[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 24/02/2009

COM(2009) 92 végleges

Javaslat:

A TANÁCS HATÁROZATA

a felülvizsgált cotonoui megállapodás 96. cikke alapján a Mauritániai Iszlám Köztársasággal folytatott konzultációs eljárás lezárásáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

2008. szeptember 15-én az Európai Unió úgy határozott, hogy a felülvizsgált cotonoui megállapodás 96. cikke alapján konzultációkat kezdeményez a Mauritániai Iszlám Köztársasággal. E határozatot arra való tekintettel hozták meg, hogy a Mauritániában 2008. augusztus 6-án bekövetkezett államcsíny a megállapodás 9. cikkében említett lényeges elemek (a demokratikus elvek és a jogállamiság tiszteletben tartása) különösen súlyos és nyilvánvaló megsértésének, valamint a 96. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti különösen sürgős esetnek minősül. Az európai fél képviseletében a Tanács elnöksége és a Bizottság 2008. október 20-án Párizsban konzultáció céljából találkozott az AKCS-országok képviselőivel, köztük a katonai junta által illegálisan hatalomra juttatott mauritániai kormány tagjaival.

A találkozó során az Európai Unió nem kapott kielégítő javaslatokat a mauritániai féltől. A mauritániai fél javaslatai és elkötelezettsége nem terjedtek ki a legitim elnök azonnali és feltétel nélküli szabadon bocsátására, és alapvetően alkotmányellenes és illegitim keretek között maradtak, az alkotmányos rendhez való visszatérés rövid távú perspektívája nélkül.

A párbeszédre való nyitottság szellemében és a mauritániai politikai helyzet összetettségének teljes tudatában az Unió nyitott kívánt maradni a nemzetközi közösség számára elfogadható alapokon nyugvó megoldással kapcsolatos lehetséges pozitív fejlemények iránt, és azt javasolta a mauritániai félnek, hogy egyhónapos időszakra hagyják nyitva a konzultációt, hogy ez utóbbi potenciálisan kielégítő javaslatot tehessen.

Az Európai Unió – a nemzetközi közösséggel, és különösen az Afrikai Unióval folytatott rendszeres egyeztetést követően – azóta sem tudott pozitív fejleményeket megállapítani Mauritániában. 2008. november 10-én az Afrikai Unió, az Arab Államok Ligája, az ENSZ, az Iszlám Konferencia Szervezete, a Frankofónia Nemzetközi Szervezete és az Európai Unió közötti találkozóra került sor Addisz-Abebában. A találkozó résztvevői közleményt adtak ki, amelyhez csatlakoztak (a nem jelenlévő Kína kivételével) az ENSZ Biztonsági Tanácsának állandó és afrikai tagjai is, és amely többek között a következőket tartalmazza: „a résztvevők felszólítják az államcsínnyel hatalomra került hatóságokat, hogy teljes mértékben működjenek együtt az Afrikai Unióval és a többi érintett regionális és nemzetközi szervezettel a válság konszenzusos politikai megoldásának kialakítása érdekében, amely a következőkön alapul: Sidi Ould Cheikh Abdallahi elnök feltétel nélküli szabadon bocsátása és törvényesen megválasztott elnökként a válság megoldásához való hozzájárulása, az összes érintett szereplő bevonása, a mauritániai alkotmány és a nemzetközi jog tiszteletben tartása”.

A fent említett találkozó résztvevői tudomásul vették a hatalmon lévő mauritániai hatóságok által a válság megoldására tett javaslatot. E javaslat, amely a legitim elnöknek a jelenlegi junta és az illegitim kormány felügyelete alatt és ellenőrzése mellett , „ex-elnökként” és „korábbi államfőként” történő esetleges szabadon bocsátásán alapul, valamint az új elnökválasztásokhoz vezető átmenet ütemtervének és részleteinek meghatározása céljából nemzeti szintű konzultációs folyamat elindítását javasolja, nem felel meg a nemzetközi közösség elvárásainak, mivel az egyértelműen az alkotmányos renden kívül marad, nem ajánl semmilyen tisztséget a legitim elnöknek, az államcsínnyel hatalomra került illegitim vezetést támogatja, és nem tartalmazza az alkotmányos rendhez való gyors visszatérés perspektíváját. Egy ilyen javaslat elfogadása azt jelentené, hogy az államcsínyt, mint hatalomváltási módszert, nemzetközileg elfogadhatónak ismernénk el.

