ÁLLAMI TÁMOGATÁS – SPANYOLORSZÁG

az SA.54155 (2021/NN) állami támogatás – Az Antinra vonatkozó választottbírósági ítélet – Spanyolország

Felhívás észrevételek benyújtására az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (2) bekezdése értelmében

(EGT-vonatkozású szöveg)

(2021/C 450/02)

2021. július 19-én kelt levelével, amelynek hiteles nyelvi változata megtalálható ezen összefoglaló végén, a Bizottság értesítette Spanyolországot arról, hogy a fent említett intézkedéssel kapcsolatosan az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról határozott.

Az érdekeltek a bizottsági eljárás tárgyát képező támogatásra vonatkozó észrevételeiket az alábbi összefoglaló és az annak végén található levél közzétételét követően egy hónapon belül tehetik meg az alábbi címen:

European Commission (Európai Bizottság), Directorate-General for Competition (Versenypolitikai Főigazgatóság) State Aid Greffe (Állami Támogatások Iktatási Osztálya) 1049 Brussels BELGIUM Fax: + 32 2 296 12 42 Stateaidgreffe@ec.europa.eu

Az észrevételeket a Bizottság továbbítja Spanyolországnak. Az észrevételek benyújtói kérésüket megindokolva, írásban kérhetik adataik és/vagy a benyújtott észrevételek részeinek bizalmas kezelését.

2019. április 17-én Spanyolország bejelentette a beruházási viták rendezésének nemzetközi központja (ICSID) égisze alatt létrehozott választottbíróság (a továbbiakban: bíróság) által az ICSID ARB/13/31. sz. választottbírósági eljárás keretében az Antin Infrastructure Services Luxembourg S.à.r.l. és az Antin Energia Termosolar B.V. (a továbbiakban: együttesen: Antin) kontra Spanyolország ügyben 2018. június 15-én hozott választottbírósági ítéletet. A 2019. január 29-én módosított ítélet 101 millió eurós kártérítést biztosít az Antinnak, valamint az ezen összeg után járó kamatokat és a választottbírósági eljárás költségeihez való hozzájárulást, amelyet Spanyolországnak kell fizetnie az Energia Charta Egyezmény Spanyolország általi megsértése miatt (a továbbiakban az ítélet vagy az intézkedés).

2011-ben az Antin befektetett az „Andasol vállalatokban”, azaz az Andasol-1 Central Termosolar UNO S.A.-ban és az Andasol-2 Central Termosolar DOS-ban való 45 %-os részesedés megvásárlásába. Az Andasol társaságok tulajdonában és üzemeltetésében van az Andasol-1 és az Andasol-2 erőmű, két, egyenként 49,9 MW kapacitású, a spanyolországi Granadában található koncentrált naperőmű (a továbbiakban együttesen: Andasol erőművek). Az Andasol erőművek építése 2008-ban és 2009-ben fejeződött be, és 2009-ben bejegyezték őket a villamosenergia-termelő létesítmények vonatkozó adminisztratív nyilvántartásába.

Az Antin befektetésének idején az Andasol erőművek részesültek az akkoriban érvényben lévő gazdasági támogatási rendszerből (a továbbiakban: a 2007-es rendszer). A 661/2007, 1578/2008 és 6/2009 királyi rendeletek által szabályozott rendszer célja a megújuló energiaforrásokból történő villamosenergia-termelés ösztönzése volt. A 2007-es rendszer keretében az Andasol erőművek 2009 és 2012 között a földgázzal termelt villamos energiára is kaptak támogatást.

A 2007-es programot Spanyolország egy sor jogi aktussal, azaz a 9/2013-as királyi törvényerejű rendelettel, a 24/2013-as törvénnyel, a 413/2014-es királyi rendelettel és az IET/1045/2014-es és IET/1459/2014-es rendeletekkel (a továbbiakban: a 2013-as rendszer) módosította. A 2013-as rendszer a 2007-es rendszerhez képest más módszert alkalmaz a megújuló energiaforrásokat hasznosító létesítmények díjazásának kiszámítására. A 2013-as rendszer 2017-ben kapott állami támogatási engedélyt (lásd az SA.40348 – 2017-es bizottsági határozat) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó környezetvédelmi és energetikai állami támogatásokról szóló iránymutatás alapján (1). Spanyolország azt állította, hogy az Andasol-erőművek a 2013-as program keretében a mai napig támogatást kapnak.

