HU

Brüsszel, 16.5.2007

COM(2007) 261 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

VÁLASZÚT ELŐTT A GALILEO:

AZ EURÓPAI GNSS-PROGRAMOK VÉGREHAJTÁSA

{SEC(2007) 624}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

VÁLASZÚT ELŐTT A GALILEO:

AZ EURÓPAI GNSS-PROGRAMOK VÉGREHAJTÁSA

1. Bevezetés

Az európai műholdas navigációs programok, a Galileo és az EGNOS (európai geostacionárius navigációs lefedési szolgáltatás) válaszúthoz érkeztek. Politikai döntésre van szükség e programok további menetének meghatározásához. A koncessziós tárgyalások, amelyeknek a Galileo üzembe helyezését és üzemeltetését kellett volna eredményezniük, megrekedtek. A koncessziós tárgyalások során eddig felhalmozott késedelem és az előrehaladás jeleinek teljes hiánya veszélyezteti a projekt határidőn és költségvetésen belüli megvalósulását.

Tekintettel a helyzetre és hivatkozással Jacques Barrot-nak, az Európai Bizottság alelnökének a Tanács elnökségéhez intézett, 2007. március 14-i levelére, a közlekedési, távközlési és energiaügyi miniszteri összetételben ülésező Tanács 2007. március 22-i ülésén felkérte az Európai Bizottságot, hogy

· a Galileo-projekt gyors előrehaladása érdekében értékelje annak általános előrehaladását, és a Tanács júniusi üléséig nyújtson be róla jelentést, ideértve a pályázati konzorcium által felsorolt, az elnökség jelentésében összefoglalt lezáratlan kérdéseket, valamint a projekt költségeit és finanszírozását is;

· a lehető leghamarabb nyújtson be megvitatásra megoldási lehetőségeket arra vonatkozóan, hogy milyen módon biztosíthatók a közpénzekkel kapcsolatos hosszú távú kötelezettségek, amint azt a Tanács 2006. októberi következtetéseiben kérte, ideértve az EGNOS műholdas helymeghatározó szolgáltatások – mint a Galileo előfutárai – lehető legkorábbi biztosításának forgatókönyvét is, és nyújtson be jelentést a Tanács júniusi ülésére;

· a GSA és az ESA segítségével értékelje a koncessziós tárgyalások előrehaladását, és a Tanács soron következő júniusi ülésére nyújtson be alternatív forgatókönyveket, értékelve egyúttal a költségeket, a kockázatokat és a megfizethetőséget.

Az Európai Parlament 2007. április 24-i állásfoglalásában [1] megerősítette támogatását a Galileo-program iránt, aggodalmát fejezte ki a koncessziós tárgyalások megrekedése miatt és felszólította a Bizottságot, hogy tegyen – részben a Tanács által is említett szempontok alapján – megfelelő javaslatokat, különösen a közösségi irányításnak a Bizottság politikai szerepvállalása és irányítása mellett történő erősítésére vonatkozóan.

Ez a közlemény – amelyet kiegészít a Bizottság szolgálatai által 2007. május 16-án közzétett, SEC(2007) 624 hivatkozási számú dokumentum – válaszol a Tanács és az Európai Parlament kérdéseire.

2. Az EGNOS és a GALILEO: az európai GNSS-programok

A műholdas navigáció olyan technológia, amely a felhasználó számára lehetővé teszi, hogy a világon bárhol és bármikor meghatározza a helyzetét. Lehetséges alkalmazási területei igen szerteágazók, ide tartoznak a hagyományos szállítás, a kommunikáció, a földmérés, a mezőgazdaság, a halászat, a környezetvédelem, a tudományos kutatás, a turizmus és egyéb területek. A műholdas navigáció jobb járműnavigációt biztosít, enyhíti a közlekedési problémákat, segíti a fogyatékkal élők mozgását, valamint az áruk, állatok és konténerek helyének meghatározását. Megkönnyíti továbbá a polgári védelmi feladatok ellátását nehéz környezeti körülmények között, felgyorsítja a tengeren vészhelyzetbe került emberek mentési műveleteit, és hatékony eszközt biztosít a parti- és határőrség számára is. Ezenkívül igen hasznos eszköz a pénzügyi műveletek időbélyegzővel való ellátása, a meteorológiai és geodéziai tudományos kutatások, illetve a földmozgás megfigyelése terén.

Az európai köz- és kutatóintézmények és az európai ipar kemény munkájának köszönhetően az elmúlt tíz évben jelentős eredményeket értek el a műholdas navigáció terén. A közszféra eddig összesen 2,5 milliárd eurót fordított erre a célra.

Az EGNOS – amely GPS-jelekre épül és az általa sugárzott jelzésnövelési jeleket három geostacionárius műhold továbbítja – európai fejlesztés. Az EGNOS révén a GPS-helymeghatározás pontossága 5 méter alá csökkenthető. Ezenkívül önellenőrzési (integritási) üzenetet is küld, amely tájékoztatja a felhasználót a GPS-műholdakkal kapcsolatos esetleges problémákról. Az EGNOS várhatóan 2008-ban kezdi meg működését, és eleinte a Galileo 5 globális szolgáltatásából háromhoz biztosít európai hozzáférést. Az EGNOS kulcsfontosságú szerepet játszott a csúcstechnológiával kapcsolatos európai kutatás, szakismeretek és know-how előmozdításában.

A Galileo 30 közepes távolságú (kb. 24 ezer kilométeres magasságban), Föld körüli pályára helyezett műholdból álló konstellációt foglal magába, amely folyamatos lefedést biztosít a Föld teljes felületén. A választott összeállítás optimális, amennyiben mindenkor legalább négy műhold együttes jelenlétét biztosítja a Föld minden pontja fölött. A navigációs vevőkészülékek ugyanis csak akkor képesek meghatározni a helyzetüket, ha egyszerre legalább négy műhold jeleit fogják.

Az első kísérleti Galileo-műholdat 2005 decemberében bocsátották fel.

Ezzel párhuzamosan szoros és eredményes együttműködés alakult ki az Egyesült Államokkal. Ez az Európai Unió és az Egyesült Államok közötti, a GPS- és Galileo-rendszerek által továbbított nyílt jelek teljes körű interoperabilitásáról szóló megállapodáshoz [2], valamint egy, a közelmúltban meghozott, az e jelek jellemzőinek javításáról szóló közös határozathoz vezetett, amelyek révén ténylegesen létrejött a műholdas navigáció globális szabványa. Ez várhatóan a kombinált GPS/Galieo-vevőkészülékek tömegtermékként gyártott alkalmazásokban történő széleskörű felhasználását eredményezi.

A Bizottság felkéri a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy ismerje el az európai GNSS-programokba történt beruházásokat és az azok terén elért eredményeket.

