P6_TA(2005)0236

Betegmobilitás és fejlemények az egészségügyi ellátás terén

Az Európai Parlament állásfoglalása a betegek mobilitásáról és az egészségügyi ellátás területén bekövetkezett fejleményekről az Európai Unióban (2004/2148(INI))

Az Európai Parlament,

- tekintettel "Az Európai Unión belül a betegek mobilitásával és az egészségügyi ellátás területén bekövetkezett fejleményekkel foglalkozó magas szintű eszmecsere-folyamat nyomon követése" című bizottsági közleményre (COM(2004)0301) (bizottsági közlemény a betegmobilitásról),

- tekintettel az EK-Szerződés 152. cikkére, valamint 5., 18., 43. és 47. cikkére,

- tekintettel a Tanácshoz, az Európai Parlamenthez, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett, "A szociális védelem korszerűsítése a magas színvonalú, hozzáférhető és fenntartható egészségügyi ellátás és hosszú távú gondozás kialakítása érdekében: a "koordináció nyílt módszerét" alkalmazó nemzeti stratégiák támogatása" című bizottsági közleményre (COM(2004)0304) (bizottsági közlemény a koordináció nyílt módszerének kiterjesztéséről),

- tekintettel a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre [1],

- tekintettel a Tanácshoz, az Európai Parlamenthez, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett, "e-Egészségügy – az egészségügyi ellátás javítása az európai állampolgárok számára: az Európai e-Egészségügyi Térségre vonatkozó cselekvési terv" című bizottsági közleményre (COM(2004)0356),

- tekintettel a Tanácshoz, az Európai Parlamenthez, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett, "eEurópa 2002: minőségi kritériumok az egészséggel kapcsolatos weblapokhoz" című bizottsági közleményre (COM(2002)0667),

- tekintettel az Európai Közösségek Bírósága (Európai Bíróság) által a Decker (C-120/95. sz. ügy, 1998. április 28.), a Kohll (C-158/96. sz. ügy, 1998. április 28.), a Geraets-Smits és Peerbooms (C-157/99. sz. ügy, 2001. július 12.), az IKA (C-326/00. sz. ügy, 2003. február 25.) és a Müller-Fauré & van Riet (C-385/99. sz. ügy, 2003. május 13.) ügyekben hozott ítéletekre,

- tekintettel a szakképesítések elismeréséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló bizottsági javaslatra (COM(2002)0119),

- tekintettel a belső piaci szolgáltatásokról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló bizottsági javaslatra (COM(2004)0002),

- tekintettel az idősek egészségügyi ellátásának és gondozásának jövőjéről szóló 2003. január 15-i [2], valamint az idősek egészségügyi ellátásáról és gondozásáról szóló 2004. március 11-i [3] európai parlamenti állásfoglalásra,

- tekintettel eljárási szabályzata 45. cikkére,

- tekintettel a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszerbiztonsági Bizottság jelentésére (A6-0129/2005),

A. mivel az egészségügyi ellátás az Európai Unióban az orvostudományban, a technológiában, az e-egészségügyben, a betegek tudatosságában és a szabályozásban bekövetkezett változások miatt jelenleg átalakulóban van,

B. mivel a más tagállamban való ideiglenes tartózkodás idején igénybe vehető, nem tervezett egészségügyi kezelésre vonatkozó E111-rendszert jelenleg felváltja az európai egészségbiztosítási kártya, és mivel a más tagállamban igénybe vett, tervezett egészségügyi kezelés vonatkozó, bürokratikus és korlátozó jellegű E112-rendszert új rendszerrel kell helyettesíteni, vagy jelentősen módosítani kell,

C. mivel a megelőzés az átfogó egészségügyi politika kulcseleme, és a rendszeres megelőző intézkedések növelik a várható életkort, csökkentik az egészségügyi ellátási rendszerben a különböző társadalmi csoportok közötti egyenlőtlenségeket a várakozási idő tekintetében és véget vetnek a krónikus betegségek terjedésének, lehetővé téve ily módon a kezelési költségek csökkentését,

