A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Az Európai Parlament és a Tanács 2011. július 6-i 691/2011/EU rendelete az európai környezeti-gazdasági számlákról /* COM/2013/0864 final */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Az Európai Parlament és a Tanács 2011. július 6-i 691/2011/EU rendelete az európai környezeti-gazdasági számlákról A jelentés háttere A 691/2011/EU rendelet (a továbbiakban: a rendelet) 10. cikke jelentéstételre kötelezi a Bizottságot az alábbiak szerint: „10. cikk Jelentés és felülvizsgálat A Bizottság 2013. december 31-ig és ezt követően háromévente jelentést nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz e rendelet végrehajtásáról. Ez a jelentés értékeli különösen a továbbított adatok minőségét, az adatgyűjtés módszereit, a tagállamokra és a válaszadókra háruló adminisztratív terheket, valamint e statisztikák kivitelezhetőségét és hasznosságát. A jelentést – adott esetben és a 4. cikk (2) bekezdésében említett megállapítások figyelembevételével – javaslatok egészítik ki: - új környezeti-gazdasági számlamodulok – például környezetvédelmi kiadások és bevételek/környezetvédelmi kiadási számlák, környezeti áruk és szolgáltatások ágazata, energiaszámlák, környezetvédelmi vonatkozású transzferek (támogatások), erőforrás-felhasználással és igazgatási kiadásokkal kapcsolatos számlák, vízszámlák (minőségi és mennyiségi), hulladékszámlák, erdőterületek számlái, ökoszisztéma-szolgáltatások számlái és gazdasági szintű anyagkészlet számlák – bevezetésére, valamint a nem felhasznált kiásott földes anyagok (a talajt is beleértve) mérésére vonatkozóan, - az adatok minőségének és az adatgyűjtés módszereinek további javítására vonatkozóan, amelynek révén javul az adatok lefedettsége és összehasonlíthatósága, valamint csökkennek a vállalatokat és az igazgatást sújtó adminisztratív terhek.” Ez a rendelet a környezeti számlákról szóló első uniós rendelet. Három modult vezetett be: · levegőkibocsátási számlák, amelyek 14 különböző gázra vonatkoznak, háztartásokra, illetve 64 iparágra bontva · környezetvédelmi adók, amelyek 4 adótípust ölelnek fel az energiára, a közlekedés által okozott szennyezésre (az üzemanyag okozta szennyezés kivételével) és az erőforrásokra vonatkozóan, az ilyen adókat fizető 64 iparágra, háztartásokra és nem rezidensekre bontva · anyagáramlás-számlák 50 anyagtípus vonatkozásában, amelyek a belföldi kitermelést, az importot és az exportot mutatják. Ennek alapján belföldi anyagfogyasztás = belföldi kitermelés + import – export, az egyes anyagtípusokra, illetve összesen. Statisztikai szempontból ez a három modul a legjobban kidolgozott, és fontos környezetvédelmi politikai igényeket elégítenek ki a levegőkibocsátások és éghajlatváltozás, a szennyezés csökkentésének gazdasági eszközei, valamint az erőforrás-hatékonyság szempontjából. Az első rendelet európai parlamenti és tanácsi vitája, majd elfogadása idején a Parlament és a Bizottság főigazgatóságainak szakértői mindvégig azt hangsúlyozták, hogy az első három modul csupán a kezdetet jelenti, hiszen a környezeti számlák iránti szakpolitikai igények messze túlmutatnak ezeken. Az Európai Parlament a fent idézett 10. cikkbe beillesztette a lehetséges új modulok jegyzékét, amely meghatározza a jövőbeni fejlesztések prioritásait. A rendelet 2013. december 31-ét jelölte meg az első jelentés benyújtásának időpontjaként, ami az elfogadáshoz, fordításhoz és egyéb folyamatokhoz szükséges időt figyelembe véve azt jelenti, hogy ezt a jelentést már a rendelet értelmében szolgáltatott első adatok benyújtása előtt meg kellett szövegezni. Az adatok minőségére, az adatgyűjtési módszerekre stb. vonatkozó alapos értékelésre 2014 elején kerül sor. Az első három modulra vonatkozó adatok továbbítása jó és egyre javul A rendelet szerint a levegőkibocsátások és a környezetvédelmi vonatkozású adók tekintetében 2013. szeptember 30-án, a gazdasági szintű anyagáramlás-számlák tekintetében pedig 2013. december 31-én esedékes az első hivatalos adattovábbítás. Az erre a jelentésre vonatkozó határidőn