Ajánlás

A TANÁCS AJÁNLÁSA

Franciaország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Franciaország 2012–2017-es stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[1] és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],

tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira[4],

tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

mivel:

(1) Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

(2) A Bizottság javaslatai alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

(3) Az Európai Unió állam- és kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

(4) A Tanács 2012. július 6-án ajánlást fogadott el Franciaország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Franciaország 2011-2016-os időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programját.

(5) A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6], amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Franciaországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

(6) Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

(7) A Bizottság 2013. április 10-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette a Franciaországra vonatkozó részletes vizsgálat eredményeit[8]. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Franciaországban makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely nyomon követést és határozott szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé. A folyamatos figyelemmel kísérés különösen a külkereskedelmi egyensúlynak és a versenyképességnek a költségalapú és nem költségalapú tényezőkre egyaránt visszavezethető romlása, továbbá a külső egyenleg romlása és a magas államadósság miatt indokolt, csökkentve ezáltal egyfelől a francia gazdaság, másfelől – tekintettel a francia gazdaság méretére – a gazdasági és monetáris unió működését érintő negatív hatások kockázatát.

(8) Franciaország 2013. április 30-án benyújtotta a 2012-2017-es időszakra vonatkozó, 2013. évi stabilitási programját és 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

(9) A 2013. évi stabilitási programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a GDP 7,5 %-ának megfelelő 2009-es államháztartási hiánynak 2012-re 4,8 %-ra való leszorítása érdekében tett számottevő konszolidációs erőfeszítések ellenére Franciaországnak várhatóan nem sikerül a 2009 végén hozott tanácsi ajánlásnak megfelelően 2013-ra korrigálnia a túlzott hiányát. Ez többek között az ajánlás megfogalmazásakor vártnál rosszabb gazdasági körülményekkel magyarázható, amit az egyszeri bevételek csak részben ellensúlyoztak, miközben a kiigazítás némiképp az időszak végére tolódott. A programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2013 tekintetében megalapozott, 2014-re vonatkozóan viszont túlságosan optimista. A francia hatóságok konkrétan azzal számolnak, hogy a 2012-es (0 %) és 2013-as (+0,1 %) stagnálást követően 2014-ben a GDP 1,2 %-kal fog nőni, egyúttal azzal a feltételezéssel élnek, hogy az államháztartási hiánynak a GDP 2,9 %-ára való leszorítása érdekében meghozzák a szükséges költségvetési intézkedéseket. Ehhez képest a Bizottság – változatlan gazdaságpolitikát feltételező – előrejelzése szerint a GDP 2014-ben 1,1 %-kal fog nőni egy olyan forgatókönyv szerint, amelyben a Bizottság csak a már elfogadott vagy kellőképpen részletezett intézkedéseket figyelembevéve a hiányt a GDP 4,2 %-ára várja. A programban felvázolt költségvetési stratégia legfőbb célkitűzése a strukturális egyensúlyban lévő költségvetésként meghatározott középtávú költségvetési cél elérése, csakúgy, mint az előző év programjában. Ez a célkitűzés meghaladja a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtakat. A középtávú költségvetési cél elérését 2016-ra tűzték ki, szemben az előző stabilitási programban szereplő 2015-ös évvel. A stabilitási programban tervezett államháztartási hiány összhangban van a túlzott hiány 2014-re tervezett korrekciójával, amelyet egy évvel későbbre terveznek, mint a Tanács által a túlzotthiány-eljárás keretében 2009 végén szabott, módosított határidő. Tekintettel a program 2014-re vonatkozó túlságosan optimista növekedési előrejelzésére, a Tanács úgy véli, hogy – a szóban forgó évet érintő további számottevő kiigazítás nélkül – a francia hatóságok által tervezett költségvetési kiigazítás nem alkalmas a túlzott hiány 2014-re történő tényleges korrekciójának megvalósítására. A kilátásba helyezett megtakarítási és pótlólagos bevételi intézkedések nem kellőképpen kidolgozottak. Ezen szempontokra tekintettel mind 2014-re, mind 2015-re vonatkozóan pontosítani kell az intézkedéseket annak hiteles garantálása érdekében, hogy a túlzott hiányt legkésőbb 2015-re [a Tanács ajánlásának megfelelően] korrigálják. 2016-ra a Bizottság által újrakalkulált strukturális egyenleg várhatóan a GDP -0,4 %-a lesz (-0,3 % 2017-ben), ami azt jelenti, hogy a középtávú költségvetési célt nem sikerül elérni a program időtávja alatt. A középtávú költségvetési cél felé várhatóan a GDP 0,3 %-ának megfelelő értékkel sikerül majd közelíteni 2016-ban, ami elmarad a GDP 0,5 %-aként meghatározott referenciaértéktől. Az államadósság a válság kezdete óta jelentősen emelkedett. A GDP-arányos államadósság a 2007-es 64,2 %-ról 2012-re 90,2 %-ra emelkedett, és a Bizottság 2013. tavaszi előrejelzése szerinti várhatóan 2014-re 96,2 %-ig nő. A francia hatóságok várakozása szerint a GDP-arányos államadósság 94,3 %-on tetőzik 2014-ben, majd 2017-re 88,2 %-ig csökken. Az adósságkritérium teljesítését illetően Franciaország 2016-tól kezdődően átmeneti időszakban lesz.