3. Az előzmények

A 2000. decemberi nizzai Európai Tanácsot követően a Tanács 2001. április 5-i állásfoglalásában elfogadta az európai műholdas navigációs program, a Galileo elindítását.

A Tanács a program megvalósulását három szakaszban képzelte el (fejlesztési és keringési pálya hitelesítési szakasz, üzembe helyezési szakasz, és üzemeltetési szakasz). Ami a szakaszok finanszírozását illeti, a Tanács úgy határozott, hogy a fejlesztési szakaszt kizárólag a közszféra finanszírozza, a többi szakaszt pedig egy köz- és magánszféra közötti partnerség keretében kell finanszírozni oly módon, hogy a közszférára eső hányad az üzembe helyezési szakasz költségeinek legfeljebb egyharmadát tegye ki. Az üzemeltetési szakaszt 2008 elejére tervezték.

2003. október 17-én a Galileo közös vállalkozás – a 876/2002/EK rendeletben meghatározott megbízatásával összhangban – koncessziós ajánlattételi felhívást tett közzé a Galileo üzembe helyezési és üzemeltetési szakaszára. 2005. július 4-én a Galileo közös vállalkozás egyes meghatározott feltételek alapján hozzájárult egy – utóbb „Euro-GNSS”-nek elkeresztelt – toulouse-i (Franciaország) székhelyű, 8 partnerből (AENA, Alcatel, EADS, Finmeccanica, Hispasat, Inmarsat, Thales és TeleOp) álló fuzionált konzorcium, mint a Galileo-koncesszió kizárólagos tárgyaló felének létrehozásához.

A tárgyalások – a szerepek és a feladatkörök elosztása, valamint a rendszer földi létesítményeinek elhelyezése kapcsán felmerült belső iparági vitát és az ezzel összefüggő közvetítést [3] követően – 2006 januárjában ténylegesen megkezdődtek.

A tárgyalások középpontjában a fő feltételek, vagyis a koncessziós szerződés központi elemei álltak. Az első változatot 2006. november 20-án parafálták. A tárgyalások 2007 eleje óta holtponton vannak.

4. 4. Az általános előrehaladás értékelése és a végrehajtás lehetőségei

Az európai GNSS-programok, a Galileo és az EGNOS eddig összesen 5 év késedelmet halmoztak fel az eredeti menetrendhez képest, és jelenleg számos nehézséggel küzdenek, különösen az iparági irányítás terén, valamint a kockázat magánszektorra való, ésszerű feltételekkel történő átruházásának a gondjai miatt. Azonban a közösségi irányítással kapcsolatban is felmerültek problémák.

Az EGNOS lassan működőképes állapotba kerül és igazolta a koncepciót. A végrehajtása és hozzáférhetősége tehát sürgőssé vált.

A Galileo fejlesztési szakasza azonban jelentős késedelmet halmozott fel és túllépte a költségvetést.

Bár a globális műholdas navigációs szolgáltatások downstream (az értékesítési láncban lejjebb lévő) piaca rendkívül ígéretes (az előrejelzések szerint 2025-től világszerte évi 450 milliárd eurót [4] tesz ki), a világűrből jeleket szolgáltató koncesszió birtokosa számára a piac bizonytalannak tűnik. A Galileo kereskedelmi felhasználása amiatt is bizonytalan, hogy a polgári GPS-jelek ingyenesek, és továbbra is igen kérdéses, hogy közhatóságok milyen szinten fogják igénybe venni a Galileo szabályozott közszolgáltatását(PRS).

Ezért a fuzionált konzorcium az Európai Uniótól várja a projekttel járó kockázatok kezelését. Ezt a szempontot egyértelműen alábecsülték a Galileo eredeti terveiben, mivel az eleve arra a feltételezésre épült, hogy a piaci kockázatot a magánszektor fogja viselni.

Amennyiben az EU nem reagál gyorsan és határozottan, a jelenlegi késedelmek dominóhatást válthatnak ki a Galileo- és EGNOS-infrastruktúrák üzembe helyezési menetrendjének bizonyosságától függő downstream (az értékesítési láncban lejjebb lévő) alkalmazásokba történő beruházásoknál.

Az EGNOS és a Galileo műszaki szempontból rendkívül összetett, és ezt vélhetően alábecsülték. A műszaki terv jelenleg a közszféra, nevezetesen az Európai Űrügynökség kezében van. A tervkockázat és a vele szorosan összefüggő befejezési-, költségtúllépési- és teljesítménykockázat átruházása a fuzionált konzorciumra ésszerű feltételek mellett nem bizonyult lehetségesnek. Ezenkívül az EU azt is feltételezte, hogy a Galileo kifejlesztése és üzembe helyezése sokkal kevesebb közfinanszírozást és jóval rövidebb időt vesz igénybe, mint a GPS az Egyesült Államokban. Bár a GPS-nek sajátos követelményei vannak, az EU feltételezése alighanem optimista volt.

Az iparági- és a közösségi irányítás egyaránt elsődleges tényezőnek bizonyult. Az ipari szervezetek jelenleg – többnyire a szerepek, feladatkörök és a munkamegosztás feletti viták miatt – sem nem hatékonyak, sem nem képesek döntéseket hozni. Ezenkívül a fuzionált konzorcium a köz- és magánszféra közötti partnerség (PPP) céljaihoz képest – szolgáltatások biztosítása – más orientáltságú, azaz a műholdkonstelláció kiépítésére alakult, míg a PPP-t ideális esetben egy szolgáltatók által vezetett konzorciumnak kellene működtetnie. Ráadásul a közszféra oldalán a szerepek és feladatok áttekinthetőségének hiánya sem könnyített a helyzeten.

A jelenlegi tárgyalások folytatása esetén a Galileo-program végrehajtása a fejlesztési szakaszban közbeszerzés útján vásárolt első négy műhold és a megfelelő földi infrastruktúra segítségével folytatódna, a rendszer többi részét pedig a fuzionált konzorcium szerezné be, helyezné üzembe és üzemeltetné. A felhalmozott késedelmek miatt azonban a PPP nem kezdődhetne el 2009 közepe előtt, és a teljes üzembe helyezés 2014-ig vagy annál későbbi időpontig tolódna ki.

Ezenkívül az iparági csoportok feloszlásának elkerülése érdekében további jelentős kockázatcsökkentő intézkedésekre lesz szükség a fejlesztési és az üzembe helyezési szakasz közötti hézag áthidalására, különösen 4 további műhold és a kapcsolódó infrastruktúra beszerzése révén. Továbbá a rendszer késői piacra kerülése miatt jelentős bevételkiesés várható olyan, kibontakozófélben lévő globális versenytársak mellett, mint a GPS-III.

