Brüsszel, 20.9.2007

COM(2007) 545 végleges

A BIZOTTSÁG MUNKADOKUMENTUMA

Az EU jelentése a politikák fejlesztési célú koherenciájáról {SEC(2007)1202}

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

2. Főbb megállapítások 3

2.1. Kereskedelem 4

2.2. Környezetvédelem 5

2.3. Éghajlatváltozás 6

2.4. Biztonság 6

2.5. Mezőgazdaság 7

2.6. Halászat 7

2.7. A globalizáció szociális dimenziója, foglalkoztatás és tisztességes munka 7

2.8. Migráció 8

2.9. Kutatás 8

2.10. Információs társadalom 9

2.11. Közlekedés 9

2.12. Energia 9

3. Következtetés 10

1. BEVEZETÉS

A fejlesztési együttműködés mellett más szakpolitikáknak is nagy hatásuk van a fejlődő országokra. Az Európai Unió (EU) által kidolgozott, a politikák fejlesztési célú koherenciájára (Policy Coherence for Development – PCD) vonatkozó szemléletmód arra törekszik, hogy szinergiát teremtsen e szakpolitikák és a fejlesztési célok között. Mindez növelni fogja a fejlesztési segélyek hatékonyságát. Tekintettel az EU azon kötelezettségvállalására, amely szerint lényegesen növelni fogja hivatalos fejlesztési támogatását, még fontosabb az, hogy biztosítva legyen e források hatékony felhasználása, illetve a különböző szakpolitikák inkoherenciája miatti pazarlásuk megakadályozása.

E jelentés[1] célja, hogy képet adjon az EU által a fejlődő országokra hatással lévő legfontosabb szakpolitikák közti magasabb szintű koherencia területén elért eredményekről, valamint hogy azonosítsa azokat a kiemelkedő területeket, ahol további lépések lesznek szükségesek.

A jelentés alapjául szolgáló politikai keretet 2005-ben határozták meg a millenniumi fejlesztési célok megvalósításának felgyorsítása érdekében elfogadott intézkedéscsomag részeként[2]. Az ezzel kapcsolatos kötelezettségvállalásokat a fejlesztési politikáról szóló európai konszenzus a legmagasabb politikai szinten hagyta jóvá[3].

Ez a jelentés fog alapul szolgálni annak értékeléséhez, hogy a politikák fejlesztési célú koherenciája mennyiben valósult meg. A jelentés célja, hogy hozzájáruljon a tudatosság növeléséhez, és ösztönözze az uniós érdekelt felek, köztük az Európai Parlament, a nemzeti parlamentek, a fejlesztés és más releváns szakpolitika területén tevékenykedő civil társadalmi szervezetek közötti párbeszédet a PCD további előmozdításának lehetőségeiről. A jelentés egyaránt érinti a tagállamokat és az EU-t. Ezért minden tagállamban belső vitát is kell folytatni a kérdésről.

2. FőBB MEGÁLLAPÍTÁSOK

A szervezeti mechanizmusok tekintetében, amelyeket az EU a koherencia mértékének javítása céljából hozott létre, eléggé árnyalt a kép:

- Az uniós intézményeken belül növekedett az EU fejlesztéstől különböző politikáinak külső hatásával kapcsolatos tudatosság, és a PCD jelentősége széles körben elfogadottnak tűnik, mint ahogy azt a tagállamok, az Unió és a Bizottság szintjén kialakított PCD mechanizmusok nagy száma is mutatja. A PCD támogatásához megfelelő tárgyalási keretet, eljárásokat és eszközöket hoztak létre, amelyeket most szisztematikusabb módon kell alkalmazni, és amennyiben szükséges, azokat a tapasztalatoknak megfelelően kell javítani, illetve átalakítani.

