a Bizottság Közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai gazdasági és Szociális bizottságnak és a Régiók Bizottságának - Az ózonréteget lebontó anyagok kivonásának befejezése 20 év tapasztalatán alapuló jobb szabályozás {SEC(2008) 2366 végleges} {SEC(2008) 2367 végleges} /* COM/2008/0505 végleges - COD 2008/0165 */





HU || AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA Brüsszel, 1.8.2008 COM(2008) 505 végleges 2008/0165 (COD) A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az ózonréteget lebontó anyagok kivonásának befejezése 20 év tapasztalatán alapuló jobb szabályozás PART 1 {COM(2008) 2366 végleges} {COM(2008) 2367 végleges} A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az ózonréteget lebontó anyagok kivonásának befejezése 20 év tapasztalatán alapuló jobb szabályozás 1. Bevezetés A sztratoszferikus ózonréteg megvédi a földi élőlényeket a Napból érkező káros ibolyántúli sugárzástól. Az 1980-as évek elején a tudósok megfigyelése szerint az Antarktisz fölött jelentősen visszaesett a sztratoszféra ózonkoncentrációja, s ez a jelenség „ózonlyuk” néven az egész világon elhíresült. A válság tetőfokán – az 1990-es évek utolsó tavaszain – az ózonlyuk a sarkvidékeken volt a legaggasztóbb, bár a koncentráció másutt is jelentősen lecsökkent. Ha megnő az ibolyántúli sugárzás, ez károsan hat az emberi egészségre, például megnöveli a bőrrák és a szürke hályog előfordulását, és az ökoszisztémáknak is árt. Egyes kormányok már 1987-ben megegyezésre jutottak, s az ózonréteget lebontó anyagokról szóló montreali jegyzőkönyv megkötése révén az összes aláíró fél területén megkezdődött az ózonréteget lebontó anyagok (ozone-depleting substances, a továbbiakban: ODS) ütemterv szerinti kivonása. 2007-ben a részes felek (beleértve az Európai Közösséget) megünnepelték a Montreali Jegyzőkönyv fennállásának húszéves évfordulóját, a világ egyik legsikeresebb környezetvédelmi megállapodását üdvözölve benne. Addigra mind a 191 részes félnek 95%-kal sikerült csökkentenie ODS-fogyasztását a referenciaszinthez képest[1]. A csökkentés az iparosodott országokban volt a legjelentősebb (99,2%), és valamivel csekélyebb (80%) volt a fejlődő országokban[2]. 2007-ben kiadott legutóbbi jelentésében a Montreali Jegyzőkönyvvel létrehozott tudományos értékelő testület megerősítette, hogy a jegyzőkönyvvel bevezetett ellenőrző intézkedéseknek köszönhetően az ózonréteg lassan helyreáll – noha korábbi, 2002-es jelentésének előrejelzéseihez képest 10-15 év késéssel. Az átlagos és az északi-sarki ózonszint mostani becslés szerint 2050-re fog helyreállni, a déli-sarki ózonlyuk pedig 2060-2075-re tűnik el teljesen. Az UNEP szerint a Montreali Jegyzőkönyv alapján bevezetett ellenőrzésekkel több millió halálos kimenetelű bőrrákos eset és több tízmillió nem halálos kimenetelű bőrrákos és szürke hályogos eset előzhető meg. Ezenkívül az ellenőrzések révén 1990 és 2010 között több mint 100 milliárd tonna szén-dioxiddal egyenértékű üvegházhatású gáz kibocsátása kerülhető el. 2010-re az ODS-kibocsátás a teljes becsült szén-dioxid-kibocsátásnak kevesebb mint 5%-áért lesz felelős, míg ugyanez az arány 1990-ben majdnem 50%-os volt[3]. 2007. évi jelentésében a tudományos értékelő testület arra figyelmeztette a részes feleket, hogy a sikerek ellenére csak lankadatlan igyekezettel tartható az ózonréteg helyreállításának legújabb ütemterve, figyelembe véve a fennmaradó – különösen az éghajlatváltozás hatását érintő – bizonytalanságokat is. A legfontosabb hátralevő kihívások: – Az ózonréteget lebontó anyagokból és az üvegházhatású gázokból képződött „készletek” kibocsátása a légkörbe – A jegyzőkönyv eddig az ODS-előállítás betiltására összpontosított, ezért jelentős mennyiségű „ODS-készletek” halmozódtak