[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 4.7.2006

COM(2006) 374 végleges

2004/0055 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYEAZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján

a Tanácsnak az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadására vonatkozó közös álláspontjáról

2004/0055 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYEAZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján

a Tanácsnak az európai fizetési meghagyásos eljárás létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadására vonatkozó közös álláspontjáról

1. ELŐZMÉNYEK

A javaslat az EP és a Tanács felé történő továbbításának időpontja(COM(2004)173 végleges – 2004/0055 COD dokumentum): | 2004.3.19. |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményének kelte: | 2005.2.9. |

Az Európai Parlament véleményének (első olvasat) kelte: | 2005.12.13. |

A módosított javaslat továbbításának időpontja: | 2006.2.8. |

A közös álláspont elfogadásának időpontja: | 2006.6.30. |

2. A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK CÉLJA

A nem vitatott kintlévőségek gyors behajtása kiemelt jelentősséggel bír az Európai Unió gazdasági szereplői számára és a belső piac megfelelő működése szempontjából. Egy olyan jogi keret, amely nem garantálja, hogy a hitelező gyorsan behajthassa a nem vitatott követeléseket, előidézheti a rosszhiszemű adósok bizonyos fokú büntetlenségét, valamint ösztönzőleg hathat arra, hogy a fizetést szándékosan saját előnyükre visszatartsák. A késedelmes fizetések képezik a fizetésképtelenség leggyakoribb okát, amely a vállalkozások – különösen a kis- és középvállalkozások – túlélését fenyegeti, és nagyszámú munkahely elvesztéséhez vezet.

Még a nem vitatott követelések behajtása esetén is a hosszadalmas, nehézkes és költséges bírósági eljárások megindításának szükségessége elkerülhetetlenül súlyosbítja e hátrányos gazdasági hatásokat. Ez a helyzet többféle kihívást jelent a tagállamok igazságszolgáltatási rendszerei számára. Lényegessé vált az eljárás lehető legkorábbi szakaszában az igazán vitás ügyek megkülönböztetése azoktól az ügyektől, amelyekben valójában nincsen jogi vita. Az ilyen megkülönböztetés szükséges, jóllehet nem elégséges feltétele a bíróságok rendelkezésére bocsátott korlátozott források hatékony felhasználásának. Lehetővé teszi a bíróságok számára, hogy a vitás peres ügyre összpontosítsanak, és arról ésszerű időn belül döntsenek. A kívánt eredmény azonban csak akkor érhető el, ha létezik egy gyors és hatékony eljárás a nem vitatott követelések esetére.

A javaslat célkitűzése, hogy a nem vitatott pénzkövetelések behajtásához az egész Európai Unióban egységes, gyors és hatékony eljárást vezessen be.

3. MEGJEGYZÉSEK A KÖZÖS ÁLLÁSPONTRÓL

3.1. Általános észrevétel

A Tanács a közös álláspontot egyhangúan fogadta el. A közös álláspont lényegében megőrzi a módosított javaslat szerint módosított eredeti bizottsági javaslatban foglaltakat.

A közös álláspontban foglalt főbb módosítások az alábbi kérdéseket érintik:

– a közös álláspont az alkalmazási kört a határokon átnyúló ügyekre korlátozza; a fogalommeghatározás szerint határokon átnyúló ügynek az az ügy minősül, amelyben legalább az egyik fél lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam eltér a megkeresett bíróság székhelye szerinti tagállamtól;

– számos módosítást eszközöltek a szövegen annak érdekében, hogy lehetővé váljon a kérelmek elektronikus és automatizált feldolgozása (lásd 7. cikk (5) bekezdése, 7. cikk (6) bekezdése, 8. cikk, 16. cikk (4) bekezdése és a 16. cikk (5) bekezdése);

– az eredeti kétlépcsős fizetési meghagyásos eljárást egyetlen szakaszból álló eljárás váltotta fel. Az eljárásban részt vevő felek jogainak védelme érdekében azonban további eljárási garanciákkal egészítették ki a szöveget (lásd különösen a 8., a 10., a 11. és a 12. cikket). A kérelem megérkezésekor a bíróság a kérelem formanyomtatványa alapján megvizsgálja, hogy az elfogadhatósági feltételek teljesülnek-e, és a követelés megalapozottnak tűnik-e. E vizsgálat alapján a bíróság a kérelmet elutasíthatja, vagy európai fizetési meghagyást bocsáthat ki;

– az eredeti javaslattól eltérően a rendelet immáron lehetővé teszi európai fizetési meghagyás kibocsátását a követelés egy részére is, feltéve hogy a kérelmező ezzel egyetért;

