinti jogi szabályozás céljaira való felhasználáskor. A megbízások szolgáltatták azt az eszközt, amely meghatározza a Bizottság szolgálatai és a szabványosítók közötti kapcsolatot; ez volt a köztes felület a szakpolitika és annak műszaki tekintetben való kifejezésre juttatása között.

A műszaki szabályok terén a Bizottság értesítése a nemzeti műszaki szabályokról azok elfogadása előtt az áruk és az információs társadalom szolgáltatásai terén a kereskedelem akadályainak felszámolása és a Bizottság és a tagállamok, illetve a tagállamok egymás közötti együttműködése hatékony eszközének bizonyult. Az értesítési eljárást jellemző megelőző jellegű és párbeszédalapú megközelítés különösen hasznosnak bizonyult a belső piac 2004. évi 10 új tagállammal való kibővítésének előkészítése során. Az értesítési eljárás továbbá hasznos eszköze volt a nemzeti szabályozási tevékenységre vonatkozó útmutatásnak egyes feltörekvő ágazatokban és a nemzeti műszaki szabályok minősége javításának – a fokozottabb átláthatóság, olvashatóság és hatékonyság tekintetében - a nem vagy részben harmonizált területeken. Az egyes tagállamok jogi kereteinek fokozottabb átláthatósága segítette a gazdasági élet szereplőit a piaci hozzáférésben és az új előírások egyszerű alkalmazásában.

I. RÉSZ: SZABVÁNYOSÍTÁS

1. BEVEZETÉS

Ez a szakasz ismerteteti az irányelv szabványosítási[3] részét, mely három fő tevékenységet ölel fel: a szabványokra vonatkozó tájékoztatási eljárást, az európai szabványügyi szervezetekhez[4] intézett, szabványosítási munkára vonatkozó bizottsági kérelmeket (megbízások[5]) és az elsősorban az új megközelítés szerinti irányelvek[6] hatálya alá tartozó szabványokkal szemben emelt hivatalos kifogásokat, valamint statisztikai adatokat bocsát rendelkezésre a 2002 és 2005 közötti időszakra vonatkozóan és elemzi az irányelv ezen részének a működését.

2. TÁJÉKOZTATÁSI ELJÁRÁS

Az eljárást a szabványok terén a nemzeti szabványügyi testületek (az irányelv értelmében elismert NSBk) által bevezetett új szabványosítási tevékenységek nyomon követésére alakították ki. Rendszereket hoztak létre jórészt abból a célból, hogy más testületek számára lehetővé tegyék az észrevételek megtételét, valamint hogy részt vegyenek a munkában vagy kérelmet nyújtsanak be egy európai szintű kezdeményezésre (lásd az 1. mellékletet).

2.1. Az eljárás működése 2002 és 2005 között

Az eljárás továbbra is eredményesen működött 2002-től 2005-ig. A CEN és a CENELEC által rendelkezésre bocsátott éves jelentésekből kiderül, hogy a bejelentett nemzeti intézkedések éves átlaga a korábbi jelentésekhez képest tovább csökkent. Az 1995 és 1998 közötti időszak éves átlaga 1922 volt, míg 1999 és 2001 között 1587. A jelenlegi jelentéstételi időszakban az éves átlag 1537 (2. melléklet). Az egyes évekre vonatkozó számadatok azonban jelzik a CEN és a CENELEC EU-10-ből származó új tagjai által kifejtett hatást.

A 3. melléklet az országok szerint csoportosítja a bejelentéseket. Az ágazati csoportosítás (4. melléklet) azt mutatja, hogy a legtágabb értelemben vett építőipar az élenjáró a nemzeti értesítések terén, az építmények, épületek és építkezés, a beton- és fémszerkezetek mind-mind rendszeresen az értesítések első tíz területe között szerepelnek. Jelentős területek közé tartoznak még az élelmiszeripari termékek és a vízminőség.

Az eljárás keretében terjesztett információ eredményeképpen a Bizottság szolgálatai további, információval kapcsolatos kérelmeket nyújtanak be, valamint kérdéseket az értesítésekből vagy más forrásokból származó szünetelésre (7. cikk) vonatkozóan.

A 2004. május 1-jei bővítés miatt a tíz új tagállam nemzeti szabványügyi testületei a CEN és a CENELEC teljes jogú tagjai lettek, és a bejelentések száma fokozatosan nőtt a jelentéstételi időszakban (lásd a 3. mellékletet). 2003-tól 2005-ig az EU-15-ből érkező értesítések száma növekvő tendenciát mutatott. A 10 új állam csatlakozása a számok további emelkedését eredményezte. A bővítést követő időszakban az új tagállamok hozzájárulása az összes bejelentett nemzeti kezdeményezés 15-20 %-át tette ki. Ezek a tagállamok már alkalmazzák az eljárást és hozzájárulnak az európai szabványosítás érdekében végzett nemzeti szintű munkához.

