ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.4

Nem könnyen megvalósítható célkitűzés ez, és nemcsak a közleményben említett okok miatt, hanem azért is, mert a gazdasági válság oly módon korlátozza az uniós külpolitikát, hogy az a jövőbeli, 2020 utáni időszakra vonatkozó Cotonoui Megállapodást is befolyásolhatja. Ezek az országok elhelyezkedésüknek – Kínához és Japánhoz való közelségüknek – köszönhetően azonban az EU számára is geostratégiai területnek számítanak. Ezért nagyon hasznos lenne, ha a tengerentúli országokat és területeket nagyobb mértékben be lehetne vonni és fel lehetne használni az EU politikáinak ismertetése, valamint programjai és igazságügyi kultúrája végrehajtása területén, ami nyilvánvaló kölcsönös előnyökkel járna.
3.10

Más jelentések, például az INCB-nek a prekurzorokról, illetve a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott gyártása során gyakran használt vegyi anyagokról szóló 2011-ben kiadott jelentése (Report on Precursors and Chemicals Frequently Used in the Illicit Manufacture of Narcotic Drugs and Psychotropic Substances) vagy az Egyesült Államok külügyminisztériuma által készített 2012-es Nemzetközi Kábítószer-ellenőrzési Stratégiai Jelentés (International Narcotics Control Strategy Report) külső és globálisabb áttekintést nyújtanak. Ma elfogadott például, hogy Afganisztánban nincs törvényes kereslet az ecetsavanhidrid iránt, így minden import tiltott. A beszámolók szerint a koalíciós erők 2011-ben mintegy 20 tonnányit foglaltak le a sokkal nagyobb volumenű teljes importált mennyiségből. A tiltott import fő forrásai állítólag Kína, Dél-Korea, Európa, a közép-ázsiai államok és India. Ezen a területen nyilvánvalóan még dolgozni kell, és a szoros nemzetközi együttműködés, valamint a nehezen kialakuló kölcsönös bizalom továbbra is alapvetően fontos.
4.5

A vállalkozásindítás és -működtetés megkönnyítésének érdekében tett uniós erőfeszítések keretében igen sok egyszerűsítő és növekedéstámogató intézkedést vezettek be, hogy ne gyengüljenek a társadalmi felelősségvállalás szempontjai, a munkavállalók szociális jogai, illetve a vállalkozás növekedési és versenyesélyei. Habár a jogokat illetően sok még a tennivaló, az EGSZB kételkedik abban, hogy egy önkéntes rendszerrel eredményesen növelhető a társadalmi felelősségvállalás. Megjegyzi továbbá, hogy a védjegyrendszer – még ha ingyenes is – forrásokat tesz szükségessé, amelyeket a válság terhét már amúgy is viselni kényszerülő vállalkozások jobban is fel tudnának használni.
5.3

A CC használatának fejlesztése kapcsán a közlemény 3.1. pontja kétszer is elérendő célként használja a „cloud-friendly” kifejezést [az angol szöveg magyar fordításában: „a felhőalapú számítástechnikát támogató”, ill. „kedvező környezetet … teremteni a felhőalapú számítástechnikának”]. Ezzel szemben a digitális menetrendért felelős biztos a CC-vel kapcsolatos, számos felszólalásában a maga részéről Európa „cloud-active”-vé tétele [a közlemény magyar fordításában: „a számítási felhő aktív használata”] mellett tör lándzsát. Neelie KROES, az Európai Bizottság alelnöke – 2011. január 27-én – Davosban a következő nyilatkozatot tette: „I want to make Europe not just cloud-friendly but cloud-active”, és blogjában egy „Making Europe cloud-active” című bejegyzésben harangozta be hivatalosan a közleményt. Ő tehát nyilatkozataiban a pusztán „cloud-friendly” szintnél magasabb fejlettségi szintet céloz meg. Az EGSZB ezért csodálkozással veszi tudomásul az Európai Bizottság alelnöke által teljes joggal képviselt célok és a közleményben javasolt intézkedések közötti jelentős eltérést. Emellett emlékeztet arra, hogy egy korábbi véleményében (5) arra ösztökélte az Európai Bizottságot, hogy még a „ cloud-active ” szintnél is magasabbra törekvő célt tűzzön ki Európa számára, és törekedjen a „ cloud-productive ” szint elérésére.
3.6

