A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 2013. évi jelentés a versenypolitikáról /* COM/2014/0249 final */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 2013. évi jelentés a versenypolitikáról BEVEZETÉS – AZ UNIÓS VERSENYPOLITIKA ESZKÖZ AZ EURÓPAI VERSENYKÉPESSÉG VISSZASZERZÉSÉHEZ 2013-ban bíztató jelei mutatkoztak annak, hogy Európában megkezdődött a gazdasági fellendülés. Az uniós szinten hozott politikai intézkedések hozzájárultak ahhoz, hogy megkezdődött a bizalom helyreállítása, és a növekedési pályához való visszatérés alapjainak megteremtése. Mindazonáltal lankadatlan erőfeszítésekre van szükség. Ha az Unió maga mögött akarja hagyni a válság következményeit, és újra kívánja indítani az európai gazdaságot, további intézkedéseket kell tennie. Európának szerkezeti kiigazításokra, az erőforrások hatékony elosztására és a termelékenység növekedésére van szüksége. Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés továbbra is Európa következő évtizedre vonatkozó politikai programjának központi kérdése marad. A versenyképesség egész Unióban történő fellendítése kiemelten fontos az említett cél eléréséhez. A versenyképesség összetett, többdimenziós fogalom. A Világgazdasági Fórum globális versenyképességi jelentése a következőképpen határozza meg a versenyképességet: „azon intézmények, politikák és tényezők összessége, amelyek meghatározzák egy ország termelékenységének szintjét”.[1] Az Európai Bizottság európai versenyképességi jelentése szerint a versenyképesség gyökerét alapvetően az intézményi és a mikrogazdasági szabályozási keret alkotja, amely meghatározza a vállalkozások létrejöttének és fejlődésének, valamint az egyéni kreativitás és erőfeszítések jutalmazásának feltételeit.[2] A versenypolitika eszközei maradéktalanul megfelelnek mindkét leírásnak. Ezenfelül az Európai Parlament versenypolitikáról szóló 2013-as tanulmánya[3] az alábbi következtetésre jutott: „A versenyképesség döntő szerepet játszik a gazdasági növekedés hajtóerejét képező termelékenység és innováció előmozdításában. Tehát a versenyt fokozó versenypolitika ösztönzi a növekedést.” Ez a versenypolitika valamennyi eszközére vonatkozik. A trösztellenes intézkedések meghiúsíthatják az erőfölényben lévő vállalatok arra irányuló próbálkozásait, hogy az új belépőket távol tartsák a piactól, és megakadályozzák őket abban, hogy hatékonyan versenyezzenek. A versenypolitika annak a feltételeit is megteremtheti, hogy az uniós ipar alacsonyabb költségek mellett üzemeljen. Az összefonódás-ellenőrzés képes megőrizni a piacok nyitottságát és hatékonyságát. Az állami támogatási politika védelmet nyújt a belső piac torzulásaival szemben, valamint elősegíti, hogy az állami forrásokat a versenyképességet fokozó célok felé irányítsák. Emellett a verseny és a versenypolitika az innováció fellendítéséhez szükséges általános feltételek szerves részét képezi. Ösztönzőket nyújt az innovatív és az induló vállalkozásoknak, serkenti a vállatok hatékonyságának további javítását, továbbá elősegíti a K+F és az innováció ösztönzése céljából kidolgozott támogatásokat. A versenypolitika előmozdítja a versenyképességet a globális környezetben. Az egységes piacon folyó egészséges verseny felkészíti az európai vállalatokat arra, hogy a globális piacokon folytassák üzleti tevékenységüket és érjenek el sikert. Emellett alátámasztja korszerű iparpolitikát, amint az megjelenik a Lisszaboni Szerződés iparra vonatkozó azon rendelkezéseiben (az EUMSZ 173. cikke), amelyek kimondják, hogy az Unió és tagállamok által hozott intézkedéseknek „összhangban (kell állniuk) a nyitott és versengő piacok rendszerével”. Továbbá a versenypolitika az egységes piaci szabályozás szükséges kísérője. Ha nem megfelelően érvényesítik az egységes piaci és a versenyszabályokat, az veszélyeztetheti a szabályozási intézkedések hatását a vállalatok stratégiáira és beruházásaira. Az állami támogatási és versenyszabályok végrehajtásának az Európa 2020 stratégiában, valamint a stratégia kiemelt kezdeményeinek megvalósításaiban is fontos szerepet kell játszania. A versenypolitikai intézkedések elsősorban az alábbi kiemelt kezdeményezésekhez járulnak hozzá: „Innovatív Unió”, „Iparpolitika a globalizáció korában”, „Erőforrás-hatékony Európa”, valamint „Európai digitális menetrend”. 2013-ban valamennyi versenypolitikai végrehajtó eszköz hozzájárult az európai gazdaság növekedésének és versenyképességének elősegítéséhez. A trösztellenes intézkedések elrettentettek a belső piac mesterséges széttagolásától, és büntették annak előfordulását. Az állami támogatási szabályozás korszerűsítését azért dolgoztuk ki, hogy ösztönözzük növekedést elősegítő közkiadások tervezését. Fontos döntések születtek olyan stratégiai jelentőségű szektorokban, mint a pénzügyi szolgáltatások, a távközlés, a digitális gazdaság és az energetika. A versenypolitikai döntéshozatal és végrehajtás terén folytatott nemzetközi együttműködés elősegítette a vállalkozások egyre nemzetközibbé válása által okozott nehézségek leküzdését. Végezetül 2013-ban két fontos lépésre került sor az uniós versenypolitika tekintetében. Egyrészt az 1/2003/EK rendelet[4] elfogadása – annak idején – új korszakot nyitott az uniós trösztellenes szabályok végrehajtása tekintetében, és most, egy évtizeddel később, aktuálissá vált az állapotfelmérés, valamint a további javítási lehetősségek végiggondolása. Másrészt a Bizottság június 11-én elfogadta az antitrösztszabályok megsértésén alapuló kártérítési keresetekről szóló irányelvjavaslatot[5] – egy, az érdekeltek által rég várt intézkedést, amely szakpolitikai prioritást jelent a jelenlegi Bizottság számára. Az említett kérdésekkel – és az ebben a jelentésben érintett problémákkal – kapcsolatos viták adták a témáját a Bizottság és az Európai Parlament között az év folyamán zajlott strukturált párbeszédnek (lásd a „Versenypolitikai párbeszéd más intézményekkel” című 8. szakaszt, további részletekért pedig az ehhez a jelentéshez csatolt bizottsági szolgálati munkadokumentumot). 1. A VERSENYKÉPESSÉG ELŐMOZDÍTÁSA a kartellekkel szembeni küzdelem révén Az európai vállalatok sikere nagymértékben a versenyképes áraktól függ. A versenyellenes magatartások és piaci struktúrák által mesterségesen megnövelt termelési költségek ártanak Európa globális piacokon való versenyképességének, valamint a kontinens átfogó növekedési kilátásainak. Szükségtelen hangsúlyozni, hogy a magasabb ráfordítási költségek az európai fogyasztók által fizetett végső árakban is megjelennek. A kartellekkel szembeni határozott intézkedések rendkívül lényegesek ebből a szempontból. A kartellek gyakran az alapanyagokat és a köztes termékeket érintik, és a Bizottság e területre összpontosította végrehajtási erőfeszítéseit. Az elmúlt években több sikeres vizsgálat szüntetett meg olyan kartelleket, amelyek a termelési költségek növekedését idézték elő, és súlyosan károsították az Unió versenyképességét.[6] A Bizottság 2013-ban is lezárt egy ilyen ügyet. A Bizottság júliusban összesen 141 791 000 EUR bírságot szabott ki öt autóalkatrész beszállítóval – a Sumitomoval, a Yazakival, a Furukawával, S-Y Systems Technologies-zel (SYS) és Leonival – szemben, mivel részt vettek azon öt kartell legalább egyikében, amelyek gépjárműipari kábelköteget szállítottak a Toyota, a Honda, a Nissan és a Renault számára. A kartell az Európai Gazdasági Térség (EGT) egész területére kiterjedt.[7] A kábelköteg olyan kábelekből álló szerelvény, amely a számítógépet a járműbe épített különböző alkatrészekkel összekapcsoló jeleket vagy elektromos áramot továbbít, és amelyet gyakran a jármű „központi idegrendszereként” írnak le. A kartellek felszámolása következtében növekszik a pénzügyi szolgáltatási szektor átláthatósága: a kamatderivatívákkal kapcsolatos ügyek A kamatderivatívák olyan pénzügyi termékek, amelyeket a bankok és a vállalatok a kamatkockázat kezelése érdekében alkalmaznak. Értéküket a referencia-kamatlábak – ilyen például a különböző valutákra, például a japán jenre (JPY) alkalmazott londoni bankközi kamatláb (LIBOR), vagy az euró esetében az európai irányadó bankközi kamatláb (EURIBOR) – szintjéből származtatják. Az euro kamatderivatívák kartellje 2005 szeptembere és 2008 májusa között működött. A vitarendezésben való részvételt a Barclays, a Deutsche Bank, az RBS és a Société Générale vállalta. A kartell megkísérelte torzítani az említett derivatívák árösszetevőinek szokásos árfolyamát. A különböző bankok kereskedői egyeztették a bankjaik által az EURIBOR kiszámításához szolgáltatandó adatokat, valamint kereskedési és árazási stratégiáikat. A Crédit Agricole-lal, az HSBC-vel és a JPMorgan-nel szemben is eljárásokat indítottak, és az e három vállalat magatartásával kapcsolatban a szokásos kartelleljárás szerinti folytatódik a vizsgálat. A jenalapú kamatderivatívák (YIRD) ágazatában a Bizottság 7 különálló, kétoldalú jogsértést tárt fel, amelyek 2007–2010-ben 1 és 10 hónap közötti ideig tartottak. Az összejátszás kiterjedt a résztvevő bankok kereskedői közötti, egyes JPY LIBOR adatszolgáltatásokkal kapcsolatos egyeztetésekre. A részt vevő kereskedők alkalmanként a kereskedési pozíciókkal vagy a jövőbeni JPY LIBOR adatszolgáltatásokkal kapcsolatos érzékeny üzleti információkat is kicseréltek (egy esetben a jövőbeni Euro-jen TIBOR – tokiói bankközi kamatláb – adatszolgáltatásokkal kapcsolatban is). A legalább egy esetben jogsértő bankok a következők: UBS, RBS, Deutsche Bank, Citigroup és JPMorgan Az RP Martin brókercég elősegítette az egyik jogsértést azáltal, hogy felhasználta több olyan JPY LIBOR panelbankhoz fűződő kapcsolatait, amelyek nem vettek részt a jogsértésben, azzal a céllal, hogy befolyásolja JPY LIBOR adatszolgáltatásukat. A Bizottság ugyanezen vizsgálat keretében az ICAP bankközi brókercéggel szemben is eljárást indított. Ez a vizsgálat a szokásos kartelleljárás szerinti folytatódik. Az említett határozatok azt az egyértelmű üzenetet hordozzák, hogy a Bizottság eltökélt szándéka szerint küzd a pénzügyi szektor ilyen kartelljeivel és megbünteti azokat. Az egészséges verseny és az átláthatóság alapvető fontosságú ahhoz, hogy a pénzügyi piacok megfelelően működjenek a reálgazdaság szolgálatában, ahelyett, hogy kevesek érdekeit szolgálnák. Az elmúlt években kibontakozó másik tendencia a szolgáltatási ágazatok kartelljeinek felderítése volt. A Bizottság jelenleg több ügyben jár el a pénzügyi szolgáltatások területén. A Bizottság december 4-én összesen 1 712 468 000 EUR összegű bírságot szabott ki 8 bankkal szemben amiatt, hogy részt vettek a származtatott pénzügyi eszközök EGT-piacán működő kartellekben.