[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 29.8.2005

COM(2005) 398 végleges

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező egyes országokból származó behozatalra alkalmazandó kiegyensúlyozó mechanizmusról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKLÁS

A JAVASLAT HÁTTÉR-ÖSSZEFÜGGÉSEI |

110 | A javaslat indokai és célkitűzései Ez a javaslat az olyan mesterséges árképzési gyakorlatok – mint például a kettős árképzés vagy a kiviteli adók – kezelésének igényéből fakad, amelyek harmadik országok gazdasági szereplőit tisztességtelen versenyelőnyhöz juttatják. Az ilyen mesterséges árképzési gyakorlatokat mindenekelőtt a WTO-tagsággal nem rendelkező országokban találjuk meg. |

120 | Általános összefüggések A közösségi iparág versenyhelyzetére hátrányos hatással van az ilyen árképzési vagy más gyakorlatok által érintett behozatal, amely behozatalra ezeket a kormányok vagy az állami tulajdonú vállalatok alkalmazzák. A haszon az árképzési és más gyakorlatokból akkor származik, amikor a belföldi ipar az érintett országokban egyes termékeket olyan árakon szerez be, amelyek jóval elmaradnak az export/ a világpiac áraitól, amelyeket egyébként a szokásos üzletmenet keretében fizetniük kellene. Az ilyen termékeket gyakran használják fel vagy fogyasztják el olyan feldolgozott termékek előállítására, amelyeket aztán a Közösségbe vagy harmadik országok piacaira exportálnak, ezáltal kárt okozva a közösségi iparágnak. A mesterséges költségelőnyök, amelyeket elsősorban a harmadik országok kettős árképzési gyakorlatai teremtenek meg, aláássák az EU iparának versenyképességét, több módon is. A mesterségesen alacsony árképzésú termékek behozatala ezekből az országokból bejut az EU piacára, és ott máris a piac jelentős százalékát szerezte meg. Az ilyen kettős árképzési gyakorlatok vonzó beruházási feltételeket teremtenek az érintett harmadik országokban, de sikeresek abban is, hogy torzítják az egyenlő esélyeket az érintett, nagy mértékben globalizált ipari ágazatokba történő beruházások tekintetében. Ahhoz, hogy a közösségi gyártók ne kerüljenek versenyhátrányba és ne szenvedjenek kárt, sürgősen szükség van arra, hogy – tekintettel arra a válságos helyzetre, amellyel a közösségi gyártók találják magukat szemben bizonyos ágazatokban – legyen egy olyan eszköz, amely védelmet biztosít a Közösségbe irányuló, közvetlenül vagy közvetve ilyen árképzési vagy más gyakorlatokból hasznot húzó behozatallal szemben. |

139 | Meglévő rendelkezések a javaslat által érintett területen Jelenleg nincsenek meglévő rendelkezések a javaslat által érintett területen. |

141 | Konzisztencia az Unió más politikáival és célkitűzéseivel Nem alkalmazható. |

AZ ÉRDEKELT FELEK KONZULTÁCIÓJA ÉS HATÁSVIZSGÁLAT |

Az érdekelt felek konzultációja |

219 | A Bizottság tájékoztatta az iparágat és a tagállamokat a vonatkozó kereskedelmi bizottságokban a tervezet készítésének folyamatáról, és a javaslattervezetet a kapott megjegyzéseknek és javaslatoknak megfelelően módosította. |

A szaktudás összegyűjtése és felhasználása |

229 | Nem volt szükség külső szakértők bevonására. |

230 | Hatásvizsgálat A kiegyensúlyozó mechanizmusra vonatkozó javaslat nem irányoz elő általános hatásvizsgálatot. A javaslat tartalmazza azonban azoknak a feltételeknek és kritériumoknak a kimerítő jegyzékét, amelyeket értékelni kell, mielőtt a kiegyensúlyozó intézkedések kivetésére sor kerülne. |