2017 augusztusában az Antin 75,2 millió euróért eladta az Andasol erőművekben lévő befektetését a Cubico Sustainable Investments Limitednek.

Az Antin szerint a koncentrált naperőművekre – amelyekbe az Antin befektetett – alkalmazandó spanyol jogi keretben bekövetkezett változások súlyos és jelentős károkat okoztak a befektetéseinek, és ellentétesek voltak Spanyolország Energia Charta Egyezményből eredő kötelezettségeivel, különösen a 10. cikk (1) bekezdése szerinti igazságos és méltányos bánásmód elvével. Ezért 2013 novemberében az Antin keresetet nyújtott be Spanyolország ellen a bírósághoz.

A bíróság megállapította, hogy Spanyolország megsértette az Energia Charta Egyezmény 10. cikkének (1) bekezdését azáltal, hogy nem biztosított igazságos és méltányos bánásmódot az Antin beruházásai számára, és kártérítést ítélt meg. Ezt a megújuló létesítmények díjazási rendszerének szabályozási változtatásai okozták, amelyeket a Spanyolország által 2013 júliusa óta elfogadott jogszabályok vezettek be az Antin beruházásának idején hatályos díjazási rendszerhez képest.

Az intézkedés kedvezményezettje a kártérítés kedvezményezettje, azaz az Antin. A támogatás formája a teljes összeg egyszeri kifizetéséből áll, amelyet a választottbírósági ítélet, az ítélet előtti kamatok, valamint az ítélet utáni kamatok alapján kell újraszámítani a tényleges kifizetés időpontja alapján. A bejelentés időpontjában Spanyolország a teljes összeget 114 900 983 EUR-ra becsülte. A kártalanítás kifizetését a spanyol állam általános költségvetéséből finanszírozzák.

Spanyolország azt állította, hogy az ítélet összeegyeztethetetlen állami támogatásnak minősül, és az intézkedés kizárólagos célja a végrehajtható és kötelező érvényű választottbírósági ítéletnek való megfelelés. Spanyolország azt állította továbbá, hogy az intézkedésnek nincs ösztönző hatása, és hogy az állami beavatkozás kötelező, amennyiben az ítéletben foglaltak betartása Spanyolországra nézve kötelező, és az ítélet helyt ad az Antin kérelmeinek azáltal, hogy Spanyolország által fizetendő kártérítést ítél meg.

2021. június 25-én az ausztrál szövetségi bíróság teljes ülése elismerte, hogy az ítélet kötelező erővel bír Spanyolországra nézve.

A Bizottság ebben a szakaszban úgy ítéli meg, hogy az állami támogatás meglétének kumulatív kritériumai teljesülnek és az intézkedés állami támogatásnak minősül. E tekintetben a Bizottság hivatkozik a 2017. évi bizottsági határozat 3.5.3. szakaszában szereplő értékelésre is, amely megállapítja, hogy minden olyan kártérítés, amelyet egy választottbíróság egy befektetőnek nyújt azon az alapon, hogy Spanyolország a 2007. évi rendszert a 2013. évi rendszerrel módosította, önmagában állami támogatásnak minősül. A választottbíróságok azonban nem rendelkeznek hatáskörrel állami támogatás nyújtásának engedélyezésére. Az állami támogatások ellenőrzése a Bizottság kizárólagos hatáskörébe tartozik. Ezért ez a kártérítés az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése értelmében bejelentendő állami támogatásnak minősül, és a felfüggesztési kötelezettség hatálya alá tartozik.

Spanyolország nem terjesztett elő olyan érveket, amelyek az intézkedést az EUMSZ 107. cikkének (2) és/vagy (3) bekezdése alapján igazolnák. Az eljárásnak ebben a szakaszában a Bizottság előzetes kétségeit fejezi ki az intézkedés belső piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, és különösen i. az EU-Szerződéseknek a támogatási intézkedés általi esetleges megsértésével, valamint ii. azzal kapcsolatban, hogy a támogatási intézkedés nem felel meg a vonatkozó állami támogatási iránymutatás szerinti összeegyeztethetőségi kritériumoknak.