fel termékekben és berendezésekben (például szigetelőhabban, hűtőközegben és légkondicionáló rendszerekben). A becslések szerint 2015-re a világon összesen 2 millió tonna ózonlebontó potenciálnak (ODP) megfelelő, vagyis 13,4 milliárd tonna szén-dioxid-egyenértéknyi készlet halmozódik fel, ezért további cselekvésre van szükség. – Mentesített ODS-felhasználások – A jegyzőkönyv bizonyos fokig rugalmasan kezeli a szabályozott ODS-ek felhasználásait, például ha egyelőre nincs más, technikailag vagy gazdaságilag kivitelezhető megoldás, vagy bizonyos felhasználások esetében, például ha a metil-bromidot karanténhoz és szállítás előtti kezeléshez vagy alapanyagként használják fel. A tudományos értékelő testület arra figyelmeztette a részes feleket, hogy 2015-ig jelentősen csökkenteni kell e mentesített felhasználásokat a jelenlegi szinthez képest, amely évente körülbelül 20 000 tonna ODP-nek felel meg, ha nem akarunk még néhány év késést felhalmozni az ózonréteg helyreállításának ütemtervéhez képest. – Új ODS-ek – Egyes olyan anyagokról, amelyek nem esnek a jegyzőkönyv szerinti ellenőrzés alá, a tudomány újabban bebizonyította, hogy ODP-jük a vártnál sokkal magasabb, s ezen anyagok értékesítése gyors ütemben nő. A tudományos értékelő testület komoly aggályait fejezte ki amiatt is, hogy a hidroklórfluor-szénhidrogének (HCFC) termelése gyorsuló ütemben nő, holott a fejlődő országokban 2040-re tervezik teljes kivonásukat. A részes felek azonban gyorsan reagáltak, mivel azonnal, még 2007-ben a jegyzőkönyv olyan értelmű kiigazításában állapodtak meg, amely felgyorsítja a HCFC-k kivonását, világszinten akár 1 millió tonna ODP-nek és 18 milliárd tonna szén-dioxid-egyenértéknek megfelelő csökkenést érve el[4]. E világméretű (noha az Európai Uniót csak részben érintő) kihívások állnak a Bizottság ezen javaslatának és az azt megalapozó elemzésnek hátterében. 2. A jelenlegi helyzet az Európai Unióban Az ózonréteget lebontó anyagokról szóló 2037/2000/EK rendelet (a továbbiakban: a Rendelet) az Európai Közösségek fő eszköze a Montreali Jegyzőkönyv alkalmazására[5]. A szoros összhangban álló és egymást kölcsönösen megerősítő nemzetközi és európai uniós politikai keret eddigi teljesítménye látványos: a szabályozott ODS-ek felhasználása és termelése szinte teljesen leállt. Az Európai Közösség mára felhagyott eredeti ODS-fogyasztásának 99%-ával. 2010-re az Európai Közösségben teljesen megszűnik a szabályozott ODS-ek fogyasztása, évi néhány száz tonna ODP kivételével, míg a referenciaszint 400 000 tonna. A jegyzőkönyv és a Rendelet szerinti ellenőrzés alá eső felhasználások céljára történő ODS-előállításnak 2025-re meg kell szűnnie az Európai Közösségben, és 2010-ig évi 4000 tonna ODP-re fog csökkenni, míg a referenciaszint 700 000 tonna. A részes felek által 2007-ben elfogadott gyorsított HCFC-kivonási ütemterv miatt a Rendelet olyan értelmű kiigazításra szorul, amely a gyártás leállítását a Rendeletben jelenleg előírt 2025-ről 2020-ra hozza előre. Mivel hamarosan megszűnik a „gyári új” HCFC-k felhasználása, szigorúbb intézkedésre van szükség a törvénytelen ODS-kereskedelem és ‑felhasználás kockázatának csökkentéséhez. Becslések szerint az Európai Unióban 2010-ben körülbelül 700 000 tonna ODP-nek megfelelő ODS-készlet lesz, ami 5 milliárd tonna szén-dioxidnak felel meg, ezt azonban ma még csak nagy bizonytalansággal lehet előre jelezni. A 2005-től 2015-ig tartó időszakban évente akár 24 000 tonna ODP-nek, vagyis 170 millió tonna szén-dioxid-egyenértéknek megfelelő kibocsátásra lehet számítani. A felhasználás tilalma, a Rendeletnek az újrafeldolgozásra és a megsemmisítésre vonatkozó rendelkezései, s ami a legfontosabb: a hulladékokról szóló európai uniós keretirányelv és az elektromos