A JAVASLAT JOGI ELEMEI |

305 | A javasolt lépés összefoglalása Célkitűzés: A kiegyensúlyozó mechanizmus lehetővé teszi a fellépést a közvetlenül vagy közvetve a kormányok vagy az állami ellenőrzés alatt álló vállalatok árképzési és más gyakorlataiból (pl. kettős árképzés, kiviteli adók) hasznot húzó behozatallal szemben, amikor azok eltérő árszínvonalakat eredményeznek attól függően, hogy az input-termékek felhasználása vagy elfogyasztása belföldön történik-e, vagy exportra kerül, és amikor az ilyen behozatal a közösségi iparág számára kárt okoz vagy okozhat. Hatókör: A mechanizmus az olyan országokból származó behozatalra alkalmazandó, amelyek (i) nem tagjai a Világkereskedelmi Szervezetnek (WTO); vagy (ii) bár tagjai a WTO-nak, WTO-csatlakozási jegyzőkönyvükben van egy olyan rendelkezés, amely szerint ennek a mechanizmusnak a használatára sor kerülhet. A mechanizmus nem alkalmazandó a WTO-ban tagsággal nem rendelkező országból származó behozatalra, amikor annak az országnak olyan kétoldalú megállapodása van a Közösséggel, amely kielégítő módon szabályozza az árképzési gyakorlatot, és úgy tekintik, hogy az az ország valójában fokozatosan megszünteti az árképzési gyakorlat torzító hatásait, a kétoldalú megállapodás dátumától számított legfeljebb ötéves időszakon belül. Eljárás-indítási küszöb: A közösségi iparágnak jogában áll vizsgálatot kezdeményezni, kellően alátámasztott panasz alapján. Emellett a Bizottság hivatalból is eljárhat, ha elegendő bizonyíték áll a rendelkezésére. Vizsgálat: A javaslat rendelkezik az árukereskedelmi típusú vizsgálat összes fő vonásáról, de egyszerűsített módon, hogy lehetővé tegye az eszköz esetre szabott alkalmazását. A javasolt kiegyensúlyozó mechanizmus szerint elvégzett vizsgálatok tiszteletben tartják a megfelelő eljárási követelményeket, mint például: az eljárás megindításáról szóló nyilvános értesítés, az, hogy az érdekelt feleknek joguk van arra, hogy meghallgassák őket, biztosított a megadott információk bizalmas kezelése, az érdekelt felek hozzáférhetnek az álláspontjuk bemutatása szempontjából fontos információkhoz, konzultáció a harmadik ország kormányával, stb. Határozathozatali eljárás: A tagállamokkal konzultációt folytatnak a bizottságokon belüli eljárás minden szakaszában, a tanácsadási komitológiai eljárás szerint, az 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozatnak megfelelően. Kiegyensúlyozó intézkedések: Kiegyensúlyozó intézkedések kivetésére kerül sor, vámok, vállalások vagy más megfelelő formában, az olyan behozatalra, amely közvetlenül vagy közvetve hasznot húz az árképzési gyakorlatból. Az intézkedés mértékét a következők alapján számítják majd ki: a) az árazási különbözet az input-termék belföldi és exportpiacai között és b) az input-termék felhasználásának/ fogyasztásának mértéke a vizsgált termék (feldolgozott termék) előállítására. A kiegyensúlyozó intézkedés szintje nem haladhatja meg a megállapított haszon szintjét. Ideiglenes intézkedések kivetésére legkorábban 60 nappal az eljárás megindítása előtt kerülhet sor, és azok időtartama hat hónap lehet. Az intézkedések felülvizsgálhatók, ha az célszerű. Más kereskedelmi védelmi eszközökhöz hasonlóan nincs specifikáció a kiegyensúlyozó vámok beszedésének tekintetében. A kiegyensúlyozó intézkedéseket rendszerint nem lehet más kereskedelmi védelmi eszközökkel halmozottan kivetni. A mechanizmus követi majd az általános gyakorlatot, vagyis a vámokat a tagállamok hatóságai szedik be és fizetik be a Közösség költségvetésébe, az Európai Unión belül a dömpingellenes és kiegyenlítő vámokra alkalmazott meglévő rendelkezéseknek megfelelően. |

310 | Jogalap Az Európai Közösséget létrehozó Szerződés, és különösen annak 133. cikke. |

329 | Szubszidiaritási elv A javaslat a Közösség kizárólagos illetékessége alá tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazandó. |

Arányosság elve A javaslat összhangban van az arányosság elvével, a következő ok(ok)ból kifolyólag. |

331 | A kiegyensúlyozó mechanizmusra vonatkozó javaslatban szereplő cselekvés formája nem hagy teret a nemzeti döntésekre. |

332 | Annak jelzése, hogy a Közösségre, a nemzeti kormányokra, a regionális és a helyi hatóságokra, a gazdasági szereplőkre és az állampolgárokra eső pénzügyi és igazgatási terhet hogyan minimalizálják és arányosítják a javaslat célkitűzéséhez, nem alkalmazható. |

Az eszközök megválasztása |

341 | Javasolt eszközök: Rendelet. |

342 | Más eszközök nem lennének megfelelőek, a következő ok(ok)ból. A javasolt kiegyensúlyozó mechanizmus egy keretszabály-jellegű jogi aktus, amely lehetővé teszi majd kereskedelmi védelmi intézkedések kivetését. A keretszabály-jellegű jogi aktus megfelelő jogi formaként tanácsi rendeletet követel meg. |

KÖLTSÉGVETÉSI KIHATÁS |

409 | A javaslatnak nincs kihatása a Közösség költségvetésére. |

1. Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező egyes országokból származó behozatalra alkalmazandó kiegyensúlyozó mechanizmusról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre és különösen annak 133. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára[1],

mivel:

(1) A közösségi iparág versenyhelyzetére hátrányos hatással lehet a harmadik országok kormányai vagy állami ellenőrzés alatt álló vállalatai által alkalmazott árképzési vagy más gyakorlatokból hasznot húzó behozatal.

(2) Az ilyen haszon származhat olyan árképzési vagy ezzel egyenértékű hatással járó szabályozásokból – mint például a kiviteli vámok –, amelyeket harmadik országok kormányai vagy állam ellenőrzés alatt álló vállalatai állapítanak vagy valósítanak meg, ami az áruk eltérő árszintjeit eredményezi, attól függően, hogy ezeket az árukat exportra, vagy hazai fogyasztásra vagy felhasználásra szánták-e.

(3) Ahhoz, hogy a közösségi gyártók ne kerüljenek versenyhátrányba és ne szenvedjenek kárt, olyan eszközre van szükség, amely védelmet nyújt a közvetlenül vagy közvetve ilyen árképzési vagy más gyakorlatokból hasznot húzó behozatallal szemben, amelyeket harmadik országok kormányai vagy olyan országok állami ellenőrzés alatt álló vállalatai alkalmaznak, amelyek nem tagjai a Világkereskedelmi Szervezetnek, vagy olyan országok, amelyek tagjai a WTO-nak, de amelyeknél annak a tagországnak a WTO-hoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv lehetővé teszi ennek a rendeletnek az alkalmazását. A mechanizmus nem alkalmazandó a WTO-ban tagsággal nem rendelkező országból származó behozatalra, amikor annak az országnak olyan kétoldalú megállapodása van a Közösséggel az ország WTO-csatlakozásával összefüggésben, amely kielégítő módon szabályozza az árképzési gyakorlatot, és úgy tekintik, hogy az az ország valójában fokozatosan megszünteti az árképzési gyakorlat torzító hatásait, a kétoldalú megállapodás dátumától számított legfeljebb ötéves időszakon belül.