A cotonoui megállapodás 96. cikke alapján folytatott konzultációk keretében a mauritániai fél számára biztosított mérlegelési időszak lejárta után a fent említett szervezetek 2008. november 21-én újra találkoztak Addisz-Abebában, ahol megerősítették a junta konfliktusmegoldási javaslatának elutasítását. E találkozó záróközleményében, melyhez csatlakoztak a Biztonsági Tanács állandó tagjai – ezúttal Kína is – és afrikai nem állandó tagjai, a partnerek

1. megállapították, hogy a legutóbbi, november 10-i találkozó óta a junta nem állt elő újabb elemmel,

2. megerősítették a válság megoldásának feltételeivel kapcsolatos elemeket, amelyeket már a november 10-i közlemény is tartalmazott,

3. jelezték, hogy a válság megoldása magában foglalhatja a választások megtartását, a november 10-én meghatározott elemek tiszteletben tartása mellett,

4. kilátásba helyezték az ügy ENSZ BT elé terjesztésének „lehetőségét”, „amennyiben az erőfeszítések nem vezetnek eredményre”,

5. megerősítették, hogy az érintett szervezetek le fogják vonni a következtetéseket ebből a patthelyzetből, és „ha eljön az ideje”, megfelelő intézkedéseket tesznek, köztük egyénieket is,

6. úgy határoztak, hogy a partnerekből álló küldöttséget küldenek a helyszínre álláspontjuk bemutatása és a két fél egyetértésével kialakított megoldás körvonalazása céljából.

A 2008. augusztus 6. óta egy villában fogva tartott Sidi Ould Cheick Abdallahi elnököt november 13-án átszállították a Nouakchott-tól 250 km-re délre fekvő szülőfalujába (Lemden). Katonai felügyelet mellett fogadhatott látogatókat és találkozhatott a sajtó képviselőivel. Ugyanakkor megtiltották a november 28-i függetlenségi ünnep alkalmával mondott beszédének mindenfajta közlését a médiában. December 21-én hajnalban az elnököt akarata ellenére Nouakchott-ba vitték, ahol magánrezidenciáján szabadon engedték. Saját eszközeivel azonnal visszatért Lemdenbe, hogy előkészítse saját tervei szerinti visszatérését. Útlevelét elvették. Abdallahi elnök fokozatos szabadon engedése még nem vezetett a válság közös megegyezéssel való megoldásáról szóló konzultációkhoz. A katonai junta sajnos még nem tudta vagy nem akarta kiaknázni ezt a lehetőséget, és a parlament és a szenátus többségének támogatását élvezve továbbra is hatalma megerősítésén dolgozik, miközben korlátozza és elfojtja a tiltakozó megmozdulásokat.

A „nemzetközi partnerek” az Afrikai Unió égisze alatti 2008. december 6–7-i küldetésük során ígéretet kaptak Abdel Aziz tábornoktól a legitim elnök feltételek nélküli szabadon bocsátására. Ez meg is történt, ugyanakkor azt is megállapították, hogy a tábornok nem kész elfogadni a megoldás többi lényeges elemét, Abdallahi elnök pedig nem kíván a megoldásról tárgyalni addig, amíg a junta nem mond le, és ő vissza nem kapja hatalmát. A „partnerek” 2008. december 12-i újabb brüsszeli találkozója konstatálta a patthelyzetet, és megjegyezte, hogy az elnök szabadon bocsátása az első pozitív lépésnek tekinthető, de megfelelő intézkedések szükségességét hangsúlyozta abban az esetben, ha nem tapasztalhatók pozitív fejlemények. A hivatalosan szabadon engedett Abdallahi elnök továbbra is szülőfalujában tartózkodik, és nem vesz részt aktívan az ország politikai életében, de követeli az ország kizárólagos legitim elnökeként őt megillető összes jogot és tisztséget.

