EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel,2017.9.20. COM(2017) 536 final 2017/0230(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról szóló 1093/2010/EU rendelet; az európai felügyeleti hatóság (Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság) létrehozásáról szóló 1094/2010/EU rendelet; az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozásáról szóló 1095/2010/EU rendelet; az európai kockázatitőke-alapokról szóló 345/2013/EU rendelet; az európai szociális vállalkozási alapokról szóló 346/2013/EU rendelet; a pénzügyi eszközök piacairól szóló 600/2014/EU rendelet; az európai hosszú távú befektetési alapról szóló (EU) 2015/760 rendelet; a pénzügyi eszközökben és pénzügyi ügyletekben referenciamutatóként vagy a befektetési alapok teljesítményének méréséhez felhasznált indexekről szóló (EU) 2016/1011 rendelet; valamint az értékpapírokra vonatkozó nyilvános ajánlattételkor vagy értékpapíroknak a szabályozott piacra történő bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról szóló (EU) 2017/1129 rendelet módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) {SWD(2017) 308 final}



{SWD(2017) 309 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai Az integrált pénzügyi piacok jelentős előnyökkel járnak az európai gazdaság finanszírozása, valamint a stabil és fenntartható alapokon nyugvó munkahelyteremtés és növekedés szempontjából. A pénzügyi integráció és a piaci integritás elősegítése, valamint a pénzügyi stabilitás védelme érdekében a pénzügyi szolgáltatások uniós belső piaca közös szabályokat és erős felügyeleti együttműködést igényel. Pénzügyi rendszerének a pénzügyi válságra válaszul és a globális törekvésekkel összhangban történt átalakításakor ezért az Unió bevezette az európai pénzügyi szabályozás egységes szabálykönyvét, és létrehozta az európai felügyeleti hatóságokat. Az európai felügyeleti hatóságok az átfogó reformcsomag intézményi sarokkövét képezik, és alapvető szerepet játszottak annak biztosításában, hogy a pénzügyi piacok Unió-szerte jól szabályozottak, erősek és stabilak legyenek. Az európai felügyeleti hatóságok hozzájárulnak az egységes szabálykönyv fejlesztéséhez és következetes alkalmazásához, megoldást nyújtanak a határokon átnyúló problémákra, és ezáltal elősegítik a szabályozási és a felügyeleti konvergencia megteremtését. A válságot követő intézkedések ellenére továbbra is jelentős mozgástér áll rendelkezésre a belső piac szabályozási és felügyeleti konvergenciájának javítására. Az integrált pénzügyi piacok hatékony működéséhez integráltabb felügyeleti megoldásokra van szükség, míg a központosítottabb felügyeleti megoldások másfelől elősegíthetik a piaci integrációt. Éppen ezért az Unió a szélesebb pénzügyi szektor stabil alapokon nyugvó további integrációján dolgozik. A tőkepiaci unió létrehozására éppen azért került sor, hogy megalapozza a tőkepiacok belső piacának teljes megvalósulását. Ebben az összefüggésben az öt elnöknek az európai gazdasági és monetáris unió kiteljesítéséről szóló 2015. júniusi jelentése kiemelte az uniós felügyeleti keretrendszer megerősítésének szükségességét, amely végül egy egységes tőkepiaci felügyelethez vezet. Újabban, a Bizottság gazdasági és monetáris unió elmélyítéséről szóló vitaanyaga szerint az uniós felügyeleti keretrendszer – és különösen az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (a továbbiakban: ESMA) – felülvizsgálatával kell megtenni az első lépéseket az említett egységes felügyelet 2019-re kiépítendő rendszere felé. A vitaanyag emellett a – bankunióból és tőkepiaci unióból álló – pénzügyi unió 2019-ig történő megteremtése mellett is kiállt annak érdekében, hogy biztosított legyen az euró integritása, és javuljon az euróövezet és az Unió egészének működése. A globális pénzügyi piacok jelentős mértékben függnek egymástól, és az uniós szabályozási keret nagymértékben a pénzügyi válság nyomán elsősorban a G20-országok által elfogadott nemzetközi standardokon alapulnak. Mivel az Unió célja a tőkepiaci unió megteremtésének felgyorsítása, elengedhetetlen az uniós felügyeleti szabályozást a továbbiakban úgy alakítani, hogy az alkalmas legyen a nemzetközi integrált pénzügyi piacok előnyeinek teljes kiaknázására, biztosítva egyúttal az Unió és a világ többi része között felmerülő határokon átnyúló kockázatok hatékony nyomonkövethetőségét és kezelhetőségét. Az európai felügyeleti hatóságoknak kulcsfontosságú szerepük van e tekintetben. Végül, az Egyesült Királyság döntése, hogy kilép az Unióból, tovább fokozza a felügyeleti szabályozással kapcsolatos kihívásokat a megmaradó 27 uniós tagállam számára. Az Unió jelenlegi legnagyobb pénzügyi központjának jövőbeli távozása azt jelenti, hogy a megmaradó 27 uniós tagállam tőkepiacait tovább kell fejleszteni, és meg kell erősíteni a felügyeleti szabályozást annak biztosítása érdekében, hogy a pénzügyi piacok továbbra is megfelelő, stabil alapokon támogassák a gazdaságot. A jelenlegi javaslat célja, hogy kiigazítsa és erősítse az európai felügyeleti hatósági keretrendszert, biztosítva, hogy e hatóságok nagyobb részt tudjanak vállalni a pénzügyi piaci felügyeletből. Az európai felügyeleti hatóságokat ezért el kell látni a megfelelő hatáskörökkel, irányítási rendszerrel és finanszírozással. Először is, az európai felügyeleti hatóságok azon meglévő hatásköreit, amelyek részben elégtelennek és nem kellőképpen meghatározottnak bizonyultak – például az uniós jog következetes alkalmazása, a technikai tanácsok kidolgozása vagy az egyenértékűségi határozatok folyamatos támogatásának biztosítása tekintetében –, meg kell erősíteni és javítani kell. Az európai felügyeleti hatóságok megbízatásának jelenlegi hatályát szintén felül kell vizsgálni a tőkepiaci unió szakpolitikai céljaira tekintettel. Egyes célzott területek egységesebb közvetlen felügyeletére van szükség a felügyeleti gyakorlatok és a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó uniós szabályok végrehajtásának következetesebbé tételéhez. Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 2017. évi felülvizsgálata során megállapítást nyert, hogy az egész Unió számára kiemelten fontos vagy jelentős mértékű határokon átnyúló kereskedelem által jellemzett tevékenységek és szervezetek felügyeletét a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok helyett az európai felügyeleti hatóságoknak kell ellátniuk. Ehhez hasonlóan az európai felügyeleti hatóságoknak nagyobb mértékben kell részt venniük az Unió területén működő, de nem uniós országokból származó szervezetek engedélyezésében és felügyeletében. Másodszor, e javaslat célja az európai felügyeleti hatóságok hatékonyabb irányításának megteremtése. Az európai felügyeleti hatóságok döntéshozatalában jelenlévő ösztönző rendszer a döntések hiányához vezet, különösen a szabályozási konvergencia és a felügyeleti konvergencia területén, illetve olyan döntésekhez vezet, amelyek elsősorban a nemzeti, nem pedig a szélesebb körű uniós érdekeket veszik figyelembe. Bizonyos mértékig ez az európai felügyeleti hatóságok európai megbízatása és az európai felügyeleti hatóság testületeiben részt vevő hatáskörrel rendelkező hatóságok nemzeti megbízatása közötti elkerülhetetlen feszültséget tükrözi. E helyzet nincs megfelelő összhangban a felügyeleti konvergencia céljával. Ahhoz, hogy az európai felügyeleti hatóságok nagyobb szerepet játszanak a pénzügyi integráció elmélyítésében vagy a belső piac stabilitásának megerősítésében, hatékonyabb konvergencia-hatáskörökre is szükség lesz. Harmadszor, az európai felügyeleti hatóságoknak megfelelő finanszírozási alapra van szükségük, amely lehetővé teszi számukra, hogy céljaik megvalósítására tekintettel a szükségleteiknek megfelelően oszthassák el az erőforrásokat. A jelenlegi költségvetési szabályozás korlátozza és a jövőben is korlátozni fogja az európai felügyeleti hatóságok tevékenységét, mivel a tagállamok különböző okokból vonakodhatnak tovább növelni a nemzeti hozzájárulást. A jelen javaslat az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek és egyes ágazati jogi aktusok konkrét módosításait fogalmazza meg az európai felügyeleti hatóságok hatásköreinek, irányításának és finanszírozási keretrendszerének megerősítése érdekében, mivel ezek azok a területek, amelyek megerősítésére szükség van ahhoz, hogy az európai felügyeleti hatóságok meg tudjanak birkózni a fent körvonalazott kihívásokkal. Az e javaslatot kísérő hatásvizsgálati jelentés figyelembe veszi az említett módosítások költségeit és hasznát. A jelentés különböző intézkedései lehetőségeket határoz meg az európai felügyeleti hatóságok hatásköreinek uniós szintű megerősítése, irányításuk (ideértve a döntéshozatalt is) javítása és finanszírozási keretrendszerük fenntarthatóságának, valamint a jelenlegi és jövőbeli feladatokkal való arányosságának biztosítása érdekében. A hatásvizsgálat átfogó bizonyítékkal szolgál arra vonatkozóan, hogy a javasolt módosítások hatékonyan hozzájárulnak az európai felügyeleti hatósági keretrendszer megerősítéséhez és ezáltal az uniós pénzügyi rendszer általános stabilitásához, mindeközben minimális szinten tartva az Unió általános költségvetését és az érdekelteket terhelő költségeket. A javasolt módosítások a Bizottság politikai prioritásaival összhangban hozzájárulnak a tőkepiaci unió továbbfejlesztéséhez és elmélyítéséhez is. •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel E javaslat összhangban van a hatékony és eredményes uniós szintű felügyeleti megoldások biztosítására irányuló számos más létező uniós szakpolitikai rendelkezéssel és folyamatban lévő kezdeményezéssel. Az Unió és tagállamai a pénzügyi válság kezdete óta azon munkálkodnak, hogy alapjaiban átdolgozzák a pénzügyi felügyeletet és szabályozást. Az Unió több reformot is kezdeményezett a gazdaság és a társadalom egésze számára előnyösebb, biztonságosabb, stabilabb, átláthatóbb és felelős pénzügyi rendszer kialakítása érdekében. Ennek során létrehozásra került az egységes felügyeleti mechanizmus, az egységes szanálási mechanizmus és a felügyeletre vonatkozó különös és diszkrét feladatok elvégzésére az egységes szanálási testület. E javaslat összhangban van e testületek feladataival és funkcióival, illetve kiegészíti azokat. E javaslat emellett összhangban van a pénzügyi jogszabályok egységes szabálykönyvével is, amelyhez az európai felügyeleti hatóságok munkájukkal jelentősen hozzájárulnak. Az egységes szabálykönyv célja, hogy Unió-szerte közös szabályokat állapítson meg, biztosítva ezzel a pénzügyi stabilitást és az egyenlő versenyfeltételeket, valamint a fogyasztó- és befektetővédelem magas szintjét. A javaslat összhangban van például a pénzügyi szektor stabilitásának növelésére irányuló, a tőkekövetelményekről szóló hatályos irányelvvel/rendelettel (bankok) és a Szolvencia II. irányelvvel (biztosítók). E javaslat emellett összhangban van a pénzforgalmi szolgáltatások és jelzáloghitelek fogyasztóvédelemmel kapcsolatos hatályos keretrendszerével is. A folyamatban lévő kezdeményezéseket illetően a Bizottság a mai napon az Európai Rendszerkockázati Testület (a továbbiakban: ERKT) megerősítése érdekében is jogalkotási kezdeményezést nyújt be, mely testület az európai felügyeleti hatóságokkal együtt alkotja a pénzügyi válság nyomán létrehozott Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszerét. Egyéb közelmúltbeli példák többek között: a Bizottság EMIR rendelet célzott módosítására irányuló javaslata a központi szerződő fél engedélyezése és a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerésére vonatkozó követelmények tekintetében az uniós szintű felügyelet megerősítése érdekében; valamint a Bizottság magánnyugdíjtermékekről szóló javaslata az EIOPA szerepének azáltal történő megerősítése érdekében, hogy az említett hatóság hatáskört kap ezen új termékek engedélyezésére annak érdekében, hogy azokat páneurópai szinten magas minőségi védjeggyel lehessen ellátni, és azok Unió-szerte forgalmazhatók legyenek. E javaslat végül – az egyenértékűségről szóló bizottsági szolgálati munkadokumentumban foglaltaknak megfelelően – összhangban áll az uniós pénzügyi jogszabályok harmadik országokra vonatkozó rendelkezéseinek végrehajtásával és érvényesítésével kapcsolatos meglévő uniós szakpolitikai rendelkezésekkel. A szolgálati munkadokumentum áttekintést nyújt az uniós pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó jogszabályokban foglalt, harmadik országokra vonatkozó egyenértékűségi eljárásokról. A munkadokumentum felvázolja a vonatkozó tapasztalatokat, és azonosítja azokat a kiemelt figyelmet érdemlő területeket, amelyekkel e javaslat is foglalkozik. Az uniós szakpolitikai célokra tekintettel a szakpolitikák továbbfejlesztése szempontjából fontos elemnek minősül a jó adóügyi kormányzás és a nemzetközi standardokon alapuló, pénzmosás elleni küzdelem. A szakpolitikák összhangjának biztosítása, valamint az adókikerülés és a pénzmosás elleni biztosítékok megerősítése céljából a Bizottság továbbra is foglalkozni fog ezekkel az ügyekkel a megfelelő uniós jogszabályok keretein belül – ideértve a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozókat is –, és megfontolja azok egyenértékűségi eljárásokba történő integrálását.

•Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival E javaslat összhangban van a tőkepiaci unió továbbfejlesztésére irányuló, folyamatban lévő bizottsági erőfeszítésekkel. A hatékonyabb felügyeleti keretrendszer kulcsfontosságú a tőkepiacok további integrálása szempontjából, mivel hozzájárul a pénzügyi szektor szabályainak következetesebb végrehajtásához. Ebben az összefüggésben az öt elnök 2015. júniusi jelentése kiemeli az uniós felügyeleti keretrendszer megerősítésének szükségességét, amely végül egy egységes tőkepiaci felügyelethez vezet. A tőkepiaci unióról szóló 2016. szeptemberi közlemény és a tőkepiaci unió félidős felülvizsgálatáról szóló közlemény is hangsúlyozza az uniós tőkepiacok további fejlesztésének és integrálásának szükségességét. E javaslat emellett összhangban van a Bizottság tőkepiaci unió keretében arra vállalt kötelezettségeivel is, hogy választ ad a jelenkor piacait jellemző két új kihívásra: fenntartható pénzügyek és pénzügyi technológia (FinTech). A fenntartható pénzügyeket illetően a tőkepiaci unióval kapcsolatos kezdeményezés keretein belül a Bizottság kötelezettséget vállalt az Unió fenntartható befektetések és pénzügyek területén fennálló vezető szerepének megerősítésére. A pénzügyi szektor az új környezeti, társadalmi és irányítási kockázatok és lehetőségek miatt folyamatosan változik, minek folytán a felügyeleti keretrendszert és megközelítést a változásokhoz kell idomítani. Emellett a pénzügyi szektor kulcsfontosságú szerepet tölt be a karbonszegény, energiatakarékosabb gazdaságba történő átmenet biztosításában is. Szoros együttműködésre és a felügyeleti módszerek fenntarthatóság irányába ható konvergenciájára van szükség uniós szinten. E tekintetben e javaslat összhangban van az energiaunióra vonatkozó stratégiával, az Unió körforgásos gazdaságra vonatkozó kötelezettségvállalásaival és a fenntartható fejlesztési célokkal. Az európai felügyeleti hatóságoknak emellett hozzá kell járulniuk a pénzügyi technológiában (FinTech) rejlő potenciál és lehetőségek kiaknázásához is, kezelve ugyanakkor e terület kockázatait, például a szabályozási követelmények alkalmazása terén kialakítandó egységesebb gyakorlatok révén. Ez magában foglalja a FinTech-kel kapcsolatos szempontok jobb integrálását az európai felügyeleti hatóság felügyeleti munkájába. Ebben az összefüggésben e javaslat összhangban van emellett az európai digitális egységes piaci stratégiával is. Az új technológiák folyamatos hatást gyakorolnak a pénzügyi szektorra. Ez a felügyeleti keretrendszer és megközelítés változásokhoz idomítását is szükségessé teszi. A nemzeti felügyeleti hatóságok több olyan kezdeményezést is tettek, amelyek megfelelő koordináció hiányában káros hatást gyakorolhatnak a belső piac megfelelő működésére. Szorosabb együttműködésre és a felügyeleti módszerek technológiai innováció irányába ható konvergenciájára van szükség uniós szinten, például egy uniós innovációs központ felállításával az európai felügyeleti hatóságok keretében. A jelenlegi irányítási rendszer célzott módosításai összhangban vannak emellett a Bizottság arra irányuló erőfeszítéseivel is, hogy az Unión belül hatékonyabbá és függetlenebbé tegye a decentralizált ügynökségek döntéshozatalát. A pénzügyi szolgáltatások területén más európai ügynökségek vagy intézmények, mint például az Európai Központi Bank vagy az Egységes Szanálási Testület, állandó és független előkészítő testülettel rendelkeznek, amely saját hatáskörökkel és feladatokkal bír, és bizonyos ügyekben döntést hozhat, vagy részt vehet a döntéshozatali eljárásban. Az európai felügyeleti hatóságokon belül az állandó tagokkal és kizárólagos megbízatással működő ügyvezető tanácsok létrehozása összhangban van az ügynökségek döntéshozatali eljárásában az uniós szempontok megerősítését szolgáló létező biztosítékokkal. Végül a finanszírozást illetően, az uniós decentralizált ügynökségek többségének finanszírozására az uniós költségvetésből kerül ugyan sor, léteznek azonban olyan uniós ügynökségek is, amelyek vegyes vagy kizárólag magánfinanszírozással működnek. E tekintetben az európai felügyeleti hatóságok költségvetéséhez való ipari hozzájárulásokra való átállás összhangban van a jelenlegi uniós gyakorlattal. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap Valamennyi módosítás jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 114. cikke. Az e javaslatban szereplő minden rendeletnek ez a rendelkezés a jogalapja. A javaslat az európai felügyeleti hatóságokat létrehozó rendeletek új fejleményekhez való hozzáigazítására irányul annak érdekében, hogy a belső piaci konvergencia és ezáltal a belső piac hatékonyabb működése céljából javuljon az európai felügyeleti hatóságok működése. A hatásvizsgálati jelentés keretében elvégzett elemzés azonosítja az európai felügyeleti hatóságokra vonatkozó keretrendszer azon területeit, amelyek módosítására van szükség az uniós felügyeleti szabályozás és ennek révén az uniós pénzügyi rendszer stabilitásának és hatékonyságának növelése érdekében. Az ágazati jogszabályok további módosítására van szükség annak érdekében, hogy az európai felügyeleti hatóságok kibővített hatásköreik teljes potenciálját ki tudják használni. A hatásvizsgálati jelentés és az azt kísérő értékelés alátámasztják, hogy az uniós fellépés indokolt és szükséges az európai felügyeleti hatóságok hatásköreinek, irányítási és finanszírozási keretrendszerének kapcsán azonosított problémák kezeléséhez. •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) Mivel az európai felügyeleti hatóságok uniós testületek, a működésüket szabályozó rendeleteket kizárólag az uniós jogalkotó módosíthatja. Emellett a módosítások a belső piac egységesebb működését is szolgálják, mely célkitűzést a tagállamok önállóan nem tudják megvalósítani. Az EuVECA-ról, az ESZVA-ról és az EHTBA-ról szóló rendeletek hatálya alá tartozó alapok esetében a ESMA mint egységes felügyeleti testület létrehozása biztosítja, hogy a három rendelet egységes követelményei és feltételei egyforma módon kerüljenek alkalmazásra minden tagállamban. Az egységes felügyelet csökkenti a költségek és az adminisztrációs feladatokkal eltöltött idő mennyiségét és sokféleségét, minek folytán a vezetők mérsékelhetik a tranzakciós és működési költségeket. Az egységes felügyelet egyszerűsíti az EuVECA, az ESTVA és az EHTBA alapok engedélyezésére és nyilvántartásba vételére irányuló igazgatási eljárásokat, valamint az alapok felügyeletének azok letelepedési helyétől független központosításával növeli a versenyfeltételek egyenlőségét. Az egységes felügyelet emellett elősegíti a piaci integrációt ezekben a szektorokban, és fokozza az uniós gazdaság piaci finanszírozását az említett alapokon keresztül. A pénzügyi eszközök piacairól szóló rendeletre/irányelvre tekintettel és a kritikus referenciamutatókhoz hasonlóan az adatszolgáltatás jellemzően Unió-szerte működő üzleti tevékenység, és az ebből eredő szabályozási és felügyeleti problémák nem kezelhetők kizárólag tagállami fellépéssel. Az ESMA új koordinációs feladatkörét illetően az már szerepel az ESMA-ról szóló rendeletben és a megfelelő uniós jogi aktusokban. Az ezért csak az uniós jog módosításával erősíthető. A referenciamutatókról szóló rendeletet illetően a kritikus referenciamutatók kiemelkedő gazdasági jelentőséggel bírnak, mivel ezek az egész Unióban alkalmazásra kerülnek pénzügyi eszközökben (különösen a származtatott pénzügyi eszközökben), pénzügyi megállapodásokban és befektetési alapok által. A felügyeleti kollégiumok egyes kritikus referenciamutatók tekintetében legalább a referenciamutató-kezelők és a referenciamutatók felügyelt adatszolgáltatóinak tagállamaiból történő kialakításának követelménye önmagában is azt támasztja alá, hogy e referenciamutatók felügyelete nem valósítható meg egyetlen nemzeti felügyeleti hatóság által, és ezért a szükséges megoldásokat uniós szinten kell kialakítani. A kritikus referenciamutatók minden kezelőjének az ESMA közvetlen felügyelete alá helyezése arányos, mivel e referenciamutatók döntő jelentőségűek az Unió számára, és a jelenlegi felügyeleti kollégiumok nem minden esetben képesek válságos helyzetben kellően rugalmasan reagálni. A harmadik országokban előállított referenciamutatók akkor használhatók az Unióban, ha azokat az Unióban működő illetékes hatóság elismerte vagy jóváhagyta, vagy ha azon ország szabályozási és felügyeleti rendszerét, amelyben azok találhatók, a referenciamutatókról szóló rendelet által létrehozott rendszerrel egyenértékűnek kell elismerni. Míg az egyenértékűségi határozatot a Bizottság hozza meg, és a harmadik ország felügyeleti hatóságának együttműködési megállapodást kell kötnie az ESMA-val, addig a jóváhagyásról és az elismerésről a nemzeti illetékes hatóságok döntenek. Ezért számos nemzeti illetékes hatóságnak kell foglalkoznia ilyen kérelmekkel, ami annak kockázatát hordozza magában, hogy a harmadik országbeli referenciamutató-kezelők olyan nemzeti illetékes hatóságot próbálnak választani, amely megengedőbbnek tűnik a döntéshozatalban és a referenciamutató-kezelő felügyeletében („forum shopping”). Mivel a referenciamutató-kezelő harmadik országban található, megdől a nemzeti felügyelet mellett szóló legfőbb érv, vagyis a felügyelt szervezetekhez való közelség érve. Az ESMA harmadik országbeli referenciamutató-kezelők tekintetében illetékes hatósággá tétele növelné a hatékonyságot, és csökkentené a „forum shopping” kockázatát, valamint az e szervezetek felügyeletében tetten érhető különbségeket. Ezt azonban a tagállamok nem tudják egyedül véghezvinni.