D. mivel az európai egészségügyi politikát lépésről lépésre az Európai Bíróságnak a betegmobilitásról szóló döntései alakítják és a bővítési folyamat révén még összetettebb megoldandó ügyekkel szembesül majd az Európai Bíróság; mivel mind a betegek mind a kormányok érdeke, hogy a politikával és az eljárásokkal kapcsolatban egyértelmű iránymutatások szülessenek és azokat haladéktalanul végrehajtsák,

E. mivel az egészségügyi szolgáltatások és az orvosi ellátás megszervezése, finanszírozása és biztosítása elsősorban a tagállamok feladata, míg az Európai Uniónak a közegészségügy, az egészségfejlesztés, a kutatás és a korai észlelés, valamint a határokon átnyúló mobilitás területein vannak feladatai,

F. mivel egyértelműbb helyzetre van szükség ahhoz, hogy a betegek, az egészségügyi szakemberek, az egészségügyi költségvetés döntéshozói és a biztosítók megértsék a határokon átnyúló és transznacionális egészségügyi ellátás elvét, és részt vegyenek abban,

G. mivel jelentős logisztikai, adminisztratív, kulturális és klinikai kihívásokkal kell szembenézni egy következetes, biztonságos és hozzáférhető betegmobilitási keret európai uniós megvalósításakor,

H. mivel az Unió egészségügyi ellátó rendszerei a szolidaritás, a méltányosság és az egyetemesség elvén alapulnak annak érdekében, hogy minden személy jövedelmére, vagyonára és korára való tekintet nélkül megfelelő, magas színvonalú ellátásban részesüljön betegség esetén,

I. mivel a betegmobilitás a nemzeti egészségügyi ellátási rendszerek és hagyományok különbözőségéből adódóan összetett kérdés; mivel azonban ennek nem szabad megakadályoznia, hogy erőfeszítések történjenek az ellátást igénybe vevők számára felmerülő koordinációs és hatékonysági problémák megoldása és a szolgáltatások fejlesztése érdekében,

1. üdvözli a betegmobilitásról szóló bizottsági közleményt, valamint az egészségügyi ellátás területén történő együttműködés megszervezésére vonatkozóan abban foglalt elképzeléseket;

2. hangsúlyozza egyrészt, hogy az Európai Uniónak sürgősen ki kellene dolgoznia egy a betegek mobilitásáról szóló koherens politikát az Európai Közösségek Bírósága által hozott ítéletek és a betegek mobilitásával és az egészségügyi ellátás fejlesztésével foglalkozó magas szintű eszmecsere-folyamat jelentésének fényében, másrészt hogy az Uniónak a betegek, az egészségügyi szakemberek és a finanszírozó ügynökségek által alkalmazandó iránymutatást kellene elfogadnia; úgy véli, hogy az életveszélyes állapotban lévő betegeknek jogot és lehetőséget kellene biztosítani a kellő időben történő kezelés igénybevételére másik tagállamban, ha az saját országukban, illetve ésszerű időben nem vehető igénybe;

3. úgy véli, hogy a tagállamok közötti további együttműködésnek –amelyet szükség esetén a Bizottság koordinál – azokra a konkrét problémákra kell összpontosítania, amelyek a határokon átnyúló egészségügyi ellátáshoz kapcsolódnak; úgy véli, hogy ezzel párhuzamosan különös figyelmet kell fordítani a regionális együttműködés szempontjaira, illetve megfelelő módon figyelembe kell venni a határmenti régiók tapasztalatait is; úgy ítéli meg, hogy ily módon az adott régiókra szabott megoldásokhoz lehet folyamodni az emberek szükségleteinek kielégítésére, és hogy a gyakorlati tapasztalatokat a bevált gyakorlatot bemutató modellek formájában fel lehet használni;