A junta 2008. december 26.–2009. január 9. között rendezte meg a „demokrácia kongresszusát” (Etats Généraux de la Démocratie), melyen a nagy számban szereplő szervezetek mellett a választott képviselők többsége is részt vett, főként az államcsínyt támogató „függetlenek”. A zavar ellenére a résztvevők nagy száma szót kapott. A fórum legfontosabb javaslata az volt, hogy 2009. május 30-án tartsanak elnökválasztást. A konzultációk következtetései között a hatalmon lévő katonák esetleges indulásával kapcsolatban támogató és ellenző érvek is szerepelnek, de végeredményben a többség nem vonta kétségbe, hogy Aziz tábornok indulhat az elnökválasztásokon, amennyiben lemond katonai tisztségéről.

A Coordination des Forces de Défense de la Démocratie (CFDD), amely az (államcsínnyel hatalomra került vezetés megdöntéséért harcoló) Front National de Défense de la Démocratie 13 tagpártját, hat szakszervezetet és 30 civiltársadalmi szervezetet tömörít, tartotta magát ahhoz az elhatározásához, hogy bojkottálja a kongresszust. Ahmed Ould Daddah és pártja, az RFD kezdetben részt vett a kongresszuson, ám kritizálták a rossz szervezést és a találkozók kaotikus jellegét, továbbá elhatárolták magukat a következtetésektől, amelyek szerintük az államcsíny következtében kialakult állapotot konzerválják, és nem jelentenek konszenzusos megoldást az alkotmányos rendhez való visszatéréshez.

A kongresszus így nem eredményezett közös egyetértést élvező megoldást, és nem kapott politikai támogatást olyan fontos pártoktól, mint például az „ellenzéki” RFD, vagy természetesen a legitim elnök támogatói, hanem sokkal inkább a puccsisták által támogatott független képviselők és szenátorok, valamint az általában éppen a hatalmon lévőket támogatók véleményét tükrözte. A kongresszus által javasolt megoldások lényegében a puccs legitimálását szolgálják. Nem mutatnak lényeges eltérést az Afrikai Unió és a nemzetközi partnerek, valamint korábban az Európai Unió által októberben a 96. cikk szerinti párizsi konzultációs találkozó alkalmával elutasított javaslathoz képest. Az Afrikai Unió a legmagasabb szinten február 5-ét jelölte meg a szankciók bevezetésének kezdeteként, amennyiben nem áll vissza addig az alkotmányos rend.

A fenti megállapítások és elemzés alapján az Unió nem tudja elfogadni és támogatni a mauritániai katonai rezsim kezdeményezéseit. Ezért hivatalosan is le kell zárnia a cotonoui megállapodás 96. cikke alapján folytatott konzultációs eljárást. Az Unió a helyzet javulásának reményében továbbra is figyelemmel kíséri a mauritániai eseményeket.

Az alkotmányos és demokratikus rendhez való visszatérés esélyének növelése érdekében az Unió és tagállamai hatásköreiknek megfelelően szükséges intézkedéseket tesznek, melyek egyrészt az államcsíny elkövetői, közvetlen segítőik és családtagjaik ellen irányuló egyéni szankciókat, másrészt pedig a gazdasági természetű szankciókat ölelik fel, amelyek drasztikusan csökkentik a közvetlenül a kormánynak, valamint az állami ügynökségeknek és társaságoknak, illetve az általuk irányított szerveknek jutatott segélyeket.

Az együttműködést korlátozó intézkedések, melyeket a határozat mellékletében szereplő levél részletez, nem érintik a humanitárius segítségnyújtást, a közvetlenül a lakosságnak és a civil társadalomnak nyújtott támogatást, és figyelembe veszik az olyan legfontosabb problémákat, mint az élelmezésbiztonság, a menekültek visszatérése, az emberi jogok, a migráció, a demokrácia kultúrájának terjesztése, valamint az együttműködés idővel történő, fokozatos újrakezdéséhez szükséges előkészületek.

Amennyiben szükséges, a jelenlegi halászati partnerségi megállapodás jövőjét is felülvizsgálják majd az ágazati támogatási program végrehajtása terén Mauritánia által tett előrelépés, az európai flotta kereskedelmi prioritásai, a halállomány állapota, valamint az ország politikai és gazdasági helyzete alapján.

A fentiekre való tekintettel és a felülvizsgált cotonoui megállapodás 9. és 96. cikkével összhangban a Bizottság javasolja a Tanácsnak, hogy zárja le a Mauritániai Iszlám Köztársasággal kezdeményezett konzultációkat, és fogadja el az alábbi határozatot.