belül ezért nincs lehetőség az adatok minőségének részletes elemzésére. Emellett 6 tagállam (Spanyolország, Franciaország, Ciprus, Málta, Ausztria, Lengyelország) részleges vagy teljes eltérést kapott (a Bizottság 2012. november 6-i 2012/691/EU végrehajtási határozata, HL L 308., 2012.11.8., 23. o.), amely az adatszolgáltatás határidejét két évvel meghosszabbítja számukra. Ugyanakkor ezen országok némelyikében az előrelépések felülmúlják a várakozásokat, ami néhányuk számára lehetővé teszi, hogy többé-kevésbé teljesítsék a rendeletben előírt követelményeket. Az EGT-megállapodás XXI. mellékletének a megfelelő módosítása révén a rendeletben előírt követelmények Izlandra és Norvégiára nézve is kötelező erejűek (Norvégia kétéves eltérést kapott), míg Liechtenstein mentességet élvez. E jelentés készítésének idején a rendelet szerinti első adatgyűjtéshez szükséges adatszolgáltatásra vonatkozó határidők alig, vagy még nem is múltak el. Ennek ellenére számos ország önkéntes alapon már jelentős mennyiségű információt szolgáltatott: 2013 közepéig mintegy 20 ország teljeskörűen vagy majdnem teljeskörűen szolgáltatott adatokat a környezetvédelmi adókról és a levegőkibocsátási számlákról, valamint 24 ország benyújtotta az anyagáramlás-számlákat. A lefedettség (az országok száma, illetve az egyedi táblázatok kitöltésének mértéke), az időszerűség és a megbízhatóság fokozatosan jelentős mértékben javult. Az Eurostat és a nemzeti statisztikai hivatalok munkacsoportokba, illetve különleges tematikus munkacsoportokba tömörülve folytatnak együttműködést, hogy biztosítsák az adatok nagy mértékű pontosságát, koherenciáját és összehasonlíthatóságát. Az önkéntes adatgyűjtés eredményeit az Eurostat honlapján és egyéb kiadványokban teszik közzé. Hivatalos minőségértékelés 2014 első félévében A munkacsoportok kidolgozták annak a minőségről szóló jelentésnek a formátumát, amelyet a rendelet 7. cikke értelmében a tagállamok kötelezően benyújtanak a Bizottságnak (Eurostatnak). Az első jelentés a 2013 végén esedékes első adatszolgáltatást követően készül el. Ez valamennyi minőségi szempontra kiterjed majd: az időszerűségre, összehasonlíthatóságra, hozzáférhetőségre, egyértelműségre, koherenciára, hiánytalanságra és megbízhatóságra egyaránt. A jelentés emellett tartalmazni fogja az adatgyűjtés során felhasznált források és módszerek rendszerezett leírását. A Bizottság 2014 tavaszán megvitatja a jelentést a tagállamokkal, és ez fog alapul szolgálni az adatminőség – ezen belül az összehasonlíthatóság és az időszerűség – további javítására irányuló terv kidolgozásához. Az adatok felhasználása A környezeti számlákkal kapcsolatos adatok számos szakpolitikai alkalmazás keretében használatosak mind nemzeti, mind uniós szinten. Ennek egyik kiemelkedő példája az anyagáramlás-számlákból számított belföldi anyagfogyasztás, amely az Európa 2020 stratégia erőforrás-hatékonyságra irányuló kiemelt kezdeményezésének fő elsődleges mutatója lett. A levegőkibocsátási számlák segítenek világosabb képet kialakítani az éghajlatváltozást okozó üvegházhatású gázok kibocsátásáért felelős gazdasági ágazatokról, és a környezetvédelmi adók (különösen az energiaadók) fontos gazdasági eszközt jelentenek a kibocsátások csökkentése szempontjából, továbbá szintén az erőforrás-hatékonysági mutatók közé sorolhatóak. Ezek az adatok rendkívül nagy jelentőséggel bírnak az Európa 2020 stratégia keretében kidolgozott szakpolitikák összefüggésében, amelyek az éghajlatváltozási és energia-célkitűzések megvalósítására, és ezzel egyidejűleg a fenntartható gazdasági növekedés biztosítására irányulnak. Az összes beérkezett adat szerepel a kiadványokban, illetve elemzésekben, továbbá megtekinthető az Eurostat nyilvánosan elérhető honlapján. http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/environmental_accounts/introduction A honlapon háttér-információk, módszertani kézikönyvek és szerkesztési útmutatók is találhatóak csakúgy, mint a meglévő adatokat bemutató különféle kiadványok. Ugyanakkor ez a három modul – amint egyre kiforrottabbá válik – tovább népszerűsíthető annak érdekében, hogy a modulok hozzáadott értékét esetleg nem ismerő felhasználók körében is ösztönözzék használatukat. A modulok meglévő adatsorokon alapulnak, ezért gyakran előfordul, hogy a felhasználók közvetlenül az eredeti adatokat keresik ki anélkül, hogy teljesen tisztában lennének a környezeti számlák előnyeivel, különösen az integrált környezeti-gazdasági elemzés lehetőségével. A levegőkibocsátási számlák használata például továbbra is viszonylag kevéssé elterjedt az üvegházhatású gázok nyilvántartásához vagy a nagy távolságra jutó, országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló (LRTAP) egyezmény szerinti kibocsátási adatokhoz képest. További példa lehet a környezetvédelmi vonatkozású adók, amelyek esetében a rendelet értelmében szolgáltatott adatsorok az adóköteles gazdasági tevékenység szerinti bontást is tartalmazzák, amely a részletes fiskális elemzés szempontjából hasznos kiegészítő paraméter. Több erőfeszítésre van tehát szükség az adatsorok célirányos kiadványokban és statisztikai eseményeken való használatának népszerűsítéséért, mivel az adattovábbítás a rendelet értelmében egyre inkább bevett gyakorlattá válik, és fokozatosan hiánytalan adatsorok és hosszabb idősorok válnak elérhetővé. Uniós szinten és a szakosodott kutatóintézetekben egyaránt nagy gyakorlati hasznát veszik az adatoknak. Egyes országokban a jelek szerint széles körű az adatok felhasználása, míg más nemzeti statisztikai hivatalok arról számolnak be, hogy a nemzeti kormányok viszonylag csekély mértékben használják az adatokat, ezért ösztönözni kellene a szélesebb körű használatot. Ahogy az országok száma, illetve a tendenciák elemzése céljából rendelkezésre álló idősorok hossza tekintetében javul a lefedettség, az adatok felhasználása is várhatóan növekedni fog. Nemzetközi szinten kidolgozott környezeti számlák Az e rendeletben előírt környezeti számlák „szatellitszámlaként” működnek a hagyományos nemzeti számlák – az integrált nemzeti számlák európai rendszere (ESA) és a nemzeti számlák világszintű rendszere (SNA) – mellett. Az első rendeletben szereplő három számla/modul szintén szerepel az integrált környezeti-gazdasági számlák világszintű rendszerében (SEEA), amelyet az Egyesült Nemzetek Statisztikai Bizottsága 2012 márciusában nemzetközi statisztikai szabványként fogadott el (az ENSZ, az Európai Bizottság, az OECD, a Világbank, az IMF és a FAO támogatásával, illetve kiadásában). Az Eurostat és több uniós tagállam is jelentős részt vállalt a SEEA kidolgozásában. E számlák fő elemeit ugyancsak alátámasztják az OECD és az UNEP zöld növekedésre vonatkozó stratégiái, valamint a Világbank kezdeményezései a természeti tőkére vonatkozó számviteli eljárások terén. Csekély adminisztratív teher A rendeletben előírt adatszolgáltatási követelmények teljesítése érdekében az országok nemzeti statisztikai hivatalai felhasználhatják a meglévő alapadatokat, amelyeket aztán a nemzeti számláknál alkalmazott osztályozáshoz igazíthatnak. A levegőkibocsátási számlák például az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye (UNFCCC) és a nagy távolságra jutó, országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló ENSZ-EGB egyezmény (CLRTAP) szerinti jelentéstételben megkövetelt levegőkibocsátási nyilvántartásokkal kapcsolatos eddigi munkából indulnak ki; a környezeti számlák ezután a nemzeti számlák input-output tábláiban alkalmazott osztályozásnak és fogalmaknak megfelelően kibővítik ezeket, így összhangot lehet teremteni az ipari és szolgáltatási gazdasági ágazatokra vonatkozó statisztikákkal. A környezetvédelmi adókat azon nemzeti adók jegyzékében határozzák meg, amelyekről az országok már eleve jelentést tesznek a Bizottságnak (Eurostatnak). Az anyagáramlás-számlák esetében a belföldi kitermelés adatai a (biomassza-előállításra vonatkozó) mezőgazdasági statisztikákból, az ásványok bányászatára és külfejtésére vonatkozó adatokból, a fosszilis energiaforrásokra vonatkozó energiastatisztikákból, valamint az importra és exportra vonatkozó külkereskedelmi