(10) Tekintettel a magas és még mindig növekvő államadósságra, továbbá arra, hogy a túlzott hiány korrekciójára szabott határidőt ismét kitolják [– ezúttal 2015-re –] még inkább fontos, hogy a 2013. évi költségvetést szigorúan végrehajtsák, az azt követő években pedig számottevő, határozott kiigazítási erőfeszítéseket tegyenek. Különösen fontos, hogy Franciaország közkiadásai lényegesen lassabban növekedjenek, mint a potenciális GDP növekedése, mivel a strukturális hiány eddigi javulásai alapvetően bevételi intézkedéseknek voltak köszönhetők. Ezzel összefüggésben a közkiadások folyamatban lévő – a központi kormányzat mellett a helyi önkormányzatokra és a társadalombiztosítás igazgatási egységeire is kiterjedő – felülvizsgálata várhatóan kijelöli majd, hogy milyen módon javítható a közkiadások hatékonysága. A közigazgatás különböző szintjei és az azokhoz rendelt hatáskörök tekintetében is további ésszerűsítésre van lehetőség, amellyel újabb szinergiák, hatékonyságjavulás és megtakarítások érhetők el. A decentralizációról szóló, új törvény várhatóan foglalkozni fog ezzel a kérdéssel. Az egészségügyi közkiadások közép- és hosszú távon várható növekedése miatt az egészségügyre fordított jövőbeli közkiadásokat nagyobb körültekintéssel és fokozott hatékonysággal kell felhasználni, különösen a gyógyszerkiadások területén. A nyugdíjügyi tanács legfrissebb előrejelzései a nyugdíjrendszer állandósuló hiányát vetítik előre 2018-ig, szemben a 2010-es reform azon célkitűzésével, amely szerint addigra kiegyensúlyozott rendszert kellene elérni. A 2010-es reform részbeni visszafordítása ráadásul szembemegy a Tanács ajánlásával. Következésképp a nyugdíjrendszer 2020-ban is jelentős hiánnyal fog szembesülni, e helyzet megoldása pedig sürgősen új szakpolitikai intézkedések meghozatalát teszi szükségessé, miközben a rendszer alkalmasságát is fenn kell tartani. A szóba jöhető intézkedések között szerepel mind a minimumnyugdíjra, mind a teljes nyugdíjra való jogosultság eléréséhez szükséges nyugdíjbavonulási életkor további emelése, a teljes nyugdíjra való jogosultsághoz szükséges járulékfizetési időszak megnövelése, az indexálási szabályok kiigazítása, továbbá a munkavállalók bizonyos kategóriáira vonatkozóan az általános szabályok vonatkozásában jelenleg érvényben lévő számos mentesség felülvizsgálata. A munkaerőköltségre kifejtett negatív hatása miatt a társadalombiztosítási járulékok emelését mellőzni kell. A Franciaország előtt álló államháztartási kihívásokra való tekintettel rendkívül fontos, hogy a francia gazdaság hosszú távú növekedési potenciáljának erősítése és növelése érdekében a költségvetési intézkedések mellett fokozott erőfeszítéseket tegyenek a strukturális reformok terén is.(11) Miként az a 2013-as részletes vizsgálatból kiolvasható, a versenyképesség továbbra is meghatározó kihívás Franciaország számára, mivel exportpiaci részesedése jelentős mértékben romlott az elmúlt években. A francia kormány 2012. novemberében számos szakpolitikai intézkedésre tett javaslatot a Versenyképességi Paktum keretében. A társasági adó vonatkozásában bevezetett kedvezmény (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi — CICE), amelynek éves hatását 20 milliárd EUR-ra becsülik, jelentős lépés, amely várhatóan hozzájárul majd a munkaerőköltség csökkenéséhez. Mivel az új adókedvezmény mindössze megfelezi a medián bérre értelmezett francia adóék és az OECD országainak átlagos adóéke közötti különbséget, további intézkedésekre kínálkozik lehetőség e téren. Másrészről a gazdasági társaságokat érintően 2010 óta hozott intézkedések összességében növelték a vállalkozások adóterheit, még az említett intézkedés hatásának figyelembevételével együtt is. Jóllehet a minimálbérnek a 2012. júliusi döntés alapján történt megemelése korlátozott mértékű volt, az mégis negatív hatást gyakorolhat a munkahelyteremtésre és a versenyképességre, miként azt a Tanács is kiemelte a 2012-es ajánlásában. A minimálórabér 2002 és 2012 között 38 %-kal (reálértéken 16 %-kal) nőtt. A mediánbér kétharmadának megfelelő minimálbér magas szintje a munkaadóknál részben kompenzálva van a munkaadók által fizetendő társadalombiztosítási járulékok tekintetében alkalmazott mentességek által. Az ebből fakadó, részben a minimálbér gyors növekedését ellensúlyozandó államháztartási kiadások gyorsan növekedtek az elmúlt néhány évben, és mára meghaladják a GDP 1 %-át. Másrészről az alternatív eszközök, mint például a jövedelemkiegészítési támogatások („Prime pour l'emploi”, „Revenu de solidarité active”), hatékonyabbnak bizonyultak az aktív keresők szegénységének kezelésében, mint a minimálbér emelése.