A nemzeti szabványosítási kezdeményezések közzététele révén a tájékoztatási eljárás valamennyi érdekelt felet arra ösztönzi, hogy fontolóra vegye a munka európai szintre való kiterjesztésének lehetőségeit. Ily módon a tájékoztatási eljárás arra ösztönzi a nemzeti szabványügyi testületeket, hogy kezdeményezéseiket emeljék európai szintre, előmozdítva ezzel az egységes piacot és az európai harmonizációt.

A szolgáltatások szabványosításának új területén a bejelentett nemzeti kezdeményezések száma meglehetősen nagy (jóllehet éves szinten nem szerepel a tíz legmagasabb között). Emiatt a Bizottság szolgálatai megvizsgálták ezeket a területeket, például a fogyasztói telefonos ügyfélszolgálatokra vonatkozó szabványosítási megbízás előkészítésekor 2005 végén. E területen már számos kezdeményezés meghatározására került sor nemzeti szinten, és ezeket a megbízások kidolgozásakor a lehető legnagyobb mértékben összevonták.

2.2. Következtetés

Továbbra is jelentős a tájékoztatási eljárás keretében bejelentett nemzeti kezdeményezések száma. Csakúgy, mint a szolgáltatási ágazatban, az értesítések nyomon követhetők annak érdekében, hogy ahol csak lehetséges, ösztönözni lehessen a szabványosítási munka európai szintre emelését, ösztönözve ezzel az európai harmonizációt.

Az EU-10 országok már most betöltik várt szerepüket a tájékoztatási eljárásban, így a rendszer előreláthatólag megfelelően fog működni a jövőben.

3. MEGBÍZÁSOK

A szabványosítási megbízások a Bizottság megfelelően kialakított eszközei az európai jogalkotást és/vagy szakpolitikákat támogató műszaki előírások beszerzése érdekében. Ezek a szabványügyi testületekhez intézett, szabványosítási munkára vonatkozó kérelmek, és hivatkozásul szolgálnak ehhez a munkához (lásd az 1. mellékletet). Elengedhetetlenek olyankor, amikor a szabványok támogatást nyújtanak a jogalkotásban, például az új megközelítés szerinti irányelvek esetében.

3.1. A megbízási eljárás működése 2002 és 2005 között

A jelentéstételi időszakban összesen 55 megbízást adtak ki a szabványügyi testületeknek, valamint további 10 módosító megbízást az építőiparban (lásd az 5. mellékletet). Csakúgy, mint a korábbi jelentéstételi időszakokban, jelentős számú megbízás (20, továbbá 10 módosítás) az új megközelítés szerinti irányelvekre vonatkozott. A kiadott megbízások között 46 szabványosítási, 8 programozási és 1 tanulmánykészítésre vonatkozó megbízás szerepelt.

Az 5. cikk értelmében létrehozott állandó bizottsággal (a bizottság) kétszer folytattak konzultációt felhatalmazás nélkül az általános termékbiztonságról szóló irányelv (2001/95/EK) szabványairól, amelyek hivatkozásainak közzétételére az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kerül sor, hogy fennálljon az ezen irányelv rendelkezéseinek való megfelelőség vélelme.

A megbízási eljárás megfelelően lett kialakítva és jól működik. A dokumentumok bizottsági tagoknak való megküldése előtti nem hivatalos konzultáció azt jelenti, hogy a megbízással kapcsolatban már a hivatalos konzultáció megkezdése előtt konszenzusos megállapodás születik.

A szabványosításban érdekelt európai feleket: az ANEC-et (Európai Szövetség a Fogyasztók Képviseletének Összehangolására a Szabványosításban), az ECOS-t (európai környezettudatos polgárok szabványosítási szövetsége), a NORMAPME (Európai Mesterségek, Kereskedők és Kis- és Középvállalatok Szabványügyi Hivatala) és az ETUI-REHS-t (Európai Szakszervezeti Intézet - Kutatás, oktatás, egészség és biztonság) a jelentéstételi időszak végére megfelelően bevonták a folyamatba. Ennek eredményeképpen nagyobb a nem hivatalos konzultáció átláthatósága.