Nem minden tagállamban hoznak ugyanolyan sikereket a kutatások és az innovációk. Az EGSZB megismétli azt a már többször kifejezett kérését, hogy az európai kutatási térségbe tartozó azon tagállamokban, amelyek jelenleg még nem rendelkeznek elegendő kiváló kutatóintézettel és innovációs műhellyel, – a strukturális és kohéziós alapok segítségével – mielőbb küzdjék le ezt a hátrányt, valamint sikeres támogatói és gazdaságpolitikai intézkedések révén teremtsék meg az alapokat megfelelő számú kiváló kutató kineveléséhez és egy innovatív vállalkozói szféra kialakulásához. Csupán így valósítható meg a kiváló kutatók egybegyűjtésének (teaming of excellence) hasznos koncepciója (2). Az EGSZB ezért arra kéri valamennyi tagállamot (és amennyire érintettek, a magángazdaság szereplőit is), hogy teljesítsék végre ők is a lisszaboni stratégia céljait – amelyeket most már az Európa 2020 stratégia is átvett –, és GDP-jük 3 %-át fordítsák a kutatás és fejlesztés finanszírozására.
2.6

Sajnálatos módon sem az első, sem a második egységes piaci intézkedéscsomag nem hangsúlyozza, hogy a jogérvényesítéssel kapcsolatban fontos megteremteni a bizalom légkörét. Az EGSZB továbbra is türelmetlenül várja, hogy az európai fogyasztóknak végre hatékony kollektív jogorvoslati eszköz álljon rendelkezésükre. Bár a piacliberalizáció és a verseny fokozása az egységes piaci politika kulcsfontosságú célkitűzései, és abban is nagy szerepük van, hogy a fogyasztók szabadon választhassanak, a fogyasztóknak ezenkívül olyan szilárd keretre is szükségük van, amely biztosítja az áruk és szolgáltatások vásárlásával kapcsolatos fogyasztóvédelmi jogaikat, valamint ezek hatékony érvényesítését. Számos tanulmány arra a következtetésre jutott, hogy a különféle uniós eszközöket lassan hajtják végre, a jogérvényesítés pedig még mindig aránylag gyenge, főként határon átnyúló ügyekben. Ezért az Európai Bizottságnak sürgősen kötelező érvényű intézkedéseket kellene javasolnia új jogérvényesítési eszközökre vonatkozóan.
2.1

AZ EGSZB számos véleményében kifejezte az EKT-ra vonatkozó, továbbra is érvényesnek és helyesnek tartott elképzelését. Kedvezően fogadja a közleményt egy olyan megerősített partnerséggel kapcsolatban, mely rámutat arra, hogy az EU és a tagállamok továbbra is érvényesnek kell, hogy tekintsék, és ki kell, hogy terjesszék vállalásaikat. Az egyes tagállamokban elért előrelépés nem volt egyforma, némely esetben pedig továbbra is lassúnak bizonyul. A közlemény újító jellege abban rejlik, hogy az Európai Bizottság és a tagállamok közötti együttműködést kiterjeszti az EKT-hoz kapcsolódó szervezetekre (5) is. Az EGSZB szélesebb és hatékonyabb megerősített együttműködést tart szükségesnek.
4.11