Ebben a tekintetben a fuzionált konzorciumnak az EU elnökségéhez intézett levele [5] több olyan témakört is érint, amelyeket vagy tárgyalásos alapon lehet rendezni (technikai alapkövetelmények meghatározása, a keringési pálya hitelesítés és az EGNOS átadási feltételei, kockázatátruházás és -csökkentés, a GEH/fuzionált konzorcium közös üzleti fejlesztési menetrendje, a program és a tárgyalási menetrend naprakésszé tétele) vagy maga a fuzionált konzorcium fogja megoldani (költségvetési terv frissítése, magánfinanszírozási szándéknyilatkozatok, megfelelő irányítás, a feladatkörök körüli viták rendezése) vagy akár az EU (közirányítás erősítése, a közfinanszírozás pénzügyi biztonságának hosszabb távú biztosítása, az EGNOS intézményi problémáinak orvoslása). Ez utóbbi témákkal e közlemény és a bizottsági szolgálatok dokumentuma foglalkozik . A Bizottság véleménye szerint a felvetett szempontok a program egészének értékelése szempontjából fontosak. A tárgyalások holtpontra jutásának dologi oka azonban elsősorban az, hogy a fuzionált konzorcium nem képes hatékonyan irányítani a folyamatot, közös álláspontot kialakítani és folytatni a tárgyalásokat, mert a program összetettségét alábecsülték, a bevételek paraméterei bizonytalanok és a konzorcium összetétele heterogén.

A fuzionált konzorcium legutóbbi helyzetértékelő levele [6] – amely a tanácsi előfeltételek bevezetésére ad választ – nem tartalmaz sem jelentős új szempontokat, sem meggyőző bizonyítékokat a folytatás iránti elkötelezettsége mellett. Ezért – és a fuzionált konzorciumnak az előfeltételek részleges teljesítése ellenére is – a Bizottság azon a véleményen van, hogy a tárgyalás nem ért el megfelelő eredményeket, és arra az álláspontra jutott, hogy kevés esély van a jelenlegi koncessziós tárgyalás kielégítő befejezésre oly módon, hogy az kiegyensúlyozott kockázatmegosztást teremtsen, az EU számára összességében a legelőnyösebb legyen, biztosítsa a határidők teljesítését és megfelelő biztosítékot nyújtson a magánszektor általi hatékony irányításra.

Összességében a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a jelenlegi helyzetet az iparági munkamegosztás fölötti folyamatos, megoldatlan viták, a piaci kockázat magánszektorra való átruházásának téves megítélése, a tervkockázat átvitelével kapcsolatos befejezetlen tárgyalás, a program technikai összetettsége, és az határozott és egyértelmű közösségi irányítás hiánya okozta.

A Bizottság felkéri a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy vegye tudomásul a jelenlegi koncessziós tárgyalások kudarcát, és állapítsa meg, hogy ezért a PPP tárgyalásokat a jelenlegi formájukban fel kell függeszteni.

5. Kell-e Európának műholdas navigációs rendszer?

Tekintettel a fent ismertetett nehézségekre, felmerül a kérdés, hogy a programot leállítsuk-e vagy egy új összefüggésben folytassuk-e?

A Galileo kulcsfontosságú projektté vált stratégiai értéke és a lisszaboni stratégiához való fontos hozzájárulása miatt, illetve azért, mert az Európai Unió politikai, gazdasági és technológiai dimenzióit testesíti meg. Ez több alkalommal is hangoztatták az Európai Tanács kölni, feirai, nizzai, stockholmi, laekeni, barcelonai és brüsszeli csúcstalálkozóin.

A globális műholdas navigációs rendszerek (GNSS) a modern társadalom infrastruktúráinak elengedhetetlen részévé kezdenek válni olyan kiemelt területeken, mint határellenőrzés, közlekedési logisztika, pénzügyi műveletek, energia és távközlési infrastruktúrák felügyelete.

Következésképpen a Galileo jelentősen hozzájárul a közösségi szakpolitikákhoz olyan egymástól különböző területeken is, mint forgalomirányítás, veszélyes anyagok szállítása, segélyhívó szolgálatok (eCall), mobil telefónia, pénzügyi szolgáltatások, energia, tengeri és folyami navigáció, légi közlekedés, polgári védelem és humanitárius missziók, mezőgazdaság, halászat és földmérés. Gazdasági tevékenységünk jelentős és egyre növekvő része a helymeghatározáson és az információ időzítésén alapul.

A Galileo leállítása visszaállítaná és jelentősen fokozná a GPS (Egyesült Államok) [7], illetve potenciálisan a Glonass (Oroszország) és Compass/Beidou (Kína) rendszerektől való függésünket. Az összes ilyen rendszer kormányzati, katonai vagy kettős felhasználásra készült, felépítése és működtetése pedig közfinanszírozásból történik. Európa lenne az egyetlen olyan jelentős gazdaság, amely nem rendelkezne ilyen stratégiai fontosságú eszközzel. Ennek további politikai következményei lennének az Európai Unió számára, ugyanis a harmadik országokkal való együttműködésünk nem rendelkezne ezzel a fontos eszközzel. Ez azt jelentené, hogy az Európai Unió a jövő társadalom szempontjából fontos alkalmazások tekintetében katonai/kettős felhasználású külföldi rendszerektől és technológiáktól függene.

A Galileo ezenkívül az alakulófélben levő európai űrpolitika alappillére, Európa űrbéli, technológiai és innovációs törekvéseinek a kifejeződése. Ha a Galileo nem valósulna meg és csak az EGNOS végrehajtása folytatódna, az nemcsak jelentős technológiai visszaesést okozna Európának, hanem az európai gyártó- és szolgáltatóipar jelentős makrogazdasági lehetőségektől is elesne. Helyi műszaki szakértelem nélkül az európai magánszektor előnytelen helyzetbe kerülne a globális műholdas navigációs rendszerek és alkalmazások 2025-re évi 450 milliárd euróra becsült piacán. Az európai magánszektor a piaci részesedés egyharmadára számít, ami éves szinten 150 milliárd eurónak felel meg. A műholdas navigációról szóló piaci elemzések gyors növekedést jósolnak elsősorban az úti alkalmazások és helymeghatározó szolgáltatások és készülékek downstream (az értékesítési láncban lejjebb lévő) piacán. Az európai helyi műszaki szakértelem fejlesztése az upstream (az értékesítési láncban feljebb lévő) piacon (a rendszer fejlesztése, üzembe helyezése és működtetése) előfeltétele annak, hogy az európai downstream (az értékesítési láncban lejjebb lévő) piac teljes potenciálja az egész gazdaságban érvényre jusson az alkalmazásokkal és szolgáltatásokkal kapcsolatos innováció területén .

Végül, de nem utolsó sorban, Európa eddig 2,5 milliárd eurót fordított az európai GNSS-programokra [8].