(4) Meg kell határozni azt a kiegyensúlyozó mechanizmust, amelyet az árképzési és más szabályozásokból hasznot húzó behozatalra alkalmazni kell. Az ilyen szabályozásokat úgy tekintik, hogy torzítják az érintett gazdasági szereplők közötti versenyt, és ezekre megoldást kell találni, annak érdekében, hogy a tisztességes kereskedelmi feltételek helyreálljanak. A mechanizmust diszkriminációmentes módon kell alkalmazni.

(5) Világossá kell tenni továbbá, hogy a hasznot az input-terméknek attól függően eltérő árszintjeinek alapján kell kiszámítani, hogy az ilyen terméket exportra szánták-e vagy belföldi fogyasztásra vagy felhasználásra, és értelemszerűen figyelembe kell venni, hogy az input-terméket milyen mértékben fogyasztják el vagy használják fel a vizsgált termék termelésében.

(6) Nagyon fontos az „input-termék” és a „vizsgált termék” kifejezések definiálása.

(7) Kívánatos továbbá rögzíteni egy világos és részletes iránymutatást azokkal a tényezőkkel kapcsolatban, amelyek fontosak lehetnek annak meghatározásához, hogy az olyan árképzési vagy más gyakorlat, amelyet egy harmadik ország kormánya vagy állami ellenőrzés alatt álló vállalata alkalmaz, kárt okozott-e, vagy fennáll-e a veszélye annak, hogy kárt okoz, figyelmet fordítva más tényezők hatásaira, valamint megfontolás tárgyává kell tenni minden ismert és az iparág állapota számára jelentőséggel bíró fontos tényezőt és gazdasági mutatószámot, és különösen a Közösségben érvényesülő piaci feltételeket.

(8) Meg kell határozni, hogy ki nyújthat be panaszt, és hogy az ilyen panasznak milyen információkat kell tartalmaznia; a panaszt vissza kell utasítani, ha nincs benne elégséges, kézenfekvő bizonyíték az árképzési vagy más gyakorlatra, a kárra és az oksági összefüggésekre vonatkozóan.

(9) Kívánatos a kiegyensúlyozó intézkedések kivetésére irányulóan követendő eljárás rögzítése.

(10) Szükséges, hogy rögzítsék azt a módot, ahogyan az érdekelt feleket értesíteni kell a vizsgáló hatóságok számára szükséges információkról; az érdekelt feleknek széleskörű lehetőségekkel kell rendelkezniük arra, hogy a vonatkozó bizonyítékokat bemutassák és érdekeiket védelmezzék.

(11) Szükséges az is, hogy meghatározásra kerüljenek a vizsgálat során követendő szabályok és eljárások, különösen azok a szabályok, amelyek értelmében az érdekelt felek felhívhatják magukra a figyelmet, bemutathatják nézeteiket és információkat nyújthatnak be, meghatározott határidőn belül, ha az ilyen nézeteket és információkat figyelembe kell venni; miközben az üzleti titoktartást tiszteletben kell tartani, szükséges annak megengedése, hogy az érdekelt felek hozzáférhessenek a vizsgálattal kapcsolatos, álláspontjuk kifejtéséhez fontos információkhoz; rendelkezni kell arról, hogy amikor a felek nem tanúsítanak kielégítő együttműködést, más információk felhasználhatóak legyenek a megállapítások alátámasztására, és az ilyen információk a felek számára kevésbé kedvezőek lehetnek, mintha együttműködést tanúsítottak volna.

(12) Szükséges, hogy rögzítsék azokat a feltételeket, amelyek szerint ideiglenes intézkedések kivetésére sor kerülhet; ilyen intézkedéseket bármelyik ügyben a Bizottság csak hathónapos időszakra vethet ki.

(13) A vizsgálatot vagy eljárást meg kell szüntetni, amikor nincs szükség intézkedések kivetésére; az eljárás csak akkor szüntethető meg, ha a megszüntetésről szóló határozatot az annak okairól szóló nyilatkozat kíséri.

(14) A kiegyensúlyozó intézkedések szintje nem haladhatja meg a megállapított haszon szintjét, ha az intézkedéseket az árképzési gyakorlatból hasznot húzó vizsgált termék behozatalára vetik ki, az ilyen behozatal által okozott károk miatt.

(15) Előnyben kell részesíteni a vámokat, amikor a kiegyensúlyozó intézkedések kivetésére kerül sor; amikor a vámok nem bizonyulnak megfelelőnek, más kiegyensúlyozó intézkedések – mint például mennyiségi korlátozások – megfontolás tárgyát képezhetik.

(16) A kiegyensúlyozó intézkedések és a dömpingellenes és/vagy kiegyenlítő intézkedések halmozottan nem vethetők ki a termék behozatalára, kivéve, ha megállapítást nyer, hogy a dömping és/vagy szubvencionálás nem tulajdonítható az árképzési vagy más gyakorlat hatásának.

(17) Meg kell határozni az eljárásokat az olyan vállalások elfogadására – ideiglenes vagy végleges intézkedések kivetése helyett –, amelyek megszüntetik vagy beszámítják az árképzési vagy más gyakorlatból eredő hasznot és az okozott kárt; valamint meg kell határozni a vállalások megszegésének vagy visszavonásának következményeit.

(18) Gondoskodni kell a kivetett intézkedések felülvizsgálatáról azokban az esetekben, amikor elegendő bizonyítékot nyújtottak be olyan megváltozott körülményekről vagy helyzetekről, amelyek a kiegyensúlyozó intézkedések ellensúlyozó hatásait aláássák. Az utóbbi esetben helyénvaló lehet a hatályos intézkedések kiterjesztése a vizsgált terméknek más országokból történő behozatalára.