Annak biztosítása érdekében, hogy az ESMA képes legyen közvetlenül felügyelni bizonyos referenciamutató-kezelőket, szükséges a referenciamutatókról szóló rendelet felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal történő módosítása az említett rendelet egyes rendelkezéseinek további pontosítása céljából. A tájékoztatókról szóló rendelet vonatkozásában 2011 óta az ESMA jelentős időt és erőfeszítést fordított arra, hogy a tájékoztatók ellenőrzése és jóváhagyása tekintetében előmozdítsa a nemzeti illetékes hatóságok közötti szabályozási konvergenciát. Ennek folytán kerültek kidolgozásra a „felügyeleti útmutatók”, amelyek olyan általánosan elfogadott elveket határoznak meg, amelyek tájékoztatók jóváhagyása során történő alkalmazására ösztökélik a nemzeti illetékes hatóságokat. Emellett az ESMA, mivel bizonyíték merült fel a tagállami gyakorlatok közötti eltérésre vonatkozóan, 2012-ben és 2015-ben két partneri felülvizsgálatot folytatott le a tájékoztatók jóváhagyási eljárása tekintetében. Ezen intézkedések, bár nagyon hasznosak voltak, nem érték el teljesen a teljes felügyeleti konvergencia előmozdítására irányuló célkitűzésüket, és – tekintettel arra, hogy a kibocsátók sok esetben megválaszthatják, hogy melyik illetékes hatóság hagyja jóvá a tájékoztatójukat – a nemzeti illetékes hatóságok gyakorlatai között továbbra is fennálló eltérések még mindig teret engednek a szabályozási arbitrázsnak és a hatékonyságromlásnak. A Bizottság azonosította a tájékoztatók azon típusait, amelyek az érintett értékpapírok és kibocsátók jellege miatt olyan, az Unión belüli határokon átnyúló vonatkozással, technikai összetettséggel és potenciálisan a szabályozási arbitrázs olyan kockázatával járnak, amelyek ESMA által ellátott központosított felügyelete hatékonyabb eredményekkel szolgálna, mint nemzeti szintű felügyeletük. Ezek a tulajdonviszonyt megtestesítőnek nem minősülő értékpapírok kizárólag minősített befektetőknek kínált nagykereskedelmi tájékoztatói, azok a tájékoztatók, amelyek az összetett értékpapírok különleges típusaira, például az eszközfedezetű értékpapírokra vonatkoznak, vagy amelyeket hivatásos kibocsátók készítenek el, valamint az (EU) 2017/1129 rendelettel összhangban harmadik országbeli kibocsátó szervezetek által készített tájékoztatók. A jóváhagyásuk – valamint az összes kapcsolódó felügyeleti és végrehajtási tevékenység – ESMA szintjén történő központosítása javítja az uniós felügyelet minőségét, egységességét és hatékonyságát, valamint egyenlő versenyfeltételeket teremt a kibocsátók számára, és csökkenti a jóváhagyási eljárások időtartamát is. A központosítás emellett megszünteti a „kibocsátó szerinti tagállam” választásának szükségét, és megakadályozza a „forum shoppingot”. •Arányosság E javaslat célzott módosításokat ír elő az uniós felügyeleti keretrendszer megerősítése céljából, javítva az Unió pénzügyi rendszerének fenntarthatóságát, stabilitását és hatékonyságát, és növelve a fogyasztó- és befektetővédelmet. Ennek érdekében a javaslat megfelelően célzott változásokat ír elő az uniós szintű felügyeleti keretrendszer tekintetében, hatékonyabb és eredményesebb irányítással. A javaslat átalakítja az európai felügyeleti hatóságok meglévő feladatait és hatásköreit, és új hatáskörökkel ruházza fel az európai felügyeleti hatóságokat annak érdekében, hogy az említett hatóságok lépést tudjanak tartani az új fejleményekkel, ideértve a technológiai vívmányokat is, de annak érdekében is, hogy kezelje az Unión belüli határokon átnyúló tevékenységek további terjedését és az uniós pénzügyi piacok és a világ többi része közötti valószínűleg további integrációt. A javaslat emellett a finanszírozási rendszert is átalakítja annak biztosítása érdekében, hogy az európai felügyeleti hatóságok finanszírozása fenntartható és a feladataikkal arányos legyen. A szektorspecifikus jogi aktusokat illetően a javasolt módosítások alapvetően az ESMA közvetlen felügyeletének bevezetésére korlátozódnak. A jogi aktusok kiválasztására az érintett szektorok jellemzőire tekintettel került sor. Ezen túlmenően szükséges az úgynevezett MiFIR-rendelet módosításainak összehangolása a 2009/138/EK (Szolvencia II.) irányelvet érintő szűk körű változásokkal. Ennek érdekében az említett irányelv módosítására irányuló külön javaslat kerül benyújtásra. A javasolt változtatások nem lépik túl a kitűzött célok eléréséhez szükséges mértéket. Emellett a Szerződésben rögzített arányosság elvének megfelelően az európai felügyeleti hatóságok tevékenységének és intézkedéseinek tartalma és formája nem haladhatja meg az e rendelet céljainak eléréséhez szükséges mértéket, és azoknak arányban kell állniuk az adott európai felügyeleti hatóság tevékenységével érintett intézmények vagy vállalkozások pénzügyi vagy üzleti tevékenységével járó kockázatok jellegével, mértékével és összetettségével. •A jogi aktus típusának megválasztása A javaslat célja az európai felügyeleti hatóságról szóló hatályos rendeletek és egyes pénzügyi ágazati jogszabályok módosítása. A jelen javaslattal módosítandó jogi aktusok mindegyike rendelet; a megfelelő módosítások benyújtására ezért egyetlen módosító (saláta)rendeletre irányuló javaslatban kerül sor. Emellett javasolt a pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv módosítása (elsősorban azért, hogy tükrözze az úgynevezett MiFIR-rendelet módosításait) és a 2009/138/EK (Szolvencia II.) irányelv szűk körű módosítása. E két módosítás érdekében külön módosító irányelvre irányuló javaslat kerül benyújtásra. Végül a Bizottság – szintén külön dokumentumban – kiigazítja az ESMA és EMIR módosítására irányuló, közelmúltban beterjesztett rendeletjavaslatát. . 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata Az e javaslatot kísérő hatásvizsgálat és értékelés annak felmérése céljából elemzi a jelenlegi európai felügyeleti hatósági keretrendszert, hogy az lehetővé tette-e az európai felügyeleti hatóságok számára, hogy elérjék a pénzügyi rendszer stabilitásának és hatékonyságának fenntartható megerősítésére és a fogyasztó- és befektetővédelem növelésére irányuló célkitűzésüket. Az európai felügyeleti hatóságok hatékonyságát és eredményességét illetően az elemzés megállapította, hogy az európai felügyeleti hatóságok nagyrészt teljesítették jelenlegi céljaikat. Ennek ellenére célzott fejlesztésekre van szükség a jövőbeli kihívásokkal való szembenézéshez. Az elemzés különösen a következőket állapította meg: a)az európai felügyeleti hatóság hatáskörei a feladatok megfelelőbb elvégzésének biztosítása érdekében egyes területeken erősíthetők. Ennek eredményeként Unió-szerte az összes piaci szereplő fogyasztó tekintetében jobb szabályozási és felügyeleti eredmények, valamint a határokon átnyúló kockázat hatékony és eredményes kezelése várhatók; b)az európai felügyeleti hatóság jelenlegi irányítási keretrendszere megnehezíti az uniós és nemzeti érdekek közötti konfliktusok kezelését, kockáztatva ezzel, hogy az európai felügyeleti hatóság által hozott döntések meghozatalára nem minden esetben a közös uniós érdekek figyelembevételével kerül sor, hogy a döntéshozatal késik, illetve hogy – különösen a nem szabályozási tevékenységek (jogi kötőerővel bíró közvetítés, az uniós jog megsértésével kapcsolatos eljárások, partneri felülvizsgálatok kezdeményezése) tekintetében – az európai felügyeleti hatóság tétlen lesz;

c)a jelenlegi finanszírozási keretrendszer nincs arányban az európai felügyeleti hatóságok által ellátott feladatokkal, mely aránytalanság a helyzet változatlansága esetén tovább nő, különösen az európai felügyeleti hatóságok jövőben elvégzendő feladataira tekintettel; úgy tűnik emellett, hogy az aránytalanság a nemzeti illetékes hatóságok egyenlőtlen hozzájárulását eredményezi, mely jelenség nehezen igazolható. A koherencia szempontjából az európai felügyeleti hatóságok szabályozási ügyekben végzett tevékenysége teljes mértékben összhangban van a szélesebb körű uniós felügyeleti keretrendszer kialakításával. Az említett tevékenység szintén összhangban van az egységes szabálykönyv létrehozásával. Mindazonáltal az irányítási és finanszírozási rendszer, valamint az európai felügyeleti hatóságok hatásköreinek hatékonysága által teremtett korlátok megakadályozták az európai felügyeleti hatóságokat abban, hogy kellőképpen összpontosíthassanak az Unió által elfogadott, a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó releváns jogszabályok egységes alkalmazásának elősegítésére. A relevancia szempontjából az elemzés azt állapította meg, hogy az európai felügyeleti hatósági keretrendszer releváns. Végül az európai felügyeleti hatósági keretrendszer egyértelműen többletértéket teremtett az Unió számára, mert e hatóságok tevékenysége elengedhetetlen a pénzügyi szolgáltatások egységes piaca megvalósulásának előrelendítéséhez. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk A bizottsági szolgálat 2017 tavaszán széles körű nyilvános konzultációt folytatott le az európai felügyeleti hatóságok működésére vonatkozóan. A konzultáció során közel 230 válasz érkezett. A válaszok sokféle válaszadói csoporttól származtak: 26 % állami hatóságoktól és nemzetközi szervezetektől, 71 % szervezetektől és társaságoktól, 3 % pedig magánszemélyektől. A nyilvános konzultáción kívül jelentő számú észrevétel, állásfoglalás és egyéb hozzájárulás is érkezett, ideértve egyes kormányok hivatalos véleményeit is. Annak ellenére, hogy az említettek nem szerepelnek az uniós felmérés statisztikáiban, az e javaslat alátámasztását szolgáló elemzés során sor került azok figyelembevételére. A válaszadók összességében jelentős fejlődésként és az uniós felügyeleti konvergencia irányába tett fontos lépésként értékelik az európai felügyeleti hatóságok létrehozását. A legtöbben támogatják az európai felügyeleti hatóságok szerepének növelését a felügyeleti konvergencia javításában. Sok érdekelt elismeri, hogy a tőkepiaci unió megvalósítása és az Egyesült Királyság azon döntése, hogy kilép az Unióból, olyan új helyzetet teremt, amelyben el kell gondolkodni az uniós szintű felügyelet erősítéséről, különösen a határokon átnyúló tevékenységekre és a harmadik országokkal való egyenértékűségre tekintettel. Az európai felügyeleti hatóságok hatásköreit illetően a válaszadók nagy része ellenzi az európai felügyeleti hatóságok hatásköreinek közeljövőbeli jelentős kiterjesztését, egyesek azonban felismerik az említett hatóságok korlátait, és célzott fejlesztéseket kívánnak látni. A válaszadók többségének véleménye szerint a rendelkezésre álló eszközök általánosságban elégségesek, és azokat jobban és nagyobb mértékben kellene használni. Az egyenértékűség nyomon követését illetően széles körben támogatott a hatáskörök kiterjesztése, illetve pontosítása. A fogyasztói szervezetek szerint jelentős hiányosságok állnak fenn a fogyasztóvédelmi szabályok érvényesítése kapcsán, amelyek szerintük eredménytelenek, vagy figyelmen kívül hagyják a legégetőbb nemzeti szintű problémákat. Véleményük szerint az európai felügyeleti hatóság tevékenységi körét a fogyasztóvédelem területére is ki kell terjeszteni. A válaszadók többsége egyetértett abban, hogy a földrajzi egyensúllyal együtt nehéz megfelelő egyensúlyt biztosítani az európai felügyeleti hatóság érdekképviseleti csoportjaiban. A fogyasztók és felhasználók képviselői arra panaszkodnak, hogy a pénzügyi intézmények képviselői számbeli fölényben vannak velük szemben, minek folytán az érdekképviseleti csoportok véleménye nem kiegyensúlyozott. Több szervezet véleménye szerint az európai felügyeleti hatóságok termékek betiltására vonatkozó hatáskörét ki kellene terjeszteni a fogyasztókat megkárosító termékekre is. Az európai felügyeleti hatósággal kapcsolatos nyilvános konzultáció válaszadói kifejezetten támogatják a központi szerződő fél elszámolóházak és az adatszolgáltatók uniós szintű, az Unió és nem az egyes nemzeti piacok érdekeit szolgáló közvetlen felügyeletét. Sok válaszadó nem válaszolt a közvetlen felügyeletre vonatkozó kérdésre. Néhányan válaszoltak arra a kérdésre, hogy fel kellene-e jogosítani az ESMA-t a páneurópai kollektív befektetési alapok közvetlen felügyeletére, és támogatták ezt, de többnyire nem tesznek különbséget az alapok különböző fajtái között. Az új területek ESMA általi közvetlen felügyeletével szemben megfogalmazott vélemények elsősorban az alábbi érvekre támaszkodnak: a nemzeti szintű felügyelet a legalkalmasabb a tagállamok különböző piaci szerkezeteinek kezelésére. Az ESMA általi felügyelet összeütközésbe kerülhet a lakossági befektetők védelmére, a pénzügyi stabilitásra, valamint az adózásra, a jogvitákra és a konfliktusrendezésre vonatkozó nemzeti hatáskörökkel. Emellett működési nehézségek is felmerülhetnek, például a forgalmazási megállapodásokra vagy marketingre vonatkozó helyi követelmények ellenőrzése tekintetében. Ehelyett a felügyeleti konvergenciát biztosító, már meglévő eszközöket kellene hatékonyabban felhasználni az integrált tőkepiacok kialakítása érdekében. Az ESMA közvetlen felügyelete mellett felhozott legfőbb érvek a következők: egyes válaszadók elismerik az ESMA páneurópai vonatkozással bíró szervezetek vagy eszközök feletti felügyeletének lehetséges előnyeit, mely felügyelet révén megszüntethetők lennének a felügyeleti gyakorlatok közötti különbségek, de nem lenne akadálya a különböző piaci szerkezetek adott esetben történő figyelembevételének sem. E válaszadók szerint ilyen megoldásokkal kezelhető lenne a vonatkozó uniós szabályok eltérő alkalmazása és a jelenlegi rendszert jellemző szabályozási arbitrázs kockázata miatti széttagoltság problémája. Az európai felügyeleti hatóság irányítása terén az érdekeltek összességében úgy gondolják, hogy az európai felügyeleti hatóságok testületei és elnökei megfelelően látták el feladataikat. A válaszadók közel fele tekintené a nyilvános konzultációs dokumentumban szereplő, irányításra vonatkozó változásokat előnyösnek. Annak ellenére, hogy az állami hatóságok többsége nem támogatja az európai felügyeleti hatóság irányítására vonatkozó változtatásokat, e vélemények egy része bizonyos mértékig abból fakad, hogy az állami hatóságok nem kívánnak lemondani saját hatásköreikről. Szavazati jogokkal rendelkező független tagoknak az európai felügyeleti hatóság testületeibe történő felvételének eltérő mértékű a támogatottsága. A közszféra nagyrészt ellene volt (bár a képviselőik fele nem is válaszolt), a magánszektor véleménye pedig megosztott, többen kiemelték a jelenlegi rendszerből fakadó érdekellentéteket. Az elnökök szerepének megerősítését a többség – különösen az állami hatóságok – nem támogatja, a szakmai szervezetek többsége pedig a javítások mellett érvelt. A finanszírozást illetően az érdekeltek nagy része elismeri az európai felügyeleti hatóságok jelenlegi finanszírozásának, valamint az uniós és nemzeti költségvetéseknek a korlátait. A válaszadók jelentős része egyetért azzal, hogy az európai felügyeleti hatóságoknak elégséges és fenntartható forrásokra van szükségük ahhoz, hogy ambiciózus céljaikat elérjék és működésüket javítsák. Több válaszadó kiemelte, hogy az európai felügyeleti hatóságok finanszírozási szintjének a feladataiktól kellene függenie, és az európai felügyeleti hatósággal kapcsolatos felülvizsgálat eredményén kellene alapulnia. A válaszadók közel fele fejtette ki álláspontját arról a kérdésről, hogy szükséges-e az európai felügyeleti hatóságok részben vagy egészben ipari hozzájárulásból való finanszírozása. A nagy többség nem támogatja a jelenlegi finanszírozási keretrendszer felülvizsgálatát és a nemzeti illetékes hatóságok hozzájárulásának ipari hozzájárulásokkal való felváltását. A változást támogató kisebbség nagyobb része a részben ipari finanszírozású rendszert részesítené előnyben. •Hatásvizsgálat A Bizottság hatásvizsgálatot folytatott a vonatkozó szakpolitikai lehetőségekről. E lehetőségek a pénzügyi rendszer stabilitásának és hatékonyságának Unió-szerte fenntartható módon történő megerősítésére, valamint a fogyasztó- és befektetővédelem növelésére irányuló általános célkitűzésre tekintettel kerültek értékelésre. A hatásvizsgálat elkészítése során a Bizottság lefolytatta az európai felügyeleti hatóságok működésének értékelését, amely fontos hiányosságokra hívta fel a figyelmet. Ezek közé tartoztak a következők: a) az Unió-szerte azonos standardok szerinti hatékony felügyelet biztosítására szolgáló hatáskörök elégtelen meghatározása; b) az Unión belüli, illetve az Unió és a világ többi része közötti összekapcsoltság határokon átnyúló kockázatainak hatékony kezeléséhez szükséges hatáskörök hiánya; c) olyan irányítási keretrendszer, amely a döntéshozatali eljárásokban az ösztönzők összehangoltságának hiányához vezet; valamint d) olyan finanszírozási keretrendszer, amely nem biztosít elegendő forrást az európai felügyeleti hatóságok feladatainak ellátásához.

