Brüsszel, 17.03.2005

COM(2005)91 végleges

2005/0018(CNS)

Javaslat

A TANÁCS KERETHATÁROZATA

az Európai Unió más tagállamaiban hozott ítéleteknek egy új büntetőeljárásban való figyelembevételéről

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKLÁS

1. Bevezetés

E javaslat előzménye a büntetőítéletekkel kapcsolatos információcseréről, valamint ezen ítéleteknek az Európai Unióban való hatásáról szóló fehér könyv. E fehér könyv összefoglalta az elítélésekre vonatkozó információk cseréjének és felhasználásának feltételeit az Unió területén, és meghatározta az Európai Unió jövőbeni fellépésének két irányvonalát: az információcsere javítását, valamint annak biztosítását, hogy ezen információk az ítélethozatal szerinti tagállamon kívül is ki tudják fejteni hatásaikat mindenekelőtt újabb jogsértések megelőzése érdekében és esetleges új elítélések esetén.

Az első célkitűzést fogja szolgálni a büntetőítéletekkel kapcsolatos számítógépes információcsere-rendszer létrehozásáról szóló határozatjavaslat, amelyet a Bizottság 2005 első felében kíván előterjeszteni. Jelen javaslat a második célkitűzés megvalósítását szolgálja. Az információcsere hatékonyabbá tétele önmagában nem igazán hasznos, ha a tagállamok a kapott információkat nem tudják figyelembe venni. És fordítva, a kapott információk felhasználásának lehetősége erőteljesen hozzá fog járulni az információcsere hatékonyabbá tételéhez.

A Tamperei Európai Tanács következtetéseiben mind a polgári ügyekben, mind pedig a büntetőügyekben való igazságügyi együttműködés „sarokköveként” megfogalmazott kölcsönös elismerés elve képezte a Tanács által 2000 decemberében elfogadott intézkedési program[1] tárgyát.

E program 2. intézkedése előirányozza „azon elvet bevezető egy vagy több intézkedés elfogadását, amely szerint egy tagállam bírája számára lehetővé kell tenni a többi tagállamban hozott jogerős büntetőítéletek figyelembevételét az elkövető büntetett előéletének értékelésekor, visszaesői minőségének megállapításakor, valamint a büntetések típusának és végrehajtásuk megfelelő módjának meghatározásakor”.

E kerethatározat-javaslat célja a program 2. intézkedése szerinti célkitűzések elérése annak meghatározásával, hogy mely feltételek esetén kell lehetővé tenni egy másik tagállamban hozott ítéletnek egy másik cselekmény miatt indult új büntetőeljárás keretében való figyelembevételét. A javaslat szabályokat tartalmaz továbbá valamely másik tagállamban hozott ítéleteknek a nemzeti bűnügyi nyilvántartásba való esetleges felvételére vonatkozóan.

a) Egy büntetőeljárás keretében való figyelembevétel

A büntetőítéletekkel kapcsolatos információcseréről, valamint ezen ítéleteknek az Európai Unióban való hatásáról szóló fehér könyv mellékletének 5. táblázata tartalmazza azon feltételeket, amelyek esetén a tagállamok figyelembe veszik a többi tagállamban hozott ítéleteket, és hangsúlyozza, hogy ezen ítéleteket gyakran nem vagy csak nagyon korlátozott mértékben veszik figyelembe. Az a körülmény, hogy egy másik tagállamban hozott határozathoz nem lehet ugyanolyan következményeket csatolni, ellentétes a kölcsönös elismerés elvével, és az európai polgárokat egyenlőtlen helyzetbe hozza esetleges új büntetőeljárások esetén attól függően, hogy a büntetőeljárás hol folyik. Éppen ezért szükséges e kérdésben az Unió jogalkotás területén való fellépése.

E javaslat célja azonban csak egy korábbi elítélésnek valamely másik cselekmény miatt indult büntetőeljárás keretében való figyelembevétele. Nem érinti tehát a „non bis in idem” problémáját, amelyet egy külön javaslat fog tartalmazni.

Szintén nem érinti a büntetésnek az azt kiszabó tagállamon kívüli más tagállamban való végrehajtásának általános problémáját. A tagállamnak nem kell végrehajtania a másik tagállamban hozott büntetőítéletet, hanem csak figyelembe kell vennie az elítélés következményeit egy új eljárás esetén. Nincs szó a korábbi elítélésekkel kapcsolatosan az egyes tagállamokban megállapított következmények harmonizálásáról sem, amelyeket továbbra is a nemzeti jog szabályoz. A kölcsönös elismerés elvének alkalmazása itt sokkal inkább annak elismerését jelenti, hogy egy másik tagállamban hozott büntetőítéletek ugyanolyan értékűek, továbbá ugyanolyan következményekkel járnak, mint egy korábban hozott nemzeti büntetőítélet. Vagyis felállítaná a másik tagállamban hozott büntetőítélet és a nemzeti büntetőítélet közötti „megfelelőség elvét”, miközben továbbra is a nemzeti jogszabályok határoznák meg ezen elv alkalmazásának következményeit.