[8] Négy bank euróban denominált kamatderivatívákra vonatkozó kartellben vett részt. Hat bank japán jenben denominált kamatderivatívákra vonatkozó kétoldalú kartellben vagy kartellekben vett részt. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. cikke tiltja az említett összejátszásokat. Mindkét határozatot vitarendezési eljárás keretében fogadták el, és a vitarendezési eljárásban való részvételük miatt a felekre kiszabott bírságokat 10%-kkal mérsékelték. A Bizottság emellett több ügyet vizsgált az élelmiszerágazatban, ez ugyanis olyan terület, amely közvetlenül érinti a fogyasztókat. A Bizottság novemberben összesen 28 716 000 EUR összegű bírságot szabott ki kartell működtetése miatt, a következő európai északi-tengeri garnélarák-kereskedő cégekkel szemben: Heiploeg, Klaas Puul, Kok Seafood (mindegyik Hollandiában letelepedett), valamint Stührk (Németországban letelepedett).[9] 2000 júniusa és 2009 januárja között a Heiploeg és a Klaas Puul megállapodott a Belgiumban, Franciaországban, Németországban és Hollandiában értékesített északi-tengeri garnélarák árának rögzítéséről és az értékesített mennyiség felosztásáról. Az említett határozatok mellett a Bizottság áprilisban kifogásközlést küldött több intelligenschipkártya-beszállítónak egy kartellben való állítólagos részvételük miatt.[10] Az intelligens chipkártyáknak számtalan alkalmazása van, például SIM kártyaként, bankkártyaként, személyazonosító kártyaként, illetve sok egyéb eszközként. A Bizottság előzetes álláspontja szerint egyes beszállítók az árak emelése érdekében összehangolhatták magatartásukat az EGT-n belül. A Bizottság kezdetben egyes vállalkozások esetében vitarendezési eljárás keretében kívánta megtárgyalni azok kartellben való állítólagos részvételét. Mivel azonban nem történt előrehaladás, végül visszatért a szokásos trösztellenes eljáráshoz. Végezetül emlékeztetni kell arra, hogy a kartellek széttagolhatják a belső piacot, valamint akadályozhatják az ipar igazodását a változó piaci feltételekhez. Ezért az általuk okozott kár nem korlátozódik a működtetésükben részt vevő vállalatok piacaira, hanem kihatással lehet a gazdaság egészének versenyképességére. 2. A trösztellenes jogszabályok hatékony betartásának és az összefonódások ellenőrzésének biztosítása a vállalkozások és a fogyasztók érdekében Az 1/2003/EK rendelet – az EUMSZ 101. és 102. cikkének érvényesítésére szolgáló fő eljárási eszköz – 2004. május 1-jén lépett hatályba. A rendelet fordulópontot jelentett, mivel feljogosította az Unión belüli jogalkalmazó szerveket (a Bizottságot, a nemzeti versenyhatóságokat és a nemzeti bíróságokat), hogy az uniós trösztellenes szabályokat alkalmazzák azokra a megállapodásokra és gyakorlatokra, amelyek alkalmasak a tagállamok közötti kereskedelem befolyásolására, tiszteletben tartva ugyanakkor az érintetteknek az Európai Unió Alapjogi Chartája által védelemben részesített alapvető jogait. Létrejött az Európai Versenyhatóságok Hálózata (ECN), valamint együttműködési eszközöket alakítottak ki a közös szabályok hatékony és koherens alkalmazása céljából. A fentiek alapján a Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok együtt jelentős jogérvényesítési eredményeket értek el, amelyeket széles körű szakpolitikai munka is alátámasztott. A Bizottság 2004 óta gyakorlatilag minden gazdasági ágazatban megvizsgálta az esetlegesen versenyellenes gyakorlatokat, és több mint 120 határozatot fogadott el. A nemzeti versenyhatóságok ugyanezen időszak alatt több, mint1600 ügyet vizsgáltak, aminek eredményeként több mint 600 jogérvényesítési határozat született. A Bizottság 2013-ban megkezdte az említett tíz év tapasztalatainak felmérését, hogy elemezze az uniós versenyhatóságok munkáját a különböző ágazatokban és a különféle jogsértési típusok esetében. A múlt prioritásainak és eredményeinek felmérése elősegíti a Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok közötti, már jelenleg is kiváló együttműködés erősítését. Az 1/2003/EK rendelet működése A nemzeti versenyhatóságok felépítése Az uniós jog a tagállamokra bízza annak biztosítását, hogy hatékony és megfelelően felszerelt nemzeti versenyhatóságok álljanak rendelkezésre, továbbá nagyrészt a tagállamok hatáskörében hagyja a nemzeti versenyjogi jogérvényesítési rendszerek kialakítását. Az egyetlen kifejezett követelmény szerint a tagállamoknak úgy kell kijelölniük az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásáért felelős, megfelelő hatóságokat, hogy hatékonyan betartsák a rendelet rendelkezéseit. Az elmúlt években sok tagállamban került sor szerkezeti reformokra. Az Európai Versenyhatóságok Hálózatát (ECN) alkotó nemzeti versenyhatóságok szerkezete általában véve a szélesebb körű önállóság és a hatékonyság növelése irányába változott. Mindazonáltal egyes nemzeti versenyhatóságok függetlensége és forrásai tekintetében kérdések merültek fel. A visszalépést meg kell akadályozni. A végrehajtási jogkörök közelítése A rendelet a tagállamok mérlegelésére bízza saját eljárásaik és az uniós versenyszabályok tagállami alkalmazásával kapcsolatos szankciók megállapítását. A tényleges érvényesülés és az egyenértékűség elve révén biztosítandó hatékony végrehajtás általános tagállami kötelezettségétől eltekintve az uniós jog nem szabályozza és nem hangolja össze az említett kérdéseket. Ennek következtében a Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok eltérő eljárásoknak és szankcióknak megfelelően alkalmazzák ugyanazokat az anyagi jogi szabályokat. Az ECN hálózat tevékenységének hangsúlya évek óta a végrehajtási jogkörök közelítésére helyeződik. Az ECN részletes összehasonlító jelentéseket készített a vizsgálati és döntéshozatali jogkörökről, valamint egy sor ECN-ajánlást adott ki a vizsgálati és döntéshozatali jogkörökről. Ami a versenyjogi jogsértések szankcióit illeti, a legtöbb nemzeti versenyhatóság visszatartó hatású polgári jogi/közigazgatási bírságokat szabhat ki, valamint hasonló alapvető módszereket alkalmaz a bíróságok megállapítása során. Az „Európa 2020” stratégia (európai szemeszter) keretében és a gazdasági kiigazítási programokkal összefüggésben kiadott országspecifikus ajánlások az eljárások fokozott összehangolását eredményező reformokra ösztönözték a tagállamokat. Az engedékenységi konvergencia és a más jogterületekhez való kapcsolódás Az engedékenységi programok a titkos kartellek felderítésének általánosan elismert, fontos eszközei. Az ECN keretében kezdettől fogva prioritást élvezett a konvergencia és a zavartalan együttműködés elősegítése ezen a területen. Nevezetesen az ECN-ben kidolgozott ECN engedékenységi mintaprogram átfogó mintaszabályzatot és eljárásokat nyújt a tagállamoknak / nemzeti versenyhatóságoknak, amelyekből ötleteket meríthetnek a nemzeti intézkedések kidolgozásakor. Ennek következtében jóformán az összes tagállam bevezetett engedékenységi programokat, továbbá jelentős mértékben összehangolták azokat az engedékenységi mintaprogrammal. 2012 végén jóváhagyták az engedékenységi mintaprogram apróbb finomításait. A Bizottság továbbra is szoros figyelemmel követi az uniós versenyszabályok átfogó hatósági jogérvényesítési keretének működését. A Bizottság 2013-ban a trösztellenes szabályozási környezettel kapcsolatos alapvető kezdeményezésként irányelvjavaslatot terjesztett elő annak szabályozására, hogy a polgárok és a vállalkozások hogyan követelhetnek kártérítést, ha az uniós trösztellenes szabályok megsértésének – például a kartellek és a piaci erőfölénnyel való visszaélések – áldozatává válnak.[11] A javaslat célja több olyan gyakorlati nehézség megszüntetése, amelyekkel az áldozatok gyakran szembesülnek, amikor tisztességes kártérítést próbálnak igényelni az uniós versenyjog megsértése következtében keletkezett károkért. A katellek áldozatainak hatékony kártérítése előtti akadályok megszüntetése A jogalkotási javaslat A Bizottság június 11-én elfogadta az uniós versenyjogi szabályok megsértésén alapuló kártérítési keresetekről szóló irányelvjavaslatot. Az uniós jog értelmében bármely személy vagy vállalat, aki/amely az uniós versenyjog megsértése miatt károsodást szenvedett, teljes körű kártalanításra jogosult. A javaslatnak két kiegészítő célja van. Először is az, hogy a kártérítéshez való uniós jog valamennyi tagállamban valósággá váljon azáltal, hogy megszüntetik azokat a legfontosabb gyakorlati akadályokat, amelyekkel a fogyasztók és a vállalatok gyakran szembesülnek, amikor jogorvoslatot kívánnak igényelni. Másodsorban a javaslat arra irányul, hogy a hatósági jogérvényesítés eredményessége érdekében összehangolja az ilyen magánjogi kártérítési igényeket a Bizottság és a nemzeti versenyhatóságok jogérvényesítési tevékenységével, és így összességében javítsa a jogérvényesítést. Az említett célok elérése érdekében a javaslat a versenyjogi szabályok megsértésén alapuló kártérítési keresetek legfontosabb vonatkozásaira (így a bizonyítékokhoz való hozzáférésre, a keresetindítási határidőkre és jogosultságra, valamint az értékesítési láncban áthárított árnövelés megtérítésével kapcsolatos bizonyítási teherre) vonatkozó anyagi jogi és eljárási szabályokat tartalmaz. A javaslat arra törekszik, hogy jogbiztonságot teremtsen, illetve biztosítson a hatósági jogérvényesítés céljából előállított bizonyítékok elfogadhatósága/ismertetése tekintetében. Például az engedékenységi programok vonzerejének megóvása érdekében előírja, hogy a vállalati engedékenységi nyilatkozatok soha nem hozhatók nyilvánosságra a magánjogi kártérítési jogvitákban. A javaslat elősegíti a kapcsolódó kártérítési igényeket, kimondva, hogy a nemzeti versenyhatóságok jogsértési ügyben hozott jogerős határozatai bizonyító erővel rendelkeznek. Kísérő intézkedések A javaslattal egyidejűleg a Bizottság elfogadta a versenyjogi szabályok megsértésével okozott károknak az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. és 102. cikkének megsértésén alapuló keresetek során történő számszerűsítéséről szóló közleményt, amelynek célja, hogy iránymutatást adjon a bíróságok és a kártérítési keresetek felei számára. A közleményt a Bizottság szolgálatai által készített, és az Unió valamennyi hivatalos nyelvére lefordított, átfogóbb jellegű gyakorlati útmutató kísérte. Végezetül a javaslatot kiegészítette a Bizottság kollektív jogorvoslatra vonatkozó ajánlása, amely azt javasolja, hogy valamennyi tagállam vezessen be kollektív jogorvoslati mechanizmusokat az uniós jog alapján minden uniós polgárt megillető jogok – köztük a versenyjogi szabályok megsértésével okozott károk megtérítéséhez való jog – érvényesítésének megkönnyítése céljából. Továbbá a Bizottság december 5-én elfogadta az „összefonódás-ellenőrzés egyszerűsítésére irányuló kezdeményezés” elnevezésű csomagot. A csomag felöleli az összefonódás-ellenőrzési rendelet végrehajtási rendeletének[12] módosítását, valamint az egyszerűsített eljárásról szóló új közlemény elfogadását.