A hatásvizsgálat az alábbi területeket érintette: 1. hatáskörök; 2. irányítás; valamint 3. az európai felügyeleti hatóságok finanszírozása az azonosított hiányosságokkal és az új kihívásokkal – például a szabályozási és felügyeleti konvergenciával – való megbirkózás érdekében. Az irányítási és finanszírozási hiányosságok általában jellemzőek a három európai felügyeleti hatóságra, mivel azonos szabályok vonatkoznak rájuk. A hatáskörök változásai az ESMA tekintetében elsősorban meghatározott szektorokra, az európai felügyeleti hatóságok tekintetében pedig a felügyeleti konvergencia felügyeletére irányulnak. A vizsgált lehetőségek a következők voltak: Az irányítás területén: a) nincs szakpolitikai intézkedés; a jelenlegi irányítási szerkezet módosítására nem kerül sor; b) a jelenlegi irányítási modell célzott módosítása, például a döntéshozatali hatáskörök jellegüknél fogva történő differenciálása, az elnök kiválasztására irányuló eljárás javítása; valamint c) a felügyeleti tanácsba független, állandó (szavazati joggal nem rendelkező) tagok felvétele. A hatáskörök területén: a) nincs szakpolitikai intézkedés; a szabályozási és felügyeleti konvergenciával kapcsolatos feladatokhoz kapcsolódó jelenlegi hatáskörök, valamint az ESMA közvetlen felügyeleti feladatai nem változnak; b) egyes meglévő hatáskörök pontosítása és a felügyelet megerősítése; c) egyes meglévő hatáskörök pontosítása és az ESMA további közvetlen felügyeleti hatáskörökkel való felruházása egyes célzott területeken; valamint d) a három európai felügyeleti hatóságban a pénzügyi szolgáltatások, a bankok és a biztosítások felügyeletének központosítása. A finanszírozás területén: a) nincs szakpolitikai intézkedés; b) a közfinanszírozási rendszer átalakítása úgy, hogy az tekintettel legyen az egyes tagállamok nemzeti pénzügyi szektorainak méretére; c) vegyes köz- és magánfinanszírozási rendszer, amelyben a hazai magánszektor hozzájárulásai lépnek a nemzeti illetékes hatóságok hozzájárulásainak helyébe; valamint d) kizárólag a magánszektor által finanszírozott rendszer. Ezt követően különböző kritériumok szerint megtörtént a fenti lehetőségek összehasonlítása annak érdekében, hogy azonosítani lehessen azokat, amelyek a legmegfelelőbbek a hatásvizsgálat problémameghatározásában és az értékelésben azonosított hiányosságok kezelésére. Ezen elemzést követően ·az irányítás területén az előnyben részesített lehetőség szerint a döntéshozatali eljárásban a nemzeti illetékes hatóságok mellett független, szavazati jogokkal rendelkező tagok is részt vesznek; bevezetésre kerül egy új kinevezési eljárás és az elnök új szerepe, valamint az igazgatótanácsot kívülről kinevezett állandó tagokból álló független ügyvezető tanács váltja fel. ·a hatáskörök területén az előnyben részesített lehetőség pontosít egyes hatásköröket, például hivatalos szereppel ruházza fel az európai felügyeleti hatóságokat az egyenértékűségi eljárások folyamatos nyomon követése terén, javítja az európai felügyeleti hatóságok uniós jog helyes alkalmazásának biztosítására való képességét, valamint elsősorban harmadik országokkal vagy határokon átnyúló ügyekkel kapcsolatos célzott területeken felügyeleti hatáskörökkel ruházza fel az európai felügyeleti hatóságokat. ·a finanszírozás területén az előnyben részesített lehetőség fenntartja a jelenlegi éves uniós hozzájárulást az európai felügyeleti hatóságok költségvetéséhez, de a nemzeti illetékes hatóságoktól származó forrásokat a magánszektor általi finanszírozással váltja fel. Az azonosított előnyben részesített lehetőségek azok, amelyek a legjobban biztosítják, hogy az európai felügyeleti hatóságok képesek megbirkózni a növekvő munkateherrel és kezelni az ágazati jogszabályokból eredő felügyeleti keretrendszer változásait. Emellett az előnyben részesített lehetőségek elsősorban a jelenlegi rendszer célzott módosítására, nem pedig a teljes átalakításra összpontosítanak. Ez összhangban van az értékelés azon következtetésével, hogy az európai felügyeleti hatóságok keretrendszere viszonylag jól működött azon jelentős kihívások kezelésének területén, amelyekkel e hatóságoknak szembe kellett nézniük, valamint a megbízatásuk teljesítéséhez rendelkezésre álló eszközök területén is. A hatásvizsgálat emellett mind minőségi, mind mennyiségi szempontból felülvizsgálta az előnyben részesített lehetőségek kumulatív hatását is. Az elemzés szerint az előnyben részesített lehetőségek megvalósításával az európai felügyeleti hatóságok hatékonyabban fogják tudni ellátni meglévő feladataikat, és szabályozó termékek elkészítése mellett nagyobb mértékű felügyeleti konvergenciát fognak tudni biztosítani. Konkrétabban az európai felügyeleti hatóságok várható hatékonyabb teljesítményének három oka van: először is a nemzeti érdekek döntéshozatali eljárásban történő védelme érdekében az ösztönzők kiegyensúlyozásával az európai felügyeleti hatóságok irányításában jelenlévő ösztönző rendszer javítására kerül sor abból a célból, hogy különösen a szabályozási és felügyeleti konvergencia előmozdítására irányuló hatáskörök hatékonyabban legyenek gyakorolhatók. Másodszor, a nemzeti illetékes hatóságoktól származó közfinanszírozásra való utaltság csökkentésére és a költségvetés magánszektorból származó forrásokkal való kiegészítésére vonatkozó döntés biztosítja, hogy az európai felügyeleti hatóságok megfelelő finanszírozáshoz jussanak meglévő feladataik ellátásához, és könnyebben tudjanak alkalmazkodni a jövőbeli változásokhoz. Végül az európai felügyeleti hatóságok hatáskörei egyes elemeinek célzott módosításai biztosítják, hogy az európai felügyeleti hatóságok a létrehozásuk óta eltelt hat év tapasztalataira, valamint a különböző pénzügyi piacok és az uniós szintű jogszabályok változásaira tekintettel hatékonyan és eredményesen végezhessék feladataikat. E célzott változtatások emellett összhangban vannak az érdekeltek azon véleményével is, hogy indokolt az európai felügyeleti hatóságok koordinációs szerepének kibővítése, és hogy az európai felügyeleti hatóságoknak hatékonyabban kellene kihasználniuk meglévő hatásköreiket. A különböző érdekelteket érintő nettó költségbeli hatást illetően – és az ESMA közvetlen hatáskörökkel való felruházását kivéve – az előnyben részesített lehetőségek előreláthatólag korlátozott hatással lennének a magánszektorra, mivel a magánszektor magánfinanszírozású nemzeti hatóságokhoz való hozzájárulásai a nemzeti illetékes hatóságok európai felügyeleti hatóságok éves költségvetéséhez való kötelező hozzájárulásának megszűnésével csökkennének. Az uniós költségvetésre gyakorolt nettó hatás semleges; jóllehet a javaslat elfogadását követő első évben szükség lesz az uniós költségvetésből történő előfinanszírozásra, ez az összeg az új finanszírozási mechanizmusok hatálybalépését követően visszafizetésre kerül az uniós költségvetésbe. Ezen túlmenően a nemzeti illetékes hatóságokra gyakorolt nettó hatás szintén semleges, mivel egyrészt a nemzeti illetékes hatóságok a továbbiakban nem fognak hozzájárulásokat teljesíteni az európai felügyeleti hatóságok költségvetéséhez, másrészt (arányosan) csökkenteniük kell az e kiadás fedezésére szolgáló bevételek iránti szükségleteiket. A fogyasztókra nézve várhatóan nem lesznek költségbeli hatások. A hatásvizsgálat 2017. június 14-én került benyújtásra a Szabályozói Ellenőrzési Testülethez. A Szabályozói Ellenőrzési Testület kedvezőtlen véleményt adott a hatásvizsgálatról, és számos javítási ajánlást tett. A dokumentum ennek megfelelően felülvizsgálatra, majd július 19-én újból benyújtásra került. Július 27-én a Szabályozói Ellenőrzési Testület fenntartásokkal ellátott kedvező véleményt adott, és a javításra irányuló megjegyzéseket tett, amelyek a lehető legteljesebb mértékben figyelembevételre kerültek. A Szabályozói Ellenőrzési Testület megjegyzéseinek figyelembevétele érdekében a hatásvizsgálatban elvégzett főbb változtatások a következők voltak: 1. Szükséges a felügyeleti rendszerek számára a bankok, biztosítók és értékpapírpiacok elkövetkező években várható fejlődésével kapcsolatban jelentett kihívások elemzésének elvégzése. Az elemzésnek tartalmaznia kell az Egyesült Királyság Unióból való kilépésének az európai felügyeleti hatóságok alapvető feladataira gyakorolt különböző hatásait. A hatásvizsgálat felülvizsgálatára került sor annak egyértelműbb megindoklása érdekében, hogy a szakpolitikai kezdeményezés az uniós egységes piac és e piac integrációjának érdekét szolgálja, és az az 5 elnök jelentésében bejelentett és legutóbb a gazdasági és monetáris unió elmélyítéséről szóló vitaanyagban kifejezésre juttatott kötelezettségvállalás nyomán született annak érdekében, hogy előrelépés történjen a valódi pénzügyi unió felé, ideértve a tőkepiacok egységes felügyeletét is. Azok a kihívások adják a hatásvizsgálat referenciakeretét, amelyeket e dokumentumok a gazdasági és monetáris unió tekintetében általánosságban és annak pénzügyi piacai tekintetében konkrétan megfogalmaznak. Az Egyesült Királyság távozására és annak következményeire a hatásvizsgálat főbb fejezeteiben nagyobb hangsúly került. 2. El kell végezni Az európai felügyeleti hatóságok alapforgatókönyv által és a különböző lehetőségekben meghatározott költségeinek és finanszírozási hiányainak vizsgálatát. Az európai felügyeleti hatóságok további feladatokkal (közvetlen és közvetett hatáskörökkel) való felruházáshoz szükséges forrásokkal; a forrásokra vonatkozó, az irányítással kapcsolatos módosításokból eredő hatásokkal és a forrásokra vonatkozó, a közvetett felügyelet finanszírozása módszerének változásaiból eredő hatásokkal kapcsolatban több eszmecserére és mennyiségi meghatározásra is sor került. Sor került a közvetlen és közvetett felügyelet, valamint más tevékenységek költségei közötti különbségtételre és annak érthetőbbé tételére, hogy ki viseli az előnyben részesített lehetőségek költségeit.