Megbízások adatbázisa

Az átláthatóság további növelése érdekében a Vállalkozáspolitikai főigazgatóság kidolgozta a megbízások adatbázisát. Ez tartalmazza az M/xxx számozású megbízási sorozatot. Az adatbázist 2005-ben nyilvánosan elérhetővé tették az alábbi címen:

http://ec.europa.eu/enterprise/standards_policy/mandates/index.htm

Az időszak során folytatódott a bizottsággal folytatott összes megbízási konzultáció nyomon követésének gyakorlata a frissített jegyzék rendelkezésre bocsátásával. A megbízási eljárás nyomon követését a Bizottság ágazati szolgálatai végzik. Egyes esetekben az európai szabványügyi szervezetek kérelmet nyújtanak be a megbízás finanszírozására, a támogatásokat pedig a munka fontossága és a megfelelő értékelések fényében adják meg.

3.2. A megbízásokkal kapcsolatos tendenciák

A kiadott megbízások száma növekvő tendenciát mutat.

A megbízások hatóköre továbbra is bővül. Jóllehet sok megbízást továbbra is új megközelítés szerinti irányelvekre adnak ki, ezek aránya a legutóbbi jelentéstételi időszak óta relatív értékben csökkent, 57 %-ról 36 %-ra. Továbbra is fontosak a más szakpolitikai területeken kiadott megbízások (lásd a 6. mellékletet), különösen a környezetvédelem terén, ahol 12 megbízás kiadására került sor, de jelentős a szállítás (5) és a fogyasztóvédelem (4) területe is.

A környezetvédelmi jogszabályokat és politikát támogató megbízások

A 2002 és 2005 között kiadott megbízások egyötöde a környezetvédelemmel volt kapcsolatos. A biológiai hulladéktól a bioüzemanyagokig, az elektronikus berendezésekből származó hulladéktól az energia-felhasználó termékekig mindez szemlélteti a Bizottság azon meggyőződését, hogy a szabványok komoly szerepet játszhatnak ezen a fontos szakpolitikai területen.

Mindezt kihangsúlyozta a Környezetvédelmi szempontok európai szabványokba történő beépítéséről szóló bizottsági közlemény (COM(2004) 130 végleges), mely aláhúzta a szabványosításnak a környezetvédelemre és fenntartható fejlődésre irányuló bizottsági politika előrelendítésében betöltött szerepét.

A jelentéstételi időszak során jogszabályok széles körét támogató megbízások kiadására került sor. Ezek közé tartoznak az európai egységes égboltot, a kozmetikai termékeket, az intermodális rakodási egységeket és autópályadíjakat, a hagyományos vasúti rendszereket, az élelmiszereket, az állati takarmányt és általános termékbiztonságot, továbbá a környezetvédelmet szabályozó jogszabályok.

A új megközelítésen kívüli jogszabályokat támogató megbízások (lásd az 5. mellékletet) száma nagy (összességében mintegy 50 %), és ez azt mutatja, hogy ezt a társszabályozási modellt a Bizottság szolgálatai széles körében elfogadták.

A jogalkotási területek széles köre jelzi a szabványosítás révén biztosított társszabályozási modell melletti elkötelezettséget. Egy ilyen modell használata szabályozási megközelítés alkalmazására ösztönöz, amely nem duzzasztja fel a közösségi vívmányokat túlrészletezett szabályokkal, mivel az iparra és az érdekelt felekre hagyja a jogszabályokat műszaki tekintetben kifejezésre juttató szabványok kidolgozásának feladatát, követve ezzel a jobb szabályozás elveit .

A megbízásokat fokozottabb mértékben használták fel az európai politika új területei támogatására. Ezek közé tartozik a hidrogén üzemanyagcellákra vonatkozó tanulmánykészítésről szóló megbízás, a termékek és szolgáltatások terén fennálló bűnelkövetési kockázatra vonatkozó programozási megbízás, valamint a filmek archiválására vonatkozó szabványosítási megbízás.

Először 2003-ban adtak ki megbízást a szolgáltatási ágazaton belüli szabványosításra. Ezt két további megbízás követte 2005-ben, míg egy harmadikról bizottsági ülésen folytattak konzultációt a jelentéstételi időszak végén. Ez új növekedési terület a nemzeti, európai és nemzetközi szabányosítás számára. A megbízási eljárás itt a tájékoztatási eljáráshoz kapcsolódik, lévén hogy a szolgáltatások szabványosítására irányuló nemzeti kezdeményezéseket megvizsgálták a fogyasztói telefonos ügyfélszolgálatokra vonatkozó megbízás kidolgozásakor (lásd a fenti 2.1. pontot).

