[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2008.12.8

COM(2008) 819 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

A szervadományozásra és a szervátültetésre vonatkozó cselekvési terv (2009-20015): Megerősített együttműködés a tagállamok között {COM(2008) 818 végleges} {SEC(2008) 2956} {SEC(2008) 2957}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

A szervadományozásra és a szervátültetésre vonatkozó cselekvési terv (2009-20015): Megerősített együttműködés a tagállamok között

1. BEVEZETÉS

A Bizottság 2007. május 31-én közleményt fogadott el a szervadományozásról és szervátültetésről[1]. Az említett közlemény és a mellékelt hatásvizsgálat[2] számos olyan közösségi és tagállami szintű fellépésre tett javaslatot, amelyek a szervdonorok számát hivatottak növelni Európa-szerte, valamint ezeknek az eljárásoknak a minőségét és biztonságosságát biztosítják.

A Bizottság kettős cselekvési mechanizmust javasolt: a tagállamok közötti koordinációt és együttműködést fokozó cselekvési tervet, amelyet az alapvető minőségi és biztonsági elveket tartalmazó jogi aktus egészít ki.

Az említett első közlemény elfogadása után a Bizottság konzultációs eljárást indított a nemzeti szakértőkkel és a kulcsfontosságú érdekelt felekkel, amely az emberi szervadományozás és szervátültetés minőségi és biztonsági követelményeire, valamint a javasolt cselekvési terv kiemelt, elsőbbséget élvező területeire összpontosított. A konzultációs eljárásnak köszönhetően a Bizottság tíz kiemelt intézkedést határozott meg, amelyeket három kihívás köré lehet csoportosítani:

- A rendelkezésre álló szervek számának növelése

- A szervátültetési rendszerek hatékonyságának és hozzáférhetőségének fokozása

- A minőség és biztonság javítása.

2. MEGERŐSÍTETT EGYÜTTMŰKÖDÉS A SZERVADOMÁNYOZÁS ÉS A SZERVÁTÜLTETÉS VONATKOZÁSÁBAN

A Szerződés 152. cikke (4) bekezdésének a) pontja arról rendelkezik, hogy az EK harmonizációs intézkedéseket fogadhat el a szervek biztonságosságának és minőségének érdekében. Ugyanez a cikk (152. cikk (2) bekezdés) azt is kimondja, hogy a közegészség javítását célzó nemzeti szakpolitikákat közösségi fellépéssel kell kiegészíteni. A Közösségnek ösztönöznie kell a tagállamok közötti együttműködést az e cikkben említett területeken, és szükség esetén támogatást kell nyújtania a tagállamok fellépéséhez. A tagállamok e tekintetben kapcsolatot tartanak a Bizottsággal, és összehangolják szakpolitikáikat és programjaikat. A tagállamokkal együttműködő Bizottság bármilyen kezdeményezéssel élhet, amely hasznos vagy szükséges lehet a koordináció előmozdítása érdekében.

A szervadományozás és különösen a szervátültetés terén hatalmas lehetőség rejlik abban, hogy az EU tagállamai megosszák egymás között tapasztalataikat és ismereteiket. Ennek a cselekvési tervnek a célja a tagállamok közötti együttműködés megerősítése a közös célkitűzések és iránymutatások meghatározása és kialakítása, közösen jóváhagyott mennyiségi és minőségi mutatók és teljesítménymutatók, rendszeres jelentések, továbbá a bevált gyakorlatok azonosítása és egymással való megosztása révén.

A közösségi szintű fellépések egészítik ki a tagállamoknak a szervadományozás és a szervátültetés minőségének és biztonságának javítása, a szervhiány problémájának leküzdése, valamint a transzplantációs rendszerek hatékonyabbá tétele érdekében tett erőfeszítéseit. A Bizottság közösségi eszközök – különösen a 2008–2013-ra szóló egészségügyi program – igénybevételével nyújt segítséget a tagállamoknak.

3. KIEMELT INTÉZKEDÉSEK A SZERVADOMÁNYOZÁS ÉS SZERVÁTÜLTETÉS TERÉN

Az elmúlt évek során a Bizottság jelentős erőfeszítéseket tett azért, hogy különféle közösségi programok keretében támogassa a szervátültetés terén tett kezdeményezéseket. Társfinanszírozásban került sor sok projektre[3], melyek jelentős mennyiségű információ és tudás létrejöttét eredményezték. Nagyon fontos, hogy a meglévő programok keretében folyó munka folytatódjon, sőt ahol szükséges, a munkát terjesszék ki: ne csak a tagállamokat vonják be, hanem más érintetteket is.

