BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA amely a következő dokumentumot kíséri Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozásáról /* SWD/2012/0266 final */





Háttér és intézményi kontextus A Lisszaboni Szerződés (214. cikkének (5) bekezdése) előirányozza egy Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozását, mely lehetővé teszi fiatal európaiak számára az Unió humanitárius segítségnyújtási intézkedéseiben való részvételt. A Bizottság 2010 novemberében közleményt fogadott el az Önkéntes Hadtestről. A Tanács következtetéseit és az Európai Parlament írásbeli nyilatkozatát 2011-ben fogadták el. A Bizottság 210 millió EUR összeget javasolt az Önkéntes Hadtest számára a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó, következő többéves pénzügyi keretben. Konzultáció az érdekelt felekkel Az érdekeltek, ideértve a legfontosabb humanitárius segítségnyújtási és önkéntes szervezeteket, valamint a tagállamokat, folyamatosan részt vettek az Önkéntes Hadtest létrehozásában, egészen a kezdetektől, azaz 2010 elejétől. Sor került információgyűjtésre és tapasztalatszerzésre külső tanulmányok/jelentések, a témával kapcsolatos konferenciák, és egy nyilvános on-line konzultáció keretében. Az érdekeltek ismételten rámutattak arra, hogy az Önkéntes Hadtestnek keresletvezéreltnek és igényalapúnak kell lennie ahhoz, hogy valóban hathatósan léphessen fel a kedvezményezett népességcsoportok tekintetében. Az Önkéntes Hadtest azért mobilizál önkénteseket, hogy láthatóvá tegye az európai projektet meghatározó alapvető értékeket, valamint humanitárius segítséget nyújtson és összehangolja az önkéntesek alkalmazását az ágazatban jelentkező, egyre növekvő professzionalizmussal. Néhány érdekelt azt is javasolta, hogy különbséget kell tenni a tapasztalt önkéntesek, és a kevésbé képzett fiatalok között, akiket nem szabad kiküldeni az olyan humanitárius intézkedésekhez, ahol a biztonságuk nem garantálható. Végezetül hangsúlyozták, hogy a helyi fogadó szervezetek kapacitása fontos szerepet tölt be annak biztosításában, hogy az önkéntesek részvétele tartós hatást gyakoroljon a fogadó közösségekre. A jelentések és a konzultációk eredményei alapján, és a jövőbeni Önkéntes Hadtest néhány lehetséges elemének tesztelése érdekében a Bizottság kísérleti projektek két körét indította el 2011–2013 között. E hatásvizsgálat elkészítésekor figyelembe vettük a kísérleti projektekből levont első tanulságokat. Problémameghatározás és szubszidiaritás A legutóbbi adatok szerint az EU-ban aktív önkéntesek száma növekvő trendet mutatott az utóbbi tíz év alatt. A 2010. évi Eurobarométer szerint az európaiak az önkéntességet a szolidaritás és a humanitárius segítségnyújtás területén tartják legfontosabbnak, és az európaiak 88 %-a támogatja egy Önkéntes Hadtest létrehozását. Míg a megkérdezettek 68 %-a előtt ismert, hogy az EU humanitárius segítségnyújtást finanszíroz, az európaiak csupán 30 %-a gondolja úgy, hogy a témában jól tájékozott. Emellett, annak ellenére, hogy megnövekedett az igény a harmadik országok tekintetében a humanitárius segítségnyújtásban való önkéntesség iránt, az EU területén kívülre kiküldendő önkéntesek többsége még mindig hosszabb távú fejlesztési együttműködési projektekben vesz részt, semmint humanitárius segítségnyújtási intézkedésekben. Annak ellenére, hogy már számos önkéntességi program létezik, továbbra is jelentős hiányosságok akadályozzák az önkéntes programok teljes potenciáljának kiaknázását a humanitárius fellépések támogatása érdekében. A rendszerszintű, strukturált uniós megközelítés hiánya az önkéntesség tekintetében, az önkéntesség eltérő mértékű elterjedtsége