(19) A Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i, 1999/468/EGK tanácsi határozat[2] 2. cikkének értelmében az ennek a rendeletnek a végrehajtását célzó intézkedéseket az annak a határozatnak a 3. cikkében előírt tanácsadási eljárás felhasználásával kell alkalmazni.

(20) Gondoskodni kell arról, hogy az ennek a rendeletnek az alapján foganatosított kiegyensúlyozó intézkedések teljes mértékben összhangban legyenek a közösségi érdekkel; a közösségi érdek felmérése szükségessé teszi az olyan kényszerítő okok beazonosítását, amelyek egyértelműen annak a következtetésnek a levonásához vezetnek, hogy az intézkedések meghozatala nem felelne meg a Közösség átfogó érdekeinek. Ilyen kényszerítő okok lehetnek például olyan esetek, amikor a fogyasztók vagy más érdekelt felek számára a hátrány egyértelműen aránytalan lenne azokkal az esetleges előnyökkel szemben, amelyekhez a közösségi iparág az intézkedések kivetésével juthatna.

(21) A Közösségi Vámkódex[3] 217. cikkének (1) bekezdésének és 218. cikkének (2) bekezdésének céljára az ideiglenes és végleges kiegyensúlyozó intézkedéseket úgy kell kezelni, mint ideiglenes illetve végleges dömpingellenes vagy kiegyenlítő vámokat.

(22) A kiegyensúlyozó intézkedéseket és érvényesítésük formáját részletesen meg kell határozni az ezeknek az intézkedéseknek a kivetéséről szóló rendeletben,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk

Elvek

1. Kiegyensúlyozó intézkedések vethetők ki a Közösségben történő szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozatban szereplő termékekre, annak a haszonnak az ellensúlyozására, amely egy harmadik ország kormányának vagy állami ellenőrzés alatt álló vállalatának árképzési vagy ezzel egyenértékű hatású gyakorlatából származik, eltérő árszinteket eredményezve az input-termékekre, attól függően, hogy ezeket az input-termékeket exportra vagy belföldi fogyasztásra vagy felhasználásra szánták-e, és amikor ezáltal a vizsgált termék közösségi piacra irányuló kivitele kárt okoz a közösségi iparágnak.

2. A kiegyensúlyozó intézkedések arra a behozatalra vethetők ki, amely:

a) a Világkereskedelmi Szervezetben tagsággal nem rendelkező országokból származik, vagy

b) a WTO tagországából származik, amikor annak a tagországnak a WTO-hoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyvben egy rendelkezés lehetővé teszi ennek a rendeletnek az alkalmazását.

3. Ez a rendelet nem alkalmazandó a WTO-ban tagsággal nem rendelkező országból származó behozatalra, amikor annak az országnak olyan kétoldalú megállapodása van a Közösséggel, annak az országnak a WTO-csatlakozásával összefüggésben, amely kielégítő módon szabályozza az árképzési gyakorlatot, és úgy tekintik, hogy az az ország valójában fokozatosan megszünteti az árképzési gyakorlat torzító hatásait, annak a kétoldalú megállapodásnak a dátumától számított legfeljebb ötéves időszakon belül.

2. cikk

Fogalommeghatározások

Ennek a rendeletnek az alkalmazásában:

a) a „kár” kifejezést a közösségi iparágnak okozott vagyoni kárnak vagy a közösségi iparágnak okozott vagyoni kár veszélyének kell tekinteni, amit az 5. cikknek megfelelően kell meghatározni;

b) a „közösségi iparág” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy az a hasonló termék közösségi gyártóira vonatkozik;

c) az „input-termék” kifejezést úgy kell tekinteni, hogy azt a terméket jelenti, amely az állítás szerint közvetlenül vagy közvetve tárgya az ennek a rendeletnek az alapján vizsgált árképzési vagy más gyakorlatnak;

d) a „vizsgált termék” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy azt az importterméket jelenti, amelyben az input-terméket közvetlenül vagy közvetve felhasználták vagy elfogyasztották, annak a terméknek az előállítási folyamatában;

e) a „hasonló termék” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy azt a terméket jelenti, amely egyenértékű, vagyis minden vonatkozásban ugyanolyan, mint a vizsgált termék, vagy ha ilyen termék nincs, egy másik termékhez, amely nem minden vonatkozásban ugyanolyan, de a vizsgált termékéhez hasonlító jellemzőkkel rendelkezik;

f) a „kormány” kifejezés, meghatározása szerint, a kormány vagy bármilyen közjogi testület az érintett harmadik ország területén;

g) egy vállalat akkor tekintendő „állami ellenőrzés alatt állónak”, ha közvetlenül vagy közvetve 50 százaléknál nagyobb tulajdoni érdekeltség van a kormány vagy bármely más, az érintett harmadik ország területén lévő közjogi testület tulajdonában, vagy annak hatalmában áll az igazgatók többségének kinevezése, vagy tevékenységének más módon történő jogszerű ellenőrzése vagy irányítása.

3. cikk

Árképzési gyakorlatok

Egy harmadik ország kormányának, vagy állami ellenőrzés alatt álló vállalatának árképzési gyakorlataiból vagy ezzel egyenértékű hatású gyakorlataiból származóan a haszon akkor tekintendő meglévőnek, ha az ilyen gyakorlatok eltérő árszinteket eredményeznek a termékekre, attól függően, hogy ezeket a termékeket exportra vagy belföldi fogyasztásra vagy felhasználásra szánták-e.