- A Bizottságon belül számos megfelelő mechanizmus létezik már, mint például a szolgálatok közötti konzultáció, a hatásvizsgálati rendszer, és a külön a PCD támogatására létrehozott szolgálatközi csoport. A Tanácsban az elnökség intézkedéseinek köszönhetően jelentős előrelépést sikerült tenni, de – mint azt a tagállamok is hangsúlyozták – a PCD-t nem intézményesítették kellőképpen a döntéshozatali folyamatban. Az Európai Parlamenten belül a Fejlesztési Bizottság egyre inkább elkötelezett a politikai koherencia iránt, amelyet jelentések közzétételével, a plenáris üléseken álláspontok megvédésével, és ehhez kapcsolódó tevékenységekkel mozdít elő.

- Az erőfeszítések ellenére a hatékony PCD-koncepció kidolgozásának az EU még mindig csak korai szakaszában jár. Gyakran nem áll rendelkezésre megfelelő kapacitás, és a Bizottság fejlesztéshez nem kapcsolódó osztályainak tudatossága is alacsony e témában. E jelentés elkészítésének folyamata maga is hozzájárulhat e tendencia megfordításához.

- Összességében a tagállamok véleménye szerint a PCD irányába tett fejlődés nagyobb volt az EU szintjén, mint nemzeti szinten.

- A politikák magasabb szintű koherenciája előtt álló legnagyobb akadályokat a különböző szakpolitikák prioritásai közötti konfliktusok, valamint a tagállamok közötti, illetve a fejlődő országok közötti érdekkülönbségek jelentik.

A politikák magasabb szintű koherenciájára irányuló mechanizmusok létrehozásában elért fejlődés

[pic]

Forrás: ECDPM, ICEI, Particip.

2.1. Kereskedelem

- A kereskedelem a gazdasági növekedés egyik igen erőteljes motorja, és az országok nagy részben a kereskedelemre vannak utalva a szegénység elleni küzdelem során. Miközben a kereskedelem önmagában nem képes a fejlesztési problémák megoldására, a kereskedelemre való nyitottság és az ellátási kapacitások támogatása minden koherens fejlesztési stratégia fontos elemét képezi.

- Az EK jelenlegi piacra jutási rendszere már most is meglehetősen kedvező a fejlődő országok számára. Ennek ellenére a fejlődő országok továbbra is számos akadállyal szembesülnek. Következésképpen a legszegényebb országok részesedése a nemzetközi kereskedelemben továbbra is marginális. Az EU számos kezdeményezése irányul ezen országok világgazdaságba történő integrációjának elősegítésére. Így például az EU volt az egyik fő támogatója annak, hogy a fejlesztés legyen a WTO-tárgyalások központi témája, és azóta is aktív szerepet vállal a Dohai Fejlesztési Program sikere érdekében. Az AKCS–országokkal jelenleg is tárgyalás alatt álló gazdasági partnerségi megállapodásokat a fejlesztésre vonatkozó átfogó megközelítésen alapuló hosszú távú partnerségként közelítik meg.

- A 2005-ben elfogadott reform óta a kedvezmények általános rendszere (generalized system of preferences – GSP) is nagyobb fokú stabilitást és kiszámíthatóságot, valamint több kereskedelmi lehetőséget kínál kedvezményezettjeinek. Ezen kívül azok az országok, amelyek ratifikálták és hatásosan végrehajtották a fenntartható fejlődéssel, munkajogokkal és a helyes kormányzással kapcsolatos legfontosabb nemzetközi egyezményeket, további kedvezményekben részesülnek.

- Ezen túlmenően a Bizottságnál jelenleg is folyamatban van a kedvezményes származási szabályok felülvizsgálata azzal a céllal, hogy azok egyszerűbbé, áttekinthetőbbé és könnyebben használhatóvá váljanak, ennélfogva ösztönözzék a fejlesztést és megelőzzék a visszaéléseket.

- Az EU tárgyalási menetrendjét a kereskedelmet támogató segéllyel (Aid for Trade) egészíti ki, amely 2010-ig 2 milliárd eurós kötelezettségvállalást tartalmaz arra a célra, hogy támogassa a fejlődő országokat az új és meglévő kereskedelmi lehetőségek kihasználásában, segítse őket az új megállapodások végrehajtásában, és amennyiben szükséges, segítsen nekik a külső kereskedelmi környezet változásaihoz való alkalmazkodásban.