Javaslat:

A TANÁCS HATÁROZATA

a felülvizsgált cotonoui megállapodás 96. cikke alapján a Mauritániai Iszlám Köztársasággal folytatott konzultációs eljárás lezárásáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a 2000. június 23-án Cotonouban aláírt AKCS-EK partnerségi megállapodásra[1] (a továbbiakban: a cotonoui megállapodás), és az ezt módosító, 2005. június 25-én Luxembourgban aláírt megállapodásra[2] és különösen annak 96. cikkére,

tekintettel a cotonoui megállapodás végrehajtása érdekében meghozandó intézkedésekről és követendő eljárásokról szóló belső megállapodásra[3] és különösen annak 3. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

mivel:

(1) A cotonoui megállapodás 9. cikkében említett alapvető elemeket megsértették.

(2) A cotonoui megállapodás 96. cikke alapján 2008. október 20-án konzultációkat kezdtek az AKCS-országokkal és a Mauritániai Iszlám Köztársasággal, amelyek során a hatalmon lévő katonai junta képviselői nem terjesztettek elő kielégítő javaslatokat és kötelezettségvállalásokat. A határidő egyhónapos meghosszabbítása ellenére sem jelentek meg újabb elemek,

A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:

1. cikk

A Mauritániai Iszlám Köztársasággal a cotonoui megállapodás 96. cikkével összhangban folytatott konzultációk lezárultak.

2. cikk

A mellékletben található levélben megállapított intézkedések, mint a cotonoui megállapodás 96. cikke (2) bekezdésének c) pontjában említett megfelelő intézkedések, elfogadásra kerültek.

3. cikk

Ez a határozat az elfogadása napján lép hatályba.

Érvényessége a Tanács általi elfogadás napjától számított huszonnégy hónap. A határozatot rendszeresen, legalább hat havonta felülvizsgálják az Európai Unió elnöksége és a Bizottság közös megfigyelő missziója alapján.

4. cikk

Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.

Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.

a Tanács részéről

az elnök

MELLÉKLET

Levéltervezet

Tisztelt Tábornok Úr!

Az Európai Unió nagy jelentőséget tulajdonít a felülvizsgált cotonoui megállapodás 9. cikke rendelkezéseinek. Az emberi jogok, a demokratikus elvek és a jogállamiság tiszteletben tartása, melyekre az AKCS-EK partnerségi megállapodás épül, a fent említett megállapodás alapvető elemeit képezik, és ezáltal kapcsolatunk alapjainak tekintendők.

Ennek szellemében a 2008. augusztus 6-i katonai puccsot követően az Európai Unió haladéktalanul elítélte az államcsínyt, és több ízben felszólított a demokrácia és a 2007-ben kialakított törvényes intézmények tiszteletben tartására, köztük a törvényesen megválasztott elnök szabadon bocsátására és hivatalába való visszahelyezésére.

A felülvizsgált cotonoui megállapodás 96. cikkének alkalmazásában és figyelembe véve, hogy az államcsíny a megállapodás 9. cikkében rögzített lényeges elemek súlyos megsértésének minősül, az Európai Unió politikai párbeszédet kezdeményezett a hatalmon lévő vezetőkkel, melynek következtében konzultációk kezdődtek a helyzet megvizsgálása, valamint az alkotmányos rendhez való esetleges gyors visszatérés céljából.

Az e konzultációkat megnyitó találkozóra 2008. október 20-án került sor Párizsban, melyen az Európai Unió nem kapott elfogadható javaslatokat a mauritániai féltől. A párbeszédre való nyitottság szellemében és a mauritániai politikai helyzet összetettségének teljes tudatában az Európai Unió azt javasolta, hogy a konzultációk határidejét hosszabbítsák meg egy hónappal, és utalt arra, hogy a mauritániai fél potenciálisan kielégítő javaslata esetén újabb konzultációra kerülhetne sor. Arról is tájékoztatta az AKCS-országokat és a mauritániai felet, hogy amennyiben a pótlólagos egy hónapos határidőn belül nem kerülnek újabb elemek a javaslatba, lezárja a konzultációt és megfelelő intézkedésekről határoz.