4. cikk

Az intézkedés kiegyensúlyozó összegének kiszámítása

1. A hasznot az input-terméknek attól függően eltérő árszintjei alapján kell kiszámítani, hogy az ilyen terméket exportra szánták-e vagy belföldi fogyasztásra vagy felhasználásra, és figyelembe kell venni, értelemszerűen, hogy az input-termék – közvetlenül vagy közvetve – milyen mértékben kerül elfogyasztásra vagy felhasználásra a vizsgált termék gyártásában. Kellő mértékben figyelembe kell venni azt a tényt, hogy az input-termék árszintjeinek meghatározása történhet olyan termékekre történő hivatkozással is, amelyek nem az exportra vagy a belföldi fogyasztásra vagy felhasználásra szánt termékek. Kellő mértékben figyelembe kell venni azokat a különbségeket is, amelyek kihatással vannak az exportra szánt input-termék és a belföldi fogyasztásra vagy felhasználásra szánt közötti összehasonlíthatóságra. Engedményeket kell tenni minden esetben az ilyen különbségekre, érdemben, az olyan tényezők miatt, amelyekről azt állítják és kimutatják, hogy hatással vannak az összehasonlíthatóságra az árak, a minőség, a rendelkezésre állás, a szállítás és az adásvétel más feltételei szempontjából.

2. A haszon meghatározása történhet az érintett iparágról általánosan rendelkezésre álló információk alapján, beleértve az input-termék és a vizsgált termék áraira vonatkozó statisztikákat, valamint azokat az iránymutatásokat és szabványokat, amelyek a vizsgált terméken belül az input-termék fogyasztásának vagy felhasználásának mértékére vonatkoznak.

3. Az e rendelet mellékletében felsorolt termékekre a haszon megállapításának a mellékletben megadott módszertan alapján kell történnie, kellően figyelembe véve – az 1. bekezdéssel összhangban – azokat a különbségeket, amelyek az exportra szánt input-termék és a belföldi fogyasztásra vagy felhasználásra szánt közötti összehasonlíthatóságra kihatnak. A mellékletet szükség szerint módosítani kell a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően.

5. cikk

A kár meghatározása

1. A kár meghatározásának kétségtelen bizonyítékon kell alapulnia és a következők objektív megvizsgálását kell magában foglalnia:

a) a vizsgált termék közösségi piacra irányuló behozatalának volumene és árai, és azok hatása a közösségi iparág áraira a hasonló terméknél;

és

b) a vonatkozó behozatal ebből következő hatása a közösségi iparágra, ahogyan azt néhány gazdasági mutató tendenciája jelzi, mint például az értékesítési volumenek, kapacitáskihasználás, piaci részarány, nyereségek és veszteségek, a tőke megtérülése, beruházás és foglalkoztatás.

Ezek közül a tényezők egyetlen vagy néhány nem adhat szükségképpen meghatározó iránymutatást.

2. Ki kell mutatni, az 1. bekezdéssel kapcsolatban bemutatott összes fontos bizonyíték alapján, hogy a vizsgált termék ennek a rendeletnek az értelmében vett kárt okoz.

3. Azokat az ismert – a vizsgált termék behozatalától különböző – tényezőket is meg kell vizsgálni, amelyek ugyanakkor okozhattak kárt a közösségi iparágnak, annak biztosítására, hogy az ilyen más tényezők által okozott kárt ne tulajdonítsák a vizsgált terméknek.

4. A kár veszélyének meghatározását a tényekre, nem pedig csupán állításokra, feltételezésekre és távoli lehetőségekre kell alapozni. Valamely, olyan helyzetet teremtő körülmény megváltozását, amelyben az árképzési gyakorlatok kárt okoznának, világosan előre kell jelezni, és annak küszöbönállónak kell lennie. Amikor megállapítást teszünk a vagyoni kár meglétéről vagy annak veszélyéről, megfontolás tárgyává kell tenni többek között olyan tényezőket, mint

a) a kérdéses árképzési vagy más gyakorlatok jellege és az ebből várhatóan keletkező kereskedelmi hatások;

b) a vizsgált termék Közösség piacára irányuló behozatalának jelentős növekedési üteme, ami jelentősen megnövekedett behozatal valószínűségét jelzi;

c) elégséges szabad rendelkezésű kapacitás a vizsgált termék exportőrénél, vagy az ilyen kapacitás küszöbönálló és jelentős megnövekedése, ami jelentősen megnövekedett import valószínűségét jelzi a Közösség piacának irányában, amihez figyelembe kell venni, hogy vannak-e más olyan exportpiacok, amelyek a többletexportot fel tudják szívni;

d) azt, hogy a behozatal a Közösség piacára olyan árakon lép-e be, amelyek jelentős mértékben leszoríthatják az árakat, vagy megakadályoznák az olyan áremelkedéseket, amelyek egyébként bekövetkeznének, és valószínűleg megnövelnék a további behozatal iránti keresletet; és

e) a vizsgálat tárgyát képező termék készletei.

A fentiekben felsorolt tényezők egyike sem adhat szükségképpen önmagában meghatározó iránymutatást, de a fontolóra vett tényezők összességének ahhoz a következtetéshez kell elvezetnie, hogy a vizsgált termék árképzési vagy más gyakorlatait alkalmazó ország vagy országok további exportja a Közösség piacára küszöbön áll, és – amennyiben védelmi cselekvés nem történik – vagyoni kár merül fel.

6. cikk

Az eljárás megindítása

1. Vizsgálatot ennek a rendeletnek megfelelően a közösségi iparág nevében bármely természetes vagy jogi személy vagy bármely egyesület által írásban benyújtott panasz alapján, vagy a Bizottság saját kezdeményezésére lehet indítani, amikor elégséges, kézenfekvő bizonyíték van az e rendelet értelmében vett árképzési vagy más gyakorlatok, kár, valamint oksági összefüggés létezésére a behozatal és az állítólagos kár között.