Az előnyben részesített lehetőségek (költségbeli) nettó hatásaira vonatkozóan további eszmecserék kerültek lefolytatásra a finanszírozási hiányok és a teljes felügyeleti költségek szektorra gyakorolt hatása kérdésének jobb kezelése érdekében. Konkrétan 1.frissítésre került a költségeket tartalmazó táblázat a pénzügyi kimutatás alapján. Már rendkívül részletes költség- és hatásbecslések állnak rendelkezésre a jelenlegi európai felügyeleti hatósági keretrendszer mindkét módosítására és az új közvetlen hatáskörökre vonatkozóan. 2.A finanszírozási lehetőségek összehasonlítására vonatkozó rész a kérésnek megfelelően teljes mértékben újrafogalmazásra került annak érdekében, hogy bemutassa különösen a 3. lehetőség és az alapforgatókönyv, valamint a 2. lehetőség teljes költségei és előnyei közötti különbségeket. 3.A beszedési mechanizmusról szóló rész teljes mértékben újrafogalmazásra került annak érdekében, hogy megfeleljen az információvédelmi standardoknak, majd a jogalkotási javaslat részeként bekerült a törzsszövegbe. Az egyes szektorokra gyakorolt nettó hatás e szakaszban nem volt kimerítően vizsgálható, mivel az az egyes tagállamok nemzeti illetékes hatóságok finanszírozására használt modelljétől függ. Például ha egy adott tagállam piaci szereplői jelenleg nem fizetnek a felügyeletükért (ez a helyzet a teljes mértékben közfinanszírozású nemzeti illetékes hatóságok esetében), akkor ebből következően az előnyben részesített lehetőség elosztási módszere költségemelkedéssel jár e piaci szereplők tekintetében a tagállamok adófizetőinek és nemzeti költségvetéseinek előnyére. Ugyanakkor ha a piaci szereplők a nemzeti illetékes hatóságaik költségvetéseihez való hozzájárulásaik révén már fizetnek az európai felügyeleti hatóságokért, akkor a nettó hatás (a többletköltség/-haszon) azokon a különböző módszereken, amelyeket a nemzeti illetékes hatóságok használnak az egyes szervezeteknek történő díjfelszámításra, valamint a szervezetek európai felügyeleti hatóságok finanszírozásához általuk alkalmazott súlyozásán múlik. Ebben az esetben annak érdekében, hogy az uniós többletköltségre/-haszonra vonatkozó pontos, megbízható becsléseket lehessen készíteni, alapos összehasonlító elemzésre van szükség, amelyhez elengedhetetlen a a díjak elosztására saját módszereiket alkalmazó nemzeti illetékes hatóságok bevonása. Mindenesetre azonban észszerűen abból lehet kiindulni, hogy az egységes piacon a pénzügyi szervezetek között az egyenlő versenyfeltételek egységes díjszabási mechanizmussal történő megteremtése végső soron előnyös lenne minden piaci szereplő számára. Emellett megjegyzendő, hogy az európai felügyeleti hatóságok finanszírozásához szükséges összeg elviekben nem veszélyeztetheti az egyes szervezetek működési modelljeit. 3. A lehetőségek összehasonlítását javítani kell, és az előnyben részesített lehetőség kiválasztását jobban alá kell tá masztani elérhető bizonyítékokkal és elemzésekkel. A lehetőségek és az elemzés részletesebb leírásai és a meglévő leírások kiegészítése a lehető legteljesebb mértékben benyújtásra kerültek, különösen a hatáskörökről és a finanszírozásról szóló részek, de az irányításra vonatkozó rész tekintetében is. A hatáskörökkel kapcsolatos fejtegetés a hatásvizsgálat mellékletében további információkkal és érvekkel került alátámasztásra. Az előnyben részesített lehetőséget alátámasztó bizonyítékok hiánya a hatáskörökről szóló részben egyes esetekben azzal a ténnyel magyarázható, hogy a szakpolitika irányát bizonyos esetekben politikai döntések szabták meg. Az irányítással kapcsolatos lehetőségekre vonatkozó fejtegetés példákon, valamint elbeszéléseken keresztül kimerítően alátámasztásra és indokolásra, valamint az Európai Parlament és a Bizottság értékeléseinek eredményeivel megerősítésre került. Az irányítással kapcsolatban azonosított probléma jellege jelentősen megnehezíti a megbízható és ellenőrizhető adatok beszerzését. A finanszírozással kapcsolatban például az előnyben részesített 3. finanszírozási lehetőségről szóló részben az értékelés további elemekkel egészült ki, és egyértelműbbé lett téve a meglévő érvelés. 4. Az értékelésnek még inkább bizonyítékokon kell alapulnia, és azt jobban alá kell támasztani. Az értékelés felülvizsgálatára került sor annak érdekében, hogy jobban különbséget lehessen tenni az érdekeltekkel folytatott konzultációkból származó véleményekkel kapcsolatos értékelés és érvelés között. További érvek kerültek hozzáadásra, és amennyiben lehetséges volt, az értékelés további bizonyítékokkal került alátámasztásra. A felhasznált bizonyítékok típusait illetően vannak bizonyos korlátok; az értékelés egyes részei nagyban támaszkodnak elbeszélésekre és az érdekeltek európai felügyeleti hatóságokkal kapcsolatos tapasztalataira. Ennek ellensúlyozásaként kísérlet történt minél több példa különböző információs forrásokból történő beszerzésére (lásd például az irányításról szóló részt). Más részek, például a finanszírozással kapcsolatos, több hivatkozásra és alátámasztott érvekre támaszkodnak. Az értékelés olyan visszatekintés is egyben, amely az elmúlt évekre visszapillantva összeveti azokat azzal az alapforgatókönyvvel, amelyben nem léteznek az európai felügyeleti hatóságok. Az értékelés ezért jellegénél fogva kevésbé koncentrál az ESMA számára szükséges új, további közvetlen felügyeleti hatáskörök szükségességére. •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés E javaslat nem kapcsolódik egy célravezető és hatásos szabályozás programhoz vagy egyszerűsítési folyamathoz sem. E javaslat célja az európai felügyeleti hatóságok keretrendszerének javítása és a jelenlegi felügyeleti szabályozás megerősítése. Az európai felügyeleti hatóságok hatásköreire, irányítási keretére és finanszírozási rendszerére vonatkozó javasolt változtatások várhatóan hatékonyabbá és eredményesebbé teszik az uniós szintű felügyeletet. Egy megerősített európai felügyeleti hatósági keretrendszer a pénzügyi stabilitás és a kockázatcsökkentés mellett javítja a jog- és gazdasági biztonságot. Ez összhangban van a Bizottság minőségi jogalkotási programjával. Amennyiben e javaslat révén egyes felügyeleti feladatok uniós szinten az ESMA-nál összpontosulnak, annyiban a kezdeményezés megszünteti a feladatok nemzeti hatóságok körében való megkettőződését. Ez várhatóan méretgazdaságosságot teremt az Unió szintjén, és csökkenti a nemzeti szinten elkülönített források szükségességét. Ami pénzügyi intézményeket és a pénzügyi piaci szereplőket illeti, számukra főként az adminisztratív terhek csökkenése jelent előnyt, azáltal, hogy egyes területeken egyetlen felügyeleti hatóság lesz. •Alapjogok A javaslat tiszteletben tartja az alapvető jogokat, valamint a különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket. A javaslat különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájának 37. cikkében megfogalmazott, a fenntartható fejlődés elvével összhangban álló magas színvonalú környezetvédelemre irányuló célkitűzéshez járul hozzá. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

Az európai felügyeleti hatóságok jelenlegi finanszírozása az uniós általános költségvetéséből származó általános hozzájáruláson (40 %) és a nemzeti illetékes hatóságoktól származó hozzájáruláson (60 %) alapul. Az ESMA-t illetően ez a megoszlás némileg eltérő, mivel az ESMA közvetlen felügyelete alatt álló szervezetek (például a hitelminősítő intézetek és a kereskedési adattárak) felügyeleti díjakat fizetnek ezen ügynökségnek. E javaslat módosítja az európai felügyeleti hatóságok finanszírozási rendszerét. Az európai felügyeleti hatóságok költségvetése ezt követően három finanszírozási forrásra támaszkodna: ·az európai felügyeleti hatóságok közvetett felügyelete alatt álló pénzügyi intézmények által fizetett éves hozzájárulások; ·az európai felügyeleti hatóságok közvetlen felügyelete alatt álló szervezetek által fizetett felügyeleti díjak. Ez különösen fontos az ESMA szempontjából, mivel a jogalkotási javaslat szerint a nemzeti illetékes hatóságok közvetlen felügyeleti hatásköreit az ESMA veszi át (egyes uniós alapok, adatszolgáltatók, egyes referenciamutató-kezelők és egyes tájékoztatók tekintetében); ·Uniós kiegyensúlyozó hozzájárulás, amely nem haladja meg az egyes ügynökségek teljes bevételének 40 %-át. A kiegyensúlyozó hozzájárulás összegét a többéves pénzügyi keret fogja előre meghatározni. Mindazonáltal az európai felügyeleti hatóságok új bevételi forrásához (vagyis a közvetetten felügyelt pénzügyi intézmények éves hozzájárulásaihoz) szükség van a Bizottság által elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusra, amely az alábbiakat szabályozza: i. az éves hozzájárulások teljes összegének felosztása a pénzügyi intézmények különböző kategóriái között; valamint ii. objektív kritériumok, amelyek alapján az egyes pénzügyi intézmények által fizetendő egyedi éves hozzájárulást ki lehet számítani. Az átmeneti időszak alatt (vagyis az éves hozzájárulások egyes jellemzőit meghatározó felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadásáig) fenn kell tartani a uniós hozzájárulásokon (40 %) és a nemzeti illetékes hatóságok hozzájárulásain (60 %) alapuló jelenlegi finanszírozási rendszert. Ez hatással van az uniós költségvetésre, valamint a különböző nemzeti illetékes hatóságok költségvetéseire is. Az irányítási szervezettel, a közvetett felügyeleti hatáskörökkel, a finanszírozási rendszerrel és az európai felügyeleti hatóságok közvetlen felügyeleti hatásköreivel kapcsolatban javasolt változtatások új források bevonását teszik szükségessé. Az EBH 29, az EIOPA 35, az ESMA pedig 156 további teljes munkaidős alkalmazottal bővül a javaslat különböző rendelkezései alkalmazásának megkezdésekor. Megjegyzendő, hogy az ESMA tekintetében a további teljes munkaidős alkalmazottak többsége (156-ból 97) a közvetlen felügyelettel kapcsolatos munkát fog végezni. Az európai felügyeleti hatóságoknak emellett további IT költségekkel (a 2019–2020 közötti időszakban várhatóan 10,2 millió euróval) és fordítási költségekkel (a 2019–2020 közötti időszakban várhatóan 1,8 millió euróval) is számolniuk kell. Megjegyzendő, hogy az európai felügyeleti hatóságok minden költségvetési igénye kapcsán továbbra is alkalmazandó lesz az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek által az éves költségvetések elkészítésével, elfogadásával és végrehajtásával kapcsolatban létrehozott összes elszámoltathatósági és ellenőrzési mechanizmus. Ezen túlmenően az európai felügyeleti hatóságoknak szánt uniós kiegyensúlyozó hozzájárulásra és az azok létszámtervére (pl. az alkalmazottak számára) vonatkozó éves döntést továbbra is a Parlament és a Tanács hagyja jóvá, és arra vonatkozóan továbbra is a Tanács ajánlása alapján a Parlament jogosult mentesítést adni. E javaslat pénzügyi és költségvetési vonzatait az e javaslathoz csatolt pénzügyi kimutatás ismerteti részletesen. Megjegyzendő, hogy a pénzügyi kimutatásban szereplő adatok nem érintik a 2018 májusában benyújtandó 2020 utáni többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatot. Ezzel összefüggésben megjegyzendő továbbá, hogy míg a közvetlen felügyelethez szükséges létszám a felügyelendő tőkepiaci szereplők számának és méretének alakulásától függ majd, addig a vonatkozó kiadások finanszírozására alapvetően az említett piaci szereplőktől beszedendő díjakból kerül majd sor. E javaslat pénzügyi és költségvetési vonzatait az e javaslathoz csatolt pénzügyi kimutatás ismerteti részletesen. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai E rendelet végrehajtásának felülvizsgálatára kétféleképpen kerül majd sor: háromévente az európai felügyeleti hatóságok rendes felülvizsgálatának részeként és az ágazati rendeletek felülvizsgálatának részeként, többnyire az alkalmazásuk kezdő napját két vagy három évvel követően. ·A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata (1)Az európai felügyeleti hatóságokról szóló rendeletek módosításai Az európai felügyeleti hatóságokról szóló rendeletek (11) preambulumbekezdése szerint az európai felügyeleti hatóságok tevékenységének célja a belső piac működőképességének fokozása, különösen a szabályozás és a felügyelet magas, hatékony és egyenletes szintje révén. Az európai felügyeleti hatóságokról szóló rendeletek 1. cikkének (2) bekezdése szerint az említett hatóságok az ott hivatkozott jogi aktusok hatályán belül, vagyis az uniós jogalkotó által meghatározott és rendszeresen naprakésszé tett arányos keretrendszeren belül járnak el. Az EBH rendeletre, az EIOPA rendeletre és az ESMA rendeletre vonatkozó módosításokat a javasolt rendelet 1., 2., illetve 3. cikke tartalmazza. a) Hatáskörök Az alábbiakban kiemelt változtatások az európai felügyeleti hatóságok e javaslattal megerősített általános hatásköreihez kapcsolódnak. Az ESMA új közvetlen felügyeleti hatásköreivel a 2–5. rész foglalkozik.