4. úgy véli, hogy a betegmobilitás kérdése önálló bizottsági javaslatot igényel, és hogy a szolgáltatásokról szóló irányelvnek a szolgáltatások és nem a betegek mobilitására kellene összpontosítania, ugyanakkor azonban a szolgáltatásokról szóló irányelvnek magába kellene foglalnia egy a Bizottsághoz intézett felhívást, hogy az intézkedés hatálybalépését követő hat hónapon belül dolgozzon ki a betegmobilitásra irányuló javaslatot; meggyőződése továbbá, hogy ennek a javaslatnak az egészségügyi szolgáltatásokkal és az orvosi ellátással foglalkozó magas szintű munkacsoport munkájára kell épülnie, és különös hangsúlyt kell fektetnie a betegeknek, az egészségügyi szakembereknek és az egészségügyi költségvetésekért felelős vezetőknek nyújtandó útmutatások keretére, valamint olyan javaslatokra, amelyek magukba foglalják a betegeknek nyújtandó tájékoztatást, a betegek biztonságát és az orvosi titoktartást;

5. sajnálattal veszi tudomásul, hogy a betegmobilitásról szóló bizottsági közlemény nem szól az intézkedések ütemezéséről és nem tartalmaz kötelezettségvállalást a betegek mobilitásával kapcsolatos integrált politika kialakítására vonatkozóan;

6. úgy ítéli meg, hogy a koordináció nyílt módszere a megfelelő keret a betegek mobilitásával kapcsolatos kérdések kezelésére, mindazonáltal nem zárja ki az államok közötti együttműködést olyan ügyekben, amelyekért a tagállamok egészségügyi szolgálatai felelősek;

7. úgy véli, hogy az iránymutatásnak tartalmaznia kellene a kezelés igénybevételére vonatkozó eljárásokat, az egészségügyi szakemberekkel és egészségügyi létesítményekkel kapcsolatos információs forrásokat, az ellátásért történő fizetéssel kapcsolatos mechanizmusokat, az utazási és nyelvi problémák megoldásával kapcsolatos lehetőségeket, megoldásokat a további ellátásra, a nyomon követésre, a felépülésre és a rehabilitációra a hazatérést megelőzően vagy azt követően, a panaszokra és egyéb kapcsolódó eljárásokra, valamint és az idősek és nyugdíjasok különleges ellátására; rámutat, hogy az ellátásért történő fizetésre vonatkozó mechanizmusoknak egységesnek és pártatlannak kell lenniük az egyenlőtlenségek és bizonyos betegek hátrányos helyzetbe szorulásának elkerülése érdekében;

8. úgy ítéli meg, elengedhetetlen a határokon átnyúló együttműködés előmozdítása a hatékony, illetve sürgős kezelés biztosítása érdekében, különösen vészhelyzetek, krónikus betegségek és súlyos megbetegedés vagy allergia esetén;

9. üdvözli a koordináció nyílt módszerének az egészségügyi ellátásra és a hosszú távú gondozásra történő kiterjesztéséről szóló bizottsági közleményt, és várja az ennek folytatását jelentő munkát egy konkrét célokat és rendszeres felülvizsgálatot magában foglaló mechanizmus kialakítása céljából, amely lehetővé teszi a tagállamok közötti strukturált együttműködést;

10. felhív egy olyan átfogó tudományos megközelítés kidolgozására, amely a lehető legkedvezőbb struktúrába foglalná a koordináció nyílt módszerének folyamatát; úgy véli, hogy ehhez Európa-szerte kompatibilis adatokra és központi metaszintű indexre van szükség, és hogy meg kell vizsgálni, hogy a már rendelkezésre álló adatok milyen mértékben integrálhatók;

11. üdvözli a közegészségügyi keretprogram keretében a Bizottság Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Főigazgatósága által kidolgozott 2005. évi munkatervet, amely kísérleti javaslatokat tartalmaz a határokon átnyúló együttműködésre az egészségügyi szolgáltatások terén, az együttműködés fejlesztésének és az ilyen együttműködésből származó lehetséges előnyök és problémák azonosításának elősegítése céljából;