és elektronikus berendezések hulladékairól szóló irányelv hasonló rendelkezései semlegesíthetik e kibocsátás nagy részét, noha a jelenlegi európai uniós hulladék-újrafeldolgozási és ‑hasznosítási arány köztudottan nagyon alacsony. A becslések szerint az Európai Unióban évente kevesebb mint 300 tonna ODP-nek megfelelő új ODS-t bocsátanak ki, bár mindig egyre többet. A kritikus és nem helyettesíthető ODS-felhasználás néhány eset kivételével megszűnt az Európai Unióban, a metil-bromid mentesített felhasználásai – karanténhoz és szállítás előtt – pedig várhatóan évi 300 tonna ODP alatti szinten állandósulnak. A Rendelet alkalmazásában érdekelt összes fél adminisztratív kiadásai jelentősen visszaestek, hiszen a kifejlesztett és a piacon egyre megjelenő technikailag és gazdaságilag életképes alternatíváknak köszönhetően mindig egyre kevesebb mentesítési határozatra van szükség. E javaslat alátámasztására felmérést végeztek az érdekeltek körében, s az szintén arról tanúskodik, hogy eredményességét és hatékonyságát tekintve általános tetszésnek örvend a létező szabályozási keret, még ha sokan bonyolultnak tartják is. 3. Úton a jobb szabályozás felé Az európai intézményeknek a jobb szabályozás melletti elköteleződése – tudván azt is, hogy az Európai Uniónak húszéves tapasztalata van az ózonréteg megóvásában – jó alkalmat ad az ózonréteget lebontó anyagokról szóló rendelet felülvizsgálatára[6]. Ennek a felülvizsgálatnak a következők a főbb célkitűzései: 1) a 2037/2000/EK rendelet egyszerűsítése és átdolgozása, a szükségtelen adminisztratív teher egyidejű csökkentésével, összhangban a Bizottságnak a jobb szabályozás melletti elköteleződésével; 2) a 2007-ben kiigazított Montreali Jegyzőkönyvvel való összhang biztosítása; és 3) annak biztosítása, hogy a fent vázolt kihívások megválaszolásra kerülnek, ezáltal az ózonréteg a kitűzött időn belül helyreállítható, és elkerülhetők az emberi egészségre és az ökoszisztémákra gyakorolt káros hatások. A rendelet felülvizsgálata és a kapcsolódó hatásvizsgálat keretében számos olyan területet vitattak meg, amely – mind világszinten, mind az Európai Unió szintjén – a jelenlegi helyzetben fejlesztés tárgya lehet[7]. Ennek eredményeképpen a Bizottság az ózonréteg védelmében javaslatot tesz a Rendelet egyszerűsítésére, ésszerűsítésére és továbbfejlesztésére, bizonyos nemzetközi szintű intézkedések párhuzamos megtétele mellett. 3.1. A meglévő rendelet felülvizsgálata A felülvizsgálat számos lehetőséget talált a Rendelet szövegének egyszerűsítésére[8]. A legfontosabb egyszerűsítő módosítások az ODS-ek nem helyettesíthető vagy kritikus alkalmazására vonatkozó, mára idejüket múlt rendelkezéseknek és kapcsolódó eljárásoknak az elhagyásából, valamint a jelentéstétel lehetőség szerinti egyszerűsítéséből állnak, kellő figyelemmel az Európai Uniónak a jegyzőkönyvből adódó kötelezettségeire. A felülvizsgálat arra is szolgált, hogy a Rendelet összhangba kerüljön a jegyzőkönyv részes felei által 2007-ben elfogadott, a HCFC-k gyorsított kivonására irányuló XIX/6. határozattal. A HCFC-k termelésének beszüntetése tehát már 2020 elején esedékes lesz. A Bizottság ezenkívül olyan mérsékelt módosításokra is javaslatot tesz, amelyek a bűnüldözés összetett feladatát hivatottak megkönnyíteni, különösen a vámhatóságok számára, az ODS-ek törvénytelen kereskedelmének és felhasználásának megelőzésére az Európai Unióban. Ezen intézkedések közé tartozik bizonyos címkézési követelmények bevezetése és olyan, alig igénybe vett mentesítések megszüntetése, amelyek kis számú szereplőre jelentős adminisztratív költséget rónak, hasznuk pedig gyors ütemben csökken. Ahhoz, hogy az Európai Unió szembenézhessen a fennmaradó kihívásokkal, a szabályozás mérsékelt szigorítása bizonyult