A 2008. november 10-én Addisz-Abebában az Afrikai Unió elnöksége mellett tartott találkozó alkalmával a jelen lévő öt nemzetközi szervezethez hasonlóan az Európai Uniót is tájékoztatták azokról a válságmegoldási javaslatokról, amelyeket a mauritániai junta néhány nappal korábban terjesztett az Afrikai Unió elé. Ezek az október 20-i konzultációs találkozón ismertetettekhez nagyon hasonló javaslatok nem tekinthetők kielégítőnek. Nem terjednek ki a legitim elnök azonnali és feltétel nélküli szabadon bocsátására, továbbá alapvetően alkotmányellenes és törvénytelen keretek között maradnak, az alkotmányos rendhez való visszatérés rövid távú perspektívája nélkül. E november 10-i találkozó során a hat regionális szervezet nyilatkozatot tett közzé, amelyben többek közt a közös megegyezéssel kialakítandó politikai megoldás következő lényeges elemeit nevezték meg:

- Sidi Ould Cheikh Abdallahi elnök feltétel nélküli szabadon bocsátása,

- törvényesen megválasztott elnökként aktív hozzájárulása a válság megoldásának kialakításához,

- az összes érintett szereplő bevonása,

- a mauritániai alkotmány és a nemzetközi jog tiszteletben tartása.

A cotonoui megállapodás 96. cikke alapján folytatott konzultációk keretében a mauritániai fél számára biztosított gondolkodási idő lejárta után a fent említett szervezetek 2008. november 21-én újra találkoztak Addisz-Abebában, ahol megerősítették a junta konfliktusmegoldási javaslatának elutasítását. E találkozó záróközleményében, melyhez csatlakozott az ENSZ Biztonsági Tanácsának összes állandó tagja és afrikai nem állandó tagjai, a partnerek

(1) megállapították, hogy a legutóbbi, november 10-i találkozó óta a junta nem állt elő újabb elemmel,

(2) megerősítették a válság megoldásának feltételeivel kapcsolatos elemeket, amelyeket már a november 10-i közlemény is tartalmazott,

(3) jelezték, hogy a válság megoldása magában foglalhatja a választások megtartását, a november 10-én meghatározott elemek tiszteletben tartása alapján,

(4) kilátásba helyezték az ügy ENSZ BT elé terjesztésének „lehetőségét”, „amennyiben az erőfeszítések nem vezetnek eredményre”,

(5) megerősítették, hogy az érintett szervezetek le fogják vonni a következtetéseket ebből a patthelyzetből, és „ha eljön az ideje”, megfelelő intézkedéseket tesznek, köztük egyénieket is.

Sajnos a Mauritánia hazai és nemzetközi kötelezettségeit és vállalásait tiszteletben tartó megoldás kialakítására irányuló többi kapcsolatfelvétel és kiküldetés sem vezetett eredményre, annak ellenére sem, hogy a fent említett lényeges elemek egyike – a legitim elnök szabadon bocsátása – teljesült.

A fentiek alapján az Európai Unió a konzultációs időszak lezárásáról, valamint a felülvizsgált cotonoui megállapodás 96. cikke (2) bekezdésének c) albekezdése szerinti megfelelő intézkedések meghozataláról határozott, melyek a következők:

- Az Európai Unió egyes tagállamainak egyéni döntési hatáskörébe tartozó szankciókon túlmenően, amelyek az államcsíny elkövetői és közvetlen segítőik ellen irányulnak, gazdasági természetű szankciókról is határoztak, amelyek a közvetlenül a kormánynak, valamint az állami ügynökségeknek és társaságoknak juttatott közösségi segélyek drasztikus csökkentését jelentik. Ezek az együttműködéssel kapcsolatos korlátozó intézkedések nem érintik a humanitárius segélyeket, sem a közvetlenül a mauritániai lakosságnak és civil szervezeteknek nyújtott támogatást.

- Az Európai Bizottság fenntartja azon jogát, hogy azonnali hatállyal átvegye az EFA nemzeti programengedélyezőjének szerepét.

- A de facto és nem de jure hatalmon lévő hatóságok által végrehajtott fejleményeknek és ágazati politikai döntéseknek a még folyamatban lévő együttműködésre gyakorolt hatása mértékében, valamint a válság nemzetközi közösség által elfogadható módon történő megoldásának reményében a Bizottság szolgálatai technikai szinten továbbra is részt vesznek a Mauritániában folytatott politikai és ágazati párbeszédben anélkül, hogy ez a párbeszéd a 2008. augusztus 6-i államcsíny következtében hatalomra került vezetés legitimitásának elismerését jelentené.