Ami az i. pontot illeti, tekintettel arra, hogy a díjat az Energia Charta Egyezmény 26. cikkében meghatározott beruházó és állam közötti választottbírósági mechanizmus alapján fogadták el, a Bizottság ebben a szakaszban úgy véli, hogy az ítélet ellentétes lehet az EUSZ 19. cikkének (1) bekezdésével, az EUMSZ 267. és 344. cikkével, valamint az uniós jog kölcsönös bizalomra és autonómiára vonatkozó általános elveivel. Ezen túlmenően a Bizottságnak kétségei vannak, mivel az ítélet megkülönböztetést eredményezhet a 2007-es rendszer beruházói között állampolgárságuk és a nemzetközi választottbírósági eljáráshoz való hozzáférés képessége alapján.

Az ii. ponttal kapcsolatban a Bizottság megjegyzi, hogy a támogatás nyújtásának időpontja fontos annak megállapításához, hogy a támogatást melyik állami támogatásokról szóló iránymutatás alapján kell értékelni. A Bizottság az intézkedés összeegyeztethetőségét a 2008. évi környezetvédelmi állami támogatásokról szóló iránymutatás (2) alapján értékeli, amely akkor alkalmazandó, ha a támogatás nyújtásának időpontja a 2007. évi rendszer 2013. évi rendszerrel történő módosítása, valamint a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó környezetvédelmi és energetikai állami támogatásokról szóló iránymutatás alapján, amely akkor alkalmazandó, ha a támogatás nyújtásának időpontja az ítélet elfogadása vagy végrehajtása.

A Bizottság értékelése a környezetvédelmi állami támogatásokról szóló 2008. évi iránymutatás és a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó környezetvédelmi és energetikai állami támogatásokról szóló iránymutatás megújuló energiaforrásokból származó energiához nyújtott támogatásokra alkalmazandó összeegyeztethetőségi kritériumain alapul, mivel ez az a tevékenység, amely az ítélethez vezető választottbírósági eljárás alapjául szolgált.

A rendelkezésre álló információk alapján a Bizottságnak kétségei vannak afelől, hogy az intézkedésnek ösztönző hatása van, és szükséges a megújuló energiaforrásokból származó villamos energia termelésével vagy más tevékenységgel kapcsolatos gazdasági tevékenység fejlesztéséhez. Ezen túlmenően, mivel az Andasol erőművek a 2013-as rendszer keretében kapnak támogatást, az ítélettel megítélt kártérítés a megtérülési rátát a Bizottság 2017-es bizottsági határozatában megállapított, a meglévő erőművek, így az Andasol erőművek esetében arányos szintek fölé emelné. Továbbá, mivel az ítélet szerinti kártérítést csak az említett rendszer egyik kedvezményezettjének nyújtják, az indokolatlanul torzíthatja a versenyt.

Az (EU) 2015/1589 tanácsi rendelet (3) 16. cikkével összhangban minden jogellenes támogatás visszafizettethető a kedvezményezettekkel.

A LEVÉL SZÖVEGE

(1) A Bizottság Közleménye – Iránymutatás a 2014–2020 közötti időszakban nyújtott környezetvédelmi és energetikai állami támogatásokról (HL C 200., 2014.6.28., 1. o.).

(2) Közösségi iránymutatás a környezetvédelem állami támogatásáról (HL C 82., 2008.4.1., 1. o.).

(3) A Tanács (EU) 2015/1589 rendelete (2015. július 13.) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 248., 2015.9.24., 9. o.).

(4) ICSID Case No ARB/13/31. Details available here: https://icsid.worldbank.org/cases/case-database/case-detail?CaseNo=ARB/13/31.

(5) The Energy Charter Treaty is a multilateral agreement applicable to the energy sector. It was signed by the EU in December 1994 and entered into force for the EU in April 1998. Its key provisions concern the protection of investment, trade in energy materials and products, transit and dispute settlement. The ECT is currently under modernisation process.

(6) Commission Decision of 10 November 2017 in State aid SA.40348 (2015/NN) — Spain — Support for electricity generation from renewable energy sources, cogeneration and waste (JOCE C/442/2017).

(7) Regulation No 1 determining the languages to be used by the European Economic Community (OJ 17, 6.10.1958, p. 385).