A szervadományozás és a szervátültetés terén nyert információk, tudás és tapasztalatok összegyűjtése után a Bizottság összeállította a kiemelt intézkedések részletes listáját. Ezek a célkitűzések és kiemelt intézkedések a már említett három kihívás köré csoportosulnak. A cselekvési terv pedig minden egyes kiemelt intézkedést több intézkedésre bont, melyek felsorolása a mellékletben található.

Minden tagállam eldönti, hogy a kívánt célkitűzések eléréséhez milyen fellépéseket és intézkedéseket kell végrehajtani; ezek azután bekerülnek a kiemelt intézkedések nemzeti rendszerébe, amely kiindulási alapul szolgál a cselekvési terv keretében folytatott párbeszédhez és tapasztalatcseréhez, valamint a legjobb gyakorlatok azonosításához. A kiemelt intézkedések nemzeti rendszerei ország-specifikusak, és a tagállamok egyedi helyzetéhez vannak hozzáigazítva.

3.1. Kiemelt intézkedések a rendelkezésre álló szervek mennyiségének növelése érdekében

Jelenleg minden tagállamban több szervre lenne igény, mint amennyi rendelkezésre áll, és a szervek iránti igény gyorsabban nő, mint a szervadományozás aránya. Az Európai Unióban jelenleg több mint 56 000 beteg vár megfelelő donorszervre[4].

A tagállamok gyakorlatai és eredményei között nagy különbségek vannak. Az információk és a legjobb gyakorlatok kicserélése segít a kevés rendelkezésre álló szervvel rendelkező országoknak növelni ezeket a számokat. Olaszországban például a spanyol modell elemeinek a megvalósítása nagy sikerrel növelte a szervadományozási arányokat, ami azt mutatta, hogy a szervadományozás és szervgyűjtés szervezésében végrehajtott változtatások nemcsak lényegesen megnövelhetik, hanem magas szinten is tarthatják a szervadományozási arányokat.

3.1.1. Az elhalálozott donortól származó szervadományozás nyújtotta lehetőségek teljes kiaknázása

Bebizonyosodott, hogy a donor azonosításától a szerv átültetéséig terjedő összetett folyamat továbbfejlesztése nagy mértékben befolyásolja a szervadományozási arányokat[5]. Az egyes tagállamok által a rendelkezésre álló szervek számának növelésében elért siker nagy mértékben a folyamat szervezésének volt köszönhető, ami azt mutatja, hogy a szervadományozási folyamat szervezésének bizonyos módjai alkalmasabbak a rendelkezésre álló szervek számának növelésére, mint mások[6]. Az elhalálozott donortól származó szervadományozás arányának növeléséhez kulcsfontosságú tényezőnek bizonyult egy a szervdonorok azonosítását, a felkutatást és a szervgyűjtést egyesítő, hatékony rendszer kiépítése. Különösen egy olyan, központi szervadományozási felelős (transzplantációs donorkoordinátor) kórházi szintű jelenléte jelenti a legfontosabb lépést a szervadományozás optimalizálása és a donorfelkutatási arányok javítása érdekében, akinek a fő feladata egy előremutató donorfelkutatási program kidolgozása[7].

A tagállamoknak ezért arra kell törekedniük, hogy a kiemelt intézkedések nemzeti rendszerébe beépítsék azt a célkitűzést, miszerint minden olyan kórházban, ahol lehetőség van szervadományozásra, fokozatosan nevezzenek ki transzplantációs donorkoordinátorokat (1. kiemelt intézkedés) . A Bizottság e tekintetben koordinációs és ellenőrző szerepet játszhat; ezért a tagállamokat arra kell ösztönözni, hogy jelentsék a Bizottságnak azon kórházak számát, ahol transzplantációs donorkoordinátort neveztek ki. Erre az elsődleges célkitűzésre építve a cselekvési tervnek támogatnia kell a transzplantációs donorkoordinátor-programokra vonatkozó, nemzetközileg elfogadott előírások kialakítását a cselekvési terv elkövetkező éveiben, és ösztönöznie kell a transzplantációs donorkoordinátoroknak szóló hatékony oktatási programok megvalósítását[8]. Később a Bizottságnak és a tagállamoknak a transzplantációs koordinátorokra vonatkozó európai vagy nemzetközi akkreditációs rendszerek kialakítására kell törekedniük.