statisztikákból származnak. A meglévő adatok újrafelhasználásának köszönhetően rendkívül csekély a vállalatokra háruló válaszadási többletteher. A munka zömét a nemzeti statisztikai hivatalok végzik: feldolgozzák a meglévő adatokat és javítják az alapadatok analitikai használhatóságát azáltal, hogy összehangolják őket a nemzeti számlák fogalmaival és osztályozásával. Az országok többségében ez a feladat jellemzően az első három modul tekintetében nagyjából két, teljes munkaidőben dolgozó személyt igényel. Az újabb modulok kidolgozása, valamint a környezeti számlák minőségének megőrzése és javítása érdekében a nemzeti közigazgatásoknak feltétlenül gondoskodniuk kell arról, hogy elegendő erőforrás álljon rendelkezésre. Az Eurostat segítséget nyújt az országoknak az első három modul végrehajtásában Az Eurostat támogatást nyújtott az erre igényt tartó tagállamoknak az első három modul végrehajtásában, többek között az alábbi eszközökön keresztül: · Vissza nem térítendő támogatás kísérleti tanulmányok végzéséhez; · A tagállamok közötti tapasztalatcsere megkönnyítése; · Tanfolyamok szervezése az Európai Statisztikusok Képzési Programja keretében; · Kézikönyvek és útmutatók; · Az első három modul tekintetében az Eurostathoz történő adattovábbítás egyszerűsítése és ésszerűsítése. Javaslat három további modulra Az Eurostat és a tagállamok statisztikai munkacsoportokba tömörülve folytatták az új modulok kidolgozására irányuló munkát. A 2011–2012 közötti időszakban kifejlesztették a módszertant és kísérleti teszteket végeztek, elsősorban a 10. cikkben felsorolt első három modul (környezetvédelmi kiadások, környezeti áruk és szolgáltatások ágazata, valamint fizikai energiaáramlás-számlák) vonatkozásában. Fogalmi szempontból és a szükséges meglévő alapstatisztikák szempontjából ezek bizonyultak a legkiforrottabbnak. A vállalkozásokra és a háztartásokra nézve az új modulok semmilyen vagy igen csekély mértékű válaszadási terhet jelentenek. A munka oroszlánrésze a nemzeti statisztikai hivatalokra hárul, ugyanis itt zajlik az egyéb (statisztikai vagy közigazgatási) célból korábban gyűjtött adatok összehangolása és kiigazítása. Az új modulok az EU zöld növekedésre és erőforrás-hatékonyságra vonatkozó szakpolitikai célkitűzéseihez is igazodnak. A Bizottság (Eurostat) többek között pénzügyi támogatás, tapasztalatcsere és kézikönyvek által segít az országoknak a három új modulra való felkészülésben – hasonlóan, mint a korábbi években az első három modul bevezetésekor. Ilyen pénzügyi támogatással valósult meg például a környezetvédelmi kiadásokra vonatkozó modul 2001-ben indított, 20 tagállamra kiterjedő tesztelése, a környezeti áruk és szolgáltatások ágazatára vonatkozó modul kísérleti tanulmányai 12 tagállamban és az energiaszámlák 12 tagállam általi tesztelése. Ezen túlmenően néhány ország uniós támogatás nélkül végzett kísérleti tanulmányokat. Norvégia és Svájc szintén tevékenyen részt vállalt, és megosztotta tapasztalatait. Ezekről a modulokról összességében véve számottevő tapasztalat áll rendelkezésre, amelyet a tagállamok a szakmai találkozók alkalmával meg is osztottak egymással. A meglévő tapasztalatokat nagymértékben felhasználták, és ennek köszönhetően az Európai Statisztikai Rendszer Bizottsága 2013. február 7-én kedvező véleményt mondott a rendelettervezetről. A kísérleti tanulmányok jegyzéke elérhető az Eurostat honlapján: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/environmental_accounts/introduction A Bizottság ennek alapján 2013. május 2-án elfogadta a rendelet módosítására irányuló javaslatot (COM(2013)247) azzal a céllal, hogy ezt a három modult is beillesszék az első rendeletbe. 