Új tevékenységi körök és hangsúlyok Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 1. cikke azokat a jogi aktusokat sorolja fel, amelyek az európai felügyeleti hatóságok hatáskörébe tartoznak. Az 1. cikk úgy van megszerkesztve, hogy csak az európai felügyeleti hatóságok létrehozása előtt elfogadott jogi aktusokat és azokat a jogi aktusokat kell felsorolni, amelyek nem állapítanak meg feladatokat az európai felügyeleti hatóságok számára. Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeleteket követően elfogadott minden jogi aktus – ideértve a módosításokat és az európai felügyeleti hatóságok hatáskörébe tartozó jogi eszközökön alapuló jogi aktusokat, valamint az európai felügyeleti hatóságok számára feladatokat megállapító jogi aktusokat is – automatikusan az európai felügyeleti hatóságok hatáskörébe tartozik, és ehhez nem szükséges azokat az 1. cikkben felsorolni. Az európai felügyeleti hatóságról szóló minden egyes rendelet 1. cikkére vonatkozó javasolt módosítások a következők: javasolt az EBH rendelet hatálya alá vonni a fogyasztói hitelről szóló 2008/48 irányelvet és a fizetési számlákról szóló 2014/92 irányelvet; az EIOPA rendelet hatálya alá vonni a gépjármű-felelősségbiztosításról szóló 2009/103 irányelvet; az ESMA rendelet hatálya alá pedig a 2013/34 számviteli irányelvet. Az EBH rendelet 4. cikkének módosításai a rendeletek alkalmazásában használt fogalommeghatározások listáját egészítik ki. A módosítás konkrétabban a „pénzügyi intézmény” fogalmát módosítja annak biztosítása érdekében, hogy a vonatkozó ágazati jogszabályok hatálya alá tartozó minden szervezet az európai felügyeleti hatóság hatáskörébe kerüljön. Az „illetékes hatóság” fogalmának javasolt új meghatározása biztosítja, hogy minden érintett felügyelet és hatóság e fogalom alá tartozzon akkor is, ha azokat az alkalmazandó jogszabály nem határozza meg „illetékes hatóságként”. Javasolt az EIOPA és az ESMA rendeletek 8. cikkének módosítása annak érdekében, hogy szerepeljen azokban a pénzügyi intézmények felügyeletére az egész Unióban alkalmazandó uniós felügyeleti kézikönyv kidolgozásának és naprakészen tartásának feladata. Ez összhangba hozza e két rendeletet az EBH rendelettel. Ezen túlmenően az EBH-t illetően javasolt annak megbízása a pénzügyi intézmények szanálására az egész Unióban alkalmazandó uniós szanálási kézikönyv kidolgozásának és naprakészen tartásának feladatával. Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 8. és 9. cikkének módosítása kimondja, hogy az európai felügyeleti hatóságoknak hozzá kell járulniuk a fogyasztóvédelem elősegítéséhez. Mindhárom európai felügyeleti hatóság köteles emellett feladataik elvégzése során figyelembe venni a technológiai innovációt, valamint a környezeti, társadalmi és irányítási tényezőket. Az EIOPA és az ESMA esetében emellett rögzítésre került, hogy feladataik elvégzése során alkalmazniuk kell a helyes szabályozás elvét. Ez összhangba hozza a rendeleteket az EBH rendelettel. Végül a feladatok kiegészültek azzal, hogy mélyreható tematikus felülvizsgálatokat kell végezni a piaci magatartásra vonatkozóan, és közös értelmezést kell kialakítani a piaci gyakorlatokat illetően, azonosítva a lehetséges problémákat és elemezve hatásaikat, valamint hogy lakossági kockázati mutatókat kell kidolgozni a fogyasztói károk lehetséges okainak időben történő azonosítására. Technológiai innováció A 8. cikk (1a) bekezdése kifejezetten kötelezi az európai felügyeleti hatóságokat arra, hogy az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek szerinti feladataik e rendeletekkel összhangban történő elvégzése során vegyék figyelembe a technológiai innovációt. A technológiai innováció hozzájárul a könnyebb elérhetőséghez és kényelemhez. Az innováció csökkenti a működési költségeket és a belépési korlátokat, az ilyen innovációkat tehát támogatniuk kell az európai felügyeleti hatóságoknak. A technológiai innovációban rejlő lehetőségek kiaknázásához szükség van az integritás biztosítására az adathasználatot illetően, rendezett és tisztességes piacokra, a pénzügyi rendszer jogellenes célokra történő használatának elkerülésére és kiberbiztonságra. Ezen túlmenően az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 29. cikkének módosításai megerősítik az európai felügyeleti hatóságok koordinációs szerepét az innovatív cégek és szolgáltatások piacra lépésének területén, különösen a nemzeti felügyeleti hatóságok és az európai felügyeleti hatóságok közötti információcsere révén. Környezeti, társadalmi és irányítási tényezők Mindhárom európai felügyeleti hatóság köteles feladataik elvégzése során figyelembe venni a környezeti, társadalmi és irányítási tényezőkkel kapcsolatos kockázatokat. Ez azt is lehetővé fogja tenni az európai felügyeleti hatóságok számára, hogy nyomon kövessék, hogy a pénzügyi intézmények hogyan azonosítják, jelentik és kezelik azon kockázatokat, amelyeket a környezeti, társadalmi és irányítási tényezők jelenthetnek a pénzügyi stabilitásra, a fenntarthatósággal kapcsolatos céloknak jobban megfelelővé téve ezáltal a pénzügyi piaci tevékenységeket. Az európai felügyeleti hatóságok emellett iránymutatással is szolgálhatnak arra vonatkozóan, hogy a fenntarthatósággal kapcsolatos megfontolásokat hogyan lehet hatékonyan beépíteni a vonatkozó uniós pénzügyi jogszabályokba, és elősegíthetik e rendelkezések elfogadását követően azok egységes végrehajtását. Iránymutatások és ajánlások Jóllehet az iránymutatások és ajánlások kidolgozására vonatkozó hatáskör a felügyeleti konvergencia fontos és eredményes eszközének bizonyult, az érdekeltek kiemelték, hogy azoknak az európai felügyeleti hatóságok hatáskörén belül kell maradniuk, és hogy az ilyen eszközök kidolgozása során biztosítani kell a költségek és hasznok teljes körű értékelését. Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 16. cikkének módosításai szerint a költség-haszon elemzés elvégzését kell a főszabálynak tekinteni. A módosítások célja emellett annak biztosítása, hogy ha a megfelelő európai felügyeleti hatósági érdekképviseleti csoportok tagjainak többsége úgy véli, hogy az európai felügyeleti hatóságok az iránymutatások vagy ajánlások kibocsátásával túllépték hatásköreiket, erről véleményt nyújtsanak be a Bizottsághoz. Ilyen esetben a Bizottság megvizsgálja az iránymutatások hatályát, és előírhatja az érintett európai felügyeleti hatóság számára, hogy vonja vissza az érintett iránymutatásokat. Emellett e cikkek módosításai lehetővé teszik az európai felügyeleti hatóságok számára, hogy a PFER-en belül következetes, hatékony és eredményes felügyeleti gyakorlatok létrehozása érdekében olyan hatóságoknak címezzenek iránymutatásokat, amelyeket az európai felügyeleti hatóságokról szóló rendeletek nem határoznak meg hatáskörrel rendelkező hatóságként, de amelyek fel vannak hatalmazva az európai felügyeleti hatóságok hatáskörébe tartozó jogszabályok alkalmazásának biztosítására. Az uniós jog megsértése A Bizottság emellett az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeleteknek az uniós jog megsértésére vonatkozó 17. cikkével kapcsolatos módosításokat is javasol. Ahhoz, hogy az európai felügyeleti hatóságok jogsértések üldözésére vonatkozó hatásköre hatékony lehessen, elengedhetetlennek bizonyult, hogy az európai felügyeleti hatóságok hozzáférjenek minden szükséges információhoz. A módosítások biztosítják, hogy az uniós jog megsértésével kapcsolatos vizsgálatok során az európai felügyeleti hatóságok kellő indokolással és magyarázattal ellátott információkérést intézhessenek közvetlenül más hatáskörrel rendelkező hatóságokhoz vagy az érintett pénzügyi intézményekhez, illetve pénzügyi piaci szereplőkhöz. Amennyiben az európai felügyeleti hatóságok közvetlenül az érintett pénzügyi intézménytől/pénzügyi piaci szereplőtől kérnek információt, erről tájékoztatni kell a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságot, amely segíti az európai felügyeleti hatóságokat a kért információ megszerzésében. Emellett kiemelendő, hogy az ügyvezető tanács lesz felelős a jogsértések kezeléséért (lásd lentebb), ami tovább növeli ezen eszköz hatékonyságát. Nézeteltérések rendezése Javasolt az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek hatáskörrel rendelkező hatóságok közötti nézeteltérések rendezésére vonatkozó 19. cikkének módosítása. A cél annak biztosítása, hogy ilyen nézeteltérések esetén az európai felügyeleti hatóságok eljárhassanak és érdemben beavatkozhassanak. A módosítások egyértelművé teszik, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok közötti, határokon átnyúló helyzetekben felmerülő nézeteltérések rendezésére az európai felügyeleti hatóságok saját kezdeményezésére is sor kerülhet, amennyiben objektív kritériumok alapján megállapítható a hatáskörrel rendelkező hatóságok közötti nézeteltérés. Ez utóbbi esetben a nézeteltérés feltételezendő, ha az európai felügyeleti hatóság hatáskörébe tartozó jogszabályok közös határozathozatalt írnak elő, de nem születik közös határozat a vonatkozó jogszabályban meghatározott határidőn belül. Ezzel összefüggésben a módosítások arra is kötelessé teszik a hatáskörrel rendelkező hatóságokat, hogy értesítsék az európai felügyeleti hatóságokat, ha nem került sor megállapodás elérésére. Emellett az ügyvezető tanács lesz felelős a nézeteltérések rendezéséért (lásd lentebb), ami növeli ezen eszköz hatékonyságát. Felügyeleti konvergencia és koordináció

Az EIOPA rendelet és az ESMA rendelet 29. cikkének módosításai kimondják, hogy e két európai felügyeleti hatóság köteles kidolgozni és fenntartani egy naprakész felügyeleti kézikönyvet annak érdekében, hogy a felügyeleti hatóságok körében elősegítse a közös felügyeleti kultúra további terjedését. Ez az EBH már meglévő hatáskörein alapul. A bankok tekintetében a módosítások szerint az EBH-nak a szanálás terén kell hasonló kézikönyvet kidolgoznia. A javasolt új 29a. cikk szerint az európai felügyeleti hatóságok szélesebb körű általános koordinációs hatásköröket kapnak annak érdekében, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok által ellátott mindennapos felügyelet konvergenciáját Unió-szerte sokkal kiemelkedőbben és hatékonyabban segítsék elő. Az európai felügyeleti hatóságok „stratégiai felügyeleti terv” keretében kötelesek az Unió egész területére vonatkozó felügyeleti prioritásokat meghatározni, amelyek alapján a hatáskörrel rendelkező hatóságok értékelésre kerülnek. A hatáskörrel rendelkező hatóságok kötelesek a stratégiai tervvel összhangban éves munkaprogramot készíteni. Ez lehetővé teszi mindhárom európai felügyeleti hatóság számára, hogy biztosítsák a konvergenciát azon pénzügyi intézmények prudenciális felügyelete tekintetében, amelyek elsősorban nem a letelepedésük és felügyeletük szerinti tagállamokban fejtik ki tevékenységüket; ez az EIOPA számára különösen fontos. E javaslat módosítja továbbá az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek partneri felülvizsgálatra vonatkozó jelenlegi 30. cikkét is. E felülvizsgálatok hozzáadott értéknek növelése és a felülvizsgálatok pártatlanságának biztosítása érdekében a felülvizsgálatok a továbbiakban nem „partneri” felülvizsgálatok, hanem „független” felülvizsgálatok lesznek, amelyekért az új ügyvezető tanács lesz a felelős. Az európai felügyeleti hatóságoknak jelentést kell készíteniük a felülvizsgálat eredményeiről, a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak pedig minden erőfeszítést meg kell tenniük azért, hogy megfeleljenek az európai felügyeleti hatóságok által a partneri felülvizsgálat nyomonkövetési intézkedéseként alkalmasint kibocsátott iránymutatásoknak és ajánlásoknak. E javaslat egy új 31a. cikket is tartalmaz, amelynek célja az európai felügyeleti hatóságok koordinációs feladatkörének megerősítése annak biztosítása érdekében, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok hatékonyan felügyeljék a harmadik országokba irányuló kiszervezést, valamint tevékenység- és kockázatátruházást. A felügyeleti gyakorlatok tagállamonként eltérnek. Az európai felügyeleti hatóságok kötelesek ezeket a megállapodásokat előzetesen és folyamatosan is nyomon követni. Az ESMA koordinációs szerepe a piaci visszaéléssel kapcsolatos vizsgálatok terén Ha a piacműködtetők az ESMA hatáskörébe tartozó és jelentős határokon átnyúló elemmel bíró tevékenységeket végeznek, az ESMA lehet a legmegfelelőbb helyzetben a vizsgálatok megindítására és koordinálására. A javasolt új 31b. cikk megerősített koordinációs szereppel ruházza fel az ESMA-t azáltal, hogy az javaslatot tehet a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak vizsgálatok megindítására, és az ilyen vizsgálatok során megkönnyíti az információcserét, ha az ESMA alapos okkal feltételezheti, hogy olyan jelentős határokon átnyúló hatással járó tevékenységre kerül sor, amely veszélyezteti a pénzügyi piacok rendes működését és épségét vagy az Unión belüli pénzügyi stabilitást. E célból az ESMA adattároló rendszert tart fent, amelynek segítségével a hatáskörrel rendelkező hatóságoktól beszerezhető, illetve azok között megosztható az összes szükséges információ. Stresszteszt végzése Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 32. cikkének módosításai két dolgot érnek el. Először is a stresszteszt végzése tekintetében összehangolják az EIOPA rendeletet és az ESMA rendeletet az EBH rendelettel. Másodszor, a stressztesztek átláthatóságának biztosítása érdekében e javaslat lehetővé teszi az egyes pénzügyi intézmények vagy pénzügyi piaci szereplők eredményeinek közzétételét. A javaslat kimondja azt is, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok szakmai titoktartási kötelezettsége nem akadályozhatja meg őket abban, hogy a stresszteszt eredményeit közzététel céljából továbbítsák az európai felügyeleti hatóságok felé. A második módosítás mindhárom európai felügyeleti hatóságra vonatkozik. Emellett annak érdekében, hogy a stressztesztekre vonatkozó döntések az egységes piacot teljes mértékben figyelembe vegyék, az ilyen döntések – ideértve a stressztesztek módszereit és a stressztesztek eredményei közzétételének módját – meghozatalára mindhárom európai felügyeleti hatóságban az ügyvezető tanácsot javasolt feljogosítani. Harmadik országok egyenértékűsége A harmadik országok egyenértékűsége fontos eszköz a nemzetközi piaci integráció elősegítéséhez, és biztosítja a hatékony felügyeletet (lásd: bizottsági szolgálati munkadokumentum az egyenértékűségi határozatokról a pénzügyi szolgáltatásokkal kapcsolatos szakpolitikában). Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 33. cikkének módosítása megerősíti, hogy az európai felügyeleti hatóságoknak a Bizottság kérelmére segítséget kell nyújtaniuk a Bizottságnak az egyenértékűségi határozatok előkészítésében. Ilyen határozatok meghozatalát követően fontos annak biztosítása, hogy azokat hozzáigazítsák az új fejleményekhez. A módosítások éppen ezért az európai felügyeleti hatóságokat bízzák meg az azon harmadik országokban bekövetkezett szabályozási és felügyeleti fejlemények, valamint alkalmazott végrehajtási gyakorlatok folyamatos nyomon követésével, amelyekre vonatkozóan a Bizottság egyenértékűségi határozatot hozott, és azzal, hogy évente bizalmas jelentést nyújtsanak be a Bizottságnak a megállapításaikról. Ebből a célból az európai felügyeleti hatóságok igazgatási megállapodásokat is kötnek harmadik országokkal. Információgyűjtés A releváns információkhoz való hozzáférés az alapja annak, hogy az európai felügyeleti hatóságok hatékonyan el tudják látni feladataikat. Az információkat jellemzően az a nemzeti felügyeleti hatóság adja meg, amely a legközelebb áll a pénzügyi piacokhoz és intézményekhez, de végső esetben az európai felügyeleti hatóságok közvetlenül a pénzügyi intézményhez vagy piaci szereplőhöz is intézhetnek információkérést. Például ha a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság nem adja meg vagy nem képes megadni kellő időben a kért információt. Indokolt biztosítani, hogy az európai felügyeleti hatóságok hozzáférhessenek a feladataik elvégzéséhez szükséges információkhoz. Ezért e javaslat olyan mechanizmust hoz létre, amelynek segítségével megerősödik az európai felügyeleti hatóságok információgyűjtési jogának hatékony gyakorlása (lásd az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek új 35–35h. cikkét). Az európai felügyeleti hatóságok rendelkezésére fog állni minden szükséges eszköz ahhoz, hogy biztosítsák az információnyújtásra irányuló kérésnek vagy határozatnak való megfelelést. A módosítások közigazgatási jellegű pénzbírságok és kényszerítő bírságok kiszabására vonatkozó hatáskörrel ruházzák fel az európai felügyeleti hatóságokat az Európai Unió Bírósága általi felülvizsgálhatóság és a szervezet meghallgatása mellett olyan esetekben, amikor a pénzügyi intézmény és/vagy a pénzügyi piaci szereplő nem adja meg a megfelelő információkat. Belső modellek a biztosítási szektorban Az EIOPA rendelet javasolt új 21a. cikke megerősíti az EIOPA-nak a belső modellek felügyeleti konvergenciáját biztosító szerepét. A belső modellek felügyeletének és jóváhagyásának eltérései következetlenséghez vezethetnek és egyenlőtlen versenyfeltételeket teremtenek. Az EIOPA jogosult lesz lesz kérésre a megfelelő információkat kellő időben megszerezni és az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságoknak véleményeket kibocsátani. Amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóságok között a csoportszintű belső modellekkel kapcsolatos nézeteltérések merülnek fel, az EIOPA emellett az alapító rendelet 19. cikke szerint – saját kezdeményezésére, egy vagy több hatáskörrel rendelkező hatóság kérésére vagy bizonyos esetekben az érintett csoport kérésére – jogosult lesz segíteni a hatóságokat a megállapodás elérésében. További rendelkezések Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 37. cikkének módosításai megerősítik azon európai felügyeleti hatósági érdekképviseleti csoportok konzultációs szerepét, amelyek véleménye és tanácsa alapvető jelentőséggel bír az európai felügyeleti hatóságok mindennapi működése szempontjából. Ha a érdekképviseleti csoport tagjai nem tudnak kialakítani közös véleményt vagy tanácsot, az érdekeltek egyik csoportját képviselő tagok külön véleményt vagy tanácsot nyújthatnak. Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 39. cikkének módosításai szerint az európai felügyeleti hatóságok határozatait – a megfelelő információk információkérés nyomán történő átadásának elmulasztása esetén hozott vizsgálati jellegű határozatok kivételével – nyilvánosságra kell hozni a határozatról készült, annak indokolását röviden ismertető összefoglalóval együtt. b)Irányítás E javaslat hatékonyabb irányítási szerkezetet irányoz elő az európai felügyeleti hatóságok számára azáltal, hogy bevezeti a jelenlegi igazgatótanácsot (az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 45. és 47. cikke) felváltó, állandó tagokkal működő független ügyvezető tanácsot, és átalakítja a felügyeleti tanács összetételét (az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 40. cikke). E javaslat pontosítja e két testület feladatait (43. és 47. cikk). Emellett az elnöki tisztség és hatáskörök is megerősítésre kerülnek (48. cikk). Az ügyvezető tanács

Az ügyvezető tanács legfőbb feladata a felügyeleti tanács által hozandó határozatok előkészítése. Ez annak biztosítását szolgálja, hogy a felügyeleti tanács döntéshozatala gyorsabb és egyszerűbb legyen. Ez hozzájárul továbbá a döntéshozatal során az uniós megközelítés fokozottabb érvényesítéséhez is. A bankszektor különleges helyzetének (a tagállamok többsége részt vesz a bankunióban) figyelembevétele érdekében kifejezetten elő van írva, hogy az EBH ügyvezető tanácsának kiegyensúlyozottnak és arányosnak kell lennie, és az Unió egészét kell tükröznie. Az ügyvezető tanács az elnökből és az állandó tagokból áll. Az állandó tagok száma egyrészt az ESMA, másrészt az EBH és az EIOPA szervezetén belül eltérő lesz, mivel a javaslat az ESMA-t – a másik két európai felügyeleti hatósággal szemben – egyes területeken jelentős számú új feladattal ruházza fel. Az állandó tagokat a Bizottság által megszervezett nyilvános pályázati eljárás alapján kell kinevezni. A Bizottság egy szűkített listát állít össze a jelöltekről, amelyet jóváhagyás céljából benyújt az Európai Parlamentnek. A Tanács a szűkített lista jóváhagyását követően határozat útján nevezi ki az állandó tagokat. A felmentési eljárás a kinevezési eljárást tükrözi, és a Tanácsra bízza a végső döntést. Az állandó tagok egyike átveszi a jelenlegi ügyvezető igazgató feladatait, akinek tisztsége ezt követően megszűnik. Az ügyvezető tanács veszi át az igazgatótanácsnak az európai felügyeleti hatóságok munkaprogramjának és költségvetésének elkészítésével kapcsolatos szerepét. Az ügyvezető tanács egyes területeken döntéshozatali hatáskörrel fog rendelkezni. Például az egyes hatáskörrel rendelkező hatóságokkal szemben bizonyos nem szabályozási jellegű ügyekkel, például a vitarendezéssel, az uniós jog megsértésével és a független felülvizsgálatokkal kapcsolatban. Ez biztosítja a hatékony, pártatlan és az uniós érdekeket szem előtt tartó döntéshozatalt. Az ügyvezető tanács feladata emellett a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára felügyeleti prioritások meghatározása az új „stratégiai felügyeleti terv” keretében. A testület ellenőrzi a hatáskörrel rendelkező hatóságok munkaprogramja uniós prioritásoknak való megfelelését, és felülvizsgálja azok végrehajtását. Az ügyvezető tanács felelős továbbá a nem uniós országokba irányuló tevékenységátruházással, kiszervezéssel és kockázatátruházással kapcsolatos intézkedések nyomon követésért annak biztosítása érdekében, hogy az eredendő kockázatok kezelésre kerüljenek. A testület dönt a stresszteszt végzéséről és a stresszteszt eredményei közzétételének módjáról. Végül az ügyvezető tanács felel az információkérésre vonatkozó határozatokért is. Az ügyvezető tanács tagjai mind egy-egy szavazattal rendelkeznek, és az elnöké a döntő szavazat. Az ügyvezető tanács feladatait a 47. cikk javasolt változata határozza meg. A módosítások az igazgatótanácsra való hivatkozásokat az ügyvezető tanácsra való hivatkozásokkal váltják fel. Emellett az ügyvezető igazgatói tisztség megszűnik. Az ügyvezető igazgató feladatait az ügyvezető tanács egyik állandó tagja veszi át. A felügyeleti tanács Az európai felügyeleti hatóságok általános irányításáért és döntéshozataláért felelős legfőbb szerve továbbra is a felügyeleti tanács marad. A 40. cikkel kapcsolatban javasolt módosítások azonban az ügyvezető tanács állandó tagjainak szavazati jogok nélküli felvételével megváltoztatják a felügyeleti tanács összetételét. A módosítások emellett adott esetben biztosítják a fogyasztóvédelmi hatóságok részvételét is. A felügyeleti tanácsban minden szavazati joggal rendelkező tagnak egy szavazata van. Mivel egyes nem szabályozási jellegű feladatokkal (a vitarendezéssel, az uniós jog megsértésével és a független felülvizsgálatokkal) kapcsolatos határozatokat az ügyvezető tanács hoz meg, a döntéshozatal jelenlegi szabályai szintén módosításra kerülnek. Annak ellenére, hogy az Egyesült Királyság jövőbeli távozásával csökken a bankunióban részt nem vevő tagállamok száma és súlya, és további tagállamok léphetnek be a bankunióba, javasolt az EBH felügyeleti tanácsa által hozott intézkedések és határozatok tekintetében a kettős többségre épülő szavazási rendszer fenntartása, mely rendszer 2013-ban a „bankunió” csomag részeként került bevezetésre annak biztosítása céljából, hogy az EBH határozatai mind a bankunióban részt vevő tagállamok, mind a többi tagállam sajátos helyzetét tükrözzék. A felügyeleti tanács tehát továbbra is tagjainak minősített többségével hozza meg határozatait, mely többségben benne kell lennie legalább a bankunióban részt vevő hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok egyszerű többségének és a bankunióban részt nem vevő hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok egyszerű többségének. A jelenlegi rendszer azonban rendkívül megnehezíti az EBH döntéshozatalát azzal, hogy a határozatokat abban az esetben sem lehet meghozni, ha a részt nem vevő tagállamok többsége szerint a szavazás nem elég fontos ahhoz, hogy azon jelen legyenek. Annak biztosítása érdekében, hogy az EBH folytatni tudja a hatékony döntéshozatalt, teljes mértékben megőrizve eközben a szavazáson jelen lévő részt nem vevő tagállamok biztosítékait, a szavazásra vonatkozó jelenlegi szabályokat úgy kell módosítani, hogy azok biztosítsák, hogy a szavazást távollétek esetén se kelljen elhalasztani. Ez emellett egyértelműen arra fogja ösztönözni a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságokat, hogy jelen legyenek az EBH ülésein, növelve ezáltal az üléseken hozott határozatok legitimációját. A módosítás éppen ezért kimondja, hogy a határozatot a szavazáson jelen lévő részt nem vevő tagállamok hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságainak egyszerű többségével és a szavazáson jelen lévő részt vevő tagállamok hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságainak egyszerű többségével kell meghozni. A hatáskörök megoszlása a két testület között Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 43. és 47. cikkének módosításai határozzák meg a felügyeleti tanács és az ügyvezető tanács közötti hatáskörmegosztás alapelvét. Eltérő rendelkezés hiányában (lásd az ügyvezető tanácsra vonatkozó fenti részeket) a felügyeleti tanács felelős a rendeletben említett minden határozat meghozataláért. Azokban az esetekben, amelyekben az ESMA a közvetlen felügyelettel kapcsolatos hatásköröket gyakorol, a felügyeleti tanácsa csak kétharmados többséggel utasíthatja el az ügyvezető tanács határozatra irányuló javaslatát. Ilyen esetben a tervezetet az ügyvezető tanácsnak felül kell vizsgálnia (az ESMA rendelet 44. cikkének módosításai). A felügyeleti tanácsot meg kell fosztani az elnök feletti fegyelmi jogkörtől, mivel már nem jogosult a kinevezésére (lásd lent). A 41. cikk módosításai és az új 45b. cikk lehetővé teszik a felügyeleti tanács és az ügyvezető tanács számára, hogy egyes feladatok ellátására belső bizottságokat hozzanak létre. Munkacsoportok létrehozása a továbbiakban nem lehetséges. Az elnök Az elnök az európai felügyeleti hatóság legfőbb képviselője. Az elnök tisztsége és hatáskörei megerősítésre kerülnek annak érdekében, hogy hatósági jogköreit növelni lehessen. Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 48. cikkének módosításai pontosítják az elnök kinevezésére irányuló eljárást. Az elnököt a Bizottság által megszervezett nyilvános pályázati eljárás alapján kell kinevezni. A Bizottság egy szűkített listát állít össze a jelöltekről, amelyet jóváhagyás céljából benyújt az Európai Parlamentnek. A szűkített lista Európai Parlament általi jóváhagyását követően a Tanács minősített többséggel hozott határozattal nevezi ki az állandó tagokat. A felmentési eljárás a kinevezési eljárást tükrözi, és a Tanácsra bízza a végső döntést. Ez növeli az elnök legitimációját és tekintélyét. Az elnök emellett az ügyvezető tanácsban döntő szavazattal rendelkezik. További rendelkezések A vegyes bizottság hatáskörébe tartozó feladatok az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 54. cikkének módosításával kibővülnek a fogyasztó- és befektetővédelmi ügyekkel. c)Pénzügyi rendelkezések