Tagállami szinten a korábbi büntetőítéletek egy új büntetőeljárásban következményekkel járhatnak a büntetőeljárás megindítását megelőző szakaszban, a büntetőeljárás alatt, valamint azután, így különösen a büntetés-végrehajtás során. E javaslat figyelembe veszi az eljárás ezen különböző szakaszait.

A nemzeti jogszabályok szerinti következmények lehetnek pusztán ténybeli jellegűek (ebben az esetben a hatáskörrel rendelkező hatóságok és mindenekelőtt az igazságügyi hatóságok feladata, hogy mérlegelési jogkörükben levonják a korábbi elítélések következményeit) vagy jogszabályban rögzítettek (a jogszabályok például visszaeső elkövető esetén súlyosabb büntetést vagy szigorúbb eljárási szabályokat írhatnak elő). A tagállamoknak el kell majd fogadniuk a többi tagállamban hozott büntetőítéleteknek a nemzeti ítéletekkel való egyenértékűségét lehetővé tevő, valamint az ezen ítéletekhez azonos következményeket fűző jogszabályokat, bármilyenek is legyenek e jogkövetkezmények.

A kerethatározat-tervezet továbbá meghatározza azokat a kötelező és nem kötelező okokat, amelyek esetén egy másik tagállamban hozott büntetőítéletet figyelmen kívül kell, illetve lehet hagyni.

b) Egy másik tagállamban hozott büntetőítéletnek a bűnügyi nyilvántartásba való felvétele

Egyes tagállamok felveszik bűnügyi nyilvántartásukba az állampolgáraikkal, valamint adott esetben a területükön lakóhellyel rendelkező személyekkel szemben a többi tagállamban hozott büntetőítéleteket, és ezt a gyakorlatot tovább is kívánják folytatni. A kerethatározat-javaslat egyes rendelkezései néhány közös szabályt állítanak fel a bejegyzésre vonatkozóan az ezzel kapcsolatos gyakorlatok közötti túlzott eltérések elkerülése érdekében, amely eltérések adott esetben hátrányosan érinthetnék az elítélt személyeket. Nem kötelezi azonban jogszabályaik módosítására azon tagállamokat, akik ilyen bejegyzéseket egyáltalán nem tesznek.

2. Jogalap

Ezen javaslat jogalapja Európai Unióról szóló szerződés büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó közös fellépéssel foglalkozó és a Nizzai Szerződés által módosított 31. cikke, valamint a 34. cikk (2) bekezdésének b) pontja.

3. Pénzügyi kimutatás

A kerethatározat-javaslat végrehajtása semmilyen kiegészítő működési kiadást nem von maga után a tagállamok költségvetésének vagy az Európai Unió általános költségvetésének a terhére.

4. Megjegyzések a cikkekhez

1. cikk – Célkitűzés

E cikk határozza meg a kerethatározat-javaslat célját, vagyis azon feltételek megállapítását, amelyek esetén lehetővé kell tenni egy másik tagállamban hozott büntetőítéletnek egy másik cselekmény miatt ugyanazon személy ellen indult büntetőeljárás keretében való figyelembevételét.

A (2) bekezdés hangsúlyozza, hogy ez nem érintheti az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkében megfogalmazott alapvető jogok és alapelvek tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettséget. E bekezdést az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról szóló kerethatározatból vették át.

2. cikk – Fogalommeghatározások

E cikk két fogalommeghatározást tartalmaz.