Ugyanennyire fontos, hogy minden olyan kórházban, ahol lehetőség van szervadományozásra, ösztönözzék a szervadományozásra vonatkozó minőségfejlesztési programokat (2. kiemelt intézkedés) . Ezek a programok elsősorban a szervadományozás[9] teljes folyamatának a kórház és az egészségügyi rendszer jellemzői alapján, önmaguk által elkészített értékelését jelentik. Lehetővé teszik az eredmények összehasonlítását és a továbbfejlesztendő területek meghatározását. Következésképpen az említett minőségfejlesztési programokkal összefüggésben egy meghatározott módszertan elérhetővé tételének és az azzal kapcsolatos képzés ösztönzése is hasznos.

3.1.2. Élődonoros szervadományozás az elhalálozott donortól származó szervadományozás kiegészítéseként

Az elhalálozott donortól származó szervadományozást kiegészítő élődonoros szervadományozás reális alternatíva a transzplantációra rendelkezésre álló szervek számának növelésére. A tagállamok ezért az élődonoros szervadományozási programokkal kapcsolatos legjobb gyakorlatok cseréjének ösztönzésére (3. kiemelt intézkedés) is alkalmazzák a cselekvési tervet.

A cselekvési terv ezért az önzetlen adományozási programok ösztönzésére és – a biztonságuk felmérése és garantálása érdekében – az élő donorokra vonatkozó nyilvántartási gyakorlatok fejlesztésére törekszik.

A Bizottság segítséget nyújt az élődonoros szervadományozás – rövid és hosszú távú – egészségügyi, pszichológiai, pénzügyi és társadalmi következményeire vonatkozó információk megfelelő gyűjtését megkönnyítő, célravezető eszközök kifejlesztéséhez. Ezek az információk az élődonoros szervadományozási programokkal kapcsolatos legjobb gyakorlatok tagállamok közötti cseréjével együtt már segítséget nyújthatnak a tényeken alapuló iránymutatások és konszenzusos dokumentumok létrehozásához, valamint az élő donorok kiválasztásának, értékelésének és utógondozásának szabályozásához. A figyelemmel kísérés és utógondozás megkönnyítésére ki kell alakítani az élő donorok nyilvántartásait. Mindezeknek az intézkedéseknek összhangban kell állniuk a személyes adatok védelmére vonatkozó, meglévő európai jogi kerettel, különösen a 95/46/EK adatvédelmi irányelvvel.

3.1.3. A lakossági tudatosság fokozása

A spanyol modell sikere megmutatta, hogy a lakossági tudatosság fokozását célzó kampányokra költött súlyos összegek nem mindig járnak a várt eredménnyel. Nagy figyelmet kell szentelni a médiának átadott konkrét információkra: a médiaorgánumokon keresztül szisztematikus és átfogó tájékoztatást kell adni a szervadományozásról és a szervátültetésről. A kutatók szerint a tömegtájékoztatás spanyolországi alkalmazása a szervadományozás kérdésével kapcsolatban nagy mértékben befolyásolta a szervadományozást és a szervátültetést övező pozitív társadalmi légkör kialakulását[10].

Bebizonyosodott, hogy lényeges pozitív összefüggés van aközött, hogy valaki beszélt már a szervadományozás kérdéséről a családjával, illetve ténylegesen hajlandó-e szervadományozásra. Mivel a társadalmi tudatosság és a közvélemény nagyon fontos szerepet játszik a szervadományozási arányok növelésében, a folyamatos felvilágosítás lényeges részét kell, hogy képezze valamennyi tagállam e kérdésre vonatkozó kommunikációs stratégiájának. Az embereket bátorítani kell arra, hogy beszéljenek a szervadományozásról, és közöljék szándékukat családjukkal. Az európai lakosok mindössze 41 %-a beszélt már családjával a szervadományozásról[11].

Ezért fokozni kell az egészségügyi szakemberek és a betegsegítő csoportok szervátültetéssel kapcsolatos ismereteit és kommunikációs képességeit (4. kiemelt intézkedés). A tudatosságot növelő kampányoknak az állampolgárokat és a betegeket a különböző tagállamokban a szervadományozással és a szervátültetéssel kapcsolatban megillető jogokra vonatkozó tájékoztatást is magukban kell foglalniuk. A Bizottság a tagállamoknak az ilyen fajta információk összegyűjtéséhez nyújtott segítséggel aktívan hozzájárulhat ehhez.

Az emberek mobilitása is alátámasztja, hogy meg kell könnyíteni a szervdonorok azonosítását Európa-szerte, valamint a határokon átnyúló szervadományozást Európában (5. kiemelt intézkedés). A Bizottság segítséget nyújt a tagállamoknak az azonosító mechanizmusok kifejlesztéséhez.