A Bizottság felkéri a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy erősítse meg egy független műholdas navigációs rendszer kifejlesztésének szükségét, támogassa a Galileo-programot, mint az Európai Unió stratégiai fontosságú eszközét, és ismerje el gazdasági értékét.

6. Melyik Galileo?

A követelmények lehetséges legfőbb változásainak, a szolgáltatások konstelláció és lefedési terület tekintetében történő újradefiniálásának és egyéb szempontok értékeléséből az derült ki, hogy a rendszer jellemzői – a Tanács által jóváhagyott formában – még mindig teljes mértékben aktuálisak. Elsősorban arra kell összpontosítani, hogy a program fejlesztésének és üzembe helyezésének szoros menetrendje tartható legyen.

A Galileo számára elfogadott rendszersajátosságok nagyjából tíz év tervezés és műszaki minősítés eredményei. Sok lehetséges változatot értékeltek egy nyílt folyamat keretében, amely a szakértők és a navigációs rendszerek lehetséges felhasználói számára lehetővé tette, hogy kifejtsék véleményüket, és hogy a Galileo üzemeltetési követelményei tekintetében megegyezésre jussanak. A ESA és az iparági tervezői csapatok egyaránt interaktív folyamat keretében definiálták a rendszert, és a programot ezen üzemeltetési követelményeknek megfelelően alakították ki. Sem a rendszer alapkonfigurációját (a műholdak konstellációja, a földi egységek), sem a szolgáltatások meghatározását azóta egyik érdekelt fél sem kérdőjelezte meg. Ez alátámasztja a kidolgozott koncepció érvényességét és erejét.

Bármilyen, a tervet érintő változás a jelenleg érvényben lévő, a fejlesztési szakaszra vonatkozó ágazati szerződések felmondásához vezetne, ami maga után vonná az egész program újrapályáztatását is, az ezzel járó késedelmekkel együtt. E forgatókönyv szerint a projektbe fektetett beruházások elvesznének és egyúttal nagyon későn kerülne piacra egy olyan csökkentett képességű rendszer, amely kétségkívül kevéssé állná meg a helyét az olyan új rendszerek versenyében, mint a GPS-III. Egy ilyen forgatókönyv gazdasági jövedelmezősége igen alacsony.

A rendszer leépítéséből származó potenciális megtakarítások tehát fordított hatással vannak az eredeti célkitűzésekre és sokkal kevésbé jelentős tényező, mint az eredeti technikai definícióját megőrző rendszer menetrendjének betartása.

A Bizottság felkéri a tanácsot és az Európai Parlamentet annak elismerésére, hogy a Galileo rendszersajátosságai továbbra is teljes mértékben összeegyeztethetőek az Európai Unió törekvéseivel, hogy egy stratégiai fontosságú eszközt hozzon létre, nevezetesen egy 30 műholdból álló konstellációt, amely a kitűnő minőségű, világűrből jövő jelek segítségével öt különböző szolgáltatást képes nyújtani.

7. Alternatív forgatókönyvek

A Bizottság fenntartja álláspontját, miszerint egy PPP-megoldás képes leghatékonyabban biztosítani a költségellenőrzés feltételeit, kezelni a befejezési és technikai kockázatokat és optimalizálni a piaci kihasználtságot. Azonban ha a releváns piacnak, a költségellenőrzésnek, a befejezési és műszaki kockázatoknak a magánszektorba történő átviteléről szóló tárgyalások az átvitel magas költsége és előnytelen feltételei miatt kudarcba fulladnak, akkor a PPP alapfeltételei nem teljesülnek. A szükséges intézkedésekkel megfelelő környezetet kell teremteni ahhoz, hogy jó eséllyel lehessen a kockázatokat – elfogadható feltételek mellett – a magánszférába átvinni.

A Bizottság ezért mindig is egy PPP keretében képzelte el a Galileo végrehajtását, de olyan forgatókönyv szerint gondolta újra, amelyben a magánszektorbeli partner megfelelőbb pillanatban venné át a programmal járó felelősséget.

Valamennyi meglévő forgatókönyv bizonyos számú műhold és a hozzá tartozó földi egységek közbeszerzés útján történő vásárlásával kezdődik; ezt követően egy PPP szerzi be (szükség esetén) a hátralévő műholdakat, helyezi őket üzembe, üzemelteti és tartja karban az infrastruktúrát.

Kizárólag az összehasonlítás kedvéért megtartottak egy olyan forgatókönyvet is, amely szerint folytatódnának a tárgyalások a fuzionált konzorciummal. Ebben a hipotetikus esetben a tárgyalások folytatása azt jelentené, hogy a Galileo végrehajtása a jelenlegi tervek szerint halad tovább úgy, hogy az első négy műhold közbeszerzés útján történő megvásárlását követően a rendszer hátralévő részét egy, az „Euro-GNSS”-sel, vagyis a fuzionált konzorciummal kötött PPP-megállapodás [9] keretében helyeznék üzembe és hasznosítanák. Azonban ez a későbbiekben leírtak szerinti kockázatcsökkentő intézkedéseket vonja maga után. Az alábbi két forgatókönyv maradt meg:

A. kezdeti műveleti képesség (IOC) beszerzésE, amelyet egy PPP követ

E forgatókönyv szerint a közszféra finanszíroz és szerez be egy korlátozott képességű rendszert. Az alapinfrastruktúra 18 műholdból áll, a hozzá tartozó földi egységekkel. Az IOC lehetővé teszi, hogy a Galileo alapszolgáltatásait a felhasználók széles körének biztosítsák, miközben a jövőbeni koncesszió-birtokos számára biztonságot nyújt a projekt műszaki megbízhatóságával kapcsolatban. A helymeghatározási pontosság és a lefedettség [10] önmagában elegendő ahhoz, hogy a szolgáltatásokat piacra lehessen dobni, de a Galileo technikai adottságai által biztosított értéknövelt szolgáltatásokat még nem aknázza ki. A hátralevő 12 műholdat a magánszféra szerzi be egy PPP koncessziós program keretében, amely az üzemeltetést és hasznosítást is magába foglalja. Az IOC 2011 végére készül el, és a felhasználók számára ekkor még csak az alapszolgáltatások lesznek elérhetők. A teljes üzembe helyezés és a szolgáltatások teljes körű elérése 2013 végére várható, feltéve hogy a PPP-szerződést időben megkötik. A PPP-szerződés a 2010–2030 közötti időszakra szól.

(...PICT...)

(...PICT...)