a tagállamokban, valamint az önkéntesség kismértékű láthatósága akadályozzák az önkéntesség teljes kibontakozását az EU-ban, és nehezítik azon emberek részvételét, akik önkéntesként jóakarattal és lelkesen vennének részt az EU humanitárius segítségnyújtási intézkedéseiben. A következő konkrét problémákat azonosítottuk: i. strukturált uniós megközelítés hiánya az önkéntesség tekintetében, ideértve az önkéntesség eltérő mértékű elterjedtségét a tagállamokban, ii. az uniós humanitárius intézkedések és a segítségre szoruló emberek iránti szolidaritás kismértékű láthatósága, ami azzal jár, hogy az európaiakban kevésbé tudatosulnak ezek a kérdések és nehezebbé válik a részvétel azok számára, akik hozzá kívánnak járulni a humanitárius segítségnyújtáshoz, iii. nincsenek a tagállamokban egységesen alkalmazandó azonosítási és kiválasztási mechanizmusok, ez megnehezíti az önkéntesek kínálatának és a szervezetek által támasztott kereslet összehangolását, iv. nem áll rendelkezésre elég, megfelelően képzett önkéntes a humanitárius segítségnyújtás terén, ami azt jelenti, hogy bizonyos esetekben kevésbé tapasztalt küldő szervezetek olyan önkénteseket küldenek ki, akik nem rendelkeznek a minimálisan elvárható készségekkel vagy nem ismerik a humanitárius alapelveket, v. hiányosságok a humanitárius segítségnyújtási készenléti kapacitásokban, mivel a humanitárius válságok száma egyre növekszik, kihatásaik pedig egyre súlyosabbak, növelve az emberi szükségleteket, ami alapvető fontosságúvá teszi, hogy növeljük az olyan válsághelyzetekben kiküldendő képzett önkéntesek számát, ahol a helyi és a nemzetközi segítségnyújtási kapacitások nem elegendőek; vi. a fogadó szervezetek gyenge kapacitása, hogy biztosítsák az önkéntesek részvételének kedvezményezettekre gyakorolt tartós hatásait. Uniós szintű kezdeményezés hiányában a fent ismertetett kérdések nem oldhatók meg. Sőt, az uniós intézkedés hiánya nem állna összhangban a Lisszaboni Szerződéssel, mely előírja az Önkéntes Hadtest létrehozását. Célkitűzések Az önkéntességi kapacitás Unión belüli hatékonyabb mobilizálása elősegítheti, hogy az EU-ról igen pozitív kép alakuljon ki a világban. Előmozdíthatja a humanitárius segítségnyújtási tevékenységeket támogató páneurópai projektek iránti érdeklődést, ideértve a humanitárius jellegű polgári védelmi tevékenységeket – nem szükségszerűen több kiküldés, hanem jobb felkészülés révén is. Ez megerősítheti a harmadik országbeli fogadó közösségeknél jelentkező pozitív hatásokat és az önkéntes tevékenységeknek magukra az önkéntesekre gyakorolt hatásait a humanitárius munkaerőpiacon szükséges készségek, de az élethez szükséges olyan kompetenciák fejlesztésén keresztül is, mint a személyes reziliencia, az interkulturális érzékenység és megértés. Az Önkéntes Hadtest célja, hogy szolgálja a küldő szervezeteket, a segítségben részesítendő közösségeket, az önkénteseket, és ezáltal az EU egészét. Ezek a megfontolások beépültek a következő célkitűzésekbe: Általános célkitűzés · Az Unió humanitárius értékeinek és a segítségre szoruló emberek iránti szolidaritásának kifejezése egy hatékony és látható Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest révén, mely fokozott uniós hozzájárulást jelent a humanitárius válságokra való átfogó reagálási kapacitás erősítéséhez. Konkrét célkitűzések Az Unió humanitárius segítségnyújtási kapacitásának javítása Az önkéntesek készségeinek és kompetenciáinak, valamint munkakörülményeinek javítása Az Unió humanitárius értékei láthatóságának elősegítése A fogadó szervezetek kapacitásának építése harmadik országokban A koherencia/konzisztencia előmozdítása a tagállamokban az uniós polgárok