2. Amikor látható, hogy elégséges kézenfekvő bizonyíték van az eljárás megindításának megindoklására, a Bizottság a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően eljárva, megindítja az eljárást, a panasz benyújtásától számított 45 napon belül, és értesítést jelentet meg az Európai Unió Hivatalos Lapjá ban.Amikor elégtelen bizonyítékot szolgáltattak, a Bizottság – a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően – tájékoztatja a panaszost a panasznak a Bizottság számára történt benyújtásának dátumától számított 45 napon belül.

3. Az eljárás megindításáról szóló értesítésnek be kell jelentenie a vizsgálat megindítását, jeleznie kell a vizsgálat hatókörét, a vizsgált terméket, azokat a harmadik országokat, amelyeknek kormányai állítólag árképzési gyakorlatokat alkalmaznak, a gyakorlat jellegét és azt az időszakot, amelyen belül az érdekelt felek felhívhatják magukra a figyelmet, írásban bemutathatják nézeteiket és információkat adhatnak meg, amennyiben ezeket a nézeteket figyelembe kell venni a vizsgálat folyamán. Az értesítésnek meg kell állapítania azt az időszakot is, amelyen belül az érdekelt felek folyamodhatnak a Bizottsághoz meghallgatás iránt.

4. A Bizottság tájékoztatja az érdekelt feleket, nevezetesen a vizsgált termék exportőreit és importőreit, az árképzési vagy más gyakorlatot alkalmazó érintett származási országbeli kormányt, a panaszosokat és más közösségi gyártókat az eljárás megindításáról.

5. A Bizottság megteheti, az eljárás megindítása előtt és annak folyamán bármikor, hogy felkéri az érintett származási ország kormányát, hogy vegyen részt konzultációkban, azzal a céllal, hogy a helyzetet tisztázzák a 2. bekezdésben említett ügyekben, és kölcsönösen elfogadott megoldásokhoz jussanak el.

7. cikk

Vizsgálat

1. Az eljárás megindítását követően a Bizottságnak meg kell kezdenie a vizsgálatot, amely mind az árképzési vagy más gyakorlatokra, mind a kárra kiterjed. Ezt a vizsgálatot rendszerint hat hónapon belül be kell fejezni, de legkésőbb tizenkét hónapon belül a vizsgálat megindításának dátumától számítva.

2. Azokat az érdekelt feleket, akik felhívták magukra a figyelmet az eljárás megindításáról szóló értesítésben megadott határidőn belül, meg kell hallgatni, ha időben benyújtották a meghallgatás iránti kérelmüket, bemutatva, hogy olyan érdekelt felek, amelyeket valószínűleg érint az eljárás eredménye, és megkülönböztett okok vannak arra, hogy miért kell őket meghallgatni.

3. Azokban az esetekben, amikor egy érdekelt fél megtagadja a hozzáférést vagy más módon nem adja meg a szükséges információkat a megadott határidőn belül, vagy jelentősen gátolja a vizsgálatot, az ideiglenes vagy végleges – megerősítő vagy negatív – megállapítások megtehetők a rendelkezésre álló tények alapján. Amikor megállapítást nyer, hogy egy érdekelt fél hamis vagy félrevezető információt adott, az információt nem kell figyelembe venni, és a rendelkezésre álló adatokat kell felhasználni.

4. Minden olyan információt, amely jellegénél fogva bizalmas, vagy amelyet titoktartási kötelezettséggel adtak át a felek a vizsgálathoz, amennyiben erre jó okot adnak, bizalmasan kell kezelniük a hatóságoknak. A bizalmas információkat megadó érdekelt felektől kérni kell, hogy azokról nem bizalmas összefoglalót adjanak. Ezeknek az összefoglalóknak kellően részleteseknek kell lenniük ahhoz, hogy a titioktartási alapon megadott információk lényegét az indokolt mértékben meg lehessen érteni, és lehetővé váljon az érdekelt felek számára, hogy minden, a vizsgálattal összefüggő, álláspontjuk kifejtéséhez szükséges információhoz hozzájussanak. Az e rendelet alapján kapott információk csak azokra a célokra használhatóak fel, amelyekre azokat bekérték. Ez a rendelkezés nem zárja ki az egyik vizsgálat összefüggéseiben kapott információnak más vizsgálatok indításának céljára történő felhasználását, ugyanannak az eljárásnak a keretében, a vizsgált termékkel kapcsolatban.

8. cikk

Ideiglenes intézkedések

1. Ideiglenes intézkedések vethetők ki a vizsgált termék importjára, ha egy ideiglenes megerősítő megállapítás történt arról, hogy a vizsgált termék árképzési vagy más gyakorlatokból hasznot húz és következésképpen kárt okoz a közösségi iparágnak, és a Közösség érdeke beavatkozást kíván meg az ilyen kár megakadályozása érdekében. Ezeket az intézkedéseket a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell kivetni.

2. Az ideiglenes intézkedésekre garanciát kell biztosítani, és az árképzési vagy más gyakorlatokat folytató országból származó vizsgált terméknek a Közösségen belüli szabad forgalomba bocsátása feltételezi az ilyen garancia megadását.

3. Az ideiglenes intézkedéseket legkorábban az eljárás megindítása előtt 60 nappal lehet kivetni. Ezeket az intézkedéseket legfeljebb hat hónapos időszakra lehet kivetni.

9. cikk

Megszüntetés, intézkedések nélkül

1. Amikor a panaszt visszavonják, az eljárást a Bizottság megszüntetheti, kivéve, ha ez a megszüntetés nem lenne érdeke a Közösségnek.

2. Amikor kiegyensúlyozó intézkedésekre nincs szükség, az eljárást a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárással kell megszüntetni. Az eljárás megszüntetéséről szóló határozatot kísérnie kell egy nyilatkozatnak annak okairól.