A „bűnügyi nyilvántartás” és az „ítélet” fogalmának meghatározása azonos a Bizottság által 2004. október 13-án elfogadott, a hatósági erkölcsi bizonyítványokra vonatkozó információcseréről szóló bizottsági határozatjavaslatban[2] szereplő fogalommeghatározásokkal. E fogalmak azonban nem szerepeltek abban a szövegváltozatban, amelyet a Tanács először 2004 decemberében vitatott meg átfogóan. Az „ítélet” fogalma figyelembe veszi az 1990. évi Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény 51. és 52. cikke, valamint a 2000. május 29-i, az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyegyezmény[3] értelmében alkalmazandó jogsértés fogalmát. Megfelel továbbá a kölcsönös jogsegély szokásos alkalmazási körének, és lehetővé teszi, hogy e kerethatározat hatálya kiterjedjen a bizonyos tagállamokban létező vegyes, vagyis szabálysértési és büntetőjogi jellegű határozatokra is. Ez mindenekelőtt azt célozza, hogy e kerethatározat hatálya terjedjen ki a közúti közlekedés szabályainak megsértésére (amennyiben ez „szabálysértési/büntetőjogi” jellegű), amely jogsértések esetén az esetleges korábbi büntetések különös jelentőséggel bírnak. A fogalommeghatározás szándékosan megszorító annak érdekében, hogy csak a szűk értelemben vett elítélésekre vonatkozzon, vagyis a büntetőbíróságok jogerős határozataira (vagy azon határozatokra, amelyeket szabálysértési/büntetőjogi jellegű jogsértések esetén bíróság hozhatott volna meg), amelyek valamennyi tagállamban elítélésnek tekinthetők. Mindazonáltal előfordulhat, hogy a nemzeti jogszabályok következményeket fűzzenek más típusú határozatokhoz is (például az ügyész által jóváhagyott egyezségek). A tagállamokat semmi nem akadályozza meg abban, hogy – amennyiben kívánják – e típusú határozatokhoz ugyanolyan következményeket fűzzenek, amennyiben azokat valamely másik tagállamban hozzák meg, és erről tudomást szereznek. A kerethatározat azonban az ilyen határozatokat figyelmen kívül hagyja.

A „bűnügyi nyilvántartás” ezen ítéleteket tartalmazó nemzeti nyilvántartást jelenti. Néhány tagállamnak több nyilvántartása is lehet.

3. cikk – Valamely más tagállamban hozott büntetőítéletnek egy új büntetőeljárásban való figyelembevétele

E cikk fogalmazza meg e kerethatározat központi elvét, mely szerint egy másik tagállamban hozott büntetőítéletnek ugyanolyan következményekkel kell járnia, mint egy nemzeti büntetőítéletnek. Azonban ahogyan már fentebb kifejtésre került, e kerethatározat semmilyen módon nem kívánja harmonizálni az egyes tagállamokban a korábbi elítélésekhez fűzött következményeket, amelyeket továbbra is kizárólag a nemzeti jog szabályoz.

A „non bis in idem” elvével kapcsolatos esetek kizárása érdekében – amelyek külön bizottsági javaslatok tárgyát fogják képezni – e kerethatározat szövege kimondja, hogy egy más cselekmény miatt indult büntetőeljárásban korábban hozott ítélet következményeit szabályozza.

A korábbi büntetőítéletek hatással lehetnek egy új büntetőeljárás különböző szakaszaira:

- a büntetőeljárást megelőző szakaszban a korábbi büntetőítéletek befolyásolhatják például az alkalmazandó eljárási szabályokat, a cselekmény büntetőjogi megítélését vagy az előzetes letartóztatásra vonatkozó döntést;

- az eljárás folyamán a korábbi büntetőítéletek következményekkel járhatnak például a hatáskörrel rendelkező bíróság, valamint gyakran a büntetés fajtája és mértéke tekintetében (például a büntetés felfüggesztésének kizárása vagy korlátozása, a büntetés mértékének növelése, egy korábbi büntetéssel való halmozódás vagy összeolvadás);

- új büntetőítélet esetén a korábbi büntetőítéletek hatással lehetnek a büntetés-végrehajtási szabályokra (például egy korábbi büntetéssel való halmozódás vagy összeolvadás, a fogva tartás körülményeinek enyhítése vagy feltételes szabadlábra helyezés).

A kerethatározat célja, hogy a nemzeti jognak megfelelően a büntetőeljárás valamennyi szakaszában figyelembe vegyék a korábbi büntetőítéleteket.

A Bizottság által végzett tanulmányok (vö. a büntetőítéletekkel kapcsolatos információcseréről, valamint ezen ítéleteknek az Európai Unióban való hatásáról szóló fehér könyv mellékletével) azt mutatják, hogy a korábbi elítélések az egyes nemzeti jogrendszerekben nagyon eltérő következményekkel járnak. Néhány tagállamban egy korábbi büntetőítélet a hatáskörrel rendelkező hatóságok mérlegelési jogkörébe tartozó pusztán ténybeli elem, amelyet a határozathozatalkor figyelembe vesznek. Más tagállamokban a visszaesés tág értelemben jogi szabályozást nyert, amely a korábbi elítéléshez olyan meghatározott jogkövetkezményeket fűz, amelyek a hatáskörrel rendelkező hatóságok mérlegelési jogkörén kívül esnek.