humanitárius segítségnyújtási intézkedésekben való részvétele lehetőségeinek javítása érdekében Az önkéntesek azonosítására és kiválasztására vonatkozó kritériumok fejlesztése Működési célkitűzés · Az európai polgároknak az Unió humanitárius segítségnyújtási intézkedéseiben való közös részvételéhez szükséges keretek létrehozása (Lisszaboni Szerződés, 214. cikk (5) bekezdés). Szakpolitikai opciók Az Önkéntes Hadtest nélkül (nincs új uniós fellépés) várható, hogy az önkénteseket továbbra is túlnyomórészt a hosszú távú fejlesztési együttműködés területén fogják alkalmazni, és az is, hogy az egyes nemzeti önkéntességi programok és a nem kormányzati szervezetek saját azonosítási és kiválasztási módszereiket fogják alkalmazni. Ez a helyzet „kiaknázatlanul” hagyná az önkéntességi potenciált a humanitárius segítségnyújtás területén, amiatt is, mert a nem kormányzati szervezeteknél és a nemzeti kormányoknál hiányzik a kapacitás a megfelelő képzések kidolgozására és kínálására. Ezen okoknál fogva a küldő szervezetek továbbra is olyan önkénteseket vonnak be, akik nem mindig rendelkeznek a szükséges készségekkel, így nem garantálható a kiküldések minősége vagy az önkéntes tevékenységének helyi közösségekre gyakorolt tényleges hatásai. Korlátozott lenne a fogadó szervezetekre és a helyi közösségekre gyakorolt hatás is, mely végeredményben a fogadó szervezetek – gyakran szűkös – erőforrásaitól függ. Végezetül, amennyiben uniós szinten nem kerül sor új fellépésre, nem fog javulni az EU láthatósága. Ezen okok miatt, és figyelembe véve azt, hogy a Lisszaboni Szerződés előírja az Önkéntes Hadtest létrehozását (214. cikk (5) bekezdés), a „nincs új uniós fellépés” opciója a továbbiakban tárgytalan. A kihívást a Hadtest oly módon történő kialakítása jelenti, hogy az költséghatékony módon a legoptimálisabb előnyöket (hatásosság) nyújtsa. Négy szakpolitikai opciót azonosítottunk különböző „modulok” (az esetleg támogatásban részesülő tevékenységek teljes skálája) kombinációjának eredményeként, a célkitűzések eléréséhez való hozzájárulásuk alapján növekvő sorrendben: Az 1. opció a következőket tartalmazná: (1) az önkéntesek azonosítására és kiválasztására vonatkozó előírások kidolgozása, biztosítandó a megfelelő önkéntesek elérését és tisztességes módon történő kiválasztásukat, és hogy rendelkeznek a megfelelő képességekkel, (2) akkreditációs mechanizmusok kidolgozása a küldő szervezetek számára, melyek révén igazolható, hogy az akkreditált szervezetek megfelelnek az uniós előírásoknak. Az 1. opció intézkedései mellett a 2. opció a következőket tartalmazná: (3) az önkéntesek képzésének támogatása, a humanitárius segítségnyújtási szervezetek tapasztalataira, valamint a kísérleti projektekből és a polgári védelmi politika részeként a Bizottság által szervezett képzésekből levont tanulságokra építve, (4) a humanitárius segítségnyújtásban való részvételre készen álló, kiképzett uniós segítségnyújtási önkénteseket tartalmazó nyilvántartás létrehozása, mely platformot nyújt a megfelelő önkéntesjelöltek gyors azonosítására, uniószerte javítva az emberek számára az önkéntességi lehetőségek elérhetőségét, és (5) az önkéntesek irányítására vonatkozó előírások és akkreditációs mechanizmus kidolgozása fogadó szervezetek számára, biztosítandó, hogy az önkéntesek készségeit megfelelően hasznosítják a helyi közösségekben. A 3. opció a 2. opció intézkedései mellett a következőket tartalmazná: (6) az európai önkéntesek kiküldése harmadik országokba, ideértve a képzések részét képező, kevésbé tapasztalt önkénteseknek szóló „gyakorlatokat” is, valamint a „rendes kiküldéseket” humanitárius segítségnyújtási projektekhez (különös