Összesen 18 műhold közbeszerzés útján történő megvásárlása, amelyet egy 12 műhold beszerzésére, üzemeltetésére és hasznosítására szolgáló PPP követ | |

Fő jellemzők | Az EGNOS 2008 elején üzemképesA jelenlegi fejlesztési szakasz (keringési pályán való hitelesítés) befejezése: 2010Az első konstelláció üzembe helyezésének befejezése: 2013 vége Az infrastruktúra üzembe helyezéséről, működtetéséről és hasznosításáról szóló PPP-szerződés: 2010–2030Teljes körű szolgáltatásnyújtás: 2013 vége |

B. Teljes körű MŰVELETI KÉPESSÉG (FOC) beszerzésE, amelyet egy PPP követ

E forgatókönyv szerint a közszféra finanszírozza és szerzi be a működőképes rendszert egészét. Az alapinfrastruktúra 30 műholdból áll, a hozzá tartozó földi egységekkel. Az összes Galileo-szolgáltatást elérhetővé teszi az összes célfelhasználó számára, miközben a jövőbeni koncesszió-birtokos számára teljes mértékű biztonságot nyújt a projekt műszaki megbízhatóságával kapcsolatban. A PPP az üzemeltetési és hasznosítási tevékenységekre is kiterjed. A közszféra fokozatosan növelheti a rendszer szolgáltatásnyújtási képességét. Egy közbenső lépés során az infrastruktúra 2011 végére eléri a kezdeti műveleti képességhez szükséges konstellációt, a teljes üzembe helyezés pedig 2012-re valósítható meg. A PPP-szerződés a 2010–2030 közötti időszakra szól.

(...PICT...)

(...PICT...)

Összesen 30 műhold közbeszerzés útján történő megvásárlása, amelyet egy üzemeltetésére és hasznosítására szolgáló PPP követ | |

Fő jellemzők | Az EGNOS 2008 elején üzemképesA jelenlegi fejlesztési szakasz (keringési pályán való hitelesítés) befejezése: 2010Az első konstelláció üzembe helyezésének befejezése: 2012 vége A hasznosításról szóló PPP-szerződés: 2010-2030Teljes körű szolgáltatásnyújtás: 2012 vége |

- Az FOC az előző forgatókönyvhöz képest korábban valósul meg, mivel nem kell a PPP elindulásáig, illetve az utolsó 12 műhold megrendelésével várni.

- Az ESA és a koncesszió birtokosa között kétéves műszaki átadás-átvételi időszak várható az IOC-műveletek kezdete előtt.

A különböző forgatókönyvek értékelése fényében a teljes konstelláció közbeszerzés útján történő beszerzése a legelőnyösebb. A tendencia az (lásd a melléklet táblázatát), hogy minél nagyobb a magánszféra hozzájárulása az infrastruktúra finanszírozásához, annál magasabb árat kell fizetnie a közszférának a hozzáférhetőségért, ami növeli a hitel, a hitelkamat és a tőkehozam szerepét.

Ezt a különböző forgatókönyvek alapján fennmaradó kockázatokkal kell ellensúlyozni. Rendes körülmények között a közszféra magasabb hozzájárulását a kockázat magánszférára való áthárításával szokás kompenzálni. Azonban – mint az a jelenlegi koncessziós tárgyalásokból is kiderült – ez a kockázatáthárításjelenleg nem valósítható meg a közszféra számára elfogadható feltételek mellett, és végeredményben az összes forgatókönyvben a közszféra viseli a legtöbb ilyen kockázatot. Ennek eredményeképpen a hitel, a hitelkamat és a tőkehozam meghatározó szerepet játszik az gazdasági előnyösség általános értékelésben.

Az eddigi feltételezések alapján a 2007 és 2030 közötti időszakra vonatkozó alap-költségmegtérülés összesen körülbelül 10 milliárd euro. Azonban ennek nagy része csak az időszak vége felé lesz elérhető. Ezért a közszféra számára a teljes bekerülés összege nem egyszerűen a teljes névleges költség és a bevételek különbsége: számolni kell ugyanis – az összes közszektorra eső költségre vonatkozóan – az úgynevezett nettó jelenértékkel is (6 %-os diszkontráta). A hosszú távú projektek pénzügyi értékelésének ez a szabványos módszere. Ezenkívül az összes bevétel közszférára eső része is a forgatókönyvön múlik, és összefügg a koncesszió birtokosának díjazásával is. A becslések eredményét az alábbi táblázat tartalmazza:

Forgatókönyv | Összes közszférára eső költség NJÉ (milliárd euróban) 2007–2030 |

Jelenlegi program folytatása + kockázatcsökkentő intézkedések | ~ 1,8 |

Kezdeti műveleti képesség (IOC) kiépítése, amelyet PPP követ | ~ 2,2 |

Teljes körű műveleti képesség (FOC) kiépítése, amelyet PPP követ | ~ 1,0 |

A közszféra nettó jelenértékben kifejezett hozzájárulása – amely figyelembe veszi a bevételek köz- és magánszféra közötti, különböző forgatókönyvek szerinti elosztását – az FOC-forgatókönyv esetében a legkedvezőbb: hozzávetőleg 1 milliárd euro. Cserébe azonban nagyobb összegű beruházás szükséges a 2007–2013-as pénzügyi keret terhére.

Végül hangsúlyozni kell, hogy a legfontosabb, nem modellezhető tényező a GPS-III 2013 és 2018 között esedékes üzembe helyezése, amely számos hasonló, ingyenes szolgáltatást fog biztosítani. Ennek fényében megállapítható, hogy minél később valósul meg a Galileo-konstelláció, annál érzékenyebben érinti majd a koncessziós bevételeket.

A Bizottság felkéri a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy:

· erősítse meg, hogy az európai GNSS-programok érdekében szükséges és helyénvaló azok végrehajtását egy alternatív forgatókönyv szerint folytatni;

· vegye tudomásul az ismertetett, megvalósítható forgatókönyvek előnyeit és pénzügyi vonzatait;

· vegye tudomásul különösen a teljes konstelláció mielőbbi kiépítésének fontosságát és a politikai döntések késedelméből származó költségeket.

8. STRATÉGIAI ÉRTÉKELÉS

Értékelése alapján a Bizottság felkéri a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy állapítsa meg: az előnyben részesített lehetőség és az egyetlen kielégítő megoldást kínáló forgatókönyv az alábbi újragondolt, kétlépcsős PPP-megközelítés:

(1) 1. szakasz: az EGNOS azonnali végrehajtásával kell kezdeni egy különleges koncesszió keretében, amely a Galileo előfutáraként 2008 elejére biztosítja az alapszolgáltatások elérhetőségét; a kezdeti műholdakra és infrastruktúrára kiírt jelenlegi közbeszerzést pedig olyan módon kell kiegészíteni, hogy a közbeszerzés útján megvalósuló első teljes Galileo-konstelláció 2012 végére érje el a teljes körű műveleti képességet.

