24.2012 óta a KPSZ 149. cikke alapján a tejágazatban az elismert termelői szervezetek mennyiségi korlátozások mellett szerződésre irányuló tárgyalásokat folytathatnak a kínálati oldal összefogására és a tagjaik által előállított termékek forgalomba hozatalára vonatkozó kötelezettség nélkül, illetve anélkül, hogy integrálniuk kellene termelőik valamely hatékonyságnövelő tevékenységét. A termelői szervezet tárgyalhat a nyers tej feldolgozók számára történő szállításának az áráról. E rendelkezés végrehajtását ismerteti a Bizottság 2014. és 2016. évi jelentése . Kilenc tagállam számolt be arról, hogy 2016-ban a nyers tej szállítására kollektív tárgyalások nyomán létrejött szerződések keretében került sor. A kollektív tárgyalások során megállapított mennyiség 22,8 millió tonna volt, ami a 2016. évi összes uniós tejszállítás 15 %-ának felelt meg. A KPSZ 149. cikkében szereplő, tejre vonatkozó ágazatspecifikus eltérés továbbra is alkalmazandó.

29.A KPSZ 150. és 172. cikke lehetővé teszi a termelői szervezetek számára, hogy hozzájárulásukat adják a kínálat kereslethez való igazításához, valamint bizonyos termékek hozzáadott értékének és minőségének biztosításához. Az OEM/OFJ sajtok kínálatát illetően Franciaország nyolc sajt vonatkozásában, míg Olaszország négy sajt vonatkozásában kínálatszabályozást vezetett be a KPSZ 150. cikke alapján. Az OEM/OFJ sonkák kínálatát illetően mindezidáig még csak Olaszország élt hasonló lehetőséggel a KPSZ 172. cikke alapján. A bor tekintetében Franciaország (17 esetben) és Spanyolország (1 esetben) értesítette a Bizottságot arról, hogy forgalmazási szabályokat vezetett be az ellátás szabályozása érdekében a KPSZ 167. cikke szerint.

3.5.A vizsgálatok eredménye

46.A mezőgazdasági ágazatban végzett és az Időszak során lezárt antitrösztvizsgálatok négy különböző típusú eredményt hoztak:

a)jogsértést megállapító és bírságot kiszabó határozatok, amikor a versenyhatóságok a jogsértés beszüntetésére és pénzbírság megfizetésére szólították fel a gazdálkodó egységet (a lezárt esetek mintegy fele);

b)jogsértést megállapító határozatok bírság kiszabása nélkül, amikor a versenyhatóságok felszólították a gazdálkodó egységet a jogsértés beszüntetésére, de nem szabtak ki pénzbírságot (néhány lezárt eset);

c)kötelezettségvállalási határozatok, amikor a versenyhatóságok nem határoztak arról, hogy történt-e jogsértés, és olyan határozatot fogadtak el, amely jogilag kötelező érvényűvé tette a vizsgált gazdálkodó egység által tett kötelezettségvállalást, eloszlatva ezáltal az esetleges aggályokat (néhány lezárt eset);

d)határozat nélküli lezárás, amikor a versenyhatóság a vizsgálat korábbi szakaszában bizonyítékok hiányában lezárta a vizsgálatot (ezek között a vizsgálatok között figyelembe kell venni az elutasított panaszokat), mert aránytalanul nagy erőfeszítéssel járt volna a bizonyítási teherre vonatkozó kötelezettség teljesítése, vagy pedig a prioritások megállapításának szükségessége miatt (a lezárt esetek mintegy fele).

3.6.A vizsgált jogsértések típusai

1. diagram

A 2012. január és 2017. június közötti időszak során vizsgált jogsértések fő típusaiba sorolt esetek száma

47.Az európai versenyhatóságok vizsgáltak vertikális megállapodásokat (az Időszak során lefolytatott vizsgálatok 38 %-a), vagyis a termelés különböző szintjein működő gazdálkodó egységek közötti megállapodásokat. A nemzeti versenyhatóságok például feldolgozók és kiskereskedők között létrejött, minimális kiskereskedelmi árat meghatározó megállapodásokat vizsgáltak, így Szlovákiában egy tejtermékeket érintő esetet, Bulgáriában pedig három, napraforgóolajjal kapcsolatos esetet. Ausztria nemzeti versenyhatósága 23 vizsgálatot folytatott le, melyek során olyan megállapodásokat vizsgáltak, amelyek feldolgozók és kiskereskedők között jöttek létre tej- és hústermékek, valamint lisztből készült termékek minimális kiskereskedelmi árára vonatkozóan. Néhány más esetben a versenyhatóságok arra a következtetésre jutottak, hogy a jogsértés nem valószínű, ezért lezárták a vizsgálatot. Horvátország versenyhatósága például egy panasz nyomán vizsgálatot indított egy olyan vizsgálattal kapcsolatban, amely a tejtermelők és tejfeldolgozók képviselői között jött létre a tej vételárának kiszámítására vonatkozóan. A nemzeti versenyhatóság megállapította, hogy a versenyszabályok alapján a tej vételárára irányuló tárgyalások és megállapodások nem tekinthetők problematikusnak.

