HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 11/34

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról szóló 1093/2010/EU rendeletnek az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló …/…/EU tanácsi rendelettel való kölcsönhatásai tekintetében történő módosításáról

(COM(2012) 512 final – 2012/0244 (COD))

és az Európai Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak egy bankunió kiépítését eredményező ütemtervről

(COM(2012) 510 final)

2013/C 11/08

Főelőadó: Carlos TRIAS PINTÓ

2012. szeptember 12-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

Az Európai Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak egy bankunió kiépítését eredményező ütemtervről

COM(2012) 510 final.

2012. szeptember 27-én a Tanács, 2012. október 22-én pedig az Európai Parlament úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról szóló 1093/2010/EU rendeletnek az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló …/…/EU tanácsi rendelettel való kölcsönhatásai tekintetében történő módosításáról

COM(2012) 512 final – 2012/0244 (COD).

2012. szeptember 17-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság Elnöksége megbízta a „Gazdasági és monetáris unió, gazdasági és társadalmi kohézió” szekciót a bizottsági munka előkészítésével.

A munka sürgősségére való tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2012. november 14–15-én tartott 484. plenáris ülésén (a november 15-i ülésnapon) főelőadót jelölt ki Carlos TRIAS PINTÓ személyében, és 194 szavazattal 15 ellenében, 22 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az EGSZB osztja az Európai Bizottság véleményét, mely szerint a bankunióval foglalkozó jelen csomaghoz vezető kiterjedt pénzügyi szabályozási reformprogram elengedhetetlen, de nem elegendő a válság kezeléséhez és a gazdasági és monetáris unió stabilizálásához (1), az euróba és az EU jövőjébe vetett bizalom helyreállításához, valamint a kormányzás javításához és az uniós banki piacok egyre nagyobb szétaprózottsága elleni küzdelemhez. Az EGSZB ezért a COM(2012) 510 ütemtervben és a COM(2012) 511 és COM(2012) 512 jogalkotási aktusokban – amelyek közül az utóbbi e vélemény tárgyát is képezi – foglalt intézkedéscsomagot megfelelőnek tartja.

1.2. Az EGSZB, amellett, hogy üdvözli az Európai Bizottság alapos munkáját, támogatja ez utóbbi arra irányuló felhívását, hogy az intézkedéseket 2012 vége előtt fogadják el, és a bankokra és a nemzeti gazdaságokra gyakorolt hatások gondos figyelembevételével készítsék elő. Elengedhetetlen lesz, hogy kormányaink a „több és jobb” Európa megteremtésére törekedjenek, és a szociálisan hasznos és gazdaságilag hatékony valódi európai kormányzás érdekében átengedjenek hatásköröket, és támogassák, hogy azok révén magas színvonalú, integráltabb felügyelet jöjjön létre.

1.3. Az intézkedések sürgősségének és elégtelenségének oka az, hogy a költségek jóval meghaladják az Unió bankjainak megmentése iránt mindeddig elkötelezett adófizetők által biztosított 4,5 milliárd eurónyi összeget. A pénzügyi válság az 1929-es nagy világválság óta legsúlyosabb világméretű recessziót okozta, amely főleg az euróövezetben éreztette hatását, ahol éppen ezért különösen fontos és sürgető az euróba és az intézmények irányításába vetett bizalom helyreállítása. Az új, szigorúbb szabályok biztonságot nyújthatnak a polgárok és a piacok számára, azonban a meglévő szabályok megkérdőjelezése, az új szabályok határozatlansága és késedelmes alkalmazása még nagyobb bizonytalanság forrása lehet. Ez indokolja, hogy az eurót támogató intézmények számára is rövidebb és pontosabb határidőket kell előírni az új szabályok alkalmazására.

1.4. Az EGSZB különösen sürgeti az egységes felügyeleti mechanizmus hatálybalépését szolgáló gyors megállapodást. Ez azt jelenti, hogy 2013-tól kezdődően immár bizonytalan célok kitűzése nélkül hozzá kell látni az egységesítéshez, hiszen a kezdeti legfőbb cél az euró megmentése oly módon, hogy az esetleges átszervezésekkel és bezárásokkal járó költségek a lehető legkevésbé terheljék az adófizetőket, hanem azokat a kellő forrással rendelkezésre álló előzetes alapok fedezzék, illetve a részvényesek és a hitelezők vállalják.