3.2. A szervátültetési rendszerek hatékonyságának és hozzáférhetőségének fokozását célzó kiemelt intézkedések

Még a fejlett egészségügyi rendszerrel és szervátültetési szolgálattal rendelkező EU-országok között is lényeges különbségek vannak a szervadományozási és szervátültetési tevékenység terén. Egyértelmű, hogy egyes szervezeti rendszerek jobb teljesítményt nyújtanak, mint mások. Ezért a cselekvési terv támogatja a leghatékonyabb rendszer kijelölésére, a tapasztalatok cseréjére és a helyi jellegzetességeket figyelembe vevő bevált gyakorlatok terjesztésére irányuló kezdeményezéseket.

3.2.1. A transzplantációs rendszerek támogatás és irányítása

A cselekvési terv felhívást intéz a tagállamokhoz, hogy fokozzák a transzplantációs rendszerek hatékonyságát (6. kiemelt intézkedés) . E célból 2009-ben kidolgozzák saját kiemelt intézkedéseik nemzeti rendszerét. Ezek alapján kerül majd sor annak átfogó értékelésére, hogy a tagállamoknak mennyire sikerült elérni a fent említett közös célkitűzéseket.

A tagállamoknak ezután arra kell törekedniük, hogy a Bizottsággal szorosan együttműködve kialakítsák a szervekre vonatkozó szakpolitikák figyelemmel kísérésére szolgáló közös mutatórendszert és az egyes tagállamokban rejlő lehetőségek értékelését célzó módszereket. A transzplantációs rendszerek eredményeinek értékelése érdekében közös fogalom- és módszertani meghatározásokat kell elfogadni. A Bizottság ennek a célkitűzésnek az eléréséhez különösen a rendszeres beszámolók alapján kiadott ad hoc ajánlásokkal nyújt segítséget a tagállamoknak. A cselekvési terv arra is ösztönzi a tagállamokat, hogy támogassák a projektek szakértői értékelési programokkal való társítását, amelyek így egy önkéntes, kölcsönös tanulási folyamat részét alkotják. A szakértői értékelések részét képezi a kiemelt intézkedések nemzeti programjaiban legjobb gyakorlatként azonosított meglévő szakpolitikák, programok vagy intézményi berendezkedések alapos vizsgálata. Ez hasznos eszköz lehet a tagállamok számára a hatékonyabb és eredményesebb szakpolitikák kialakításához és megvalósításához.

3.2.2. A tagállamok közötti szervcsere

A szervek tagállamok közötti cseréje már jelenleg is általános gyakorlat. Jelentős eltérések vannak azonban a tekintetben, hogy hány szervet adnak át külföldre azon tagállamok, amelyek szabályokat dolgoztak ki és olyan szervezeteket hoztak létre a szervek nemzetközi cseréjére, mint például a Eurotransplant vagy a Scandiatransplant, és hányat a többi tagállam. Az Eurotransplant területéhez tartozó résztvevők évente az összes átültetett szerv (körülbelül 3 300 szerv) körülbelül 20 %-át cserélik egymás között, míg a szerveknek csupán 2 %-a lép be vagy hagyja el az Eurotransplant területét. Ilyen átfogó csereegyezmények nélkül a tagállamok lényegesen kevesebb szervet cserélnek, ám az arány potenciálisan emelkedhet, amennyiben kétoldalú megállapodások megkötésére kerül sor[12].

A szervátadások számában mutatkozó különbségek arra utalnak, hogy a szervek cseréjében rejlő lehetőséget még nem sikerült teljes mértékben kiaknázni. Ha nincs szervátadás a tagállamok között, akkor a ritkán egyező recipienseknek nagyon kicsi lesz az esélyük arra, hogy szervet találjanak, ugyanakkor bizonyos donorokat nem vesznek majd számításba, mivel a várólistákon nincs egyező recipiens. Ez különösen igaz a „nehezen kezelhető” betegekre (pediátriai, sürgős vagy hiperszenzitív betegek, akiknél nagyon pontos egyezésre van szükség) és a kis tagállamokra. A cselekvési terv ezért azt a célt fogalmazza meg, hogy legyen egy rendszer vagy struktúra a sürgős és a nehezen kezelhető betegek számára szükséges szervek cseréjére (8. kiemelt intézkedés). Ennek az intézkedésnek a támogatására szolgáló informatikai eszköz kifejlesztéséhez a Bizottság iránymutatást és közösségi finanszírozást biztosíthat. A Bizottság emellett a szervtöbblet cseréjére szolgáló strukturált rendszer fejlesztésében is támogatja a tagállamokat.