10. cikk

Végleges intézkedések

1. Amikor a véglegesen megállapított tények árképzési vagy más gyakorlatok és a vizsgált terméknek a közösségi piacra irányuló behozatala által okozott kár meglétét mutatják, és a Közösség érdeke beavatkozást sürget, a 14. cikknek megfelelően a vizsgált termékre végleges intézkedést kell kivetni, a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően.

2. A kiegyensúlyozó intézkedések, amelyeket azért vetettek ki, hogy ellensúlyozzák az árképzési vagy más gyakorlatokból eredő hasznot, ahogyan arról ennek a cikknek az 1. bekezdése rendelkezik, nem haladhatják meg a megállapított haszon szintjét és lehetőség szerint vámok formáját kell ölteniük.

3. Amikor ideiglenes kiegyensúlyozó vámot alkalmaztak, és amikor a végleges kiegyensúlyozó vám magasabb, mint az ideiglenes vám, a különbséget nem kell beszedni. Amikor a végleges kiegyensúlyozó vám alacsonyabb, mint az ideiglenes vám, az ideiglenes vámot újra ki kell számítani. Amikor a végső megállapítás negatív, az ideiglenes vám nem kerül megerősítésre.

4. A kiegyensúlyozó intézkedés csak addig és csak olyan mértékben marad érvényben, hogy ellensúlyozza azokat az árképzési és más gyakorlatokat, amelyek kárt okoznak.

11. cikk

Vállalások

1. A vizsgálatok megszüntethetők ideiglenes vagy végleges intézkedések kivetése nélkül, amennyiben elegendő önkéntes vállalás érkezik, amelyek szerint:

a) a harmadik ország kormánya, amely az árképzési vagy más gyakorlatokat megvalósítja, beleegyezik abba, hogy beszüntesse vagy korlátozza a gyakorlatot, vagy más intézkedéseket hozzon annak hatásaival kapcsolatban; vagy

b) valamely exportőr vállalja, hogy felülvizsgálja árait vagy beszünteti az exportot a közösségi piac irányába, mindaddig, amíg az ilyen kivitel közvetlenül vagy közvetve hasznot húz árképzési vagy más gyakorlatokból, oly módon, hogy az árképzési vagy más gyakorlatok káros hatása kiküszöbölődik.

2. A vállalásokat a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell elfogadni.

3. Amennyiben a felek bármelyike megszegi vagy visszavonja a vállalást, a kiegyensúlyozó intézkedést a 10. cikknek megfelelően kell kivetni, az annak a vizsgálatnak az összefüggéseiben rendelkezésre álló tények alapján, amely a vállaláshoz vezetett.

12. cikk

Felülvizsgálatok

1. Az intézkedések változatlan formában történő folytatásának szükségessége felülvizsgálható, amikor szükséges, a Bizottság kezdeményezésére vagy a tagállamok kérésére, vagy bármely exportőr, importőr vagy a közösségi gyártók vagy a szóban forgó származási ország kormányának kérésére, feltéve, hogy legalább egy év eltelt a végleges intézkedés kivetése óta.

2. A felülvizsgálatokat a Bizottságnak kell megindítania, a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően. A 6. és a 7. cikkek vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni az 1. bekezdésben szereplő felülvizsgálatokra.

3. A felülvizsgálatoknak az árképzési vagy más gyakorlatok és/vagy az általuk okozott kár folytatódó meglétét kell felmérniük, annak meghatározásával együtt, hogy a közösségi érdek igényli-e a folytatódó beavatkozást. A felülvizsgálatok felmérhetik azokat a helyzeteket is, amikor a kiegyensúlyozó intézkedés ellensúlyozó hatásait a hatályos intézkedés megkerülésével aláássák, vagy azokban az esetekben, amikor a kiegyensúlyozó intézkedések nem, vagy nem elégséges mértékben vezettek elmozduláshoz a továbbértékesítési vagy későbbi értékesítési árakban a közösségi piacon.

4. Amikor a felülvizsgálatok azt szükségessé teszik, a kiegyensúlyozó intézkedéseket vissza kell vonni, módosítani kell, kiterjeszteni vagy fenntartani, ahogyan az szükséges, a 13. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban.

13. cikk

Bizottság

1. A Bizottságot segíti majd a 2026/97/EK tanácsi rendelet[4] 25. cikke szerint létrehozott Tanácsadó Bizottság.

2. Amikor erre a bekezdésre hivatkozás történik, az 1999/468/EK határozat 3. cikkét kell alkalmazni, annak 7. cikkének (3) bekezdésére is figyelemmel.

14. cikk

Közösségi érdek

Annak meghatározása a 8. cikk (1) bekezdése, a 9. cikk (2) bekezdése, a 10. cikk (1) bekezése és a 10. cikk (3) bekezdése alapján, hogy a közösségi érdek igényli-e a beavatkozást, vagy az intézkedéseket a 12¨cikk (4) bekezdésével összhangban vissza kell-e vonni, módosítani vagy fenn kell tartani, a különféle érdekek együttes értékelésén alapul. Intézkedések nem hozhatók olyankor, amikor egyértelműen azt a következtetést vonták le, hogy ez nem érdeke a Közösségnek.

15. cikk

Általános rendelkezések

1. Az ideiglenes vagy végleges kiegyensúlyozó intézkedéseket rendelettel kell kivetni, és a tagállamoknak az ilyen intézkedéseket kivető rendeletben meghatározott formában, szinten és az egyéb ott rögzített kritériumokkal összhangban kell azokat érvényesíteniük. Ha vámon kívüli intézkedéseket vetnek ki, a rendeletnek meg kell határoznia az intézkedések pontos formáját, ennek a rendeletnek a rendelkezéseivel összhangban.

2. Különleges rendelkezések, különösen a származás értelmezésének közös meghatározását illetően, ahogyan azt a 2913/92/EGK tanácsi rendelet[5] tartalmazza, ennek a rendeletnek az alapján elfogadhatók.

