Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a nemzetközi kereskedelmi szabályok alkalmazása és érvényesítése terén az Unióra ruházott jogok gyakorlásáról /* COM/2012/0773 final - 2012/0359 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE A javaslat okai és céljai Ez az európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat azt tükrözi, hogy az Unió prioritásnak tekinti kereskedelmi jogainak hatékony érvényesítését. Ezt a célkitűzést a „Kereskedelem, növekedés és globális ügyek” című bizottsági közlemény[1], fogalmazta meg, és a 2010. december 21-i tanácsi következtetések[2] hagyták jóvá. Az Uniónak jelenleg nincs közös jogalkotási kerete[3] nemzetközi kereskedelmi megállapodások szerinti jogainak érvényesítésére. Ez a javaslat ezt a helyzetet kívánja orvosolni. Háttér-információk Az Unió kerülhet olyan helyzetbe, hogy a nemzetközi kereskedelmi megállapodások szerinti jogai és érdekei érvényesítése és védelme érdekében egyoldalú intézkedéseket kell hoznia. Ez történhet a Világkereskedelmi Szervezet (WTO) vitarendezési szabályai szerint, csakúgy, mint bilaterális vagy regionális vitarendezési mechanizmusok alkalmazása során. Hasonló a helyzet a nemzetközi megállapodások keretében hozott kereskedelmi védintézkedések és az ún. „újbóli lekötés” (rebinding) gyakorlata terén is. Ezek az intézkedések minden esetben gyors fellépést igényelnek ahhoz, hogy eredményesen és hitelesen ösztönözzék a feleket a megállapodásnak való megfelelésre, és az Unió vonatkozó nemzetközi kötelezettségvállalásaiban meghatározott határidők betartására. Mindez gyors, hatékony és rugalmas döntéshozatalt tesz szükségessé a Lisszaboni Szerződés által meghatározott struktúrákon belül. A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése előtt az Unió a jogait ad hoc módon, a Tanács által a Bizottság javaslatát követően elfogadott rendeletek formájában, a Szerződés korábbi 133. cikke szerint érvényesítette. A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta azonban a Tanács és az Európai Parlament a rendes jogalkotási eljárás keretében a közös kereskedelempolitika végrehajtásának kereteit meghatározó intézkedések terén társjogalkotóként jár el (az Európai Unió működéséről szóló szerződés – a továbbiakban: EUMSZ – 207. cikke). A nemzetközi kereskedelmi megállapodások szerinti jogok érvényesítése tipikus végrehajtási feladat, amely szükségessé teheti végrehajtási intézkedések szigorú határidőkhöz kötött elfogadását és érvényesítését. Indokolt, hogy a Tanács és az Európai Parlament világos és kiszámítható keretet állítson fel az ilyen jogi aktusok elfogadásához. Az EUMSZ hatálybalépése előtti gyakorlat példázza, mennyire fontos lenne olyan eljárások szerint fellépni, amelyek gyors és eredményes döntéshozatalt tesznek lehetővé az Unió jogainak érvényesítése terén: – A WTO US–Foreign Sales Corporation vitarendezési ügyében nyolc hónap telt el a Bizottság javaslatának elfogadásától az Amerikai Egyesült Államokból származó egyes termékek behozatalára vonatkozó vámok emeléséről szóló, 2003. december 8-i 2193/2003/EK tanácsi rendelet elfogadásáig. Az intézkedés felfüggesztését (melyet a 2006. május 15-i 728/2006/EK tanácsi rendelet mondott ki) a bizottsági javaslat elfogadása után három nappal elfogadták. – A WTO US–Byrd vitarendezési ügyében körülbelül két hónap telt el a Bizottság javaslatának elfogadásától az Amerikai Egyesült Államokból származó egyes termékekre vonatkozó vámok emeléséről szóló, 2005. április 25-i 673/2005/EK tanácsi rendelet elfogadásáig. – A WTO US–wheat gluten vitarendezési ügyében az 1998. augusztus 14-i 1804/98/EK tanácsi rendelet fenntartotta az EU azon jogát, hogy a védintézkedésekről szóló WTO-megállapodás 8. cikkének megfelelően ellensúlyozza az Amerikai Egyesült Államok védintézkedéseinek káros hatásait. A bizottsági javaslat és a fent említett rendelet elfogadása között egy hónap telt el. – Az US-Steel ügyben a védintézkedések ellensúlyozására irányuló intézkedésekről szóló, 2002. június 13-i 1031/2002/EK tanácsi rendelet elfogadása két hónapba telt; ugyanezen ügyben az egyensúly helyreállítását célzó intézkedések visszavonása csupán négy napot vett igénybe. Mivel hiányzik az a megfelelő jogalkotási keret, amely a kereskedelempolitikai intézkedések végrehajtását a fentiekhez hasonló helyzetekben szabályozza, bizonyos esetekben az intézkedések elfogadására a rendes jogalkotási eljárás keretében kell sort keríteni. Átlagosan 15–31 hónapig tart egy jogalkotási aktus elfogadása; egy ilyen hosszú időtartam akadályozhatja az Uniót abban, hogy jogait a nemzetközi kereskedelmi megállapodásokban meghatározott időkereteken belül eredményesen gyakorolja. E rendelettervezet alapját az adja, hogy a) az Unió nemzetközi megállapodások szerinti jogait érvényesítő kereskedelempolitikai intézkedések elfogadása tipikus végrehajtási feladat, amelyet közös szabályok keretében kell végrehajtani; b) megfelelő jogalkotási keret hiányában veszélybe kerülhet az Unió azon képessége, hogy jogait eredményesen érvényesítse; c) előfordulhat, hogy az Unió viszonylag hosszadalmas döntéshozatali időkeretei összeegyeztethetetlenek a nemzetközi kereskedelmi megállapodások szerinti jogok érvényesítésének időkereteivel. A fentiek fényében ez a rendelettervezet közös jogalkotási keret létrehozását javasolja az Unió nemzetközi kereskedelmi megállapodások szerinti jogainak érvényesítéséhez a Lisszaboni Szerződéssel összhangban. A rendelet azt javasolja, hogy a Bizottságot fel kellene jogosítani arra, hogy az EUMSZ 291. cikkének megfelelően végrehajtási aktusokat fogadjon el az e rendelettervezet által meghatározott hatályon és korlátokon belül, az egyértelműen előírt kritériumok szerint. A rendelet hatálya az alább felsorolt területeket érintő végrehajtási aktusok