Az első esetben egy másik tagállamban hozott büntetőítélet figyelembevétele nem jelenthet túlzott nehézséget, mivel a ténybeli elemek egyikét fogja jelenteni. A fehér könyvhöz csatolt mellékelt 5. táblázatából egyébként kitűnik, hogy azon tagállamok, amelyek a visszaesést mint jogintézményt nem szabályozzák, a többi tagállamban hozott büntetőítéleteket mint ténybeli elemet rendszerint már figyelembe veszik.

A második esetben a tagállamoknak meg kellene határozniuk, hogy mely feltételek esetén fűződnek egy másik tagállamban hozott büntetőítélethez azonos következmények. A visszaesés nemzeti jogi szabályozásai gyakran közvetlenül a büntetőjogi tényállás és a büntetések belső jogban kialakított szerkezetéhez kapcsolódnak; például minden olyan esetben, amikor a különös visszaesés jogilag szabályozott (a visszaesés azonos vagy hasonló bűncselekményre vonatkozik, például kábítószerrel való ismételt kereskedelem vagy ismételt lopás). Ezen esetekben a tagállamok feladata, hogy megtegyenek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy a többi tagállamban hozott büntetőítéleteket figyelembe vegyék.

4. cikk – Egy másik tagállamban hozott büntetőítélet figyelmen kívül hagyásának kötelező esetei

E cikk négy olyan helyzetet sorol fel, amelyek esetén egy másik tagállamban hozott büntetőítéletet nem lehet figyelembe venni. Az első három eset, amely az Unió más jogi aktusaiban is megjelenik, a „non bis in idem” elvére, a büntethetőség vagy a büntetés elévülésére, valamint a kegyelemre vonatkozik, amennyiben az adott tagállam a saját büntetőjoga értelmében szintén jogosult lehetett volna a bűncselekmény elbírálására. A negyedik eset azon tényállásokra vonatkozik, amelyek esetén a nemzeti bűnügyi nyilvántartásba való bejegyzésre vonatkozó szabályok alkalmazása az elítélésre vonatkozó bejegyzés törléséhez vezetett volna.

5. cikk – Egy másik tagállamban hozott büntetőítélet figyelmen kívül hagyásának nem kötelező esetei

A 4. cikkben felsorolt kötelező eseteken kívül a tagállamok dönthetnek majd úgy is, hogy eltekintenek a valamely másik tagállamban hozott büntetőítélet figyelembevételétől két esetben:

Az első eset a kölcsönös elismeréssel kapcsolatos jogi aktusokban szerepel, és a kettős bűnösségre vonatkozik. A tagállam eltekinthet majd a másik tagállamban hozott büntetőítélet figyelembevételétől, ha az olyan jogsértésre vonatkozik, amely a nemzeti jogában nem létezik. E lehetőség azonban korlátozott, amikor az első ítéletet egy olyan jogsértéssel kapcsolatban hozták, amely a kerethatározatnak a pénzbüntetések és pénzbírságok kölcsönös elismerésére vonatkozó listáján szerepel. Amennyiben az első ítéletet a lista valamely csoportjához tartozó bűncselekménnyel kapcsolatban hozták, úgy annak figyelembevételétől nem lehet eltekinteni a másik ügyben arra hivatkozva, hogy a kettős bűnösség elve alkalmazandó. A Bizottság itt egyébként a bűncselekmények átfogó listája mellett döntött, amely célravezetőbb, mint az európai elfogatóparancsról és az átadási eljárásokról szóló kerethatározat szűk listája, mivel tartalmazza a közúti közlekedési szabályok megsértését is, amely jogsértések esetén a visszaesés vizsgálata különösen kívánatos.

El lehet tekinteni egy másik tagállamban hozott büntetőítélet figyelembevételétől abban az esetben, ha azon tény miatt, hogy az ítéletet egy másik jogrendszerben hozták, az adott személlyel a második eljárásban szigorúbban járnak el, mintha az első ítéletet a nemzeti jog alapján hozták volna. E rendelkezés azt kívánja megakadályozni, hogy egy másik tagállamban elítélt személlyel szigorúbban járjanak el, mint egy olyannal, akit ugyanazon cselekmény miatt az adott tagállamban ítéltek el. Így vegyük például azt az esetet, amikor az első tagállamban az elítélt személy szigorúbb büntetést kap, mint a második tagállamban azonos cselekmény miatt kiszabható legmagasabb büntetés. Amennyiben az ilyen mértékű büntetés a második tagállamban az adott személyre olyan hátrányos jogkövetkezményekkel jár (például szigorúbb eljárási szabályok alkalmazása), amelyek ebben a tagállamban nem jöhettek volna szóba saját jogszabályainak (és így a büntetés jogszabályban megállapított felső határának) alkalmazása esetén, az első határozatot figyelmen kívül lehet hagyni, mivel az a tény, hogy a határozatot egy szigorúbb büntetést lehetővé tevő másik jogrendszerben hozták meg, az adott személyt kedvezőtlenebb helyzetbe hozza.

