Javaslat A TANÁCS RENDELETE a bizonyos halállományok és halállománycsoportok tekintetében a Balti-tengeren alkalmazandó halászati lehetőségeknek a 2014. évre történő meghatározásáról /* COM/2013/0598 final - 2013/0286 (NLE) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE · A javaslat okai és céljai A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelettel összhangban intézkedéseket kell hozni annak biztosítására, hogy az élő vízi erőforrások kiaknázása fenntartható gazdasági, környezeti és társadalmi feltételekkel történjék. E tekintetben fontos eszköz a halászati lehetőségeknek a teljes kifogható mennyiségek (TAC), kvóták és halászatierőkifejtés-korlátozások formájában történő éves meghatározása. E javaslat célja, hogy a kereskedelmi szempontból legfontosabb balti-tengeri halállományok tekintetében a 2014. évre meghatározza a tagállamok halászati lehetőségeit. A teljes kifogható mennyiségekre és kvótákra vonatkozó éves döntések egyszerűsítése és áttekinthetősége érdekében a balti-tengeri halászati lehetőségek meghatározása 2006 óta külön rendelettel történik. · Háttér-információk A javaslat hátterét a 2014. évi halászati lehetőségekre vonatkozó konzultációról szóló bizottsági közlemény (COM(2013) 319 végleges) képezi. A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) 2013 májusában, a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) pedig 2013 júniusában bocsátotta ki a balti-tengeri állományokkal kapcsolatos, a 2014. évre vonatkozó tudományos szakvéleményét. A javaslat a balti-tengeri halászat 2014-es, halászati lehetőségek révén történő szabályozását illetően két fontos szakaszra tagolódik: az egyik szakasz rögzíti a teljes kifogható mennyiségeket és a kvótákat, a másik korlátozza a halászati erőkifejtéseket, mégpedig oly módon, hogy bizonyos határértékeket állapít meg a halászhajók tevékenységére vonatkozóan (a tengeren tölthető napok száma). · Meglévő rendelkezések a javaslat által érintett területen A halászati lehetőségeket és azok tagállamok közötti elosztásának módját évente kell meghatározni. Ez legutóbb a halállományok és halállománycsoportok tekintetében a Balti-tengeren alkalmazandó halászati lehetőségeknek a 2013. évre történő meghatározásáról szóló, 2012. november 20-i 1088/2012/EU tanácsi rendelettel történt. A balti-tengeri halászati gazdálkodás tekintetében fontos még a Balti-tenger, a Bæltek és az Øresund halászati erőforrásainak technikai intézkedések révén történő védelméről, az 1434/98/EK rendelet módosításáról és a 88/98/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2005. december 21-i 2187/2005/EK tanácsi rendelet. A balti-tengeri tőkehalállományokra és az ezen állományok halászatára vonatkozó többéves terv létrehozásáról, a 2847/93/EGK rendelet módosításáról és a 779/97/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. szeptember 18-i 1098/2007/EK tanácsi rendelet körvonalazza a szóban forgó tőkehalállományok helyreállításához szükséges ellenőrzési és nyomonkövetési intézkedéseket. Az említett rendelet ezenkívül a nyugati és a keleti tőkehalállományok tekintetében előírja a teljes kifogható mennyiségek megállapításának szabályait és a kapcsolódó halászatierőkifejtés-korlátozásokat. · Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzésével A javasolt intézkedések a közös halászati politika célkitűzéseivel és szabályaival összhangban kerültek kidolgozásra, és összeegyeztethetők a fenntartható fejlődést célzó uniós politikával. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI · Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása A konzultációba bevont főbb szervezetek/szakértők A konzultációba bevont tudományos szervezetek a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) és a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) voltak. Az Unió az ICES-től és a HTMGB-től minden évben tudományos szakvéleményt kér a fontos halállományok állapotáról. A kapott szakvélemény kiterjed minden olyan balti-tengeri állományra, amelyek tekintetében teljes kifogható mennyiségre vonatkozó javaslat került előterjesztésre. · Konzultáció az érdekelt felekkel A halászati lehetőségekre vonatkozó bizottsági közleményben foglaltak alapján 2013 júniusában konzultációra került sor a balti-tengeri regionális tanácsadó testülettel (BSRAC) a testület tengerfenéki és nyílt tengeri halászattal foglalkozó közös munkacsoportjának ülésén. A javaslat tudományos alapját az ICES és a HTMGB szolgáltatta. Az említett ülésen a közleményben foglaltak alapján előterjesztésre kerültek a 2014. évi teljes kifogható mennyiségek és kvóták megállapítására vonatkozó szabályok. A javaslat kidolgozásakor kellően mérlegeltük és – amennyiben nem álltak ellentmondásban a meglévő szakpolitikákkal, illetve nem vezethettek a sérülékeny erőforrások állapotának romlásához – figyelembe vettük a különböző érintett halállományokra vonatkozóan előzetesen kifejtett álláspontokat. A BSRAC bizonyos esetekben támogatja a Bizottság azon törekvését, hogy a teljes kifogható mennyiségek nagyobb mértékben igazodjanak a tudományos szakvéleményekben foglaltakhoz, valamint hogy e mennyiségek meghatározása a tőkehalra vonatkozó többéves terv alkalmazásával történjék. Ellenzi azonban a tőkehal halászatával tengeren tölthető napok számának csökkentését. · Hatásvizsgálat A nyugati részen élő tőkehal esetében a teljes kifogható mennyiség 15 %-kal csökkent, a keleti részen élő tőkehal esetében pedig 7 %-kal nőtt. A javaslat értelmében a TAC az öt nyílt tengeri állomány közül háromnál növekedne, a két másik állomány esetében viszont csökkenne. A javasolt intézkedések általánosságban az uniós hajók balti-tengeri halászati lehetőségeinek összességében 10 %-os, 644 ezer tonnára történő növekedését eredményeznék az összes faj tekintetében, kivéve a lazacállományokat. A lazacállományok tekintetében a halászati lehetőségek mintegy 7 %-kal, 116 ezer darab lazacra fognak csökkenni. A 2011-ben, nyolc balti-tengeri országban kirakodott halak átlagos árát alapul véve a 2014. évi halászati lehetőségek értéke 12 millió euróval, 412 millió eurós összértékre növekszik. A javaslat nem csupán a rövid távú megfontolásokat tükrözi, hanem egy hosszabb távú megközelítés részét is képezi, amely révén a halászat mértéke fokozatosan a hosszú távon fenntartható szintekre csökken. A javaslattal összhangban alkalmazott megközelítés ezért közép-, illetve hosszú távon stabil halászati erőkifejtést és magasabb kvótákat fog eredményezni. E megközelítés hosszú távon várhatóan fenntarthatóbbá teszi a halászati tevékenységeket és a kirakodások mértékének növekedését eredményezi. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI · A javaslat összefoglalása A javaslat célja az uniós halászatokra alkalmazandó fogási és erőkifejtési korlátozások megállapítása annak érdekében, hogy megvalósuljon a közös halászati politikának a halászatok biológiai, gazdasági és társadalmi szempontból is fenntartható szintű kiaknázására irányuló célkitűzése. · Jogalap Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 43. cikkének (3) bekezdése. · A szubszidiaritás elve A javaslat az EUMSZ 3. cikke (1) bekezdésének d) pontja szerint az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik, ezért a szubszidiaritás elve nem alkalmazható. · Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének a következők miatt: A Közös Halászati Politika közös politika. Az EUMSZ 43. cikkének (3) bekezdése szerint a Tanács feladata, hogy intézkedéseket fogadjon el a halászati lehetőségek meghatározására és elosztására vonatkozóan. Ez a tanácsi rendelet osztja el a tagállamok között a halászati lehetőségeket. A 2371/2002/EK rendelet 20. cikkének (3) bekezdése értelmében a tagállamok saját belátásuk szerint szabadon dönthetnek e lehetőségek régiók vagy piaci szereplők közötti elosztásáról. Ennélfogva a tagállamoknak elegendő mozgástér áll rendelkezésükre az odaítélt halászati lehetőségek kiaknázásának céljára általuk kiválasztott társadalmi-gazdasági modellre vonatkozó döntések meghozatalában. A javaslatnak a tagállamokra nézve nincsenek új pénzügyi vonzatai. Ezt a különleges rendeletet a Tanács fogadja el minden évben, végrehajtásának állami és magánszektorbeli módozatai pedig már adottak. · A jogi aktus típusának megválasztása Javasolt aktus: rendelet. Ez a javaslat a halászati gazdálkodásra vonatkozik az EUMSZ 43. cikkének (3) bekezdése alapján és a 2371/2002/EK tanácsi rendelet 20. cikkének megfelelően. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést érintő vonzatai. 5. KIEGÉSZÍTÕ INFORMÁCIÓK · Egyszerűsítés Ez a javaslat továbbra is biztosítja az uniós vagy nemzeti hatóságok közigazgatási eljárásainak egyszerűsítését, mivel a 2013. évi balti-tengeri halászati lehetőségekre vonatkozó rendelet előírásaihoz hasonló előírásokat tartalmaz. · Felülvizsgálatra/módosításra/hatályvesztésre vonatkozó rendelkezés A javaslat egy 2014-re vonatkozó éves rendeletre irányul, ennélfogva nem tartalmaz felülvizsgálati záradékot. · A javaslat részletes magyarázata A javaslat meghatározza a Balti-tengeren halászatot folytató tagállamok számára a halállományok és halállománycsoportok tekintetében 2014-ben rendelkezésre álló halászati lehetőségeket. A javaslatban szereplő számadatok tükrözik a legfrissebb tudományos szakvéleményben foglaltakat, a balti-tengeri regionális tanácsadó testülettel folytatott konzultáció eredményét, valamint a teljes kifogható mennyiségek és kvóták meghatározásának keretét, amelyet a halászati lehetőségekre vonatkozó konzultációról szóló bizottsági közlemény körvonalaz. Az Orosz Föderációval közös gazdálkodás tárgyát képező állományok uniós kvótáinak meghatározása érdekében ezen állományok megfelelő mennyiségei adott esetben levonásra kerültek az ICES által javasolt teljes kifogható mennyiségekből. Mivel a Bizottság a halászati erőforrásoknak az uniós szakpolitikával és a nemzetközi kötelezettségvállalásokkal összhangban történő fenntartható felhasználását stabil halászati lehetőségek mellett kívánja biztosítani, a rendeletjavaslat a teljes kifogható mennyiségek évenkénti ingadozását az adott állomány állapotától függően a lehető legkisebb szintre korlátozza. A tagállamok számára kiosztott teljes kifogható mennyiségeket és kvótákat a rendelet I. melléklete, a halászati erőkifejtés korlátozásait pedig a rendelet II. melléklete tünteti fel. A tőkehalállományok tekintetében a javasolt teljes kifogható mennyiségek és halászatierőkifejtés-korlátozások