tekintettel a megelőzési/felkészültségi és helyreállítási beavatkozásokra), (7) fogadó szervezetek kapacitásának építése az 5. modul keretében kidolgozott előírások alkalmazásának előmozdítása és a fogadó szervezetek kapacitásainak javítása érdekében, és (8) „uniós humanitárius önkénteshálózat” létrehozása a hálózatépítést szolgáló interaktív weboldal révén, lehetővé téve az önkéntesek számára a szerepvállalást anélkül, hogy kiküldésre kerülnének. Az opció végrehajtását egy létező, az önkéntes programok tekintetében tapasztalattal rendelkező végrehajtó ügynökség végezné a Bizottság megfelelő felügyelete mellett. Végezetül a 4. opció ugyanazokat az intézkedéseket kombinálná, mint a 3. opció (az összes 8 modul), azonban feltételezi, hogy minden egyes komponens az Európai Bizottság közvetlen irányítása alá tartozna, ideértve a kiválasztást, a képzést és a kiküldést. Az önkéntesek kiküldésének ilyen megközelítése több módon is megszervezhető, ideértve i. további humán erőforrások hozzárendelését a bizottsági szolgálatokhoz, ii. létező végrehajtó ügynökség igénybe vételét a végrehajtáshoz (pl. az Oktatásügyi és Kulturális Főigazgatóság EACEA végrehajtó ügynöksége), iii. új, önálló, az Önkéntes Hadtesttel foglalkozó uniós ügynökség létrehozását. Tekintettel azokra a további igazgatási költségekre, amelyekkel egy új ügynökségnek a jelenlegi gazdasági környezetben való létrehozása járna, valamint a létező szervek vonatkozásában a feladatok lehetséges megkettőződésére, ezen opcióval a hatásvizsgálatban nem foglalkozunk tovább. A hatások elemzése A hatásvizsgálat az egyes opciók legfőbb potenciális hatásait értékeli (ideértve a különböző érdekeltekre gyakorolt hatásokat), valamint azt, hogy az egyes opciók mekkora mértékben járulnak hozzá a konkrét célkitűzések megvalósításához, és becslést nyújt a végrehajtás költségeire (a hatékonyság értékelése), feltételezve azt, hogy a jogi keretet 2014-ben kezdődő végrehajtásra elfogadják. A végrehajtás költségeinek becslése tartalmazza az igazgatási költségeket is, melyekről feltételezik, hogy a teljes költségvetés kb. 10 %-át teszik ki, amennyiben a tevékenységeket a Bizottság igazgatja, míg abban az esetben, ha az igazgatást egy létező végrehajtó ügynökséghez szervezik ki, a költségek 8 % körüliek lennének. 1. opció Az 1. opció megteremtené azokat a feltételeket, amelyekkel a tagállamokban a toborzás és az önkéntesek kiképzése transzparensebbé és konzisztensebbé válna, és ösztönözheti a küldő szervezeteket arra, hogy közelítsék egymáshoz az általuk követett megközelítéseket. Ugyanakkor az, hogy ténylegesen milyen hatások és szinergiák valósíthatók meg, attól függ, hogy a szervezetek mekkora mértékben képesek átvenni az előírásokat és az akkreditációs mechanizmusokat. Az önkénteseket illetően az 1. opció elsősorban azzal jár, hogy az önkéntesek feltüntethetik az önéletrajzukban, hogy egy akkreditált szervezet kiválasztotta/alkalmazta őket, és jobban felkészíti arra, hogy mit várhatnak az önkéntességtől a különböző szervezeteknél. Az EU láthatóságának Unió területén kívüli előmozdítására gyakorolt hatás igen korlátozott lenne, mivel ezen opció keretében nem kerülne sor kiküldésekre. Ugyanezen okból csupán közvetett, a helyi közösségekre és fogadó szervezetekre gyakorolt hatásokkal lehetne számolni. Összefoglalva, az 1. opció korlátozott hatást gyakorolna a célkitűzésekre az előírások átvételének szintjétől és attól függően, hogy az önkéntes szervezetek hajlandóak-e az akkreditációs mechanizmusokhoz csatlakozni. A 1. opció végrehajtásának költsége a 2014–2020 közötti időszakban kb. 3,5 millió EUR lenne. 2. opció Az 1. opcióhoz hasonlóan a 2. opció biztosítaná azokat a feltételeket, amelyekkel javítható az önkénteseket toborzó rendszer. Emellett a küldő szervezetek hozzáférhetnének az átfogó képzési programot elvégzett önkéntesekhez, ami hatékonyabbá tenné az önkéntesek kiküldését, csökkentené a tévedés kockázatát és elősegítené a helyszínen az önkéntesek felügyeletét és irányítását. A kiképzett önkénteseket tartalmazó nyilvántartás létrehozása segítséget nyújtana a toborzó szervezeteknek a megfelelő jelöltek kiválasztásához is. Ez az opció képzések révén közvetlenül javítja az önkéntesek felkészültségét és növeli kiküldésük valószínűségét. A képzés és a nyilvántartás felgyorsítaná az önkéntesség területére való belépést, míg a fogadó szervezetekre kidolgozott előírások elősegítik, hogy az önkéntesek maximalizálhassák részvételüket a kiküldésben, emellett növelik a munkával kapcsolatos elégedettségüket. A 2. opció csak akkor gyakorolna hatást a helyi közösségekre, a fogadó szervezetekre és az EU láthatóságára, ha kiképzett önkéntesek kerülnének kiküldésre. Összefoglalva, a 2. opció javítaná az önkéntesek felkészültségét és megteremtené a feltételeket a kiküldések hatékonyabbá tételéhez, emellett növelné az önkéntesek részvételét a humanitárius segítségnyújtásban. Ugyanakkor nincs garancia sem arra, hogy az önkéntesek által elsajátított készségeket ténylegesen a helyi lakosság szolgálatába állítják, sem pedig arra, hogy a harmadik országokban ismertté válna az EU szolidaritása. A 2. opció végrehajtásának költsége a 2014–2020 közötti időszakban 53 millió EUR lenne. 3. opció A 3. opció a korábbi opciókat a következőkkel egészítené ki: az önkéntesek humanitárius segítségnyújtási intézkedésekhez való kiküldésének támogatása, a helyi fogadó szervezetek kapacitásának építése, valamint „uniós humanitárius önkénteshálózat” létrehozása. A javasolt megközelítés, amely szerint egy létező végrehajtó ügynökség a humanitárius szervezetek számára megfelelő opciókat javasolna az önkéntesek kiküldésére, biztosítaná a kapcsolatot az Önkéntes Hadtest és az ágazat kulcsfontosságú érdekeltjei között. A kiküldés felügyeletét a Bizottság látná el eszközök egész sorával. Először is, csak azok az önkéntesek lennének kiküldhetők, akik sikeresen elvégezték az EU képzését és szerepelnek a Hadtest nyilvántartásában. Ez biztosítaná, hogy a kiküldött önkénteseket megfelelően felkészítették a sikeres részvételre. Másodszor, a Bizottságnál maradna az ellenőrzés, ami az ügynökségen keresztül történne. Ez biztosítaná a kiküldés során a szakértelmet és az EU nagyfokú láthatóságát. Harmadszor, az önkénteseket fogadó szervezeteknek meg kell felelniük az 5. modul keretében kidolgozott uniós előírásoknak. A különböző modulok és a kiküldéshez kapcsolódó feltételek összekapcsolása elősegíti annak biztosítását, hogy az Önkéntes Hadtest műveleteihez erős uniós identitás társuljon. Ez az opció segítené az önkénteseket abban, hogy az ágazatban konkrét munkatapasztalatot szerezzenek és a kiküldés révén javítsák képzettségüket, ezáltal vonzóbbá váljanak későbbi kiküldések számára, növelve a jövőbeni foglalkoztatási lehetőségeiket, valamint a humanitárius ágazat készenléti kapacitását. Ez várhatóan ösztönözni fogja az uniós polgárokat arra, hogy kifejezésre juttassák szolidaritásukat, az önkéntesség vállalására, és a humanitárius segítségnyújtáshoz való konkrét hozzájárulásokra (ideértve azokat is, akiknek erre kevesebb lehetősége lenne). A uniós humanitárius önkénteshálózat lehetőséget nyújtana a hálózatépítésre azok számára, akik a humanitárius segítségnyújtás terén kívánnak karriert építeni. Végezetül, ez az opció kulturális előnyökkel is járna, mivel az önkénteseknek lehetősége