[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2008.8.1

COM(2008) 502 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK

Második ellenőrző és értékelő jelentés a 2005/69/IB közös tanácsi álláspont végrehajtásáról

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK

Második ellenőrző és értékelő jelentés a 2005/69/IB közös tanácsi álláspont végrehajtásáról

Bevezetés

Az Unió egyik fő célkitűzése, hogy polgárainak magas szintű biztonságot nyújtson a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségen belül. E cél elérése érdekében a tagállamoknak szorosabban együtt kell működniük, különösen az illetékes bűnüldöző hatóságaik közötti, illetve az e hatóságok és harmadik országok ilyen jellegű hatóságai közötti információcsere vonatkozásában.

Az ellopott, elveszített vagy jogellenesen használt kibocsátott vagy kitöltetlen útleveleket az Unió és valamennyi tagállam biztonságát veszélyeztető, jogellenes cselekmények elkövetése érdekében a bűnüldözés kijátszására használják fel. A veszély jellegéből fakadóan jelentőségteljes fellépés csak az Unió szintjén valósítható meg.

Minden tagállam csatlakozott a Nemzetközi Bűnügyi Rendőrség Szervezetéhez (a továbbiakban: Interpol). Feladatának teljesítése érdekében az Interpol létrehozta az ellopott útiokmányok adatbázisát, amely lehetővé teszi, hogy az Interpol tagjai megosszák egymással az elveszített vagy ellopott útlevelek adatait.

A 2005/69/IB közös álláspont arra kötelezi a tagállamokat, hogy illetékes bűnüldöző szerveik biztosítsák az ellopott, elveszített vagy jogellenesen használt kibocsátott, illetve kitöltetlen útlevelekkel kapcsolatos, és meghatározott információs rendszerben való integrálásra megformázott adatok cseréjét az érintett személyek alapvető jogainak tiszteletben tartása mellett.

1. A KÖZÖS ÁLLÁSPONT Fő KÖVETELMÉNYEI

A közös álláspont a következő öt kötelezettséget írja elő a tagállamok számára:

- Az összes jelenlegi és jövőbeni (a fogalommeghatározás szerinti) útlevéladat kicserélése az Interpollal;

- Annak biztosítása, hogy az adatokat a nemzeti adatbázisba vagy a SIS-be történő bevitel után rögtön kicserélik az Interpollal;

- Az adatoknak csak az Interpol olyan tagjaival való megosztása, amelyek biztosítják a személyes adatok megfelelő szintű védelmét, valamint tiszteletben tartják a személyes adatok automatikus feldolgozására vonatkozó alapvető jogokat és szabadságokat;

- Annak biztosítása, hogy az illetékes bűnüldöző szervek minden esetben, amikor az a feladatuk végrehajtása érdekében szükséges, lekérdezik az Interpol-adatbázist, valamint a lekérdezéshez szükséges infrastruktúra létrehozása;

- Annak biztosítása, hogy pozitív azonosítás (találat) esetén azonnal intézkednek.

2. A JELENTÉS CÉLJA ÉS AZ ÉRTÉKELÉS MÓDSZERE

2006-ban az Európai Bizottság jelentést készített a Tanácsnak a közös álláspont tagállamokon belüli végrehajtásáról[1] (a továbbiakban: a 2006. évi jelentés). A 2006. évi jelentés következtetése alapján a közös álláspont tagállamok általi végrehajtása még nem volt teljes mértékű, ezért abban ajánlásokat tettek a tagállamok számára. Emiatt a Tanács megbízta a Bizottságot egy második jelentés elkészítésével, amely azt értékeli, hogy milyen mértékben cselekedtek a tagállamok az eltelt idő alatt[2].

E feladat elvégzéséhez a Bizottság 2007. június 1-jén kérdőívet küldött a tagállamoknak, hogy ennek segítségével megállapíthassa a közös álláspont végrehajtásának a mértékét, módját és módszerét, valamint a 2006. évi jelentés óta esetlegesen bekövetkezett javulást.

Minden tagállam megküldte a kérdőívre adott válaszait. A Bizottsághoz érkezett információk egy része kétértelmű és hiányos, valamint a nemzeti jogra és egyéb rendelkezésekre történő utalásokat tartalmaz a további részletek megadása nélkül, továbbá az egyes tagállamok a kérdések eltérő értelmezése miatt különféle válaszokat adtak. Ezért a Bizottság találkozóra hívta a tagállamok e kérdéskörrel foglalkozó szakértőit. A találkozó célja az volt, hogy tisztázza a kérdőívre adott válaszok tartalmát, és abból következtetéseket vonjon le. A találkozót 2007. szeptember 17–18-án tartották Brüsszelben.