6. cikk – Egy másik tagállamban hozott büntetőítéletnek a bűnügyi nyilvántartásba való felvétele és egy másik tagállamban hozott büntetőítélet nemzeti szinten történő továbbítása

E cikk csak azon tagállamok sajátos helyzetére vonatkozik, amelyek a bűnügyi nyilvántartásukba felveszik a valamely másik tagállamban a saját állampolgáraikkal vagy a területükön lakó személyekkel szemben hozott büntetőítéleteket. Nem ír elő azonban semmilyen kötelezettséget azon tagállamok számára, amelyek nemzeti joguk értelmében nem veszik nyilvántartásba a többi tagállamban hozott büntetőítéleteket.

Az (1) bekezdés felállítja azt az elvet, amely szerint a bejegyzett büntetésnek azonosnak kell lennie az ítélethozatal szerinti tagállamban kiszabott büntetéssel, éspedig abban az esetben is, ha ez utóbbi mértéke magasabb, mint a nyilvántartásba vevő tagállamban azonos cselekmény miatt kiszabható legmagasabb büntetés. A Bizottság szerint ugyanis ebben az esetben a bejegyzésnek a valóságot kell tükröznie az ítélethozatal szerinti tagállamban kiszabott büntetés tekintetében még akkor is, ha büntetés mértéke nem felel meg a nyilvántartásba vevő tagállam szabályainak. Biztosítani kell ugyanis a ténylegesen kiszabott büntetések átláthatóságát, ami egyébként az adott személy érdekeit is szolgálhatja mindenekelőtt azokban az esetekben, amikor sor kerülhetne a büntetések összeolvadására. Más lesz a helyzet azonban akkor, ha a büntetés mértékét – például a nyilvántartásba vevő tagállamban történő végrehajtáskor – leszállítják. E kerethatározatnak azonban nem célja annak meghatározása, hogy adott esetben mely feltételekkel kerülhet sor a büntetés mértékének ilyen leszállítására.

A (2) bekezdés azon általános elvet fogalmazza meg, amely szerint egy másik tagállamban hozott büntetőítéletnek a nemzeti bűnügyi nyilvántartásba való felvétele nem eredményezhet az adott személlyel szemben kedvezőtlenebb elbánást, mintha a büntetőítéletet az adott államban hozták volna.

A (3) bekezdés kimondja, hogy az állampolgárság vagy lakóhely szerinti tagállamnak, amely valamely másik tagállamban hozott büntetőítéletet nyilvántartásba vesz, a nemzeti bűnügyi nyilvántartásában fel kell tüntetnie az ítélethozatal szerinti tagállamban az ítélettel kapcsolatban történt minden olyan további eseményt, amelyről tájékoztatják, kivéve, ha a nemzeti jogszabályok alkalmazása az elítéltre nézve kedvezőbb. Egy és ugyanazon büntetőítélet több nemzeti bűnügyi nyilvántartásba való felvétele gyakran azzal a következménnyel jár, hogy különböző jogszabályok kerülnek alkalmazásra. E cikk célja ezért az, hogy a lehetséges mértékben egységesítse az elítélésekre alkalmazandó jogi szabályokat az érintett személy jogainak messzemenő biztosításával, előírva azon állam jogának alkalmazását, amelyik rá nézve a legkedvezőbb.

7. cikk - Más jogi aktusokhoz való viszony

E cikk kimondja, hogy a tagállamok közötti viszonyokban e kerethatározat felváltja a büntetőítéletek nemzetközi érvényességéről szóló, 1970. május 28-i egyezményben foglalt rendelkezéseket. E rendelkezések szabályozzák ugyanis a valamely másik államban hozott korábbi büntetőítélet figyelembevételét.

8. cikk – Végrehajtás

E cikk előírja, hogy a tagállamok tegyenek meg minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy e kerethatározatnak 2006. december 31-ig megfeleljenek, valamint, hogy tájékoztassák a Bizottságot és a Tanács főtitkárságát azon rendelkezések szövegéről, amelyek az e kerethatározatból eredő kötelezettségeket nemzeti jogukba átültetik. E tekintetben különös figyelmet kell fordítani a 3. cikk rendelkezéseire, amelyek a korábbi büntetőítéletek figyelembevételére vonatkozó tagállami belső jogszabályok alapján nagyon különböző terjedelmű végrehajtási intézkedések tárgyát képezhetik.