(8) See also 2017 Commission Decision, section 3.5.3.

(9) Amicus curiae briefs submitted by the European Union in several proceedings before the U.S. Courts, including in Civil Action No. 18-1753 Antin v Spain; the text of those amicus curiae briefs is available at https://ec.europa.eu/competition-policy/state-aid/national-courts/observations-other-courts_en; see also the relevant Council document ST 6146 2019, endorsing the filing of this amicus curiae brief, available at https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-6146-2019-INIT/fr/pdf. See also Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4.

(10) Case A 1/20, Request for an opinion by Belgium, and Case C-155/21, Athena Investment v Spain.

(11) http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-5198_en.htm. The Commission notes that on 5 May 2020, 23 Member States signed an agreement for the termination of intra-EU BITs. That agreement implements the Achmea judgment and entered into force on 29 August 2020.

(12) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(13) This interpretation was confirmed by the Advocate General Szpunar Opinion of 3 March 2021 in Case C- 741/19, République de Moldavie, ECLI:EU:C:2021:164, see in particular paragraphs 70-80 and 89-90; see also the Advocate General Saugmandsgaard Øe Opinion of 29 October 2020 in Joined Cases C-798/18 and C-799/18, Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) and Others, ECLI:EU:C:2020:876, paragraph 92 and footnote 55.

(14) Judgment in Commission v Italy, 10/61, EU:C:1962:2, page 10: ‘In matters governed by the EEC treaty, that treaty takes precedence over agreements concluded between the Member States before its entry into force.’ This principle has been confirmed many times thereafter both for multilateral agreements and bilateral agreements, see for example judgments in Conegate, 121/85, EU:C:1986:114, paragraph 25; in Matteucci v Communauté française de Belgique, C-235/87, EU:C:1988:460, paragraph 22; in Exportur, C-3/91, EU:C:1992:420, paragraph 8, in Commission v Luxembourg, C-473/93, EU:C:1996:263, paragraph 40; in Commission v Austria, C-147/03, EU:C:2005:427, paragraph 58; in Budějovický Budvar, C-478/07, EU:C:2009:521, paragraphs 97 to 99; and in Commission v Slovakia, C-264/09, EU:C:2011:580, paragraph 41.

(15) See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 30 May 2006, Case C-459/03, Commission v Ireland, ECLI:EU:C:2006:345; Opinion 2/13 paragraph 180.

(16) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2. Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(17) Directive 2001/77/EC of the European Parliament and of the Council of 27 September 2001 on the promotion of electricity produced from renewable energy sources in the internal electricity market (OJ L 283, 27.10.2001, p. 33).

(18) Judgment of the Court of 13 March 2001 in C-379/98, PreussenElektra, ECLI:EU:C:2001:160.

(19) Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources and amending and subsequently repealing Directives 2001/77/EC and 2003/30/EC (OJ L 140, 5.6.2009, p. 16).

(20) Communication from the Commission — Guidelines on State aid for environmental protection and energy 2014-2020 (OJ C 200, 28.6.2014, p. 1).

(21) Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ L 27, 30.1.1997, p. 20).

(22) Antin award, paragraph 91.

(23) See Article 2 (1) of Royal Decree 661/2007.

(24) Order of the Court of 22 October 2014 in Case C-275/13 Elcogas. The Court found that the compensation mechanism was imputable to the State, since it was established and regulated by Law 54/1997 and Royal Decree 2017/1997. Relying on those provisions, the Court also concluded that the compensation mechanism for extra costs was financed through State resources. In particular, the Court observed that a Ministerial Decree fixed annually the amount of the network access charges, that the latter were imposed on all domestic final consumers and network users. Moreover, the National Energy Commission, a State body, administered the funds thus collected and did not enjoy any discretion in that regard.

(25) For an exhaustive list of the scheme’s legal basis, see Section 2.1 of the 2017 Commission Decision.

(26) For details on the eligible technologies, see recital 14 of the 2017 Commission Decision.

(27) This rate was applicable to the first regulatory period (2014-2019). From the second regulatory period onwards, the rate is 7,09 %, if no use is made of the second additional provision of Royal Decree-Law 17/2019, to maintain the profitability of the previous period.

(28) Antin award, paragraph 139-140.

(29) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(30) Antin award, paragraph 110.

