a)

A Raña del Fresno néven ismert geológiai szubsztrátum, amelyre a szőlőültetvény telepítve van, egy olyan képződmény, amely egyedi a világon és kizárólag erre a területre jellemző. Ennek eredményeként az ott termesztett szőlők számos egyedi tulajdonsággal bírnak (nagy intenzitás, kiváló aromák és a szájban hosszan megmaradó íz). Ezenkívül a hasonló éghajlatú területekkel összehasonlítva Vallegarcía talajainak szokatlanul magas a savtartalma és alacsony a pH-értéke. Vallegarcía szőlőit olyan talajokba ültették, amelyek edafológiai besorolása Kasztília–La Mancha egyéb szőlőültetvényeihez képest egyedülálló. A Kasztília–La Mancha-i Egyetemnek (UCLM) a Kasztília–La Mancha szőlőtermesztésre használt talajai által a szőlő összetételére gyakorolt hatás vizsgálatára irányuló kutatási projektje („Suelos vitícolas de Castilla-La Mancha: influencia en la composición de la uva”) keretében Vallegarcía tanulmányozott talajszelvényei a Soil Taxonomy (Soil Survey Staff, 2006) szerinti „Tipikus Palexerult” kategóriába kerültek besorolásra. A „Raña” talajok tipikusan az ultisolok rendjébe tartoznak (Vidal et al., 2004). A kutatási projekt keretében tanulmányozott talajok közül kizárólag a három vallegarcíai szelvény tartozik az említett rendbe. A FAO osztályozási rendszere (2007) szerint az UCLM jelentésében elemzett három szelvény (P1, P2 és P3) besorolása sorrendben „Cutanic Alisol (Ferric, Chromic)”, „Cutanic Alisol (Ferric, Skeletic)” és „Cutanic Alisol (Ferric, Skeletic)” lett. A talajok igen változatos pH-értéke teszi továbbá őket egyedivé. Az egyes szelvények pH-értékét vizsgálva, elsőként a pH-értékek közötti markáns eltérés tűnik fel. Ez a borok pH-értékeiben és harmonikus ízében is tükröződik. Az alacsony kalciumtartalom és a magas szilícium-, vas- és alumíniumtartalom egyáltalán nem jellemző Kasztília–La Mancha szőlőtermesztésre használt talajaira. Érdekes összehasonlítani ezeket a szinteket a terület többnyire szőlőtermesztésre használt meszes talajaira jellemző szintekkel. Az Amorós et al. munkájában (2012b) közölt adatok szerint Vallegarcía talajának kalciumtartalma nagy mértékben különbözik a meszes talajok felső rétegeiben mérhető szintektől (a vonatkozó érték az előbbi esetében 10,4 g•kg-1, míg az utóbbi esetében 230 g•kg-1). Ezzel szemben a szilíciumtartalomra (345,9 g•kg-1) és a vastartalomra (26,5 g•kg-1) vonatkozó értékek jóval magasabbak a körülhatárolt terület talajainak esetében, mint Kasztília–La Mancha szőlőtermesztésre használt meszes talajainál (127,5 és 16,65 g•kg-1). A meszes talaj felső rétegében található alumínium mennyisége megközelítőleg 33,4 g•kg-1, míg Vallegarcía talajaiban az alumíniumtartalom értéke 57,8 g•kg-1. A talaj alacsony kalciumtartalma sajátos jelleget kölcsönöz Vallegarcía borainak és megkülönbözteti őket Kasztília–La Mancha egyéb boraitól. Megemlítendő, hogy bizonyos ritkaföldfémnek minősülő elemek (cérium, lantán és neodímium) átlagosan nagy mennyiségben (83,5, 44,5 és 36,5 mg•kg-1) találhatók Vallegarcía talajában az átlagos regionális értékekhez (57,7, 23,5 és 21,6 mg•kg-1) és globális szintekhez (55, 35,5 és 30,5 mg•kg-1) viszonyítva. Ezek az elemek savas talajokban általában nagyobb mennyiségben fordulnak elő, mint meszes talajokban (Amorós et al., 2012a).