E cikk értelmében a Bizottság a kerethatározat alkalmazásáról legkésőbb 2007 december 31-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.

9. cikk – Hatálybalépés

E cikk meghatározza, hogy a kerethatározat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.

2005/0018(CNS)

Javaslat

A TANÁCS KERETHATÁROZATA

az Európai Unió más tagállamaiban hozott ítéleteknek egy új büntetőeljárásban való figyelembevételéről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 31. cikkére, valamint a 34. cikk (2) bekezdésének b) pontjára,

tekintettel a Bizottság javaslatára[4],

tekintettel az Európai Parlament véleményére[5],

mivel:

(1) Az Európai Unió célul tűzte ki a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség fenntartását és fejlesztését. E célkitűzés megvalósításának feltétele, hogy a tagállamokban hozott büntetőítéletekre vonatkozó információkat figyelembe lehessen venni az ítélethozatal szerinti tagállamon kívül is újabb jogsértések megelőzése érdekében és esetleges új elítélések esetén.

(2) 2000. november 29-én a Tamperei Európai Tanács következtetéseinek megfelelően a Tanács intézkedési programot fogadott el a büntetőítéletek kölcsönös elismerése elvének végrehajtása érdekében[6]. A program 2. intézkedése előirányozza „azon elvet bevezető egy vagy több intézkedés elfogadását, amely szerint egy tagállam bírája számára lehetővé kell tenni a többi tagállamban hozott jogerős büntetőítéletek figyelembevételét az elkövető büntetett előéletének értékelésekor, visszaesői minőségének megállapításakor, valamint a büntetések típusának és végrehajtásuk megfelelő módjának meghatározásakor”. E kerethatározat célja annak meghatározása, hogy mely feltételek esetén kell lehetővé tenni egy másik tagállamban hozott ítéletnek egy másik cselekmény miatt ugyanazon személy ellen indult büntetőeljárás keretében való figyelembevételét.

(3) Egyes tagállamok következményeket fűznek a más tagállamokban hozott büntetőítéletekhez, míg más tagállamok csak a nemzeti büntetőítéleteket veszik figyelembe. E helyzet orvoslása érdekében biztosítani kell az európai polgárok közötti egyenlő bánásmódot.

(4) Fel kell állítani azon elvet, amely szerint egy másik tagállamban hozott büntetőítéletnek a többi tagállamban ugyanolyan következményekkel kell járnia, mint melyek a nemzeti büntetőítéletekhez fűződnek, függetlenül attól, hogy ténybeli következményekről vagy a nemzeti jog által előírt jogkövetkezményekről van-e szó. E kerethatározatnak azonban nem célja a nemzeti jogszabályok által a korábbi büntetőítéletekre vonatkozóan meghatározott következmények harmonizálása.

(5) A többi tagállamban hozott büntetőítéletekhez ugyanazon következményeket kell fűzni, mint amelyek a nemzeti határozatokhoz kapcsolódnak, függetlenül attól, hogy a büntetőeljárás megindítását megelőző szakaszról, magáról a büntetőeljárásról vagy a büntetés végrehajtásáról van-e szó. Amennyiben a nemzeti jogszabályok jogkövetkezményeket fűznek korábbi elítéléshez, a nemzeti végrehajtási jogszabályoknak meg kell határozniuk, hogy mennyiben jár azonos következményekkel egy másik tagállamban hozott büntetőítélet.

(6) Amennyiben valamely tagállam felveszi bűnügyi nyilvántartásába a saját állampolgáraival vagy a területén lakóhellyel rendelkező személyekkel szemben valamely másik tagállamban hozott büntetőítéleteket, úgy erre ugyanazon szabályokat kell alkalmaznia, mint egy nemzeti büntetőítélet esetén, továbbá ez nem vezethet ahhoz, hogy a valamely másik tagállamban elítélt személyekkel szigorúbban bánjanak, mint a nemzeti bíróságai által elítélt személyekkel.

(7) E kerethatározat felváltja a büntetőítéletek nemzetközi érvényességéről szóló, 1970. május 28-i egyezménynek a büntetőítéletek figyelembevételére vonatkozó rendelkezéseit.

(8) E kerethatározat tiszteletben tartja az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkében és az Európai Közösséget létrehozó szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvét, mivel a tagállamok jogi és közigazgatási rendelkezéseinek közelítését célozza, ami nem valósítható meg kielégítően a tagállamok egyoldalú fellépésével, és így az Európai Unió szintjén való összehangolt fellépésre van szükség. Az utóbbi cikkben meghatározott arányosság elvével összhangban a kerethatározat nem lépi túl e célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket.