(31) Antin award, paragraphs 70, 72.

(*1) Data are only available for November and December 2009, and the reported energy input corresponds only to this period.

(*2) Spain explained that this reduction is due to a smaller generation in the period March-June 2020, which corresponds to the lockdown due to COVID-19 crisis and that in the third and fourth quarters of 2020 production recovered to normal levels, even exceeding those of the previous year.

(32) Antin award, paragraph 261.

(33) Antin award, paragraph 359.

(34) Antin award, paragraph 46.

(35) Antin award, paragraph 236.

(36) Antin award, paragraphs 59-68.

(37) Antin award, paragraphs 51-53, 56-58.

(38) Antin award, paragraphs 572-573.

(39) Antin award, paragraph 748.

(40) Antin award, paragraph 640.

(41) Antin award, paragraph 587.

(42) Antin award, paragraph 667.

(43) Antin award, paragraph 673.

(44) Antin award, paragraph 691, 714, 725 (as amended by the tribunal’s rectification decision of 29 January 2019).

(*3) Actual data based on CNMC information

(45) See 2017 Commission Decision, recital 165. This view has been confirmed in the Opinion of Advocate General Szpunar of 1 July 2021 in Case C-638/19 P, Commission v European Food and Others.

(46) Judgment of the Court of 11 July 1996, Case C-39/94, SFEI and Others, ECLI:EU:C:1996:285, paragraph 60; Judgment of the Court of Justice of 29 April 1999, Case C-342/96, Spain v Commission, ECLI:EU:C:1999:210, paragraph 41.

(47) Judgment of the Court of Justice of 27 September 1988, Joined Cases 106/87 to 120/87, Asteris and Others v Greece and EEC, ECLI:EU:C:1988:457, paragraph 23.

(48) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 103.

(49) See recitals 101 and 102 of Commission Decision (EU) 2015/1470 of 30 March 2015 on State aid SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) implemented by Romania — Arbitral award Micula v Romania of 11 December 2013 (OJ L 232, 4.9.2015, p. 43).

(50) Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer has explained that the award of damages equal to the sum of the amounts of aid that were envisaged to be granted would constitute an indirect grant of the aid found to be illegal and incompatible with the common market (Opinion of 28 April 2005, Joined Cases C-346/03 and C-529/03, Atzeni and Others, ECLI:EU:C:2005:256, paragraph 198).

(51) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 78. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing: C-638/19 P, Commission v European Food and Others. The Advocate General Szpunar considered in his Opinion, delivered on 1 July 2021, that the General Court erred in law as regards the moment at which the aid was granted (ECLI:EU:C:2021:529, paragraphs 125, 128-129, 133-135).

(52) See footnote 52 above.

(53) Judgment of the Court of First Instance of 12 September 2007, Case T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies v Commission, ECLI:EU:T:2007:253, paragraph 34.

(54) Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742, paragraph 44.

(55) See 2017 Commission Decision, recitals 159-166.

(56) Either on 2 September 2021 in case C-741/19 Republic of Moldova, or in opinion 1/20 or in case C-155/21, which should be decided within the next 18 months.

(57) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(58) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19.7.2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2.

(59) The Commission shall assess the compatibility of unlawful State aid with the internal market in accordance with the substantive criteria set out in any instrument in force at the time when the aid was granted. See Commission notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid (notified under document number C(2002) 458) (OJ C 119, 22.5.2002, p. 22).

(60) Judgment of the Court of 19 December 2019, Case C-385/18, Arriva Italia and Others, ECLI:EU:C:2019:1121, paragraph 36.

(61) Commission decision of 30 March 2015 in State aid SA.38517 Micula v Romania (ICSID arbitration award). The Commission decision was annulled by the Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing (C-638/19 P, Commission v European Food and Others).

(62) Community guidelines on State aid for environmental protection (OJ C 82, 1.4.2008, p. 1).

(63) See footnote 52 above.

(64) As confirmed by the Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(65) The Court of Justice has established the criteria to define an economic unit in its Judgment of 10 January 2006, C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze and Others, ECLI:EU:C:2006:8, paragraph 109-125.

(66) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(67) As confirmed by the recent Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(68) See 2017 Commission Decision, recitals 119-124.

(69) See 2017 Commission Decision, recital 120.