1.5. Az EGSZB egyetért azzal, hogy e célból az EKB-n belül kezdettől fogva egy felügyeleti tanács működjön, amely segíthet megelőzni az EKB monetáris tevékenységeiből fakadó esetleges összeférhetetlenségeket.

1.6. Az EGSZB támogatja, hogy az EKB lássa el az összes uniós bank felügyeletét – bármilyen kis bankokról legyen is szó –, különösen a határokon átnyúlóan tevékenykedő, konszolidált mérlegű bankokét, és a hatályos egységes szabályrendszert alkalmazza rájuk. Támogatja továbbá, hogy az EKB kapja meg azokat a feladatköröket, hatásköröket és forrásokat, amelyek elengedhetetlenek a bankok életképességét fenyegető kockázatok felismeréséhez, valamint a megfelelő korrekciós intézkedések bankoktól történő megköveteléséhez, mely intézkedésekhez a nemzeti felügyeleti hatóságoknak az egységes felügyeleti mechanizmusban való aktív részvételére van szükség. Célszerű továbbá, hogy a fogyasztóvédelem ezután is a nemzeti felügyeleti hatóságokhoz tartozzon, jóllehet az Európai Bizottság javaslata nem tér ki arra, hogy miként lehet kezelni az európai szintű prudenciális felügyelet és a nemzeti hatóságokhoz rendelt hatáskörök közötti esetleges ellentéteket.

1.7. Az EGSZB támogatja, hogy az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) és az EKB egy integráltabb pénzügyi rendszer keretében játsszon nagyobb szerepet a makroprudenciális politikák terén, és kéri az Európai Bizottságot, hogy konkrétabban határozza meg a nemzeti hatóságok és az EKB közötti együttműködést.

1.8. Az EGSZB üdvözli a részvételi záradékot alkalmazó, euróövezeten kívüli országok – az euróövezeten belüli országok jogaival megegyező jogokkal, egyszerűbb és vonzóbb részvételi eljárások révén, az EUMSZ sérelme nélkül megvalósuló – részvételének előmozdítására irányuló szándékot.

1.9. Az EGSZB elengedhetetlennek tartja az Európai Bankhatóság (EBH) és az EKB közötti jó kapcsolatokat, miközben tudatában van annak, hogy a kezdeti szakaszban egyes feladatkörök között átfedések lesznek. A döntéshozatal tekintetében a szavazási eljárásoknak az EBH-rendelet módosításai és a független munkacsoportnak biztosított erősebb döntéshozatali hatáskörök szerinti kiigazítását még tovább kell elemezni és gondolni, hogy ki lehessen egyensúlyozni az egységes felügyeleti mechanizmusban részt nem vevő tagállamok belső piaci banki érdekeit (a gazdasági és monetáris unió teljes kiépítéséről szóló, 2012. október 18-án elfogadott európai tanácsi következtetéseknek megfelelően), elkerülve az eurózónába történő integráció – blokkoló kisebbségek miatti – lebénulásának kockázatát. Fontos, hogy elkerüljük a kétszintű piac kialakulását a pénzügyi szolgáltatások terén, ezért veti az EGSZB ezt a kérdést.

1.10. Továbbá az EKB-nak, az ERKT-nak és az új európai pénzügyi felügyeleti hatóságoknak, köztük a független munkacsoportnak, be kellene vonniuk munkájukba a civil szervezeteket, különösen a fogyasztói szervezeteket és a szakszervezeteket (2), megőrizve azok nagyfokú függetlenségét, átláthatóságát és a politikai nyomással szembeni ellenálló képességét.