elfogadására, felfüggesztésére, módosítására és megszüntetésére terjed ki: a) Az Unió jogainak a kötelező érvényű, multilaterális és bilaterális vitarendezési szabályok szerinti érvényesítése; b) Többoldalú és bilaterális, védintézkedésekkel kapcsolatos szabályok szerinti, az egyensúly helyreállítását célzó intézkedések; c) Az egyensúly helyreállítását célzó intézkedések olyan esetekben, amikor egy harmadik ország a GATT 1994. XXVIII. cikke szerint az engedményeit módosítja. E rendelettervezet értelmében a Bizottság a következő kereskedelempolitikai intézkedéstípusokat fogadhatja el: vámok, árubehozatal vagy -kivitel mennyiségbeli korlátozása és közbeszerzést érintő intézkedések. Ez a megközelítés a kereskedelempolitikai intézkedések elfogadása terén összegyűjtött többéves tapasztalat eredménye, és azt a tényt tükrözi, hogy a kiválasztott területeken keresztülvihető és általában eredményes a fellépés. Az uniós jog alakulásának jelenlegi stádiumában, különös figyelemmel a szolgáltatásokat és a szellemi tulajdonjogot érintő nemzeti szabályozásokra, valamint figyelembe véve az eredményes fellépésnek az ezen szektorok jellegéből fakadó korlátait, indokolt a Bizottság jogosultságainak kiterjesztése terén más kereskedelempolitikai területekre is figyelmet fordítani. Meg kell jegyezni, hogy a WTO-szabályok értelmében általában van lehetőség az ún. „keresztretorzióra” (azaz az engedmények vagy más kötelezettségek felfüggesztésére egy olyan szektorban, amely eltér attól a szektortól, amelyben a szabálysértést megállapították), és hogy az Unió szabadkereskedelmi megállapodásaiban erre vonatkozóan nincsen korlátozás. Amennyiben az Uniónak a rendelettervezet hatálya alá nem tartozó kereskedelempolitikai intézkedésekhez – ideértve a szolgáltatásokat vagy a szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásait érintő területeket – kell folyamodnia, a Bizottság az EUMSZ 207. cikke alapján javaslatot tehet jogalkotási aktus létrehozására, vagy folyamodhat más alkalmazható eljárásokhoz. Egy felülvizsgálati záradék megállapítja, hogy a Bizottságnak három évvel azután, hogy a rendelettervezet végrehajtására első ízben sor került, értékelnie kell a rendelet működését. A Bizottságnak jelentést kell készítenie; indokolt esetben megfelelő intézkedéseket javasolhat a rendelet hatékonyságának javítására. A fentiek fényében megfontolás tárgyát képezheti a rendelet hatálya alá tartozó kereskedelempolitikai intézkedések köre, például az árukereskedelmen túl a szolgáltatások és a szellemi tulajdonjogok kereskedelme. A kormányzati beszerzést illetően a kormányzati beszerzésről szóló WTO-megállapodásnak (a továbbiakban: GPA) mind a jelenleg hatályos, mind pedig a felülvizsgált verziója értelmében, ha egy GPA-fél nem tartja be kötelezettségvállalásait, a többi GPA-fél engedményeit vagy más kötelezettségeit kizárólag a közbeszerzési piacokat érintően függesztheti fel. Emiatt a javasolt rendelettervezetben fontos előírni, hogy a Bizottság elfogadhat közbeszerzést érintő kereskedelempolitikai intézkedéseket annak érdekében, hogy az Unió törvényes jogait eredményesen érvényesíthesse az uniós nemzetközi kötelezettségek hatálya alá tartozó kormányzati beszerzések terén. A WTO-nak a GPA-t sértő gyakorlatok ellen többször is alkalmazott vitarendezési rendszerén kívül a közbeszerzési kötelezettségvállalások érvényesítését célzó fellépések bilaterális kontextusban is előfordulhatnak, mivel az Unió által az utóbbi időben kötött bilaterális kereskedelmi megállapodások kidolgozott vitarendezési mechanizmusokat foglalnak magukban. Az Uniónak már van tapasztalata olyan kereskedelempolitikai intézkedések végrehajtása terén, amelyek szükség esetén korlátozzák harmadik országok uniós közbeszerzési piacokra jutását[4]. A közbeszerzés jellemző sajátosságaiból fakadóan – azaz amiatt, hogy létező adminisztratív eljárás szabályozza és határozza meg a különböző konkrét pályázatokhoz való hozzáférést – mind az áruk, mind a szolgáltatások közbeszerzésének tekintetében lehetőség nyílik fellépések előirányzására. Ezenfelül az e rendelettervezet tárgyát képező kereskedelempolitikai intézkedések összhangban állnának a felfüggesztett közbeszerzési kötelezettségvállalások hatályával, azaz kizárólag egyes entitásokra és bizonyos küszöbértékek felett lennének érvényesek. Végezetül említést kell tenni ezen javaslat és a harmadik országbeli áruknak és szolgáltatásoknak az Unió belső közbeszerzési piacához való hozzáféréséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló bizottsági javaslat (COM(2012) 124., 2012.3.21.) közötti kapcsolatról. Ez utóbbi célja, hogy az Unió nagyobb befolyással rendelkezzen azokon a tárgyalásokon, amelyek során az uniós áruk, szolgáltatások és beszállítók harmadik országbeli beszerzési piacokra jutását vitatják meg: középpontjában tehát azon harmadik országbeli áruknak és szolgáltatásoknak az uniós közbeszerzési piacokra jutása áll, amelyeket a közbeszerzést szabályozó, létező nemzetközi megállapodások értelmében semmiféle piacra jutással kapcsolatos kötelezettségvállalás nem érint. Ez a javaslat ezzel szemben horizontális módon foglalkozik az ilyen megállapodások érvényesítésével, kiegészítve ezzel a közbeszerzés nemzetközi vonatkozásainak szabályozását azáltal, hogy olyan szabályozási keretet állít fel, amely lehetővé teszi a közbeszerzési rendelkezések érvényesítését a nemzetközi kereskedelmi megállapodásokban. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI E rendelet előkészítése során két nem hivatalos dokumentumot küldtek a Tanács Kereskedelempolitikai Bizottságához (2011. szeptember 19.) és az Európai Parlament Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságához (INTA) (2011. november 11.). A tagállamokkal 2011. szeptember 27-én és 28-án két technikai ülésen folytattak konzultációt. Az Unió jogainak hatékony és eredményes érvényesítése széles támogatottságot élvező célkitűzés. E rendelethez nem készült hatáselemzés, mivel: a kezdeményezésnek nincs közvetlen gazdasági, társadalmi vagy környezeti hatása, és a szóban forgó intézkedések jellege (eseti alapon) különben sem tesz lehetővé előzetes értékelést. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI Összegzés Jelenleg nem létezik közös jogalkotási keret az Unió nemzetközi kereskedelmi megállapodások szerinti jogainak érvényesítésére. E kezdeményezés célja, hogy orvosolja ezt a helyzetet azáltal, hogy olyan jogalkotási eszköz létrehozását javasolja, amely lehetővé teszi az Unió számára, hogy jogait nemzetközi kötelezettségeivel összhangban érvényesítse és védje. A dokumentum a hatékony és gyors végrehajtást, és ezáltal az uniós érdekek védelmét célozza. Ennek megfelelően az EUMSZ 207. cikke alapján javasolja, hogy a Bizottságot fel kell jogosítani a Lisszaboni Szerződés struktúráján belül – azaz az EUMSZ 291. cikkének megfelelően – olyan végrehajtási aktusok elfogadására, felfüggesztésére, módosítására és megszüntetésére, amelyek az Unió jogainak érvényesítésére szolgálnak. A WTO keretében és bilaterális vitarendezési szabályok szerint, valamint multilaterális és bilaterális védintézkedések esetében is, az Unió kerülhet olyan helyzetbe, hogy egyoldalú intézkedéseket kelljen hoznia jogai és érdekei védelmére. A vitarendezési rendelkezések szerinti, jogérvényesítésre irányuló fellépés és az egyensúly helyreállítását célzó intézkedések viszonylag gyors eljárást igényelnek a vonatkozó kereskedelmi szabályok betartása és annak érdekében, hogy a megfelelőség biztosításának hatékony eszközei legyenek. A rendeletet uniós szinten kell elfogadni. A közös kereskedelempolitika az Unió kizárólagos hatásköre. Jogalap Az EUMSZ 207. cikke. A rendelet szerkezete A rendelettervezet célja, hogy olyan szabályokat és eljárásokat határozzon meg, amelyek biztosítják, hogy az Unió – megfelelő megoldás elérése érdekében – hatékonyan tudja gyakorolni engedmények felfüggesztésére vagy visszavonására irányuló jogait abban az esetben, ha egy harmadik ország megszegi a nemzetközi kereskedelmi szabályokat, valamint a harmadik országokkal fennálló kereskedelmi kapcsolatok terén folyamodhasson az engedmények vagy más kötelezettségek egyensúlyának helyreállításához, ha az Unióból származó áruk behozatalával kapcsolatos elbánásban változás állna be. A rendelettervezet hatálya – amint azt a 3. cikk megállapítja – az alábbi helyzetekre terjed ki: a) Kereskedelmi vitáknak a WTO vitarendezési egyetértése (Dispute Settlement Understanding – a továbbiakban: DSU) keretében történő elbírálását követően, amikor az Unió felfüggesztheti a DSU hatálya alá tartozó multilaterális és többoldalú megállapodások szerinti engedményeket vagy más kötelezettségeket. A WTO keretében az engedmények vagy más kötelezettségek felfüggesztését a DSU 22. cikkének 3. bekezdése szabályozza; tiltott szubvenciók esetén a támogatásokról és a kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás 4.10. cikke alkalmazandó[5], az úgynevezett felróható támogatások tekintetében pedig a szubvenciókról és a kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 7.9. cikke. b) Más nemzetközi kereskedelmi megállapodások – ideértve a regionális és bilaterális megállapodásokat is – szerinti kereskedelmi viták elbírálását követően, amikor az Unió felfüggesztheti az ilyen megállapodások szerinti engedményeket vagy más kötelezettségeket. Az Unió által megkötött ilyen nemzetközi kereskedelmi megállapodások tartalmaznak vitarendezési szabályokat, amelyek feljogosítják a feleket, hogy jogaikat a vonatkozó megállapodásban meghatározott szabályok szerint érvényesítsék. c) Engedmények vagy más olyan kötelezettségek egyensúlyának helyreállítása esetében, melyre a védintézkedésekről szóló WTO-megállapodás (WTO Agreement on Safeguards – a továbbiakban: AoS) 8. cikke vagy az Unió regionális vagy bilaterális megállapodásaiban a védintézkedésekkel kapcsolatos szabályokra irányuló rendelkezések értelmében az jogosítja fel az Uniót, hogy egy harmadik ország védintézkedéseket alkalmaz. Az AoS 8. cikke, amely kizárólag árukra vonatkozik[6], előírja, hogy azoknak a tagoknak, amelyek védintézkedéseket alkalmaznak, az azok alkalmazását vagy kiterjesztését megelőző konzultációkat követően, az AoS 12. cikke 3. bekezdése szerint általában kereskedelmi kompenzációt kell nyújtaniuk a védintézkedések által kedvezőtlenül érintett államoknak. Amennyiben nem sikerül megállapodni, az érintett exportáló tagok egyénileg tehetnek az egyensúly helyreállítását célzó intézkedéseket, az intézkedés alkalmazásának kezdetétől számított 90 napon belül. A Bizottság a védintézkedéseket alkalmazó tagokkal szemben vagy a) három évvel az intézkedés hatálybalépése után tehet az egyensúly helyreállítását célzó intézkedéseket, vagy b) mihelyt az intézkedést a WTO vitarendezési testülete (Dispute Settlement Body – DSB) összeegyeztethetetlennek találja a WTO szabályaival (az AoS 8. cikkében meghatározott hároméves türelmi idő nem alkalmazható, ha az intézkedés a behozatal viszonylagos növekedésén alapul). Az egyensúly helyreállítását célzó intézkedések hasonlóképpen előfordulhatnak a bilaterális vagy regionális szabadkereskedelmi megállapodásokban[7] foglalt, védintézkedésekkel kapcsolatos szabályok alkalmazása esetében. A többoldalú és bilaterális védintézkedéseket végrehajtó jelenlegi uniós jogszabályok nem szabályozzák sem az AoS 8. cikke, sem a szabadkereskedelmi megállapodásokban lefektetett releváns szabályok ezen vonatkozásait, hanem azokat az eljárásokat határozzák meg, amelyek alapján az Unió a védintézkedéseket alkalmazza. Bármely, az egyensúly helyreállítását