VII. Fontosabb ellenőrzési témáknak azokat nevezzük, amelyek szakmai megítélésünk szerint az Európai Unió tárgyidőszakra vonatkozó konszolidált beszámolójának ellenőrzésében a legjelentősebbek voltak. Ezekkel a témákkal a pénzügyi kimutatások egésze ellenőrzésének összefüggésében és az azokról szóló vélemény kialakításakor foglalkoztunk ugyan, azonban külön nem adunk róluk véleményt. Értékeltük az Európai Stratégiai Befektetési Alap (ESBA) sajáttőke-portfóliókra nyújtott garanciájának számviteli kezelését VIII. Az Európai Stratégiai Beruházási Alap (ESBA) – az Unió és az EBB által 2015-ben indított együttes kezdeményezés ( 5 ) – célja, hogy az EBB Csoport kockázatviselő képességének növelése révén ösztönözze a beruházásokat az Unió egészében. A kezdeményezés keretében az uniós költségvetés legfeljebb 16 milliárd ( 6 ) euró garanciát nyújt az infrastrukturális és innovációs támogatási kerethez (IIW), illetve a kis- és középvállalkozásokra irányuló támogatási kerethez (SMEW) kapcsolódó befektetésekkel kapcsolatos ESBA-műveletek esetleges veszteségeinek fedezésére ( 7 ) IX. A korábbi években azért összpontosítottunk erre a területre, mert az ESBA létrehozása az Unió és az EBB közötti megállapodásokból adódóan számos összetett számviteli kérdést vetett fel. 2017 novemberében a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője konzultált a szakértői tanácsadói csoporttal az Unió által garantált SMEW sajáttőke-műveletek helyes számviteli kezeléséről. A kapott tanácsot követve és saját szakmai megítélése alapján a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője úgy döntött, hogy a Bizottság – sem önállóan, sem az EBB-vel megosztva – nem gyakorol ellenőrzést az ESBA felett ( 8 ) . Ez az Unió 2017. évi konszolidált éves beszámolója kapcsán azzal a következménnyel jár, hogy az EBB-csoportnak nyújtott uniós garancia a következőképpen kezelendő: a) az IIW adósság-portfólió esetében: pénzügyi garanciára irányuló kötelezettségként; b) a SMEW adósság-portfólió esetében: pénzügyi tartalékként; c) mindkét sajáttőke-portfólió esetében: származtatott termékként (az eredményen keresztül valós értéken pénzügyi eszközként vagy kötelezettségként). X. Értékeltük az ESBA sajáttőke-portfóliókra nyújtott garanciájának számviteli kezelését. Véleményünk szerint az nem befolyásolja az Unió 2017. évi konszolidált éves beszámolója által nyújtott megbízható és valós képet. Megvizsgáltuk a nyugdíjfizetési, illetve egyéb munkavállalói juttatásokra irányuló kötelezettséget XI. Az Unió mérlegében 2017 végén 73,1 milliárd euró összegű nyugdíjra és más munkavállalói juttatásra vonatkozó kötelezettség szerepelt. Ez az egyik legjelentősebb összegű kötelezettségvállalás a mérlegben: a 2017. év összesen 236,5 milliárd euró összegű kötelezettségvállalásainak közel a harmadát teszi ki. XII. Ezeknek a nyugdíjakra képzett céltartalékkal és az egyéb munkavállalói juttatásokkal kapcsolatos kötelezettségeknek a legnagyobb része (64,0 milliárd euró) az Európai Unió tisztviselőire és egyéb alkalmazottaira vonatkozó nyugdíjrendszerhez (PSEO) kapcsolódik. A nyugdíjfizetési kötelezettség az Európai Közösségek tisztviselői személyzeti szabályzatának (a „személyzeti szabályzat”) 83. cikke és az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 4. cikkének (3) bekezdése által biztosított „meghatározott juttatást” fedezi. A beszámolóban szereplő kötelezettség annak az összegnek felel meg, amelyet a meglévő öregséginyugdíj-fizetési kötelezettségek