3.2.3. EU-szintű megállapodások a transzplantációs orvoslás szempontjairól

A cselekvési terv erősen támogatja az EU-szintű megállapodások megkötését a transzplantációs orvoslás különböző szempontjairól (7. kiemelt intézkedés). Egy együttműködési módszer jelenti az ideális környezetet a kölcsönös aggodalomra okot adó kérdések megvitatásához, valamint közös, megosztott megoldások és ellenőrző mechanizmusok előterjesztéséhez. A tagállamoknak például tanácsos ilyen EU-szintű megállapodásokat kötni, hogy képesek legyenek kezelni a Közösségen kívülről érkező betegek transzplantációs orvoslásával kapcsolatos összes szempontot.

Ez az együttműködési módszer különösen helyénvalónak tűnik a – különösen a határvidékeken és a kis tagállamokban – növekvő betegmobilitással járó legfontosabb kihívások azonosításában. Az EK-Szerződésben és a közösségi jogszabályokban előírt, a szolgáltatásokat igénybe vevők szabad mozgása alapelvével összhangban, a cselekvési terv EU-szintű megállapodások megkötésével javasolja rendezni az Unión belüli betegmobilitás alapvető szabályait a szervátültetés vonatkozásában. Ezek a megállapodások a gyakorlatban megkönnyítik a megfelelő eljárásokat, és megoldják a transzplantációs rendszerek méltányossága körüli problémákat.

A szervadományozásra és szervátültetésre irányuló jövőbeli kutatási programok prioritásainak és stratégiáinak egységes értelmezését is támogatni kell. Egy közös prioritásokat és célkitűzéseket meghatározó, EU-szintű megállapodás keretében fontolóra lehetne venni egy európai transzplantációs kutatási hálózat létrehozását.

3.2.4. Szervkereskedelem

A szervhiány egyik lehetséges következménye az emberiszerv-kereskedelem. . A szervkereskedelem összefüggésbe hozható a szervek eltávolítása céljából folytatott emberkereskedelemmel, amely súlyosan sérti az alapvető emberi jogokat, különösen az emberi méltósághoz és a fizikai integritáshoz való jogot. Szervezett bűnözői csoportok követik el, amelyek a fejlődő országokban választják ki a donorokat, és távolítják el a szerveket, amelyeket aztán az Európai Unió területén adnak át a befogadóknak.

Noha elismert tény, hogy a szervkereskedelem ellen a legjobban a rendelkezésre álló szervek számának növelésével lehet küzdeni, a cselekvési terv ugyanakkor azért is sürgeti a tagállamokat, hogy kössenek EU-szintű megállapodásokat az Európában folyó szervkereskedelem mértékének megfigyeléséről. A kérdésre vonatkozó nyomozati adatok hiányára tekintettel, az említett megállapodások az aktív együttműködés és információcsere révén segítséget nyújtanak a tagállamoknak abban, hogy megvizsgálják és a későbbiekben megtalálják, hogy mi a legjobb módja a szervkereskedelem megfigyelésének.

Ugyanakkor a Bizottság a maga részéről továbbra is együttműködik más nemzetközi szervezetekkel – mint például az Európa Tanács és az Egészségügyi Világszervezet – a szervkereskedelem elleni küzdelemben.

3.3. A minőség és biztonság erősítését célzó kiemelt intézkedések

Ezek az intézkedések kiegészítik a szervadományozásról és szervátültetésről szóló bizottsági közleményben említett európai jogi keretet[13]. A leendő jogi eszköz felöleli mindazokat az alapelveket, amelyek egy európai szintű, alapvető minőségi és biztonsági keret – ezen belül például illetékes nemzeti hatóságok és más releváns struktúrák – kialakításához szükségesek.

3.3.1. Az utógondozási eljárások és nyilvántartások továbbfejlesztése

A cselekvési terv ezt a jogi keretet a transzplantációt követő eredmények értékelését megkönnyítő nyilvántartások (9. kiemelt intézkedés) formáját öltő információgyűjteménnyel kívánja kiegészíteni, ami a szervadományozás és szervátültetés terén követett legjobb orvosi gyakorlatok kialakítását könnyíti majd meg. A transzplantációt követő eredmények közös fogalom- és módszertani meghatározások alapján történő értékelése – mint azt a cselekvési terv is sugallja – szükség esetén, és a személyes adatok védelmére vonatkozó, meglévő európai jogi kerettel, különösen a 95/46/EK adatvédelmi irányelvvel összhangban, segítséget nyújthat az EU-szintű nyilvántartások előmozdításához, vagy a szervek befogadóinak transzplantációt követő utógondozására szolgáló, meglévő nyilvántartások eredményeinek összehasonlítására vonatkozó módszertan kialakításához.