E jelentés összefoglalja a kérdőívre adott írásbeli válaszokat és a fenti találkozón a tagállami szakértők által adott szóbeli magyarázatokat és tájékoztatást, valamint ez alapján értékeli a közös álláspont végrehajtásának szintjét.

3. A VÁLASZOK ÖSSZEFOGLALÁSA

3.1. Végrehajtotta-e a tagállam az egyes adatoknak az Interpollal történő cseréjéről szóló közös álláspontot (2005/69/IB)?

- Amennyiben a válasz pozitív, hogyan hajtotta végre? Kérjük, adott esetben nevezze meg a vonatkozó végrehajtó intézkedést.

- Amennyiben a válasz negatív, végre kívánja-e hajtani a tagállam a közös álláspontot?

- Azon tagállamok esetében, amelyek kitöltötték a közös álláspont végrehajtásáról 2006-ban küldött kérdőívet, történt-e változás a 2006/2007-es év folyamán?

A tagállamok e kérdésre adott válaszai azt mutatták, hogy minden tagállam tett lépéseket a közös álláspont végrehajtására, de a végrehajtás különböző szakaszban van. Bár Lettország és Szlovákia a kérdőív kitöltésének időpontjában még nem hajtotta végre teljes mértékben a közös álláspontot, számításaik szerint 2007 végére ez befejeződik. A válaszok azt mutatják, hogy a 2006. évi jelentés óta általánosságban jelentős haladást értek el a közös álláspont végrehajtásában és alkalmazásában.

3.2. Részt vesz-e a tagállam az ellopott, elveszített vagy jogellenesen használt kibocsátott vagy kitöltetlen útlevelekkel kapcsolatos valamennyi adat Interpollal történő – a 2005/69/IB közös álláspont 3. cikkének (1) bekezdésében előírt – cseréjében? Amennyiben a tagállam nem cseréli ki az összes útlevéladatot az Interpollal, akkor kérjük, megközelítő értékben adja meg a cserélt adatok százalékos arányát.

A válaszok alapján 22 tagállam valamennyi kért útlevéladatot közöl az Interpollal, míg egy tagállam rövidesen megteszi ezt. Néhány tagállam a közös álláspont követelményein túlmenően az elveszített vagy ellopott személyi igazolványok adatait is kicseréli az Interpollal.

Az adatcsere mértéke három tagállamban nem mindig éri el a közös álláspont által előírt szintet. Közelebbről: Lengyelország csak a bűncselekmény következtében elveszített vagy ellopott útlevelek, Magyarország csak az ellopott útlevelek, Portugália pedig csak az ellopott kitöltetlen dokumentumok adatait továbbítja.

3.3. A 2005/69/IB közös álláspont 3. cikke (3) bekezdésének megfelelően rögtön kicseréli-e a tagállam az Interpollal az összes útlevéladatot a megfelelő nemzeti adatbázisba vagy – amennyiben abban részt vesz – a SIS-be történő bevitel után? Azon tagállamok, akik időbeli eltéréssel küldik meg az adatokat az Interpolnak, kérjük, ismertessék azokat a munkafolyamatokat, amelyek a nemzeti adatbázisba és – adott esetben – a SIS-be történő bevitel és az Interpolnak való megküldés közötti késedelmet okozzák.

A közös álláspont 3. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy az adatokat a nemzeti adatbázisba vagy a SIS-be történő bevitel után azonnal be kell vinni az Interpol adatbázisba. Meg kell jegyezni, hogy a közös álláspont nem szabályozza az útlevél elvesztésének bejelentése és az adatoknak a nemzeti adatbázisba való bevitele között eltelt időszak hosszát.

A kérdőívre adott válaszok alapján csak 11 tagállam viszi be azonnal az adatokat, két tagállam pedig a szükséges infrastruktúra működésbe helyezése után tesz majd így. Nyolc tagállam napi szinten cserél adatokat az Interpollal, amely bár nem ideális, azért elfogadható gyakorlatnak minősíthető. Olaszország és Magyarország havonta, a Cseh Köztársaság hetente cserél adatokat.