(2) 2. szakasz: Ezzel párhuzamosan PPP-t kell létrehozni az EGNOS és a Galileo későbbi, 2010 és 2030 közötti hasznosítási szakaszára.

Elsősorban a következők miatt esik a választás erre a forgatókönyvre: a program sikerének nagy valószínűsége (ez az egyetlen forgatókönyv, amely szerint az üzembe helyezési szakasz nem függ a párhuzamosan zajló koncessziós folyamat sikerétől), a kidolgozott programlogika (amely a koncesszió birtokosa részére történő átadás elengedhetetlen feltétele), a fejlesztési szakasz beruházásainak legjobb újrafelhasználása (amely helyreállítja a bizalmat és motiválja az ipari csoportokat), a legrövidebb a piacra jutási ideje (így lehet a legnagyobb sikerrel jelentős piaci részesedést biztosítani a Galileo számára), és végül, de nem utolsó sorban, pénzügyileg a legelőnyösebb.

A programmal összefüggésben azonban még számos kérdésre kell megoldást találni.

Az ipari szervezetek jelenleg – többnyire amiatt, hogy a magánszféra nincsen tisztában a szerepével, feladatkörével és a munkamegosztás rá eső részével – sem nem hatékonyak, sem nem képesek döntéseket hozni. Ezért lényeges, hogy az ipari szervezetekben tapasztalható zavarokat a lehető legkisebbre csökkentsék annak érdekében, hogy – a Galileo program stratégiai jellegének, a széleskörű európai ipari szállítás és azon belül a magánszektor kulcsfontosságú szerepének elismerése mellett – a rendes üzleti gyakorlat kerüljön előtérbe. Szigorú igazgatással kell biztosítani a program menetrendjének betartását – költségellenőrzés és piacra jutási idő tekintetében egyaránt. Az eredeti menetrendhez képest már öt év kárba veszett, jelentős veszteséget okozva.

Mint a rendszer tulajdonosa, az EU feladata különösen: biztosítani, hogy a politikai elkötelezettségei és elképzelése maradéktalanul megvalósuljon, valamint megállapodni a rendszer általános jellemzőiben és követelményeiben; felügyelni és ellenőrizni a megállapított követelmények szigorú betartását az építési, üzembe helyezési és hasznosítási szakaszban egyaránt; felügyelni a program különböző szakaszait a további késedelmek és költségtúllépések elkerülése érdekében; megteremteni – szükség esetén – a következetes, hatékony és harmonikus magánszektorbeli irányítás feltételeit.

Tekintettel a hatékony és ésszerű programirányítás szükségességére, az Európai Bizottságnak a programot megfelelő irányítási ellenőrzés és eszközök birtokában kell működtetnie, teljes mértékben tiszteletben tartva az Európai Unió egészének politikai jövőképét és feltételrendszerét. A Bizottság kötelezettséget vállal arra, hogy a Tanácsot és az Európai Parlamentet rendszeresen és részletesen tájékoztatja a program végrehajtásának minden szempontjáról.

A Bizottság javasolja, hogy az Európai Unió nevében továbbra is az európai űrügynökség (ESA) járjon el beszerzési és tervezési hatósági ügyekben. Ebből az következik, hogy az ESA-nak az uniós szabályok szerint és a program átfogó uniós irányítása alatt kell hasznosítania technikai szaktudását. Ezenkívül a fent meghatározott megközelítéssel összhangban egyértelmű beszerzési megállapodást kell kötni az ESA-val, különös tekintettel a felelősségi szintre, amennyiben az EU beszerzési ügynökeként és/vagy tervező hatóságaként lép fel.

Egy ilyen megállapodás és a kapcsolódó finanszírozási szabályozás egyértelműen meghatározza a beszerzési folyamat menetét, és többek között az alábbi elemeket tartalmazza:

· a Galileo-program stratégiai jellegének, a széleskörű európai ipari szállítás és azon belül a magánszektor kulcsfontosságú szerepének elismerése;

· versenytárgyalás szerződéscsoportonként a világűri és a földi szegmens összes elemére vonatkozóan;

· kettős forrásból való beszerzés – ahol lehetséges – a hatékonyság javítása és a függőség csökkentése érdekében;

· figyelembe venni – amennyiben releváns – a meglévő eredményeket és beruházásokat, illetve megállapodásokat;

· határozott ás rögzített áras szerződések;

· rendszeres és részletes jelentéstételi kötelezettség;

· az Európai Unió Számvevőszéke által végzett rendszeres pénzügyi ellenőrzések annak biztosítására, hogy az Európai Unió érdekeit és a program közösségi jellegét tiszteletben tartsák.

Ezenkívül a Bizottság meg van győződve arról, hogy a Galileo Ellenőrzési Hatóság (GSA) szerkezetének és szerepének jelentős átértékelése nélkül nem vállalhat tényleges politikai felelősséget a programért, beleértve azon jogi és gyakorlati eszközöket is, amelyek révén az Európai Bizottság átláthatóan, a Tanács és a Parlament felé történő elszámoltathatóság mellett gyakorolhatja programvezetői felelősségét.

Az új helyzetben a GSA feladatát jelentősen felül kell vizsgálni. Amennyiben egy ilyen európai ügynökség fenntartása megerősítést nyer, a GSA a jövőben az alábbi feladatkörrel rendelkezhet: beszerzés az új EGNOS- és Galileo-koncessziók alatt, valamint a Bizottság támogatása az EGNOS és Galileo alkalmazások kifejlesztésében. Annak érdekében, hogy a Bizottság teljes felelősséget vállalhasson a program kifejlesztéséért, javaslatokat fog tenni a GSA irányításának az új helyzethez való hozzáigazítására.

A piacokat az EGNOS minél előbbi végrehajtása, valamint szabványosítás, hitelesítés és piaci tájékoztatás révén kell előkészíteni [11]. Ezek az intézkedések csökkenthetik továbbá a későbbi szakaszokban a koncesszió birtokosa számára a jövedelemkiesés kockázatát és így az EU költségeit is. Miközben a rendszer változatlanul polgári rendszerként működik, a katonai felhasználásából is jelentős bevétel várható. Az elmúlt években élénk megbeszélések folytak a PRS-jelek használata kapcsán; ezeket folytatni kell [12].

A Galileo tervkockázatát a közszektor kezeli egy korábbi határozat szerint, amelynek értelmében a rendszert az európai űrügynökség által közbeszerzés útján megvásárolt két kísérleti műholdra [13], az első négy működő műholdra és a kapcsolódó infrastruktúrára [14] kell építeni. Ezért az EU-nak az ESA közreműködésével ki kell dolgoznia egy olyan stratégiát, amely révén a tervkockázat a fennmaradó kockázat átruházása előtt csökkenthető. A tervkockázat kapcsán felmerülő szervezési és jogi kérdések a program végrehajtásának lényeges szempontjai.