2013 végén a Tanácsban és az Európai Parlamentben a módosító rendelettervezetről folytatott tárgyalások előrehaladott szakaszban voltak. Kidolgozás alatt álló további modulok A munka továbbra is folytatódik a 10. cikkben felsorolt számos egyéb számla kapcsán: · Környezetvédelmi vonatkozású transzferek (támogatások) – a tapasztalt tagállamok munkacsoportja az adatgyűjtés keretének kifejlesztésén dolgozik. · Erőforrás-felhasználással és igazgatási kiadásokkal kapcsolatos számlák – az erőforrás-gazdálkodási tevékenység, valamint a környezeti áruk és szolgáltatások ágazatához kapcsolódó új modul végrehajtása áll a középpontban. · Vízszámlák – a tervezési munka előrehaladott, azonban nehezítő körülmény az alapadatok hiányossága. · Erdőterületek számlái – az erdőkre vonatkozó integrált környezeti-gazdasági számlák kidolgozása révén összhangban áll az integrált környezeti-gazdasági számlák rendszerével. Ezek a harmadik modulcsoport lehetséges elemei. Valamennyi lehetséges modul részét képezi a környezeti számlákra vonatkozó európai stratégiának, amelyet 2008-ban fogadott el az egyes nemzeti statisztikai hivatalok vezetőiből álló statisztikai programbizottság. A 2008-as stratégiát jelenleg korszerűsítik, hogy az tükrözze az első rendelet elfogadását, illetve a második kezdetét, továbbá új megközelítésbe helyezze az újonnan felmerült szakpolitikai igényeket. A tagállamok nemzeti statisztikai hivatalai a költségvetési megszorítások és a létszámhiány miatt egyelőre vonakodnak a túl sok új modul bevezetésétől. Ehelyett azt szorgalmazzák, hogy elsőként a minőség javítását és az első, illetve második hármas modulcsoport használatának népszerűsítését kezeljék kiemelt figyelemmel. Az ökoszisztéma-szolgáltatások számlái és a biodiverzitás iránt igen nagy a politikai igény, ám ezek kutatása és fejlesztése mérési szempontból még gyerekcipőben jár – ez biológusokból, környezetvédelmi szakértőkből, térképészekből és statisztikusokból álló multidiszciplináris munkacsoportok meglétét követeli meg. Ebből adódóan célszerűbbnek látszik az Európai Környezetvédelmi Ügynökségre bízni a vezető szerepet. A nemzeti statisztikai hivatalok szerepe ebben a szakaszban főként az alapadatok – például mezőgazdasági termelés, földhasználati (LUCAS) adatok és regionális statisztikák – szolgáltatásában, valamint szükség esetén a statisztikai kérdésekkel kapcsolatos tanácsadásban merülne ki. Javítani kell az időszerűséget A felhasználók további igénye a fokozottabb időszerűség. Az első három modulra úgy tekintettek mint az első rendelet által felölelt meghatározott területeken a gazdaság és a környezet kölcsönhatásának elemzését szolgáló, meglehetősen részletes strukturális adatokra. Az európai szemeszternek, vagyis az Unió gazdaság- és költségvetés-politikai tervezésének bevezetését követően megjelent az az igény, hogy a hagyományos gazdasági adatok – például a GDP – mellett környezetvédelmi szempontokat is beágyazzanak a szemeszterbe. Az Eurostat a nemzeti statisztikai hivatalokkal közösen azon fáradozik, hogy feltérképezze, hogyan lehetne ezeket a környezeti számlákat minél korábban összeállítani. Jelentős előrelépés történt mind az országokban, mind az Eurostatban a számlák gyorsabb összeállítása és feldolgozása terén. Ennek ellenére nem valószínű, hogy ez az időszerűség szemeszterhez szükséges szintjét fogja eredményezni. Az Eurostat ezért szintén tanulmányozza, miként készülhetnének korábban gyorsbecslések az egyes fő mutatók vonatkozásában (pl. az Eurostat energiafelhasználásra vonatkozó havi statisztikája alapján t+4 hónapra becsült széndioxid-kibocsátások). További lépések A Bizottság (Eurostat) alaposan ellenőrizni fogja a 2013 végén az első három modulra vonatkozóan benyújtott adatok minőségét, és javítási javaslatokat fog tenni az egyes országoknak, illetve – amennyiben szükséges – az átfogó módszertanra vonatkozóan. Az Európai Parlamentben és a Tanácsban 2014-ben is folytatódnak a második modulcsoportról szóló tárgyalások. A statisztikusok folytatják a három újabb modul végrehajtásának előkészületeit. A környezeti számlákra vonatkozó európai stratégiát a Bizottság a legjelentősebb felhasználói csoportok, valamint a nemzeti statisztikai hivatalok bevonásával felülvizsgálja. Az új stratégia kidolgozásának céldátuma 2014 dereka. A Bizottság és a tagállami közigazgatások változatlanul együttműködnek, hogy biztosítsák a jobb láthatóságot és a környezeti számlák eredményeinek felhasználását.