célzó intézkedés elméletileg tárgyát képezhetné a rendes jogalkotási eljárásnak, kivéve, ha az a szóban forgó egységes jogalkotási keret hatálya alá tartozik. d) Amikor egy WTO-tag az 1994-es Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (a továbbiakban: GATT) XXVIII. cikke szerint engedményeket módosít anélkül, hogy megállapodás született volna kompenzációs kiigazításokról. Ha egy másik WTO-tag az 1994-es GATT XXVIII. cikke szerint módosít egy engedményt, és nem sikerül megállapodásra jutnia a tárgyalási vagy szállítói jogokkal rendelkező tagokkal, az engedménymódosítást javasló szerződő fél szabadon végrehajthatja a módosítást. Ebben az esetben a jogokkal rendelkező tagok[8] az ilyen engedménymódosítást követően hat hónapon belül tehetnek az egyensúly helyreállítását célzó intézkedéseket. Ilyen intézkedés lehet olyan engedmények visszavonása, amelyek lényegében egyenértékűek a módosító vagy visszavonó szerződő féllel eredetileg kialkudott engedményekkel; a visszavonás az attól a naptól számított harminc napon belül történne, amikor az engedmény visszavonásáról szóló írott értesítést a szerződő felek kézhez kapták. Eddig az Unió nem vont vissza engedményeket az 1994-es GATT XXVIII. cikke szerint. Azonban ha ez előfordulna, és egy másik WTO-tag a GATT XXVIII. cikke szerint engedménymódosítást alkalmazna, a kereskedelmi egyensúly visszaállításának viszonylag rövid határidővel kellene megtörténnie (azaz legfeljebb hat hónappal a tag általi engedménymódosítást vagy visszavonást követően). Az egyensúly helyreállítását célzó intézkedések végrehajtására irányuló hatékony döntéshozatali eljárások révén az Unió partnereivel szemben hitelesen tudná elkötelezni magát a tárgyalásokon, és az ilyen eljárások befolyásolhatnák az Unió előnyét szolgáló kompenzációs kiigazításokról szóló tárgyalások menetét. E rendelet nem érinti a más eljárások keretében hozott kereskedelempolitikai intézkedések (például a szolgáltatások és a szellemi tulajdonjogok szektorát érintő, multilaterális és regionális, illetve bilaterális vitarendezési elbírálások nyomán született kereskedelempolitikai intézkedések) elfogadását. Az EUMSZ 291. cikkének megfelelően, amikor az EU jogainak érvényesítése érdekében a fent említett körülmények között fellépésre van szükség, a Bizottságnak a vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően végrehajtási aktusokat kell elfogadnia (4. cikk: „Az Unió jogainak gyakorlása”). A végrehajtási aktusoknak tiszteletben kell tartaniuk azt a szabályt, hogy az ellenintézkedések mértéke nem haladhatja meg az előny hatálytalanításának vagy gyengítésének mértékét; általában ezek gyakorolnak káros hatást az Unióra a harmadik ország intézkedésének következményeként, ahogyan azt a vonatkozó megállapodás meghatározza (2. cikk: „Fogalommeghatározások”). Az elfogadandó végrehajtási aktus hatályának meghatározásakor a Bizottságnak figyelembe kell vennie különböző kritériumokat is, csakúgy, mint a nyilvános konzultációk során kifejezésre juttatott érdekeket és az Unió általános érdekeit, azaz, hogy a harmadik országokat hatékony intézkedésekkel lehessen ösztönözni a nemzetközi kereskedelmi szabályoknak való megfelelőségre; az intézkedések alkalmasak legyenek arra, hogy a harmadik országbeli intézkedések által érintett uniós gazdasági szereplőknek segítséget nyújtsanak; biztosítsák, hogy az érintett termékek alternatív forrásokból is hozzáférhetők legyenek, annak érdekében, hogy a feldolgozói iparágakra vagy a végső fogyasztókra gyakorolt minden negatív hatás elkerülhető vagy minimalizálható legyen; figyelembe kell venni továbbá bármely olyan különleges kritériumot, amely a 3. cikkben szereplő esetek tekintetében nemzetközi kereskedelmi megállapodásokban előírható. A végrehajtási intézkedések révén elrendelhető kereskedelmi intézkedések típusai: árubehozatalra vagy -kivitelére vonatkozó, valamint közbeszerzési területen tett intézkedések. A behozatali vagy kiviteli intézkedések magukban foglalják tarifaengedmények felfüggesztését, valamint új vagy megnövelt vámok kivetését; a behozatal vagy kivitel mennyiségbeli korlátozásainak – akár kvóták, behozatali vagy kiviteli engedélyek vagy más intézkedések formájában történő – bevezetését vagy fokozását. A közbeszerzésről szóló WTO-megállapodás előírja, hogy az annak kapcsán felmerülő viták nem eredményezhetik a GSU hatálya alá tartozó bármely más WTO-megállapodás szerinti engedmények vagy kötelezettségek felfüggesztését. A fentiek miatt fontos, hogy a javasolt rendelet lehetővé tegye közbeszerzést érintő kereskedelempolitikai intézkedések elfogadását, hogy az Unió eredményesen érvényesíthesse nemzetközi kereskedelmi megállapodásokban foglalt jogait. A közbeszerzés jellegzetességeiből fakadóan – elsősorban amiatt, hogy adminisztratív eljárás szabályozza és határozza meg az egyes pályázatokhoz való hozzáférést – mind az áruk, mind a szolgáltatások közbeszerzése tekintetében lehetőséget lehet biztosítani a fellépésre. E tekintetben az elrendelhető kereskedelempolitikai intézkedések az alábbiak lehetnek: azon pályázatok közbeszerzésből való kizárása, amelyek teljes értékének több mint 50 %-át az érintett harmadik országból származó áruk vagy szolgáltatások képezik; és/vagy kötelező áremelés bevezetése a pályázat azon részére, amelyet az érintett harmadik országból származó áruk vagy szolgáltatások alkotnak (5. cikk: „Kereskedelempolitikai intézkedések”). Az Unió jogainak gyakorlásához megfelelő kereskedelempolitikai intézkedéseket előíró végrehajtási aktusok elfogadására, felfüggesztésére, módosítására és megszüntetésére a vizsgálóbizottsági eljárást kell alkalmazni (4. cikk: „Az Unió jogainak gyakorlása” és 7. cikk: „Intézkedések felfüggesztése, módosítása és megszüntetése”). A végrehajtási aktusok elfogadása terén – annak elkerülésére, hogy feleslegesen új struktúrák jönnek létre – a Bizottság munkáját a már meglévő, a 3286/94/EK rendelet által létrehozott, a kereskedelmi határok szabályozásával foglalkozó bizottság segíti. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK Nincsenek. A javasolt rendelet az Unió jogainak érvényesítését szolgáló mechanizmusról rendelkezik, így a felelősség valamennyi intézményt terheli. 2012/0359 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a nemzetközi kereskedelmi szabályok alkalmazása és érvényesítése terén az Unióra ruházott jogok gyakorlásáról AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) Az Unió számos multilaterális, regionális és bilaterális nemzetközi kereskedelmi megállapodást kötött, amelyek a felek kölcsönös előnyére szolgáló jogokat és kötelezettségeket határoznak meg. (2) Lényegbevágó, hogy az Unió – gazdasági érdekei védelme érdekében – megfelelő eszközökkel rendelkezzen a nemzetközi kereskedelmi megállapodásokban foglalt jogainak eredményes gyakorlására. Ez főként azokban a helyzetekben fontos, amikor harmadik országok olyan kereskedelemkorlátozó intézkedéseket vezetnek be, amelyek csökkentik az Unió gazdasági szereplőinek nemzetközi kereskedelmi megállapodásokból fakadó hasznát. Az Uniónak lehetőséget kell biztosítani, hogy gyorsan és rugalmas módon reagáljon az általa megkötött nemzetközi kereskedelmi megállapodásokban foglalt eljárások és határidők keretében. Az Uniónak ezért olyan jogszabályt kell elfogadnia, amely keretet határoz meg jogainak bizonyos konkrét helyzetekben való gyakorlásához. (3) A WTO-n belüli és más – például a regionális vagy bilaterális – vitarendezési mechanizmusok célja, hogy az Unió és az említett megállapodásokban részt vevő más fél vagy felek közt felmerülő bármely vita esetében pozitív megoldás szülessen. Az Uniónak azonban az említett vitarendezési szabályoknak megfelelően engedményeket vagy más kötelezettségeket kell felfüggesztenie, ha más módon nem sikerül a vitát pozitív módon rendezni. Az Unió fellépése az ilyen esetekben annak elérését célozza, hogy az érintett harmadik ország megfeleljen a vonatkozó nemzetközi kereskedelmi szabályoknak, és visszaálljon a kölcsönös előnyökkel járó helyzet. (4) A védintézkedésekről szóló WTO-megállapodás szerint azon WTO-tagnak, amely védintézkedést kíván bevezetni, vagy egy védintézkedés meghosszabbítását tervezi, törekednie kell arra, hogy a közte és az ilyen védintézkedés által kedvezőtlenül érintett exportőr tagok közötti engedmények és egyéb kötelezettségek lényegében azonos szinten maradjanak. Hasonló szabályok alkalmazandók az Unió által kötött más – például regionális vagy bilaterális – nemzetközi kereskedelmi megállapodások esetében is. Azokban az esetekben, amikor az érintett harmadik ország nem hajt végre kielégítő kiigazításokat, az Uniónak engedmények vagy más kötelezettségek felfüggesztése révén az egyensúly helyreállítását célzó intézkedéseket kell tennie. Az Unió fellépésének célja ilyen esetekben, hogy a harmadik országokat a kereskedelmet serkentő intézkedések bevezetésére ösztönözze, és visszaálljon a kölcsönös előnyökkel járó helyzet. (5) Az 1994-es GATT XXVIII. cikke és a hozzá kapcsolódó egyetértés szabályozza a WTO-tagok tarifajegyzékeiben meghatározott engedmények módosítását vagy visszavonását. Az ilyen módosítás által érintett WTO-tagoknak jogában áll bizonyos feltételek mellett lényegében azonos szintű engedményeket visszavonni. . Az Uniónak ilyen esetekben az egyensúly helyreállítását célzó intézkedéseket kell elfogadnia, hacsak nem születik megállapodás kompenzációs kiigazításokról. Az Unió fellépésének arra kell irányulnia, hogy a harmadik országokat kereskedelemserkentő intézkedések végrehajtására ösztönözze. (6) Az Unió számára biztosítani kell a lehetőséget jogai érvényesítésére a kormányzati beszerzés terén, mivel a kormányzati beszerzésről szóló WTO-megállapodás előírja, hogy a keretében felmerült viták egyike sem eredményezheti a WTO vitarendezési egyetértésének hatálya alá tartozó más WTO-megállapodások szerinti engedmények vagy egyéb kötelezettségek felfüggesztését. (7) E rendeletnek azokra az intézkedésekre kell koncentrálnia, amelyek kidolgozása és alkalmazása terén az Unió tapasztalattal rendelkezik ; megfelelő időn belül pedig sort kell keríteni annak értékelésére, hogy e rendelet hatálya kibővíthető-e a szolgáltatási szektorra és a szellemi tulajdonjogokra, figyelemmel minden egyes terület sajátosságaira. (8) Az Unió jogának érvényesítésekor az adott áru származását a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletnek[9] megfelelően kell meghatározni; a kormányzati beszerzés területén az Unió jogainak vitarendezést követő érvényesítésekor az adott szolgáltatás származását az azt nyújtó természetes vagy jogi személy származása alapján kell megállapítani. (9) E rendelet első ízben történő végrehajtását követő három éven belül a Bizottságnak értékelnie kell a rendelet működését hatékonyságának megállapítása és szükség esetén fokozása érdekében. (10) Az e rendelet értelmében elfogadott végrehajtási aktusoknak meg kell felelniük az e rendeletben meghatározott különleges kritériumoknak. (11) Módosítani kell a nemzetközi kereskedelmi szabályok, különösen a Kereskedelmi Világszervezet égisze alatt kialakított kereskedelmi szabályok alapján a Közösséget megillető jogok gyakorlásának biztosítása érdekében a közös kereskedelmi politika területén követendő közösségi eljárások megállapításáról szóló, 1994. december 22-i 3286/94/EK tanácsi rendeletet (röviden: a kereskedelem akadályairól szóló rendelet), hogy a kereskedelempolitikai intézkedések végrehajtása tekintetében tükrözze ezen rendelet elfogadását. (12) Annak érdekében, hogy e rendelet végrehajtása egységesen