Ami a menetrendet illeti, a program időben történő végrehajtása és a műholdak felbocsátása döntő fontosságú, mivel – többek között – az EU nem engedheti meg magának a megfelelő globális navigációs frekvenciákra vonatkozó felhasználási jogainak elvesztését.

A Bizottság felkéri továbbá a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy az alábbi elvek alapján járjon el:

1) Ismerje el, hogy az EGNOS 2008 elejére eléri a műveleti képességet, valamint hogy szolgáltatásainak a Galileo előfutáraként történő elindításához azonnali intézkedésre van szükség.

2) Ismerje el, hogy az európai GNSS-programokat valamennyi tagállam érdekében uniós szinten definiálják, egyeztetik, irányítják és ellenőrzik.

3) Ismerje el a Galileo-program stratégiai jellegét, a széleskörű európai ipari szállítás és azon belül a magánszektor kulcsfontosságú szerepét;

4) Tartsa meg az európai űrügynökséget (ESA), mint az Európai Unió nevében eljáró és annak irányítása és szabályai szerint működő beszerzési ügynököt és tervező hatóságot.

5) Teremtsen programban szilárd és tisztességes versenyt, a program összes elemének – ahol lehetséges – kettős forrásból és rendszeres versenytárgyaláson való beszerzése révén, a hatékonyság javítása érdekében és a függőség csökkentésére. Figyelembe venni – amennyiben releváns – a meglévő eredményeket és beruházásokat, illetve megállapodásokat.

6) Ismerje el, hogy szükséges az európai GNSS-programok közirányításának megerősítése és újjászervezése , amit a Bizottság politikai felelőssége és irányítása mellett, a Bizottság ajánlásai alapján kell megvalósítani;

7) Ismerje el annak szükségét, hogy – a Galileo időben történő befejezésére vonatkozó határozott kötelezettségvállalással, a szolgáltatásaihoz való tisztességes és diszkriminációtól mentes hozzáférés biztosításával – megszerezze az értékesítési láncban lejjebb lévő beruházók bizalmát.

9. A javasolt forgatókönyv finanszírozása

A jelenlegi állapotok szerint – a 2006 végéig lefolytatott koncessziós tárgyalások alapján – a fuzionált konzorciummal való együttműködés folytatása esetén az Európai Uniónak további műholdakat kell vásárolnia a PPP létrehozásáig, és e célra mintegy 2,4 milliárd eurót kell előteremtenie a 2007-tól 2013-ig terjedő pénzügyi időszakra, a piaci kockázatokra hozzávetőleg 10 milliárd euro (2030) értékben rendelkezésre állási díj formájában kell biztosítást kötnie, és további kötelezettségeket kell vállalnia a terv- és befejezési kockázatra, valamint kötelező felelősségbiztosítást kell kötnie. Az aktuális tényleges bevételektől függően a közszféra az alap-költségmegtérülési forgatókönyv szerint mintegy 8 milliárd eurót kapna vissza. Ez megkérdőjelezi a PPP korai létrehozásának az előnyeit.

A javasolt forgatókönyv – az első konstelláció közbeszerzés útján történő megvásárlása és az azt követő PPP – finanszírozása érdekében az Európai Uniónak és a tagállamoknak összesen 3,4 milliárd eurót kellene előteremteniük a 2007-től 2013-ig terjedő időszakra, miközben az egész időszakra vonatkozó költségvetési kötelezettségvállalás körülbelül 9 milliárd euróra csökkenne. E forgatókönyv előnye, hogy a legkedvezőbb menetrendet biztosítja, pénzügyileg a legelőnyösebb, sokkal pontosabban előkészíti a PPP-szakaszt, miközben a teljes költségvetési előirányzat jelentősen csökken.

A pénzügyi tervek jelenlegi előirányzatai azonban egyik forgatókönyv szerint sem elegendőek. Ráadásul valamennyi forgatókönyv jóval 2013 után is érvényes uniós programszabályozást igényel.

Egyértelmű tehát, hogy a javaslat szerint újragondolt PPP-hez szükséges politikai döntés meghozatalához a végrehajtásról való döntés előtt a pénzügyi forgatókönyvre vonatkozóan is megállapodásra kell jutni. A következő hónapokban a Bizottság folytatja a javasolt forgatókönyv végrehajtási részleteinek elemzését, amelyet a kiegészítő finanszírozás megállapításával párhozamosan végez. Mindazonáltal, a Bizottság fontosnak tartja, hogy előzetesen fogadják el a javasolt uniós programszabályozást annak érdekében, hogy folytatni lehessen az EGNOS program megszilárdítását, illetve hogy – az ESA segítségével – a választott forgatókönyv előkészítése is folyatódhasson.

A szükséges kiegészítő finanszírozás megállapítása érdekében a Bizottság ebben a szakaszban az alábbi lehetőségeket mérlegeli:

· A finanszírozási lehetőségek vizsgálata a pénzügyi keret 1A. címsora felső határának célirányos emelése révén, a saját keret felső határával és az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2006. május 17-i intézményközi megállapodással összhangban [15]. Ez az eljárás mindkét költségvetési hatóságot érinti.

· További tagállami források előteremtése a többéves pénzügyi kereten kívül.

A Bizottság a költségvetési hatósággal közösen mérlegelni fogja ezeket a lehetőségeket.

A Bizottság felkéri a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy:

· első lépésként biztosítsa az EGNOS- és a Galileo-projektek előmenetelét oly módon, hogy gyorsan elfogadja a jelenleg javasolt uniós programszabályozást;

· vizsgálja meg a kiegészítő finanszírozás lehetőségeit;

· vitassa meg és fogadja el a Bizottság által 2007 szeptemberéig előterjesztett javaslat alapján – tekintettel a finanszírozási hiányra – a továbblépés módozatait, beleértve, amennyiben szükséges, a 2030-ig terjedő időszakra vonatkozó finanszírozási mechanizmust.

MELLÉKLET: A forgatókönyvek pénzügyi modellezése

A választott forgatókönyvek pénzügyi vonzatainak megítélését tekintve a pénzügyi modellek korai becslések és a kulcsfontosságú adatok extrapolációja alapján készültek, következésképpen az eredményeket hozzávetőlegesnek kell tekinteni és csak összehasonlítási célokra szabad használni. A végleges eredmények az érintett szerződések feltételeitől függnek.

Forgatókönyv | Közbeszerzés útján beszerzett műholdak összes száma | Közszféra támogatása2 | A közszektor összes szükséges költségvetési kötelezettségvállalása 62007–2030 Névleges | Teljes körű működés megkezdése7 |

| | A 2007–2013 3közötti időszakra igényelt közszektor(műholdak és infrastruktúra közbeszerzés útján történő beszerzése) Névleges | Rendelkezésre állási díj (közösségi hozzájárulás) a PPP számára (2030-ig) | | |

| | | Rögzített összegű rész4 - működési költségek - karbantartás - feltöltés hitelkamat Névleges | Változó rész (a magánszféra által beszerzett műholdak és infrastruktúra mennyiségétől függ)5: - hitelösszeg - hitelkamat - tőkehozam Névleges | | |

Jelenlegi program folytatása + kockázatcsökkentő intézkedések1 | 4+4 | 2,4 | 5,3 | 3-4 | 11-12 | 2014 közepe |

Kezdeti műveleti képesség (IOC) felépítése, amelyet PPP követ | 18 | 3,0 | 5,3 | 2-3 | 10-11 | 2013 vége |

Teljes körű üzemeltetési alkalmasság (FOC) kiépítése amelyet PPP követ | 30 | 3,4 | 5,3 | 0,5 - 1 | 9-10 | 2012 vége |

Az összes adat tájékoztató jellegű és milliárd euróban van megadva. További részletek a Bizottság szolgálatainak dokumentumában találhatók.

1 Az Európai Űrügynökség legutóbbi programelemzése szerint a felhalmozott késedelmek kockázatcsökkentési intézkedéseket tesznek szükségessé, valamint négy további műhold építését az ipari gyártósornak a keringési pályán való hitelesítési és az üzembe helyezési szakasz közötti folyamatos kihasználásának biztosítására. Ebből az is következik, hogy a keringési pályán való hitelesítési szakasznak védelmet kell biztosítani a felbocsátás során felmerülő esetleges üzemzavar ellen. Erről a fejlesztési szakaszban az első műholdak kapcsán eleinte gondoskodtak.

2 A Galileo PPP modellje szerint a közszféra támogatásokkal járul hozzá az infrastruktúra üzembe helyezéséhez és rendelkezésre állási díjakkal biztosítja a rendszer hasznosítását. A magánszféra tőkével és hitellel járul hozzá.

3 Az adatok tartalmazzák a Galileo beszerzési költségeinek a közszférára eső részét, az EGNOS hasznosítási költségeit és a keringési pályán való hitelesítés költségtúllépéseit. A becslések az ESA – létező szerződések és az ESA beszerzési adatbázisa alapján hitelesített – finanszírozási adatai alapján készültek. A koncessziós tárgyalási szakasz során az összes adatot egyeztették a pályázatokban szereplő ajánlatokkal. A pénzügyi számításokban nem szerepelnek a közpénzekkel összefüggő költségek hatásai. Az ilyen költségek 4 %-os nagyságrendűek, az összes forgatókönyvre vonatkoznak, tájékoztató jellegűek és csak a 3,4 milliárd eurós és a 2,4 milliárd eurós összeg közötti különbséget (1 milliárd eurót) érintik. A végeredmény elhanyagolható és az összes közösségi költségvetési előirányzat részeként szerepel (lásd 6.).

4 A rendelkezésre állási díj rögzített összegű része az üzemeltetés, a karbantartás és a feltöltési hitel kamatát tartalmazza. Ugyanez vonatkozik az összes forgatókönyvre, mivel az üzemeltetést, valamint az egész konstelláció karbantartását és feltöltését érinti. Az adatok a fejlesztési szakasz során az ESA és a Bizottság által készített műszaki és gazdasági elemzések (GALA, PwC, összehasonlító rendszerelemzések) költségbecsléseiből származnak. A koncessziós tárgyalási szakasz során az összes adatot egyeztették a pályázatokban szereplő ajánlatokkal.

5 A rendelkezésre állási díj változó része a hitel adósságszolgálati költségeit (adósság, kamatok, díjak stb.) tartalmazza, valamint a tőkehozamot. Ez függ a magánszférára eső beszerzés nagyságával összefüggő adósság és tőke mértékétől, valamint a tőke és hitel megállapított arányától.

6 A közszektori költségvetési előirányzat a közszférára eső általános közvetlen kiadások és a beszerzési költségek (lásd 3.) és a rendelkezésre állási díjak (lásd 4. és 5.) összege. Ez fedezi a piaci kockázatot

7 A teljes üzemeltetés megkezdése fontos a rivális rendszerek küszöbön álló megjelenése miatt. Minél hamarabb kezdi meg teljes működését az összes szolgáltatás és piac tekintetében, várhatóan annál nagyobb lesz a Galileo piaci részesedése.

____________

[1] A Galileo koncessziós szerződéssel összefüggő tárgyalásokról szóló, 2007. április 26-i európai parlamenti állásfoglalás.

[2] A Galileo, valamint a GPS műholdas navigációs rendszer és kapcsolódó alkalmazásaik előmozdításáról, biztosításáról és használatáról szóló, EU és Egyesült Államok közötti megállapodás (2004. június).

[3] Karel van Miert volt biztos közvetítése nyomán 2005. december 5-én egyetértés született a fuzionált konzorcium 8 tagja között.

[4] A ProDDAGE piacelemzési jelentése, ESYS Consulting, 2006.

[5] A fuzionált konzorcium 2007. március 9-én kelt, Tiefensee miniszterhez és Barrot elnökhelyetteshez intézett levele.

[6] A fuzionált konzorcium GEH-nak írott, 2007. április 24-én kelt levele

[7] Az EGNOS egy jelenleg kizárólag európai földi infrastruktúra révén növeli a GPS-jeleket.

[8] Az EU és ESA költségvetések tartalmazzák az IOV-szerződés összegét (1,5 milliárd euro), az EGNOS költségeit (0,7 milliárd euro), valamint az elmúlt évek ESA és EU kutatási költségeit.

[9] Lásd elemzés a 4. szakaszban.

[10] Vízszintesen 4 méteres pontosság 87 %-os elérhetőség mellett, vagy 20 méteres pontosság 98 %-oes elérhetőség mellett.

[11] Zöld Könyv a műholdas navigációs alkalmazásokról, COM(2006) 769 (2006. december 12.) és a tervezett utánkövetési intézkedések.

[12] Az európai világűr-politikára vonatkozó, nemrégiben közzétett javaslat [COM(2007) 212] összefüggésében a Bizottság azon a véleményen volt, hogy a Galileohoz hasonló polgári űrprogramok sokoldalú felhasználást tesznek lehetővé, és katonai felhasználásuk is lehet.

[13] A Giove-A műholdat 2005 decemberében bocsátották fel, a Giove-B műhold 2007 végén vagy 2008 elején lesz készen a fellövésre.

[14] A keringési pályán való hitelesítésről (IOV), illetve a fejlesztésről szóló megállapodást az ESA kötötte, és az ESA és az EK finanszírozták.

[15] HL C 139., 2006.6.14.

--------------------------------------------------