A transzplantáció céljából rendelkezésre álló szervek számának növelése érdekében a tágabb értelemben vett donoroktól (azaz olyan donoroktól, akiket orvosi szempontból csak meghatározott körülmények között, meghatározott befogadók számára lehet alkalmasnak tekinteni) származó szervek felhasználását is fontolóra kell venni. Mivel a gyakorlatban a közzétett tapasztalatok nem elegendőek a biztonsági határok megállapításához, a cselekvési terv közös fogalom-meghatározásokat és módszertant javasol, melyek segíthetnek meghatározni a tágabb értelemben vett donorok igénybevételével járó kockázat elfogadható szintjét. Ez az információgyűjtemény tehát segít meghatározni a tágabb értelemben vett donorok igénybevételével járó kockázat elfogadható szintjét.

Ezek az intézkedések végeredményben hozzájárulnak majd ahhoz, hogy a tagállamok az eredmények alapján helyes orvosi gyakorlatokat alakítsanak ki és ösztönözzenek a szervadományozás és szervátültetés terén.

3.3.2. Közös akkreditációs rendszer

A cselekvési terv az EU jogi keretét támogató módszertan kidolgozására törekszik, hogy a tagállamok szervadományozással, szervgyűjtéssel és szervátültetéssel kapcsolatos programjaikat akkreditálják. Ez hosszú távon hozzájárulhat egy szervadományozási/-gyűjtési és szervátültetési programokra vonatkozó közös akkreditációs rendszer kialakításához (10. kiemelt intézkedés) az Unió szintjén, és támogatást nyújthat a kiválósági központoknak.

4. KÖVETKEZTETÉSEK ÉS NYOMON KÖVETÉS

A cselekvési terv tíz kiemelt intézkedést azonosított annak érdekében, hogy a szervadományozás és szervátültetés terén felmerülő kihívások kezeléséhez segítséget nyújtson a tagállamoknak. A stratégia kiemelt elemeként ösztönzi a tagállamok közötti megerősített együttműködést és a legjobb gyakorlatok cseréjét.

Ennek az együttműködési folyamatnak az alapjául a közös célkitűzések és iránymutatások meghatározása és kialakítása szolgál; emellett pedig közösen jóváhagyott mennyiségi és minőségi mutatókon és teljesítménymutatókon, továbbá a bevált gyakorlatok azonosításán és egymással való megosztásán nyugszik.

A tagállamok ezen intézkedések alapján kidolgozzák saját kiemelt intézkedéseik nemzeti programját. A cselekvési terv alapján kerül majd sor annak átfogó értékelésére, hogy a tagállamoknak mennyire sikerült elérni a fent említett közös célkitűzéseket. A cselekvési terv eredményességének értékelése érdekében az intézkedésekről félidős értékelés készül (félidős értékelés 2012).

I. MELLÉKLET: A JAVASOLT KONKRÉT INTÉZKEDÉSEK

1. KIHÍVÁS: A RENDELKEZÉSRE ÁLLÓ SZERVEK MENNYISÉGÉNEK NÖVELÉSE 1. CÉLKITŰZÉS A TAGÁLLAMOK AKNÁZZÁK KI TELJESEN AZ ELHALÁLOZOTT DONORTÓL SZÁRMAZÓ SZERVADOMÁNYOZÁSBAN REJLŐ LEHETŐSÉGEKET |

1. kiemelt intézkedés: Minden olyan kórházban, ahol lehetőség van szervadományozásra, támogatni a transzplantációs donorkoordinátorok szerepét. |

1.1. intézkedés: A kiemelt intézkedések nemzeti rendszerébe beépíteni azt a célkitűzést, hogy fokozatosan transzplantációs donorkoordinátorokat nevezzenek ki a kórházakban. Az intézkedés figyelemmel kísérésére szolgáló mutatókat kialakítani. | A tagállamok intézkedése Az EB koordinál és figyelemmel kísér |

1.2. intézkedés: A transzplantációs donorkoordinátor-programokra vonatkozó, nemzetközileg elfogadott előírások kialakításának ösztönzése. | Az EB intézkedése |

1.3. intézkedés: A transzplantációs donorkoordinátoroknak szóló hatékony oktatási programok megvalósításának ösztönzése. | A tagállamok + EB intézkedése |

1.4. intézkedés: A transzplantációs donorkoordinátorokra vonatkozó nemzeti vagy nemzetközi akkreditációs rendszerek kialakításának ösztönzése. | A tagállamok + EB intézkedése |

