Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) /* COM/2011/0626 végleges - 2011/0281 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE A Bizottság 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslata[1] meghatározza a közös agrárpolitika (KAP) költségvetési keretét és fő irányvonalait. Ennek alapján a Bizottság a KAP jogi keretét a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan kijelölő rendeleteket, valamint az e politika alakulásával kapcsolatos lehetséges forgatókönyveket bemutató hatásvizsgálatot terjeszt elő. A reformra irányuló jelenlegi javaslatok „A KAP jövője 2020-ig” című bizottsági közleményen[2] alapulnak, amely átfogó szakpolitikai alternatívákat vázolt fel a mezőgazdaságot és a vidéki térségeket érintő jövőbeli kihívások megválaszolására, valamint a KAP célkitűzéseinek, azaz 1) a fenntartható élelmiszer-termelésnek, 2) a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodásnak és az éghajlatváltozás elleni fellépésnek, valamint 3) a kiegyensúlyozott területi fejlődésnek az elérése érdekében. A közleményben szereplő reformjavaslatok mind az intézményközi vita[3], mind a hatásvizsgálat keretében az érdekelt felekkel folytatott konzultáció során széles körű támogatásra találtak. A folyamat során világossá vált, hogy ösztönözni kell az erőforrás-hatékonyságot, hiszen ezáltal teremthető meg az uniós mezőgazdaság és vidékfejlesztés területén – az Európa 2020 stratégiával összhangban – az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés, miközben a KAP-ot továbbra is két olyan pillér köré célszerű szervezni, amelyek egymást kiegészítő eszközökkel ugyan, de ugyanazon célkitűzések megvalósítására irányulnak. Az első pillér tartalmazza az európai uniós mezőgazdasági termelőknek éves szinten alapvető jövedelemtámogatást biztosító közvetlen kifizetéseket és piaci intézkedéseket, valamint a konkrét piaci zavarok esetén nyújtandó támogatást, a második pillér pedig a vidékfejlesztést, amelynek esetében a tagállamok közös keretrendszer alapján többéves programokat dolgoznak ki és társfinanszíroznak.[4] Az egymást követő reformok révén a KAP a termelők jövedelemtámogatásának biztosítása mellett fokozta a mezőgazdaság piacorientáltságát, a környezetvédelmi követelmények szorosabban beépültek a mezőgazdasági szakpolitikába, valamint megnőtt a vidékfejlesztési támogatások jelentősége, amelyek immár az EU vidéki térségeinek fejlesztésére irányuló integrált szakpolitikai eszközt jelentenek. E reformfolyamat hatására ugyanakkor a támogatások tagállamok közötti és tagállamokon belüli jobb elosztása, valamint a környezetvédelmi kihívások megoldását szolgáló intézkedések célirányosabbá tétele és az egyre erősödő piaci ingadozások jobb kezelése iránti igény is megmutatkozott. Eddig a reformok főleg magát a mezőgazdaságot érintő kihívásokra, így például a nagymértékű termékfeleslegek levezetésére vagy az élelmiszer-biztonsági válságok kezelésére kerestek megoldásokat, és e megoldások később uniós és nemzetközi szinten is hasznos eszközül szolgáltak az EU számára. Napjaink legtöbb kihívása azonban olyan tényezőkre vezethető vissza, amelyek kívül esnek a mezőgazdaság területén, és ennélfogva átfogó politikai választ igényelnek. A mezőgazdasági termelők jövedelmi helyzete továbbra is nehéz marad, mivel több kockázattal, a termelékenység csökkenésével, valamint a ráfordítási árak növekedése miatti árpréssel kell szembenézniük; ezért továbbra is fenn kell tartani a jövedelemtámogatást, valamint meg kell erősíteni a kockázatok és a válsághelyzetek kezelésére irányuló eszközöket. Az erős lábakon álló mezőgazdaság nélkülözhetetlen az uniós élelmiszeripar és a globális élelmezésbiztonság szempontjából. A mezőgazdaság területén és a vidéki térségekben ezzel egyidejűleg fokozni kell az erőfeszítéseket az Európa 2020 menetrend részét képező ambiciózus éghajlatvédelmi és energiaügyi célkitűzések, valamint a biológiai sokféleségre vonatkozó stratégia megvalósítása érdekében. A mezőgazdasági termelőknek, akik az erdészeti gazdálkodókkal együtt a földek fő kezelői, támogatásra lesz szükségük a környezetvédelmi és éghajlat-politikai célkitűzések elérését leginkább elősegítő művelési rendszerek és eljárások alkalmazásában és fenntartásában, mivel a piaci árak nem tükrözik e közjavak biztosítását. Különösen fontos továbbá a vidéki térségekben rejlő különböző potenciálok lehető legjobb kihasználása, hiszen ez hozzájárul az inkluzív növekedéshez és kohézióhoz. A jövőbeli KAP éppen ezért nem csupán az uniós gazdaság jóllehet lényeges, de kis részterületével foglalkozó politika lesz, hanem az élelmezésbiztonság, a környezetvédelem és a területi egyensúly szempontjából is stratégiai fontosságú politika. Ebben rejlik egy valóban közös politika uniós hozzáadott értéke: a korlátozott költségvetési forrásokat a lehető leghatékonyabban képes felhasználni úgy, hogy közben EU-szerte biztosítja a mezőgazdaság fenntarthatóságát, az éghajlatváltozás és egyéb fontos, határokon átnyúló problémák kezelését, valamint a tagállamok közötti szolidaritás erősítését, ugyanakkor a helyi igények figyelembevétele érdekében a végrehajtás során kellő rugalmasságot biztosít. A többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatban meghatározott keret előirányozza a KAP kétpilléres szerkezetének fenntartását, miközben a költségvetési források névértékét mindkét pillér esetében a 2013. évi szinten tartja és egyértelműen a fő uniós prioritások terén elérendő eredmények teljesítését helyezi a középpontba. A javaslat szerint a közvetlen kifizetéseknek a fenntartható termelés elősegítésére kell irányulniuk, és ennek érdekében az e célra rendelkezésre álló költségvetési források 30%-át az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös, kötelező intézkedésekre kell szánni. A kifizetések mértékét célszerű fokozatosan egymáshoz közelíteni és a jelentős kifizetésben részesülő kedvezményezettek esetében fokozatosan maximalizálni kell a kifizetéseket. A vidékfejlesztést más uniós, megosztott irányítású alapokkal együtt egy olyan közös stratégiai keretbe indokolt belefoglalni, amely eredményorientáltabb és amelyre egyértelműbb és megfelelőbb előzetes feltételek vonatkoznak. Végezetül a KAP finanszírozását a piaci intézkedések tekintetében a többéves pénzügyi keret mellett két másik eszközzel is kívánatos erősíteni: 1) egy válsághelyzetek kezelésére szolgáló vésztartalékkal és 2) az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap alkalmazási körének kibővítésével. Mindezek alapján a 2014–2020-as időszakra vonatkozóan a KAP jogi keretének főbb elemeit a következő rendeletek tartalmazzák: – a közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (a közvetlen kifizetésekről szóló rendelet); – a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) irányuló javaslat (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet); – az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (a vidékfejlesztésről szóló rendelet); – a közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és nyomon követéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (horizontális rendelet); – a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésével kapcsolatos egyes támogatások és visszatérítések megállapítására vonatkozó intézkedések meghatározásáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslat; – a 73/2009/EK tanácsi rendeletnek a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetések 2013. évi alkalmazása tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat; – az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek az egységes támogatási rendszer és a szőlőtermesztők támogatása tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat. A vidékfejlesztésről szóló rendelet a Bizottság által 2011. október 6-án előterjesztett azon javaslatra épül, amely az összes alapnak egy közös stratégiai kereten belül történő működtetésére vonatkozó szabályokat határozza meg[5]. Egy további rendelet készül a leginkább rászoruló személyeknek szóló programról, amelyre vonatkozóan a pénzeszközök jelenleg a többéves pénzügyi keret egy másik fejezetében találhatóak. Ezenkívül az Európai Unió Bírósága által felvetett kifogások figyelembevételével jelenleg zajlik a kedvezményezettekre vonatkozó információk közzétételével kapcsolatos új szabályok kidolgozása, hogy a kedvezményezetteknek a személyes adatok védelméhez fűződő joga a lehető leginkább összeegyeztethető legyen az átláthatóság elvével. 2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLAT A jelenlegi politikai keret értékelésére, valamint a jövőbeli kihívások és igények vizsgálatára támaszkodva a hatásvizsgálat három lehetséges forgatókönyv hatásait értékeli és hasonlítja össze. Mindez egy szolgálatközi csoport által irányított, 2010 áprilisában kezdődött hosszú folyamat eredménye, amelynek során mélyreható mennyiségi és minőségi elemzésre került sor: többek között a 2020-ig terjedő időszak tekintetében a mezőgazdasági piacokra és bevételekre vonatkozó középtávú előrejelzések formájában referenciahelyzet került meghatározásra, valamint a különböző szakpolitikai lehetőségek által az ágazat gazdaságára gyakorolt hatásokat szemléltető modell került kidolgozásra. A hatásvizsgálatban ismertetett három forgatókönyv a következő: 1) kiigazítás: ez a forgatókönyv megtartja a jelenlegi politikai keretet, ugyanakkor megoldást keres annak legnagyobb hiányosságaira, például a közvetlen kifizetések elosztásának a kérdésére; 2) integráció: ez a forgatókönyv fontos politikai változásokkal számol, így a közvetlen kifizetések célirányosabbá tételével és „kizöldítésével”, a vidékfejlesztési politikának a többi uniós szakpolitikával való jobb összehangolásával és stratégiai irányultságának erősítésével, valamint a termelők közötti együttműködés szélesebb körű alkalmazását lehetővé tevő jogalap-szélesítéssel; 3) hangsúlyváltás: ez a forgatókönyv kizárólag környezetvédelmi szempontok mentén történő szakpolitikai hangsúlyváltást jelent, amelynek keretében a közvetlen kifizetések fokozatosan megszűnnek, feltételezve, hogy a termelési kapacitás támogatás nélkül fenntartható, valamint hogy a vidéki területek társadalmi-gazdasági igényeit más szakpolitikák is ki tudják szolgálni. Tekintettel a gazdasági válságra és a közfinanszírozásra nehezedő nyomásra, amelyre válaszul az EU kidolgozta az Európa 2020 stratégiát és a többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatot, a három forgatókönyv eltérő fontosságot tulajdonít a versenyképesebb és fenntarthatóbb mezőgazdasággal rendelkező dinamikus vidéki térségek megteremtését célzó jövőbeli KAP három politikai célkitűzésének. Az Európa 2020 stratégiával – különösen a forráshatékonyság tekintetében – való jobb összhang megteremtése érdekében egyre fontosabb lesz, hogy a kutatás, a tudásmegosztás, valamint (többek között a mezőgazdasági termelékenységgel és fenntarthatósággal kapcsolatos európai innovációs partnerség keretében) az együttműködés és az innováció ösztönzése révén növekedjen a mezőgazdasági termelékenység. Ugyan az uniós mezőgazdasági politikára már nem jellemző kereskedelemtorzító politikai környezet, az ágazatra azonban várhatóan további teher fog nehezedni a – különösen a dohai fejlesztési menetrend, illetve az EU-Mercosur szabadkereskedelmi megállapodás keretében – folytatódó liberalizáció következtében. A hatásvizsgálat keretében folytatott konzultáció során előnyben részesített szempontok figyelembevételével három politikai forgatókönyv került kidolgozásra. Az érdekeltek 2010. november 23. és 2011. január 25. között nyújthatták be észrevételeiket, valamint 2011. január 12-én tanácsadó bizottság került összehívásra. A főbb következtetések összefoglalva a következők[6]: – Az érintettek körében széles egyetértés uralkodik abban a tekintetben, hogy a jövő kihívásainak kezeléséhez, azaz az élelmezésbiztonságnak, a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodásnak és a kiegyensúlyozott területi fejlődésnek az elérése érdekében két pillér köré szerveződő, erős KAP-ra van szükség. – A legtöbb megkérdezett úgy véli, hogy a KAP-nak piac- és árstabilizáló szerepet kellene betöltenie. – Az érintettek véleménye megoszlik a támogatások irányultságát (különösen a közvetlen támogatások újraelosztását és a kifizetések maximalizálását) illetően. – Egyetértés van a tekintetben, hogy az éghajlatváltozás elleni fokozott küzdelem és a nagyobb környezeti teljesítmény megvalósításában, amely az Unió társadalmának javát szolgálja, mindkét pillér fontos szerepet játszhat. Habár számos termelő úgy gondolja, hogy ez mára már megvalósult, a szélesebb közönség azon a véleményen van, hogy az első pillérhez tartozó kifizetések felhasználásának hatékonyságát növelni lehetne. – A megkérdezettek azt szeretnék, ha a jövőben bekövetkező növekedés és fejlődés kiterjedne az EU egészére, beleértve a kedvezőtlen helyzetű térségeket is. – Több válaszadó hangsúlyozta, hogy a KAP-ot össze kellene vonni más, így a környezetvédelmi, egészségügyi, kereskedelemi vagy fejlesztési szakpolitikákkal. – A megkérdezettek szerint a KAP az innováció, a versenyképes vállalkozások fejlesztése, valamint a közjavak uniós polgárok számára való biztosítása révén illeszkedhet az Európa 2020 stratégiához. Ennek megfelelően a hatásvizsgálat során összehasonlításra került a három lehetséges politikai forgatókönyv: A hangsúlyváltással számoló forgatókönyv nyomán a termelés a leginkább költséghatékony területekre és a legjövedelmezőbb ágazatokba helyeződne át, és ezáltal felgyorsulna a mezőgazdasági ágazat strukturális kiigazítása. Bár a környezetvédelem finanszírozásában jelentős növekedés következne be, az ágazat ugyanakkor a piaci intervenciós intézkedések alkalmazásának korlátozása következtében nagyobb kockázatnak lenne kitéve. Ezentúl jelentős társadalmi és környezeti költségek keletkeznének, mivel a kevésbé versenyképes területeken számottevő jövedelemcsökkenés és környezetkárosodás következne be, hiszen ebből a politikai alternatívából hiányzik a kölcsönös megfeleltetési követelményekhez kötött közvetlen kifizetések multiplikátor hatása. A lehetőségek skálájának másik végén a kiigazításra irányuló forgatókönyv áll, amely a leginkább lehetővé tenné a szakpolitikai folytonosságot és egyben korlátozott, mindazonáltal érezhető javulást eredményezne mind a mezőgazdaság versenyképessége, mind a környezeti teljesítmény terén. Ugyanakkor komoly kétségek merülnek fel azt illetően, hogy a szóban forgó forgatókönyv képes-e megfelelően kezelni a mezőgazdaság hosszú távú fenntarthatósága szempontjából is meghatározó, az éghajlatváltozással és a környezetvédelemmel kapcsolatos jövőbeli nagy kihívásokat. Az integrációra irányuló forgatókönyv a közvetlen kifizetések célirányosabbá tétele és „kizöldítése” révén úttörő megközelítést alkalmaz. Az értékelés tanúsága szerint van lehetőség környezetbarátabb mezőgazdaság kialakítására úgy, hogy az a termelők számára ésszerű költségekkel járjon, habár egyes adminisztratív terhek nem kerülhetők el. A vidékfejlesztés szintén új lendületet kaphat, feltéve, hogy a tagállamok és régiók hatékony módon tudnak élni az új lehetőségekkel, valamint a közös stratégiai keret és más uniós alapok nem hatnak az első pillérhez kapcsolódó szinergiákkal szemben, illetve nem gyengítik a vidékfejlesztésre jellemző sajátos erősségeket. Megfelelő egyensúly elérése mellett ez a forgatókönyv alkalmas a leginkább arra, hogy választ adjon a mezőgazdaság és a vidéki területek hosszú távú fenntarthatóságának kérdésére. Mindezek alapján a hatásvizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy az integrációra irányuló forgatókönyv képes a legkiegyensúlyozottabb módon fokozatosan összhangba hozni a KAP-ot az Unió stratégiai célkitűzéseivel, és ez az egyensúly a jogalkotási javaslatok egyes elemeinek átültetésében is kifejezésre jut. Ki kell alakítani továbbá egy olyan értékelési keretet, amely szakpolitikai célkitűzésekhez kötött közös mutatók segítségével méri a KAP teljesítményét. Az egyszerűsítés a teljes folyamat során fontos szempont volt, amelyet kívánatos többféle módon, például a kölcsönös megfeleltetés és a piaci eszközök ésszerűsítése vagy a mezőgazdasági kistermelők támogatási rendszerének kialakítása révén tovább fokozni. Ezenkívül a közvetlen kifizetések „kizöldítését” ajánlatos oly módon kialakítani, hogy az adminisztratív terhek, köztük az ellenőrzési költségek, a lehető legalacsonyabb szinten maradjanak. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI A javaslat célszerűnek tartja a KAP jelenlegi kétpilléres szerkezetének megőrzését: az első pillérbe tartozó általános érvényű éves kötelező intézkedéseket a második pillér többéves programozási megközelítésmódjának keretében olyan nem kötelező intézkedéseknek célszerű kiegészíteniük, amelyek jobban illeszkednek a tagállami és regionális sajátosságokhoz. A közvetlen kifizetések rendszerének újratervezése ugyanakkor a második pillérhez kapcsolódó szinergiák jobb kihasználására irányul, a második pillér maga pedig – az egyéb uniós, megosztott irányítású alapokkal való jobb összehangolás érdekében – közös stratégiai keret részét képezi. Ennek alapján megmarad a négy alapvető jogi eszközből álló jelenlegi szerkezet is, habár a finanszírozásról szóló rendelet hatálya bővül oly módon, hogy a közös rendelkezések bekerülnek a mostantól horizontális rendeletnek nevezett rendeletbe. E javaslatok összhangban állnak a szubszidiaritás elvével. A KAP valóban közös politika: az EU és a tagállamok megosztott hatáskörébe tartozik, amelynek irányítása a fenntartható és sokrétű mezőgazdaság EU-szerte történő megőrzése céljából uniós szinten történik az éghajlatváltozáshoz hasonló, több tagállamot érintő fontos kérdések figyelembevételével és a tagállamok közötti szolidaritás erősítésével. Az élelmezésbiztonságot, a környezetet és a területi egyensúlyt érintő jövőbeli nagy kihívások tükrében a KAP továbbra is stratégiai jelentőségű szakpolitika marad, amely lehetővé teszi a politikai kihívások minél eredményesebb kezelését és a költségvetési források lehető leghatékonyabb felhasználását. A javaslat értelmében továbbá megmarad az eszközök eddigi kétpilléres szerkezete, hiszen ez nagyobb rugalmasságot biztosít a tagállamok számára a helyi sajátosságaikhoz jobban illeszkedő megoldások kialakításában és a második pillér társfinanszírozásában. Az új európai innovációs partnerség és a kockázatkezelési eszköztár szintén a második pillérbe tartozik. Ezzel egyidejűleg a szakpolitika jobban fog igazodni az Európa 2020 stratégiához (és többek között a többi uniós alapot magában foglaló közös kerethez), valamint számos tekintetben javul és egyszerűsödik. Végezetül a hatásvizsgálat keretében elvégzett elemzés egyértelműen kimutatta, mekkora költségeket generálna az intézkedések elmaradása az okozott negatív gazdasági, környezeti és társadalmi következményeknél fogva. Az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet meghatározza a mezőgazdasági piacok közös szervezésére vonatkozó szabályokat, valamint külön eszközbe helyezi a leginkább rászoruló személyeknek szóló támogatási programot. A tejágazatot érintő 2008–2009. évi válság rámutatott arra, hogy szükség van egy hatékony biztonságiháló-mechanizmus fenntartására, valamint a rendelkezésre álló eszközök optimalizálására. A tejágazattal foglalkozó magas szintű szakértői csoportban lezajlott későbbi megbeszélések szintén utaltak arra, hogy javítani kell az élelmiszerlánc működését. A rendelet célja ezért, hogy az állami intervencióval, a magántárolással, a rendkívüli/sürgősségi intézkedésekkel és az egyes ágazatoknak nyújtott támogatásokkal kapcsolatos eddig tapasztalatok alapján ésszerűsítse, kiterjessze és egyszerűsítse a rendelkezéseket, valamint megkönnyítse a termelők és szakmaközi szervezetek közötti együttműködést. Bizonyos (például a sovány tejre, a komlóra és a selyemhernyóra vonatkozó) ágazati támogatások megszűnnek. A tejkvóta-rendszer és a szőlőtelepítési tilalom hatálya az érvényes jogszabályok értelmében le fog járni, e tekintetben tehát a jogszabályok nem változnak. A cukorkvóta 2015. szeptember 30-án szűnik meg. Bevezetésre kerül az állatbetegségekre és a fogyasztói bizalomvesztésre vonatkozó egyetlen közös rendelkezés, valamint a piaci zavarokra vonatkozó általános záradék; ez utóbbi kiterjesztésre kerül, így a jelenlegi egységes közös piacszervezés hatálya alá tartozó valamennyi ágazatot lefedi. A termelői szervezetek és társulásaik, valamint a szakmaközi szervezetek tagállamok általi elismerése kiterjesztésre kerül a jelenlegi egységes közös piacszervezés hatálya alá tartozó valamennyi ágazatra. A gyümölcs- és zöldségágazati termelői csoportok létrehozásához nyújtott támogatás átkerül a vidékfejlesztés területére. A rendelet tükrözi a tejágazat esetében korábban már benyújtott azon javaslatot, amely meghatározza az alapvető feltételeket arra az esetre vonatkozóan, ha a tagállamok a tejtermelők élelmezési láncon belüli tárgyalási pozíciójának erősítése céljából kötelezővé teszik írásbeli szerződés megkötését. A rendelet továbbá a forgalmazási előírásokkal kapcsolatban a minőségpolitikai csomag keretében tett javaslatra is visszatér. Az egyszerűsítés szempontjából az egyes ágazati támogatások megszüntetése, a selyemhernyó-ágazati támogatási program termeléstől való elválasztása, a cukorkvóta-rendszer megszüntetése, valamint a komlóágazatban a szállítói szerződések nyilvántartására és az egyenértékűségi igazolásra vonatkozó kötelezettség megszüntetése révén csökkenni fognak a tagállamokra és a piaci szereplőkre nehezedő adminisztratív terhek. A jövőben nem lesz szükség az ágazati támogatási programok alkalmazásához kapacitás fenntartására és e programok ellenőrzéséhez pénzügyi eszközök elkülönítésére. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A többéves pénzügyi keretről szóló javaslat értelmében az uniós költségvetésből továbbra is jelentős rész szolgál a mezőgazdaság, e stratégiai jelentőségű közös politika finanszírozására. A javaslat szerint ezért a KAP-nak a 2014–2020 közötti időszakra rendelkezésre álló, az első pillérhez utalt (folyó árakon) 317,2 milliárd EUR, valamint a második pillérhez utalt 101,2 milliárd EUR előirányzatokat fő tevékenységeire kell összpontosítania. Az első és második pillérhez tartozó forrásokat további 17,1 milliárd EUR egészíti ki, amelyből a többéves pénzügyi keret egyéb jogcímei alatt 5,1 milliárd EUR a kutatásra és innovációra, 2,5 milliárd EUR az élelmiszer-biztonságra és 2,8 milliárd EUR a leginkább rászoruló személyek élelmiszer-támogatására irányul, továbbá a többéves pénzügyi kereten kívül 3,9 milliárd EUR található a mezőgazdasági ágazatot érintő válságokra képzett új tartalékban és legfeljebb 2,8 milliárd EUR az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapban, vagyis a 2014–2020 közötti időszakban összesen 435,6 milliárd EUR áll rendelkezésre. A támogatások tagállamok közötti elosztását illetően a javaslat azt indítványozza, hogy minden olyan tagállam esetében, amelynek közvetlen kifizetései nem érik el az uniós átlag 90%-át, a különbség egyharmada kerüljön kipótlásra. A közvetlen kifizetésekre vonatkozó rendeletben a nemzeti korlátok ennek alapján kerülnek meghatározásra. A vidékfejlesztési támogatás elosztása a politikai célkitűzésekhez kötődő objektív kritériumok alapján, a jelenlegi elosztás figyelembevételével történik. Ahogy már jelenleg is, a kevésbé fejlett régióknak indokolt továbbra is magasabb társfinanszírozási rátával rendelkezniük, amely egyes intézkedésekre – tudásmegosztás, termelői csoportok, együttműködés, Leader stb. – szintén alkalmazandó. A javaslat a pillérek közötti átcsoportosítások tekintetében bizonyos fokú (a közvetlen kifizetések 5%-áig terjedő) rugalmasságot vezet be: az első pillérből a másodikba való átcsoportosítás révén a tagállamok megerősíthetik vidékfejlesztési politikájukat, míg a második pillérből az elsőbe való átcsoportosítással azok a tagállamok élhetnek, amelyekben a közvetlen kifizetések szintje nem éri el az uniós átlag 90%-át. A KAP-reformra vonatkozó javaslatok pénzügyi hatását részletesen a javaslatokat kísérő pénzügyi kimutatás tartalmazza. 2011/0281 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 42. cikke első albekezdésére és 43. cikke (2) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára[7], a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[8], az európai adatvédelmi biztossal folytatott konzultációt követően[9], rendes jogalkotási eljárás keretében[10], mivel: (1) „A KAP jövője 2020-ig: az élelmezési, a természetes erőforrásokat érintő és a területi kihívások kezelése” című, az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának szóló bizottsági közlemény[11] meghatározza a lehetséges kihívásokat, célkitűzéseket és irányvonalakat a 2013 utáni közös agrárpolitika vonatkozásában. Az említett közleményről folyó vitára tekintettel 2014. január 1-jével esedékes a KAP reformja. A reformnak ki kell terjednie a KAP valamennyi fő eszközére, többek között a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, […]-i …/…/EU [COM(2010)799] tanácsi rendeletre („az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet”)[12]. A reform hatókörére tekintettel helyénvaló a(z) [COM(2010)799] rendeletet hatályon kívül helyezni és az egységes közös piacszervezésről szóló új rendelettel felváltani. A reform keretében indokolt a – különösen az egynél több mezőgazdasági ágazatot érintő – rendelkezéseket a lehetőségekhez mérten összehangolni, ésszerűsíteni és egyszerűsíteni, többek között annak biztosításával, hogy az intézkedések nem alapvető rendelkezéseit a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján elfogadhassa. (2) Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során – többek között szakértői szinten – megfelelő konzultációkat folytasson. A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során haladéktalanul, időben és megfelelő módon továbbítania kell a vonatkozó dokumentumokat az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz. (3) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: a Szerződés) 43. cikkének (3) bekezdése értelmében a Tanács intézkedéseket fogad el az árak, a lefölözések, a támogatások és a mennyiségi korlátozások rögzítésére vonatkozóan. Az egyértelműség érdekében, amikor a Szerződés 43. cikkének (3) bekezdése alkalmazandó, e rendeletnek kifejezetten utalnia kell arra a tényre, hogy az említett bekezdés alapján a Tanács fogad majd el intézkedéseket. (4) Ennek a rendeletnek az egységes közös piacszervezés minden alapvető elemét tartalmaznia kell. Az árak, a lefölözések, a támogatások és a mennyiségi korlátozások rögzítése bizonyos esetekben elválaszthatatlanul kapcsolódik ezekhez az alapelemekhez. (5) Ez a rendelet a Szerződés I. mellékletében felsorolt valamennyi mezőgazdasági termékre alkalmazandó annak biztosítására, hogy a szóban forgó valamennyi termékre vonatkozóan megvalósuljon a közös piacszervezés, ahogy azt a Szerződés 40. cikkének (1) bekezdése előírja. (6) Egyértelművé kell tenni, hogy a(z) […/EU] rendelet [horizontális KAP-rendelet][13] és a szóban forgó rendelet értelmében elfogadott rendelkezések alkalmazandók az e rendeletben meghatározott intézkedésekre is. A [horizontális KAP-rendelet] egyebek mellett rendelkezéseket állapít meg a KAP-rendelkezések által meghatározott kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében, többek között az ellenőrzésekre és a kötelezettségek teljesítésének elmulasztása esetén alkalmazandó igazgatási intézkedésekre és igazgatási szankciókra, a biztosítékok benyújtására és felszabadítására vonatkozó szabályokra, valamint a jogosulatlan kifizetések visszafizettetésére vonatkozóan. (7) E rendelet és a Szerződés 43. cikke értelmében elfogadott más jogi aktusok utalnak a kombinált nómenklatúra szerinti árumegnevezésekre, és hivatkoznak az ott szereplő vámtarifaszámokra és alszámokra. A közös vámtarifa szerinti nómenklatúra módosítása szükségessé teheti a szóban forgó rendeletek ennek megfelelő technikai kiigazítását. A Bizottság számára lehetővé kell tenni, hogy az említett kiigazítások elvégzése céljából végrehajtási intézkedéseket fogadjon el. Az egyértelműség és az egyszerűség érdekében a mezőgazdasági termékekre alkalmazott, közös vámtarifa szerinti nómenklatúra kiigazítására vonatkozó eljárásról szóló, 1979. február 5-i 234/79/EGK tanácsi rendeletet[14], amely jelenleg a szóban forgó felhatalmazásról rendelkezik, célszerű hatályon kívül helyezni és a felhatalmazást e rendeletbe belefoglalni. (8) A rizságazat sajátosságainak figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az e rendelet II. mellékletének I. részében a rizságazat vonatkozásában megállapított fogalommeghatározások naprakésszé tétele tekintetében. (9) Annak biztosítása érdekében, hogy a termelés egyes hántolatlanrizs-fajták előállítására összpontosuljon, a Bizottság számára lehetővé kell tenni, hogy végrehajtási intézkedéseket fogadjon el az állami intervenciós ár növelésének vagy csökkentésének megállapítására vonatkozóan. (10) A gabonafélékre, a rizsre, a cukorra, a szárított takarmányra, a vetőmagokra, az olívaolajra és az étkezési olajbogyóra, a lenre és a kenderre, a gyümölcs- és zöldségfélékre, a banánra, a tejre és a tejtermékekre, valamint a selyemhernyókra vonatkozóan meg kell határozni – az egyes termékek biológiai termelési ciklusához lehető leginkább igazodóan – a gazdasági éveket. (11) A gyümölcs- és zöldségágazat, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazat sajátosságainak figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az e termékekre vonatkozó gazdasági évek meghatározása tekintetében. (12) A piacok stabilizálása és a mezőgazdaságból élők megfelelő életszínvonalának biztosítása érdekében, figyelembe véve egyrészt az egyes ágazatok eltérő igényeit, másrészt a különböző ágazatok közötti kölcsönhatásokat, ágazatonként eltérő, differenciált ártámogatási rendszer került kialakításra, valamint közvetlen támogatási rendszerek kerültek bevezetésre. A szóban forgó intézkedések állami intervenció, vagy – az adott esettől függően – magántárolásához nyújtott támogatás formájában valósulnak meg. Az ártámogatási intézkedésekre továbbra is szükség van, azonban ésszerűsíteni és egyszerűsíteni kell őket. (13) Az egyértelműség és az átláthatóság érdekében az előírásokat közös szerkezetbe kell foglalni az egyes ágazatokban követett szakpolitikák fenntartása mellett. E célból helyénvaló különbséget tenni a referenciaárak és az intervenciós árak között, valamint az utóbbiakat meghatározni, különösen annak egyértelművé tételével, hogy csak az állami intervenció céljából meghatározott intervenciós ár felel meg a mezőgazdaságról szóló WTO-megállapodás 3. melléklete 8. pontjának első mondatában említett alkalmazott szabályozott árnak (árkülönbözet-támogatás). Ebben az összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a piaci intervenció nem csak állami intervenció formájában valósulhat meg, hanem előre meghatározott árak alkalmazása nélkül, más formában is. (14) Az intervenciós rendszernek célszerű az egyes érintett ágazatok tekintetében a korábbi közös piacszervezés keretében alkalmazott gyakorlat és megszerzett tapasztalatok alapján az év bizonyos időszakaiban rendelkezésre állnia, és ezen időszakok alatt vagy állandó jelleggel vagy a piaci árak függvényében működnie. (15) Annak az árnak, amelyen az állami intervenció keretében a felvásárlást (azaz az árkülönbözet-támogatást) végre kell hajtani, egyes termékek bizonyos mennyiségeire vonatkozóan rögzített árnak kell lennie, egyéb esetekben azt a korábbi közös piacszervezés keretében alkalmazott gyakorlatra és megszerzett tapasztalatokra figyelemmel pályázati úton kell megállapítani. (16) E rendeletben rendelkezni kell az állami intervenció keretében felvásárolt termékek elhelyezésének lehetőségéről. Ezeket az intézkedéseket úgy kell meghozni, hogy ne okozzanak zavart a piacon, valamint a vásárlók árukhoz való egyenlő hozzáférése és a velük szembeni egyenlő bánásmód biztosítva legyen. (17) A piaci átláthatóság biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el azon feltételek meghatározása tekintetében, amelyek alapján a piaci helyzetre figyelemmel úgy dönthet, hogy a piaci egyensúly megteremtése és a piaci árak stabilizálása céljából magántárolási támogatást nyújt. (18) Az egyes ágazatok sajátosságainak figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az azon termékekre vonatkozó – és az e rendeletben meghatározott követelményeket kiegészítő – követelmények és feltételek megállapítása tekintetében, amelyek felvásárlására állami intervenció keretében, tárolására pedig magántárolási támogatási rendszer keretében kerül sor, valamint a felvásárlási és eladási árak minőséget tükröző növelésének vagy csökkentésének a meghatározása tekintetében, és a kifizető ügynökségek arra vonatkozó kötelezettségére vonatkozó rendelkezések elfogadása tekintetében, hogy az átvételt követően, de még a betárolás előtt ki kell csontoztatniuk a marhahúst. (19) Az intervenciós készletek tárolása terén Unió-szerte tapasztalható különbségek figyelembevétele, valamint a gazdasági szereplőknek az állami intervencióhoz való megfelelő hozzáférése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a rendszer keretében felvásárolandó termékek intervenciós tárolására szolgáló létesítményekre vonatkozó követelmények, a tagállami tárolólétesítményekben maradt kis mennyiségek értékesítésére vonatkozó rendelkezések, az újra nem csomagolható vagy csökkent minőségű mennyiségek közvetlen értékesítésére vonatkozó szabályok, valamint a termékeknek a termékekért és azok vámmal és a KAP keretében nyújtandó vagy kivetendő egyéb összegekkel kapcsolatos kezeléséért felelős tagállamon belüli és kívüli tárolására vonatkozó szabályok tekintetében. (20) Annak biztosítása érdekében, hogy a magántárolás a kívánt hatást gyakorolja a piacra, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a nyújtandó támogatás összegének csökkentésére vonatkozó intézkedések tekintetében abban az esetben, ha a raktározott mennyiség nem éri el a szerződéses mennyiséget, valamint az előleg fizetésére vonatkozó feltételek tekintetében. (21) Az állami intervenciós vagy a magántárolási rendszerben részt vevő gazdasági szereplők jogainak és kötelezettségeinek védelme érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a pályázati eljárások alkalmazására, a piaci szereplők jogosultságára és a biztosíték letétbe helyezésével kapcsolatos kötelezettségre vonatkozó rendelkezések tekintetében. (22) A különböző termékek kiszerelésének szabványosítása, és ezáltal a piac átláthatóságának, az árak rögzítésének és a piaci intervenciós intézkedések állami intervenciós vagy magántárolási intézkedések formájában történő alkalmazásának javítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a marha- és borjúhús-, a sertéshús-, valamint a juh- és kecskehús-ágazatban a hasított testek uniós osztályozási rendszerei tekintetében. (23) A hasított testek pontos és megbízható osztályozása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a hasított testek osztályozása tagállamok általi alkalmazásának egy uniós bizottság általi felülvizsgálata tekintetében. (24) A közös agrárpolitika keretében elfogadott, az Unió leginkább rászoruló személyei részére történő élelmiszerosztásra irányuló fennálló programnak indokolt egy külön rendelet tárgyát képeznie, hogy ezáltal is kifejezésre jussanak társadalmi kohézióra irányuló célkitűzései. E rendeletben ugyanakkor rendelkezni kell arról, hogy az állami intervenciós készletben lévő termékeket a szóban forgó program keretében történő felhasználás céljából rendelkezésre lehessen bocsátani. (25) Elő kell segíteni, hogy a gyermekek több gyümölcsöt, zöldséget és tejterméket fogyasszanak, többek között azáltal, hogy abban az életszakaszban, amikor a gyermekek étkezési szokásai még kialakulóban vannak, tartósan növelni kell étrendjükben az említett termékek arányát. Ezért ösztönözni kell azokat az uniós támogatásokat, amelyek finanszírozást, illetve társfinanszírozást nyújtanak az oktatási intézményekben tanuló gyermekeknek az említett termékekkel történő ellátásához. (26) A programokkal kapcsolatos hatékony és eredményes költségvetési gazdálkodás érdekében minden egyes program tekintetében megfelelő rendelkezéseket kell meghatározni. Az uniós támogatás nem használható fel a meglévő nemzeti iskolagyümölcs-programokhoz nyújtott finanszírozás felváltására. A költségvetési korlátokra tekintettel ugyanakkor a tagállamok a programokhoz nyújtott pénzügyi hozzájárulásaikat a magánszféra hozzájárulásaival helyettesíthetik. Az iskolagyümölcs-program eredményessé tétele érdekében a tagállamoknak rendelkezniük kell kísérő intézkedésekről is, és a tagállamok számára engedélyezni kell, hogy ezekhez nemzeti támogatást nyújtsanak. (27) A gyermekek egészséges táplálkozási szokásait elősegítendő, valamint az európai alapok hatékony és célzott felhasználásának biztosítása és a program ismertségének növelése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az iskolagyümölcs-programmal kapcsolatban a következők tekintetében: a program keretében nem támogatható termékek; a program célcsoportja; a támogatás igénybevételéhez szükséges, a tagállamok által kidolgozandó nemzeti vagy regionális stratégiák, ezen belül a kísérő intézkedések; a támogatást kérelmezők kiválasztása és jóváhagyása; a támogatás tagállamok közötti elosztásának objektív kritériumai, a támogatásnak a tagállamok közötti indikatív elosztása, valamint a támogatási összegeknek a benyújtott kérelmek alapján történő, tagállamok közötti átcsoportosítását meghatározó módszer; a támogatható költségek, beleértve az ezekre vonatkozó átfogó felső határ megállapításának lehetőségét; valamint arra vonatkozó előírás, hogy a kedvezményezettek hívják fel a figyelmet az Unió támogató szerepére. (28) A tejtermékekkel kapcsolatos fogyasztói viselkedésminták alakulásának, valamint a tejipar újításainak és fejlődésének figyelembevétele, valamint annak érdekében, hogy a támogatást a megfelelő kedvezményezettek és kérelmezők vegyék igénybe és növekedjen a támogatási program ismertsége, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az iskolatej-programmal kapcsolatban a következők tekintetében: a program keretében támogatható termékek; a támogatás igénybevételéhez szükséges, a tagállamok által kidolgozandó nemzeti vagy regionális stratégiák, valamint a program célcsoportja; a támogatás odaítélésének feltételei; támogatási előleg fizetése esetén a teljesítést garantáló biztosíték nyújtása; nyomon követés és értékelés; valamint arra vonatkozó előírás, hogy az oktatási intézmények hívják fel a figyelmet az Unió támogató szerepére. (29) A komlótermelői szervezeteknek szóló támogatási programokat csak egy tagállam alkalmazza. A rugalmasság megteremtése, valamint a szóban forgó ágazat és a többi ágazat megközelítésmódjának összehangolása érdekében a szóban forgó támogatási programot indokolt megszüntetni, ugyanakkor biztosítani annak lehetőségét, hogy a termelői szervezetek a vidékfejlesztési intézkedések keretében támogatásban részesülhessenek. (30) Uniós finanszírozás szükséges annak ösztönzéséhez, hogy a piaci szereplők jóváhagyott szervezetei az olívaolaj és az étkezési olajbogyó termelési minőségének javítását célzó munkaprogramokat dolgozzanak ki. Ebben az összefüggésben ennek a rendeletnek célszerű előírnia, hogy az uniós támogatás az érintett munkaprogramok keretében vállalt tevékenységekhez kapcsolódó prioritásokkal összhangban kerüljön elosztásra. A szóban forgó programok minőségének javítása érdekében ugyanakkor a tevékenységek körét a leghasznosabbakra kell korlátozni, valamint társfinanszírozást kell bevezetni. (31) Annak biztosítása érdekében, hogy az olívaolaj és az étkezési olajbogyó ágazatában működő piaci szereplők szervezetei részére nyújtott támogatások elérjék az olívaolaj és az étkezési olajbogyó termelési minőségének javítására irányuló céljukat, valamint hogy az említett szervezetek eleget tegyenek kötelezettségeiknek, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: a támogatási program alkalmazásában a piaci szereplők szervezeteinek jóváhagyására, a jóváhagyás felfüggesztésére vagy visszavonására vonatkozó feltételek; uniós finanszírozásra jogosult intézkedések; uniós támogatás nyújtása bizonyos intézkedésekhez; uniós támogatásra nem jogosult tevékenységek és költségek; a munkaprogramok kiválasztása és jóváhagyása, valamint biztosíték letétbe helyezésére vonatkozó követelmény. (32) Ez a rendelet különbséget tesz egyrészről a gyümölcs- és zöldségfélék, másrészről a feldolgozott gyümölcs- és zöldségfélék között, az előbbibe beletartozik a forgalmazásra szánt gyümölcs és zöldség és a feldolgozásra szánt gyümölcs és zöldség is. A termelői szervezetekre, a működési programokra és az uniós finanszírozásra vonatkozó szabályok csak a gyümölcs- és zöldségfélékre, és a kizárólag feldolgozásra szánt gyümölcs- és zöldségfélékre alkalmazandók. (33) A gyümölcs- és zöldségfélék termesztése előre nem kiszámítható, a termékek pedig romlandóak. Még a kismértékű felesleg is jelentős zavart okozhat a piacon. Ezért válságkezelési intézkedéseket kell hozni, amelyeket továbbra is be kell építeni a működési programokba. (34) A gyümölcs- és zöldségfélék termesztése és forgalmazása során, beleértve a termesztési gyakorlatot, a hulladékkezelést és a piacról kivont termékek elhelyezését, teljes körűen figyelembe kell venni a környezetvédelmi szempontokat, különös figyelemmel a vízminőség védelmére, a biodiverzitás fenntartására és a tájvédelemre. (35) A vidékfejlesztési politika keretében az összes tagállam valamennyi ágazata tekintetében biztosítani kell a termelői csoportok létrehozásához nyújtott támogatást és következésképpen a gyümölcs- és zöldségágazatban e célra nyújtott különleges támogatást meg kell szüntetni. (36) Annak érdekében, hogy a gyümölcs- és zöldségágazati termelői szervezetekre különösképpen pénzügyi döntéseik terén nagyobb felelősség háruljon, valamint, hogy a számukra biztosított közforrások a jövőbeli követelményeknek való megfelelést szolgálják, meg kell állapítani a források felhasználását szabályozó feltételeket. Erre a termelői szervezetek által felállított működési alapok közös finanszírozása megfelelő megoldást jelent. Egyes esetekben engedélyezni kell kiegészítő finanszírozási lehetőségeket. A működési alapok kizárólag a gyümölcs- és zöldségágazatbeli működési programok finanszírozására használhatók fel. Az uniós kiadások korlátok között tartása érdekében a működési alapokat létrehozó termelői szervezeteknek szóló támogatás tekintetében felső összeghatárt kell megállapítani. (37) Azokban a régiókban, ahol a gyümölcs- és zöldségágazatban a termelés szervezettsége gyenge, lehetővé kell tenni kiegészítő nemzeti pénzügyi hozzájárulások nyújtását. A strukturálisan kifejezett hátrányban lévő tagállamok esetében indokolt, hogy e hozzájárulásokat az Unió visszatérítse. (38) A gyümölcs- és zöldségágazatban a termelői szervezeteknek nyújtott támogatások hatékony és célzott felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a működési alapok és működési programok, a nemzeti keret és a nemzeti stratégia felépítése és tartalma, az uniós pénzügyi támogatás, a válság-megelőzési és -kezelési intézkedések, valamint a nemzeti pénzügyi támogatás tekintetében. (39) A borágazatban a versenyképes struktúrák megszilárdítására alkalmas támogatási intézkedésekről kell rendelkezni. Célszerű, hogy az intézkedéseket az Unió alakítsa ki és finanszírozza, indokolt azonban a tagállamokra bízni a regionális szerveik igényeit kielégítő – adott esetben azok sajátosságait is számításba vevő – megfelelő intézkedések megválasztását, illetve az intézkedések bevonását a nemzeti támogatási programba. Indokolt, hogy e programok végrehajtásáért a tagállamok legyenek felelősek. (40) E nemzeti támogatási programok egyik támogatható kulcsintézkedésének az uniós borok harmadik országokban végzett reklámozásának és forgalmazásának kell lennie. A szerkezetátalakítási és átállási tevékenységeket továbbra is fedezni kell, mivel azok kedvező hatást gyakorolnak a borágazat szerkezetére. Támogatást kell biztosítani a borágazatban az olyan beruházások számára is, amelyek a vállalkozások gazdasági teljesítményének javítására irányulnak. A melléktermék lepárlására irányuló támogatásnak rendelkezésre kell állnia azon tagállamok számára, amelyek azt a környezet megőrzésére és a borminőség szavatolására kívánják használni. (41) A válsághelyzetek felelősségteljes megközelítésének elősegítése érdekében az olyan megelőzési eszközöket, mint amilyen a betakarítási biztosítás, a kölcsönös kockázatkezelési alap és a zöld szüret, a borágazati támogatási programok szerinti támogatásra jogosultnak kell minősíteni. (42) A szőlőtermesztők részére támogatási jogosultság biztosításával nyújtandó, a tagállamok döntése szerinti támogatásra vonatkozó rendelkezések véglegesítésre kerültek. Ezért e célra csak olyan támogatást lehet nyújtani, amelyről a tagállamok a [COM(2011)799] rendelet 137. cikkének értelmében az említett cikkben meghatározott feltételek szerint 2013. december 1-ig döntenek. (43) Annak érdekében, hogy a bortámogatási programok elérjék céljukat, valamint az európai alapok célzott felhasználása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következőkre vonatkozó szabályok tekintetében: a kiadásokért viselt felelősség a támogatási programok kézhezvételének, illetve módosításának időpontjától a támogatási programok alkalmazásának időpontjáig; a támogatási intézkedésekkel kapcsolatos jogosultsági feltételek, a támogatható kiadások és műveletek típusai, a nem támogatható intézkedések, valamint a támogatás maximális mértéke intézkedésenként; a támogatási programokban az alkalmazásuk kezdetét követően végrehajtott módosítások; az előlegfizetéssel kapcsolatos követelmények és felső határok, beleértve az előleg nyújtása esetén fennálló biztosítékfizetési kötelezettséget; a támogatási programokkal kapcsolatos általános rendelkezések és fogalommeghatározások; a támogatási intézkedésekkel való visszaélés és a projektek kettős finanszírozásának elkerülése; a borkészítés melléktermékeinek termelők általi kivonása a piacról és az e kötelezettség alóli kivételek az adminisztratív többletterhek elkerülése érdekében, valamint a lepárlók önkéntes tanúsítására vonatkozó előírások; a támogatási intézkedések végrehajtása kapcsán a tagállamokra vonatkozó követelmények, valamint a támogatási intézkedések hatályával való összhangot biztosító korlátozások meghatározása; a kedvezményezetteknek nyújtott kifizetések, beleértve a biztosításközvetítőkön keresztül történő kifizetést is. (44) A méhészetet a termelési feltételek és a hozamok változatossága, valamint a gazdasági szereplők területi széttagoltsága és sokfélesége jellemzi, mind a termelési, mind a forgalmazási szakaszban. Ezen túlmenően, figyelembe véve a varroatózisnak az utóbbi években több tagállamot is sújtó terjedését, továbbá azokat a problémákat, amelyeket ez a betegség okoz a méztermelésben, továbbra is uniós szintű cselekvésre van szükség, mivel a varroatózis nem számolható fel teljesen, és kezelésének jóváhagyott termékekkel kell történnie. A fenti körülményekre tekintettel, továbbá a méhészeti termékek uniós termelésének és forgalmazásának javítása érdekében háromévente ágazati nemzeti programokat kell kidolgozni a méhészeti termékek termelése és forgalmazása általános feltételeinek javítása céljából. Ezeket a nemzeti programokat részben az Uniónak kell finanszíroznia. (45) A méhészetnek juttatott európai alapok célzott felhasználásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: azok az intézkedések, amelyek szerepelhetnek a méhészeti programokban, a nemzeti programok tartalmára, összeállítására és a kapcsolódó tanulmányokra vonatkozó szabályok, valamint az uniós pénzügyi hozzájárulás tagállamok közötti elosztására vonatkozó feltételek. (46) Az uniós selyemhernyó-tenyésztési támogatást – a támogatások tekintetében más ágazatokban alkalmazott megközelítésmód mintájára – indokolt a közvetlen kifizetési rendszer keretében a termeléstől függetleníteni. (47) Az Unióban termelt, takarmányként való hasznosításra, illetve kazeinné és kazeinátokká való feldolgozásra szánt sovány tejre és sovány tejporra nyújtott támogatás a piac támogatása szempontjából nem bizonyult hatékonynak, ezért a szóban forgó támogatást, valamint a kazein és a kazeinátok sajtgyártás során történő felhasználására vonatkozó szabályokat meg kell szüntetni. (48) A mezőgazdasági termékek forgalmazására vonatkozó előírások alkalmazása hozzájárulhat a termelés és a forgalmazás gazdasági feltételeinek, valamint a termékek minőségének javulásához. Az ilyen előírások alkalmazása ezért a termelők, a kereskedők és a fogyasztók érdekeit egyaránt szolgálja. (49) A mezőgazdasági termékekre vonatkozó minőségpolitikáról szóló bizottsági közlemény[15] és az azt követő viták nyomán, a fogyasztói elvárások figyelembevétele érdekében, valamint a mezőgazdasági termékek előállítását és forgalmazását érintő gazdasági feltételeknek és a szóban forgó termékek minőségének a javítását elősegítendő, helyénvaló az ágazatok vagy termékek szerinti forgalmazási előírások fenntartása. (50) Annak garantálása érdekében, hogy minden termék ép, megbízható és piacképes minőségű legyen, és az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[16] sérelme nélkül, a fent említett bizottsági közleményben előirányzott alapvető általános forgalmazási előírás megfelelőnek tűnik az ágazati vagy termékenkénti forgalmazási előírások hatálya alá nem tartozó termékek esetében. Ha a szóban forgó termékek megfelelnek a rájuk vonatkozó nemzetközi előírásnak, akkor ezek a termékek az általános forgalmazási előírásnak megfelelőnek tekintendők. (51) Néhány ágazat és/vagy termék esetében a meghatározások, megjelölések és/vagy kereskedelmi megnevezések fontos szerepet játszanak a versenyfeltételek meghatározásában. Ezért helyénvaló ezen ágazatok és/vagy termékek esetében olyan meghatározásokat, megjelöléseket és kereskedelmi megnevezéseket megállapítani, amelyek csak a vonatkozó követelményeknek megfelelő termékek forgalmazására használhatók az Unióban. (52) A forgalmazási előírásokra vonatkozóan horizontális jellegű rendelkezéseket kell bevezetni. (53) A forgalmazási előírásoknak, amelyek alkalmazására azért van szükség, hogy a piacot szabványosított és kielégítő minőségű termékekkel lehessen ellátni, különösen a meghatározásokra, az osztályokba sorolásra, a kiszerelésre és címkézésre, a csomagolásra, a termelési módszerre, a tartósításra, a szállításra, a termelőkre vonatkozó információkra, egyes anyagok jelenlétére, kapcsolódó adminisztratív dokumentumokra, a tárolásra, a tanúsításra és a határidőkre kell vonatkozniuk. (54) Figyelembe véve a termékekre vonatkozó kielégítő és átlátható tájékoztatás iránti fogyasztói igényt, lehetővé kell tenni a termelés helyének eseti alapon, a megfelelő földrajzi szinten történő meghatározását is, figyelembe véve néhány ágazat sajátosságait, különösen a feldolgozott mezőgazdasági termékek tekintetében. (55) A forgalmazási előírásoknak minden, az Unióban forgalmazott mezőgazdasági termékre vonatkozniuk kell. (56) Helyénvaló különös szabályokat meghatározni a harmadik országokból behozott termékek tekintetében, abban az esetben, ha az egyes harmadik országokban hatályban lévő nemzeti rendelkezések az uniós jogszabályokkal való egyenértékűség révén indokolják a forgalmazási előírásoktól való eltérések engedélyezését. (57) Helyénvaló lehetőséget biztosítani a tagállamoknak arra, hogy a kenhető zsírok vonatkozásában a minőségi szintekre vonatkozó nemzeti szabályokat fogadhassanak el vagy tarthassanak fenn. (58) A piaci helyzet változásaira való reagálás érdekében és az egyes ágazatok sajátosságainak figyelembevételével a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az általános forgalmazási előírással kapcsolatos követelmények és a megfelelésre vonatkozó szabályok elfogadása, módosítása és az ezektől való eltérés tekintetében. (59) A fogyasztói elvárások figyelembevétele érdekében, valamint abból a célból, hogy hozzájáruljon a mezőgazdasági termékek előállítását és forgalmazását érintő gazdasági feltételeknek és a szóban forgó termékek minőségének a javításához, továbbá a folyamatosan változó piaci feltételekhez és a növekvő fogyasztói igényekhez való alkalmazkodás, a vonatkozó nemzetközi előírások és a technika fejlődésének figyelembevétele, és végül a termékinnováció akadályozásának elkerülése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el ágazatok vagy termékek szerinti – a forgalmazás valamennyi szakaszára vonatkozó – forgalmazási előírások elfogadása, az ilyen előírások alkalmazását érintő eltérések és mentességek megállapítása, valamint a meghatározások és kereskedelmi megnevezések szükség szerinti módosítása, és a rájuk vonatkozó eltérések vagy mentességek tekintetében. (60) Az egyes termékekre és/vagy ágazatokra vonatkozó nemzeti szabályoknak a forgalmazási előírások tekintetében történő helyes és átlátható alkalmazása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az ilyen forgalmazási előírások alkalmazására, valamint a kísérleti eljárások alkalmazásával előállított termékek tartására, forgalmazására és felhasználására vonatkozó feltételek tekintetében. (61) Az Unió és egyes harmadik országok közötti kereskedelem sajátosságainak, valamint egyes mezőgazdasági termékek sajátos jellegének és a különböző ágazatok sajátosságainak figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az egyes forgalmi előírások esetében alkalmazandó azon tűréshatárok vonatkozásában, amelyeket túllépve a termékek által alkotott tétel egésze az előírásnak meg nem felelőnek minősül, valamint azon szabályok vonatkozásában, amelyek meghatározzák azon feltételeket, amelyek teljesülése esetén az importált termékek a forgalmazási előírásokra vonatkozó uniós követelményeknek megfelelőnek minősülnek, valamint amelyek lehetővé teszik az azon szabályoktól való eltérést, amelyek kimondják, hogy kizárólag a szóban forgó előírásokkal összhangban forgalmazhatók termékek az Unióban, és végül meghatározzák a forgalmazási előírásoknak az Unióból exportált termékekre történő alkalmazására vonatkozó szabályokat. (62) Az uniós minőségi borok koncepciója többek között azon alapul, hogy a borok földrajzi eredetüknek köszönhetően különleges jellemzőkkel rendelkeznek. E borokat a fogyasztók az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések alapján tudják azonosítani. Az érintett termékekhez társított minőség alátámasztására szolgáló, átlátható és kidolgozottabb keretek megteremtése érdekében olyan szabályozást kell kialakítani, amely alapján az eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés megszerzésére vonatkozó kérelmeket a bortól és szeszes italoktól eltérő élelmiszerekre alkalmazandó, a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 2006. március 20-i 510/2006/EK tanácsi rendeletben[17] szabályozott uniós horizontális minőségi politika szerinti megközelítéssel összhangban bírálják el. (63) Az eredetmegjelöléssel vagy földrajzi jelzéssel ellátott borok sajátos minőségi jellemzőinek megőrzése érdekében meg kell engedni a tagállamoknak, hogy szigorúbb szabályokat alkalmazzanak. (64) Az Unióban az oltalom megszerzéséhez a borok esetében használható eredetmegjelöléseket és földrajzi jelzéseket uniós szinten, a Bizottság által meghatározott eljárási szabályoknak megfelelően kell elismerni és nyilvántartásba venni. (65) Az oltalomnak harmadik országok eredetmegjelölései és földrajzi jelzései előtt is nyitva kell állnia, amennyiben a termékek a származási országukban oltalom alatt állnak. (66) A bejegyzési eljárásnak lehetővé kell tennie minden, valamely tagállamban vagy harmadik országban jogos érdekkel rendelkező természetes vagy jogi személy számára, hogy kifogás benyújtása útján érvényesítse jogait. (67) A nyilvántartásba vett eredetmegjelöléseknek és földrajzi jelzéseknek oltalmat kell élvezniük minden olyan használattal szemben, amely visszaél a követelményeknek megfelelő termék hírnevével. A tisztességes verseny elősegítése és a fogyasztók megtévesztésének elkerülése végett indokolt kiterjeszteni az oltalmat az e rendeletben nem szabályozott termékekre és szolgáltatásokra is, ideértve azokat a termékeket, amelyek nem szerepelnek a Szerződés I. mellékletében. (68) A meglévő címkézési gyakorlatok figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon olyan borszőlőfajta-nevek használatának engedélyezése tekintetében, amelyek valamely oltalom alatt álló eredetmegjelölésből vagy földrajzi jelzésből állnak vagy ilyet tartalmaznak. (69) A körülhatárolt földrajzi területen folyó termelés sajátosságainak figyelembevétele, a termékek minőségének és nyomon követhetőségének biztosítása, valamint a termelők, illetve a gazdasági szereplők jogainak és jogos érdekeinek védelme érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: a földrajzi terület határainak meghatározására vonatkozó elvek, valamint a körülhatárolt földrajzi területen folyó termeléssel összefüggő fogalommeghatározások, korlátozások és eltérések, továbbá azon feltételek, amelyek teljesülése esetén a termékleírások további követelményekkel egészíthetők ki; a termékleírások elemei; az eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés oltalmáért folyamodni jogosult kérelmezők típusa; az eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés oltalma iránti kérelem kapcsán követendő eljárások, ezen belül az előzetes nemzeti eljárások, a Bizottság által végzett vizsgálat, a kifogásolási eljárás, valamint az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és oltalom alatt álló földrajzi jelzések módosítási, törlési és átminősítési eljárásai; a határokon átnyúló területet érintő kérelmekre alkalmazandó eljárások; a harmadik országbeli földrajzi területet érintő kérelmekre alkalmazandó eljárások; azon időpont, amelytől kezdve az oltalom érvényes; a termékleírások módosítása esetén alkalmazandó eljárások; valamint azon időpont, amikor egy adott módosítás hatályba lép. (70) A megfelelő szintű oltalom biztosítása érdekében, továbbá annak biztosítására, hogy a gazdasági szereplőket és az illetékes hatóságokat ne érintse hátrányosan e rendeletnek a 2009. augusztus 1. előtt oltalomban részesített bornevek tekintetében történő alkalmazása, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az oltalom alatt álló elnevezés tekintetében alkalmazandó korlátozások és az alábbiakra vonatkozó átmeneti rendelkezések elfogadása tekintetében: a tagállamok által 2009. augusztus 1-jéig eredetmegjelölésként vagy földrajzi jelzésként elismert bornevek; az előzetes nemzeti eljárás; azok a borok, amelyeket egy meghatározott időpontot megelőzően hoztak forgalomba vagy címkéztek; a termékleírás módosításai. (71) Bizonyos kifejezéseket hagyományosan használnak az Unióban, és ezek az eredetmegjelöléseket és földrajzi jelzéseket kiegészítő tájékoztatást nyújtanak a fogyasztók számára a borok sajátosságairól és minőségéről. A belső piac működésének és a tisztességes versenynek a biztosítása, valamint a fogyasztók félrevezetésének elkerülése érdekében lehetővé kell tenni, hogy e hagyományos kifejezések az Unióban oltalomban részesüljenek. (72) A megfelelő szintű oltalom biztosítása, a termelők, illetve a gazdasági szereplők jogos érdekeinek védelme, valamint az Unió és bizonyos harmadik országok közötti kereskedelem sajátosságainak figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: az oltalom alá helyezendő hagyományos kifejezés nyelve és helyesírása; a hagyományos kifejezés oltalma iránt folyamodni jogosult kérelmezők típusa; a hagyományos kifejezés elismerése iránti kérelem érvényességének feltételei; azon indokok, amelyek alapján kifogás emelhető valamely hagyományos kifejezés javasolt elismerésével szemben; az oltalom hatálya, beleértve a védjegyekkel, az oltalom alatt álló hagyományos kifejezésekkel, az oltalom alatt álló eredetmegjelölésekkel vagy földrajzi jelzésekkel, a homonimákkal, illetve bizonyos borszőlőfajtanevekkel való kapcsolatot; a hagyományos kifejezések törlésének lehetséges indokai; a kérelmek vagy az igénylések benyújtásának időpontja; a hagyományos kifejezés oltalma iránti kérelmek kapcsán követendő eljárások, ezen belül a Bizottság által végzett vizsgálat, a kifogásolási eljárás, és a törlési és módosítási eljárás; azon feltételek, amelyek mellett a hagyományos kifejezések harmadik országok termékein feltüntethetők; valamint a kapcsolódó eltérések meghatározása. (73) Az e rendelet hatálya alá tartozó borágazati termékek leírása, megjelölése és kiszerelése jelentősen befolyásolhatja a piacon való értékesíthetőségüket. A borágazati termékek címkézéséről szóló tagállami jogszabályok közötti különbségek akadályozhatják a belső piac zökkenőmentes működését. Ezért szabályokat kell meghatározni, amelyek számításba veszik a fogyasztók és a termelők jogos érdekeit. Ezért helyénvaló rendelkezni a címkézés uniós szabályozásáról. (74) A meglévő címkézési gyakorlatoknak, valamint a címkézéssel és a kiszereléssel kapcsolatos horizontális szabályoknak való megfelelés biztosítása, a borágazat sajátosságainak figyelembevétele, a tanúsítási, jóváhagyási és ellenőrzési eljárások hatékonyságának biztosítása, és a gazdasági szereplők jogos érdekeinek védelme céljából, továbbá annak érdekében, hogy a gazdasági szereplőket ne érje hátrány, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: az „oltalom alatt álló eredetmegjelölés”, illetve az „oltalom alatt álló földrajzi jelzés” kifejezés elhagyását indokló rendkívüli körülmények; az e rendeletben előírtaktól eltérő címkézési adatok megjelenítése és használata; egyes kötelező adatok; választható adatok; kiszerelés; azon eredetmegjelöléssel vagy földrajzi jelzéssel ellátott borok címkézésére és kiszerelésére vonatkozó szükséges intézkedések, amelyek eredetmegjelölése vagy földrajzi jelzése megfelel a vonatkozó követelményeknek; azon borok, amelyeket 2009. augusztus 1-jét megelőzően hoztak forgalomba vagy címkéztek; valamint a címkézésre és a kiszerelésre vonatkozó eltérések. (75) A borra vonatkozó rendelkezéseket a Szerződés 218. cikke értelmében kötött megállapodások fényében kell alkalmazni. (76) Helyénvaló a borszőlőfajták osztályba sorolására vonatkozó szabályokat megállapítani, amelyek alapján az évente 50 000 hektoliternél nagyobb mennyiséget előállító tagállamok továbbra is felelősek maradnak azon borszőlőfajták osztályozásáért, amelyekből a területükön bor állítható elő. Bizonyos borszőlőfajtákat ki kell zárni. (77) Helyénvaló a bortermelésre vonatkozóan meghatározni bizonyos borászati eljárásokat és korlátozásokat, különös tekintettel a házasításra és harmadik országokból származó bizonyos szőlőmust-, szőlőlé- és friss szőlő-típusok felhasználására. A nemzetközi előírások teljesítése érdekében indokolt, hogy a Bizottság a további borászati eljárások tekintetében általános szabályként a Nemzetközi Szőlészeti és Borászati Szervezet (OIV) által ajánlott borászati eljárásokat vegye alapul. (78) A borágazatban a tagállamok számára engedélyezni kell, hogy a területükön készített borokra vonatkozóan korlátozhassanak vagy kizárhassanak bizonyos borászati eljárásokat, továbbá szigorúbb korlátozásokat írjanak elő, és hogy a későbbiekben meghatározandó feltételek mellett lehetővé tegyék nem engedélyezett borászati eljárások kísérleti jellegű alkalmazását. (79) Az érintett termékek megfelelő szintű nyomonkövethetősége és különösen a fogyasztók védelme érdekében az e rendelet hatálya alá tartozó valamennyi borágazati termék tekintetében elő kell írni, hogy azt az Unión belüli mozgásakor dokumentum kísérje. (80) A bortermelési potenciál jobb kezelése érdekében kívánatos, hogy a tagállamok megküldjék a Bizottságnak a termelési potenciáljuk szőlőkataszteren alapuló jegyzékét. A szerkezetátalakítási és átállási támogatást azon tagállamokra kell korlátozni, amelyek a jegyzéket megküldték, így ösztönözve őket az említett jegyzék megküldésére. (81) A termelési potenciál tagállamok általi nyomon követésének és ellenőrzésének az egyszerűbbé tétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a szőlőkataszter alkalmazási körére és tartalmára, valamint a kapcsolódó mentességekre vonatkozóan. (82) A borászati termékek szállításának és a szállítás tagállamok általi ellenőrzésének az egyszerűbbé tétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: a kísérőokmányokkal kapcsolatos szabályok, valamint az ilyen okmány használata és a használatra vonatkozó kötelezettség alóli mentesség; azon feltételek meghatározása, amelyek teljesülése esetén a kísérőokmány oltalom alatt álló eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés tanúsítására szolgáló okmánynak minősül; nyilvántartás vezetésének kötelezővé tétele; annak meghatározása, hogy ki köteles nyilvántartást vezetni, és a nyilvántartás vezetésére vonatkozó kötelezettség alóli mentesség biztosítása; a nyilvántartásban szerepeltetendő műveletek meghatározása; a kísérőokmányok és a nyilvántartások használatára vonatkozó szabályok meghatározása. (83) A kvótarendszer megszűnését követően továbbra is sajátos eszközökre lesz szükség a cukorgyártó vállalkozások és a cukorrépa-termelők jogai és kötelezettségei közötti tisztességes egyensúly biztosításához. Ezért meg kell állapítani az említett jogalanyok közötti megállapodásokat szabályozó alapvető rendelkezéseket. (84) A cukorágazat sajátosságainak, valamint valamennyi érintett fél érdekeinek megfelelő figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a szóban forgó megállapodások, és különösen a cukorrépa vásárlását, szállítását, átvételét és árának kifizetését szabályozó feltételek tekintetében. (85) A termelői szervezetek és társulásaik hasznos szerepet játszhatnak a kínálat összpontosítása és a legjobb gyakorlatok előmozdítása terén. A szakmaközi szervezeteknek fontos szerep juthat az ellátási lánc szereplői közötti párbeszéd, valamint a legjobb gyakorlatok és a piaci átláthatóság előmozdítása terén. A szóban forgó szervezetek és társulásaik meghatározására és elismerésére vonatkozó, jelenleg csupán bizonyos ágazatokra kiterjedő meglévő rendelkezéseket ezért indokolt összehangolni, egyszerűsíteni és kiterjeszteni, hogy ily módon uniós jogszabályban meghatározott alapszabályok alapján – kérésre – valamennyi ágazatban lehetőség legyen az elismerésre. (86) A különböző ágazatokban jelenleg meglévő rendelkezések hatékonynak bizonyultak, hiszen azáltal, hogy a tagállamok számára lehetővé tették, hogy az ilyen szervezetek bizonyos szabályait a tagsággal nem rendelkező termelőkre is kiterjesszék, elősegítették a termelői szervezetek, társulásaik és a szakmaközi szervezetek befolyásának növelését, ezért e rendelkezéseket indokolt összehangolni, egyszerűsíteni és kiterjeszteni. (87) Az élő növények, a marha- és borjúhús, a sertéshús, a juh- és kecskehús, a tojás és a baromfi tekintetében rendelkezni kell olyan intézkedések elfogadásának a lehetőségéről, amelyek elősegítik a kínálat piaci követelményekhez való igazítását, és ezen keresztül a piacok stabilizálását és az érintett mezőgazdasági termelők megfelelő életszínvonalának biztosítását. (88) A termelői szervezetek és társulásaik, valamint a szakmaközi szervezetek arra irányuló tevékenységének ösztönzése érdekében, hogy – a piacról való kivonással kapcsolatos tevékenységek kivételével – elősegítsék a kínálatnak a piaci követelményekhez való igazítását, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: a minőség javítását célzó intézkedések az élő növények, a marha- és borjúhús, a sertéshús, a juh- és kecskehús, a tojás és a baromfihús ágazatában; a termelés, a feldolgozás és a forgalmazás jobb szervezésének elősegítésére irányuló intézkedések; a piaci ártendenciák feljegyzésének megkönnyítése; az alkalmazott termelőeszközök alapján készített rövid és hosszú távú előrejelzések készítését lehetővé tévő intézkedések. (89) A borpiac jobb működése érdekében a tagállamoknak lehetőséget kell kapniuk a szakmaközi szervezetek által hozott döntések végrehajtására. E döntések ugyanakkor nem terjedhetnek ki olyan eljárásokra, amelyek torzító hatást gyakorolhatnak a versenyre. (90) Mivel az uniós jog nem szabályozza a formális, írásbeli szerződéseket, a tagállamok saját szerződésjogi rendszerükön belül tehetik kötelezővé ezeknek a szerződéseknek az alkalmazását, feltéve, hogy ennek során betartják az uniós jogszabályokat, és mindenekelőtt szem előtt tartják a belső piac és a közös piacszervezés megfelelő működését. Tekintettel arra, hogy ebben az összefüggésben eltérések vannak az Unióban, a szubszidiaritás érdekében indokolt, hogy ez a döntés a tagállamok hatáskörében maradjon. Mindazonáltal a tej- és tejtermékágazat esetében – az e szerződésekre vonatkozó megfelelő minimumszabályok, valamint a belső piac és a közös piacszervezés jó működésének biztosítása érdekében – uniós szinten meg kell határozni néhány, az említett szerződések alkalmazására vonatkozó alapfeltételt. Mivel néhány tejipari szövetkezet alapszabálya tartalmazhat hasonló hatással járó szabályokat, az egyszerűség érdekében ezeket mentesíteni kell a szerződés alkalmazására vonatkozó követelmény alól. Annak érdekében, hogy ez a rendszer hatékonyan működjön, azt akkor is alkalmazni kell, ha a tejet köztes szereplők gyűjtik össze a termelőktől és szállítják a feldolgozókhoz. (91) A termelés ésszerű fejlesztésének és így a tejtermelők megfelelő életszínvonalának biztosítása érdekében meg kell erősíteni tárgyalási pozíciójukat a feldolgozókkal szemben, hogy ennek eredményeként az ellátási láncban a hozzáadott érték méltányosabb eloszlása valósuljon meg. Ezért a KAP céljainak megvalósítása érdekében a Szerződés 42. cikkének és 43. cikke (2) bekezdésének megfelelően rendelkezni kell arról, hogy a tejtermelők által alkotott termelői szervezetek vagy ezek társulásai – tagjaik összessége vagy azok egy része termelésének vonatkozásában –tárgyalásokat folytassanak a tejüzemekkel a szerződéses feltételekről, így többek között az árról. A hatékony tejpiaci verseny fenntartása érdekében ezt a lehetőséget megfelelő számszerű korlátokhoz kell kötni. (92) Az Unió területén termelt komló szállítására vonatkozó valamennyi szerződés nyilvántartásba vétele sok teherrel járó intézkedés, így azt meg kell szüntetni. (93) Annak érdekében, hogy a termelői szervezetek, a termelői szervezetek társulásai, a szakmaközi szervezetek és a piaci szereplők szervezeteinek célkitűzései és feladatai egyértelműen meghatározásra kerüljenek, és ezáltal elő lehessen segíteni a szóban forgó szervezetek és társulások által folytatott tevékenységek hatékonyságát, továbbá a verseny és a közös piacszervezés jó működésének biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következőkkel kapcsolatos szabályok tekintetében: az ilyen szervezetek és társulások által fakultatív, illetve kötelező jelleggel követendő konkrét célok, illetve azon konkrét célok, amelyek nem támogathatók, ezen belül az e rendeletben felsoroltaktól való eltérések; e szervezetek és társulások alapszabálya, elismerése, szervezete, jogi személyisége, tagsága, mérete, elszámoltathatósága és tevékenységei, továbbá az elismerésnek, az elismerés visszavonásának és az összeolvadásnak a következményei; a több tagállamban működő szervezetek és társulások; a tevékenységek kiszervezése és a technikai eszközök szervezetek vagy azok társulásai általi biztosítása; a szervezetek és társulások forgalomba hozható termékeinek minimális mennyisége vagy értéke; a szervezetek egyes szabályainak a tagsági viszonnyal nem rendelkezőkre történő kiterjesztése és a tagsági viszonnyal nem rendelkezők által fizetendő kötelező hozzájárulás, ezen belül a termelésre vonatkozó azon szigorúbb szabályok listája, amelyek kiterjeszthetők, a reprezentativitásra vonatkozó további követelmények, az érintett gazdasági térségek, többek között az ezek meghatározása tekintetében a Bizottság által végzett vizsgálat, azon minimális időszak, ameddig a szabályoknak hatályban kell maradniuk, mielőtt kiterjesztésre kerülhetnek, azon személyek, illetve szervezetek, amelyek esetében a szabályok vagy a hozzájárulások alkalmazhatók, valamint azon körülmények, amelyek fennállása esetén a Bizottság kérheti a szabályok kiterjesztésének vagy a kötelező hozzájárulások fizetésének visszautasítását vagy visszavonását. (94) Az egységes piac magában foglal egy, az Unió külső határain alkalmazandó kereskedelmi rendszert. Ennek a kereskedelmi rendszernek behozatali vámokat és export-visszatérítéseket kell magában foglalnia, valamint – elvben – stabilizálnia kell az uniós piacot. A kereskedelmi rendszernek a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguay-i Fordulója keretében, valamint kétoldalú megállapodásokban elfogadott kötelezettségvállalásokon kell alapulnia. (95) A kereskedelmi forgalom nyomon követése elsősorban irányítás kérdése, melyet rugalmasan kell kezelni. Az engedélyekre vonatkozó követelmények bevezetésével kapcsolatos döntés meghozatalakor mérlegelni kell, hogy szükség van-e engedélyekre az érintett piacok irányításához, és különösen a kérdéses termékek behozatalának nyomon követéséhez. (96) A kereskedelmi és piaci fejlemények, valamint az érintett piacokon jelentkező igények figyelembevétele érdekében, továbbá – amennyiben szükséges – a behozatal és a kivitel nyomon követése céljából a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: az ágazatok azon termékeinek jegyzéke, amelyek esetében behozatali vagy kiviteli engedélyt kell bemutatni; valamint azon esetek és helyzetek, amelyekben nem szükséges behozatali vagy kiviteli engedélyt bemutatni. (97) Az engedélyrendszer főbb elemeinek meghatározása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: az engedélyből fakadó jogoknak és kötelezettségeknek, valamint az engedély joghatásainak a meghatározása, beleértve a tűréshatár biztosításának lehetőségét a behozatali vagy kiviteli kötelezettség tekintetében, valamint az eredet és a származás feltüntetését, amennyiben az kötelező; annak előírása, hogy a behozatali engedély kibocsátásának vagy a szabad forgalomba bocsátásnak előfeltétele egy olyan, harmadik ország vagy szerv által kibocsátott dokumentum bemutatása, amely tanúsítja többek között a termékek eredetét, eredetiségét és minőségi jellemzőit; az engedély átruházására vonatkozó szabályok, vagy – szükség szerint – az átruházhatóságra vonatkozó korlátozások elfogadása; az engedélyrendszer megbízhatósága és hatékonysága, valamint azon helyzetek kezelése érdekében szükséges szabályok elfogadása, amikor a csalások és szabálytalanságok megelőzése vagy felszámolása céljából szükségessé válik, hogy a tagállamok célzott adminisztratív segítséget nyújtsanak egymásnak; valamint azon esetek és helyzetek meghatározása, amikor szükséges, illetve nem szükséges letétbe helyezni biztosítékot annak garantálására, hogy a termékek behozatalára vagy kivitelére az engedély érvényességi ideje alatt kerül sor. (98) A mezőgazdasági termékekre vonatkozó, a WTO-megállapodásokban és a kétoldalú megállapodásokban foglaltakat tükröző vámok alapvető elemei a közös vámtarifában kerülnek megállapításra. A Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy intézkedéseket fogadjon el a behozatali vámok ezen alapvető elemeknek megfelelő részletes kiszámítása tekintetében. (99) A bizonyos mezőgazdasági termékek behozatala miatt esetleg az uniós piacot sújtó káros hatások megelőzése vagy ellensúlyozása érdekében az ilyen termékek behozatalát – amennyiben bizonyos feltételek teljesülnek – kiegészítő vámtétel megfizetéséhez kell kötni. (100) A belépésiár-rendszer hatékonyságának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el arról, hogy a vámértéket az egységáron kívül egy másik értékkel összevetve is ellenőrizni kell. (101) Bizonyos feltételek mellett helyénvaló a Szerződéssel összhangban megkötött nemzetközi megállapodásokból vagy egyéb jogi aktusokból eredő behozatali vámkontingensek megnyitása és kezelése. (102) Annak érdekében, hogy az érintettek méltányos feltételek mellett juthassanak hozzá a rendelkezésre álló mennyiségekhez, az uniós megállapodások, kötelezettségvállalások és jogok érvényesüljenek, valamint a gazdasági szereplők egyenlő bánásmódban részesüljenek, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: azon feltételek és jogosultsági követelmények meghatározása, amelyeket a gazdasági szereplőknek teljesíteniük kell ahhoz, hogy a behozatali vámkontingens keretében kérelmet nyújthassanak be; rendelkezések elfogadása a jogoknak a gazdasági szereplők között történő átruházására, valamint szükség esetén az ilyen átruházást érintő korlátozásokra vonatkozóan a behozatali vámkontingens kezelésének keretében; a behozatali vámkontingens keretében történő behozatalnak biztosíték letétbe helyezéséhez való kötése; a vámkontingensre vonatkozó nemzetközi megállapodásban vagy más vonatkozó jogi aktusban rögzített sajátosságokat, követelményeket vagy korlátozásokat érintő szükséges rendelkezések elfogadása. (103) A mezőgazdasági termékek, egyes esetekben, a harmadik országokban megkülönböztetett behozatali elbánásban részesülhetnek, ha megfelelnek bizonyos előírásoknak és/vagy árfeltételeknek. Az ilyen rendszerek megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében az importáló harmadik ország hatóságai és az Unió között igazgatási együttműködésre van szükség. E célból a termékekhez egy, az Unió területén kibocsátott tanúsítványt kell mellékelni. (104) Annak érdekében, hogy a kivitelre kerülő termékek a Szerződés 218. cikkével összhangban kötött megállapodások értelmében – bizonyos feltételek teljesülése esetén – harmadik országba történő bevitelkor megkülönböztetett elbánásban részesülhessenek, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el azon követelmény tekintetében, mely szerint a tagállamok illetékes hatóságai – kérelem alapján és a megfelelő ellenőrzések elvégzését követően – kötelesek kiállítani a feltételek betartását tanúsító okmányt. (105) A vámrendszer az Unió külső határain lehetővé teszi minden egyéb védintézkedés mellőzését. A belső piaci és vámmechanizmus rendkívüli körülmények között elégtelennek bizonyulhat. Ilyen esetekben – annak érdekében, hogy az Unió piaca ne maradjon védtelen az esetlegesen kialakuló zavarokkal szemben – az Uniónak képesnek kell lennie valamennyi szükséges intézkedés haladéktalan megtételére. Az ilyen intézkedéseknek összhangban kell lenniük az Unió nemzetközi kötelezettségeivel. (106) Lehetőséget kell biztosítani az aktív vagy passzív feldolgozási eljárások alkalmazásának megtiltására. Indokolt ezért lehetőséget biztosítani ilyen helyzetekben az aktív és passzív feldolgozási eljárások alkalmazásának felfüggesztésére. (107) A harmadik országokba irányuló kivitel után járó – az Unión belüli árak és a világpiaci árak közötti különbségen alapuló és a WTO-ban tett kötelezettségvállalások által meghatározott korlátokon belüli – visszatérítések odaítélésére vonatkozó rendelkezéseknek arra kell szolgálniuk, hogy biztosítsák az Unió részvételét az e rendelet hatálya alá tartozó egyes termékek nemzetközi kereskedelmében. A támogatott kivitelnek értékbeli és mennyiségi korlátok között kell maradnia. (108) Az értékbeli korlátoknak való megfelelésről akkor kell gondoskodni, amikor az Európai Mezőgazdasági Garanciaalappal kapcsolatos szabályok alapján történő kifizetések ellenőrzése révén az export-visszatérítések meghatározására sor kerül. Az ellenőrzés az export-visszatérítések kötelező előzetes rögzítése segítségével megkönnyíthető, miközben a differenciált visszatérítések esetében lehetőség van egy földrajzi területen belül – amelyre egy egységes export-visszatérítési mérték vonatkozik – a meghatározott rendeltetési hely megváltoztatására. A rendeltetési hely megváltoztatása esetén a tényleges rendeltetési helyre alkalmazandó export-visszatérítést kell megfizetni, amelynek felső határa a rendeltetési helyre alkalmazandó, előzetesen rögzített összeg. (109) A mennyiségi korlátoknak való megfelelést megbízható és hatékony ellenőrző rendszernek kell biztosítania. E célból az export-visszatérítések odaítélését kiviteli engedélyhez kell kötni. Az export-visszatérítéseket a rendelkezésre álló felső korlát mértékéig, az érintett termék adott helyzetének függvényében kell odaítélni. E szabály alól kivételt tenni csak a Szerződés I. mellékletében nem szereplő olyan feldolgozott termékek esetében szabad, amelyekre nem vonatkoznak mennyiségbeli korlátok. Rendelkezni kell az irányítási szabályok szigorú betartásától való eltérésről abban az esetben, ha az export-visszatérítésben részesülő kivitel várhatóan nem lépi túl a megállapított mennyiséget. (110) Élő szarvasmarhafélék kivitele esetében rendelkezni kell arról, hogy az export-visszatérítés odaítélésére és kifizetésére kizárólag abban az esetben kerülhet sor, ha betartásra kerülnek az uniós jogban az állatok jóléte, és különösen az állatok szállítás alatti védelme tekintetében előírt rendelkezések. (111) Annak biztosítására, hogy az e rendelet hatálya alá tartozó mezőgazdasági termékek exportőrei egyenlő esélyekkel rendelkezzenek az export-visszatérítéshez való hozzáférés tekintetében, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyes szabályoknak a feldolgozott áruk formájában kivitelre kerülő termékekre való alkalmazása tekintetében. (112) Annak érdekében, hogy az exportőröket az állatjóléti feltételek betartására ösztönözze, és lehetővé tegye az illetékes hatóságok számára az export-visszatérítésekkel kapcsolatos kiadások helyességének ellenőrzését azokban az esetekben, amikor a visszatérítés nyújtásának feltétele az állatjóléti követelmények teljesítése, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az állatjóléti követelmények uniós vámterületen kívüli teljesítése tekintetében, beleértve független harmadik felek bevonását is. (113) Annak biztosítására, hogy a gazdasági szereplők a pályázati eljárásban való részvételük során teljesítsék kötelezettségeiket, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a pályázat tárgyát képező export-visszatérítés esetében az engedélyhez kapcsolódóan előírt biztosíték felszabadítása elsődleges feltételének meghatározása tekintetében. (114) A gazdasági szereplőkre és a hatóságokra háruló adminisztratív terhek lehető legkisebb mértékűre való csökkentése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: olyan küszöbértékek rögzítése, amelyek alatt a kiviteli engedély kibocsátása, illetve bemutatása nem kötelező, olyan rendeltetési helyek vagy műveletek megjelölése, amelyek esetében indokolt lehet a kiviteli engedély bemutatására vonatkozó követelmény alóli mentesítés, és – indokolt helyzetben – a kiviteli engedély utólagos megadásának lehetővé tétele. (115) Az export-visszatérítésekre való teljes körű vagy részleges jogosultságot indokolttá tévő gyakorlati helyzetek figyelembevétele érdekében, továbbá abból a célból, hogy segítséget nyújtson a gazdasági szereplők számára az export-visszatérítés kérelmezése és végső kifizetése közötti időszak áthidalásához, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: másik időpont meghatározása a visszatérítésre vonatkozóan; az export-visszatérítés kifizetését érintő következmények abban az esetben, ha az engedélyben említett termékkód vagy rendeltetési hely nem egyezik meg a tényleges termékkel, illetve rendeltetési hellyel; az export-visszatérítések előzetes kifizetése, beleértve a biztosíték letétbe helyezésére és felszabadítására vonatkozó feltételeket is; a termékek valós rendeltetési helyét érintő kétségek felmerülése esetén szükséges ellenőrzések és bizonyítékok, beleértve az Unió vámterületére történő újrabehozatal lehetőségét is; azon rendeltetési helyek, amelyek esetében a kivitel az Unióból való kivitelnek minősül, valamint egyes rendeltetési helyeknek az export-visszatérítésre jogosultságot biztosító uniós vámterületek közé történő felvétele. (116) Annak biztosítására, hogy az export-visszatérítés által érintett termékeket valóban kivigyék az Unió vámterületéről és hogy azok ne kerülhessenek vissza az említett területre, továbbá annak érdekében, hogy a lehető legkisebb mértékűre csökkenjenek azok az adminisztratív terhek, amelyek a visszatérítés által érintett termékeknek a differenciált visszatérítésre jogosultságot biztosító rendeltetési hely szerinti országba történő megérkezésére vonatkozó bizonyítékok kiállításával és benyújtásával összefüggésben a gazdasági szereplőkre hárulnak, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: az a határidő, amelyen belül meg kell történnie az Unió vámterületéről való kiléptetésnek, beleértve az átmeneti újrabeléptetés idejét is; azok a feldolgozási műveletek, amelyek az említett időszakban végrehajthatók az export-visszatérítéssel támogatott termékeken; bizonyíték arra nézve, hogy az érintett termékek megérkeztek a differenciált visszatérítésre jogosultságot biztosító rendeltetési helyre; azok a visszatérítési küszöbértékek és feltételek, amelyek mellett az exportőrök mentesíthetők az említett igazolási kötelezettség alól; a differenciált visszatérítésre jogosultságot biztosító rendeltetési helyre való megérkezés igazolásának független harmadik felek által történő jóváhagyására vonatkozó feltételek. (117) A különböző ágazatok sajátosságainak figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a következők tekintetében: az export-visszatérítéssel támogatható gazdasági szereplőkre és termékekre vonatkozó egyedi követelmények és feltételek, ezen belül különösen a termékek meghatározása és jellemzői, valamint az export-visszatérítés kiszámítása céljából alkalmazandó együtthatók meghatározása. (118) Annak érdekében, hogy tiltott termények ne zavarhassák meg a rost előállítására szolgáló kender piacát, e rendeletnek rendelkeznie kell a kender és a kendermag behozatalának ellenőrzéséről, biztosítandó, hogy ezek a termékek bizonyos garanciákat nyújtsanak a tetrahidro-kannabinol-tartalom tekintetében. Ezenkívül a nem vetés céljára szolgáló kendermag behozatalának továbbra is egy olyan ellenőrzési rendszer hatálya alatt kell maradnia, amely rendelkezik az érintett importőrök tevékenységének engedélyezéséről. (119) A virághagymák tekintetében ma már nincs szükség export-minimálárak rögzítésére, így azokat el kell törölni. (120) A Szerződés 42. cikkével összhangban a Szerződés versenyszabályokra vonatkozó rendelkezései a mezőgazdasági termékek előállítására és kereskedelmére kizárólag az uniós jog által a Szerződés 43. cikke (2) és (3) bekezdésének keretében, és az ott megállapított eljárással összhangban meghatározott mértékig alkalmazandók. (121) A Szerződés 101. cikkében említett megállapodásokra, döntésekre és összehangolt magatartásokra, valamint az erőfölénnyel való visszaélésre vonatkozó versenyszabályokat alkalmazni kell a mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére is olyan mértékben, hogy azok alkalmazása ne akadályozza a KAP célkitűzéseinek megvalósulását. (122) Különös figyelmet kell fordítani azon gazdálkodói vagy termelői szervezetekre, illetve ezek társulásaira, amelyek célja mezőgazdasági termékek közös előállítása vagy kereskedelme, vagy a közös létesítmény-használat, feltéve, hogy az ilyen együttes fellépés nem zárja ki a verseny lehetőségét vagy nem veszélyezteti a Szerződés 39. cikkében foglalt célkitűzések elérését. (123) A szakmaközi szervezetek egyes tevékenységei tekintetében sajátos megközelítést kell lehetővé tenni, feltéve, hogy az ilyen tevékenységek nem vezetnek a piacok felosztásához, nem befolyásolják a közös piacszervezés megfelelő működését, nem torzítják, illetve nem szüntetik meg a versenyt, nem vonják maguk után az árak rögzítését, és nem vezetnek megkülönböztetéshez. (124) A nemzeti támogatások nyújtása veszélyeztetné az egységes piac megfelelő működését. Ezért a mezőgazdasági termékekre általános szabályként a Szerződésnek az állami támogatásra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni. Bizonyos esetekben kivételt lehet tenni. Ha ilyen kivételek alkalmazandók, a Bizottságnak képesnek kell lennie a meglévő, az új vagy a javasolt nemzeti támogatások jegyzékének összeállítására, hogy megfelelő észrevételeket tudjon tenni a tagállamok felé és alkalmas intézkedéseket tudjon javasolni számukra. (125) A rénszarvas tenyésztésének és a rénszarvasból készült termékek előállításának és értékesítésének sajátos gazdasági helyzete miatt Finnország és Svédország e tekintetben a továbbiakban is nyújthat nemzeti kifizetéseket. (126) Az igazolt válsághelyzetek kezelése érdekében – akár a támogatási programok alapján előirányzott átmeneti krízislepárlás-támogatási intézkedés 2012-ben esedékes megszűnését követően is – a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy krízislepárlási támogatást nyújtsanak a tagállam saját nemzeti támogatási programjához tartozó megfelelő éves költségvetés értékének 15 %-os átfogó költségvetési korlátján belül. Minden ilyen támogatásról értesíteni kell a Bizottságot, és a támogatást annak odaítélését megelőzően e rendelet alapján jóvá kell hagyni. (127) A kivágási támogatásra és a borágazati támogatási programok bizonyos intézkedéseire vonatkozó előírásoknak önmagukban nem szabad kizárniuk az ugyanezen célú nemzeti kifizetések odaítélését. (128) Finnországban a cukorrépa-termesztés sajátos földrajzi és éghajlati körülmények között történik, ami a cukorreform általános hatásain túlmenően is hátrányosan befolyásolja az ágazatot. Az említett tagállam számára ezért állandó jelleggel engedélyezni kell, hogy nemzeti kifizetéseket nyújtson cukorrépa-termelői részére. (129) A tagállamok számára engedélyezni kell, hogy – amint ezt jelenleg a 73/2009/EK rendelet 120. cikke lehetővé teszi – a héjas gyümölcsűek esetében továbbra is nemzeti kifizetést folyósítsanak, ezzel is csökkentve a héjas gyümölcsűekre vonatkozó korábbi uniós támogatás termeléstől elválasztott támogatással való felváltásának hatásait. Tekintettel arra, hogy a szóban forgó rendeletet hatályon kívül fogják helyezni, az egyértelműség érdekében a nemzeti kifizetéseket szerepeltetni kell ebben a rendeletben. (130) A szabad mozgásnak az állatbetegségek terjedése elleni küzdelmet célzó intézkedések alkalmazásából eredő korlátozásai nehézségeket okozhatnak egy vagy több tagállam piacán. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a közegészségügyi, illetve növény- vagy állat-egészségügyi kockázatok miatti fogyasztói bizalomvesztés olyan súlyos piaci zavarokat okozhat, mint a fogyasztás vagy az árak jelentős csökkenése. A tapasztalatok fényében a fogyasztói bizalomvesztéshez kapcsolódó intézkedéseket a növényi termékekre is ki kell terjeszteni. (131) A marha- és borjúhúsra, a tejre és tejtermékekre, a sertés-, juh- és kecskehúsra, a tojásra és a baromfira vonatkozó rendkívüli piactámogatási intézkedéseknek közvetlenül a betegségek terjedése elleni küzdelem érdekében elfogadott egészségvédelmi és állat-egészségügyi intézkedésekhez kell kapcsolódniuk. Az ilyen intézkedéseket a tagállamok kérésére kell meghozni, az érintett piacok súlyos zavarainak elkerülése érdekében. (132) A piac megzavarásának kockázatával szembeni hatékony és eredményes fellépés érdekében különleges intervenciós intézkedésekről kell rendelkezni. Meg kell határozni ezen intézkedések alkalmazási körét. (133) Annak érdekében, hogy hatékonyan és eredményesen lehessen fellépni azokban az esetekben, amikor a belső vagy a külső piacon bekövetkező jelentős áremelkedés, vagy -csökkenés a piac megzavarásának kockázatával fenyeget, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az érintett ágazatra vonatkozó szükséges intézkedések tekintetében, ezen belül – adott esetben – az e rendeletben foglalt egyéb intézkedések hatályának, időbeli tartamának vagy más aspektusainak kiterjesztését vagy módosítását érintő intézkedések, valamint a behozatali vámok részleges vagy teljes körű felfüggesztéséről, többek között bizonyos mennyiségek és/vagy időszakok tekintetében. (134) A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a szükséghelyzetben felmerülő egyedi problémák megoldásához elfogadja a szükséges intézkedéseket. (135) A vállalkozások, tagállamok és/vagy harmadik országok számára elő lehet írni, hogy e rendelet alkalmazása, a mezőgazdasági termékek piacának nyomon követése, elemzése és kezelése, a piac átláthatóságának biztosítása, a KAP keretébe tartozó intézkedések megfelelő működésének biztosítása, ellenőrzése, nyomon követése, értékelése és pénzügyi ellenőrzése, valamint nemzetközi megállapodások végrehajtása, és ezen belül a megállapodásokban foglalt értesítési kötelezettség teljesítése céljából tájékoztatást nyújtsanak. Az e célra szolgáló eljárások összehangolása, egyszerűsítése és ésszerűsítése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni a tájékoztatással kapcsolatos valamennyi szükséges intézkedés elfogadására. Ennek során a Bizottságnak figyelembe kell vennie, hogy milyen adatokra van szükség, és milyen szinergiák vannak a különböző adatforrások között. (136) Annak érdekében, hogy az értesítések gyors, hatékony, pontos és költséghatékony módon történjenek, a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusok elfogadására irányuló felhatalmazást kell adni a Bizottságnak a következők tekintetében: azon információk jellege és típusa, amelyekről értesítést kell küldeni; az értesítés módszerei; a rendelkezésre bocsátott információkhoz vagy információs rendszerekhez való hozzáférés jogára vonatkozó szabályok; valamint az információk közzétételének feltételei és eszközei. (137) A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló uniós jogszabályokat, és különösen a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet, valamint a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet alkalmazni kell. (138) A mezőgazdasági ágazatban bekövetkező válságokra képzett tartalékból pénzeszközöket a költségvetési kérdésekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság között létrejött intézményközi megállapodás[18] 14. bekezdésében szereplő feltételeknek és eljárásoknak megfelelően lehet átutalni, és egyértelművé kell tenni, hogy e rendelet jelenti az alkalmazandó alap jogi aktust. (139) A [COM(2010)799]/EU rendeletben foglalt rendelkezésekről az e rendelet rendelkezéseire való zökkenőmentes átállás biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a szükséges intézkedések, és különösen a vállalkozások megszerzett jogainak és jogos elvárásainak védelméhez szükséges intézkedések tekintetében. (140) A sürgősségi eljárás alkalmazását olyan kivételes esetekre kell fenntartani, amikor ez a piac megzavarásának kockázatával szembeni hatékony és eredményes fellépés érdekében szükségesnek bizonyul, vagy amikor piaci zavarok jelennek meg. A sürgősségi eljárás alkalmazását indokolni kell, és meg kell határozni azokat az eseteket, amelyekben a sürgősségi eljárást kell alkalmazni. (141) Annak érdekében, hogy e rendelet végrehajtásához egységes feltételek álljanak rendelkezésre, a végrehajtási hatáskört a Bizottságra kell ruházni. E hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[19] megfelelően kell gyakorolni. (142) Az e rendelet végrehajtására szolgáló jogi aktusokat vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni, tekintettel, hogy e jogi aktusok a KAP-ot érintik, a 182/2011/EU rendelet 2. cikke (2) bekezdése b) pontjának ii. alpontjában foglaltak szerint. Az e rendelethez kapcsolódó, a versenyjogot érintő végrehajtási aktusok esetében azonban a tanácsadó bizottsági eljárást kell alkalmazni, mivel általánosságban a versenyjog végrehajtására szolgáló jogi aktusokat a tanácsadó bizottsági eljárás alkalmazásával kell elfogadni. (143) Amennyiben szükséghelyze