1.11. A hitelintézetek feletti felügyelet átadásának üteme és az Európai Bankhatóságnál (EBH) – amelynek fő szerepe a szabályok és a technikai előírások koherenciájának és harmonizálásának biztosítása annak érdekében, hogy azok ez egész EU-ra kiterjedjenek – bevezetett megfelelő változtatások ugyanolyan alapvető elemek, mint a bankok számára előírt szigorúbb prudenciális követelmények (3), a közös betétbiztosítási rendszer megerősítését és javítását célzó intézkedések (4) és a válságok integrált kezelése a bankok helyreállítására és szanálására szolgáló eszközökkel (5), amelyek célja az ágazat európai megerősítése és a jövőbeni – különösen a befektetési bankok ügyfelei által vállalt nagyobb kockázatból származó – fertőzések megelőzése. Az EGSZB arra buzdítja az Európai Bizottságot, hogy ezen egységes szabályrendszerhez határozzon meg konkrét időbeli és funkcionális célkitűzéseket.

1.12. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy javasoljon menetrendet és részleteket az egységes szanálási mechanizmus (6), valamint a konkrét meghatározásra váró egyéb fontos célok tekintetében, így például az esetleges válsághelyzetek kezelése tekintetében a közös felügyeleti intézkedések során. A bankunió így hitelesebbé és az egész egységes piac közös alapjává válna. El kell kerülni, hogy a viszonylag kis jelentőségű csődök határokon átterjedő, rendszerszintű károkat vagy bizalmatlanságot okozzanak, a pénzek kivonását és más országokban való elhelyezését, valamint bármely nemzeti bankrendszer meggyengülését idézve elő. Egyetértünk azzal, hogy az egységes szanálási mechanizmus utólag, a válsághelyzetek kezelésében további koordinációs feladatokat láthat el. Azonban a felügyeletnek és a szanálásnak együtt kell haladnia, hogy egy adott bank felszámolására irányuló esetleges európai szintű döntés ne a tagállamot sújtsa, és a betétek kifizetésének költségei ne ez utóbbit terheljék.

1.13. Az EGSZB arra ösztönzi az EU többi intézményét, hogy azokat az alapelveket, amelyeknek az azokból eredő valamennyi szabályt és az egyéb vívmányokat inspirálniuk kell, ne a hatalom, hanem a jog erejét használva érvényesítésék. Ezen alapelvek betartása még parancsolóbb szükséglet az euróövezetben, hogy a bankuniót a költségvetési unió felől lehessen segíteni, egyrészt egy közös adósságkibocsátási mechanizmus révén, másrészt egy költségvetési transzfermechanizmus segítségével, amely azokat a ciklusokat ellensúlyozza, amelyek olyan aszimmetrikus megrázkódtatásokat okoznak, mint amilyeneket az utóbbi években az euróövezet országai elszenvedtek. Az egységes felügyeleti mechanizmust az intézményeket terhelő felügyeleti díjakból lehet finanszírozni, amelyeknél figyelembe kell venni a felügyelet alá kerülő intézmények kockázati profilját. Az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottságnak egy zöld vagy fehér könyvet kellene készítenie a bankunió – egyebek mellett – harmonizált módon történő finanszírozásáról, hogy meg lehessen határozni a pénzügyi és banki tevékenységekre kivetett adókat és illetékeket, amelyek szükségesek, azonban jelenleg szétaprózódást okoznak.

1.14. A bankunió az első lépés afelé, hogy az euróövezet és ez egész Unió pozitív pályára álljon és felülkerekedjen eredeti hibáin, és az egységes piac ismét versenyképessé váljon, hogy elérhesse az Európa 2020 stratégia célkitűzéseit. Így elkerülhető – a Nemzetközi Valutaalap legutóbbi jelentései szerint – a Bázel III. megállapodás nyomán kialakult árnyékbankrendszerhez kapcsolódó pénzügyi innovációk áradata. Az EGSZB kéri az Európai Bizottságot, hogy gyorsabban alapozza meg a befektetési és kereskedelmi bankok új modelljeit, hiszen az árnyékbankrendszer számos országban jelentősebbé kezd válni, mint a hagyományos, szabályozott bankrendszer.

1.15. Az EGSZB javasolja az Európai Bizottságnak és az európai társjogalkotóknak, hogy e projektet tegyék a pénzügyi és digitális integráció eszközévé. Az egységes felügyeleti mechanizmus végrehajtóinak felelősségteljesen és demokratikus ellenőrzés alatt kell működniük, és az Európai Parlament előtt rendszeresen, illetve valahányszor arra felhívást kapnak, be kell számolniuk. Mindez növelné e kérdések politikai láthatóságát, és elősegítené az európai intézmények nagyobb támogatottságát a polgárok körében.