2.2. Környezetvédelem

- Bár a környezeti kihívások mindenkit érintenek, régiónként és országonként jelentősen változhat azok mértéke. Számos, ha nem a legtöbb fejlődő országot közvetlenül fenyeget a környezet károsodásának veszélye, és általában a szegények szenvednek leginkább a környezeti problémák hatásaitól.

- Az EU megújult fenntartható fejlődési stratégiája (SDS)[4] hangsúlyozza, hogy a gazdasági, társadalmi és környezeti célok erősítik egymást, és kiemeli a külső partnerekkel való együttműködés fontosságát.

- Az EU környezetvédelmi politikájának fejlődő országokra gyakorolt pozitív hatásai általában közvetettek, és olyan továbbgyűrűző hatásokon keresztül jelentkeznek, mint a biodiverzitás megőrzése vagy a fogyasztók környezeti veszélyek elleni védelme érdekében hozott intézkedések bevezetése. Az EU a multilaterális környezeti megállapodások (MEA) tárgyát képező „környezeti közjavak” rendelkezésre bocsátását is erősen támogatja. A Bizottság és az EU tagállamai ezen túlmenően ösztönzik a fejlődő országok hatékony részvételét ezekben a megállapodásokban. Az EU kész arra is, hogy segítse a fejlődő országokat az uniós környezetvédelmi előírásokkal kapcsolatos változásokhoz való alkalmazkodásban.

2.3. Éghajlatváltozás

- Bár az éghajlatváltozás minden országot érint, a fejlődő országokat és a legszegényebbeket fogja legelőször és leginkább sújtani. Ennélfogva az EU ambiciózus klímapolitikájához kötődő minden erőfeszítés, amely arra irányul, hogy az éghajlatváltozást hosszú távon az iparosodás előtti időkhöz képest 2°C-ra korlátozza, közvetlenül vagy közvetve kedvezni fog ezeknek az országoknak.

- A tudományos kutatóprogramok és a megfelelő technológiákba való beruházások továbbgyűrűző pozitív hatásai is közvetetten kedvezni fognak ezeknek az országoknak.

- A bioüzemanyagokkal kapcsolatos politika nemzetközi szintű fejleményeinek pozitív hatásai lehetnek a fejlődő országokra bioüzemanyag-termelői minőségükben, ugyanakkor negatív hatást is gyakorolhatnak, ha nem veszik figyelembe a fenntarthatóság kritériumait, például az erdőirtások arányát, a talaj termékenységének csökkenését, a víz rendelkezésre állását és az élelmiszerbiztonságot a fejlődő országokban.

- További előrelépésre van szükség az éghajlatváltozással kapcsolatos kihívásoknak a fejlődő országokkal folytatott politikai párbeszédben, valamint a fejlesztési együttműködési programokban való megjelenése terén. A Bizottságnak az EU és fejlődő partnerei, különösen az LDC–országok és más, sebezhető fejlődő országok közötti, az éghajlatváltozás elleni globális szövetség (GCCA) létrehozására irányuló javaslata fontos lépés lesz ebben az irányban.

2.4. Biztonság

- Bár a nemzetközi konfliktusok száma csökkent, belső polgárháborúk pusztítanak, és a biztonság hiánya meggátolja az embereket jogos törekvéseik megvalósításában.

- Az EU mind a biztonsági, mind a fejlesztési eszközök széles skáláját vonultatja fel. A közelmúltban folyamatosan törekedett a két terület közötti kapcsolatok erősítésére. Ugyanakkor a biztonság és a fejlesztés koherenciájának megvalósítása legalább annyira nehéz is, mint amennyire fontos. A kezelendő problémák és helyzetek természetéből fakadó strukturális nehézségek, azon összefüggések változatossága, amelyekben ezek jelentkeznek, valamint az EU mint biztonsági szereplő intézményi felépítésének komplexitása komoly kihívásokat jelent.

- A jelenleg folyó erőfeszítések skálája olyan területeket ölel fel, mint a konfliktusok megelőzésére irányuló elemzések és fellépések fejlesztési együttműködési programokba való integrálása, a kritikus helyzetek kezelése, a természeti erőforrásokkal való gazdálkodás során az átláthatóság és az egyenlőség ösztönzése, a lefegyverzési, leszerelési és újrabeilleszkedési programok támogatása, vagy a fegyverek, a kézi és könnyűfegyverek, valamint emberek, kábítószerek és robbanóanyagok tiltott kereskedelmének ellenőrzése.

- Nélkülözhetetlen a többi szereplővel való együttműködés, különösen az ENSZ-szel és az EBESZ-szel, regionális szervezetekkel mint az AU, és a civil társadalom szervezeteivel.

- Ugyanakkor tovább kell javítani a biztonság és fejlesztés összehangolását. Ez magába foglalja a Bizottság és a Tanács szervezeti mechanizmusainak erősítését annak érdekében, hogy nagyobb figyelmet kapjanak a fejlesztési kérdések a biztonsággal kapcsolatos döntések során, szisztematikusan készítsenek biztonsági elemzéseket a fejlesztési együttműködés irányítása és a vele kapcsolatos tájékoztatás során, javuljon a különböző pénzügyi eszközök közötti átmenet, és folytatódjon a különböző nemzetközi és regionális szervezetek, valamint a civil társadalom közti partnerség kiépítése és fenntartása.

- Konkrét kezdeményezésekre a jövőbeni közös EU-Afrika stratégiai partnerség keretében fog sor kerülni azzal a céllal, hogy az afrikai kontinens igényeire egyre integráltabb és átfogóbb fejlesztési és biztonsági intézkedéscsomaggal lehessen választ adni.

2.5. Mezőgazdaság

- A mezőgazdaság különös fontossággal bír a fejlődő országokban, és kulcsszerepet játszik a gazdasági növekedésben, a szegénység csökkentése és az élelmiszerbiztonság területén.

- Az EK hosszú utat tett meg, amíg a közös agrárpolitika (KAP) figyelembe vette a fejlesztéspolitika szempontjait. Alacsony illetve nulla mértékű vámtarifák mellett az EK-piac általában véve kedvez a fejlődő országoknak. Határozott előrelépés történt az exporttámogatások és a belföldi mezőgazdasági támogatások ártorzító hatása terén több olyan, egymást követő reform segítségével, amelyek a belső mezőgazdasági érdekek és a PCD céljainak összehangolására törekednek.

- 2003 óta drasztikusan csökkentek az exporttámogatások és a kereskedelemtorzító belföldi támogatások. 2011-re, mire a 2003-ban és 2005-ben indított KAP-reformok teljes egészében megvalósulnak, az EU közvetlen kifizetéseinek majdnem 90%-a függetlenné válik a termeléstől. A WTO-tárgyalások során az EU felajánlotta, hogy 2013-ig eltöröl minden exporttámogatást, és 70%-kal csökkenti a kereskedelemtorzító belföldi támogatásokat.

- Az EU fejlesztési együttműködése támogatja a mezőgazdaság- és vidékfejlesztést, különösen Afrikában. Az állat- és növény-egészségügyi intézkedések bevezetése és végrehajtása terén a fejlődő országokkal folytatott együttműködés erősítésére vonatkozó, folyamatban lévő kezdeményezések is fontos lépésnek számítanak e tekintetben.

2.6. Halászat

- A halászat fontos gazdasági tevékenységnek számít számos partmenti fejlődő országban, és jelentős mértékben hozzájárulhat az élelmiszerbiztonsághoz.

- A halászati partnerségi megállapodások (FPA-k) lehetővé teszik az uniós hajók számára, hogy hozzáférjenek azon fejlődő országok tengeri erőforrásaihoz, amelyek nem aknázzák ki teljes mértékben halállományukat. Az EK halászati politikájának 2002-es és 2004-es reformja óta lényegesen javult ezeknek a megállapodásoknak és a fejlesztési céloknak az összhangja.

- Kulcskérdésnek számít a halállomány és a halfelesleg tudományos értékelésének minősége, valamint a fenntartható fejlődés és a biodiverzitás kérdésének integrálása; annak a módja, ahogy a fejlődő országok felhasználják azt a pénzügyi hozzájárulást, amelyet az FPA alapján kapnak halászati tevékenységük fejlesztésére; valamint az illegális, be nem jelentett és nem szabályozott halászat leküzdésére tett intézkedések.

2.7. A globalizáció szociális dimenziója, foglalkoztatás és tisztességes munka

- A világ szegényeinek fele dolgozik, és a gyerekmunka gyermekek millióit érinti. Az EU azon törekvése, hogy erősítse a globalizáció szociális dimenzióját, jelentős mértékben hozzájárul a millenniumi fejlesztési célok megvalósításához.

- A foglalkoztatás, a szociális kohézió és a tisztességes munka ösztönzése az európai szociálpolitikai menetrend és az európai fejlesztéspolitikai konszenzus részét képezi.

- Bár a fejlődő országokat nem érinti közvetlenül a belső foglalkoztatás és a szociális politikák, az EU e téren folytatott tevékenységeinek két fontos csatornán keresztül fontos pozitív hatásuk van rájuk nézve. Először is az EU ösztönzi a globalizáció szociális dimenziójával és a tisztességes munkával kapcsolatos nemzetközi célkitűzéseket. Másodszor, regionális és nemzeti szinten az EU egyre inkább beépíti a foglalkoztatást és a szociális kérdéseket párbeszédeibe, együttműködési programjaiba és a fejlődő országokkal és régiókkal fenntartott kereskedelmi kapcsolataiba.

- A tisztességes kereskedelem és a GSP+ rendszer jó példái az EU azon tevékenységeinek, amelyek jelentős hatást fejtenek ki, különösen akkor, ha a megfelelő fejlesztési együttműködési programokhoz kapcsolódnak.

2.8. Migráció

- Mára világossá vált, hogy a migráció pozitív hatással lehet a fejlesztésre, és viszont. Ezért fontos, hogy megpróbáljuk hasznosítani a két szakpolitika között létező kapcsolatokat és szinergiákat.

- A migráció és a fejlesztés terén tett fejlődés eddig megfelelőnek bizonyult: elkészült a politikai keret, és megindult a politikai párbeszéd regionális és országos szinten, különösen Afrikával.

- Most, hogy a politikai keret készen van, a politikai irányvonalakat, megállapodásokat és cselekvési terveket olyan konkrét tevékenységekre kell lefordítani, amelyeknek valós hatása lesz. Eddig csupán néhány lépés történt annak érdekében, hogy az átutalások olcsóbbá, gyorsabbá és biztonságosabbá váljanak, hogy ösztönözzék a diaszpóra-közösségekkel való együttműködést, és hogy az egyirányú „agyelszívást” a „tudás és a szakértelem körforgásává” változtassák. Ezek olyan területek, amelyeken a legtöbb tagállam még csak most kezdett hozzá a megfelelő intézkedések kidolgozásához. A politikai párbeszéd és az új EU-Afrika stratégia új lehetőségeket fog teremteni a jövőbeni intenzívebb együttműködéshez.

2.9. Kutatás

- Az új tudás létrehozásának, befogadásának és alkalmazásának képessége egyre fontosabb a modern gazdaságok nemzetközi versenyképességének fokozásában, valamint a fenntartható fejlődéshez való hozzájárulásban. A fejlődő országokban, különösen Afrikában, azonban még gyakran hiányozik a személyi és intézményi erőforrás e kérdések kezeléséhez.

- Az EU kutatáspolitikája kétféle módon járul hozzá a fejlesztéspolitika céljaihoz. Először is globális érdekeket – köztük a fejlődő országokét – érintő területeken támogat kutatási programokat. Másodszor, hozzájárul a Dél kapacitásépítéséhez és kontextus-specifikus tudás létrehozásához olyan speciális nemzetközi együttműködési projektek támogatásával, amelyek kutatóközpontokat, egyetemeket és a fejlődő országok más érdekeltjeit is érintik.

- Ehhez hasonlóan az európai űrpolitika (ESP) is hozzájárul a fejlesztéshez, és a világűrbe telepített eszközök használata és a fenntartható fejlődés érdekében végzett kutatás terén alapul fog szolgálni az Európa és Afrika közötti fokozott együttműködéshez. A navigáció, a Föld megfigyelése (nevezetesen a globális környezetvédelmi és biztonsági megfigyelés európai kezdeményezése), és a műholdas kommunikáció olyan tudományok, amelyek a millenniumi fejlesztési célok teljesítésére tett európai vállalások átfogó eszközének tekinthetők.

- A 7. kutatási keretprogram (FP7-2007-2013) teljesen nyitott a világ minden országa számára. Ugyanakkor a fejlődő országok, különösen a legkevésbé fejlettek részvételét gátolja emberi és intézményi kapacitásuk elégtelensége a tudomány és technika területén. Ezért támogatni kell az országok kapacitásépítési erőfeszítéseit e téren a fejlesztési együttműködés keretében, más eszközökkel és programokkal összhangban.

- A fejlesztés szempontjából nézve egy másik problematikus kérdés az EU kutatáspolitikájának „agyelszívó” hatása, mivel Európa elvonzza a magasan képzett kutatókat. E probléma kezelésének céljából a Bizottság folytatja a Marie Curie program „nemzetközi reintegrációs támogatások" (IRG) rendszerét, amely lehetővé teszi a hazatérő kutatók számára, hogy saját országukban folytassák kutatási tevékenységüket.

2.10. Információs társadalom

- Az információs és kommunikációs technológiák (ICT) a fejlesztés hatékony eszközei lehetnek, fokozhatják a versenyképességet, a gazdasági növekedést és a társadalmi fejlődést, valamint új csatornát teremthetnek a gondolatok és vélemények szabad folyásának, amely ösztönözheti a demokráciát, a szólásszabadságot, az emberi jogokat és a népek közti kölcsönös megértést. Ugyanakkor az ICT az észak és dél közötti különbség növekedéséhez is hozzájárulhat, valamint választóvonalat húzhat az „információgazdagok” és „információszegények” közé.

- Az információs társadalom fejlődő országokban való ösztönzése kiegyensúlyozott megközelítést kíván, amely ötvözi egyrészt az ICT–infrastruktúrába történő magánbefektetéseket, másrészt pedig a kedvező szabályozási környezet és az ICT-t használni képes társadalom és munkaerő létrehozására irányuló kormányzati fellépést.

- A kapacitásépítésre irányuló politikai párbeszédet és támogatást tovább kell ösztönözni. Ezt ki kell egészítenie a kutatási és oktatási hálózatokhoz való hozzáférés kibővítésének, valamint a fejlődő országok FP7-ben való nagyobb fokú részvételének. Különös figyelmet kell fordítani Afrika Szaharától délre fekvő országaira.

2.11. Közlekedés

- Hatékony közlekedési infrastruktúra kiépítésére van szükség annak érdekében, hogy megvalósulhassanak a millenniumi fejlesztési célok, mivel az infrastruktúra kulcsfontosságú a versenyképesség és a gazdasági növekedés alátámasztásához. A fenntartható közlekedés ezért fontos részét képezi az EU fejlesztési együttműködési programjainak, amelyek kiterjednek minden közlekedési módra, valamint az áruk és személyek szállítását célzó szolgáltatásokra is.

- Az EU belső közlekedéspolitikája két fő csatornán keresztül hat a fejlődő országokra. Egyrészt az EU-nak a nemzetközi szabványokkal, repülésügyi megállapodásokkal, vagy a nemzetközi projektekben (mint például a Galileo) való együttműködéssel foglalkozó nemzetközi testületekben kifejtett tevékenységén keresztül. Másrészt az EU arra vonatkozó politikáján keresztül, hogy magas szintű környezetvédelmi, társadalmi és biztonsági előírásokat határoz meg a területére belépő, valamint saját flottáihoz tartozó repülőgépek, hajók és közúti járművek számára.

2.12. Energia

- Annak a kétmilliárd embernek, akik tradicionális biomasszát használnak tüzelőanyagként a főzéshez és/vagy nincs hozzáférésük korszerű áramszolgáltatáshoz, lényegesen növelné higiéniai és egészségügyi körülményeit és javítaná életminőségüket, ha hozzáférnének az áramszolgáltatáshoz, és tiszta tüzelőanyag állna rendelkezésükre főzéshez.[5]

- Az EU számos jelentős kezdeményezésben kötelezettséget vállalt, amelyek a megfelelő, megfizethető és fenntartható energiaszolgáltatás támogatására irányulnak. A legjelentősebbek ezek közül a szegénység felszámolására és a fenntartható fejlődésre irányuló európai uniós energetikai kezdeményezés (EUEI), az EU–Afrika infrastrukturális partnerség és az EU–Afrika energiaügyi partnerség.

- Az „új európai energiapolitika”[6], melynek célja fenntartható, biztonságos és versenyképes energia szolgáltatása az EU minden tagállama számára, szintén célul tűzi ki Európa energiapolitikájának és fejlesztéspolitikájának oly módon történő integrálását, amellyel minden fél nyerne. A fejlődő országoknak – különösen Afrikában – haszna fog származni az EU azon erőfeszítéseiből, hogy diverzifikálja az energiaellátást, és hogy energiahatékony és megújuló energiával működő technológiákat fejlesszen ki.

- Az olyan átfogó kérdések, mint a környezetvédelem, éghajlatváltozás, a szegények hozzáférése az áramszolgáltatáshoz, beleértve a vidéki területeket is, szintén kulcsfontosságúak lesznek a fejlődő országok energetikai kezdeményezéseinek általános sikeréhez.

3. KÖVETKEZTETÉS

A jelentés által elemzett valamennyi szakpolitika hatással van a fejlődő országok gazdasági, társadalmi, környezeti vagy politikai helyzetére és kilátásaira.

Még azok a szakpolitikák is, amelyek főként belső jellegűnek számítanak, mint a szociálpolitika vagy a közlekedés, pozitív vagy negatív irányba befolyásolhatják a fejlesztési folyamatokat. Hatásuk a globális viszonyok és az országspecifikus helyzet alakulásától függ. Például az éghajlatváltozás és az energia kérdése nemcsak belső uniós szempontból, hanem fejlesztési perspektívában szemlélve is elsődleges fontosságúvá válnak. Az erőviszonyok nemzetközi porondon végbemenő átrendeződése miatt a jövőben az EU társadalmi értékeket ösztönző politikája globális, regionális és országos szinten is egyre fontosabbá válik.

Ezért ez a jelentés megerősíti, hogy fontos az összes szakpolitikát a fejlesztési célú koherencia szempontjából is szemlélni. Továbbá jobban ki lehetnek használni egyes területeket, amelyek lényeges fejlesztéspolitikai potenciállal rendelkeznek, mint például az ICT és a kutatás.

Mind a tizenkét elemzett szakpolitika esetében azonosították azokat a kulcsfontosságú kérdéseket, amelyek tekintetében a fejlesztéspolitikai szinergiákat tovább lehetne fejleszteni. Az olyan különösen érzékeny területeken, mint a migráció vagy a biztonság, egyensúlyra kell törekedni az európai érdekek érvényesítése és a partnerországok saját prioritásai között azzal a céllal, hogy mindenki számára kedvező megoldások szülessenek.

Általában véve az EU konkrét lépéseket tett a PCD szintjének növelése érdekében. E célból javította szervezeti működését mind a tagállamok, mind a Tanács és a Bizottság szintjén. Már ennek a jelentésnek az összeállítása is hozzájárult ahhoz, hogy felhívja a belső szakpolitikai egységek figyelmét arra, hogy politikáik milyen hatással vannak a fejlesztésre.

Ugyanakkor a konkrét eredmények tekintetében a fejlődés elmarad a fejlesztésről szóló európai konszenzus által kitűzött ambícióktól. A tudatosság és az ismeretek továbbra sem megfelelő mértékűek. A fejlesztéssel foglalkozó szereplőkön kívül a többi érintett részvétele továbbra is korlátozott mind az uniós intézményekben, mind a civil társadalomban és a magánszférában.

Folyamatos magas szintű politikai elkötelezettségre van szükség annak érdekében, hogy további előrelépés legyen tapasztalható, és az „Európa a világban” című közleményben[7] megfogalmazott koherencia-, hatékonysági és nyilvánossági célok valóra válhassanak. Ehhez viszont tudatosítani kell azt a tényt, hogy a fejlesztés és a szegénység csökkentése valójában Európa saját érdeke.

A kérdőívekre adott válaszokban a következő konkrét területeket jelölték meg kritikusként:

- a Tanács eljárásainak áttekintése és javítása (a tagállamok kifejezett kérése),

- a PCD-megközelítés intenzívebb beépítése a nemzeti és regionális együttműködési stratégiákba,

- az információmegosztás javítása,

- a hatásvizsgálati folyamat jobb kihasználása,

- a gördülő PCD-munkaprogram operatívabbá tétele.

Számos olyan potenciális kapcsolat is van, amelyeket jobban ki lehetne használni. Országos, regionális valamint globális szinten is ösztönözni kell a fejlődő országokkal az EU – fejlesztéstől különböző – szakpolitikáinak hatásáról folyó párbeszédet. Az országos stratégiai dokumentumok készítésének folyamata megfelelő keretet teremt arra, hogy a Bizottság és a tagállamok ilyen politikai párbeszédet folytathassanak. A fejlődő országok saját politikáinak tekintetében is át kell gondolni a PCD megközelítés alkalmazását, mivel a legtöbb területen az EU szakpolitikáinak pozitív hatása a partnerországok által végrehajtott párhuzamos erőfeszítésektől függ. A PCD megközelítés beépítése a kidolgozás alatt álló közös EU-Afrika stratégiába fontos lépést jelent ebbe az irányba.

[1] A jelentés a Bizottság szolgálatai és a tagállamok által nyújtott információkon alapul, amelyeket a 2007 januárjában kiküldött kérdőívek segítségével gyűjtöttek össze.

[2] A Bizottság „Politikák fejlesztési célú koherenciája - A haladás felgyorsítása a millenniumi fejlesztési célok elérése felé” című, 2005. április 12-i COM(2005)134 végleges közleménye, valamint a 2005. májusi Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsa (ÁKÜT) milleniumi fejlesztési célokról szóló következtetései (Doc. 9266/05).

[3] A Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői, az Európai Parlament és a Bizottság által elfogadott együttes nyilatkozata – „Európai konszenzus a fejlesztési politikáról”, 2005. december (HL C 46., 2006.2.24., 1. o.).

[4] 10917/06. tanácsi dokumentum, 2006. június 26.

[5] A világ energiavizsgálata: Áttekintés – 2004-es átdolgozás, UNDP, UNDESA és Energia Világtanács. Lásd: http://www.undp.org/energy/weaover2004.htm

[6] COM(2007) 1 végleges, 2007. január 10.

[7] COM(2006) 278., 2006. június 8.: „Európa a világban – Néhány gyakorlati javaslat a nagyobb koherencia, hatékonyság és láthatóság érdekében”, valamint a 2006. júniusi Európai Tanács következtetései.