12. úgy véli, hogy a betegtájékoztatással kapcsolatos előrelépés hiánya súlyos fenyegetést jelent az egészségügyi ellátás Európai Unión belüli fejlődésére és különösen a betegek mobilitásának megvalósítására nézve; felhívja a Bizottságot és a Tanácsot, hogy sürgősen terjesszenek elő egy keretet, amely a betegek általános tájékoztatását szolgálja;

13. kifogásolja azt a tényt, hogy a betegek jogaira és kötelezettségeire vonatkozó nézetek – az eszmecsere-folyamat során ajánlott – összehangolása még nem valósult meg, és felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy haladéktalanul tegyék ezt meg; felhívja a tagállamokat, fogadjanak el egy olyan betegekre vonatkozó törvényt vagy betegjogi chartát, amely többek között az alábbi jogokat biztosítja a betegek számára:

- szakképzett orvosi személyzet által biztosított megfelelő és szakszerű orvosi ellátáshoz való jog,

- az orvos által nyújtott, könnyen érthető, szakszerű és megfelelő tájékoztatáshoz és tanácsadáshoz való jog,

- a teljes körű tájékoztatáson alapuló önrendelkezés joga,

- a kezelési dokumentációhoz és annak megtekintéséhez való jog,

- a titoktartáshoz és adatvédelemhez való jog,

- panasztételi jog,

- biztosíték arra, hogy a beteg előzetes hozzájárulása nélkül nem hajtanak végre rajta megfigyelést vagy orvosi kísérletet;

14. úgy véli, hogy bár a tagállamoknak több lehetősége van arra, hogy nemzeti egészségügyi rendszereik számára megfelelő nemzeti betegtájékoztatási iránymutatást dolgozzanak ki; ez nem akadályozhatja a Bizottságot, hogy meghatározza a betegtájékoztatás közös központi elemeit, az egészségügyi szolgáltatásokkal kapcsolatban útmutatásokat dolgozzon ki, meghatározza a betegek jogait és kötelezettségeit, valamint a fedezett kezeléssel és a visszatérítéssel kapcsolatos részleteket;

15. felhívja a Bizottságot, hogy a nemzeti szabályozás tiszteletben tartása mellett fontolja meg a költségek visszatérítésére vonatkozó eljárások harmonizálását, amint azt a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet [4], illetve az Európai Bíróság ítéletei meghatározzák, hogy a visszatérítés területén a betegek jogbiztonságot élvezzenek;

16. felhívja a Bizottságot, 2007. január 1-jéig dolgozzon ki egy sor iránymutatást a betegek mobilitásával kapcsolatos központi kérdésekről; úgy véli, hogy ezeket a tagállamok által az ezt következő 12 hónap során kidolgozott nemzeti iránymutatások kellene, hogy alátámasszák;

17. úgy ítéli meg, hogy a betegek mobilitásával összefüggésben prioritást kell biztosítani olyan iránymutatások elfogadásának, amelyek a betegek származási országában nem létező, illetve olyan kezelések igénybevételére vonatkoznak, amelyekre sürgősen szükség volna, de a beteg származási országában nem vehetők igénybe azonnal;

18. úgy ítéli meg, hogy elengedhetetlen, hogy a tagállamok szabályokat fogadjanak el az orvosi receptek kiállításáról, a receptekben előírtak végrehajtásáról és a beteg által más tagállamban orvosságra költött összegek visszatérítéséről azzal a céllal, hogy ez tovább könnyítse a betegek mobilitását a tagállamok között;

19. ösztönzi a Bizottságot, hogy szabjon határidőket a betegek határokon átnyúló mozgásával kapcsolatos adatok összegyűjtésére és értékelésére, és felhívja a Bizottságot, mielőbb ismertesse az ilyen jellegű tanulmányok megállapításait; ismételten kiemeli az olyan határokon átnyúló projektekből származó tapasztalatok értékelésének és megosztásának értékét, mint az Euregio projektek;

20. sürgeti a Bizottságot, hogy készítsen jelentést az egészségügyi turizmus természetéről és elterjedtségéről, valamint arról, hogy ezt jelenleg milyen mértékben térítik meg az állami egészségbiztosítók és a magánbiztosítók, illetve az emberek mennyiben finanszírozzák ezt saját forrásaikból;

21. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy 2007 júniusáig készítsenek jelentést a betegek mobilitásának mértékéről, valamint a látogatók és a helyiek által igénybe vett szolgáltatásokról a köz- és a magánszektor vonatkozásában is;

22. felhívja a tagállamokat, hogy kellő időben mutassák be a határokon átnyúló egészségügyi szolgáltatások igénybevételére vonatkozó világos és átlátható keretrendszer létrehozását, amelyet a magas szintű munkacsoport részeként ez évre irányoztak elő;

23. teljes mértékben egyetért az egészségügyi és szociális ellátással foglalkozó szakemberek mozgásáról szóló ismeretek és szabályozás javítására irányuló erőfeszítésekkel; emlékezteti a Bizottságot arra, hogy a magas szintű betegbiztonságot támogató hatékony mechanizmusokat be kell építeni a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelvbe;

24. elismeri a munkát, amely arra irányul, hogy létrehozzanak egy európai uniós szintű nyilvántartást a inkompetencia vagy helytelen kezelés miatt felfüggesztett vagy praktizálástól eltiltott orvosokról és egyéb egészségügyi és gondozási szakemberekről; úgy véli, ennek a nyilvántartásnak a betegek és az egészségügyi szolgáltatásokat igénybe vevők számára is hozzáférhetőnek kell lennie; és felszólítja a Bizottságot, hogy az előrehaladásról rendszeresen készítsen jelentést;

25. rávilágít az új tagállamokból történő agyelszívás lehetséges veszélyeire olyan tagállamokba, ahol magasabb fizetést kínálnak, ami veszélyezteti a származási ország egészségügyi rendszerének kapacitását és színvonalát; ennélfogva ösztönzi azokat a kutatásokat, amelyek a megnövekedett betegmobilitás ilyen típusú mozgásokra gyakorolt lehetséges hatásait elemzik és annak kutatását, hogy az egészségügyi szakemberekkel kapcsolatos kereslet és kínálat hogyan alakul a jövőben az EU felsőoktatási rendszerein keresztül;

26. hangsúlyozza, hogy a betegek szabad mozgása a nemzeti egészségügyi szolgáltatásokat is arra ösztönzi, hogy a lehető legmagasabb színvonalúak legyenek, és hogy a magas színvonalú szolgáltatások biztosítása révén arra bátorítsa a betegeket, hogy ugyanazért a kezelésért ne menjenek külföldre;

27. üdvözli az európai referenciaközpontok irányába történő elmozdulásra irányuló erőfeszítéseket, valamint azokat a lehetséges előnyöket, amelyeket ezek jelentenek majd a ritka betegségek kezelésében; elismeri, hogy a ritka betegségtől vagy állapottól szenvedő betegeknek gyakran nagyobb támogatásra van szükségük az ilyen speciális ellátások igénybevételéhez; felhív arra, hogy az európai referenciaközpontok felállítása ne korlátozódjon a ritka betegségekre, hanem terjedjen ki minden olyan betegségre, amelyek kezeléséhez a források és a szaktudás különleges módon összpontosul egy helyen; hangsúlyozza, hogy ezen betegségek kezelésén felül az európai referenciaközpontoknak kiemelkedő szerepet kell játszaniuk a második szakvélemények beszerzésében és a szakorvosok továbbképzésében;

28. felhívja a figyelmet arra, hogy az európai referenciaközpontok hálózatának támogatásához további pénzügyi forrásokra lesz szükség;

29. úgy véli, hogy a kapacitások megosztott kihasználása – különösen az ellátás különleges formái esetében – jelentősen hozzájárulhat az egészségügyi szolgáltatások hatékonyságának fokozásához;

30. megjegyzi, hogy a York-i egyetem külföldi gyógykezelésben részesülő angol betegekkel kapcsolatos tanulmányában részt vevő betegek 87 %-a a külföldi gyógykezelés okának a hosszabb angliai várakozási időt jelölte meg; mindazonáltal úgy véli, hogy a betegek döntő többsége jelenleg is és a jövőben is az otthonához lehető legközelebbi kezelést részesíti előnyben;

31. üdvözli a Bizottságnak a meglévő adatvédelmi jogszabályok fenntartására irányuló elkötelezettségét; utal a betegekről készült nyilvántartások tagállamok közötti hatékony és biztonságos módon történő cseréjének jelentőségére;

32. üdvözli a Bizottság "e-egészségügyi tervet" rögzítő közleményét, amely elismeri, hogy az információs és kommunikációs technológiák – így különösen az internet – hozzájárulhatnak az egészségügyi szolgáltatásokhoz történő hozzáférésnek, valamint ezen szolgáltatások minőségének és hatékonyságának javításához, jóllehet mindez fokozhatja a "digitális szakadék" következtében fennálló egyenlőtlenségeket; hangsúlyozza, hogy minőségi követelmények alkalmazására van szükség az egészséggel kapcsolatos weboldalak esetében; elismeri azt a szerepet, amelyet a telegyógyászat és a telepszichiátria játszhat a betegek által igénybe vehető ellátások javításában és a betegmobilitás szükségességének csökkentésében; úgy véli, hogy emellett figyelembe kell venni a idősek és írástudatlanok tekintetében fennálló egyenlőtlenségeket;

33. bátorítja a Bizottságot, hogy kövesse nyomon az európai egészségbiztosítási kártya alkalmazását a tagállamokban annak érdekében, hogy a tagállamok egyértelmű és érthető tájékoztatást nyújtsanak az embereknek a kártya működéséről;

34. felkéri a Bizottságot, hogy fontolja meg, hogy az európai egészségbiztosítási kártya alapul szolgálhat-e a betegek azonosítására és olyan újabb funkciók kidolgozására irányuló közös megközelítés előmozdításához, mint a sürgősségi orvosi adatok tárolása összhangban az Európai Tanács 2002. június 21– 22-i sevillai ülésén elfogadott eEurópa 2005 cselekvési tervvel;

35. felhívja a Bizottságot, hogy az érintett felek egyetértésével dolgozzon ki javaslatot az európai egészségbiztosítási kártyán rögzítendő adatokra vonatkozóan, nemcsak a biztosítási adatok, hanem a betegre vonatkozó orvosi adatok tekintetében is, hogy ily módon megkönnyítse a betegek tagállamok közötti mobilitását, és hasonlóképpen megfelelő hozzáférést biztosítson az egészségi állapotuk által megkövetelt ellátáshoz és kezeléshez;

36. kéri, hogy a Bizottság fontolja meg, az európai egészségbiztosítási kártya milyen módon elégíthetné ki jobban azon tagállami nyugdíjasok igényeit, akik egy másik tagállamban ideiglenesen laknak vagy tartózkodnak;

37. megjegyzi azonban, hogy az európai egészségbiztosítási kártya új funkcióinak magas fokú adatvédelemmel kell párosulniuk, valamint hogy a kártyán tárolt adatoknak és az illetékes hatóságok között megosztott információknak meg kell felelniük a meglévő adatvédelmi rendelkezéseknek;

38. üdvözli a magas szintű csoport felállítását a Bizottságban, valamint egy hivatalos szintű egészségügyi munkacsoportülés bevezetését a Tanácsban; kéri, hogy a Bizottság és a Tanács rendszeresen tájékoztassa az Európai Parlamentet a csoportok tevékenységeiről; kéri továbbá, hogy a magas szintű munkacsoport készítsen jelentést az Európai Parlament számára hat hónaponként;

39. úgy véli, hogy a betegek biztonsága alapvető jelentőséggel bír a hatékony egészségügyi politika kidolgozásához az Európai Unióban; elismeri, hogy szoros együttműködésre van szükség a WHO Betegbiztonsági Világszövetségével; sürgeti a magas szintű munkacsoportot, hogy 2005-ben a lehető leghamarabb terjesszen elő javaslatokat egy uniós betegbiztonsági hálózatra vonatkozóan;

40. hangsúlyozza, hogy az egészségügyi és a betegbiztonsági szempontokat figyelembe kell venni a politikák más területen történő tervezésekor és bevezetésekor; sajnálattal veszi tudomásul a belső piac és az egészségügyi célok közötti egyes esetekben fennálló súrlódást; úgy véli, hogy a polgárok egészsége előfeltétele az európai gazdasági teljesítménynek és versenyképességnek;

41. hangsúlyozza, hogy az egész rendszer középpontjában a beteg áll, akinek természetes érdeke saját egészsége, valamint az egészségügyi ellátás minősége és hozzáférhetősége, a beteg az, aki az ellátást igénybe veszi és aki fizet az igénybe vett ellátásért, akár közvetlen módon, akár egészségbiztosítás vagy adó révén; úgy véli ennélfogva, hogy a betegeknek jogukban áll teljes körű tájékoztatást kapni kezelésükkel és egészségi állapotukkal kapcsolatban és jogukban áll részt venni az egészségügyi ellátások igénybevételére vonatkozó döntéshozatalban;

42. úgy véli, hogy szükség van egy a betegek, az egészségügyi szakemberek és vezetők számára az egész Európai Unióban rendelkezésre álló, megfelelő információkat biztosító hálózatra; ennélfogva üdvözli, hogy a Bizottság egy európai uniós egészségügyi weboldalt hoz létre, és reméli, hogy a weboldal a terveknek megfelelően 2005 végére on-line módon elérhetővé válik;

43. egyetért azzal, hogy a polgároknak biztosítani kell, hogy az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés, valamint a másik tagállamban felmerülő költségek visszatérítése tekintetében jogbiztonságot élvezzenek és világos áttekintésük legyen a betegként őket megillető jogokról és kötelezettségekről;

44. úgy ítéli meg, elengedhetetlen egy betegjogi charta kidolgozása, amelynek többek között ki kellene terjednie a betegek mobilitására is;

45. felhívja a Bizottságot, hogy dolgozzon ki iránymutatásokat az olyan fogalmak egyértelmű meghatározására, mint "indokolatlan késedelem nélkül", "standard gyakorlat", "összehasonlítható költségek", "kórházi kezelés", "nagyobb ambuláns kezelés" és "kisebb ambuláns kezelés", és biztosítson maximális egységességet a tagállamok között az előzetes engedélyezési követelmények tekintetében és az "orvosilag indokolható időkorlát" értelmezése tekintetében;

46. hangsúlyozza, hogy a határokon átnyúló egészségügyi ellátás abban az esetben biztosítandó, ha a kezelés során előforduló átmeneti elfogadhatatlan késedelmek miatt arra szükség van; úgy véli, hogy továbbra is a tagállamok feladata annak biztosítása, hogy a nagymértékű betegmobilitás szükségtelenné tétele érdekében az egyetemesség és a korlátlan hozzáférés elvén alapuló közegészségügyi szolgáltatások álljanak rendelkezésre;

47. hangsúlyozza, hogy a kezelések igénybevételének feltételei nem nehezíthetik meg az alacsony jövedelmű betegek helyzetét, így például lehetővé kellene tenni, hogy ne kelljen kifizetniük a kezelés teljes költségét a visszatérítést megelőzően;

48. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, valamint a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek.

[1] HL L 281., 1995.11.23., 31. o.

[2] HL C 38. E, 2004.2.12., 269.o.

[3] HL C 102. E, 2004.4.28., 862. o.

[4] HL L 166., 2004.4.30., 1. o. Legutóbb a 631/2004/EK euópai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 100., 2004.4.6., 1. o.) módosított rendelet.

--------------------------------------------------