A megbízásoknak az új megközelítésen kívüli és a politika új területeit szabályozó jogszabályok támogatására való felhasználásának tendenciája tükrözi azt a jelenlegi helyzetet, mely szerint az európai szabványosítást egyre fokozottabb mértékben használják fel a jobb szabályozást célzó bizottsági politika támogatására. Ezt felismerte és ösztönözte Az európai politikák és jogszabályok keretében az európai szabványosítás szerepéről szóló 2004. évi bizottsági közlemény[7].

3.3. Következtetés

A megbízások kiadásának folyamata megfelelően lett kialakítva, de gondoskodni kell arról, hogy az a jövőben is zökkenőmentesen működjön. E célból alapvető fontosságú és erősítendő a valamennyi fél általi nem hivatalos konzultáció lefolytatása a bizottsági konzultáció előtt.

A bizottság működése átláthatóságának javítása céljából a Bizottság szolgálatai komolyan fontolóra vették az európai szabványosításban érdekelt felek (ANEC, az ECOS, az ETUI-REHS és a NORMAPME) kibővített tárgyalásokba való bevonásának lehetőségét.

Az átláthatóság javítása érdekében az írásos konzultációt nyilvánossá teszik, hogy így a bizottság valamennyi tagja betekintést kaphasson a többi tag által tett észrevételekbe, és hogy ily módon az ilyen típusú konzultáció hasonlítson a bizottsági ülés során lefolytatott konzultációra.

A megbízási folyamat jelentős mértékben hozzájárult a szabványosítás szerepének kibővítéséhez az európai jogszabályok és politikák új területein. Ez abban is megmutatkozik, hogy számos új európai uniós jogalkotási aktus hivatkozik az irányelvre.

Vademecum az európai szabványosításhoz

A megbízások kezelése, a harmonizált szabványokkal szembeni formális kifogások és a harmonizált szabványok hivatkozásai közzétételének folyamatát tartalmazza az európai szabványosításról szóló Vademecum , számos más fontos dokumentum mellett.

A Bizottság a megjelentetés előtt konzultációt folytatott az Vademecumról a bizottsággal és más érdekelt felekkel.

A Vademecum az Europa weboldalon található:

http://ec.europa.eu/enterprise/standards_policy/vademecum/index.htm

4. FORMÁLIS KIFOGÁSOK

Az új megközelítés szerinti irányelvek biztosítékokat tartalmaznak azokra az esetekre, amikor egy harmonizált szabvány nem teszi lehetővé a termékek megfelelését a vonatkozó irányelvek alapvető követelményeinek. Ilyen esetekben a tagállamok vagy a Bizottság formális kifogást emelhet a szóban forgó szabvánnyal szemben, amiről kikérik a bizottság véleményét (az eljárással kapcsolatos részletekért lásd az 1. mellékletet).

4.1. Az eljárás működése 2002 és 2005 között

A bizottsági határozatokat megalapozó kifogások száma a jelentéstételi időszak során alacsony volt (8). Öt esetben született határozat a megfelelőség vélelmének fenntartásáról; három esetben részben vagy teljesen visszavonták azt (lásd a 7. mellékletet).

Figyelembe véve azonban az új kifogásokról szóló értesítést, a formális kifogások száma növekedik. A főbb területek a gépekről, játékokról, építési termékekről és orvostechnikai eszközökről szóló irányelvek hatálya alá tartoznak.

A bizottságban számos esetben megvitatták a szabványok összeegyeztethetőségével kapcsolatos problémákat és ennek eredményeképpen kérelmek születtek a harmonizált szabványok módosítására anélkül, hogy formális kifogást kellett volna emelni.

4.2. Következtetés

Habár az eljárás a kifogás kézhezvételétől a határozathozatalig meglehetősen időigényes, a folyamat általánosságban megfelelően működött.

A megbízásokhoz hasonlóan és az átláthatóság érdekében a Bizottság a formális kifogásokról szóló határozatokat egységesített formában fogja nyilvánosságra hozni, és minden ülésen hozzáférhetővé teszi a bizottság számára a formális kifogásokkal kapcsolatban hozott intézkedések frissített táblázatát.

II. RÉSZ: MŰSZAKI SZABÁLYOK

1. 2002 ÉS 2005 KÖZÖTTI FEJLEMÉNYEK

A nemzeti műszaki szabályokra vonatkozó bejelentési eljárás (az „eljárás”) lehetővé teszi a Bizottság és az EU tagállamai számára azon műszaki szabályok előzetes megvizsgálását, amelyeket a tagállamok szándékoznak az (ipari, mezőgazdasági és halászati) termékek, valamint az információs társadalom szolgáltatásai tekintetében bevezetni (lásd a 8. mellékletet). Ez egyszerűsített formában alkalmazandó az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodást aláíró EFTA tagállamok, valamint Svájc és Törökország esetében is (lásd a 12. mellékletet).

Az eljárás fő hozadékai

- Lehetővé teszi a belső piac új akadályainak észlelését még mielőtt azok kifejtenék negatív hatásukat, elkerülve ezzel a hosszadalmas és költséges jogsértési eljárásokat.

- Lehetővé teszi a tagállamok számára a bejelentett tervezetek és a közösségi jogszabályok, többek között az irányelvek közötti kompatibilitás mértékének biztosítását.

- A tagállamoknak a bejelentett tervezetek értékelésében való tevékeny részvétele az évek során lehetővé tette a köztük és a Bizottság közötti hatékony párbeszéd megteremtését.

- Valamennyi érdekelt fél, beleértve a fogyasztókat, időben értesül a nemzeti szabályozási kezdeményezésekről, a gazdasági élet szereplői pedig kellő időben hozzá tudják igazítani tevékenységeiket a jövőbeni műszaki szabályokhoz.

1.1. Földrajzi lefedettség

Az eljárás jelentős mértékben hozzájárult a belső piaci szabályok tiszteletben tartásának biztosításához az EU bővítése során. A tagjelölt országokkal 2002 óta folyó párbeszéd egyszerűsített eljárás bevezetését eredményezte, mely biztosítja ezen országok számára az adminisztratív kapacitást, a műszaki struktúrát és az irányelv alkalmazásához szükséges ismereteket, még a csatlakozás időpontja előtt (lásd a 10. mellékletet).

Továbbá annak biztosítására, hogy az irányelvet megfelelően ültessék át, szemináriumokat szerveztek ezen országok némelyikében az eljárás tanulmányozására és a nemzeti hatóságok által már életbe léptetett intézkedések megvitatására.

2004. május 1-jétől valamennyi új tagállam képes teljes körűen alkalmazni az eljárást, a bejelentett tervezetek fordításai pedig az EU 20 hivatalos nyelvén hozzáférhetőek.

A kezdeményezés sikerét jelzi a 10 új tagállamból érkezett bejelentések száma: 2004. május 1. és 2004. december 31. között 64, 2005-ben pedig 196 (a 25 tagállam összes bejelentésének 26,5 %-a).

1.2. Az eljárás alkalmazása a „jobb szabályozás” szempontjából

A szabályozási környezet egyszerűsítését és javítását célzó bizottsági cselekvési tervet[8] követően számos kezdeményezést emeltek be a bejelentési eljárás keretébe a jelentéstételi időszakban. Annak biztosítására, hogy a bejelentett tervezetek megvizsgálásakor átfogó információ álljon rendelkezésre, továbbá azok megértését és értékelét megkönnyítendő, a tagállamokat felkérték a bejelentett tervezeteket kísérő hatástanulmányok (vagy azok következtetései) benyújtására, amennyiben ilyen tanulmányok elvégzésére sor került. E hatástanulmányok elemzése emellett arra ösztönzi a tagállamokat, hogy időben reflektáljanak a felhasználandó leginkább alkalmas eszközzel kapcsolatban.

A jobb szabályozás elveivel összhangban a Bizottság fokozta azon erőfeszítéseit, hogy biztosítsa a bejelentett tervezetek egyértelműségét és következetességét, és hogy meghatározza azokat a szükségtelenül bonyolult vagy költségigényes eljárásokat, amelyeket le kell egyszerűsíteni annak érdekében, hogy az segítse a gazdasági élet szereplőit, biztosítva ugyanakkor a közegészség, a fogyasztók és a környezet nagyfokú védelmét.

A nemzeti hatóságokat különösen az alábbi szempontok figyelembevételére biztatták:

- a tervezetek megszövegezése

- az adott ágazatban rendelkezésre álló valamennyi szabályhoz való hozzáférés lehetősége a szövegek egységesített változatának közzététele révén

- a gazdasági élet szereplőire szükségtelenül bonyolult és költségigényes adminisztratív terheket hárító eljárások meghatározása, különösen egy termék forgalomba hozatalakor vagy az on-line tevékenységek gyakorlatának szabályozásakor.

1.3. Az eljárás irányításának javítása

2002 és 2005 között a Bizottság különféle kampányokat szervezett az átláthatóság és a nemzeti hatóságokkal folytatott párbeszéd növelése céljából. Először is javítottak a TRIS (műszaki szabályozások információs rendszere) adatbázis működésén, így 2002 óta minden dokumentumot elektronikusan és szabvány formátumban küldenek meg. Másodszor, a tagállamoknak a bejelentésről szóló üzenetükben meg kell említeniük bárminemű hatástanulmány elvégzését (lásd a fenti 1.2 bekezdést). Végezetül meg kell jelölniük, hogy tervezeteik kihatással lehetnek-e a nemzetközi kereskedelemre és hogy azokat ezért be kell-e jelenteni a WTO TBT- és/vagy SPS-megállapodása értelmében. Ez az információ lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy kapcsolatot teremtsen a bejelentett tervezetek közösségi és nemzetközi vonatkozásai között, hogy jobban fel tudja mérni azok kihatásait, és hogy hatékonyabban tudja védeni az európai ipar érdekeit a WTO-n belül.

A Bizottság biztosítja a bejelentett tervezetekhez való nyilvános hozzáférést az EU 20 hivatalos nyelvén, továbbá a hozzáférést az eljárás lefolytatásával kapcsolatos alapvető információhoz a http://ec.europa.eu/enterprise/tris weboldalon. Megfigyelték az interneten folytatott konzultációk számának folyamatos növekedését: a keresések havi száma a 2003. évi 4459-ről 11109-re nőtt 2005-ben (lásd a 13. mellékletet).

Annak érdekében, hogy lehetővé tegyék az érdekelt felek számára az illetékes hatóságoknak való hatékony válaszadást, 2003-ban levelezőlistás rendszert hoztak létre. Egyszerű online regisztrációval a tagállamok által az adott területen bejelentett szabálytervezeteket automatikusan megküldik e-mailben. A regisztrációk száma nőtt (2003 végén 420 előfizető regisztrált, 2005 végén pedig 1300).

2. A BEJELENTÉSI ELJÁRÁS ALKALMAZÁSA

2.1. Hatékonyság általános áttekintés

A bejelentések és a bevont ágazatok száma

2002 és 2004 között (EU-15) a bejelentett tervezetek összesített száma kismértékben csökkent a korábbi időszakéhoz képest (1487 volt az 1999 és 2001 közötti időszak 1872 bejelentésével szemben), ami évente kb. 500 bejelentésnek felel meg. A bővítés (EU-25) hozzájárult a bejelentések számának növekedéséhez – 2005-ben 739 volt.

A tagállamok által bejelentett tervezetek magas számát meghatározó tényezők egyike a Bíróság joggyakorlata által gyakorolt hatás a "CIA Security International" ügyben[9] hozott ítélet óta, nevezetesen hogy a Bizottságnak előre be nem jelentett műszaki szabály nem hajtható végre harmadik felekkel szemben az érintett tagállam jogrendszerében (a legfrissebb joggyakorlatot lásd a 9. mellékletben).

Csakúgy mint korábban, a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek ágazata esetében történt a legtöbb bejelentés a jelentéstételi időszakban. A bejelentések tárgya volt többek között az élelmiszerek és étrend-kiegészítők címkézése, a termékek eredetének nyomonkövethetősége, valamint a géntechnológiával módosított és a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények együttélésére vonatkozó intézkedések. A bejelentések száma jelentősen megnőtt a telekomommunikációs, a szállítási, az építőipari, és különösen 2005-ben az energia - és a gépipari szektorban. Az információs társadalom szolgáltatásai terén a bejelentések jórészt az elektronikus aláírásra, az elektronikus kereskedelemre és a domain-nevekre vonatkoztak (lásd a 11.1 – 11.3 mellékletet).

Megvizsgált kérdések

Az EK-Szerződés 28. és 30. (áruk szabad mozgása), valamint 43. és 49. cikkének (a letelepedés joga és a szolgáltatásnyújtás szabadsága) hatálya alá tartozó nem harmonizált területeken a Bizottság válasza jórészt arra irányult, hogy figyelmeztesse a tagállamokat az elérendő célkitűzéssel aránytalan, szükségtelen intézkedés által esetleg létrejövő kereskedelmi akadályokra. Emellett a termékágazatban meglévő kölcsönös elismerés elvének való megfelelésről szóló értelmező közleményt[10] követően a Bizottság felkérte a tagállamokat, hogy minden egyes műszaki szabálytervezetbe illesszenek egy kölcsönös elismerési záradékot.

A harmonizált területeken a válaszok célja annak biztosítása volt, hogy az irányelvek egyszerű átültetésén túlmutató nemzeti intézkedések indokoltak és a közösségi joggal összeegyeztethetők legyenek.

- 2004 óta számos tagállam jelentett be tervezetet a géntechnológiával módosított és a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények együttéléséről és a GMO-k általi véletlen szennyezés ellenőrzéséről. A 2001/18/EK irányelv (a GMO-k szándékos kibocsátása) fényében elemzett szövegek a szabályozási megoldásra vonatkozó példákkal szolgáltak más tagállamok számára.

- 2004-ben számos, a tehergépjárművek holttér-ellenőrző tükrökkel való felszerelését célzó tervezet jelezte annak szükségességét, hogy felgyorsuljon a közösségi szinten a 2003/97/EK irányelvvel már harmonizált területen bevezetendő közös szabályok hatálybalépése.

- Ugyanez vonatkozik az étrend-kiegészítőkben összetevőként használt anyagokról szóló tervezetekre, melyeket közösségi szinten csak részben harmonizáltak.

- A közös szabályokkal nem rendelkező szerencsejáték-ágazatban folytatott intenzív szabályozási tevékenység elemzése kiemelte a belső piacon való szabad mozgás és a nemzeti közrend szempontjait.

- 2003 óta számos bejelentés történt a rádiós interfészek tekintetében, amely ágazatban a gyors technológiai fejlődés rendkívül komplex nemzeti szabályozásokat eredményezett, amelyek valószínűsíthetően akadályozzák majd a belső piac működését.

Válaszok:

A Bizottság 293 részletes véleményt adott ki, ami a jelentéstételi időszakban bejelentett összes tervezet (2290) 12,7 %-át teszi ki. Az 1999–2001 közötti időszakban ez az arány 8,2% volt. A tagállamok 275 részletes véleményt adtak ki. Az 1563 észrevétel közül 802-t tett a Bizottság és 761-et a tagállamok (lásd a 11.4 és a 11.6 mellékletet).

22 esetben a Bizottság felkérte az érintett tagállamokat a bejelentett szabályok elfogadásának elhalasztására egy évvel azok kézhezvételét követően, hogy ne veszélyeztessék az e téren már folyamatban lévő közösségi harmonizációs munkát (lásd a 11.5 mellékletet).

2.2. A sürgősségi eljárás alkalmazása

Az összesen 2290 bejelentés közül a tagállamok 99-szer kérték a sürgősségi eljárás alkalmazását a bejelentett tervezetekre. A Bizottság megerősítette a kivételes feltételek szigorú értelmezését, azaz hogy fenn kell állnia a különösen az egészség és a biztonság védelméhez kapcsolódó komoly és előre nem látható körülményeknek. Ennek eredményeképpen a sürgősségi eljárás alkalmazását visszautasították azokban az esetekben, amikor az indoklást kizárólag gazdasági okokra alapozták, vagy ha azt a nemzeti adminisztratív késedelem helyrehozására irányuló szándék motiválta. A sürgősségi eljárást 49 esetben találták indokoltnak (lásd a 11.7 mellékletet).

2.3. A Bizottság válaszainak nyomon követése

Az eljárás keretében fennálló tagállami kötelezettségek teljesítésének értékelésekor ez a fő mutató. A 2002-2005. évi időszakban kielégítő volt az arány a tagállamok által adott válaszok száma és a Bizottság által kiadott részletes vélemények mennyisége között (átlagosan 84,7 % a teljes időszakban), és az fokozotosan javult (a 2002. évi 78,5%-ról 87%-ra 2005-ben). A válaszok jórészt kielégítőek voltak (az időszak során átlagosan 60,6 %-ban). Ehhez hozzájárult a Bizottság és az érintett tagállamok közötti párbeszéd folytatása, mely lehetővé tette számos eset tisztázását a bejelentést követő egy éven belül (lásd a 11.8 mellékletet).

2.4. A tagállamokkal folytatott párbeszéd

A bizottság rendszeres ülései lehetővé tették a közérdekű kérdésekről és az eljárás specifikus vonatkozásairól folytatott eszmecserét. 2003 és a csatlakozás időpontja közötti időszakban a 10 új tagállam megfigyelőként vett részt a bizottsági munkában.

Megbeszéléseket folytattak különösen a 2004. május 1-jei bővítésről, az irányelvnek az információs társadalom szolgáltatásain kívüli szolgáltatásokra való lehetséges kiterjesztéséről, a 98/34 eljáráshoz kapcsolódó dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférésről az 1049/2001/EK rendelet hatálybalépése után, a bejelentett tervezetekről készített hatástanulmányokról és az eljárás és a más közösségi bejelentési eljárások közötti átfedésről („egyablakos” rendszer).

Több kérdést tárgyaló üléseket és szemináriumokat tartottak továbbá a tagállamokban, lehetővé téve ezzel a Bizottság és az eljárásban résztvevő nemzeti hatóságok közötti közvetlen párbeszédet. A 2005-ben mintegy 200 tagállami és az európai ipart képviselő résztvevővel megtartott konferencia lehetőséget teremtett arra, hogy kiderüljön, mik az eljárásban résztvevők elvárásai, és hogy megvitassák az eljárás hatékonysága javításának lehetőségeit.

2.5. Az irányelvvel szembeni jogsértések

A tagállamokkal szembeni jogsértési eljárások (az EK-Szerződés 226. cikke) a tagállamok azon kötelezettsége megszegésével voltak kapcsolatosak, hogy az irányelv értelmében már a tervezeti szakaszban bejelentsék a műszaki előírásokat. A szóban forgó időszakban továbbra is alacsony volt ezen eljárások száma: 2002-ben három, 2003-ban három, 2004-ben kettő és 2005-ben négy eljárásra került sor. A jogsértési eljárások célja a tagállamok által be nem jelentett nemzeti előírások hatályon kívül helyezésének a biztosítása volt. Valamennyi eljárást lezárták.

2.6. Következtetés

2002 és 2005 között teljes mértékben megerősítették az eljárás hasznosságát hatékonyság, átláthatóság és az igazgatási együttműködés szempontjából. Ráadásul a tagállamok által az irányelv értelmében bejelentett műszaki szabálytervezetek nagy száma hozzájárul a közösségi jogszabályok megelőző megközelítéssel való helyes alkalmazásának biztosításához.

A hálózatalapú megközelítés és a Bizottság és a tagállamok közötti nagyfokú együttműködés szintén hozzájárult annak biztosításához, hogy a nemzeti szabályozási tevékenységeket a kereskedelem akadályozása nélkül végre lehessen hajtani, és hogy közösségi harmonizációs intézkedésekre csak nagy szükség esetén kerüljön sor, a szubszidiaritás elvének szigorú betartásával. Ezzel egyidejűleg bizonyos területeken, ahol már hatályban vannak harmonizációs intézkedések, az eljárás lehetővé tette ezek kiegészítését vagy megerősítését.

Az intenzív munka, amely annak biztosítására irányult, hogy a tíz tagjelölt ország az EU-hoz való csatlakozáskor eleget tegyen az irányelvből fakadó kötelezettségeknek, segített biztosítani a kibővített belső piac megfelelő működését.

A vállalkozáspolitikai dimenzió kibővítése továbbra is prioritás marad az eljárás alkalmazása során. A bejelentett tervezetek már hozzáférhetők elektronikus formában, díjmentesen és az EU valamennyi hivatalos nyelvén. Folytatódnak az arra irányuló erőfeszítések, hogy a gazdasági élet szereplői számára a lehető legegyértelműbb és túlszabályozás nélküli jogi keretet biztosítsák.

[1] A 98/48/EK irányelvvel (HL L 217., 1998.8.5.) módosított, a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 204., 1998.7.21.)

[2] Lásd: a szabályozási környezet javítására vonatkozó cselekvési terv, COM (2002) 278 végleges. Lásd még: Jobb szabályozás a növekedés és a munkahelyteremtés területén az Európai Unióban, COM (2005)97 végleges.

[3] További információért az európai szabványosítási politikáról lásd: http://ec.europa.eu/enterprise/standards_policy/index_en.htm

[4] HU (Európai Szabványügyi Bizottság), CENELEC (Európai Elektrotechnikai Szabványügyi Bizottság)) és ETSI (Európai Távközlési Szabványügyi Intézet).

[5] A megbízások a szabványügyi testületekhez intézett, bizonyos feltételek esetén elfogadható kérelmek.

[6] Új megközelítés szerinti irányelvek: www.newapproach.org

[7] COM(2004) 674 végleges, 2004.10.18..

[8] Lásd még a fenti 2. lábjegyzetet.

[9] C-194/94. sz. ügy: CIA Security International SA kontra Signalson SA and Securitel SPRL [1996] ECR I-2201.

[10] Az áruk más tagállamok piacaihoz való hozzáférésének megkönnyítéséről: a kölcsönös elismerés gyakorlati alkalmazása (2003/C 265/02), HL C 265/2, 2003.11.4.