(12) A nem áralapú versenyképességgel kapcsolatban elmondható, hogy bár a kormány nemrég megújította az exportot ösztönző stratégiáját, az exportorientált hálózatok és partnerségek fejlesztésének támogatása hozzájárulna a kkv-k nemzetközivé válásához[9]. Az üzleti környezetről általánosságban is elmondható, hogy lennének lehetőségek a kkv-k növekedésének ösztönzésére. A K+F-intenzív ágazatokban tevékenykedő vállalkozások számottevő erőfeszítései és a jelentős kormányzati támogatás (pl. kutatási adókedvezmény) ellenére a csúcstechnológiai és a közepes technológiai színvonalú ágazatok csak kis és egyre kisebb részét teszik ki a francia gazdaságnak. Az említett ágazatokban tehát az innovációt és a vállalkozókészséget ösztönző keretfeltételek javításán keresztül elő kell segíteni a kkv-k és a közepes méretű vállalatok alapítását és növekedését. További lehetőségként kínálkozik a közfinanszírozású kutatás és a magánvállalatok összekapcsolása céljából kidolgozott klaszterpolitikának az egymáshoz közel található, magántulajdonban lévő vállalatok közötti pozitív externáliák irányába történő továbbfejlesztése. Emellett a magánvállalatok és a kutatási intézmények közötti kapcsolatok építésének elősegítése érdekében kellőképpen vonzóvá kell tenni a PhD-tanulmányokat és a kutatási tapasztalatok szerzését.