2. kiemelt intézkedés: Minden olyan kórházban támogatni a minőségfejlesztési programokat, ahol lehetőség van szervadományozásra. |

2.1. intézkedés: A kiemelt intézkedések nemzeti rendszerébe beépíteni azt a célkitűzést, hogy fokozatosan minőségfejlesztési programokat vezessenek be a kórházakban. Az intézkedés figyelemmel kísérésére szolgáló mutatókat kialakítani. | A tagállamok intézkedése Az EB koordinál és figyelemmel kísér |

2.2. intézkedés: A minőségfejlesztési programokkal összefüggő, meghatározott módszertan elérhetővé tételének és az azzal kapcsolatos képzés ösztönzése. | A tagállamok intézkedése Az EB koordinál és figyelemmel kísér |

2. CÉLKITŰZÉS A TAGÁLLAMOK A LEGJOBB GYAKORLATOKAT KÖVETVE ÖSZTÖNÖZZÉK AZ ÉLŐDONOROS SZERVADOMÁNYOZÁSI PROGRAMOKAT. |

3. kiemelt intézkedés: Az élődonoros szervadományozási programokkal kapcsolatos legjobb gyakorlatok kicserélése az EU tagállamai között: Az élő donorok nyilvántartásának támogatása. |

3.1. intézkedés: A kiemelt intézkedések nemzeti rendszerébe beépíteni az élődonoros, önzetlen szervadományozás támogatását, az élő donorok védelmére és a szervkereskedelem megakadályozására irányuló biztosítékokkal együtt. | A tagállamok intézkedése Az EB koordinál és figyelemmel kísér |

3.2. intézkedés: Támogatni az élő donorok nyilvántartásának létrehozását az egészségük és biztonságuk értékelése és biztosítása érdekében. | A tagállamok + EB intézkedése |

3. CÉLKITŰZÉS FOKOZNI A SZERVADOMÁNYOZÁSSAL KAPCSOLATOS TÁRSADALMI TUDATOSSÁGOT |

4. kiemelt intézkedés: Fokozni az egészségügyi szakemberek és a betegsegítő csoportok szervátültetéssel kapcsolatos ismereteit és kommunikációs képességeit. |

4.1. intézkedés: A kiemelt intézkedések nemzeti rendszerébe beépíteni a tömegtájékoztatás által betöltött fontos szerep elismerését, valamint azt, hogy javítani kell a közvélemény e témákkal kapcsolatos tájékozottságát. | A tagállamok intézkedése Az EB koordinál és figyelemmel kísér |

4.2. intézkedés: Támogatni az egészségügyi szakemberek és a betegsegítő csoportok szervátültetéssel kapcsolatos kommunikációs képességeinek fejlesztésére irányuló képzési programokat. | A tagállamok + EB intézkedése |

4.3. intézkedés: Nemzeti szinten (illetékes hatóságok) rendszeres találkozókat szervezni az újságírókkal és a közvélemény formálóival, valamint kezelni a rossz sajtót. | A tagállamok intézkedése Az EB koordinál és figyelemmel kísér |

5. kiemelt intézkedés: Megkönnyíteni a szervdonorok azonosítását Európa-szerte, valamint a határokon átnyúló szervadományozást Európában. |

5.1. intézkedés: Összegyűjteni és terjeszteni az EU-ban a polgárokat a szervadományozás területén megillető jogokra vonatkozó információkat. | A tagállamok + EB intézkedése |

5.2. intézkedés: Határokon átnyúló szervadományozásban érintett donorok azonosítását megkönnyítő mechanizmusokat kidolgozni. | A tagállamok + EB intézkedése |

2. KIHÍVÁS: A SZERVÁTÜLTETÉSI RENDSZEREK HATÉKONYSÁGÁNAK ÉS HOZZÁFÉRHETŐSÉGÉNEK FOKOZÁSA 4. CÉLKITŰZÉS HATÉKONYABBÁ ÉS ELÉRHETŐBBÉ TÉTELÜK ÉRDEKÉBEN TÁMOGATNI ÉS IRÁNYÍTANI A TRANSZPLANTÁCIÓS RENDSZEREKET |

6. kiemelt intézkedés: Továbbfejleszteni a szervadományozás és a szervátültetés szervezeti modelljeit az EU tagállamaiban. |

6.1. intézkedés: A kiemelt intézkedések nemzeti rendszerébe rendszeres beszámolók révén beépíteni a szakértői bizottság által a tagállamok számára megfogalmazott ad hoc ajánlásokat. | A tagállamok + EB intézkedése |