1.16. Végül a bankuniónak nemcsak az euróövezetet és az Unió egészét kell szolgálnia, hanem együttműködési és versenyképességi célkitűzéseinek az euróövezeten kívüli befolyási területekre és a világ többi részére is ki kell vetülniük.

2. Előzmények és bevezetés

2.1. 2011. január 1-jén megkezdte működését az 1093/2010/EU rendelet által, a Larosière-jelentés ajánlásai alapján létrehozott bankhatóság, hogy átalakítsa a felügyeleti hatóságok szervezetét, és létrehozzon egy új, integrált európai rendszert, amely három hatóságból (bankok, tőzsdepiacok, biztosítók és nyugdíjalapok hatóságai), valamint az Európai Rendszerkockázati Testületből (ERKT) áll.

2.2. Ezzel párhuzamosan, 2010. júliustól kezdve megerősítették a fogyasztóvédelmet és a pénzügyi szolgáltatások iránti bizalmat a bankokra (MEMO/10/318), a befektetési intézményekre (MEMO/10/319) és a biztosítótársaságokra (MEMO/10/320) vonatkozó betétgarancia-programokkal, továbbá az Európai Bizottság 2012. június 6-án új válságkezelő intézkedéseket jelentett be azzal a céllal, hogy megelőzze az esetleges jövőbeni bankmentő intézkedéseket. Az Európai Bizottság e felügyeleti keretet az „Impulzusok az európai gazdaság élénkítéséhez” című, 2009. március 4-i közleményében javasolta, majd az új rendszert részletesebben ismertette az „Európai pénzügyi felügyelet” című, 2009. május 27-i közleményében. 2009. június 19-én az Európai Tanács mindkét közleményt megerősítette; a Tanács szerint a rendszernek a nemzeti felügyelet színvonalának javítását és következetességének növelését, és a több országra kiterjedő tevékenységet folytató csoportok felügyeletének megerősítését kell szolgálnia, valamint tartalmaznia kell a belső piac valamennyi pénzügyi intézményére alkalmazható egységes szabályrendszert. Az Európai Bizottság hangsúlyozta továbbá, hogy az új európai felügyeleti hatóságoknak a minősítő ügynökségek feletti felügyeleti jogkörrel kell rendelkezniük (e célból az 1060/2009//EK rendeletet az 513/2011/EU rendelettel módosították).

2.3. E fáradságos szabályozási folyamat befejezéséhez az Európai Bizottság a bankunió kiépítését eredményező ütemtervről szóló közleményében javaslatot tesz az összes uniós bankra és egyéb pénzügyi intézményre egyaránt érvényes, magas színvonalú, közös prudenciális szabályozás alapjainak lerakására, egy egységes szabályrendszer alatt egyesítve a felügyeleti, szanálási és betétbiztosítási mechanizmusokat.

2.4. Ennek érdekében kéri, hogy 2012 végéig szülessen meg a megállapodás öt főbb intézkedés tekintetében. Ezek közül három az EGSZB által már véleményezett vagy tanulmányozás alatt álló jogalkotási aktus: a bankokra vonatkozó tőkekövetelmények végrehajtásának biztosítása (a tőkekövetelményekről szóló IV. irányelv) (7), a betétbiztosítási rendszerekről szóló irányelv és a bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló irányelv. Két további intézkedés, az ütemterv mellett, a jelen vélemény tárgyát képezi: az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletével kapcsolatos feladatokkal történő megbízásáról szóló, valamint az európai felügyeleti hatóság (EBH) létrehozásáról szóló 1093/2010/EU rendeletet módosító új rendelet, amelyre a hatóság és a jövőbeni egységes felügyelet munkájának jobb összehangolása, valamint – az egységes piac megőrzése érdekében – a döntéshozatalnak az egységes felügyeleti mechanizmushoz tartozó és azon kívüli országok közötti kiegyensúlyozása céljából van szükség. Ezen az öt intézkedésen túl az Európai Bizottság bejelenti az egységes szanálási mechanizmust és a szanálási eszközök összehangolását.