(13) A szolgáltatások tekintetében csak korlátozott mértékű előrelépés volt tapasztalható 2012-ben. Nem kezdeményeztek például horizontális reformot a szabályozott szakmákra és ágazatokra vonatkozó indokolatlan korlátozások megszüntetésére irányulóan. A szakmai szolgáltatások nyújtói közül sokan ma is korlátozásokkal szembesülnek a jogi formájukat és tőkeszerkezetüket tekintve (pl. korlátozások vannak érvényben az állatorvosokra és az ügyvédekre vonatkozóan). Bizonyos ágazatokban (például a taxisoknál, egyes egészségügyi szakmákban, a közjegyzők és egyéb jogi szakmák esetében) további jelentős akadályok vannak még mindig érvényben a piacralépésre vagy a tevékenység folytatására vonatkozóan (például a kereskedelmi kommunikáció tekintetében, vagy kvóták, illetve területi korlátozások formájában). A kiskereskedelmi ágazat továbbra is egy sor szabály hatálya alá tartozik, például körülményes és időigényes engedélyezési eljárások vonatkoznak a kiskereskedelmi egységek nyitására. Továbbá a bekerülési ár alatti értékesítésre vonatkozóan érvényben lévő tilalom számos torzítást eredményez, jóllehet a termelők és a kisboltok támogatásának célja kevésbé torzító intézkedésekkel is hatékonyan elérhető lenne. A szabályozott ágazatokra és szakmákra vonatkozó túlzott mértékű korlátozások kihatnak a versenyre, és általában megemelik a szolgáltatások árait. A részletes vizsgálat megállapítása szerint a feldolgozóiparban a termelési költségek közel egynegyedét kitevő közvetített szolgáltatások magasabb árai végső soron kihatnak a francia cégek külpiaci versenyképességére. A hálózatos iparágak terén csak korlátozott mértékű előrehaladást sikerült elérni 2012-ben. A francia villamosenergia-piac továbbra is egyike a leginkább koncentráltaknak az EU-ban. A villamos energia és a földgáz piacának szabályozott árai torzítják a versenyt és továbbra is akadályként állnak az új belépők előtt. A nem lakossági fogyasztók tekintetében a francia hatóságokkal közösen elfogadott menetrend szerint meg kell szüntetni a szabályozott árak alkalmazását. A szomszédos országokkal való összeköttetést biztosító rendszerösszekötő kapacitások bővítése és a vízerőművek koncessziós engedélyeinek megpályáztatása ugyancsak hozzájárulna a verseny fokozásához a villamos energia piacán. A vasúti ágazatban az áruszállítási piac más tagállamokhoz képest kevésbé dinamikusan fejlődik, a vasúti személyszállítás pedig – a nemzetközi szolgáltatások kivételével – nincs is megnyitva a verseny előtt. A készülőben lévő reform várhatóan biztosítani fogja, hogy bármely új „egységesített pályahálózat-működtető” független maradjon a meglévő szolgáltatótól, tisztességes és megkülönböztetésmentes hozzáférést garantálva ezáltal az új belépők számára.

(14) A széles körben alkalmazott mentességek és különleges kedvezmények, továbbá a szabályozás gyakori módosítása miatt a francia adórendszer továbbra is összetett és nem hatékony. Az adókiadások csökkentésére és ésszerűsítésére irányuló erőfeszítések ellenére továbbra is magas az ezek miatt kieső bevételek aránya. A társasági adó és a személyi jövedelemadó esetében szélesebb adóalap és alacsonyabb adómérték alkalmazása jobban segítené a növekedést és a társadalmi jólétet. A köztes héa-adómérték 2014 januárjától 7 %-ról 10 %-ra fog emelkedni. Ez helyes irányba mutató lépés, de további erőfeszítésekre van szükség. A különböző adó- és társadalombiztosítási mentességek költsége összességben továbbra is nagyon magas, akár a GDP 10%-át is elérő mértékű. Annak ellenére, hogy a csökkentett héa-adómértékek egy része – például az éttermi szolgáltatásokra alkalmazott héa – láthatóan nem váltotta be a hozzá fűzött reményeket, nem tettek kellőképpen célirányos szakpolitikai intézkedéseket ezekkel kapcsolatban. A társasági adó vonatkozásában bevezetett, részben a köztes héamérték fent említett emelésén, de egyúttal az általános héamértéken keresztül is finanszírozott adókedvezmény (CICE) áthárítja az adóterhet a munkáról. További intézkedésekre van azonban szükség, különösen a környezetvédelmi adók megfelelő arányú részesedésének biztosításához. Franciaország tavaly intézkedéseket hozott a társasági adózás terén az eladósodás irányába ható ösztönzők kezelésére, azonban további intézkedésekre van szükség (a kamat levonhatósága csak 3 millió EUR felett korlátozott: ezen összeghatár felett a kamatnak 2013-ban mindössze 15 %-a, 2014-ben 25 %-a nem vonható le).