(9) A kerethatározat tiszteletben tartja és biztosítja az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkében elismert és az Európai Unió alapjogi chartájában is megerősített alapvető jogokat és elveket.

ELFOGADTA EZT A KERETHATÁROZATOT:

1. cikk Cél

1. E kerethatározat célja annak meghatározása, hogy egy tagállam mely feltételek esetén veszi figyelembe az ugyanazon személy ellen indult új büntetőeljárásban a valamely másik tagállamban vele szemben más bűncselekmény miatt hozott büntetőítéleteket, illetve veszi fel azokat bűnügyi nyilvántartásába.

2. E kerethatározat nem érinti az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkében megfogalmazott alapvető jogok és alapelvek tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettséget.

2. cikk Fogalommeghatározások

E kerethatározat alkalmazásában:

a) „büntetőítélet”: büntetőbíróság vagy közigazgatási hatóság által hozott olyan jogerős határozat, mely utóbbi ellen büntetőügyekben hatáskörrel rendelkező bírósághoz jogorvoslat nyújtható be, és amely határozat megállapítja egy személy bűncselekményben vagy olyan cselekményben való bűnösségét, amely a nemzeti jog szerint jogellenes, büntetendő cselekmény.

b) „bűnügyi nyilvántartás”: olyan nemzeti nyilvántartás vagy nemzeti nyilvántartások, amelyek a nemzeti jognak megfelelően tartalmazzák a büntetőítéleteket;

3. cikk Valamely más tagállamban hozott büntetőítéletnek egy új büntetőeljárásban való figyelembevétele

1. Valamennyi tagállam más cselekmény miatt indult új büntetőeljárás esetén – az általa meghatározott szabályoknak megfelelően – ugyanolyan jogkövetkezményeket fűz a többi tagállamban hozott büntetőítéletekhez, mint a nemzeti büntetőítéletekhez.

2. Az (1) bekezdést alkalmazni kell a büntetőeljárás megindítását megelőző szakaszban, a büntetőeljárásban, valamint a büntetés végrehajtása során mindenekelőtt az alkalmazandó eljárási szabályok tekintetében, ideértve az előzetes letartóztatásra, a cselekmény jogi minősítésére, az alkalmazandó büntetés típusára és mértékére, valamint a végrehajtásra vonatkozó szabályokat is.

4. cikk Egy másik tagállam által hozott büntetőítélet figyelmen kívül hagyásának kötelező esetei

Egy másik tagállam által hozott büntetőítélet nem vehető figyelembe a következő esetekben:

a) a büntetőítélet ellentétes a „non bis in idem” elvével;

b) a nemzeti jog értelmében az ítélethozatal időpontjában a büntethetőség elévült, és a cselekmény elbírálására büntetőjoga értelmében e tagállam jogosult lett volna;

c) a büntetőítélet alapjául szolgáló bűncselekmény elkövetőjét kegyelemben részesítették, és büntetőjoga értelmében a tagállam a cselekmény elbírálására jogosult volt;

d) a nemzeti bűnügyi nyilvántartásba való felvételre vonatkozó nemzeti szabályok a büntetőítéletnek a nyilvántartásból való törléséhez vezettek volna.

5. cikk Egy másik tagállam által hozott büntetőítélet figyelmen kívül hagyásának nem kötelező esetei

1. Egy másik tagállam által hozott büntetőítéletet figyelmen kívül lehet hagyni, amennyiben a büntetőítélet alapjául szolgáló cselekmény a tagállam jogszabályai értelmében nem bűncselekmény.

Az (1) bekezdés nem vonatkozik a következő bűncselekmény-kategóriákra:

- bűnszervezetben való részvétel

- terrorizmus

- emberkereskedelem

- gyermekek szexuális kizsákmányolása és gyermekpornográfia

- kábítószerrel és pszichotróp anyagokkal való kereskedelem

- fegyverrel, lőszerrel és robbanóanyaggal való kereskedelem

- korrupció

- csalás, ideértve az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló 1995. július 26-i egyezmény értelmében az Európai Közösségek pénzügyi érdekeit sértő csalást is

- pénzmosás

- pénzhamisítás, az eurót is beleértve

- számítógépes csalás

- a környezet elleni bűncselekmények, ideértve a veszélyeztetett állatfajokkal, valamint a veszélyeztetett növényfajokkal és -fajtákkal való kereskedelmet

- jogellenes belépés és jogellenes tartózkodás elősegítése

- szándékos emberölés, súlyos testi sértés

- emberi szervekkel és szövetekkel való kereskedelem

- emberrablás, személyi szabadság megsértése és túszejtés

- rasszizmus és idegengyűlölet

- szervezett vagy fegyveres rablás

- kulturális javakkal való kereskedelem, ideértve a műkincsekkel és művészeti alkotásokkal való kereskedelmet is