teljesítésére szolgáló nyugdíjalapba kellett volna befizetni, amennyiben létrehoztak volna ilyen alapot ( 9 ) . Ez az összeg az öregségi nyugdíjakon kívül az uniós alkalmazottak rokkantsági, özvegyi és árvasági nyugdíjait is fedezi. A személyzeti szabályzat 83. cikke értelmében a nyugdíjjárulékokat az Unió költségvetésére terhelik. A tagállamok együttesen garantálják a járulékok kifizetését, és a járulékok finanszírozásával kapcsolatos költségekhez egyharmad arányban a tisztviselők is hozzájárulnak. XIII. A PSEO az Európai Unió köztisztviselőinek kötelező foglalkoztatói nyugdíjrendszere, amelynek keretében a jövőbeni nyugdíjakat az alkalmazottaktól és az őket foglalkoztató intézményektől és szervektől származó hozzájárulásból finanszírozzák. A rendszert úgy alakították ki, hogy biztosításmatematikailag – a hozzájárulás mértékének és a nyugdíjkorhatárnak a kiigazításai révén – alapértelmezésben egyensúlyban maradjon. Az Eurostat által éves rendszerességgel elvégzett számítás biztosításmatematikai jellege a nyugdíjköltségek hosszú távú előrejelzésének kiszámításához használt paraméterek számából és sokféleségéből is kitűnik. XIV. Ellenőrzésünk keretében megvizsgáltuk a biztosításmatematikai feltevéseket és a nyugdíjfizetési kötelezettség annak alapján végzett értékmegállapítását. Ellenőriztük a számszerű adatokat, a biztosításmatematikai paramétereket, a kötelezettség kiszámítását, valamint azoknak a konszolidált mérlegben való bemutatását és a konszolidált pénzügyi kimutatásokhoz fűzött megjegyzéseket. A Bizottság a konszolidált pénzügyi kimutatásokhoz fűzött 2.9. megjegyzés tanúsága szerint továbbra is lépéseket tesz a munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek kiszámításához használt folyamatok megbízhatóbbá tétele érdekében, amit mi is figyelemmel fogunk kísérni. Értékeltük a beszámolóban bemutatott elhatárolt kiadásokat XV. 2017. év végén a kedvezményezetteknek járó, felmerült, de még be nem jelentett támogatható kiadások becsült összege 101 milliárd euró volt (2016. év végén: 102 milliárd euró). A Bizottság ezeket az összegeket elhatárolt költségként szerepeltette ( 10 ) XVI. Megvizsgáltuk a főbb főigazgatóságok által az év végi becslésekhez alkalmazott módszertanokat és kontrollrendszereket. Mintákat vettünk számlákból és előfinanszírozásokból, és megvizsgáltuk ezeket az elemeket, hogy értékeljük annak kockázatát, hogy az elhatárolt kiadásokat hibásan állapították meg. További magyarázatokat kértünk a Bizottság számviteli részlegeitől az általános módszertanról. XVII. Megállapíthatjuk, hogy az elhatárolt kiadások konszolidált mérlegben szereplő teljes becsült összege valós. Értékeltük az Egyesült Királyság Európai Unióból való kilépésének a 2017. évi beszámolóra gyakorolt lehetséges hatásait XVIII. Az Egyesült Királyság 2017. március 29-én hivatalosan értesítette az Európai Tanácsot azon szándékáról, hogy kilép az Európai Unióból (EU). Az Unió és az Egyesült Királyság között megkötendő kilépési megállapodásról 2017. május 22-én kezdődtek meg a tárgyalások. XIX. A pénzügyi elszámolásról szóló, 2018. március 19-i kilépésimegállapodás-tervezet ötödik része (Pénzügyi rendelkezések) kijelenti, hogy az Egyesült Királyság ugyanúgy teljesíteni fogja a jelenlegi és a korábbi többéves pénzügyi keret szerinti minden kötelezettségét, mintha még mindig tagállam lenne. XX. Mindezek alapján megállapítjuk, hogy a beszámoló megfelelően tükrözi a kilépési folyamat 2017. december 31-i helyzetét.