3. A 2913/92/EGK tanácsi rendelet[6] 217. cikkének (1) bekezdése és 218. cikkének (2) bekezdése céljára az ideiglenes és a végleges kiegyensúlyozó intézkedéseket úgy kell kezelni, mint ideiglenes illetve végleges dömpingellenes vagy kiegyenlítő vámokat.

4. Az ideiglenes vagy végleges kiegyensúlyozó intézkedéseket kivető rendeleteket, és a vállalásokat elfogadó vagy vizsgálatokat, illetve eljárásokat megszüntető rendeleteket vagy határozatokat ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjá ban.

5. Egyetlen termék sem képezheti tárgyát kiegyensúlyozó intézkedéseknek és dömpingellenes és/vagy kiegyenlítő intézkedéseknek a 3. cikk értelmében vett árképzési vagy más gyakorlatokból és a dömpingből és/vagy szubvencionálásból keletkezett egy és ugyanazon helyzettel való foglalkozás céljaira.

6. Ennek a rendeletnek a rendelkezéseit a Közösségek és bármely harmadik ország vagy országok között meglévő bármely speciális szabályok sérelme nélkül és azok szükség szerinti figyelembevételével kell alkalmazni.

16. cikk

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjá ban való kihirdetését követő napon lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

MELLÉKLET

A haszon kiszámításának módszertana, ahogyan arra a 4. cikk utal

A haszon meghatározásának módszertana:

Az alábbi képletet kell alkalmazni, amikor:

W az input-termék tonnánkénti világpiaci ára a legutóbbi naptári évben;

X a referenciatermék tonnánkénti világpiaci ára, melynek segítségével az input-termék árát meghatározzák;

Y a %-os árengedmény a referenciatermék világpiaci árához képest, ahogyan azt az érintett harmadik ország jogi kerete előírja;

Z a vizsgált termék egy tonnájának előállításához elfogyasztott vagy felhasznált input-termék egységének hányada (ld. alábbi táblázat) pl. ha 5 tonnát használnak fel az input-termékből a vizsgált termék 1 tonnájának előállításához, akkor Z = 5.

Képlet: [W-(X/100 x (100-Y))] x Z ( X x Y%) x Z = haszon tonnánként

A fent említett képletet kell alkalmazni a kiegyensúlyozó összeg kiszámításához az alábbi táblázatban felsorolt termékekre vonatkozó intézkedésnél.

Vizsgált termékek | KN-kód | Az input-termék egységeinek hányada (Z) |

Propán | Butánok (kevert) | Könnyű vegyipari benzin |

Etilén | 2901 21 00 | 2.5 | 3.2 | 3.2 |

Propén (propilén) | 2901 22 00 | 6.3 | 5.3 | 1.0 |

1,3-butadién | 2901 24 10 | - | 6.3 | 2.2 |

Ciklohexán | 2902 11 00 | - | - | 2.9 |

Benzol | 2902 20 00 | - | - | 3.1 |

Para-xilol | 2902 43 00 | 0.1 | 0.2 | 3.1 |

Sztirol | 2902 50 00 | 0.7 | 1.0 | 1.0 |

Etil-benzol | 2902 60 00 | 0.7 | 0.9 | 0.9 |

Csak nitro- vagy nitrozocsoportot tartalmazó származékok | 2904 20 00 | - | - | 2.0 |

Etilénglikol (etándiol) | 2905 31 00 | 1.5 | 1.9 | 1.9 |

Propilénglikol (1,2 propándiol) | 2905 32 00 | 3.9 | 3.3 | 0.6 |

Aciklikus éterek és ezek halogén-. szulfo-, nitro- vagy nitrozoszármazékai | 2909 19 00 | - | - | 2.0 |

2,2'–oxidietanol (dietilénglikol, digol) | 2909 41 00 | 1.8 | 2.3 | 2.3 |

Lineáris polietilén, amelynek fajlagos tömege 0,94-nél kevesebb | 3901 10 10 | 2.5 | 3.3 | 3.3 |

Más lineáris polietilén, amelynek fajlagos tömege 0,94-nél kevesebb | 3901 10 90 | 2.5 | 3.3 | 3.3 |

Polietilén, amelynek fajlagos tömege 0,94 vagy több | 3901 20 10 3901 20 90 | 2.6 | 3.4 | 3.4 |

Polipropilén, alapanyag formájában | 3902 10 00 | 6.4 | 5.4 | 1.0 |

Habosítható polisztirol | 3903 11 00 | 0.7 | 1.0 | 1.0 |

Polisztirol | 3903 19 00 | 0.7 | 1.0 | 1.0 |

Akrilnitril-butadién-sztirol (ABS) kopolimerek, alapanyag formájában | 3903 30 00 | - | 4.9 | 1.3 |

Sztirol-akrilnitril (SAN) kopolimerek, alapanyag formájában | 3903 20 00 | 2.6 | 2.4 | 1.1 |

Poli(vinil-klorid), más anyaggal nem keverve, alapanyag formájában | 3904 10 00 | 1.1 | 1.5 | 1.5 |

[1] HL C […], […]., […]. o.

[2] HL L 184, 1999.7.17., 23. o.

[3] HL L 302, 1992.10.19., 1. o. A legutóbb a 2003. évi csatlakozási okmány által módosított rendelet.

[4] HL L 288, 1997.10.21., 1. o. A legutóbb a 461/2004/EK tanácsi rendelettel (HL L 77, 2004.3.13., 12. o.) módosított rendelet.

[5] HL L 302, 1992.10.19., 1. o. A legutóbb a 2003. évi csatlakozási okmány által módosított rendelet.

[6] HL L 302, 1992.10.19., 1. o. A legutóbb a 2003. évi csatlakozási okmány által módosított rendelet.