48.Az európai versenyhatóságok vizsgáltak horizontális megállapodásokat, vagyis kettő vagy több tényleges vagy lehetséges versenytárs között létrejött megállapodásokat (38 %), így például olyan, termelők között létrejött megállapodásokat, amelyek rögzítették egy mezőgazdasági termék árát. Például egy hivatalból indított vizsgálat során Ciprus nemzeti versenyhatósága megállapította, hogy egy termelői szervezetekből álló mezőgazdasági társulás megsértette a versenyszabályokat azzal, hogy mezőgazdasági termelőivel, a társulás tagjaival olyan, nyers tehéntej forgalmazására irányuló megállapodásokat kötött, amelyek külön feltételeket tartalmaztak a nyers tej árának meghatározására vonatkozóan. Más esetekben a versenyhatóságok arra a következtetésre jutottak, hogy a jogsértés nem valószínű, ezért lezárták a vizsgálatot. Lengyelország nemzeti versenyhatósága például lezárta egy panasz nyomán indított vizsgálatát, mivel nem voltak bizonyítékok arra, hogy a feldolgozók által vásárolt, ipari felhasználásra szánt alma árában egyidejűleg és viszonylag gyorsan bekövetkező változások (nevezetesen csökkenés) egy árrögzítő megállapodásból eredtek.

49.A versenyhatóságok olyan megállapodásokat is vizsgáltak, amelyek egyszerre voltak vertikálisak és horizontálisak, mivel az ellátási lánc több szintjére is kiterjedtek, és az egyes szinteken több, de akár az összes versenytársat is érintették. 2015-ben például az Európai Bizottság hivatalból vizsgált olyan megállapodásokat, amelyekkel kapcsolatban a mezőgazdasági termelők nemzeti társulásai nyilvánosan bejelentették, hogy sor került a megállapodások megkötésére feldolgozók nemzeti társulásaival és kiskereskedők nemzeti társulásaival Franciaországban. A megállapodások arra irányultak, hogy megemeljék bizonyos tej- és hústermékek árát, és kizárják más tagállamok termelőinek a kínálatát azáltal, hogy arra kötelezték a kiskereskedőket, hogy az adott termékek 100 %-át Franciaországban szerezzék be. A Bizottság beavatkozása biztosította, hogy a francia élelmiszer-áruházak polcait nem foglalták le francia termékek számára, megvédve ezáltal a belső piac valamennyi mezőgazdasági termelőjét egy kártékony megtorlási lánc beindulásától, és az ügyeket lezárták. Több nemzeti versenyhatóság hasonló megállapodásokat vizsgált.

50.A versenyhatóságok vizsgálták továbbá erőfölénnyel rendelkező piaci szereplők esetleges visszaélésszerű magatartását (24 %). Ezek a visszaélések többnyire a versenytársak kizárására irányuló stratégiákat foglaltak magukban, úgymint kizárólagossági kötelezettségeket, minimális beszerzési kötelezettségeket, a szállítás megtagadását és úgynevezett kizsákmányoló visszaéléseket, például indokolatlan szerződéses kötelezettségeket. Néhány esetben a nemzeti versenyhatóságok megállapították, hogy az erőfölényben lévő vállalatok visszaéltek erőfölényükkel, például úgy, hogy megtagadták termékeik szállítását bizonyos vevőknek. Egy esetben, 2012-ben, egy panasz nyomán Finnország nemzeti versenyhatósága bírság kiszabását javasolta egy tejipari szövetkezettel szemben, amiért az visszaélt erőfölényével úgy, hogy mesterségesen alacsony árakon értékesítette a friss tejet. A nemzeti versenyhatóság megállapította, hogy a szövetkezetet az ösztönözte az alacsony árakra, hogy elűzze a piacról az összes többi feldolgozót, köztük a kis tejtermelő gazdaságokat, azért, hogy az erőfölényben lévő feldolgozó maradjon az egyetlen tejfeldolgozó a piacon, és akkor megint megemelhesse az árakat.