összhangban állnak a balti-tengeri tőkehalállományokra és az ezen állományok halászatára vonatkozó többéves terv követelményeivel. A terv központi eleme a halászat okozta állománypusztulás hosszú távon fenntartható szintekre való fokozatos csökkentése az állományok helyreállításának, valamint nagy és stabil hozamoknak a biztosítása érdekében. A tőkehalállományok értékelésére alkalmazott adatok és módszerek felülvizsgálatát követően a jelenlegi és a maximális fenntartható hozam szerinti halászattal okozott állománypusztulás szintje ennek megfelelően felülvizsgálásra és módosításra került. Ezen új információ figyelembevételével mindkét tőkehalállomány esetében szükség van az alkalmazott halászati erőkifejtésnek a nyugati állományok esetében 10 %-kal, a keleti állományok esetében 8,5 %-kal történő csökkentésére. A Balti-tenger valamennyi nyílt tengeri állománya 2014-ben – a nyugati hering kivételével – a maximális fenntartható hozam szintjén lenne halászható, ezért a javasolt teljes kifogható mennyiségek összhangban vannak a maximális fenntartható hozam szerinti halászat okozta állománypusztulás szintjével. 2013/0286 (NLE) Javaslat A TANÁCS RENDELETE a bizonyos halállományok és halállománycsoportok tekintetében a Balti-tengeren alkalmazandó halászati lehetőségeknek a 2014. évre történő meghatározásáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (3) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, mivel: (1) A 2371/2002/EK tanácsi rendelet[1] előírja, hogy a vizekhez és erőforrásokhoz való hozzáférésre és a halászati tevékenységek fenntartható folytatására vonatkozó intézkedéseket a rendelkezésre álló tudományos, műszaki és gazdasági szakvélemények és különösen a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) által készített jelentés figyelembevételével, valamint a regionális tanácsadó testületektől kapott javaslatok tükrében kell meghatározni. (2) A Tanács feladata, hogy intézkedéseket fogadjon el halászati tevékenységenként vagy tevékenységcsoportonként a halászati lehetőségek meghatározására és elosztására vonatkozóan, beleértve – adott esetben – az azokkal funkcionálisan összefüggő feltételeket is. A halászati lehetőségeket úgy kell elosztani a tagállamok között, hogy minden tagállam számára biztosított legyen a halászati tevékenységek viszonylagos stabilitása valamennyi állomány, illetve halászat tekintetében, kellő figyelmet fordítva a közös halászati politikának a 2371/2002/EK rendeletben meghatározott célkitűzéseire is. (3) A teljes kifogható mennyiségeket (TAC) a rendelkezésre álló tudományos szakvélemények alapján, a biológiai és társadalmi-gazdasági vonatkozások figyelembevételével kell meghatározni, biztosítva ugyanakkor az egyes halászati ágazatokkal szembeni méltányos bánásmódot; ezenkívül figyelembe kell venni az érdekeltekkel folytatott konzultációk során megfogalmazott véleményeket is, különös tekintettel az érintett regionális tanácsadó testületek ülésein elhangzottakra. (4) Az egyedi többéves tervek hatálya alá tartozó állományok esetében a halászati lehetőségeket a szóban forgó tervekben szereplő szabályokkal összhangban kell meghatározni. Következésképpen a balti-tengeri tőkehalállományokra vonatkozó fogási korlátozásokat és halászatierőkifejtés-korlátozásokat a balti-tengeri tőkehalállományokra és az ezen állományok halászatáról szóló 1098/2007/EK tanácsi rendeletben[2] (a továbbiakban: a balti-tengeri tőkehal-gazdálkodási terv) előírt szabályokkal összhangban