2.5. Az ütemterv egy olyan időben érkezik, amikor az eurón alapuló pénzügyi integráció modellje a 2007-ben kezdődött válság következtében kimerült. A részvény- és kötvénypiacok gyors európai integrációjának sikerei magukkal vonták a banki területeket, de inkább a nagykereskedelmi piacokat (bankközi ügyletek, értékpapírok stb.), semmint a hitelek és bankbetétek lakossági piacát. Azonban a válság miatt a lakossági piacok az aktuális tendenciákat követve a szétaprózódás felé haladtak, és ezt követte a nagykereskedelmi piacok renacionalizációja, amit a felügyeleti hatóságok, a szanálási keretek és a betétbiztosítás továbbra is nemzeti jellege ösztönzött (8). Különösen gyors az adósságpiacok renacionalizációja.

2.6. A válság miatti kiigazítások és megszorítások nyomán az euróövezetben jobban csökkent a GDP és a foglalkoztatottság. Az Európai Bizottság elnöke ezért 2011. október 23-án az európai vezetők előtt kijelentette, hogy a válságból kifolyólag az EU 2007 és 2010 között kétmilliárd eurót veszített a gazdasági növekedés visszaesése miatt (9).

2.7. Az IMF adatai szerint az Egyesült Államok és hét európai ország 2010 végéig a válság kezdete óta bankmentésre fordított állami pénzek mintegy harmadrészét beszedte (1,8 milliárd dollárt az 5,2-ből). A következő években adók és egyéb intézkedések révén szinte a teljes maradék összeget be lehet szedni, amennyiben az adósságproblémákkal összefüggő újabb esetleges bankválság nyomán kialakuló recesszió azt meg nem akadályozza.

2.8. Az ütemterv a felügyelet euróövezeten belüli hatálybalépésére vonatkozóan konkrét időpontokat jelöl meg (10), de az egységes felügyeleti mechanizmus és az egységes szanálási mechanizmus egészét tekintve nem, noha az Európai Bizottság szerint az előbbi a helyzet stabilizálásához különösen fontos, és feltétele a bankok ESM általi közvetlen feltőkésítésének.

2.9. Végül a bankunió felé vezető folyamat lezárása érdekében elengedhetetlen az Európai Bizottság által megkezdett intézkedések felgyorsítása és megerősítése: az árnyékbanki tevékenység szabályozása (IP/12/253); a hitelminősítések megbízhatóságának javítása (IP/11/1355); a fedezeti alapokra (IP/09/669), a short ügyletekre (IP/10/1126) és a származtatott termékekre vonatkozó szabályok szigorítása (IP/11/1238); a felelőtlen magatartást ösztönző banki javadalmazási politikák korlátok közé szorítása (IP/09/1120); valamint a könyvvizsgálati (IP/11/1480) és a számviteli (IP/11/1238) ágazat reformja. Szintén elengedhetetlen az adóparadicsomok megszüntetésével kapcsolatos EGSZB-ajánlások figyelembevétele (11).

3. Általános észrevételek

3.1. A válságnak az EU-t sújtó többletköltségei (12) felerősítették a különböző országok közötti egyenlőtlenségeket és aszimmetriát, rontották bizonyos igen fontos – és szerződésekkel támogatott – politikák, így a monetáris, a kereskedelem-, a kohéziós és a fenntarthatósági politika hatékonyságát, továbbá a pénzügyi és bankpiacok széttöredezését, és az Európa 2020 stratégiának az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedéssel, illetve a gazdasági irányítás megszilárdításával kapcsolatos célkitűzéseitől való eltávolodást vonták maguk után (13). Miközben néhány kivételes ország csökkentette kamatterheit, a súlyosabb pénzügyi és adósságválságot átélő országok jóval nagyobb állami pénzösszegeket költöttek a kamatokra, és kénytelenek voltak csökkenteni az állami szektorban fizetett béreket, a nyugdíjakat, az oktatási és egészségügyi kiadásokat, valamint a műszaki és szociális infrastruktúrába irányuló beruházásokat (14).