[13] Ennek következtében várhatóan lényegesen növekszik majd az egyszerűsített eljárásban intézett ügyek aránya. Az egyszerűsítési kezdeményezés konkrét példát nyújt a Bizottság elkötelezettségére a Célravezető és hatásos szabályozás program (REFIT) megvalósítása iránt,[14] amelynek célja a növekedés és a versenyképesség előmozdítása az uniós vállalkozásokra és polgárokra nehezedő szabályozási teher csökkentése révén. 3. Az állami támogatási szabályozás korszerűsítése annak ÉRDEKÉBEN, hogy a növekedést erősítő célok felé irányítsák az állami forrásokat A versenyellenes üzleti gyakorlatokhoz, például a kartellekhez hasonlóan, a kormányzati támogatások is torzíthatják az egyenlő versenyfeltételeket, szükségtelen akadályokat támaszthatnak, valamint eltékozolhatják a belső piac növekedési lehetőségeit. A kormányzati támogatás azonban kedvező hatással is járhat, amennyiben megfelelően célzott, piaci hiányosságokat szüntet meg, valamint olyan beruházási és vállalkozási ösztönzőket teremt, amelyek máskülönben nem jönnének létre. A „jó” állami támogatás ösztönözheti az innovációt és a humán tőke fejlesztését. Az uniós állami támogatási politika azt is elősegítheti, hogy a nemzeti hatóságok a lehető legjobban hasznosítsák a szűkös erőforrásokat a költségvetési megszorítások idején. A jelenlegi gazdasági helyzetben a növekedésorientált politikákra fordított állami kiadások előmozdítása alapvető prioritás az Unió számára, és ez jelenti az állami támogatási szabályozás korszerűsítésére irányuló stratégia legfontosabb indokát.[15] A stratégia reformfolyamata befejezési szakaszba jutott; a Bizottság 2013-ban az alábbi főbb elemeken dolgozott. Az Unión belüli versenyképességi különbségek leküzdése célzott regionális támogatás segítségével A Bizottság 2013 júniusában új iránymutatást fogadott el a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó regionális állami támogatásokról.[16] Az elfogadásra azt követően került sor, hogy széles körű konzultációt tartottak az érdekeltekkel (tagállamok, regionális és helyi hatóságok, vállalkozói szövetségek, érdekcsoportok, egyedi vállalatok és polgárok), az Európai Parlamenttel, a Régiók Bizottságával, valamint az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsággal. A regionális támogatási iránymutatás elősegíti az Unión belüli versenyképességi különbségek csökkentését azáltal, hogy támogatja a hozzáadott értéket képviselő projektekbe történő termelő beruházásokat, különösen Európa leghátrányosabb helyzetű régióiban. Igazodás a szélessávú infrastruktúra fejlesztésének kihívásaihoz: a szélessávú hálózatokhoz nyújtott állami támogatásokról szóló új iránymutatás Januárban hatályba lépett a szélessávú szektorra vonatkozó uniós állami támogatási szabályok alkalmazására vonatkozó felülvizsgált iránymutatás[17]. Az iránymutatás elősegíti, hogy a tagállamok elérjék az európai digitális menetrendbe foglalt célkitűzéseket, megerősítsék a nyílt hozzáférés követelményeit, javítsák az átláthatóságot és elősegítsék a megfelelően célzott támogatásokat, egyúttal pedig egyszerűsítsék a szabályokat, hogy lehetővé tegyék a gyorsabb döntéshozatalt. Ezenfelül a felülvizsgált felhatalmazó rendelet[18] elfogadása egyes szélessávú infrastruktúrákat beemel azon új támogatási kategóriák közé, amelyek esetében a Bizottság dönthet az előzetes bejelentési kötelezettség alóli mentesítésről, hozzájárulva a szélessávú projektek végrehajtásának elősegítéséhez. A megbízható és stabil finanszírozási keret elősegítése: A finanszírozáshoz való hozzáférésre vonatkozó új állami támogatási szabályok A kis- és középvállalkozások (kkv-k) alkotják Európa gazdaságának gerincét: az uniós vállalkozások által létrehozott magánszektorbeli munkahelyek kétharmada, valamint a teljes hozzáadott érték több mint fele a kkv-k által képződik. E vállalkozások az európai versenyképesség szempontjából is húzóerőt jelentenek, mivel kulcsszerepet játszanak az innovációban. Azonban a szóban forgó cégek gyakran nehezen jutnak hozzá a finanszírozáshoz. A fentiek alapján a Bizottság felülvizsgálta a kkv-kba irányuló kockázatitőke-befektetéseket tárgyaló állami támogatási iránymutatását. A kockázatfinanszírozási iránymutatás meghatározza, hogy a tagállamok milyen feltételek mellett nyújthatnak támogatást a korai fejlődési szakaszban lévő kkv-k kockázati tőkéhez jutásához; a feltételek célja főként az, hogy e támogatás az igazolt sajáttőke-hiányra irányuljon, és ne szorítson ki pénzügyi szereplőket. Az új kockázatfinanszírozási iránymutatást 2014 januárjában fogadták el, két nyilvános konzultációt, egy munkaértekezletet és a tagállamokkal tartott többoldalú találkozót követően. A megmentési és szerkezetátalakítási állami támogatásokra vonatkozó iránymutatás az ideiglenes nehézségekkel küzdő vállalatok támogatása érdekében A Bizottság novemberben nyilvános konzultációt kezdett a nehéz helyzetben lévő nem pénzügyi cégek támogatására vonatkozó állami támogatási iránymutatás felülvizsgálata céljából. Az új megmentési és szerkezetátalakítási szabályok 2014-ben kerülnek elfogadásra, és megőrzik a kényes egyensúlyt a nehézségek okozta kapacitáscsökkentés korlátozása, valamint az életképtelen cégek piacon tartása által okozott gazdasági kár minimalizálása között. Az alacsony hatékonyságú vállalatok fenntartása negatív hatást gyakorol az állami költségvetésekre, és jelentős mértékben akadályozhatja a versenyképességet és a gazdasági növekedést. Az új iránymutatást meghatározó elvek arra irányulnak, hogy védelemben részesítsék a szerkezetátalakítást követően életképes vállalatok munkahelyeit és szakismeretét, továbbá hogy támogatást nyújtson számukra a nem életképes tevékenységek megszüntetéséhez. Az innovatív növekedés ösztönzése: A K+F+I-re vonatkozó új állami támogatási iránymutatás A Bizottság emellett a kutatás-fejlesztésre és innovációra (K+F+I) vonatkozó állami támogatási iránymutatás felülvizsgálatán is dolgozik annak érdekében, hogy 2014-ben új szabályokat fogadjon el. A K+F beruházás döntő fontosságú a versenyképesség szempontjából, és az „Európa 2020” stratégia egyik kiemelt céljának minősül. A piaci hiányosságok továbbra is korlátozzák az európai kutatás és fejlesztés szintjét: a felülvizsgált K+F+I keret elősegíti, hogy az állami támogatási intézkedések magasabb szintű kutatásban és innovációban öltsenek testet, valamint nagyobb rugalmasságot és kevesebb bürokráciát tesz lehetővé a tagállamok számára a K+F+I támogatások végrehajtása során. Elsősorban nagyobb hangsúlyt fognak fektetni a piacközeli tevékenységekre – így például a kísérleti fejlesztésre (kísérleti és demonstrációs projektekre is) –, a kutatási infrastruktúrára és az innovációra (a nem technológiai innovációt is beleértve). A Bizottság 2007 óta több mint 200 nemzeti kutatási, fejlesztési és innovációs programot hagyott jóvá. Az energiára és a környezetre vonatkozó jövőbeni állami támogatási iránymutatás Az állami támogatási politika hozzájárul az Uniónak az energiára és az éghajlatváltozásra vonatkozó hosszú távú stratégiájához, amely az ellátásbiztonságon, a fenntarthatóságon és a versenyképességen alapul. Ezt azáltal éri el, hogy megnyitja az energiapiacokat, fenntartja az egyenlő versenyfeltételeket, valamint ösztönzőket és megfelelő keretet teremt az elkövetkező évtizedek folyamán szükségessé váló jelentős beruházásokhoz. A Bizottság jelenleg végzi az energiára és a környezetre vonatkozó állami támogatási iránymutatás felülvizsgálatát, azzal a céllal, hogy 2014-ben elfogadja az új szabályokat. Az új iránymutatás kiegészíti majd a kibocsátáskereskedelmi rendszerről szóló 2012. májusi iránymutatást. Bár az új iránymutatásban megtartjuk a környezetvédelmi támogatás hagyományos elemeit, az állami támogatások szabályozásának korszerűsítésére irányuló folyamat arra törekszik, hogy szoros szinergiát biztosítson az „Európa 2020” stratégiával és annak kiemelt kezdeményezéseivel. A felülvizsgálat átfogó stratégiai célja annak elősegítése, hogy az uniós országok megfelelőbb módon ruházzanak be ahhoz, hogy teljesítsék az uniós energiapolitika célkitűzéseit, valamint hogy hatékony támogatást nyújtsanak a magasabb szintű környezetvédelem megvalósításához. Ez maga után vonja az energiahatékonysági beruházások előmozdítását, a megújuló energiaforrások állami támogatásának hatékonyabb elosztását, valamint annak elősegítését, hogy a támogatásokat az összeköttetések javítására és a határokon átnyúló hálózatok fejlesztésére fordítsák. Az utóbbi két pont az új iránymutatás legfontosabb újításai közé tartozik. Az új iránymutatás célja a környezetvédelmi és energetikai állami támogatási intézkedések versenytorzító hatásának minimalizálása, különösen azáltal, hogy a lehető legkisebbre korlátozzák a támogatást és ösztönzik a piacbarát eszközök alkalmazását. Az új iránymutatás teljes mértékben összhangban áll majd az „Európa 2020” stratégiának megfelelő uniós éghajlatváltozási és energetikai célkitűzésekkel, valamint támogatást nyújt a tagállamoknak az azok elérésére irányuló erőfeszítéseik során. 4. a tisztességes és stabil pénzügyi szektor előmozdítása a reálgazdaság támogatása céljából A pénzügyi szektorból induló gazdasági válság meggyengítette a pénzügyi piacok iránti bizalmat. A stabil, biztonságos, nyitott, versenyző és tisztességes pénzügyi piacok azonban feltétlenül szükségesek a kiegyensúlyozott és fenntartható gazdasági növekedéshez. A Bizottság széles körű szabályozási erőfeszítéseket tett a rendszerszintű kockázatok csökkentése, valamint a pénzügyi piacok átláthatóságának növelése céljából. A válság kiváltó okai és a jelenlegi gazdasági helyzet által okozott kihívások nem kezelhetők a különböző szakpolitikai eszközök ötvözése nélkül. Ennek keretében a tisztességes és versenyző pénzügyi szektor előmozdítására irányuló trösztellenes erőfeszítések összekapcsolódnak a banki szerkezetátalakítás állami támogatásának ellenőrzésével. A versenypolitikai intézkedések mellett a szabályozási környezet javítását célzó jogalkotási javaslatok is születnek. A Bizottság versenypolitikai erőfeszítései a pénzügyi szektor átláthatóságának növelése céljából: A hangsúly a származtatott termékekre és az irányadó kamatlábakra helyeződik Jelentős erőfeszítések irányultak a származtatott termékek piacára, tekintettel annak méretére és az intézmények (pl. a bankok, nyugdíjalapok és ipari vállalatok) kockázati kitettségének fedezésében játszott szerepükre. A tavaly hatályba lépett európai piaci infrastruktúra-rendelet előírja, hogy a szabványos, tőzsdén kívüli származtatott ügyleteket központi szerződő fél bevonásával kell elszámolni.[19] A Bizottság a pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv (MiFID-irányelv) felülvizsgálatában azt javasolta, hogy átlátható és szervezett kereskedési platformokon kereskedjenek az említett származtatott termékekkel.[20] A Bizottság trösztellenes eszközei kiegészítik a szóban forgó szabályozási intézkedéseket. Ez elsősorban azt jelenti, hogy a tőzsdei kereskedés nyújtását tervező vállalatokat nem akadályozhatja meg ebben más vállalkozások versenyellenes magatartása. Ez különösen fontos a hitel-nemteljesítési csereügyletek (CDS) esetében, tekintve, hogy ezek a termékek mekkora szerepet játszanak a pénzügyi ágazatban: 2013-ban a közel 2 millió aktív CDS ügylet bruttó nominális értéke meghaladta a 10 billió EUR-t. A Bizottság 2011-ben vizsgálatot kezdett a CDS-piacon, amelynek eredményeként 2013. július 1-jén kifogásközlések kiadására került sor. A kifogásközléseket a következő szervezetekhez intézték: Bank of America Merrill Lynch, Barclays, Bear Stearns, BNP Paribas, Citigroup, Credit Suisse, Deutsche Bank, Goldman Sachs, HSBC, JP Morgan, Morgan Stanley, Royal Bank of Scotland, UBS, valamint a Csereügyletek és Derivatívák Nemzetközi Társasága (ISDA), és a Markit adatjelentési szolgáltató.[21] A vizsgálatot követően a Bizottság arra az előzetes következtetésre jutott, hogy az említett vállalatok és társaságok összeegyeztethették magatartásukat annak érdekében, hogy 2006 és 2009 között együttesen megakadályozzák a tőzsdék belépését a CDS-piacra, ezáltal megsértették az Unió versenyszabályait, amelyek tiltják a versenyellenes megállapodásokat, az összehangolt magatartásokat és a vállalkozások társulásai által hozott döntéseket. Ezzel egyidejűleg a Bizottság decemberben lezárta a Libor, Euribor és Tibor irányadó kamatlábakkal kapcsolatos trösztellenes ügyeket a vitarendezési eljárásban részt vevő felek tekintetében (lásd fent a 4. oldalon). A vizsgálatok 2011-ben kezdődtek, és a Bizottság kiemelt prioritásként kezelte azokat.[22] Az említett trösztellenes ügyek egyaránt kiemelik az irányadó kamatlábak fontosságát és azok sebezhetőségét. Az irányadó kamatlábak sok pénzügyi eszköz értékét érintik, például a kamatláb-swapokét és a határidős kamatláb-megállapodásokét, valamint az olyan kereskedelmi és nem kereskedelmi szerződésekét, mint a beszállítói megállapodások, kölcsönök és jelzálog hitelek. A referenciamutatók kikezdhetetlenségének fontos szerepe van a kockázatkezelésben is. A Bizottság szeptemberben javaslatot tett az említett referenciamutatók iránti bizalom helyreállítására irányuló rendelettervezetre.[23] A javaslat végső célja a referenciamutatók integritásának biztosítása az összeférhetetlenségek kizárása és annak szavatolása révén, hogy a mutatók valóban a mérni kívánt gazdasági valóságelemet tükrözzék, és hogy megfelelően használják őket. Az állami támogatási politika a bankszektorban zajló rendezett szerkezetátalakításokat és mérlegkiigazításokat is elősegítette A bankszektorra vonatkozó állami támogatási szabályok hatékonyan határozták meg az uniós szintű szanálás feltételeit, amíg nem létezett uniós helyreállítási és szanálási szabályozás, amelyet jelenleg bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló irányelv állapít meg.[24] Az uniós kormányok a válság kezdetétől fogva úgy reagáltak a pénzügyi stabilitást fenyegető veszélyekre, hogy nagymértékű állami támogatást nyújtottak saját bankjaiknak. Az elmúlt öt év folyamán az állami támogatási politikát alkalmazták a tagállami válaszlépések koordinálására, a bankszektor egyenlő versenyfeltételeinek megőrzésére, valamint annak biztosítására, hogy a megmentéseket az egész Unióban hasonló feltételek mellett hajtják végre. A szerkezetátalakítási határozatok legfontosabb rendelkezései arra irányulnak, hogy visszaállítsák a kedvezményezett bankok hosszú távú életképességét, biztosítsák a tehermegosztást, és megszüntessék a versenytorzulásokat. A bankokról szóló közlemény augusztus 1-jétől megújította ezeket az állami támogatási szabályokat.[25] További intézkedésig az új szabályok változatlanul biztosítani fogják, hogy Unió-szerte következetes szakpolitikai választ adjanak a pénzügyi válságra és korlátozzák a belső piacon jelentkező versenytorzulásokat. A Bizottság az év során több banki szerkezetátalakításra vonatkozó határozatot fogadott el az új szabályok alapján. A Bizottság szeptember 6-án az új állami támogatási szabályok alapján, megmentési támogatásként ideiglenesen jóváhagyta két szlovén bank – a Factor banka d.d. és a Probanka d.d. – újonnan kibocsátott kötelezvényeire nyújtott állami kezességvállalást. A Bizottság december 18-án jóváhagyta az öt szlovén bank számára nyújtott állami támogatási intézkedésekre vonatkozó határozatokat. A Bizottság jóváhagyta a Nova Ljubljanska banka d.d. (NLB), valamint a Nova Kreditna Banka Maribor d. d. (NKBM) szerkezetátalakítási tervét, különösen mivel e tervek lehetővé teszik, hogy a bankok a verseny indokolatlan torzítása nélkül visszanyerjék hosszú távú életképességüket. A Bizottság szintén jóváhagyta a Factor Banka d.d. és a Probanka d.d. szabályos felszámolását, különösen mivel a két banknak a piacról való teljes kivonulása minimálisra csökkenti a támogatás által létrehozott versenytorzulást. Végezetül a Bizottság a pénzügyi stabilitás érdekében ideiglenesen jóváhagyta az Abanka Vipa d.d. javára nyújtott megmentési támogatást. A makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás keretében Szlovénia eszközminőség-elemzést és stressztesztet hajtott végre a bankszektorban. Az eszközminőség-elemzés és a stresszteszt eredményeinek értékelését – amit Szlovénia december 12-én tett közzé – beépítették a Bizottság december 18-án elfogadott öt határozatába. A 2013. augusztus 1-je előtt bejelentett banki szerkezetátalakításokra vonatkozó határozatok A Hypo Alpe Adria Group (HGAA) ügyében a Bizottság 2013 augusztusában jóváhagyott egy tervet, amelynek értelmében legkésőbb 2015 közepéig értékesítik a bank Ausztriában és Délkelet-Európában működő részeit, a nem életképes maradványt pedig szabályos felszámolási eljárás keretében megszüntetik. Az értékesítési eljárás befejezéséig Ausztria több korlátozást alkalmaz az új ügyletek megkötésére, különösen a kockázatellenőrzés tekintetében, ezáltal biztosítja a leányvállalatok értékesíthetőségének erősítését és a versenytorzulás minimálisra korlátozását. A Banca Monte dei Paschi di Siena (MPS) esetében az olasz kormány 2 milliárd eurót biztosított az Európai Bankhatóság 2011. decemberi stressztesztjében megállapított tőkehiány fedezésére. A Bizottság 2013 novemberében - miután meggyőződött arról, hogy a bank üzleti modellje kevésbé kockázatos és biztosítja a hosszú távú életképességet - jóváhagyta az MPS szerkezetátalakítási tervét. Ezenfelül az állami támogatás ellenőrzése fontos eszköz annak elősegítése érdekében, hogy a bankok – a szerkezetátalakítási határozatokban megállapított feltételrendszernek megfelelően – visszatérjenek a reálgazdaság hitelezőjeként betöltött alapvető gazdasági szerepükhöz. Spanyolországban 2013 volt az első teljes éve azon különféle szerkezetátalakítási tervek végrehajtásának, amelyeket a 2012. júliusban biztosított tizennyolc hónapos pénzügyi segítségnyújtási program alapján állami támogatásban részesült bankok számára hagytak jóvá. A szerkezetátalakítási tervek arra irányultak, hogy a bankok tevékenységének súlypontját a kockázatosabb tevékenységek felől a kkv-k és egyéb vállalatok hitelezése irányába helyezzék át. 2013 első felében befejezték az állami támogatásban részesült bankok úgynevezett alárendelt kötelezettségeivel kapcsolatos műveleteket, amelyek közel 13 milliárd euró tőkét generáltak az említett bankok számára, és csökkentették a további állami pénzeszközök iránti igényt. A Bizottság 2013-ben – az EKB-val és az IMF-el együtt – folytatta a pénzügyi segítségnyújtást az azt igénylő tagállamoknak. Az állami támogatás ellenőrzése hozzájárult az írországi, görögországi, portugáliai és ciprusi gazdasági kiigazítási programokhoz. Az említett országokkal szemben a bankszektor szerkezetátalakítása – és a pénzügyi szektorra vonatkozó széleskörű feltételrendszer kialakítása – volt az egyik legfontosabb szakpolitikai követelmény. Nyitott, hatékony és biztonságos egységes uniós pénzforgalmi piac A Bizottság jogérvényesítési és szabályozási erőfeszítései során a pénzforgalmi területre is összpontosított. Példa erre az a 2011. szeptemberben indított trösztellenes vizsgálat, amely az interneten keresztüli fizetések (e-fizetések) Európai Pénzforgalmi Tanács (EPC) által végzett szabványosításának kivizsgálására irányult, és 2013 júniusában zárult le.[26] Intézkedések meghozatala annak érdekében, hogy a szabványosítási folyamat ne befolyásolja a piacra lépést és az innovációt Az EPC az európai banki iparág pénzforgalommal kapcsolatos döntéshozó és koordinációs szerve. A Bizottság aggódott amiatt, hogy az EPC az e-fizetések szabványosítására irányuló munkája, és különösen az e-fizetési keret révén kizárhatja az elektronikus pénzforgalmi piacról a nem banki internetszolgáltatókat. Az internetes fizetések alapvető fontosságúak az e-kereskedelem fejlődése, valamint az uniós belső piac megfelelő működése szempontjából. A vizsgálat folyamán az EPC közölte azt a döntését, hogy leállítja az e-fizetési keret, és bármely egyéb azonos célú vagy hatású szabványosítási kezdeményezés fejlesztését. Ennek eredményeként az ügyben a panaszos Sofort AG visszavonta a panaszát. Ezt figyelembe véve a Bizottság úgy döntött, hogy lezárja a vizsgálatát. A pénzügyi szolgáltatások felülvizsgált irányelve[27] kifejezetten lehetővé tenné a nem banki szereplők számára, hogy a bankokkal versenyezve internetes és kártyás fizetéseket üzemeltessenek. Ebben az esetben a szabályozás hatékonyan egészítette ki a trösztellenes szabályok érvényesítését. Az előzetes szabályozás és az utólagos versenyjogi jogérvényesítés közötti szinergia további példája a kártyaalapú fizetésekre felszámított bankközi díjakra vonatkozó rendeletjavaslat,[28] amely figyelembe veszi az elmúlt két évtized hitelkártya-társaságokat érintő versenyjogi eljárásait. A versenyhatóságok és szabályozó szervek gyakran vizsgálták a bankközi díjakat. A Bizottság az uniós trösztellenes szabályok alapján több határozatot fogadott el, köztük a 2007. decemberi MasterCard határozatot.[29] Számos nemzeti eljárásra is sor került, többek között Lengyelországban, Magyarországon, Olaszországban, Lettországban, az Egyesült Királyságban, Németországban és Franciaországban. Az európai hitelkártya-fizetési piac mindazonáltal meglehetősen széttagolt maradt, és a bankközi díjak jelentős szóródást mutatnak. E probléma kezelése érdekében a Bizottság a bankközi díjakra vonatkozó rendelet elfogadását javasolta. A javaslat célja az egész Unióra kiterjedő pénzforgalmi piac kifejlesztése, amely lehetővé teszi a fogyasztók, a kiskereskedők és az egyéb vállalkozások számára, hogy maradéktalanul hozzájussanak az uniós belső piac előnyeihez, ideértve az e-kereskedelmet is, összhangban az „Európa 2020” stratégia digitális menetrendjével. A bankközi díjak által szabályozott kártyák esetében a pótdíj felszámítására vonatkozó tilalom – amit a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló felülvizsgált irányelv irányoz elő – kiegészíti a fogyasztók jogairól szóló irányelvet,[30] amely 2014. június 13-tól alkalmazandóvá válik az Unió egész területén. Az új szabályok megakadályozzák, hogy a kereskedők bármely fizetőeszköz esetében olyan fizetési pótdíjat alkalmazzanak, amely meghaladja a kereskedő által, ezen eszköz használata esetén viselt költséget. 5. Energia: az ágazat, ahol a leginkább szükség van „több Európára” Az energia egyike azoknak az ágazatoknak, ahol az egységes piac kiteljesítése a legnagyobb hasznot hajtja majd a vállalkozásoknak és a polgároknak. Azonban a vártnál több időt vesz igénybe, hogy helyi szinten is érezni lehessen a hatását a 2007-ben elindított harmadik energiaügyi csomagba[31] foglalt azon reform-erőfeszítéseknek, amelyek célja a belső energiapiac teljes kiépítése. A 2013-ban megállapított három alapvető kihívás az Unió növekvő mértékű függése az importált energiától, az energiaárak növekedése és a beruházások hiánya.[32] A megújuló energia kulcsszerepet játszik majd a versenyképes, biztonságos és fenntartható energiarendszerre való áttérésben. Az energiapiacok alapvető szerepet töltenek be Európa gazdaságában. Az energia az ipar egyik alapvető bemeneti tényezője, és a fogyasztók mindennapi életének szinte összes aspektusát érinti. Az energiaköltségek komoly hatást gyakorolnak a gazdasági tevékenységre. Az energiaár – különösen az energiaigényes ágazatokban – az európai versenyképességgel kapcsolatos aggodalmak egyik legfontosabb forrása, és veszélyezteti Európa tíz éve betöltött vezető szerepét a széntelenítés terén. Ugyanakkor széles körű konszenzus alakult ki azzal kapcsolatban, hogy milyen intézkedésekre van szükség e kihívások kezeléséhez: közös energiaügyi keretet kell biztosítani az Unió számára, be kell ruházni az infrastruktúrába, növelni kell az energiahatékonyságát, valamint ösztönözni kell a megújuló energiaforrásokhoz nyújtott, hatékonyabb és piacilag jobban integrált támogatásokat. A verseny részét képezi annak a gazdaságpolitikai kombinációnak, amely megválaszolhatja ezeket a kihívásokat. Az energiaügyi uniós jogszabályok hozzájárultak a jogi monopóliumok lebontásához, a szabályok harmonizálásához, valamint a piaci integráció és liberalizáció támogatására irányuló intézkedések bevezetéséhez. A versenypolitika a saját részéről annak biztosítására törekszik, hogy a vállalkozások ne tartsák fenn vagy állítsák vissza a verseny előtt álló akadályokat. Tehát a versenyjogi jogérvényesítési, szabályozási és liberalizációs intézkedések egyaránt hozzájárultak az energiapolitika három pilléréhez: a fenntarthatósághoz, a versenyképességhez, valamint az ellátásbiztonsághoz. Egyes tagállamokban a gáz- és energiapiaci verseny mégis korlátozott maradt, nem csupán a jogszabályok lassú végrehajtása miatt, hanem az említett ágazatok természetének köszönhetően is. Ezen ágazatokat ugyanis a belépéshez szükséges magas szintű beruházások, valamint korlátozott fizikai infrastrukturális kapacitás jellemzi. Jóllehet az uniós energiapiacok továbbra is nagyrészt nemzeti vagy regionális jellegűek, erősödött az integrációjuk. A további integráció enyhíthetné az áringadozásokat, valamint javíthatná az átfogó hatékonyságot és versenyt. Ebben az értelemben a trösztellenes szabályok erőteljes érvényesítése erősíti az előzetes szabályozás hatásosságát, az állami beavatkozást pedig oly módon kell kialakítani, hogy az energiaárakra gyakorolt hatása korlátozott legyen. Január 1-je óta alkalmazni kell a kibocsátáskereskedelmi rendszerre vonatkozó új állami támogatási iránymutatást. Az új keret lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy az energiaigényes iparágakat mentesítsék a villamosenergia-árakban megjelenő közvetett széndioxid-költségektől, és kezeljék a kevésbé szigorú környezetvédelmi szabályozással rendelkező Unión kívüli országokba való áttelepítés kockázatát.[33] 2013-ban a Bizottság az alábbi öt tagállamban hagyott jóvá ilyen programokat: Belgium, Németország, Hollandia, Spanyolország és az Egyesült Királyság.[34] Másrészt összeegyeztethetetlennek nyilvánította a német hatóságok azon terveit, hogy ilyen támogatást nyújtsanak bizonyos színesfémgyártók számára, mivel ez súlyos versenytorzulást idézett volna elő a többi tagállamban letelepedett termelők hátrányára.[35] A nyitott és versenyző energiapiacok előmozdítása a megkülönböztetés-mentes hozzáférés és az egyenlő versenyfeltételek biztosítása révén 2013-ban a trösztellenes jogérvényesítési intézkedések a piacok szegmentációjához vezető visszaélésszerű vagy összejátszó magatartás elleni küzdelem révén hozzájárulnak az energiaárak csökkentéséhez, illetve a jövőben hozzá fognak ahhoz járulni. A Bizottság – az általa jelenleg vizsgált ügyekben – megvizsgálta a nyersolaj, a finomított kőolajtermékek és a bioüzemanyag ágazatában tevékenykedő alábbi vállalatok magatartását;[36] a Gazpromét, a közép- és kelet-európai gázellátás tekintetében;[37] a BEH-ét, a bulgáriai villamosenergia-ellátás tekintetében;[38] valamint az áramtőzsdékét.[39] Áprilisban a Bizottság elfogadta azt a határozatot, amely jogilag kötelezővé teszi a ČEZ, a meglévő cseh villamosenergia-szolgáltató kötelezettségvállalásait.[40] A 2009-es előre be nem jelentett ellenőrzéseket követően 2011 júniusában megindították a cseh villamosenergia-ágazat részletes vizsgálatát. Miután a ČEZ vállalásokat ajánlott fel a Bizottság aggodalmainak eloszlatására, 2012. júliusban piaci tesztet végeztek, és ennek eredményét megfelelőnek tekintették. A ČEZ elidegeníti majd mintegy 800–1 000 MW termelési kapacitását. Az elidegenítés lehetővé teszi majd, hogy egy új szereplő belépjen a cseh villamos energia piacra, és versenyezzen a meglévő szolgáltatóval. A Bizottság hivatalos eljárást indított az OPCOM, román áramtőzsdével szemben is,[41] amelyhez és anyavállalatához, a CNTEE Transelectricához májusban kifogásközlést intézett. A Bizottság előzetesen megállapította, hogy az OPCOM, az egyetlen romániai áramtőzsde üzemeltetője, letelepedési helyük alapján hátrányos megkülönböztetést alkalmaz a vállalatokkal szemben. Az áramtőzsdék fontos szerepet játszanak a nyilvános árinformációk biztosításában: a korlátozó üzleti gyakorlatok azáltal, hogy növelik a külföldi kereskedők üzleti költségeit, korlátozzák a villamosenergia-piacok likviditását és hatékonyságát. Az energiapiacokhoz való hozzáférés döntő fontosságú annak eléréséhez, hogy átlátható és megbízható villamosenergia-árak alakuljanak ki a nagy- és kiskereskedelmi piacokon. Ami az állami támogatás ellenőrzését illeti, a Bizottság részletes vizsgálatot indított a Electricidade de Portugal (EDP) villamosenergia-termelésre szolgáló vízkészletekre vonatkozó koncessziói tekintetében annak ellenőrzése céljából, hogy az EDP, a meglévő portugál villamosenergia-szolgáltató, által a köztulajdonban álló vízkészletek vízenergia-termelés céljából történő felhasználására vonatkozó jogosultságának meghosszabbításáért 2007-ben fizetett ár összhangban áll-e az uniós állami támogatási szabályokkal.[42] A Bizottság más tagállamokban is vizsgálatokat indított a hasonló koncessziók biztosítására vagy meghosszabbítására vonatkozó szabályokkal és gyakorlatokkal kapcsolatban. 6. versenyjogi jogérvényesítés A digitális gazdaságban az európai digitális menetrend alátámasztása céljából A digitális forradalom a gazdaság szinte minden ágazatában viharos átalakulást hozott, meghatározza az egyének és a vállalatok életének és üzleti tevékenységének kereteit, digitális áruk és szolgáltatások széles skáláját nyújtja, valamint lényeges hozzájárulásokat, megtakarítási lehetőségeket, új tájékoztatási és értékesítési csatornákat biztosít egyéb szektorok számára. A digitális ágazatok a kreativitás és az innováció fő mozgatórugói, amelyek az egész gazdaságban erősítik a versenyképességet. Jóllehet a digitális gazdaság méretének meghatározására nem igazán állnak rendelkezésre megbízható módszerek, vitathatatlan, hogy az ágazat GDP-növekedéshez való hozzájárulása egyre jelentősebbé vált az elmúlt években. Ezt szem előtt tartva a Bizottság 2010-ben megindította az „európai digitális menetrend” elnevezésű kiemelt kezdeményezést,[43] amelyet 2012 decemberében a prioritások aktualizálásával módosítottak. Jóllehet a versenypolitika alapelvei és célkitűzései továbbra is minden ágazatban azonosak, a digitális gazdaság esetében azonban több egyedi jellemzőt is figyelembe kell venni. Ezek egyike a gyorsabb megújulási folyamat. A digitális piacok másik jellemzője a gyors ütemű technológiai változás, ami folyamatosan új eszközöket és immateriális javakat – például szolgáltatások, alkalmazásokat – , valamint ökológiai rendszereket hoz a piacra. Végezetül a digitális piacokon a többinél gyorsabban változnak az üzleti modellek és bevételi források. A versenypolitikai eszközök ötvözése a gyorsan fejlődő piac kihívásainak kezelése céljából. Az olyan gyorsan fejlődő piacokon, mint az IKT és az e-kommunikáció, az előzetes szabályozás és az utólagos jogérvényesítés együttes alkalmazása szükséges az ágazat megfelelő működésének megőrzéséhez, valamint annak elősegítéséhez, hogy teljes mértékben kibontakoztathassa növekedési potenciálját. Az erőfölényben lévő vállalatok magatartásának hatékony ellenőrzése, és a visszaélések esetén való gyors reagálás különösen fontos, mivel a jogellenes gyakorlatok következtében a kis méretű és innovatív versenytársak korán elhagyhatják a piacot. A szellemi tulajdon és a tudás terjesztésének elősegítése szintén fontos a digitális iparágakban. Ezért a Bizottság felülvizsgálja a technológiatranszfer-megállapodásokra vonatkozó trösztellenes szakpolitikai keretét. A versenytársak vagy nem versenytársak közötti hatékonyságnövelő technológiatranszfer-megállapodások elősegítik az innovációt és a versenyképességet. A technológia terjesztése támogathatja a versenyt és növelheti a ráépülő innovációt. Február és május között a technológiaátadási megállapodásokra vonatkozó iránymutatás és csoportmentességi rendelet (TTBER) felülvizsgálatáról szóló nyilvános konzultációra került sor azzal a céllal, hogy 2014 tavaszán elfogadják a végleges szövegeket. A trösztellenes szabályok érvényesítése a gyorsan fejlődő digitális piacon: a Google-ügy A Bizottságnak aggályai voltak amiatt, hogy a Google esetleg visszaél a webkeresők, a webkereső-hirdetések, és az ezekre irányuló közvetítés EGT-n belüli piacain meglévő erőfölényével. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy e gyakorlatok károsíthatják a fogyasztókat azáltal, hogy szűkítik a választási lehetőségeket és elfojtják az innovációt a szakosított keresőszolgáltatások és az online keresőhirdetések területén. A Bizottság versenyjogi aggályainak eloszlatása céljából a Google áprilisban benyújtotta az első kötelezettségvállalási csomagot, októberben pedig a felülvizsgált kötelezettségvállalásokat. A Bizottság hivatalos információkérések útján visszajelzést kért a Google felülvizsgált kötelezettségvállalásairól. A Bizottság a beérkezett visszajelzések alapján arra a következtetésre jutott, hogy a felülvizsgált kötelezettségvállalások még mindig nem kezelik megfelelően a Bizottság előzetes értékelésében kifejtett versenyjogi aggodalmakat. A Bizottság tájékoztatta a Google-t, hogy amennyiben a Bizottság aggodalmait megfelelően kezelő további kötelezettségvállalásokat kíván benyújtani, erre csupán rendkívül korlátozott idő áll rendelkezésére, és ha elmulasztja ezt megtenni, a Bizottság alkalmazni fogja az 1/2003/EK rendelet 7. cikke szerinti eljárást. Az összekapcsolódás elősegítése és az egységes piac széttagoltságának leküzdése a távközlési ágazatban Az elektronikus hírközlés valódi egységes piacának hiánya akadályozza az egész belső piacon hozzáférhető új szolgáltatások kidolgozását, és ezzel hátrányt okoz az európai fogyasztóknak. Az elektronikus hírközlés egységes piacának kiteljesítése komoly hasznot hajtana az európai vállalkozásoknak és polgároknak. A Bizottság szeptember 11-én elfogadta az „Összekapcsolt kontinens: az egységes távközlési piac létrehozása” elnevezésű jogalkotási csomagot. E csomag tartalmazza az egységes távközlési piacról szóló közleményt, az elektronikus hírközlés európai egységes piacával kapcsolatos intézkedéseket megállapító rendeletjavaslatot, valamint az összekapcsolt kontinens megvalósítására szolgáló intézkedéseket; felöleli továbbá a verseny előmozdítását és a szélessávú beruházási környezet javítását célzó következetes megkülönböztetésmentességi kötelezettségekről és költségszámítási módszerekről szóló bizottsági ajánlást. [44] 2013-ban nagyon aktív versenyjogi jogérvényesítés zajlott a távközlési szektorban annak megakadályozása céljából, hogy a meglévő szolgáltatók jogellenes gyakorlatok segítségével védjék vállalkozásukat, és biztosítva, hogy az összefonódások ne eredményezzenek magasabb árakat, rosszabb minőséget és alacsonyabb szintű innovációt. A Bizottság az összefonódás-ellenőrzési rendelet alapján jelenleg végzi egy sor jelentős ügylet felülvizsgálatát, köztük két olyan javasolt ügyletét, amelyek írországi, illetve németországi mobilhálózat-üzemeltetőket vonnának össze. Október 1-jén a Hutchison 3G UK bejelentette a Bizottságnak azt a szándékát, hogy teljes irányítást szerez a Telefónica Ireland felett, a Bizottság pedig november 6-án megkezdte ennek az összefonódásnak a részletes vizsgálatát.[45] Hasonlóképpen, a Telefónica Deutschland október 31-én bejelentette a Bizottságnak azt a szándékát, hogy teljes irányítást szerez a KPN-nek Németországban E plusként ismert mobil üzletága felett, a Bizottság pedig december 20-án megkezdte az ügylet részletes vizsgálatát.[46] Mivel mindkét ügylet következtében csökkenne a már jelenleg is rendkívül koncentrált nagykereskedelmi és kiskereskedelmi piacok szereplőinek száma, 2014 folyamán részletesen felül kell vizsgálni azokat. A Bizottság emellett elemezte és az első szakaszban feltétel nélkül engedélyezte a Liberty Global 23,3 milliárd USD értékű tulajdonszerzését a Virgin Mediában[47] – amely a legnagyobb brit kábelüzemeltető – valamint a Vodafone 8 milliárd EUR értékű tulajdonszerzését a Kabel Deutschlandban, a legnagyobb németországi kábelüzemeltetőben.[48] Ami a trösztellenes tevékenységet illeti, január 23-án a Bizottság a Telefónicával szemben 66 894 000 EUR, a Portugal Telecommal szemben pedig 12 290 000 összegű bírságot szabott ki amiatt, hogy e vállalatok megállapodtak arról, hogy nem versenyeznek egymással az ibériai távközlés piacokon.[49] A spanyolországi és portugáliai status quo fenntartása révén a megállapodás hozzájárult az uniós távközlési ágazat széttagoltságának fenntartásához. A versenykorlátozó megállapodások az uniós versenyszabályok legsúlyosabb megsértései közé tartoznak, mivel potenciálisan magasabb árakat és a fogyasztók választási lehetőségeinek csökkenését eredményezhetik. Az említett konkrét határozat különösen jelentős, mivel több tagállamra kiterjedő piacfelosztási megállapodásra vonatkozik. A tudásalapú gazdaságban történő innováció előtti akadályok elmozdítása 2013-ban a Bizottság aktív szerepet játszott a szabványba foglalt alapvető szabadalmak tekintetében. A szabványba foglalt alapvető szabadalmak olyan technológiát védelmeznek, amely alapvető fontosságú egy szabványügyi szervezet által kidolgozott ipari szabvány megvalósításához. Műszakilag nem lehetséges a szabványnak megfelelő terméket előállítani a szabványba foglalt alapvető szabadalmak által védett technológia felhasználása nélkül. Májusban a Bizottság kifogásközlést küldött a Motorola Mobility-nek a mobil telefonokra vonatkozó szabványba foglalt alapvető szabadalmakkal való esetleges visszaélés miatt.[50] A nemzeti bíróság ideiglenes intézkedése iránti kérelem általában törvényes jogorvoslati lehetőséget jelent a szabványba foglalt alapvető szabadalom birtokosa számára a szabadalom megsértése esetén. Ugyanakkor amennyiben a sikeres szabvány szabadalmaztatott technológiákat is tartalmaz, a megfelelő szabványba foglalt alapvető szabadalmakhoz való hozzáférés az előfeltétele annak, hogy bármely vállalat értékesíthesse a piacon a szabványnak megfelelő termékeket. Ezért a Bizottság arra az előzetes következtetésre jutott, hogy az ideiglenes intézkedés iránti kérelem erőfölénnyel való visszaélésnek minősülhet, amennyiben szabványba foglalt alapvető szabadalmakról van szó, és a potenciális engedélyes tisztességes, ésszerű és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett kíván engedélyt kapni. A Bizottság szerint ilyen helyzetben a szabványba foglalt alapvető szabadalom birtokosai nem folyamodhatnak ideiglenes intézkedésekhez, amelyek általában a szabadalmat sértő termék értékesítésének tilalmát vonják maguk után. A szabványba foglalt alapvető szabadalom birtokosa megőrzi azt a jogát, hogy ideiglenes intézkedést kérjen, amennyiben a potenciális engedélyesek elutasítják a tisztességesnek, ésszerűnek és megkülönböztetéstől mentesnek tekinthető engedélyeket. A szabványba foglalt alapvető szabadalmak területén tett erőfeszítések a Samsungot is érintették.[51] Szeptemberben a Samsung kötelezettségvállalásokat ajánlott fel abból a célból, hogy eloszlassa a Bizottság 2012. decemberi kifogásközléseiben meghatározott versenyjogi aggályokat. A javasolt kötelezettségvállalások értelmében a Samsung vállalná, hogy öt évig egyetlen, okostelefonokban és táblagépekben alkalmazott technológiákra vonatkozó – jelenlegi és jövőbeni – szabványba foglalt alapvető szabadalma alapján sem kér ideiglenes intézkedést azokkal a vállalatokkal szemben, amelyek vállalják, hogy betartják a megfelelő, tisztességes, ésszerű és megkülönböztetéstől mentes jogdíjak bíróság vagy választottbíróság általi meghatározására irányuló eljárást. 7. Nemzetközi versenypolitikai együttműködés a globalizáció kihívásainak leküzdése céljából A világ gazdaságainak egyre növekvő kölcsönös függősége visszafordíthatatlan tendenciát jelent: a válság előtt a közvetlen külföldi befektetések meghaladták a világ GDP-jének 30%-át, a világkereskedelem pedig átlagosan 5,3%-kkal növekedett az elmúlt két évtized folyamán. Új gazdasági óriások bukkannak fel, miközben a globális környezet nagy szereplői komoly befektetéseket végeznek egymás gazdaságaiban. A gazdaság globalizációja nem csupán Európában, hanem világszerte szükségessé teszi a versenyhatóságok közötti szorosabb együttműködést. A versenyhivatalok közötti nemzetközi együttműködés elősegíti a globalizáció kihívásainak hatékony kezelését, valamint a versenypolitikai elvek és a világszerte alkalmazott gyakorlatok közelítését. Alapvetően fontos a különböző hatóságok közötti együttműködés és jogérvényesítési tevékenységük eredményei közötti összhang biztosítása. A Bizottság – az Európai Parlament ösztönzésének megfelelően – folytatta a két vagy többoldalú párbeszédeket más országok hatóságaival azzal a céllal, hogy elősegítsék az anyagi és eljárási versenyszabályok konvergenciáját. A Bizottság továbbra is szoros együttműködést folytat sok versenyhatósággal a mindennapi jogérvényesítési tevékenység során. Két- és többoldalú együttműködés a versenyjogi jogérvényesítés hatékonyságának javítása érdekében Az Unió július 8-án tárgyalásokat kezdett az Egyesült Államokkal a transzatlanti kereskedelmi és beruházási partnerségi megállapodásról (TTIP), március 25-én pedig Japánnal a szabadkereskedelmi megállapodásról. Mindkét tárgyalás kiterjed olyan versenyjog előírásokra, amelyeket a Bizottság kiemelten fontosnak tart. Ami a harmadik országok versenyjogi jogérvényesítési szerveihez fűződő kétoldalú kapcsolatokat illeti, 2013-ban a Bizottság főként az Unió legfontosabb kereskedelmi partnereire – a hagyományos kereskedelmi partnerekre és a főbb feltörekvő országokra – összpontosította erőfeszítéseit. Ezzel összefüggésben, 2013-ban magas szintű párbeszédet folytatott olyan versenyhatóságok képviselőivel, amelyekkel az Unió együttműködési megállapodást vagy egyetértési megállapodást kötött. A november 22-i Delhi BRICS konferenciához kapcsolódva a Versenypolitikai Főigazgatóság egyetértési megállapodást írt alá az indiai Versenybizottsággal a versenyjog terén folytatandó együttműködés céljából. Május 17-én aláírták az Unió és Svájc közötti együttműködési megállapodást. Ennek az az egyik innovatív jellemzője, amely miatt második generációs megállapodásnak nevezik, hogy mindkét versenyhatóság számára lehetővé teszi majd a vizsgálataik folyamán beszerzett információk cseréjét. A megállapodás akkor lép hatályba, amikor az Európai Parlament és a Svájci Parlament jóváhagyta azt. Jól haladnak az Unió és Kanada közötti hasonló megállapodásról szóló tárgyalások. Ezenfelül a Bizottság továbbra is technikai együttműködési tevékenységeket folytatott más harmadik országok – különösen Kína és India – versenyhatóságaival. A Bizottság továbbra is szoros figyelemmel kísérte a Horvátország csatlakozási okmányába foglalt, acél- és hajógyártásra vonatkozó mellékletek előírásainak végrehajtását[52] – amíg július 1-jén Horvátország az Unió tagállamává nem vált. Ami a tagjelölt országokkal folytatott csatlakozási tárgyalásokat illeti, 2013-ban jelentős előrehaladás történt Montenegró jogszabályainak átvilágítása, valamint a versenyjogi fejezetről zajló tárgyalások nyitókritériumainak meghatározása tekintetében. A Bizottság továbbra is tevékenyen vett részt a versennyel kapcsolatos nemzetközi fórumokon, például az OECD versenybizottságában, a Nemzetközi Versenyügyi Hálózatban (NVH), valamint az Unctadban. A Bizottság 2013-ban változatlanul ellátta az NVH összefonódásokkal foglalkozó munkacsoportjának és a kartellmunkacsoport egyik alcsoportjának társelnöki tisztét. 2013-ban a Bizottság volt a projektvezetője (az USA Szövetségi Kereskedelmi Bizottságával együtt) az NVH irányítócsoport versenyjogi jogérvényesítési tevékenységek vizsgálati eljárásaival foglalkozó projektjeinek. 8. VERSENYPOLITIKAI PÁRBESZÉD A TÖBBI INTÉZMÉNNYEL Az Európai Parlamenttel folytatott strukturált párbeszéd A Versenypolitikai Főigazgatóság versenyjogi kérdésekben folyamatos strukturált párbeszédet folytat az Európai Parlamenttel és különösen a Gazdasági és Monetáris (ECON) Bizottsággal. Almunia alelnök 2013-ban két látogatást tett az ECON-nál a strukturált párbeszéd keretében: május 28-án a versenypolitikáról szóló 2012. évi éves jelentés előterjesztése céljából, valamint november 26-án abból a célból, hogy beszámoljon a 2013. évi alapvető határozatokról és szakpolitikai fejleményekről, előre tekintve a Parlament versenypolitika terén végzett 2014-es munkája során születő eredményekre. Az alelnök részt vette a regionális politikai bizottság május 30-i ülésén is, a bizottság által vizsgált regionális támogatási iránymutatás megvitatása céljából. 2013-ban két állásfoglalást fogadtak el a versenypolitikáról szóló éves jelentésekről. Júniusban a Parlament Sanchez Presedo jelentése alapján fogadott el állásfoglalást, amely a 2011-es éves versenypolitikai jelentésre terjedt ki. A 2012-es éves versenypolitikai jelentést május 14-én megküldték az ECON bizottság számára, lehetővé téve, hogy az európai parlamenti képviselők felkészüljenek a biztossal folytatandó párbeszédre. A Tremosa i Balcells jelentésről szóló állásfoglalást december 10-én fogadták el. Az utóbbi években a Parlament aggályokat fogalmazott meg a versenyjogi jogsértések miatt kiszabott bírságok tekintetében: a Bizottság álláspontja szerint a bírságok megállapításáról szóló iránymutatás elegendő jogbiztonságot nyújt a vállalatoknak, valamint rugalmasságot biztosít a Bizottság számára, ha módosításra van szükség; az Európai Bíróságok számos alkalommal megerősítették ezt a struktúrát. Az Európai Parlamenttel folytatott strukturált párbeszéd az állami támogatások szabályozásának korszerűsítéséről Az állami támogatások szabályozásának korszerűsítése során mérföldkőnek számító felhatalmazó és eljárási rendelet elfogadásának folyamata során – ami 2013-ban a Versenypolitikai Főigazgatóság prioritását képezte – a Tanács hivatalosan konzultált a Parlamenttel. A Parlament júniusban két állásfoglalást fogadott el, a két javaslat alapos áttekintését követően. Az ECON bizottsághoz hasonlóan a TRAN bizottság is véleményt adott ki a felhatalmazó rendeletről. A Parlament jogalkotási folyamatban betöltött hivatalos szerepe mellett a Bizottság a Parlament által megfogalmazott legfontosabb üzeneteket is figyelembe vette az állami támogatás területére vonatkozó iránymutatásainak felülvizsgálata során. Almunia alelnök november 26-i tájékoztatásának megfelelően, amelyet a strukturált párbeszéd keretében adott az európai parlamenti képviselőknek, az állami támogatások szabályozásának korszerűsítése 2014-ben a fennmaradó állami támogatási iránymutatások elfogadásával fejeződik be. A felhatalmazó és az eljárási rendelet júliusi elfogadásával párhuzamosan, illetve azt követően folytatódott az állami támogatási joganyag felülvizsgálata és naprakésszé tétele. Május 6-án zajlott a harmadik nyilvános konzultáció a filmművészeti közlemény tervezetéről, ezt követően pedig november 14-én született meg a közlemény végleges szövege. Az ECON-t tájékoztatták erről a kezdeményezésről, valamint a repülőtereknek és légitársaságoknak nyújtott állami támogatásról szóló iránymutatásra (légi közlekedési iránymutatás) vonatkozó július 3-i nyilvános konzultációról, a csekély összegű (de minimis) támogatásra vonatkozó július 17-i konzultációról, az általános csoportmentességi rendeletről szóló július 29-i, valamint a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatásról szóló november 14-i nyilvános konzultációról. Május 16-án megküldtek az ECON-nak egy, a regionális támogatási iránymutatásról szóló háttérdokumentumot. Ez volt az a másik terület, amelyről a Versenypolitikai Főigazgatóság munkatársai tájékoztatták az európai parlamenti képviselőket és a Parlament személyzetét. A REGI bizottság a regionális támogatási iránymutatás vitája keretében tárgyalt egy szóbeli választ igénylő kérdést, összefüggésben az új regionális támogatási térképekről és a strukturális alapok következő programozási időszakáról zajló párhuzamos vitákkal. Kártérítési keresetek[53] Almunia alelnök úgy döntött, hogy a Bizottság kártérítési keresetekre vonatkozó javaslatát először a koordinátorok június 11-i, strasbourgi nyitott ülésén, közvetlenül a biztosi testület általi elfogadást követően mutatja be az ECON bizottságban részt vevő európai parlamenti képviselőknek. A Bizottság az EUMSZ 103. és 114. cikke alapján fogadta el a javaslatot, aminek következtében a Bizottságnak rendes jogalkotási eljárás keretében kellett továbbítania a javaslatot az Európai Parlament és a Tanács számára. A Bizottság szolgálatai szeptember 18-án részt vettek a javaslatról szóló munkaértekezleten, amelynek az ECON bizottság előadója adott otthont, október 17-én pedig sor került az első eszmecserére a kérdések megválaszolása céljából. Svájci megállapodás A Versenypolitikai Főigazgatóság szolgálatai 2010 novemberében először az Európai Parlamentet tájékoztatták a svájci versenyhatósággal egy második generációs megállapodásról folytatott tárgyalásokról. 2013 júniusában a Bizottság hivatalosan felkérte a Parlamentet, hogy adja hozzájárulását ehhez a megállapodáshoz. A Versenypolitikai Főigazgatóság együttműködött az előadóval, és részt vett az asszisztensek munkaértekezletén, egy nyilvános meghallgatáson, valamint a parlamenti csoportok képviselőivel tartott találkozóan. A Versenypolitikai Főigazgatóság és az ECON bizottság közötti kommunikáció folyamatos erősítése A Versenypolitikai Főigazgatóság – a korábbi évekhez hasonlóan – szemináriumot szervezett az ECON bizottság asszisztensei és politikai tanácsadói számára. A Versenypolitikai Főigazgatóságnál május 17-én zajlott szeminárium a 2012. évi éves versenypolitikai jelentés legfontosabb témáira terjedt ki. A szemináriumot követően az előadó tanácsadói részére részletesen beszámoltak a közlekedési ágazatban zajló trösztellenes és állami támogatási jogérvényesítésről, valamint a bankoknak nyújtott állami támogatásról, továbbá magas szintű tájékoztatást tartottak az ECON bizottság versenypolitikai munkacsoportjában részt vevő európai parlamenti képviselőknek a legfontosabb szakpolitikai témákról. A Bizottság júliusban a bankokról szóló új közleményt fogadott el, hogy naprakésszé tegye a 2008-ban, a pénzügyi válság kezdetekor közzétett iránymutatást, és megjelenítse az időközben szerzett tapasztalatokat. A Bizottság emellett vitaindító dokumentumot készített a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság számára, amelyet megküldött az ECON bizottság elnökének. A Versenypolitikai Főigazgatóság fenntartotta azt a gyakorlatát, hogy rendszeresen tájékoztatja az érintett parlamenti bizottságokat a nyilvános konzultációkról, valamint az új iránymutatások és szakpolitikai dokumentumok elfogadásáról. A Versenypolitikai Főigazgatóság munkatársai 2013 folyamán számos európai parlamenti képviselővel folytattak kétoldalú megbeszéléseket a Parlament különféle versenyjogi dossziékra vonatkozó munkája kapcsán. A Bizottság szolgálatai 366 parlamenti írásbeli kérdésre és 21 olyan petícióra készítettek választ, amely esetében a Versenypolitikai Főigazgatóság volt az illetékes (chef de file). A Versenypolitikai Főigazgatóság és az ECON bizottság továbbra is tájékoztatta egymást a tanulmányokról; a Versenypolitikai Főigazgatóság szolgálatai júliusban tájékoztatták az ECON bizottság titkárságát a Főigazgatóság által 2013-ban megrendelt tanulmányokról. A Versenypolitikai Főigazgatóság együttműködése az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsággal, valamint a Régiók Bizottságával A Bizottság a fentiek mellett tájékoztatta az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot (EGSZB) és a Régiók Bizottságát a legfontosabb szakpolitikai kezdeményezésekről. Részt vett továbbá a tanulmányozócsoportok és a szekciók ülésein. Február 1-jén Almunia alelnök részt vett a Régiók Bizottságának az állami támogatási szabályozás reformjával, valamint a 2014–2010-as regionális támogatási iránymutatás felülvizsgálatával foglalkozó plenáris ülésén. [1] World Economic Forum (Világgazdasági Fórum). The Global Competitiveness Report 2013-2014 (A globális versenyképességről szóló 2013–2014-es jelentés), elérhető az alábbi internetcímen: http://www3.weforum.org/docs/WEF_GlobalCompetitivenessReport_2013-14.pdf [2] SEC(2011) 1188 final, 1. rész. Commission Staff Working Paper, European Competitiveness Report 2011 (Bizottsági szolgálati munkadokumentum, 2011. évi európai versenyképességi jelentés). [3] The Contribution of Competition Policy to Growth and the EU2020 Strategy (A versenypolitika hozzájárulása a növekedéshez és az „Európa 2020” stratégiához), IP/A/ECON/ST/2012-25, elérhető az alábbi internetcímen http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/etudes/join/2013/492479/IPOL-ECON_ET(2013)492479_EN.pdf [4] A Tanács 2002. december 16-i 1/2003/EK rendelete a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról [5] COM(2013) 404 final: A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló irányelvre irányuló javaslat, elérhető az alábbi internetcímen: (http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2013:0404:FIN:HU:PDF). [6] Az említést érdemlő múltbeli példák közé tartozik a gépjármű szélvédők, a DRAM-ok (személyi számítógépekben, szerverekben és munkaállomásokon használt dinamikus véletlen elérésű memóriachipek), valamint a műgumi gyártóira kirótt bírságok. [7] AT.39748. – Gépjárműipari kábelkötegek ügy. [8] A 39861. – jen kamatderivatívák (YIRD) ügy, valamint a 399914. – euro kamatderivatívák ügy. [9] AT.39633. – Garnélarákok ügy. [10] 39574. – Intelligens chipkártyák ügy. [11] COM(2013) 404 final: A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló irányelvre irányuló javaslat. [12] A Bizottság 2013. december 5-i 1269/2013/EU végrehajtási rendelete a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló 139/2004/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló 802/2004/EK rendelet módosításáról. [13] Az összefonódás-ellenőrzési rendelet alapján egyes összefonódások egyszerűsített eljárásban történő kezeléséről szóló közlemény. [14] COM(2013) 685 final: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának, Célravezető és hatásos szabályozás program (REFIT): eredmények és következő lépések, elérhető a következő internetcímen: http://ec.europa.eu/refit. [15] COM(2012) 209 final: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, Az állami támogatások uniós szabályozásának korszerűsítése. [16] Iránymutatás a regionális állami támogatásokról (2014–2020), (2013/C 209/01). [17] Uniós iránymutatás az állami támogatásra vonatkozó szabályoknak a szélessávú hálózatok mielőbbi kiépítésére való alkalmazásáról (2013/C 25/01). [18] A Tanács 2013. július 22-i 733/2013/EU rendelete az Európai Közösséget létrehozó szerződés 92. és 93. cikkének a horizontális állami támogatások bizonyos fajtáira történő alkalmazásáról szóló 994/98/EK tanácsi rendelet módosításáról. [19] http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/derivatives/index_en.htm [20] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid/index_en.htm [21] AT.39745 – CDS – Információs piac ügy. [22] A 39861. – jen kamatderivatívák (YIRD) ügy, valamint a 399914. – euro kamatderivatívák ügy. [23] A javaslat számos különféle referenciamutatóra terjed ki, nem csupán az irányadó kamatlábakra, például a LIBOR-ra, hanem az árupiaci referenciamutatókra is, az olyan pénzügyi eszközökhöz alkalmazott referenciamutatókra, mint például a származékos energiapiaci és devizaügyletek, a pénzügyi szerződésekben alkalmazott referenciamutatóra, valamint a befektetési alapok teljesítményének méréséhez használt referenciamutatókra. [24] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/#maincontentSec2 [25] http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-672_en.htm [26] AT.39876. – EPC online fizetések ügy. [27] COM(2013) 547 final: Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2013/36/EU és a 2009/110/EK irányelv módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről. [28] COM(2013) 550 final: Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a kártyaalapú fizetési műveletek bankközi díjairól [29] AT.34579. – MasterCard I ügy. [30] Az Európai Parlament és a Tanács 2011. október 25-i 2011/83/EU irányelve a fogyasztók jogairól. [31] A 2007-ben elfogadott harmadik energiaügyi csomag meghatározta azokat a konkrét versenyellenes magatartásokat, amelyeket az uniós versenyszabályok alapján kell kezelni. [32] Lásd: A Bizottság hozzájárulása a 2013. május 22-i Európai Tanács számára, elérhető az alábbi internetcímen: http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/energy2_hu.pdf. [33] Iránymutatás az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei 2012 utáni kereskedelmi rendszerének kontextusában hozott egyes állami támogatási intézkedésekhez, HL C 158., 2012.6.5., 4. o. [34] A 37017., 36103., 37084., 36650. és 35543. sz. állami támogatás. [35] A 30068. sz. állami támogatás – Színesfémgyártók villamosenergia-fogyasztásának széndioxid-költségeihez nyújtott támogatás. [36] AT.40054. – Olaj és bioüzemanyag piacok ügy, lásd 2014. május 14-i MEMO/13/435 [Megjegyzés: az ügy számát és elnevezését még nem tették közzé a weboldalon]. [37] AT.39816. – Közép- és kelet-európai upstream gázszállítók ügy, lásd 2012. szeptember 4-i MEMO/12/937. [38] Az AT.39767. – BEH villamos energia ügy, lásd 2012. december 3-i IP/121307. [39] Az AT.39952. – Villamosenergia-tőzsde ügy, lásd 2012. február 7-i MEMO12/78. [40] AT.39727. – ČEZ ügy. [41] AT.39984. – OPCOM / romániai áramtőzsde ügy. [42] 35429. sz. állami támogatás – A köztulajdonban álló vízkészletek vízenergia-termelés céljából való felhasználásának meghosszabbítása. [43] COM(2010) 245 végleges/2: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának Az európai digitális menetrend. [44] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/connected-continent-single-telecom-market-growth-jobs [45] M.6992. – Hutchison 3G UK / Telefónica Ireland ügy. [46] M.7018. – Telefónica Deutschland / E-Plus ügy. [47] M.6880. – Liberty Global / Virgin Media ügy. [48] M.6990. – Vodafone / Kabel Deutschland ügy. [49] AT.39839. – Telefónica/Portugal Telecom ügy. [50] AT.39985. – Motorola - A GPRS szabványba foglalt alapvető szabadalmak érvényesítése ügy. [51] AT.39939. – Samsung - Az UMTS szabványba foglalt alapvető szabadalmak érvényesítése ügy [52] A Horvátország csatlakozási szerződéséhez csatolt csatlakozási okmány. [53] COM(2013) 404 final: A tagállamok és az Európai Unió versenyjogi rendelkezéseinek megsértésén alapuló, nemzeti jog szerinti kártérítési keresetekre irányadó egyes szabályokról szóló irányelvre irányuló javaslat.