Annak biztosítása érdekében, hogy az európai felügyeleti hatóságok finanszírozási rendszere fenntartható legyen, és arányban álljon az általuk végzett és jövőben végzendő feladatokkal, illetve hogy a finanszírozási rendszer arányosan kösse össze a díjakat és hozzájárulásokat az európai felügyeleti hatóságok tevékenységével, javasolt a jelenlegi finanszírozási rendszer felülvizsgálata. A javasolt rendszerben továbbra is megtalálható a – jelenleg az Unió által biztosított – közfinanszírozási elem, amelyet a hazai ipar és más piaci szereplők a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok által fizetett hozzájárulásokat felváltó hozzájárulásaival kell kiegészíteni. Az európai felügyeleti hatóságok létrehozásának jogalapja (az EUMSZ 114. cikke) lehetővé teszi a finanszírozási rendszer módosítását és az ipartól származó hozzájárulások beszedését. Az uniós általános költségvetés és a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok hozzájárulásainak jelenleg meghatározott aránya (40 %/60 %) megszűnik. A módosításokkal biztosítható, hogy az európai felügyeleti hatóságok bevétele ezt követően három fő forrásból származzon: A 62. cikk módosításai uniós kiegyensúlyozó hozzájárulást írnak elő. A többéves pénzügyi keretben előzetesen meghatározott javasolt maximális éves uniós hozzájárulás az európai felügyeleti hatóságok éves költségvetésének 40 %-át fedezheti. E rendelkezés tiszteletben tartja az uniós költségvetés korlátait. A rendelkezés továbbá megszünteti a jelenleg alkalmazott fix megosztást (40 %/60 %), amely akadályozhatja az európai felügyeleti hatóságokat bevételeik más forrásból történő növelésében. E tekintetben a többéves pénzügyi keret elkészítéséhez az európai felügyeleti hatóságok kötelesek a Bizottság részére az éves költségvetési javaslatuk elkészítésére szolgáló módszerek alapján a várható költségvetési igényükre vonatkozó középtávú előrejelzéseket készíteni (legalább 5 évre). Másodszor, bevezetésre került egy, a magánszektorból származó új forrás: a pénzügyi intézmények éves hozzájárulása. Ez a bevételforrás váltja fel a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok jelenlegi kötelező hozzájárulásait az európai felügyeleti hatóságok költségvetéséhez. Az éves hozzájárulásokat azok a pénzügyi intézmények fogják megfizetni, amelyek az európai felügyeleti hatóságok közvetett felügyelete alatt állnak, és amelyek az alapító rendeletek 1. cikke (2) bekezdésének hatálya alá tartoznak. A módosítások kimondják, hogy a pénzügyi intézmények éves hozzájárulásai összegének a piaci szereplők alapító rendeletek és ágazati jogszabályok szerinti egyes kategóriái tekintetében a Hatóság által elvégezni tervezett becsült munkamennyiségen kell alapulnia. A módosítások értelmében ezeket az éves hozzájárulásokat a tagállamok által kijelölt nemzeti hatóságok szedik be. A módosítások emellett kimondják, hogy olyan felhatalmazáson alapuló jogi aktust kell elfogadni, amely meghatározza, hogy az éves hozzájárulások teljes összege miként oszlik meg a pénzügyi intézmények különböző kategóriái között az e kategóriáktól elvárt tevékenységek alapján. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus emellett a pénzügyi intézmények minden kategóriája számára megfelelő és objektív kritériumokat állapít meg a ténylegesen fizetendő éves hozzájárulások kiszámítására. E kritériumokat a pénzügyi intézmények méretére kell alapozni annak érdekében, hogy tükrözzék azok piaci jelentőségét. Végül a felhatalmazáson alapuló jogi aktus de minimis küszöböket állapít meg, amelyek alatt a kisebb pénzügyi intézményeknek egyáltalán nem kell pénzügyi hozzájárulást teljesíteniük, vagy azok számára minimum-hozzájárulást állapít meg. Harmadszor, a három rendelet változatlanul hagyja azokat a jelenlegi rendelkezéseket, amelyek lehetővé teszik a három európai felügyeleti hatóság számára, hogy a közvetlen felügyeletük alatt álló szervezetektől díjakat szedjenek be. E rendelkezés jelenleg különösen fontos az ESMA számára. Az új finanszírozási mechanizmus szerint a szervezeteknek nem kell kétszer megfizetniük ugyanannak a szolgáltatásnak a díját. Azok a szervezetek, amelyek az európai felügyeleti hatóságok közvetlen felügyelet alatt állnak, az ágazati jogszabályok által meghatározott felügyeleti díjat fizetnek, a (közvetlenül a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok, közvetve pedig az európai felügyeleti hatóságok által felügyelt) többi pénzügyi intézmény pedig pénzügyi hozzájárulást teljesít. A módosításokban emellett két kiegészítő bevételforrás is szerepel. A módosítások bevezetik a tagállamok és megfigyelők önkéntes pénzügyi hozzájárulásának lehetőségét is azzal a feltétellel, hogy az ilyen hozzájárulások nem veszélyeztethetik az európai felügyeleti hatóságok függetlenségét és pártatlanságát. Az ilyen önkéntes hozzájárulásokból finanszírozható például a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok feladatainak az európai felügyeleti hatóságokra történő átruházása. A módosítások ezen túlmenően annak lehetőségét is bevezetik, hogy az európai felügyeleti hatóságok a kiadványokért, képzésekért és a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok által kért egyéb szolgáltatásokért díjakat szedjenek be. d)Általános rendelkezések Az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 70. cikkének módosításai kiterjesztik a szakmai titoktartási kötelezettséget a nem a hatóságok személyi állományába tartozó személyekre (vagyis a Hatóság feladataival kapcsolatban közvetlenül vagy közvetve, tartósan vagy alkalmilag szolgáltatást nyújtó személyekre, beleértve az ügyvezető tanács és a felügyeleti tanács által erre felhatalmazott vagy a hatáskörrel rendelkező hatóságok által erre kijelölt tisztviselőket és más személyeket is). Azonos szakmai titoktartási követelmények alkalmazandók azokra a megfigyelőkre is, akik részt vesznek az ügyvezető tanács és a felügyeleti tanács ülésein, akik közreműködnek a Hatóság tevékenységeiben. E módosítás biztosítja, hogy azokat a személyeket, akikre nem vonatkozik az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek 70. cikkében megfogalmazott szakmai titoktartási kötelezettség, és akik részt vesznek a testületi üléseken, a munkacsoportokban, az albizottságokban és a szakértői hálózatban, szintén kösse a szakmai titoktartási kötelezettség. Az 1093/2010/EU rendelet, az 1094/2010/EU rendelet és az 1095/2010/EU rendelet, valamint a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó ágazati jogszabályok arra kötelezik az európai felügyeleti hatóságokat, hogy tényleges igazgatási mechanizmusokat működtessenek, ideértve a harmadik országbeli felügyeletekkel történő információcserét is. A hatékony együttműködés és információcsere még fontosabbá válik, mivel e módosító rendelet folytán egyes európai felügyeleti hatóságok a nem uniós szervezetek és tevékenységek felügyeletére vonatkozó további, szélesebb körű feladatokat kell, hogy ellássanak. Amennyiben ezzel kapcsolatban az európai felügyeleti hatóságok személyes adatokat kezelnek – ideértve az ilyen adatok Unión kívülre történő továbbítását is –, köti őket az (EU) 2018/XXX rendelet (az uniós intézményekre és szervekre vonatkozó adatvédelmi rendelet). Megfelelőségi határozat vagy – például az uniós intézményekre és szervekre vonatkozó adatvédelmi rendelet 49. cikkének (3) bekezdése szerinti közigazgatási megállapodásokban előírt – megfelelő garanciák hiányában az európai felügyeleti hatóságok a rendelet – különösen a pénzügyi felügyeleti hatóságok közötti nemzetközi adatcserére alkalmazandó – 51. cikke (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott, közérdekre alapított eltérés szerint és az abban foglalt feltételekkel harmadik ország hatóságának is átadhatnak személyes adatokat. (2)A 4., az 5., illetve a 7. cikk a 345/2013/EU rendelet (EuVECA), a 346/2013/EU rendelet (ESZVA) és az (EU) 2015/760 rendelet (EHTBA) módosításaira vonatkozik. Az európai kockázatitőke-alapokról szóló, 2013. április 17-i 345/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (EuVECA) és az európai szociális vállalkozási alapokról szóló, 2013. április 17-i 346/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (ESZVA) különös finanszírozási rendszert vezettek be annak érdekében, hogy megkönnyítsék a piaci szereplőknek, hogy az innovatív kis- és középvállalkozások (a továbbiakban: kkv-k) és a szociális vállalkozások számára Európa-szerte tőkét gyűjtsenek, vagy azokba befektessenek. Egységes követelmények és feltételek kerültek bevezetésre azon kollektív befektetési vállalkozások kezelői tekintetében, amelyek minősített kockázatitőke-alapok vagy szociális vállalkozási alapok forgalmazása során az „EuVECA” vagy az „ESZVA” megnevezést kívánják használni. Az európai hosszú távú befektetési alapokról szóló, 2015. április 29-i (EU) 2015/760 európai parlamenti és tanácsi rendelet bevezette az „EHTBA” mechanizmust, amely a reálgazdaságba – például infrastrukturális projektekbe – történő befektetéseket célozza, a hosszabb távú befektetésre koncentrálva. Az (EU) 2015/760 rendelet olyan egységes követelményeket határoz meg, amelyeket a hosszú távú alapoknak be kell tartaniuk annak érdekében, hogy „EHTBA”-nak minősülhessenek. Az EuVECA, az ESZVA és az EHTBA harmonizált kollektív befektetési alapok. A 345/2013/EU rendelet, a 346/2013/EU rendelet és az (EU) 2015/760 rendelet irányadó a minősített befektetésekre, a minősített portfólióvállalkozásokra, a koncentrációs szabályokra és az elfogadható befektetőkre. A szabályok emellett a felügyeleti hatásköröket is meghatározzák, ideértve a nyilvántartásba vételre, az engedélyezésre, a folyamatos felügyeletre és a nyilvántartásból való törlésre vagy az engedély visszavonására vonatkozó követelményeket is. A 345/2013/EU rendelet, a 346/2013/EU rendelet és az (EU) 2015/760 rendelet legfőbb célja a munkahelyteremtés és a növekedés fellendítése, a kkv-k finanszírozása és a szociális és hosszú távú befektetések előmozdítása, valamint az uniós befektetési kultúra fejlesztése. A mérlegelési jogkörük nemzeti illetékes hatóságok általi eltérő használata, azok különböző közigazgatási gyakorlatai, valamint a felügyeleti kultúrák és teljesítmények különbségei azonban az e három rendelettel elért harmonizáció ellenére továbbra is fennmaradnak. Ezek a különbségek veszélyeztetik a minősített kockázatitőke-alapok, a minősített szociális vállalkozási alapok és a hosszú távú befektetési alapok kezelőinek egyenlő versenyfeltételeit a különböző tagállamokban, ugyanakkor növelik e kezelők tranzakciós és működési költségeit. Egyetlen uniós felügyelet kijelölése elősegíti e rendeletek céljainak elérését, mivel az még inkább megkönnyíti ezen alapstruktúrák határokon átnyúló integrációját, fejlesztését és forgalmazását. E javaslat célja ezen uniós címkével rendelkező alapok Unión belüli engedélyezésére/nyilvántartásba vételére irányadó igazgatási eljárások további egyszerűsítése és az egyenlő versenyfeltételek megerősítése azáltal, hogy azok felügyeletét – az alap létrehozásának és forgalmazásának helyétől függetlenül – központosítja. A szabályok egységes alkalmazása lehetővé tenné a kezelők számára a tranzakciós és működési költségek csökkentését és a befektetői döntések megerősítését. Az ESMA feladata ezen uniós alapok és kezelőik engedélyezése/nyilvántartásba vétele,