kell megállapítani. (5) A tudományos szakvélemények alapján megállapítható, hogy a balti-tengeri tőkehalállományra vonatkozó halászati erőkifejtés kezelése tekintetében rugalmasság vezethető be anélkül, hogy ezzel veszélybe kerülnének a balti-tengeri tőkehal-gazdálkodási terv célkitűzései, vagy növekedne a halászati mortalitás mértéke. Az említett rugalmasság lehetővé tenné a halászati erőkifejtés hatékonyabb kezelését, amennyiben a kvóták kiosztása nem egyenlően történik a tagállami flottán belül, és előmozdítaná a kvótacserékre való gyors reagálást. Így a tagállamok számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy további kikötőn kívül töltött napokat osszanak ki a lobogójuk alatt közlekedő hajóknak, amennyiben az adott tagállam lobogója alatt közlekedő másik hajótól ugyanannyi kikötőn kívül töltött napot visszavonnak. (6) Az e rendeletben meghatározott halászati lehetőségek igénybevétele az 1224/2009/EK tanácsi rendelet[3] és különösen az említett rendeletnek a fogások és a halászati erőkifejtés nyilvántartásáról, valamint a halászati lehetőségek kimerülésére vonatkozó adatokkal kapcsolatos tájékoztatásról szóló 33. és 34. cikke hatálya alá tartozik. Ezért meg kell határozni azokat a kódokat, amelyeket a tagállamoknak az e rendelet hatálya alá tartozó állományok kirakodásai tekintetében a Bizottság felé teljesítendő adatszolgáltatás során használniuk kell. (7) A 847/96/EK tanácsi rendelet[4] 2. cikkével összhangban azonosítani kell azokat az állományokat, amelyekre az ott említett különböző intézkedések vonatkoznak. (8) A halászati tevékenységek végzésének folyamatossága és az uniós halászok megélhetésének biztosítása érdekében fontos, hogy a halászat az e rendelet hatálya alá eső területeken 2014. január 1-jén megkezdődhessen. A sürgősségre tekintettel e rendeletnek a kihirdetését követően azonnal hatályba kell lépnie, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. fejezet Általános rendelkezések 1. cikk Tárgy Ez a rendelet az egyes balti-tengeri halállományok és halállománycsoportok tekintetében megállapítja a 2014. évi halászati lehetőségeket. 2. cikk Hatály Ez a rendelet a Balti-tengeren tevékenységet folytató uniós hajókra vonatkozik. 3. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában: a) „a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács által meghatározott övezetek” („ICES-övezetek”): a 2187/2005/EK tanácsi rendelet[5] I. mellékletének meghatározása szerinti földrajzi területek; b) „Balti-tenger”: az ICES 22–32. alkörzet; c) „uniós hajó” valamely tagállam lobogója alatt közlekedő és az Unióban lajstromozott halászhajó; d) „teljes kifogható mennyiség (TAC)” az egyes állományokból évente kifogható mennyiség; e) „kvóta”: a teljes kifogható mennyiségnek az Unió, valamely tagállam vagy valamely harmadik ország részére kiosztott hányada; f) „kikötőn kívül töltött nap”: az a folyamatos 24 órás időszak vagy annak egy része, amely során a hajó kikötőn kívül tartózkodik. II. fejezet Halászati lehetőségek 4. cikk A teljes kifogható mennyiségek és elosztásuk A teljes kifogható mennyiségeket, a kvótákat és – adott esetben – a felhasználásukhoz funkcionálisan kapcsolódó feltételeket az I. melléklet határozza meg. 5. cikk Az elosztásra vonatkozó különös rendelkezések (1) A halászati lehetőségeknek az e rendeletben előírt, tagállamok közötti elosztása nem érinti a következőket: a) a 2371/2002/EK rendelet 20. cikkének (5) bekezdése alapján végrehajtott cserék; b) az 