3.4. A 2005/69/IB közös álláspont 3. cikke (1) bekezdésének megfelelően különbséget tesz-e a tagállam az Interpol tagjai között annak tekintetében, hogy megosztja-e velük az adatokat vagy nem? Mi alapján történik az ilyen megkülönböztetés? Számít-e a viszonosság? Azon tagállamok esetében, amelyek válaszoltak a 2006. évi jelentésben figyelembe vett kérdőívre: módosították-e az Önök által alkalmazott megközelítést?

A közös álláspont 3. cikkének (1) és (5) bekezdése szerint a tagállamoknak csak az Interpol olyan tagjaival kell megosztaniuk az útlevéladatokat, amelyek biztosítják a személyes adatok megfelelő szintű védelmét, valamint tiszteletben tartják a személyes adatok automatikus feldolgozására vonatkozó alapvető jogokat és szabadságokat. A kérdőívre adott válaszok alapján csak Hollandia tesz különbséget az Interpol-tagok között, a többi tagállam nem.

A különbséget nem tevő tagállamok két okkal indokolták az általuk alkalmazott megközelítést: a) úgy vélik, hogy az Interpol számára megküldött adatok, különösen az útlevél száma, nem minősülnek személyes adatnak, és b) úgy gondolják, hogy érdekük bármely általuk kiállított útlevél bármely másik országban való lokalizálása. A tagállamok a szakértői találkozó során tisztázták, hogy a személyes adatok védelmének megfelelő szintje, valamint az alapvető jogok és szabadságok tiszteletben tartása a kockázatértékelés részének minősül, amelyet akkor készítenek el, ha a pozitív azonosság megerősítésére vagy háttérinformáció szolgáltatására irányuló kérés érkezik hozzájuk.

3.5. Az adatcsere milyen feltételeiben állapodott meg a tagállam az Interpollal a birtokában lévő összes útlevéladat kicserélésére vonatkozóan a 2005/69/IB közös álláspont 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően? A feltételekről megállapodást nem kötött tagállamok kielégítőnek tekintik-e az Interpol szabályzatát? Azon tagállamok esetében, amelyek válaszoltak a 2006. évi jelentésben figyelembe vett kérdőívre: kérjük, közöljék, hogy az adatátadás a korábbi adatok tekintetében is a megállapított feltételeknek megfelelően zajlott-e.

Egyetlen tagállam sem állapodott meg egyedi feltételekről az útlevéladatok cseréje tekintetében az Interpollal. Úgy tűnik, hogy a tagállamok véleménye szerint az Interpol szabályzata és rendszerei, például az I-24/7, elegendő biztosítékot nyújtanak.

3.6. E közös álláspont alkalmazásában mely tagállami bűnüldöző szervek kérdezhetik le az Interpol adatbázisát a 2005/69/IB közös álláspont 3. cikkének (4) bekezdése szerint, és mely feladatokkal kapcsolatban tekintenek be az adatbázisba? Kérjük, hogy azok a tagállamok, akik a 2006. évi jelentésben figyelembe vett kérdőívre adott válaszaikban már megnevezték ezeket a szerveket, sorolják fel azokat a feladatokat, amelyekkel kapcsolatban a hatóságok betekintenek az Interpol adatbázisába.

A nemzeti rendőri szerveknek minden esetben joguk van lekérdezni az Interpol adatbázisát, kivéve Görögországban, ahol csak az Interpol nemzeti irodája rendelkezik ezzel a joggal. Meg kell jegyezni, hogy a legtöbb tagállam a rendőri szervek részének tekinti a nemzeti hírszerző szolgálatokat.

A legtöbb tagállamban a rendőrségen felül egyéb bűnüldöző szervnek is joga van az Interpol adatbázisának lekérdezésére. Például Lengyelországban a határőrségnek és a vámhatóságnak van ilyen joga, Lettországban a határőrségnek és a bevándorlási hivatalnak, Olaszországban a határőrségnek, Hollandiában pedig a királyi katonai rendőrségnek.

3.7. Dolgozott-e ki valamiféle útmutatást, illetve képzést a tagállam olyan esetekre, amelyeknél az Interpol-adatbank lekérdezését szükségesnek ítélik meg? Kérjük, hogy azon tagállamok, akik a 2006. évi jelentésben figyelembe vett kérdőívre adott válaszaikban már utaltak ilyen fejlesztésre, ismertessék, hogyan biztosítja a tagállam a megfelelő betekintést.