– a rendelet világossá tette az eljárás különböző szakaszaira vonatkozó határidőket. A következetesség biztosítása érdekében a rendelet egységesen 30 napos határidőt ír elő az európai fizetési meghagyás kibocsátására és az ellentmondás benyújtására;

– az eredeti javaslattól eltérően a rendelet most már végrehajtási rendelkezéseket is tartalmaz (lásd a 21., a 22. és a 23. cikket). A végrehajthatóvá nyilvánítási eljárás ( exequatur ) eltörlése bekerült magának a rendeletnek a szövegébe a nem vitatott követelésekre vonatkozó európai végrehajtható okirat létrehozásáról szóló 805/2004/EK rendeletben már előirányzott minimumszabályok fenntartása mellett;

– a közös álláspont részletes felülvizsgálati záradékot tartalmaz.

A többi módosítás természete inkább alaki, és a szöveg könnyebb olvashatóságát szolgálja.

A Bizottság a közös álláspontot elfogadhatónak tartja, amely – jóllehet módosítja a Parlament véleményét követően módosított eredeti bizottsági javaslat néhány jellegzetes vonását – hű marad a célkitűzéshez, vagyis hogy egyszerűbbé és gyorsabbá váljon a nem vitatott pénzkövetelésekkel kapcsolatos jogviták rendezése, és csökkenjenek az ezzel járó költségek.

3.2. A Parlament módosításainak eredménye

Az összes parlamenti módosítás bekerült a Bizottság módosított javaslatába és a közös álláspontba is. Néhány esetben azonban a Tanácsban folyó tárgyalások és a szöveg jogi/nyelvi szakértők általi felülvizsgálata rámutatott néhány technikai jellegű pontosítás szükségességére. A preambulumbekezdéseket és a formanyomtatványokat a rendelet szövegéhez igazították és aktualizálták.

Egy esetben fordul elő eltérés a módosított javaslat és a közös álláspont között, ez pedig a 3. cikk (1) bekezdése:

– a módosított javaslat 3. cikkének (1) bekezdése: „E rendelet alkalmazásában határokon átnyúló ügynek az az ügy minősül, amelyben legalább az egyik fél lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye szerinti állam eltér a megkeresett bíróság székhelye szerinti tagállamtól.”

– a közös álláspont 3. cikkének (1) bekezdése: „E rendelet alkalmazásában határokon átnyúló ügynek az az ügy minősül, amelyben legalább az egyik fél lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam eltér a megkeresett bíróság székhelye szerinti tagállamtól.”

A Bizottság továbbra is fájlalja, hogy az alkalmazás azon ügyekre korlátozódik, amelyekben mindkét fél valamely tagállamban lakik, és ennek megfelelő nyilatkozatot is tesz.

A Tanács közös álláspontját az Európai Parlamenttel együttműködve dolgozta ki annak érdekében, hogy már az első olvasatban megállapodásra lehessen jutni. Az Európai Parlament ennélfogva várhatóan nem kéri a közös álláspont módosítását.

4. KÖVETKEZTETÉS

A Bizottság a közös álláspontot elfogadja annak tükrében, hogy az tartalmazza a Bizottság eredeti javaslatának alapvető elemeit, valamint a módosított javaslatába felvett parlamenti módosításokat.

5. A BIZOTTSÁG NYILATKOZATA

A közös álláspont elfogadása alkalmából a Bizottság a következő nyilatkozatot teszi:

_____________

A BIZOTTSÁG NYILATKOZATA

A Bizottság kijelenti, hogy e rendelet alkalmazásában a „határokon átnyúló ügy” fogalmának meghatározása nem a Szerződés 65. cikkében foglalt – a Közösség fellépésének a több államra kiterjedő vonatkozású ügyekre való korlátozásával kapcsolatos – kötelezettség értelmezését jelenti, hanem csak egy lehetőség arra, hogy e rendelet alkalmazási körét a 65. cikk összefüggésében korlátozzák.

A nemzetközi magánjoggal kapcsolatos jogi eszközök esetén nem szükséges a „határokon átnyúló” általános fogalommeghatározásra való utalással korlátozni az alkalmazási kört.

Alaposan, esetről esetre meg kell vizsgálni, hogy szükséges vagy célszerű-e felvenni a „határokon átnyúló” általános fogalommeghatározást egyéb, nem a nemzetközi magánjoghoz tartozó jogi eszközökbe – mint például a közvetítésről szóló javasolt irányelvbe, amelynek jellege eltér e rendelettől –, az egyes jogi eszközök célkitűzéseit figyelembe véve.