- csalás

- befolyással üzérkedés és zsarolás

- hamisítás és szerzői jogbitorlás

- közokirat-hamisítás és azokkal való kereskedelem

- fizetőeszközök hamisítása

- hormonális anyagokkal és egyéb növekedést serkentő anyagokkal való kereskedelem

- nukleáris és radioaktív anyagokkal való kereskedelem

- lopott gépjárművekkel való kereskedelem

- erőszakos közösülés

- gyújtogatás

- a Nemzetközi Büntetőbíróság hatáskörébe tartozó bűncselekmények

- repülőgép vagy hajó eltérítése

- szabotázs

- a közúti közlekedési szabályokba ütköző magatartás, ideértve a vezetési időre és a közbenső pihenőidőre, valamint a veszélyes anyagok szállítására vonatkozó rendelkezések megsértését is

- csempészet

- szellemi tulajdonjogok megsértése

- személyek elleni fenyegetés és erőszakos cselekmény, ideértve a sporteseményeken elkövetett erőszakos cselekményeket is

- rongálás

- lopás

- az ítélethozatal szerinti tagállam által megállapított és az Európai Közösséget létrehozó szerződés vagy az Európai Unióról szóló szerződés VI. címe értelmében elfogadott jogi aktusokból eredő kötelezettségek végrehajtásának körébe tartozó bűncselekmények.

2. Az (1) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül egy másik tagállamban hozott büntetőítéletet abban az esetben is figyelmen kívül lehet hagyni, ha az a tény, hogy az adott személyt egy másik tagállamban elítélték, egy más cselekmény miatt indult új büntetőeljárás esetén kedvezőtlenebb helyzetbe hozza, mintha a büntetőítéletet nemzeti bíróság hozta volna.

6. cikk Egy másik tagállamban hozott büntetőítéletnek a bűnügyi nyilvántartásba való felvétele

1. Amennyiben egy tagállam valamely más tagállamban hozott büntetőítéletet a bűnügyi nyilvántartásába felvesz, a bejegyzett büntetésnek meg kell egyeznie a ténylegesen kiszabott büntetéssel, kivéve, ha a büntetést a nyilvántartásba vevő tagállamban való végrehajtásakor ténylegesen megváltoztatták.

2. Amennyiben egy tagállam a nemzeti jogszabályok értelmében a nemzeti bűnügyi nyilvántartásba felveszi az állampolgáraival vagy a területén lakóhellyel rendelkező személyekkel szemben a többi tagállamban hozott büntetőítéleteket, a bejegyzésre, az esetleges módosításokra vagy a törlésre vonatkozó szabályok az adott személyt nem hozhatják kedvezőtlenebb helyzetbe, mintha a büntetőítéletet a nemzeti bíróság hozta volna meg.

3. Amennyiben az ítélethozatal szerinti tagállamban a bejegyzés módosítására vagy törlésére kerül sor, az esetleges bejegyzést az állampolgárság vagy a lakóhely szerinti tagállam is módosítja, illetve törli, feltéve, hogy a módosításról vagy törlésről tájékoztatták, kivéve, ha ezen állam jogszabályai az elítéltre nézve kedvezőbb szabályokat tartalmaznak.

7. cikk Más jogi aktusokhoz való viszony

1. A tagállamok és harmadik országok közötti kapcsolatokban való alkalmazásuk sérelme nélkül, e kerethatározat a tagállamok közötti viszonyokban felváltja a büntetőítéletek nemzetközi érvényességéről szóló, 1970. május 28-i hágai egyezmény 56. cikkében foglalt rendelkezéseket.

8. cikk Végrehajtás

1. A tagállamok legkésőbb 2006. december 31-ig meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy e kerethatározatnak megfeleljenek.

2. A tagállamok tájékoztatják a Tanács főtitkárságát és a Bizottságot azon rendelkezések szövegéről, amelyek az e kerethatározatból eredő kötelezettségeket nemzeti jogukba átültetik.

3. A Tanács főtitkársága által benyújtott információk alapján a Bizottság legkésőbb 2007 december 31-ig – adott esetben jogalkotási javaslatokkal együtt – jelentést nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz a kerethatározat alkalmazásáról.

9. cikk Hatálybalépés

Ez a kerethatározat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

[1] HL C 12., 2001.1.15., 10. o.

[2] COM (2004) 664.

[3] HL C 197., 2000.7.12., 1. o.

[4] HL C […]., […]., […] o.

[5] HL C […]., […]., […] o.

[6] HL C 12., 2001.1.15., 10. o.