A válaszok alapján úgy tűnik, hogy 17 tagállam dolgozott ki ilyen, az Interpol-adatbázis használatára vonatkozó útmutatást vagy képzést. Néhány tagállam azoknak a tiszteknek ad általános iránymutatást, akik hozzáféréssel rendelkeznek az adatbázishoz. Általánosságban azonban úgy tűnik, hogy a tagállamok könnyen kezelhetőnek tekintik az adatbázist, és elegendőnek tekintik az adatbázis puszta elérhetőségét. Szükségtelennek vélik, hogy a bűnüldöző szerveket képezzék az Interpol adatbázisának használatára, vagy azzal kapcsolatban iránymutatást biztosítsanak.

3.8. Létrehozta-e már a tagállam a lekérdezés megkönnyítéséhez szükséges infrastruktúrát a 2005/69/IB közös álláspont 3. cikke (4) bekezdésének megfelelően?

- Pozitív válasz esetén kérjük, röviden ismertesse a vonatkozó infrastruktúrát.

- Történt-e változás azon tagállamok esetében, amelyek válaszoltak a 2006. évi jelentésnél figyelembe vett kérdőív kérdéseire?

- A nemzeti bűnüldöző szervek közvetlen hozzáféréssel rendelkeznek-e az Interpol-adatbázishoz? Közvetett hozzáférés esetén kérjük, ismertesse a munkafolyamatot.

A legtöbb tagállam csak nyomozati célokra használja az Interpol-adatbázisban található útlevéladatokat. Csak néhány tagállam használja az adatbázist ellenőrzési célokra is. Ezek a tagállamok már biztosítottak, vagy most dolgoznak azon, hogy hozzáférést biztosítsanak határőreik számára az adatbázis manuálisan vagy automatikusan történő lekérdezéséhez a határátkelőhelyeken, az Interpol I 24/7 és MIND & FIND eszközei segítségével.

A válaszok alapján úgy tűnik, hogy a tagállamok a 3. cikk (4) bekezdését nem úgy értelmezték, hogy aktívan kell tenniük valamit az előírtak elérése érdekében, és nagy részük úgy véli, hogy a cikkben előírt követelményeknek már akkor megfelel, ha biztosítja a lehetséges hozzáférést az illetékes hatóságok számára. Úgy tűnik, ez az alkalmazás nem tesz eleget a cikkben foglalt előírásnak és különösen a tagállamok azon kötelezettségének, hogy „ biztosítsák ”, hogy a bűnüldöző szervek adott esetben lekérdezik az adatbázist.

3.9. Az adatvédelemre vonatkozó nemzeti jogszabályoknak való megfelelésen túl tesz-e a tagállam más intézkedést annak biztosítására, hogy a személyes adatokat az adott Interpol-tagország megfelelő szinten védelmezze, valamint a személyes adatok automatikus feldolgozására vonatkozó alapvető jogok és szabadságok tiszteletben tartására a 2005/69/IB közös álláspont 3. cikkének (5) bekezdése alapján? Tettek-e már egyének panaszt az adatcsere miatt?

A válaszok alapján a tagállamok nem tesznek konkrét intézkedéseket annak biztosítására, hogy a személyes adatokat az adott Interpol-tagország megfelelő szinten védelmezze, valamint a személyes adatok automatikus feldolgozására vonatkozó alapvető jogok és szabadságok tiszteletben tartására. Ez alól kivétel Hollandia, amely korlátozza az általa rendelkezésre bocsátott adatok elérhetőségét. Valamennyi tagállam úgy ítéli meg, hogy a nemzeti jogszabályai megfelelőek. Belgium, Ciprus, Bulgária, Görögország és Portugália megítélése szerint az Interpollal kicserélt útlevéladatok nem minősülnek személyes adatnak.

Egyik tagállam sem számolt be az Interpollal folytatott adatcseréből eredő állampolgári panaszokról.

3.10. Kérjük, mellékeljen statisztikát a tagállam illetékes hatóságai által az Interpol-adatbázissal végzett összevetés során nyert pozitív azonosítások (találatok) számáról az elmúlt 12 hónapra vonatkozóan. Átlagosan mennyi ideig kell várnia az illetékes hatóságnak a pozitív azonosítás (találat) megerősítésére és az azt követő háttérinformációk megjelenítésére?

A legtöbb tagállam nem készít statisztikát az illetékes hatóságok által az Interpol-adatbázissal végzett összevetés során nyert pozitív azonosítások (találatok) számáról, így nem tudott számokkal szolgálni. Az Interpol azonban rendelkezésre bocsátotta ezeket az adatokat, amelyek szerint az EU-ban 2007 januárjától 2007 augusztusáig 1 599 esetben került sor pozitív azonosításra, míg 2005 ugyanezen időszakában csak 191 esetben.