(15) A munkanélküliségi ráta a 2010-es 9,7 %-ról 2012-re 10,2 %-ra nőtt. A Bizottság tavaszi előrejelzése szerint a tartósan gyenge gazdasági növekedés miatt a munkanélküliségi ráta növekedni fog, 2013-ra eléri a 10,6 %-ot, 2014-re a 10,9 %-ot. Erre való tekintettel a francia munkaerőpiac szegmentációja továbbra is aggodalomra ad okot. A határozott idejű foglalkoztatásból határozatlan idejű foglalkoztatásba való átmenet valószínűsége 2010-ben mindössze 10,6 % volt, szemben a 25,9 %-os uniós átlaggal. Ennek következtében jellemzően a foglalkoztatás bizonytalan formáiban érintett alacsony képzettségű munkavállalók viselik az esetleges munkaerő-piaci korrekciók terheinek túlnyomó részét. A szociális partnerek között 2013. januárjában kötött szakmaközi megállapodás (ANI) alapján 2013 májusában törvényt fogadtak el a munkahelyek garantálásáról, amely az elbocsátásokkal kapcsolatos jogbizonytalanság kérdéseinek kezelésén keresztül egyfelől bővíti a munkavállalók jogait, másfelől nagyobb rugalmasságot biztosít a munkáltatók részére. A törvény pozitív lépés a rugalmasabb munkaerőpiac felé. A szóban forgó reform tényleges megvalósítását, csakúgy, mint annak hatását egyelőre bizonytalanság övezi, mivel a szakmaközi megállapodást átültető törvény elfogadását követően a megállapodás teljes körű hatályba lépéséhez további ágazati és vállalati megállapodásokra lesz szükség.

(16) Franciaországban a fiatalok egyhatoda végzettség megszerzése nélkül hagyja ott az oktatási és képzési rendszert. Ez különösen annak fényében aggasztó, hogy 2012 végén a fiatalok körében 25,4 % volt a munkanélküliség, és a legkevésbé képzett fiatalok esetében a munkanélküliség kockázata közel kétszeres volt. A gyakornoki programoknak különösen a legkevésbé képzett fiatalokat kell megcélozniuk. A nemzeti programoknak az ifjúsági garanciára vonatkozó tanácsi ajánláshoz történő hozzáigazítása meghatározó szerepet tölthet be e kihívás kezelésében. A 2009-ben indított reformok ellenére a francia felnőttek az uniós átlagnál kisebb arányban vesznek részt az egész életen át tartó tanulásban (2012-ben 5,7 %, alacsonyan képzett felnőttek esetében: 2,5 %). Bizonyos hatásköröknek a regionális tanácsokhoz történő tervezett áthelyezése lehetőséget kínálhat a jelenlegi rendszer hiányosságainak orvosolására. Az 55–64 év közötti munkavállalók foglalkoztatási rátája az egyik legalacsonyabb az EU-ban (2012 negyedik negyedévében 45,7 %), és a munkanélküliség nő az idősebb emberek körében. Bár jó irányába tett lépés, nem világos, hogy a „generációk közötti szerződések” milyen mértékben fogják segíteni az idősebb munkavállalók foglalkoztatását, illetve az idősebb álláskeresők munkahelyhez jutását. A munkanélküli-járadékokra fordított francia közkiadások 5,3 %-kal nőttek 2012-ben, és a stabilitási program szerint várhatóan további 6,1 %-kal nőnek majd 2013-ban. A munkanélküli-járadékok rendszerének összesített hiánya 2013-ra megközelíti a GDP 1 %-át, ami szükségessé teszi a rendszer megreformálását. A rendszer egyes elemei, így például a jogosultsági feltételeket, a járadékok időben degresszív jellegét vagy a legmagasabb fizetéssel rendelkező munkavállalók esetében alkalmazott helyettesítési rátát oly módon kell kiigazítani, hogy biztosítva legyenek a munkavégzés ösztönzői. Az állami foglalkoztatási szolgálat (Pôle emploi) új, háromoldalú egyezménye a munkavállalók differenciált nyomon követését írja elő. Ezzel szemben a munkanélküliek növekvő száma miatt a karriertanácsadók átlagos ügyfélköre tovább nőtt, és a foglalkoztatási szolgálatokra épített stratégia megújítását a rossz gazdasági helyzet is hátráltatja. A negatív gazdasági kilátások és a franciaországi munkanélküliség várhatóan folytatódó növekedése miatt további intézkedésekre van szükség.