6.2. intézkedés: Támogatni a projektek szakértői értékelési programokkal való társítását. | Az EB intézkedése |

6.3. intézkedés: Értékelni a strukturális alapoknak és más közösségi eszközöknek a transzplantációs rendszerek fejlesztésére történő felhasználását. | Az EB intézkedése |

6.4. intézkedés: Támogatni a referenciaközpontok hálózatát. | Az EB intézkedése |

7. kiemelt intézkedés: Támogatni a transzplantációs orvoslás aspektusaira vonatkozó EU-szintű megállapodásokat. |

7.1. intézkedés: EU-szintű megállapodás az Unión belüli betegmobilitás és szervátültetés alapvető szabályairól a közösségi joggal összhangban. | A tagállamok + EB intézkedése |

7.2. intézkedés: EU-szintű megállapodás a Közösségen kívülről érkező betegek transzplantációs orvoslásával kapcsolatos összes kérdésről. | A tagállamok + EB intézkedése |

7.3. intézkedés: EU-szintű megállapodás a szervkereskedelem megfigyeléséről. | A tagállamok + EB intézkedése |

7.4. intézkedés: EU-szintű megállapodás a jövőbeli kutatási programok közös prioritásairól és stratégiáiról. | A tagállamok + EB intézkedése |

8. kiemelt intézkedés: Megkönnyíteni a szervek nemzeti hatóságok közötti cseréjét. |

8.1. intézkedés: Értékelni a szervtöbblet más országoknak történő felajánlására szolgáló eljárásokat. | EB + a tagállamok intézkedése |

8.2. intézkedés: Eljárásokat bevezetni a sürgős és nehéz kezelést igénylő betegek számára történő szervcserékre. | EB + a tagállamok intézkedése |

8.3. intézkedés: Informatikai eszközöket kialakítani az előbb felsorolt intézkedések támogatására. | EB + a tagállamok intézkedése |

3. KIHÍVÁS: A MINŐSÉG ÉS BIZTONSÁG JAVÍTÁSA 5. CÉLKITŰZÉS FOKOZNI A SZERVADOMÁNYOZÁS ÉS SZERVÁTÜLTETÉS MINŐSÉGÉT ÉS BIZTONSÁGÁT |

9. kiemelt intézkedés: Értékelni a transzplantációt követő eredményeket. |

9.1. intézkedés: Közös fogalommeghatározásokat és módszertant kidolgozni a transzplantáció eredményeinek értékelése céljából. | Az EB intézkedése |

9.2. intézkedés: Nyilvántartást vagy nyilvántartás-hálózatot kialakítani a szervek recipienseinek utógondozására. | A tagállamok + EB intézkedése |

9.3. intézkedés: Támogatni a közös fogalommeghatározások és módszertan kidolgozását a tágabb értelemben vett donorok igénybevételével járó kockázat elfogadható szintjének megállapítása érdekében. | Az EB intézkedése |

9.3. intézkedés: Az eredmények alapján helyes orvosi gyakorlatokat kialakítani és ösztönözni a szervadományozás és szervátültetés terén, beleértve a tágabb értelembe vett donorok igénybevételét. | Az EB intézkedése |

10. kiemelt intézkedés: Támogatni a szervadományozási/-gyűjtési és szervátültetési programokra vonatkozó közös akkreditációs rendszer kialakítását. |

[1] SEC(2007) 704 – SEC(2007) 705.

[2] Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak címzett bizottsági közleményhez mellékelt hatásvizsgálat. Szervadományozás és szervátültetés: uniós szintű szakpolitikai fellépések http://ec.europa.eu/health/ph_threats/human_substance/documents/organs_impact_en.pdf

[3] A projektek leírását az e közleményhez mellékelt hatásvizsgálat tartalmazza.

[4] Európa Tanács (2007).

[5] Lásd például: Roels et al. (2002) és Simini (2000).

[6] ALLIANCE-O (2007b).

[7] Az Európa Tanács (Rec (2005)11) ajánlása a szervadományozásért felelős szakemberek szerepéről és képzéséről.

[8] ETPOD.

[9] Az Európa Tanács (Rec (2006)16) ajánlása a szervadományozásra vonatkozó minőségfejlesztési programokról.

[10] Matesanz and Miranda (2002). Lásd Matesanz and Miranda (1996).

[11] Az Eurobarometer 2006. évi felmérése

[12] Például Olaszország most már több szervet cserél Görögországgal és Szlovákiával, amelyekkel a közelmúltban írt alá kétoldalú megállapodást (lásd: IGE (2007)).

[13]