A kérdőívre adott válaszok alapján az illetékes hatóságoknak hol „másodpercekig”, hol pedig „hónapokig” kell várnia a pozitív azonosítás tényének megerősítésére , de előfordult az is, hogy „egyáltalán nem jött válasz”. 13 tagállam egyáltalán nem tudta megállapítani az átlagos időt.

A pozitív azonosítást követően a háttérinformációk megjelenítéséhez szükséges átlagos várakozási idő „24 órától” „10 napig” terjedt, valamint az is előfordult, hogy „egyáltalán nem érkezett háttérinformáció”. 17 tagállam nem tudott ilyen statisztikát küldeni, mivel nem készít ilyet, vagy pedig az érintett harmadik országtól függően jelentősen változik a válaszadási idő.

3.11. Kérjük, mellékeljen statisztikát arról, hogy az elmúlt 12 hónapban hány alkalommal kérelmezték Önöknél más tagállamok az Interpol-adatbázissal végzett összevetés során nyert találatot követően a pozitív azonosítás (találat) megerősítését. Átlagban mennyi idő alatt válaszolnak egy ilyen kérésre, és mennyi ideig tart a találatot követően a háttérinformáció szolgáltatása?

A válaszok azt mutatták, hogy 18 tagállam nem készít statisztikát a más tagállamoktól vagy egyéb Interpol-tagországoktól érkező, a pozitív azonosítás megerősítésére vonatkozó kérések számáról. A pozitív azonosítás megerősítésére vonatkozó kérésekre való válaszadás átlagos ideje „percek” és „néhány óra” között váltakozott, a háttérinformáció szolgáltatásához szükséges idő átlagértéke jelentősen hosszabb volt, az egyik tagállam megjegyzése szerint akár négy hetet is igénybe vehet.

4. KONKRÉT KÖVETKEZTETÉSEK

A közös álláspont végrehajtásáról szóló általános áttekintés érdekében szükséges visszatérni a tagállamokkal szemben támasztott, a korábbiakban felsorolt öt fő követelményre.

4.1. Az összes jelenlegi és jövőbeni (a fogalommeghatározás szerinti) útlevéladat kicserélése az Interpollal.

E jelentés összeállításának időpontjában feltételezzük, hogy a tagállamok végrehajtották a közös álláspontot, és kicserélik az útlevéladatokat az Interpollal. Ezt az Interpol megerősítette. Ez az eredmény azt mutatja, hogy a 2006. évi jelentés óta valamennyi tagállam lépéseket tett a kötelezettségeknek való megfelelés irányába.

Három tagállam azonban nem cseréli ki az összes elvárt útlevéladatot az Interpollal: Lengyelország csak a bűncselekmény következtében elveszített vagy ellopott útlevelek, Magyarország csak az ellopott útlevelek, Portugália pedig csak az ellopott kitöltetlen dokumentumok adatait továbbítja. Másrészt azonban néhány esetben a tagállamok túlteljesítik a közös álláspont követelményeit, és például személyazonosító igazolványokról és jogosítványokról is szolgáltatnak adatokat.

Néhány tagállam problémákat jelzett a közös álláspont alkalmazásával és az Interpol-adatbázissal kapcsolatban. Lettország megjegyezte, hogy az Interpol adatbázisából hiányzik a „külföldi útlevél” kategória, amely ilyen eset bevitele esetén mindig problémát okoz. Portugália hasonló kétségeket fejezett ki a hamis útlevelek vonatkozásában, Németország pedig azokkal a dokumentumokkal kapcsolatban, amelyeket jogellenesen használnak, de nem lopták és nem veszítették el őket. A tagállamok e problémák megoldására javasolták a FADO szótár/jegyzék elfogadását a közös álláspont és az Interpol-adatbázis alkalmazásában egyaránt.

Az azonosított problémáktól függetlenül az Interpol statisztikái azt mutatják, hogy az adatbázisba az uniós tagállamok 2007. január–augusztusban 11 237 207 adatot vittek be, szemben a 2005 ugyanezen időszakában bevitt 6 150 494 adattal. Ez a szám azt mutatja, hogy a 2006. évi jelentés óta jelentős javulás ment végbe az adatcsere terén. Ezenfelül az uniós tagállamok általi adatbevitel a fenti időszakban bevitt összes adat kétharmadát teszi ki, amely a rendszerben való részvétel jelentős növekedését bizonyítja, valamint azt, hogy az uniós tagállamok most főszerepet játszanak az Interpol teljesítőképességének bővítésében.

4.2. Annak biztosítása, hogy az adatokat a nemzeti adatbázisba vagy a SIS-be történő bevitel után rögtön kicserélik az Interpollal.

Annak ellenére, hogy a tagállamok válaszai azt mutatják, hogy a 2006. évi jelentés óta kedvező változás zajlott le, még mindig további javításokra van szükség a közös álláspont tagállamok általi végrehajtásában.

Csak 11 tagállam viszi be az adatokat azonnal – a nemzeti adatbázisba történő bevitelüket követően – az Interpol adatbázisába, és két további tagállam kezdi meg ezt a tevékenységet hamarosan. Nyolc tagállam napi rendszerességgel közöl adatokat. A bűnüldözés világában azonban az idő rendkívüli fontossággal bír, ezért kizárólag az azonnali bevitel tekinthető megfelelőnek. Az adatok havi vagy heti rendszerességgel való közlése egyáltalán nem megfelelő e közös álláspont alkalmazásában.

Fontos, hogy a tagállamok azonnal cseréljenek adatokat az Interpollal, mivel ez növeli az információ értékét, és ezáltal a teljes adatcsere-mechanizmus eszmei értékét is. Ajánljuk, hogy az érintett tagállamok tegyenek lépéseket a közös álláspont e követelményének való megfelelés elérése érdekében.

4.3. Az adatoknak csak az Interpol olyan tagjaival való kicserélése, amelyek biztosítják a személyes adatok megfelelő szintű védelmét

A közös álláspont 3. cikkének (1) és (5) bekezdése előírja a tagállamok számára annak biztosítását, hogy az útlevéladatok cseréjéhez a fogadó Interpol-országnak biztosítania kell a személyes adatok megfelelő szintű védelmét, és tiszteletben kell tartania a személyes adatok automatikus feldolgozására vonatkozó alapvető jogokat. Az összes tagállam közül csak Hollandia korlátozza az általa bevitt útlevéladatok fogadó országainak számát annak érdekében, hogy megfeleljen a közös álláspont fenti követelményének.

A többi tagállam két okból nem korlátozza az útlevéladataihoz való hozzáférést: Először is, a tagállamok többsége az útlevélszámot nem tartja „személyes adatnak”. Ennélfogva úgy vélik, hogy az Interpol-adatbázisba való adatbevitel vagy onnan való lekérdezés nem jelenti személyes adatok cseréjét. Ezen az alapon a legtöbb tagállam úgy véli, hogy az útlevéladatokhoz való hozzáférés szabad biztosításával nem sérti meg a közös álláspontból fakadó kötelezettségeit. Másodszor, a tagállamok úgy vélik, hogy bűnüldözési szempontból és állampolgáraik érdekében érdekükben áll az, hogy megtudják, ha bármely általuk kibocsátott útlevelet azonosítanak a világ egyéb részein. Valamennyi tagállam úgy gondolja, hogy az adatvédelem megfelelő szintjét és az alapvető jogokat csak akkor kell figyelembe venni, ha pozitív azonosítást (találatot) követően azt meg kell erősíteni vagy háttérinformációt kell nyújtani. Ilyen nyomon követést esetenként alkalmaznak azután, hogy az arányosság és a szükségesség elvét követve kockázatelemzést végeznek.

Kitöltetlen útlevelek esetén az Interpol adatbázisába való adatbevitel vagy az onnan való lekérdezés eredményeképpen nem kerül sor személyes adatok cseréjére, így ebben az esetben nem számít az adatvédelem megfelelő szintje a fogadó országban. A kibocsátott útlevelek esetében szükséges a személyes adatok védelmére intézkedéseket tenni annak ellenére, hogy csak az útlevélszámot viszik be vagy kérdezik le, mivel a kibocsátott útlevél bármely adata kapcsolódik egy azonosítható személyhez.

Az a tény, hogy csak egy tagállam tesz erőfeszítéseket annak érdekében, hogy különbséget tegyen az útlevéladatok cseréjében résztvevő országok között, azt mutatja, hogy egyrészt a tagállamok viszonylagos szabadságra törekednek a birtokukban lévő adatok cseréje során, másrészt pedig nem foglalkoznak azzal, hogy az adatcserében résztvevő országokban megfelelő-e az adatvédelem szintje vagy nem. Abban az esetben, ha nem kerül sor személyes adatok cseréjére, ez a gyakorlat nyilvánvalóan elfogadható. Egyéb esetekben azonban a Bizottság azt ajánlja a tagállamoknak, hogy a közös álláspont 3. cikkének (1) és (5) bekezdésében előírt kötelezettségeiknek való megfelelés érdekében az Interpol-adatbázisba való adatbevitel és onnan való lekérdezés során kezdettől fogva biztosítsák a személyes adatok védelmére vonatkozó követelmények tiszteletben tartását, és korlátozzák a kibocsátott útlevelek adatait fogadó országok számát.

Ezenfelül a 3. cikk (1) bekezdése értelmében a tagállam úgy határozhat, hogy csak azokkal az Interpol-országokkal cserél adatot, amelyek szintén töltenek fel adatokat. Bár a legtöbb tagállam azon a véleményen van, hogy fontos a viszonosság, mégis úgy vélik, hogy ez csak a pozitív azonosítás (találat) nyomon követése során játszik szerepet.

4.4. Annak biztosítása, hogy az illetékes bűnüldöző szervek minden esetben, amikor az a feladatuk végrehajtása érdekében szükséges, lekérdezik az Interpol-adatbázist, valamint a lekérdezés megkönnyítéséhez szükséges infrastruktúra létrehozása

Annak ellenére, hogy a közös álláspont megköveteli, hogy a tagállamok hozzák létre a szükséges infrastruktúrát, és biztosítsák, hogy az illetékes bűnüldöző szervek adott esetben lekérdezik az Interpol-adatbázist, úgy tűnik, hogy a tagállamok nem tettek komoly lépéseket e kötelezettség teljesítésére.

A válaszok alapján úgy tűnik, hogy a legtöbb tagállam csak nyomozati célokra veszi igénybe az Interpol-adatbázisban található útlevéladatokat, ami azt a megközelítést tükrözi, hogy úgy vélik: azáltal, hogy bűnüldöző szerveiknek hozzáférést biztosítanak az Interpol-adatbázishoz, már „biztosítják”, hogy azok ténylegesen használják ezt az értékes információforrást. Néhány tagállamban csak az Interpol nemzeti irodái rendelkeznek hozzáféréssel az adatbázishoz, míg más tagállamok bizonyos különleges jogokkal rendelkező, képzett rendőri személyzetnek is adtak hozzáférést.

Ily módon azonban a tagállamok – azon felül, hogy nem felelnek meg a közös álláspontnak – nem használják ki az adatbázis nyújtotta előnyöket a súlyos és szervezett bűnözés, valamint a terrorizmus elleni küzdelemben sem.

Csak néhány tagállam terjesztette ki az adatbázis használatát ellenőrzési célokra. Az adatbázishoz való közvetlen hozzáférés határrendészeti tisztviselők számára történő biztosítása nagyon fontos a közös álláspont kínálta előnyök maximális kihasználása érdekében, mivel ezen a helyen legvalószínűbb a keresett útlevelek felbukkanása.

Ausztria, Franciaország, Németország, Svédország, Ciprus, Finnország, Lengyelország, Litvánia, Luxemburg és Írország már biztosított, vagy jelenleg dolgozik azon, hogy hozzáférést biztosítson a határrendészeti tisztviselőknek, akik manuálisan vagy automatikusan kérdezhetik le az adatbázist a határátkelőhelyeken. Rendszerint az Interpol I-24/7 és MIND&FIND adatbázisához kapnak hozzáférést. Az Interpol-adatbázis legjobb kihasználása érdekében ajánljuk e gyakorlat követését. A Bizottság ezenfelül azt ajánlja a tagállamoknak, hogy a közös álláspont 1. és 3. cikke értelmében nyújtsák be a Bizottsághoz a nemzeti jogszabályok szerint illetékes bűnüldöző hatóságok jegyzékét.

Bár egyértelmű, hogy még hosszú az út ahhoz, hogy a tagállamok teljesen megfeleljenek az Interpol-adatbázishoz való hozzáférés biztosítására vonatkozó kötelezettségnek, az Interpol-statisztikák azt mutatják, hogy jelentősen növekedett az adatbázisban a tagállamok által futtatott keresések száma. A 2007. januártól augusztusig tartó időszakban a tagállamok 4 202 000 keresést végeztek, míg 2005 azonos időszakában csak 6 692-t.

4.5. Annak biztosítása, hogy pozitív azonosítás (találat) esetén azonnal intézkednek

Annak ellenére, hogy válaszához csak néhány tagállam mellékelt statisztikákat és átlagértékeket, a szakértői találkozó egy szakaszát erre a kérdésre fordították, és azonosítottak néhány problémát, valamint ajánlásokat tettek.

A tagállamok különbséget tettek a pozitív azonosítás (találat) megerősítésére irányuló kérelmek és a háttérinformáció küldésére irányuló kérelmek között annak alapján, hogy nyomozás vagy határellenőrzés eredményeként érkeztek-e be. Mind egyetértettek abban, hogy a kérésre való válaszadás sebessége többnyire ez utóbbi esetben fontos, mivel ez érintheti a polgár jogait.

A tagállamok által jelzett legfontosabb kérdés a sikeres azonosítások hatékony és gyors követésével kapcsolatban az, hogy növeljék az Interpol nemzeti irodáinál dolgozó személyzet létszámát a folyamatos (non-stop) működés érdekében, és biztosítsanak hozzáférést az említett irodák részére a nemzeti útlevél-adatbázisokhoz és az útlevél-birtokosok fényképeihez. Ez a két intézkedés jelentősen javítaná a sikeres azonosítás megerősítésére irányuló kérelmek gyors és hatékony nyomon követését.

A tagállamok azt is megjegyezték, hogy örömmel vennék, ha az e kérelmekre adott válaszokkal kapcsolatban szabványokat fogadnának el, pl. a válaszadási idő maximum idejére vonatkozóan. Ezt kezdetben a tagállamok alkalmaznák, később pedig kiterjeszthetnék valamennyi Interpol-tagországra.

5. ÁLTALÁNOS KÖVETKEZTETÉS

Jelentős javulást figyeltünk meg a közös álláspont végrehajtásában a 2006. évi jelentés óta. A tagállamok különböző lépéseket tettek annak érdekében, hogy teljesítsék kötelezettségeiket. A közös álláspont teljes végrehajtása azonban még várat magára, valamint aktívabb és elkötelezettebb erőfeszítéseket követel a tagállamok részéről.

1. függelék

INTERPOL-STATISZTIKÁK

1. Az ellopott útiokmányok adatbázisát használó tagállamok száma

2005 | 2007 |

18 | 27 |

2. Az ellopott útiokmányok adatbázisába bevitt adatok száma tagállamonként

Tagállam | Feltöltött dokumentumok száma |

Ausztria | 113,769 |

Belgium | 342,104 |

Bulgária | 63 |

Ciprus | 3,743 |

Cseh Köztársaság | 611,814 |

Dánia | 120 |

Észtország | 100,126 |

Finnország | 90,251 |

Franciaország | 15,179 |

Németország | 1,969,842 |

Görögország | 24,194 |

Magyarország | 17,996 |

Írország | 88,021 |

Olaszország | 3,016,320 |

Lettország | 88,095 |

Litvánia | 341,738 |

Luxemburg | 4,496 |

Málta | 1,652 |

Hollandia | 1,641,360 |

Lengyelország | 626,826 |

Portugália | 10,386 |

Románia | 832,927 |

Szlovákia | 65 |

Szlovénia | 90,054 |

Spanyolország | 224 |

Svédország | 163,541 |

Egyesült Királyság | 1,042,301 |

ÖSSZESEN | 11,237,207 |

3. Az ellopott útiokmányok adatbázisában nyilvántartott dokumentumok száma

2005 | 2007 |

Uniós tagállamok | 6,394,305 | 11,237,207 |

Nem uniós államok | 2,449,300 | 4,484,545 |

Összesen | 8,843,605 | 15,721,752 |

4. Az ellopott útiokmányok adatbázisában lefolytatott keresések száma

2005 | 2007 |

Uniós tagállamok | 8520 | 4,202,000 |

Nem uniós államok | 34,796 | 6,232,469 |

Összesen | 43,316 | 10,434,469 |

5. Az ellopott útiokmányok adatbázisában való sikeres találatok száma

2005 | 2007 |

Uniós tagállamok | 381 | 1,599 |

Nem uniós államok | 457 | 2,180 |

Összesen | 838 | 3,779 |

[1] COM(2006) 167

[2] 9910/1/06 ENFOPOL 108 SIRIS 108, 2006. június 8.