(17) Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Franciaország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak a programok Franciaország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

(18) A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Franciaország stabilitási programját, és arról alkotott véleményét[10] különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

(19) A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Franciaország nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi.

(20) Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Franciaországnak ezen ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

AJÁNLJA, hogy Franciaország 2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

1. Erősítse meg és kövesse a költségvetési stratégiát 2013-ban. A túlzott hiány fenntartható, legkésőbb 2015-ig megvalósuló korrekciója és a túlzotthiány-eljárás keretében hozott tanácsi ajánlásban meghatározott strukturális kiigazítás elérése érdekében a 2014-es évre és az azt követő időszakra vonatkozó, szükséges intézkedések 2013-ig őszéig történő konkretizálásán és végrehajtásán keresztül erősítse meg a kiigazítás hitelességét. Az egyszeri bevételeket fordítsa a hiány csökkentésére. A költségvetési egyensúlyhiány tartós kiigazítása nagyívű strukturális reformok hiteles végrehajtását teszi szükségessé, amelyek növelik a kiigazítási mozgásteret és ösztönzik a növekedést és a foglalkoztatást. Tartson fenn növekedésbarát költségvetési kiigazítási pályát és fokozza a közkiadások hatékonyságát, amihez – többek között – a terveknek megfelelően folytassa a kiadási kategóriáknak az államháztartás összes alágazataira kiterjedő felülvizsgálatát. A beharangozott decentralizációs törvényen keresztül tegyen intézkedéseket a központi, a regionális és a helyi szintű kormányzatok közötti hatékonyabb szinergiák és megtakarítások elérése érdekében. A túlzott hiány korrekcióját követően hajtson végre megfelelő ütemű strukturális kiigazítást annak érdekében, hogy 2016-ra elérje a középtávú költségvetési célt. 2013 végéig tegyen intézkedéseket a nyugdíjrendszer fenntartható egyensúlyának legkésőbb 2020-ig történő megteremtése érdekében, és ennek jegyében módosítsa például az indexálási szabályokat, növelje tovább a kötelező nyugdíjkorhatárt és a teljes nyugdíjra való jogosultsághoz szükséges járulékfizetési időszakot, vizsgálja felül a különleges szabályokat, egyúttal tartózkodjon a munkaadók járulékterheinek emelésétől, továbbá javítsa az egészügyi kiadások költséghatékonyságát, többek között a gyógyszerkiadások terén.

2. Gondoskodjon arról, hogy a versenyképességi és munkahelyteremtési adókedvezmény (CICE) a tervezett mértékben csökkentse a munkaerőköltségeket, és más intézkedés ne rontsa le ezt a hatást. Tegyen további intézkedéseket a munkaerőköltségek csökkentése érdekében, konkrétan például a munkaadók társadalombiztosítási járulékterheinek további csökkentése terén. Biztosítsa azt, hogy a minimálbért érintő változások hozzájáruljanak a versenyképesség javításához és a munkahelyteremtéshez, és ennek keretében vegye figyelembe a bérkiegészítő támogatásokat és a társadalombiztosítási járulékfizetés alóli mentességeket.