nyílik arra, hogy megismerjenek különböző kultúrákat és életmódokat. Az Önkéntes Hadtest közvetlen jelenléte és támogatása a helyi közösségekben központi és közvetlen módja az EU szolidaritásának kifejezésére és az EU láthatóságának fokozására, különösen akkor, ha ehhez megfelelő képzés kapcsolódik, mely biztosítja az önkéntesek hatásos és eredményes részvételét. A 3. opció nemcsak javítaná az önkéntességi ágazatot és támogatná az önkénteseket Európában, hanem tartalmazná az összes olyan elemet, amelyek annak biztosításához szükségesek, hogy az önkéntesek ténylegesen részt vegyenek a harmadik országbeli humanitárius segítségnyújtási beavatkozásokban, és ezáltal hozzájárulnak a humanitárius segítségnyújtás hatékonyságához és minőségéhez. A 3. opció végrehajtásának költsége a 2014–2020 közötti időszakban 210 millió EUR lenne. 4. opció Az a tény, hogy ezen opció minden egyes komponensét a Bizottság közvetlenül igazgatná, a következőkkel járna. A Bizottság az önkéntesek kiképzése és a nyilvántartás létrehozása tekintetében ugyanazt az ellenőrzést gyakorolná, mint a 3. opció esetében. A kiküldést illetően a Bizottság vagy az ügynökség ellenőrizné a végső kiválasztást és az önkéntesek kiküldését, akik a kiválasztásukat követően a kiküldés helyszínén humanitárius segítségnyújtási projektekben vennének részt. A hatás, amelyet a Bizottság az EU láthatóságára és az Önkéntes Hadtest „marketingjére” gyakorolhatna, megegyezne a 3. opcióban ismertetettel. A 4. opcióval megváltozna az Önkéntes Hadtest önkénteseinek nyújtott pénzügyi támogatás igazgatása a jelenleg az uniós humanitárius segítségnyújtás partnerein keresztül finanszírozott humanitárius dolgozókhoz képest. A változás a Bizottság számára további igazgatási költségeket jelentene az emberi erőforrásokat tekintve. A Bizottság szolgálatai várhatóan nem rendelkeznek ugyanazzal a mobilizációs potenciállal, az önkéntesek kiküldésére eltérő mértékben tudnak befolyást gyakorolni. E mellé társul az, hogy a humanitárius partnerszervezetek várhatóan kevésbé érzik magukat teljes mértékben „felelősnek”, ami akadályozhatja a kiküldés hatékonyságát és csökkentheti az ösztönzést a humanitárius önkéntesség minőségének javítására. Ennek kompenzálása érdekében tanácsos volna kialakítani egy hatékony belső irányítási struktúrát és a napi szintű kapcsolattartást, melynek célja biztosítani az Önkéntes Hadtest megfelelő integráltságát az uniós humanitárius segítségnyújtásba. Úgy tűnik, hogy a 4. opció keretében az Önkéntes Hadtest tevékenységeinek terjedelme némileg lassabb ütemben növekedne. Ugyanakkor, tekintettel a korlátozott „abszorpciós kapacitásra”, ezen igazgatási mód esetében várhatóan nehézségekbe ütközik majd az egyre növekvő kiküldési lehetőségek kielégítése. A kiküldések számának csökkenése viszont kevesebb haszonnal járna a fogadó közösségeknek és az ágazat teljes kapacitására nézve. Továbbá, a közvetett és centralizált igazgatás csökkentheti az uniós polgárok számára az önkéntességhez való hozzáférést és a részvételt. Amennyiben a 4. opció végrehajtási költségeit a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret rendelkezésre álló költségvetésén (210 millió EUR) belül tartják, 60 %-kal kevesebb önkéntes lenne kiküldhető. Az opciók összevetése A négy szakpolitikai opció összehasonlításakor szem előtt kell tartani, hogy azok ambíció vagy terjedelem tekintetében növekvők, vagyis az 1. opció minimalista, szemben az átfogó és közvetlen igazgatást tartalmazó 4. opcióval. Az opciók összehasonlítása az átfogóbb opciók konkrét célkitűzésekhez való többlet-hozzájárulásának értékelése alapján történik. Ez az értékelés vethető össze az átfogóbb opciók magasabb költségeivel. A különböző opciók átfogó volta változó, emiatt a tényleges végrehajtás során különböző kockázatok is jelentkeznek. Az alábbi táblázat összefoglalja az opciók összehasonlítását. Ez egy olyan pontozási rendszerrel történik, melyben az alacsony, a közepes vagy az igen pozitív hatásokhoz a +, ++ vagy +++ pontokat rendelik. Kérjük vegye figyelembe, hogy néhány pont zárójelben () szerepel, ami azt jelzi, hogy az értékelések bizonytalanabbak (és kapcsolódnak az azonosított kockázatokhoz is). A táblázat tartalmazza a végrehajtás négy szakpolitikai opcióra bontott összköltségét is, lehetővé téve a közelítő költséghatékonysági értékelést. || Alap forgatókönyv || 1. opció || 2. opció || 3. opció || 4. opció Konkrét célkitűzések || || || || || Az Unió humanitárius segítségnyújtási kapacitásának javítása || (+) || (+) || ++ || +++ || ++ Az önkéntesek készségeinek és kompetenciáinak, valamint munkakörülményeinek javítása || (+) || (+) || ++ || +++ || ++ Az Unió humanitárius értékeinek láthatóvá tétele || (+) || (+) || + || +++ || +++ A fogadó szervezetek kapacitásának építése harmadik országokban || - || - || + || +++ || +++ A koherencia javítása a tagállamokban az uniós polgárok humanitárius segítségnyújtásban való részvétele lehetőségeinek javítása érdekében || - || (+) || (++) || ++ || (+) Az önkéntesek azonosítására és kiválasztására vonatkozó kritériumok fejlesztése || + || ++ || ++ || +++ || +++ A végrehajtás költségei a 2014–2020 közötti időszakban || || 3 millió EUR || 52 millió EUR || 210 millió EUR || 212 millió EUR A kiküldött önkéntesek száma || - || - || - || 9 604 || 7 045 Összefoglalva, az 1. opció korlátozott hatást gyakorolna a célkitűzésekre, attól függően, hogy mekkora az előírások átvételének mértéke, és hogy az önkéntes szervezetek készen állnak-e az akkreditációs mechanizmusok alkalmazására. A 2. opció javítaná az önkéntesek felkészültségét és megteremtené a feltételeket a kiküldések hatékonyabbá tételéhez, emellett növelné az önkéntesek részvételét a humanitárius segítségnyújtásban. Ugyanakkor nincs garancia arra, hogy az önkéntesek által elsajátított készségeket ténylegesen a helyi lakosság szolgálatába állítják. A 3. opció nemcsak javítaná az önkéntességi ágazatot és támogatná az önkénteseket Európában, hanem tartalmazná az összes olyan elemet, amelyekkel biztosítható, hogy az önkéntesek ténylegesen részt vegyenek a harmadik országbeli humanitárius segítségnyújtási beavatkozásokban és ezáltal hozzájárulnak a humanitárius segítségnyújtás hatékonyságához és minőségéhez. A 4. opció az igazgatási korlátok miatt jóval magasabb költségekkel és korlátozott számú kiküldési lehetőségekkel járna, és hiányoznának a partnerségre épülő végrehajtásból származó lehetőségek. Ezen okok miatt a 3. opciót részesítjük előnyben. Nyomon követés és értékelés Nyomon követés A program célkitűzései elérése felé tett előrehaladást nyomon követési rendszer kíséri figyelemmel. A rendszer számos mutatószámra épül, melyeket a végrehajtó szerv folyamatosan összegyűjt és mér. A nyomon követési rendszer lehetővé teszi a program működési célkitűzéseinek megvalósulási szintjének mérését, mutatószámokkal jelzi a konkrét célkitűzéseinek elérését és a tapasztalatok fényében iránymutatást nyújt a programvégrehajtás kiigazításához. Értékelés A program félidős értékelését a tevékenységek tényleges megkezdése után három évvel végzik el. A záróértékelésre a program végén kerül sor. A program konkrét szempontjait értékelő további tanulmányok a programvégrehajtás ideje alatt bármikor kezdeményezhetők, amennyiben szükségessé válik a program bármely részének kiigazítása vagy átalakítása.