szükségesnek, noha korlátozott költségek árán és gyakran az igazgatást tovább egyszerűsítve. Az ODS-készletek sorsának rendezésére a Bizottság a Rendelet rendelkezéseinek megerősítését javasolja a termékekben és berendezésekben található ODS-ek újrahasznosítása és megsemmisítése tekintetében, mivel így akár 14 000 tonna ODP-től (112 millió tonna szén-dioxid-egyenértéktől) kímélhető meg a környezet. Annak elkerülésére, hogy kifejlődjenek olyan piacok, amelyek később szabályozásra szorulnak, a Bizottság azt javasolja, hogy a Rendelet sorolja fel az új ODS-eket, és kötelezze a termelőket és az importőröket a kereskedelmi forgalom bejelentésére. A Bizottság továbbá azt javasolja, hogy a karantén és a szállítás előtti kezelés céljára felhasznált metil-bromid meglévő mennyiségkorlátja csökkenjen 600-ról 200 tonna ODP-re – ez a jelenlegi szint –, és 2015-re e felhasználások teljesen szűnjenek meg. Időközben kötelezővé fognak válni a rendelkezésre álló újrabefogási technológiák, a dolgozók egészségének védelmében is. 3.2. Kiegészítő intézkedések A fent leírt módosításokon kívül a Bizottság további intézkedéseket fog tenni az ODS-ek teljes kivonása érdekében, nemzetközi szinten is. A nyomonkövetési intézkedések legelsősorban a hulladékpolitikai keretszabályozás – és különösen az elektromos és elektronikus berendezések hulladékairól szóló irányelv – alkalmazásának és végrehajtásának fejlesztésére, valamint az építési és bontási hulladékáramban levő ODS-ek hasznosítására fognak összpontosulni. Az intézkedések annak ösztönzésére is megoldásokat fognak keresni, hogy a termékekben és berendezésekben található ODS-eket nagyobb mennyiségben adják át hasznosításra, újrafeldolgozásra vagy megsemmisítésre az Európai Unióban[9]. Ezen intézkedésekre a tagállamokkal, valamint az ózonréteget lebontó anyagok, a hulladék (különösen az építési és bontási hulladék) kezelése és az éghajlatváltozás területében érintett felekkel szoros együttműködésben kerül sor. Az intézkedések további 80 000 tonna ODP-nek, vagyis 640 millió tonna szén-dioxid-egyenértéknek megfelelő környezetvédelmi hozadékkal járhatnak. Ezzel párhuzamosan a Bizottság a tagállamokkal és a jegyzőkönyv többi részes felével együtt igyekezni fog – kétoldalú megbeszélések révén is – nemzetközi szinten tovább csökkenteni a fennmaradó ODS-felhasználásokat és ‑kibocsátást, valamint minden részes felet a jegyzőkönyv módosításainak teljes támogatására ösztönözni. A kiemelt célkitűzések között fog szerepelni, hogy a HCFC-k világszintű kivonása éghajlatkímélő alternatívák bevezetéséhez vezessen, hogy a fejlődő országokban felhalmozódott ODS-készletek problémájára megoldás szülessen, hogy visszaszoruljon a karantén és a szállítás előtti kezelés céljára történő metil-bromid-felhasználás, és hogy az új ODS-ek világszintű ellenőrzéseit kellően nyomon kövessék, és szükség esetén megszigorítsák őket. A Bizottság továbbá ezentúl is – célirányos műhelyekkel és tudásmegosztási tevékenységekkel – elő fogja mozdítani a technológiák és az ismeretek átadását. 4. Várható hatás A javaslatcsomag végeredményben a szabályozás jelentősen egyszerűbb megszövegezéséhez fog vezetni, s egyúttal biztosítékokat fog kínálni az ODS-ek kivonásában eddig elért fejlődés visszafordíthatatlanságára és megerősítésére. A korábbi sikerekre építve és az egyszerűsítésre kínálkozó alkalmakat megragadva összesen majdnem 3 millió euróval csökkenthetők a 2010–2020-as időszak igazgatási költségei: e megtakarításból 2 millió EUR az iparágat, 0,7 millió a tagállami hatóságokat, a többi pedig az Európai Bizottságot érinti. A halmozott járulékos közvetlen gazdasági hatás a 2010–2020-as időszakban várhatóan 13 millió EUR alatt marad, és elsősorban a karantén és a szállítás előtti kezelés