- A folyamatban lévő szerződésekhez kapcsolódó kifizetéseket a vonatkozó finanszírozási határozatoknak megfelelően teljesítik. Ezek a következő projektekre terjednek ki:

- A Rosso – Boghé és Kaedi – Gouaraye közötti út, valamint a közlekedési minisztériumnak nyújtott technikai segítség.

- Az „Adrar-oázis helyreállítása” projekt (a folyamatban lévő kötelezettségvállalások lezárása).

- A „remény vize” projekt (a projekt lezárása).

- Vízügyi eszköz: a folyamatban lévő három szerződés folytatása.

- A nemzeti programengedélyezőt támogató program: a program lezárásához szükséges intézkedések.

- Regionális napenergia-program: a folyamatban lévő mauritániai szerződések folytatása.

- A civil társadalomnak nyújtott támogatási program. A kormányzással kapcsolatos tevékenységek végrehajtásának folytatása a közvetlenül az Európai Bizottság által irányított ajánlattételi felhívások keretében.

- A nemzeti útfenntartási szervet (ENER) támogató program: kizárólag a folyamatban lévő szerződéses kötelezettségvállalások folytatása.

- A regionális „B” keretből finanszírozott támogatási szerződések a Szenegál-folyó által elárasztott területek helyreállítására.

- A helyi hatóságoknak nyújtott támogatás (nem EFA): A városi vízgazdálkodás javítására irányuló projekt Nouakchott-ban, valamint Boustilla helyi önkormányzata iskolarendszerének támogatására létrejött partnerség.

- A finanszírozási megállapodásokkal összhangban a következő programokkal kapcsolatban írhatók alá új szerződések:

- Helyi ajánlattételi felhívások kiírása a „nem állami szereplők és demokrácia és emberi jogok” területén (nem EFA). Azok az ajánlattételi felhívások, amelyeknek a helyi hatóságok a kedvezményezettjei, felfüggesztve maradnak.

- A 9. EFA regionális AKCS-eszközéből finanszírozott, a migrációs hullámok kezelésére irányuló támogatási projektek végrehajtása.

- A „Zazou szennyvízkezelési projekt” módosító záradéka (nem EFA, NGO-kkal történő társfinanszírozás).

- A „menekültek visszatérésének támogatása” projekt végrehajtása a Humanitárius Segélyek Főigazgatósága (ECHO) folyamatban lévő támogatásával történő egyeztetés és harmonizáció mellett, feltéve, hogy egyrészt a mauritániai körülmények lehetővé teszik a végrehajtást, másrészt pedig tiszteletben tartják a szerződéses feltételeket.

- A következő területeken indulhatnak új projektek:

- A 10. EFA regionális „B” keretéből finanszírozott, az élelmiszerválság kezelésére szolgáló, lakosságot célzó fellépéseket lehetne programozni 2,08 millió EUR értékben, amelyet egy nemzetközi szervezet és/vagy NGO hajtana végre, feltéve, hogy ezáltal sem a kormány, sem az állam vagy állami ügynökségek nem jutnak közvetlen támogatáshoz.

- Az új „élelmiszereszköz” és az „élelmezésbiztonság” tematikus költségvetési tételek keretében Mauritániának elkülönített keret programozása olyan mezőgazdasági támogatási programokon keresztül, amelyeket nemzetközi szervezetek vagy nem kormányzati szervezetek hajtanak végre.

A többi folyamatban lévő projekt és a 10. EFA indikatív programjának végrehajtása a fent említett kivételekkel felfüggesztésre kerül az együttműködés fent említett feltételek teljesülése esetén történő fokozatos újrakezdéséig.

A 10. EFA nemzeti indikatív programja 40 millió eurós indikatív összeget irányzott elő általános költségvetés-támogatásra a szegénység csökkentéséről szóló stratégiai dokumentumban. Ez a projekt nem kezdődhet meg addig, amíg teljes mértékben helyre nem áll az együttműködés a fenti feltételek mellett, és amíg az ilyen típusú programok végrehajtására vonatkozó általános támogathatósági feltételek nem teljesülnek.