történjen, a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[10] megfelelően kell gyakorolni. (13) Az Unió érdekeinek védelmére a Bizottságnak azonnal alkalmazható végrehajtási aktusokat kell elfogadnia olyan megfelelően indokolt és rendkívül sürgős esetekre, amikor a kereskedelempolitikai intézkedéseket az érintett harmadik fél viselkedéséhez szükséges igazítani, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk Célkitűzés Ez a rendelet szabályokat és eljárásokat állapít meg annak biztosítására, hogy az Unió hatékonyan gyakorolhassa a nemzetközi kereskedelmi megállapodások által ráruházott, engedmények vagy más kötelezettségek felfüggesztésére vagy visszavonására irányuló jogait, azzal a céllal, hogy: a) választ adhasson azokban az esetekben, amikor harmadik országok az Unió érdekeit érintő módon nemzetközi kereskedelmi szabályokat szegnek meg, és ezekre kielégítő megoldást kereshessen. b) a harmadik országokkal fennálló kereskedelmi kapcsolatok terén az engedmények vagy más kötelezettségek egyensúlyának helyreállításához folyamodhasson, ha az Unióból származó áruk behozatalára közös megegyezéssel meghatározott elbánásban változás következik be. 2. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában: a) „ország”: bármely állam vagy különálló vámterület; b) „engedmények vagy más kötelezettségek”: tarifaengedmények vagy bármely más olyan előnyök, amelyek alkalmazására az Unió harmadik országokkal folytatott kereskedelme terén elkötelezte magát olyan nemzetközi kereskedelmi megállapodások alapján, amelyeknek résztvevő fele, c) „hatálytalanítás vagy gyengítés szintje”: annak szintje, hogy egy adott nemzetközi kereskedelmi megállapodás milyen mértékben érinti az Unió érdekeit. Amennyiben a vonatkozó megállapodás másképpen nem rendelkezik, magában foglal az adott harmadik ország intézkedéséből fakadó minden káros gazdasági hatást; d) „kötelező áremelés”: a közbeszerzési eljárásokat lefolytató szerződéses hatóságok vagy entitások számára előírt azon kötelezettség, hogy bizonyos kivételektől eltekintve növelniük kell egyes harmadik országokból származó, szerződés-odaítélési eljárásokban kínált szolgáltatások és/vagy áruk árát. 3. cikk Alkalmazási kör (1) Ez a rendelet az alábbi esetekben alkalmazandó: a) kereskedelmi vitáknak a WTO vitarendezési egyetértése keretében történő elbírálását követően, amikor az Unió engedélyt kapott a WTO vitarendezési egyetértésének hatálya alá tartozó multilaterális és többoldalú megállapodások szerinti engedmények vagy más kötelezettségek felfüggesztésére; b) más nemzetközi kereskedelmi megállapodások – ideértve a regionális vagy bilaterális megállapodásokat is – szerinti kereskedelmi viták elbírálását követően, amikor az Uniónak jogában áll felfüggeszteni az ilyen megállapodások szerinti engedményeket vagy más kötelezettségeket; c) engedmények vagy más olyan kötelezettségek egyensúlyának helyreállítása esetében, melyre a védintézkedésekről szóló WTO-megállapodás (WTO Agreement on Safeguards – a továbbiakban: AoS) 8. cikke vagy az Unió regionális vagy bilaterális megállapodásaiban a védintézkedésekkel kapcsolatos szabályokra vonatkozó rendelkezések értelmében az jogosíthatja fel az Uniót, hogy egy harmadik ország védintézkedéseket alkalmaz; d) amikor egy WTO-tag az 1994-es Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény XXVIII. cikke alapján engedményeket módosít, és nem született megállapodás kompenzációs kiigazításokról. (2) E rendelet nem érinti más releváns eljárások keretében hozott kereskedelempolitikai intézkedések elfogadását olyan esetekben, amikor az 5. cikkben meghatározott intézkedések nem alkalmazhatók, vagy nem eredményeznének megfelelő vagy hatékony választ az (1) bekezdésben említett helyzetekre. 4. cikk Az Unió jogainak gyakorlása (1) Amikor a 3. cikk (1) bekezdésében említett esetekben az Unió érdekeinek védelméhez fellépésre van szükség, a Bizottság végrehajtási intézkedést fogad el a megfelelő kereskedelempolitikai intézkedések meghatározására. A Bizottság az ilyen végrehajtási jogi aktust a 8. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban fogadja el. (2) Az első bekezdés értelmében elfogadott végrehajtási aktusok az alábbi feltételeknek felelnek meg: a) Amennyiben egy kereskedelmi vitának a WTO vitarendezési egyetértése keretében történő elbírálása nyomán engedmények vagy más kötelezettségek felfüggesztésére kerül sor, azok szintje nem haladhatja meg a WTO vitarendezési testülete által engedélyezett szintet. b) Amennyiben egy bilaterális vagy regionális megállapodás keretében, nemzetközi vitarendezési eljárás nyomán engedmények vagy kötelezettségek felfüggesztésére kerül sor, azok mértéke nem haladhatja meg a hatálytalanítás vagy gyengítés mértékét, amely a szóban forgó harmadik ország intézkedéséből fakad, és amely mértéket – az ügytől függően – vagy a Bizottság határozza meg, vagy választott bírósághoz folyamodva állapítják meg. c) Ha az engedmények vagy más kötelezettségek egyensúlyának helyreállítása nemzetközi kereskedelmi megállapodások védintézkedésekkel kapcsolatos rendelkezéseinek értelmében történik, az Unió fellépésének mértéke lényegében azonos a védintézkedés által érintett engedmények vagy más kötelezettségek mértékével, a védintézkedésekről szóló WTO-megállapodásban vagy azon regionális vagy bilaterális kereskedelmi megállapodások védintézkedésekkel kapcsolatos rendelkezéseiben foglalt feltételek szerint, amelyek értelmében a védintézkedést alkalmazzák. d) H armadik országgal folytatott kereskedelmen belüli engedményeknek az 1994-es GATT XXVIII. cikkével és a vonatkozó egyetértéssel összefüggésben történő visszavonása lényegében egyenértékű a szóban forgó harmadik ország által módosított vagy visszavont engedményekkel, az 1994-es GATT XXVIII. cikkében és a vonatkozó egyetértésben foglalt rendelkezéseknek megfelelően. (3) Az (1) bekezdés szerinti kereskedelempolitikai intézkedések megállapítása az alábbi kritériumok alapján – a rendelkezésre álló információk és az Unió általános érdekének megfelelően – történik: a) az intézkedések eredményesen késztetik a harmadik országokat a nemzetközi kereskedelmi szabályoknak való megfelelésre; b) az intézkedések alkalmasak arra, hogy a harmadik országbeli intézkedések által érintett uniós gazdasági szereplőknek segítséget nyújtsanak; c) az intézkedések biztosítják, hogy az érintett termékek alternatív forrásokból is hozzáférhetők legyenek, annak érdekében, hogy a feldolgozói iparágakra vagy a végső fogyasztókra gyakorolt bármely negatív hatás elkerülhető vagy minimalizálható legyen; d) bármely olyan különleges kritérium, amely a 3. cikkben szereplő esetek tekintetében nemzetközi kereskedelmi megállapodásokban előírható. 5. cikk Kereskedelempolitikai intézkedések Bármely olyan nemzetközi megállapodás sérelme nélkül, melynek az Unió résztvevő fele, a 4. cikk (1) bekezdésének értelmében hozott végrehajtási aktus révén elrendelt kereskedelempolitikai intézkedések az alábbiak lehetnek: a) vámengedmények felfüggesztése és új vagy megemelt szintű vámok kivetése, ideértve a vámoknak a legnagyobb kedvezmény szintjén való visszaállítását vagy a legnagyobb kedvezmény szintjét meghaladó kivetését vagy bármely más további árubehozatali vagy -kiviteli teher kivetését; b) az árubehozatal vagy -kivitel mennyiségbeli korlátozásainak – akár kvóták, akár behozatali vagy kiviteli engedélyek vagy más intézkedések formájában történő – bevezetése vagy fokozása; c) a közbeszerzés területén engedmények felfüggesztése az alábbiak révén: i. olyan ajánlatok kizárása a közbeszerzésből, melyek teljes értékének több mint 50 %-át az érintett harmadik országból származó áruk vagy szolgáltatások képezik; és/vagy ii. kötelező áremelés bevezetése a pályázat azon részére, amelyet az érintett harmadik országból származó áruk vagy szolgáltatások képezik. 6. cikk Származási szabályok (1) Az áruk származásának meghatározása a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet[11] szerint történik. (2) A szolgáltatás származásának megállapítása az azt nyújtó természetes vagy jogi személy származása alapján történik. A szolgáltató származása: a) természetes személy esetén az az ország, ahol az adott személy állampolgársággal vagy állandó tartózkodási joggal rendelkezik; b) jogi személy esetén az alábbiak bármelyike: i. ha a szolgáltatást nem uniós kereskedelmi jelenlét keretében nyújtják, az az ország, ahol a jogi személyt alapították vagy az adott ország törvényei szerint más formában létrehozták, és amelynek területén a jogi személy jelentős üzleti tevékenységet folytat; ii. ha a szolgáltatást uniós kereskedelmi jelenlét keretében nyújtják, az a tagállam, ahol a jogi személyt bejegyezték, és amelynek területén az jelentős üzleti tevékenységet folytat úgy, hogy az érintett tagállam gazdaságával közvetlen és tényleges kapcsolatban áll. A ii. pont alkalmazásában, ha a jogi személy nem folytat jelentős üzleti tevékenységet úgy, hogy eközben az érintett tagállam gazdaságával közvetlen és tényleges kapcsolatban áll, azon természetes vagy jogi személyek származási országa, akiknek/amelyeknek a szolgáltatást nyújtó jogi személy a tulajdonában van, illetve ellenőrzése alatt áll. A szolgáltatásnyújtó jogi személy akkor tekintendő adott országból származó személyek „tulajdonának”, ha az alaptőke több mint 50 %-a e személyek tulajdonában van, és akkor áll adott országból származó személyek „ellenőrzése” alatt, ha azoknak jogukban áll az igazgatók többségét kinevezni, vagy másképpen törvényesen irányítani tevékenységeit. 7. cikk Intézkedések felfüggesztése, módosítása és megszüntetése (1) Amennyiben a 4. cikk (1) bekezdése szerinti végrehajtási aktus elfogadása nyomán az érintett harmadik ország kielégítő kompenzációt nyújt az Uniónak a 3. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett esetekben, a Bizottság felfüggesztheti a végrehajtási aktus alkalmazását a kompenzációs időszak időtartamára. A felfüggesztésről a 8. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás szerint kell dönteni. (2) A Bizottság megszünteti a 4. cikk (1) bekezdése szerint elfogadott végrehajtási aktust, ha az alábbi körülmények bármelyike fennáll: a) a harmadik ország, melynek intézkedései vitarendezési eljárás során a nemzetközi kereskedelmi szabályokkal összeegyeztethetetlennek bizonyultak, az azoknak való megfelelőségét helyreállítja, vagy más módon elért, kölcsönösen kielégítő megoldás születik; b) olyan esetekben, amikor engedmények vagy más kötelezettségek egyensúlyának helyreállítására kerül sor annak nyomán, hogy egy harmadik ország védintézkedést fogad el, és a védintézkedést visszavonják vagy az hatályát veszti, vagy az érintett harmadik ország kielégítő kompenzációt nyújt az Uniónak egy, a 4. cikk (1) bekezdése szerinti végrehajtási aktust követően; c) olyan esetekben, amikor egy WTO-tag az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény XXVIII. cikke alapján engedményeket módosít, és az érintett harmadik ország – a 4. cikk (1) bekezdése szerinti végrehajtási aktus nyomán – kielégítő kompenzációt nyújt az Uniónak. A megszüntetésről a 8. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás szerint hoznak döntést. (3) Amennyiben az e rendelet értelmében – a 4. cikk (2) és (3) bekezdésében foglalt feltételek és kritériumok figyelembe vételével – elfogadott kereskedelempolitikai intézkedéseket ki kell igazítani, a Bizottság a 8. cikk (2) bekezdésében meghatározott vizsgálóbizottsági eljárással összhangban bármely megfelelő módosítást bevezethet. (4) A harmadik ország érintett intézkedésének megszüntetéséhez vagy módosításához kapcsolódó, megfelelően indokolt és rendkívül sürgős esetekben a Bizottság haladéktalanul alkalmazható végrehajtási aktusokat fogad el, amelyek felfüggesztik, módosítják vagy megszüntetik a 4. cikk (1) bekezdése értelmében elfogadott végrehajtási aktusokat, amint azt e cikk előírja, a 8. cikk (3) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően. 8. cikk Bizottsági eljárás (1) A Bizottságot a 3286/94/EK tanácsi rendelet alapján létrehozott bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet 3. cikke (2) bekezdése szerinti bizottság. (2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni. (3) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendeletnek az 5. cikkével összefüggésben értelmezett 8. cikke alkalmazandó. 9. cikk Információgyűjtés (1) A Bizottság az Unió konkrét termékekkel vagy szektorokkal kapcsolatos gazdasági érdekei tekintetében információkat keres és véleményeket gyűjt össze e rendelet alkalmazásában, az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés révén vagy más megfelelő tömegkommunikációs eszköz segítségével. (2) Az e rendelet alapján kapott információk csak a megjelölt célra használhatók fel. (3) A Bizottság, a Tanács, az Európai Parlament és a tagállamok, valamint ezek tisztségviselői az információ szolgáltatójának külön engedélye nélkül nem hozhatják nyilvánosságra az e rendelet alapján kapott bizalmas jellegű információkat. (4) Az információt benyújtók kérhetik az általuk rendelkezésre bocsátott információ bizalmas kezelését. Ilyen esetekben nyilvánosságra hozható összefoglalót vagy annak indokolását kell mellékelniük, hogy az információról miért nem készíthető összefoglaló. (5) Ha nyilvánvaló, hogy a bizalmas kezelésre vonatkozó igény nem indokolt, és ha az információ szolgáltatója nem kívánja az információkat közzétenni, vagy engedélyezni azok általános vagy összegző formában történő közlését, a kérdéses információk figyelmen kívül hagyhatók. (6) A (2)–(5) bekezdés nem zárja ki az általános információk uniós hatóságok által történő közzétételét. A nyilvánosságra hozatal során figyelembe kell venni az érintett felek üzleti titkaik védelmére vonatkozó jogos érdekét. 10. cikk Felülvizsgálat A Bizottság, legfeljebb három évvel azután, hogy e rendelet értelmében első ízben kerül sor végrehajtási aktus elfogadására, felülvizsgálja a rendelet végrehajtását, és arról jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. 11. cikk Más jogszabályok módosítása A 3286/94/EK tanácsi rendelet (a kereskedelem akadályairól szóló rendelet) 13. cikke (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „Amennyiben az Uniónak a 12. cikk (2) bekezdésének megfelelően eljárva a 11. cikk (2) bekezdésének c) pontja vagy a 12. cikk alapján elfogadandó, kereskedelempolitikai intézkedésre vonatkozó döntést kell hoznia, haladéktalanul, a Szerződés 207. cikkének és szükség esetén a XX/XX rendeletnek vagy bármely más alkalmazható eljárásnak megfelelően jár el.” 12. cikk Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő […] napon lép hatályba. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, -án/-én. az Európai Parlament részéről a Tanács részéről az elnök az elnök [1] COM(2010) 612 végleges, 2010.11.9., 4. szakasz. [2] Az EU kereskedelempolitikájáról szóló, 2010.december 21-i tanácsi következtetések 8. bekezdése. [3] Az EU a múltban mindig eseti szinten járt el (bizottsági javaslaton alapuló tanácsi rendelet formájában, a régi 133. cikk alapján). [4] E tekintetben lásd az Amerikai Egyesült Államokból származó ajánlattevők közbeszerzési szerződésekhez való hozzáféréséről szóló 1461/93/EGK tanácsi rendeletet; valamint az Amerikai Egyesült Államokból származó ajánlattevők közbeszerzési szerződésekhez való hozzáféréséről szóló 1461/93/EGK rendelet mellékletének kiegészítéséről szóló 1836/95/EK tanácsi rendeletet. [5] Különleges körülmények között a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 4.10. cikke engedélyt ad a panaszos tagnak „megfelelő ellenintézkedések” meghozatalára. [6] A védintézkedésekről szóló WTO-megállapodás és a szabadkereskedelmi megállapodásokban szereplő, védintézkedésekre vonatkozó szabályok csak az árukereskedelemre irányulnak. A WTO-tagoknak még megállapodásra kell jutniuk olyan szolgáltatásokra vonatkozó sürgősségi védintézkedések tekintetében, amelyekre vonatkozóan a szolgáltatások kereskedelméről szóló általános egyezmény (GATS) X. cikke multilaterális tárgyalásokat ír elő. [7] Pl. az EU–Korea szabadkereskedelmi megállapodás 3.4. cikke: „1. A kétoldalú védintézkedést alkalmazó Fél köteles a másik Féllel konzultációt folytatni annak érdekében, hogy kölcsönösen megegyezzenek a megfelelő kereskedelmi liberalizációs kompenzációról olyan koncessziók formájában, amelyek lényegileg egyenértékű kereskedelmi hatásokkal járnak, vagy a védintézkedéstől várt kiegészítő vámtételek értékével megegyező értékűek. A Fél legkésőbb a kétoldalú védintézkedés alkalmazását követő 30 napon belül lehetőséget biztosít ilyen konzultációkra. 2. Ha az (1) bekezdés szerinti konzultációk eredményeként a konzultációk megkezdését követő 30 napon belül nem születik megállapodás a kereskedelmi liberalizációs kompenzációról, akkor az a Fél, amelynek az árui a védintézkedés hatálya alá esnek, felfüggesztheti a lényegileg egyenértékű koncessziók alkalmazását a védintézkedést alkalmazó Féllel szemben. 3. A (2) bekezdésben említett felfüggesztési jog nem gyakorolható a kétoldalú védintézkedés hatályban állásának első 24 hónapja alatt, ha a védintézkedés megfelel e megállapodás rendelkezéseinek.” [8] Amennyiben „eredeti tárgyalási joggal”, „elsődleges szállítói érdekkel” vagy „jelentős érdekkel” rendelkeznek. [9] HL L 302., 1992.10.19., 1. o. [10] HL L 55., 2011.2.28., 13. o. [11] HL L 302., 1992.10.19., 1. o.