céljára történő metil-bromid-felhasználást csökkentő intézkedéseknek tudható be[10]. Az egyszerűsítés várhatóan különösen előnyös lesz a kkv-knak, mivel ez utóbbiak nehezebben férnek hozzá a Rendelet alkalmazásához szükséges szakismeretekhez. A javaslatcsomag legkézzelfoghatóbb eredménye a karanténnal és a szállítás előtti kezeléssel, valamint az ODS-készletek hasznosításával és megsemmisítésével kapcsolatos szakpolitikai intézkedés. Ezzel összesen 16 000 tonna ODP-nek – vagyis 112 millió tonna szén-dioxid-egyenértéknek – megfelelő tiszta nyereség érhető el a 2010–2020-as időszakban[11]. 5. Következtetés A Rendelet nagyon eredményesnek bizonyult, vezető szerepet biztosítva az Európai Uniónak az ózonréteg védelmében. A javasolt politikai megoldások a meglévő Rendelet erős oldalaira építenek, és az alapos elemzésen nyugvó, egyszerűbb és jobb szabályozás melletti elkötelezettséget tükrözik. A javaslat szerinti új rendelet biztosítani fogja, hogy az Európai Unió ezután is eleget tegyen a Montreali Jegyzőkönyvnek, de a fölösleges igazgatási költségeket is kiküszöbölje. Ugyanakkor javít az Európai Unió helyzetén a fennmaradó globális szintű kihívások – köztük a törvénytelen kereskedelem – leküzdésében, s így a jóhiszemű kereskedők és a nem kormányzati szervezetek aggályaira is választ ad. [1] A Montreali Jegyzőkönyv 1. cikke értelmében a „felhasználás” a szabályozott anyagokból előállított mennyiség, a behozatallal megnövelve és a kivitellel csökkentve. [2] A fejlődő országokban elért csökkentéseket elsősorban a multilaterális alap tette lehetővé, amely mostanáig 2,4 milliárd USD-t juttatott technológiaátadási és kapcsolódó kapacitásbővítési projekteknek. A fejlődő országok ütemtervei jellemzően néhány év késésben vannak az iparosodott országokéhoz képest. [3] Az éghajlatváltozáshoz való hozzájárulás azért ilyen jelentős, mert az ózonréteget lebontó anyagoknak nagyon magas a globális felmelegedési potenciálja (egyeseké akár 14 000-szerese a szén-dioxidénak). [4] Vö. a jegyzőkönyv részes feleinek 19. találkozóján (2007, Montreal) hozott XIX/6. sz. határozatot a HCFC-k kivonásának felgyorsításáról. Megjegyzendő, hogy az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésének lehetősége a viszonylag magas globális felmelegedési potenciállal rendelkező jelenlegi megoldásokból (például hűtőközegekből) származó kibocsátás visszaszorításában és/vagy alacsony globális felmelegedési potenciállal rendelkező megoldások bevezetésében rejlik. A részes felek vonatkozó határozataiban szerepelnek ezen éghajlatváltozási szempontok. [5] A rendelet ezenkívül majdnem húsz éve hatályban lévő korábbi rendeleteket is módosít. [6] Ez a felülvizsgálat a Bizottság 2008. évi jogalkotási és munkaprogramjában „Egyszerűsítés” címszó alatt szerepel. [7] Lásd SEC(2008) xxx és SEC(2008) xxx. [8] A Rendelet változatlanul hagyásának (minden marad a régiben), sőt hatályon kívül helyezésének lehetőségét is mérlegelték, de el kellett vetni, többek között azért, mert az Európai Közösség ezzel megszegte volna a Montreali Jegyzőkönyvet, és nem törekedhetett volna egyszerűsítési célkitűzése felé. [9] Például ellentételezési vagy letéti rendszerekkel kapcsolatos előírások, a megsemmisítés regionális alapokból való finanszírozása stb. [10] Jelentősen kevesebb költség volna, ha figyelembe vennénk, hogy a metil-bromidot valószínűleg törölni fogják a jegyzékből egészségügyi okok miatt. [11] Globális felmelegedési potenciálban kifejezve ez körülbelül az 1990. évi üvegházhatásúgáz-kibocsátás 2%-ának felel meg. Kizárólag összehasonlításképpen: ez az éghajlattal és energiával kapcsolatos csomagban 2020-ra kitűzött 20%-os üvegházhatásúgázkibocsátás-csökkentés céljának eléréséhez szükséges csökkentés tizedének felel meg.