3. Tegyen intézkedéseket az üzleti környezet javítása és a vállalkozások innovációs kapacitása és exportlehetőségeinek fejlesztése érdekében, különösen a kkv-k és a közepes méretű vállalatok tekintetében. Többek között indítsa el a szabályozási keret bejelentett egyszerűsítésére irányuló kezdeményezést, továbbá a technológiatranszfer és a kutatási eredmények üzleti hasznosításának fejlesztésén keresztül javítsa az innováció keretfeltételeit, például azáltal, hogy új területek felé irányítja a versenyképességi központokat.

4. Tegyen intézkedéseket a verseny fokozására a szolgáltatások piacán; számolja fel a piacrajutásra és a szakmai szolgáltatások nyújtására vonatkozó indokolatlan korlátozásokat, amelyek többek között a jogi formát, a tulajdonosi struktúrát, a kvóták és területi korlátozások alkalmazását érintik; tegyen intézkedéseket a kereskedelmi egységek nyitására vonatkozó engedélyezés egyszerűsítése és a veszteséggel történő értékesítés korlátozásának feloldása érdekében; szüntesse meg a szabályozott árak alkalmazását a földgáz és a villamos energia nem lakossági piacán, és a szomszédos országokkal együttműködve erősítse meg a rendszerösszekötő kapacitásokat; a vasúti ágazatban nyissa meg a belföldi személyszállítási üzletágat a verseny előtt.

5. Tegyen erőfeszítéseket az adórendszer egyszerűsítése és hatékonyságának javítása érdekében, továbbá biztosítsa az adószabályok tartós változatlanságát. Hozzon intézkedéseket a társasági adózás adósságösztönző elemeinek megszüntetése érdekében. Fokozza a személyi jövedelmi adóval és a társasági adóval kapcsolatos adókiadások visszafogására és egyszerűsítésére irányuló erőfeszítéseket; a csökkentett héa-adómértékeket közelítse az általános adómértékhez, és szüntesse meg a nem hatékony csökkentett adókulcsokat. Tegyen további intézkedéseket az adótehernek a munkáról a környezetvédelmi adózásra vagy a fogyasztásra történő áthelyezése érdekében.

6. Teljes körűen és késlekedés nélkül, a szociális partnerekkel konzultálva hajtsa végre a 2013 januári szakmaközi megállapodást. Tegyen további intézkedéseket a munkaerő-piaci szegmentáció ellen, és ennek jegyében többek között kezelje az ügynökségek által kiközvetített ideiglenes munkavállalók helyzetét. A szociális partnerekkel együttműködve sürgősen kezdje meg a munkanélküli-járadékok rendszerének reformját a rendszer fenntarthatóságának biztosítása érdekében, egyúttal biztosítva azt, hogy a rendszer megfelelő ösztönzőket nyújtson a munkába való visszatérésre. Javítsa az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátáját és ösztönözze munkaerő-piaci részvételüket. Többek között célirányos tanácsadáson és képzésen keresztül tegyen külön intézkedéseket az idősebb munkanélküliek foglalkoztatási kilátásainak javítása érdekében. Növelje a felnőttek, különösen a legkevésbé képzettek és a munkanélküliek részvételét az egész életen át tartó tanulásban. Gondoskodjon arról, hogy a foglalkoztatási szolgálatok hatékony, egyénre szabott támogatást nyújtsanak a munkanélkülieknek, továbbá hogy az aktív munkaerő-piaci intézkedések ténylegesen a leginkább rászorulókat érjék el. Tegyen további intézkedéseket az iskolából a munkába való átmenet javítása érdekében, például az ifjúsági garancián és a gyakornoki programok előmozdításán keresztül.

Kelt Brüsszelben, -án/-én.

a Tanács részéről

az elnök

[1] HL L 209.,1997.8.2., 1. o.

[2] HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

[3] COM(2013) 360 final.

[4] P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.

[5] A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU határozata.

[6] COM(2012) 750 final.

[7] COM(2012) 751 final.

[8] SWD(2013) 117 final.

[9] Az Európai Bizottság közleménye: „Kisvállalkozás, nagyvilág – új partnerség, amelyek segítségével a kis- és középvállalkozások megragadhatják a globális lehetőségeket”, COM(2011) 702.

[10] Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében.