2.

felkéri a Bizottság alelnökét/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjét, a Tanácsot, az uniós küldöttségeket, a tagállamokat és a Bizottságot, hogy az Oroszországgal kapcsolatos átfogó uniós stratégia előkészítése során, valamint a jogállamiság, az alapvető szabadságok és az emberi jogok oroszországi gyengülésére reagálva összpontosítsanak a következőkre: a) új feltétel bevezetése az EU és Oroszország közötti kapcsolatokba azzal a céllal, hogy véget vessenek Oroszországban a politikai és civil társadalmi aktivisták, az emberijog-védők és ügyvédek, az ellenzéki politikusok, az újságírók, a független média, a szakszervezetek és a nem kormányzati szervezetek elleni belső elnyomásnak, és amennyiben a helyzet nem javul, új uniós szankciók bevezetése, például az orosz oligarchák és az emberi jogok megsértéséért felelős tisztviselők EU-n belüli ingatlanvásárláshoz, vízumhoz, pénzügyi termékekhez stb. való hozzáférésének megszüntetése; b) fellépés az EU és Oroszország közötti kapcsolatokban és az Oroszországgal folytatott párbeszédben az emberi jogok kezelése érdekében, hogy pontosan tükröződjön az oroszországi emberi jogok visszaszorításának súlyossága, különösen a 2021 januárja óta tartó időszakban; továbbra is tanúbizonyság tétele szolidaritásról és egységes fellépésről azzal a céllal, hogy összehangolják az Oroszországgal kapcsolatos álláspontjukat annak érdekében, hogy korlátozzák a közelmúltban elfogadott korlátozó jogszabályok negatív hatását Oroszországban, és mérlegeljék azt az elképzelést, hogy a méltányosság szellemében megosszák az orosz rezsimmel szembeni gazdasági szankciók terhét a tagállamok között, véget vetve az olyan stratégiai projektek folytatásának, mint az Északi Áramlat 2, valamint hogy a korrupcióval foglalkozó jelenlegi uniós globális emberi jogi szankciórendszert egészítsék ki egy hasonló rendszerrel; c) összehangolt fellépés a közelmúltban Oroszországban elfogadott korlátozó jogszabályok negatív hatásainak visszafordítása és korlátozása, valamint az oroszországi demokráciával és emberi jogi aktivistákkal való stratégiai szerepvállalás prioritásként való kezelése érdekében, különösen az emberi jogok – többek között a nemek közötti egyenlőség – és a civil társadalommal folytatott konzultáció általános érvényesítése révén az EU és Oroszország közötti együttműködés valamennyi párbeszédében és területén, többek között a digitalizációval és az éghajlatváltozással kapcsolatos együttműködés, valamint az oktatási és kulturális együttműködési programok révén, miközben rendszeres emberi jogi hatásvizsgálatokat végeznek az együttműködés felülvizsgálata céljából; d) annak értékelése, hogy az orosz kormánnyal szoros kapcsolatban álló mely intézmények, szervezetek és médiaorgánumok uniós tevékenységeit kell figyelemmel kísérni; e) az emberijog-védőknek, a független nem kormányzati szervezeteknek és a médiának, a civil társadalomnak, valamint a politikai és polgári szabadságjogok védőinek nyújtott támogatás növelése Oroszországban, például azáltal, hogy tartósabb és magas szintű szerepvállalást tanúsítanak az aggodalomra okot adó legfontosabb egyedi esetekben, beleértve Vlagyimir Kara-Murza megmérgezését is, teljes mértékben kihasználják a nagykövetek és más tisztviselők által a régiókban tett látogatásokat, hogy felvessék az emberi jogi aggályokat és találkozzanak az emberijog-védőkkel és a civil társadalom képviselőivel, valamint azáltal, hogy stratégiai módon használják a közösségi médiát, a véleménycikkeket és a sajtónyilatkozatokat az emberijog-védők iránti támogatás kifejezésére Oroszországban is és független orosz csatornákon keresztül is, továbbá azáltal, hogy diplomáciai/konzulátusi tevékenységek – többek között rugalmas vízumpolitika – révén támogatják az Oroszországban működő független újságírókat, amennyiben veszélybe kerülnek; miközben a Parlament hangsúlyozza, hogy a civil társadalommal folytatott együttműködésnek az Oroszországgal kapcsolatos, küszöbön álló új uniós stratégiai megközelítés egyik pillérét kell képeznie, és sürgeti a tagállamokat, hogy fontolják meg az Oroszországból kitiltott vagy fenyegetett nem kormányzati szervezetek befogadását, és szükség esetén tegyék lehetővé számukra az EU területéről való működést, valamint növeljék az emberijog-védők munkájának támogatását, és adott esetben könnyítsék meg sürgősségi vízumok kiadását, és biztosítsanak ideiglenes menedéket az uniós tagállamokban; f) az Oroszországgal való civil társadalmi együttműködés folytatása, és annak szükségessége, hogy kezeljék azokat az egyre növekvő akadályokat, amelyeket az orosz hatóságok az emberek közötti kapcsolatok, a civil társadalmi együttműködés és az orosz civil társadalmi szervezetek támogatása elé állítanak; g) a rejtett elnyomás azon új formáinak elítélése, amelyek célja, hogy mind a fővárosban, mind máshol szankcionálják munkavállalók, kórházi orvosok, tanárok és szociális szolgáltatók tüntetéseken való részvételét vagy a jelenlegi rezsim ellenzőinek nyújtott támogatásukat; h) annak szükségessége, hogy az EU és tagállamai sürgősen felvessék az Európa Tanácsban az Oroszországi Föderáció által a közelmúltban elfogadott tekintélyuralmi jogalkotási aktusok kérdését, tekintettel az Európa Tanáccsal szembeni nemzetközi kötelezettségeinek teljesítésére; i) összehangolt fellépés a hasonlóan gondolkodó nemzetközi partnerekkel, köztük a G7-országokkal, sürgetve az orosz hatóságokat, hogy vessenek véget a demokrácia, a civil társadalmi aktivisták és az emberijog-védők elleni hazai elnyomásnak, amely fellépésnek magában kell foglalnia magas szintű és állami beavatkozásokat, összehangolt kezdeményezéseket és folyamatos ellenőrzést a nemzetközi és regionális emberi jogi fórumokon, például az Európa Tanácsban, az EBESZ-ben és az ENSZ Emberi Jogi Tanácsában; j) rendszeres emberi jogi hatásvizsgálatok végzése annak biztosítása érdekében, hogy az orosz hatóságokkal való együttműködés ne ássa alá az emberi jogi célkitűzéseket, és ne járuljon hozzá sem közvetlenül, sem közvetve az emberi jogok megsértéséhez; k) oroszországi partnereikkel aktív testvérvárosi projektekkel rendelkező uniós városok ösztönzése arra, hogy vizsgálják felül és aktualizálják ezeket a megállapodásokat, figyelembe véve az emberi jogi dimenziót, és az együttműködést elsősorban a civil társadalomra és az emberek közötti kapcsolatokra összpontosítsák; l) a Parlament uniós küldöttséghez és nemzeti diplomáciai képviseletekhez intézett azon felhívásának tiszteletben tartása, hogy a helyszínen kövessék szorosan nyomon a helyzetet és az egyes politikai foglyok pereit, adjanak meg számukra és családtagjaik számára minden szükséges támogatást, és hangolják össze erőfeszítéseiket gyors szabadon bocsátásuk biztosítása érdekében; m) annak elkerülése, hogy az emberi jogok megsértéséért és elnyomásáért felelős tisztviselők tevékenysége legitimitást kapjon, például annak biztosításával, hogy a nagykövetek és a magas rangú látogatók, illetve az elnyomásban részt vevő tisztviselők – például az Állami Duma „külföldi ügynökökről” szóló törvény megszövegezésében részt vevő tisztviselői, mint például Andrej Klimov – között ne kerüljön sor bizalmas találkozókra; e tekintetben az olyan kétoldalú fórumok, mint a trianoni párbeszéd és a szocsi párbeszéd nyomon követése; ezek megszakításának értékelése a szentpétervári párbeszéd példáját követve, amely úgy döntött, hogy nem gyűlik össze mindaddig, amíg egyes tagjait „nemkívánatos külföldi szervezetként” hátrányos megkülönböztetés éri;