INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat okai és céljai

A közös halászati politika (KHP) keretébe tartozik a tengerek biológiai erőforrásainak védelme, valamint az ezeket kiaknázó halászati tevékenységek és flották irányítása. Hatálya kiterjed az uniós vizeken végzett tevékenységekre és az uniós halászhajók által az Unión kívüli vizeken folytatott tevékenységekre.

Az 1006/2008/EK rendelet (a továbbiakban: a halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendelet) tárgya az uniós hajók uniós vizeken kívül folytatott halászati tevékenységeinek és a harmadik országbeli halászhajók uniós vizeken folytatott tevékenységének engedélyezése. A szóban forgó rendelet az ellenőrzési rendelet és az IUU-rendelet mellett a KHP három végrehajtási pillérének egyike.

A KHP-t az 1380/2013/EU rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) reformálta meg. A halászati gazdálkodásban különösen a fenntartható, ökoszisztéma-alapú és elővigyázatossági megközelítés érvényesülését mozdítja elő, és egyúttal nagy hangsúlyt helyez a szakpolitika belső és külső dimenziója közötti összhangra. Az uniós vizeken kívül folytatott uniós halászati tevékenységeknek a közös halászati politika területén alkalmazandó uniós jogban foglalt elvekkel és előírásokkal azonos elveken és előírásokon kell alapulniuk. Az Uniónak képesnek kell lennie flottájának nyomon követésére, függetlenül attól, hogy az hol, illetve milyen keretek között folytat tevékenységet. A halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló jelenlegi rendeletet felül kell vizsgálni, hogy megfelelő módon tükrözze az új KHP céljait és összhangba kerüljön az ellenőrzési rendelettel.

A KHP-reform szerves részeként a Bizottság a közös halászati politika külpolitikai vetületéről szóló közleményében 2011-ben javaslatot tett a halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendelet felülvizsgálatára. A javaslatot 2012-ben egy európai parlamenti állásfoglalás is támogatta.

A halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendelet felülvizsgálata egy REFIT-kezdeményezés, amelynek célja, hogy a jelenlegi rendelkezéseket egyértelműbbé tegye és egyszerűsítse különösen az Unió, a tagállamok és a piaci szereplők kötelezettségeinek meghatározása tekintetében, továbbá arra irányul, hogy a halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendeletet összhangba hozza az ellenőrzési rendelettel.

A felülvizsgálat szükségességét több nemzetközi fejlemény is alátámasztja. Az Unió jóváhagyta a FAO jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló, 2001-ben elfogadott nemzetközi cselekvési tervét (IPOA-IUU). Az IPOA-IUU és a FAO által a lobogó szerinti államok teljesítményére vonatkozóan 2014-ben elfogadott önkéntes iránymutatás szerint a tengeri biológiai erőforrások és a tengeri ökoszisztémák hosszú távú védelmének és fenntartható hasznosításának biztosítása a lobogó szerinti államok felelőssége. Az önkéntes iránymutatás ajánlásai szerint a lobogó szerinti államnak engedélyezési rendszert kell létrehoznia annak érdekében, hogy engedély nélkül egyetlen hajó se folytathasson tevékenységet. Az iránymutatás azt is ajánlja, hogy a lobogó szerinti állam és a parti állam adjon ki engedélyt olyan esetben, ha a halászati tevékenység végzésére valamely halászati hozzáférési megállapodás keretében vagy akár ilyen megállapodáson kívül kerül sor. Végezetül meg kell említeni, hogy a Nemzetközi Tengerjogi Bíróság 2015 áprilisában tanácsadói véleményt bocsátott ki a Szubregionális Halászati Bizottság tagjainak kizárólagos gazdasági övezeteiben folytatott jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászattal (IUU-halászat) kapcsolatos ügyekben. A Nemzetközi Tengerjogi Bíróság véleménye szerint a lobogó szerinti állam felelőssége a parti államok kizárólagos gazdasági övezetében folytatott IUU-halászat megelőzésére és/vagy visszaszorítására a „kellő gondosság” szerinti kötelezettség. A Nemzetközi Tengerjogi Bíróság kiemeli, hogy a halászati erőforrásokhoz való hozzáférés tárgyában az Unió és a parti államok között megkötött megállapodások bárminemű megszegéséért az Unió, nem pedig annak tagállamai tartoznak felelősséggel.

•A javaslatnak a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel való összhangja

A halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendelet az 1380/2013/EU rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) IV. részében a KHP vonatkozásában meghatározott külső halászati politika egyik operatív eleme. Ezenkívül kiegészíti az ellenőrzési rendeletet és a 404/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletet, amelyek rendelkezései kiterjednek valamennyi, a KHP keretében az uniós vizeken végzett tevékenységre, illetve az uniós halászhajók által folytatott tevékenységre. Az engedélyezési rendelet tárgya az uniós vizeken kívül tartózkodó uniós halászhajók, illetve az uniós vizeken tartózkodó harmadik országbeli halászhajók engedélyeinek szabályozása. Tehát a halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendelet elsősorban az engedélyezés szabályait részletezi, ezzel szemben az ellenőrzési rendelet és annak végrehajtási rendelete az ellenőrzéssel és végrehajtással összefüggő kérdéseket szabályozza. E javaslat a halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendelet oly módon történő ésszerűsítésére irányul, hogy az ellenőrzési rendelet értelemszerűen az ellenőrzés és jelentéstétel szempontjaira vonatkozzon. Végezetül, mivel a halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendelet célja annak lehetővé tétele, hogy az Unió hatékonyabban nyomon követhesse a külső vizeken halászó flottájának tevékenységét, a rendelet nagyban hozzá fog járulni a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat elleni küzdelemhez.

•A javaslat egyéb uniós szakpolitikákkal való összhangja

Az alaprendelet kimondja, hogy az Unió „koherensebbé teszi az uniós szakpolitikai kezdeményezéseket, különös figyelmet fordítva a környezetvédelmi, kereskedelmi és fejlesztési tevékenységekre, valamint még nagyobb összhangot alakít ki a fejlesztési együttműködés és a tudományos, műszaki és gazdasági együttműködés keretében hozott intézkedések között”. Azáltal, hogy – különösen a külső vizeken halászó uniós flotta tevékenységeinek fenntarthatósága tekintetében – előmozdítja a Unió külső halászati politikájához kapcsolódó célok megvalósulását, a halászati tevékenységek engedélyezéséről szóló rendelet maradéktalanul összhangban van az uniós környezetvédelmi és fejlesztési politikával.

2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

•Jogalap

Ez a javaslat az EUMSZ 43. cikkének (2) bekezdésén alapul, amely a KHP célkitűzéseinek megvalósításához szükséges rendelkezések megállapításáról szól.

•Szubszidiaritás

A javaslat tárgya az uniós vizeken kívül tartózkodó uniós flotta, illetve az uniós vizeken tartózkodó harmadik országbeli hajók engedélyeinek szabályozása. Következésképpen szorosan kapcsolódik a tengeri biológiai erőforrások KHP szerinti, külső vizeken történő védelmének vonatkozásaihoz, ami az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik, ezért a szubszidiaritás elve nem alkalmazandó ebben az összefüggésben.

•Arányosság