3.2. A demokratikus eljárások szükséges javítását össze kell egyeztetni a bankunió azon célkitűzésével, hogy elősegítse a megtakarítások és befektetések közötti pénzközvetítést, ami a bankok eredeti feladata, és ami együtt jár a technikai hatékonyság és a forráselosztás hatékonyságának ellenőrzésével; mindez hozzájárul az Unió jog elveinek megvalósításához, és valamennyi polgár szabadságait és érdekeit érinti.

3.3. Jóllehet a válság kezdete óta számos intézkedést fogadtak el azzal a céllal, hogy a pénzügyi intézmények iránti bizalmatlanság ne hasson ki az euróövezet országainak államadósságára, ebből az ördögi körből még nem sikerült kilépni. Annak érdekében, hogy a pénzügyi intézmények ismét ellássák feladatukat, a megtakarítások és befektetések közötti pénzközvetítést, a közgazdasági elmélet pozitív – és nem negatív – újraelosztási politikákat ajánl, például a közös adósságkibocsátási mechanizmusokat és a költségvetési transzfermechanizmusokat, amelyek az aszimmetrikus megrázkódtatásokat kiváltó ciklusok ellen hatnak (15).

3.4. Az átláthatóság előmozdításával és a világ pénzügyi rendszerét fenyegető kockázatok csökkentésével kapcsolatos feladatok, az IMF és a Világbank legutóbbi jelentéseinek ajánlásai szerint, messzemenően összeegyeztethetők a pénzügyi és digitális integráció irányvonalával és a fogyasztói jogok védelmével, aminek megvalósítását az Unió megkezdte, és amit az Európa 2020 stratégiában megerősített.

3.5. Végezetül, a demokratikus ellenőrzés erősítésének nemcsak a szerződésekkel és az elvekkel való összhang növelését kell szolgálnia, hanem elő kell segítenie a bankunió és az Európa 2020 stratégia összehangolását, amely politikai projektünk jövője szempontjából létfontosságú.

4. Részletes megjegyzések

4.1. Az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottság által javasolt ütemterv megfelelően hozzájárul az európai kormányzáshoz, és egyetért azzal, hogy sürgősen szükség van a két új jogalkotási aktusra és a bejelentett következő intézkedésekre, amelyek mind nélkülözhetetlenek az euróval és az Unió jövőjével szembeni bizalomhiány leküzdéséhez.

4.2. Az egységes felügyeleti mechanizmus elsődleges célja a bankok centralizált felügyeletének megteremtése, amely a nemzeti hatóságok mai hálózata által végrehajtott felügyeletnél hatékonyabb, további célja pedig működésének az egységes szanálási mechanizmussal való összehangolása, az egyes bankok esetleges felszámolásáról szóló döntéshez fűződő politikai érdekek kiküszöbölésével.

4.3. A számos ok közül, amelyek miatt az EKB a legalkalmasabb a felügyelet centralizálására, kiemelkedik az EKB hálózata, függetlensége és az a tény, hogy az EUMSZ rendelkezik róla, aminek következtében a magas színvonalú felügyelethez nincs szükség a bank reformjára.

4.4. Az EGSZB támogatja, hogy a 2005/60/EK irányelvnek (16) megfelelően a pénzmosás és a terrorizmus elleni küzdelemmel kapcsolatos hatáskörök, valamint a harmadik országbeli hitelintézetek feletti felügyeleti jogkörök maradjanak a nemzeti felügyeleti hatóságok kezében. Ugyanakkor azt kéri, hogy egységes szanálási mechanizmusból zárják ki azokat az országokat, amelyek bármilyen okból nem voltak képesek teljes körűen végrehajtani az irányelvet. Továbbá a centralizált felügyelet működésének elősegítése érdekében szorgalmazni kellene az érintett nemzeti központi bankok alapszabályainak megfelelő módosítását, hogy az információáramlás zavartalan legyen.

4.5. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy biztosítani kell, hogy azok a személyek, akik egy olyan ország felügyeleti hatóságánál tevékenykedtek, amelyikben rendszerszintű felügyeleti problémák voltak, a bankunión belül sehol ne tölthessenek be felelős pozíciót. A szavazati rendszert is úgy kell átalakítani, hogy a szavazásból kizárják azokat a tagokat, akik esetében összeférhetetlenség állhat fenn. A vezető pozícióban lévők függetlenségét és felelősségét a kötelességmulasztás esetére kiszabott büntetésekkel kell alátámasztani, hiszen az ilyen mulasztások komoly kárt okoznak egyfelől a bankoknak és a pénzügyi rendszer megfelelő működésének, másfelől a gazdaságnak, az üzleti szférának és a polgároknak.

4.6. A pénzügyi ágazat az új szabályozási keretre innovatív termékek kialakításával reagál, amelyekkel megkerülhetők az új szabályok. Az IMF legutóbbi jelentéseiben az innovatív pénzügyi termékek újabb hullámára hívja fel a figyelmet, amelyek néhány esetben hasonlatosak azokhoz, amelyek a jelenlegi válságot okozták, ezért a centralizált felügyelet költségeinek meghatározásakor figyelembe kell venni a különböző szereplők kockázati profilját, hogy ne azok az intézmények viseljék a terheket, amelyek távol tartják magukat az efféle gyakorlatoktól.

4.7. Az EGSZB következésképpen figyelmeztet az árnyékbanki tevékenység Unión belüli terjedésének valós kockázatára, mely tevékenység újólag veszélyeztetné mind a pénzügyi ágazat működését, mind az európai polgárok elveit, értékeit és jogait.

4.8. A lehetőségek minél jobb kihasználása érdekében az új bankuniónak szorosabban együtt kell működnie a már létező egyéb egyesülésekkel, hogy jobban kihasználhassa ezen egyesülések pénzügyi intézményeiben – főleg a leginkább globalizált, és különösen a legközelebbi, az euróövezethez tartozó vagy attól függő területeken működő pénzügyi intézményekben – rejlő lehetőségeket (közvetlen vagy közvetett módon az eurót több mint 50 országban használják fizetőeszközként).

Kelt Brüsszelben, 2012. november 15-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) A bankunióval foglalkozó jelenlegi csomag előtt az EU már nyolc jogszabályt elfogadott, tizennégy együttdöntési eljárás alatt van, és további egy javaslati szakaszban van: http://ec.europa.eu/internal_market/finances/policy/map_reform_en.htm.

(2) Lásd az EGSZB véleményét: „Hogyan vonjuk be a civil társadalmat a pénzügyi szabályozásba?” – HL C 143., 2012.5.22., 3. o.

(3) http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/new_proposals_en.htm.

(4) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2009:068:0003:0007:HU:PDF.

(5) http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/index_en.htm.

(6) http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/HU/ec/131290.pdf.

(7) http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/new_proposals_en.htm.

(8) Lásd: Európai Központi Bank (EKB): Financial Integration in Europe, 2012. április, Európai Bizottság (EB): European Financial Stability and Integration Report 2011, 2012. április, továbbá: EFSIR 2010, 2011. május.

(9) http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/barroso_european_council_23_october_2011_hu.pdf.

(10) 2013. július 1-jén a rendszerszintű jelentőséggel bíró, legfontosabb európai bankok, 2014. január 1-jén pedig az összes többi bank az EKB felügyelete alá kerül, így 2014. január 1-jével az euróövezet összes bankja európai uniós szintű felügyelet alatt fog állni.

(11) Lásd az EGSZB véleményét: „Pénzügyi és adóparadicsomok: fenyegetés az EU belső piaca számára”, HL C 229., 2012.7.31., 7. o.

(12) Douglas Elliott, Suzanne Salloy, André Oliveira Santos: Assessing the Cost of Financial Regulation, IMF.

(13) http://ec.europa.eu/europe2020/index_en.htm.

(14) IMF: Safer Global Financial System Still Under Construction, Global Financial Stability Report, 2012.

(15) Enderlein et al.: Completing the Euro, Report of the Tommaso Padoa-Schioppa Group, 2012. június.

(16) Lásd még a pénzmosásról szóló, idevonatkozó EGSZB-véleményeket: HL C 75., 2000.3.15., 22. o. és HL C 267., 2005.10.27., 30. o.