1224/2009/EK rendelet 37. cikke alapján végrehajtott újraelosztások; c) a 847/96/EK rendelet 3. cikke szerint engedélyezett további kirakodások; d) a 847/96/EK rendelet 4. cikkével összhangban visszatartott mennyiségek; e) az 1224/2009/EK rendelet 37., 105., 106. és 107. cikke alapján végrehajtott levonások. (2) Az e rendelet I. mellékletében foglalt eltérő rendelkezés hiányában a 847/96/EK rendelet 3. cikke az elővigyázatossági TAC hatálya alá tartozó állományokra, az említett rendelet 3. cikkének (2) és (3) bekezdése, valamint 4. cikke pedig az analitikai TAC hatálya alá tartozó állományokra alkalmazandó. 6. cikk A fogások és járulékos fogások kirakodásának feltételei A fogási korlátozások hatálya alá tartozó állományokból származó halakat csak akkor lehet a fedélzeten tárolni, illetve kirakodni, ha a fogásokat és a járulékos fogásokat kvótával rendelkező tagállam hajói ejtették, és az érintett kvóta még nincs kimerítve. 7. cikk A halászati erőkifejtés korlátozásai (1) A halászati erőkifejtésre vonatkozó korlátozásokat a II. melléklet tartalmazza. (2) Az (1) bekezdésben említett korlátozások az ICES 27. és 28.2. alkörzetre is vonatkoznak, amennyiben a Bizottság az 1098/2007/EK rendelet 29. cikkének (2) bekezdésével összhangban nem hozott döntést ezen alkörzeteknek az említett rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, 8. cikkének (3), (4) és (5) bekezdésében, valamint 13. cikkében előírt korlátozások alóli mentesítéséről. (3) Az (1) bekezdés szerinti korlátozások nem vonatkoznak az ICES 28.1. alkörzetre, amennyiben a Bizottság az 1098/2007/EK rendelet 29. cikkének (4) bekezdésével összhangban nem hozott olyan döntést, amelynek értelmében az említett rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, valamint 8. cikkének (3), (4) és (5) bekezdésében előírt korlátozások alkalmazandók a szóban forgó alkörzetre. III. fejezet Záró rendelkezések 8. cikk Adatküldés Amikor a tagállamok az 1224/2009/EK rendelet 33. és 34. cikke alapján a Bizottságnak megküldik a fogott állományok kirakodott mennyiségeire vonatkozó adatokat, az e rendelet I. mellékletében meghatározott állománykódokat használják. 9. cikk Hatálybalépés Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba. Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök A TELJES KIFOGHATÓ MENNYISÉGEK HATÁLYA ALÁ TARTOZÓ TERÜLETEKEN TARTÓZKODÓ UNIÓS HAJÓKRA ALKALMAZANDÓ TELJES KIFOGHATÓ MENNYISÉGEK FAJOK ÉS TERÜLETEK SZERINTI BONTÁSBAN Az alábbi táblázatok határozzák meg az egyes állományokból kifogható teljes mennyiségeket és kvótákat (eltérő rendelkezés hiányában élőtömegtonnában), valamint – adott esetben – a funkcionálisan kapcsolódó feltételeket. Eltérő rendelkezés hiányában a halászati övezetekre vonatkozó utalást ICES-övezetekre való utalásként kell értelmezni. A halállományokra minden terület tekintetében a fajok latin nevének betűrendjében történik utalás. A következő táblázat e rendelet alkalmazásában a fajok latin nevének és közönséges nevének megfeleléseit tartalmazza: Tudományos név || Hárombetűs kód || Közönséges név Clupea harengus || HER || Hering Gadus morhua || COD || Közönséges tőkehal Pleuronectes platessa || PLE || Sima lepényhal Salmo salar || SAL || Lazac Sprattus sprattus || SPR || Spratt Faj: || Hering || || Övezet: || 30-31. alkörzet || || || Clupea harengus || || HER/3D30.; HER/3D31. Finnország || 116 963 || || Svédország || 25 699 || || || || || Unió || 142 662 || || || || || TAC || 142 662 || || Analitikai TAC Faj: || Hering || || Övezet: || 22-24. alkörzet || Clupea harengus || || HER/3B23.; HER/3C22.; HER/3D24. || Dánia || 2 769 || || Németország || 10 900 || Finnország || 1 || || Lengyelország || 2 570 || Svédország || 3 514 || || || || Unió || 19 754 || || || || TAC || 19 754 || || Analitikai TAC A 847/96/EK rendelet 3. cikke nem alkalmazandó. A 847/96/EK rendelet 4. cikke nem alkalmazandó. || || || || || Faj: || Hering || || Övezet: || A 25–27., a 28.2., a 29. és a 32. alkörzet uniós vizei || Clupea harengus || || HER/3D25.; HER/3D26.; HER/3D27.; HER/3D28.2; HER/3D29.; HER/3D32. Dánia || 3 157 || || Németország || 837 || || Észtország || 16 122 || || Finnország || 31 469 || || Lettország || 3 979 || || Litvánia || 4 189 || || Lengyelország || 35 752 || || Svédország || 47 995 || || || || || Unió || 143 500 || || || || || TAC || Nem releváns || Analitikai TAC Faj: || Hering || || Övezet: || 28.1. alkörzet || Clupea harengus || || HER/03D.RG || || || Észtország || 14 186 || || Lettország || 16 534 || || || || || Unió || 30 720 || || || || || TAC || 30 720 || || Analitikai TAC || || || Faj || Közönséges tőkehal || Övezet: || A 25-32. alkörzet uniós vizei || Gadus morhua || || COD/3D25.; COD/3D26.; COD/3D27.; COD/3D28.; COD/3D29.; COD/3D30.; COD/3D31.; COD/3D32. Dánia || 15 147 || || Németország || 6 025 || || Észtország || 1 476 || || Finnország || 1 159 || || Lettország || 5 632 || || Litvánia || 3 710 || || Lengyelország || 17 440 || || Svédország || 15 345 || || || || || Unió || 65 934 || || || || || TAC || Nem releváns || Analitikai TAC || || || Faj: || Közönséges tőkehal || || Övezet: || 22-24. alkörzet || || Gadus morhua || || COD/3B23.; COD/3C22.; COD/3D24. Dánia || 7 436 || || Németország || 3 636 || || Észtország || 165 || || Finnország || 146 || || Lettország || 615 || || Litvánia || 399 || || Lengyelország || 1 990 || || Svédország || 2 650 || || || || || Unió || 17 037 || || || || || TAC || 17 037 || || Analitikai TAC A 847/96/EK rendelet 3. cikke nem alkalmazandó. A 847/96/EK rendelet 4. cikke nem alkalmazandó. || || || Faj: || Sima lepényhal || || Övezet: || A 22-32. alkörzet uniós vizei || || Pleuronectes platessa || || PLE/3B23.; PLE/3C22.; PLE/3D24.; PLE/3D25.; PLE/3D26.; PLE/3D27.; PLE/3D28.; PLE/3D29.; PLE/3D30.; PLE/3D31.; PLE/3D32. Dánia || 2 151 || || Németország || 239 || || Lengyelország || 450 || || Svédország || 162 || || || || || Unió || 3 002 || || || || || TAC || 3 002 || || Elővigyázatossági TAC Faj: || Lazac || Övezet: || A 22-31. alkörzet uniós vizei || Salmo salar || || SAL/3B23.; SAL/3C22.; SAL/3D24.; SAL/3D25.; SAL/3D26.; SAL/3D27.; SAL/3D28.; SAL/3D29.; SAL/3D30.; SAL/3D31. Dánia || 22 467 || (1) || Németország || 2 500 || (1) || Észtország || 2 283 || (1) || Finnország || 28 015 || (1) || Lettország || 14 290 || (1) || Litvánia || 1 680 || (1) || Lengyelország || 6 816 || (1) || Svédország || 30 370 || (1) || || || || Unió || 108 421 || (1) || || || || TAC || Nem releváns || Analitikai TAC A 847/96/EK rendelet 3. cikke nem alkalmazandó. A 847/96/EK rendelet 4. cikke nem alkalmazandó. __________ || || || (1) A halegyedek számában kifejezve. Faj: || Lazac || Övezet: || A 32. alkörzet uniós vizei || Salmo salar || || SAL/3D32. || || || Észtország || 744 || (1) || Finnország || 6 512 || (1) || || || || Unió || 7 256 || (1) || || || || TAC || Nem releváns || Elővigyázatossági TAC __________ || || || (1) A halegyedek számában kifejezve. Faj: || Spratt || || Övezet: || A 22-32. alkörzet uniós vizei || || Sprattus sprattus || || SPR/3B23.; SPR/3C22.; SPR/3D24.; SPR/3D25.; SPR/3D26.; SPR/3D27.; SPR/3D28.; SPR/3D29.; SPR/3D30.; SPR/3D31.; SPR/3D32. Dánia || 21 909 || (1) || Németország || 13 880 || (1) || Észtország || 25 441 || (1) || Finnország || 11 469 || (1) || Lettország || 30 727 || (1) || Litvánia || 11 115 || (1) || Lengyelország || 65 207 || (1) || Svédország || 42 354 || (1) || || || || Unió || 222 102 || || || || || TAC || Nem releváns || || Analitikai TAC __________ (1) A kvótából leszámított kirakodások legalább 92 %-ának sprattnak kell lennie. A hering járulékos fogásait bele kell számítani a kvóta fennmaradó 8 %-ába (HER/*3BCDC). II. MELLÉKLET A HALÁSZATI ERŐKIFEJTÉS KORLÁTOZÁSAI 1. A tagállamok a lobogójuk alatt közlekedő és 90 mm-es vagy annál nagyobb szembőségű vonóhálóval, kerítőhálóval vagy hasonló halászeszközzel, 90 mm-es vagy annál nagyobb szembőségű kopoltyúhálóval, állítóhálóval és tükörhálóval, fenéken rögzített horogsorral, sodortatott horogsortól eltérő horogsorral, kézi horogsorral, illetve orsós felszereléssel halászó hajók számára a halászatot a következők szerint engedélyezik: a) legfeljebb 147 kikötőn kívül töltött napra a 22–24. ICES-alkörzetben az április 1. és 30. közötti időszak kivételével, amikor az 1098/2007/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja alkalmazandó; és b) 146 kikötőn kívül töltött napot a 25–28. ICES-alkörzetben a július 1. és augusztus 31. közötti időszak kivételével, amikor az 1098/2007/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja alkalmazandó. 2. Azoknak a kikötőn kívül töltött napoknak az évenkénti maximális száma, amelyek során valamely hajó az 1. pont a) és b) alpontjában említett két területen tartózkodhat és ott az 1. pontban meghatározott halászeszközökkel halászati tevékenységet folytathat, nem haladhatja meg a két terület valamelyikére kiosztott kikötőn kívül töltött napok maximális számát. 3. Az 1. és a 2. ponttól eltérve és a halászati lehetőségek hatékony irányítása érdekében a tagállamok az előírt mennyiségen felül további kikötőn kívül töltött napokat biztosíthatnak a lobogójuk alatt közlekedő hajóknak, amennyiben ugyanannyi kikötőn kívül töltött napot visszavonnak a lobogójuk alatt közlekedő és az érintett területen erőkifejtési korlátozások hatálya alá tartozó más hajó(k)tól, és amennyiben az egyes átadó hajók kW-értékekben kifejezett kapacitása eléri vagy meghaladja a fogadó hajók kapacitását. A fogadó hajók száma nem haladhatja meg az érintett tagállam lobogója alatt közlekedő, az 1. pontban foglaltaknak megfelelő hajók teljes számának 10 %-át. [1] A Tanács 2002. december 20-i 2371/2002/EK rendelete a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról (HL L 358., 2002.12.31., 59. o.). [2] A Tanács 2007. szeptember 18-i 1098/2007/EK rendelete többéves terv létrehozásáról (HL L 248., 2007.9.22., 1. o.). [3] A Tanács 2009. november 20-i 1224/2009/EK rendelete a közös halászati politika szabályainak betartását biztosító közösségi ellenőrző rendszer létrehozásáról (HL L 343., 2009.12.22., 1. o.). [4] A Tanács 1996. május 6-i 847/96/EK rendelete a teljes kifogható mennyiség és kvóták éves kezelésére vonatkozó kiegészítő feltételek bevezetéséről (HL L 115., 1996.5.9., 3. o.). [5] A Tanács 2005. december 21-i 2187/2005/EK rendelete a Balti-tenger, a Bćltek és az Řresund halászati erőforrásainak technikai intézkedések révén történő védelméről (HL L 349., 2005.12.31., 1. o.).