A program indikatív összege azonnali hatállyal 25 millió euróra csökken. Az elkülönített 15 millió euróból 10 millió eurót tartalékba helyeznek a válság nemzetközi közösség elvárásainak megfelelő alkotmányos megoldása keretében tartandó esetleges választások támogatásához. A másik 5 millió eurót a 2008. augusztus 6-i államcsíny következtében fellépő súlyos humanitárius válság enyhítésére tartalékolják.

A nemzeti indikatív programban 8 millió euró értékben előirányzott támogatási programot a migrációs áramlások kezelésére kivételes esetként még az együttműködés újrakezdése előtt végrehajtják, a későbbiekben meghatározandó célok és prioritások alapján.

- Amint a konfliktusban álló összes fél elfogadja a konfliktus nemzetközi közösség által javasolt lényeges elemeknek megfelelő megoldását, különösen inkluzív és nyitott politikai párbeszéd keretében kialakított választási rendszert, amely lehetővé teszi szabad, átlátható és reprezentatív választások lebonyolítását, a következő projektek indulnak újra:

- A nouadhiboui érckikötő. A kikötő felújításáról szóló szerződésről folytatott tárgyalások és a szerződés aláírása, amennyiben ezt a hatályos szabályozás és az ajánlattételi felhívás eredményei lehetővé teszik. Amennyiben nem írják alá a szerződést legkésőbb 2009 márciusában, az EFA hozzájárulása a munkálatokhoz (45 millió EUR) már nem fog Mauritánia rendelkezésére állni.

- A Nouadhibou kikötőjéből hajóroncsok eltávolítására irányuló projekt újraprogramozása, melyre 2008. december 31-től a STABEX alapból a 10. EFA-ba való átcsoportosítás következtében irányoztak elő forrásokat (23 millió EUR). Ha nem lett volna államcsíny, az erre vonatkozó szerződést 2008 vége előtt kellett volna aláírni.

- A korábban felfüggesztett, helyi hatóságokat kedvezményező ajánlattételi felhívások elindítása.

- Amint ténylegesen és visszafordíthatatlanul megszületik a megoldás a fent említett válságból való kilábalásra (konszenzuson alapuló átmeneti kormány kinevezése, konszenzuson alapuló ütemterv elfogadása, és a hadsereg visszalépése a hatalomtól), az együttműködés további területeken is újra helyreáll. Ide tartozhatnak a következők:

- Az új elnök- és általános választásokhoz nyújtott támogatás.

- Az igazságügyi támogatási program végrehajtásának folytatása.

- A helyi önkormányzatok és szolgálataik intézményfejlesztésére irányuló európai program végrehajtása.

- Az összes olyan program és projekt végrehajtása, amelyet a 8. és 9. EFA keretében írtak alá vagy irányoztak elő, de szerződést még nem kötöttek róluk.

- Amennyiben Mauritánia teljes mértékben visszatér az alkotmányos rendhez, a felülvizsgált cotonoui megállapodás 96. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint lehetőség lesz majd a fent felsorolt összes korlátozás feloldására. Ez a helyzet akkor állapítható meg, ha törvényesen megválasztott államfője és parlamentje lesz az országnak, és hatályos lesz az alkotmány. Ez lehetővé teszi majd a 10. EFA teljes indikatív programjának végrehajtását (156 millió EUR), figyelembe véve e program esetleges módosításának szükségességét a 2008. augusztus 6-i államcsíny negatív társadalmi, gazdasági és politikai hatásainak következtében.

Az Európai Unió továbbra is szoros figyelemmel kíséri majd a mauritániai helyzet alakulását, és adott esetben támogathatja majd a válság politikai konszenzuson alapuló megoldásának végrehajtását, amennyiben az összhangban áll a nemzetközi közösség által előírt, fent említett lényeges elemekkel. Az Európai Unió fenntartja a fent említett intézkedések áttekintésének és felülvizsgálatának jogát a mauritániai helyzet alakulásának függvényében.

Tisztelettel,

Kelt Brüsszelben, …-án/én.

a Bizottság részéről | a Tanács részéről |

[1] HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

[2] HL L 287., 2005.10.28., 4. o.

[3] HL L 317., 2000.12.15., 376. o., melyet a 2006. április 10-i belső megállapodás módosított, HL L 247., 2006.9.9., 48. o.