Nagyobb hangsúlyt kellene fektetni a decentralizált, helyi szintű megoldások kifejlesztésének ösztönzésére. Ezek irányát a helyi szinten nyújtható előnyöknek lehetne és kellene megszabniuk; a megoldások a helyi körülmények függvényében különféle technológiákra koncentrálhatnának, például a szél- és napenergia mellett a biomassza- (ideértve a hulladékból származó) és a geotermikus energiára. A szabályoknak, a támogató intézkedéseknek és a hálózatokhoz való hozzáférésnek egyértelműnek, egyszerűnek és megbízhatónak kell lennie a kisméretű (saját célra) termelők részvételének megkönnyítése érdekében. Az intelligens hálózatokon és irányításon keresztül kapcsolódó helyi szintű hibrid energiarendszerek kiépítése lehetővé tenné, hogy közelebb kerüljünk a helyi szintű energiaellátási függetlenséghez. Ennek a megközelítésnek is megvannak azonban a korlátai, hiszen ameddig nem áll rendelkezésre valódi és megfizethető megoldás az elektromos energia tárolására, addig szükség van a – nagyrészt fosszilis üzemanyagon alapuló – kiegyenlítő energiára. (ld.: Friedrich Wagner, Max-Planck-Institut für Plasmaphysik: Features of an electricity supply system based on variable input [A változó betápláláson alapuló villamosenergia-ellátási rendszer jellemzői]).
4.5

Az összeköttetések megerősítése tehát alapvető az ellátásbiztonság fokozásához, illetve annak lehetővé tétele érdekében is, hogy az energiatermelés és -fogyasztás jobban egyensúlyba kerüljön egy a megújuló energiák erőteljes fejlődése következtében kibővült hálózaton. Ugyanez igaz a hagyományos kapacitásokra is, amelyek akkor lépnek be, ha a megújuló energiák termelése leáll vagy érzékelhetően lassul.
2.1

Rabszolgaság nemcsak a történelemkönyvekben létezik, hanem napjainkban is fellelhető még a legfejlettebb országokban is. Az, hogy az Európai Unió területén létezik, sőt, terjed az embercsempészet, az EU demokratikus alapjait ássa alá. Ha jogállamokban egyes személyek eladnak másokat szexuális kizsákmányolás, munkavégzésre vagy koldulásra kényszerítés, illetve manapság szervkereskedelem vagy álházasság céljára is, ha az embercsempészetet folytató bűnözők ebből jelentős jövedelemhez jutnak, akkor veszítenek hitelességükből azok az emberi jogok tiszteletben tartására vonatkozó elvek, amelyek világszintű terjesztése érdekében az EU jelentős erőfeszítéseket tesz.
3.2.1

A javaslat 1. cikke a jelenlegi jogi helyzethez képest jelentősen kibővíti az irányelv alkalmazási körét. A biztosítási közvetítés fogalma is tágabb értelmet kap a javaslatban, és már nemcsak az önálló közvetítőkre terjed ki, hanem a biztosítótársaságok alkalmazottaira is. Ez kedvező lehet, mivel így a biztosítási piac egészére ugyanazok a szabályok vonatkoznak. A bankokra is kiterjed majd az irányelv, amennyiben termékkínálatukban biztosítási termékek is szerepelnek.
4.5

A harmadik terület, ahol az Európai Bizottság külön utal a szociális szereplők és szociális partnerek szerepére, a bérek területe, ahol az Európai Bizottság szóhasználatával élve a szociális partnerekkel „konzultálni” kell a bérmegállapítási rendszerek reformja során. Az EGSZB szeretné felhívni az Európai Bizottság figyelmét arra, hogy a bérek, a bérekkel kapcsolatos tárgyalások, sőt maguk a bérmegállapítás rendszerei is számos tagállamban a szociális partnerek autonóm illetékességi körébe tartoznak, akik ezzel kapcsolatban kollektív szerződésekről tárgyalnak, vagy ilyeneket kötnek. A szociális partnerek autonóm tárgyalási szerepét nem szabad egy pusztán konzultációs szerepre redukálni. Az egyeztetési hatáskört pedig nem szabad egy tisztán tanácsadói hatáskörre szűkíteni. A szociális partnerek és a szociális egyeztetés autonómiáját egyébként az Európai Unió működéséről szóló szerződés 152. és 153–155. cikke is rögzíti, ahol azt az elvet is megfogalmazzák, hogy az EU-nak tiszteletben kell tartania a munkaügyi kapcsolatok nemzeti rendszereit. Ennek ismeretében a szociális partnerekkel például az indexálási mechanizmusok reformja során folytatott „konzultáció” egyáltalán nem elegendő, sőt nem helyénvaló, hiszen a szociális egyeztetés erre vonatkozó nemzeti modelljében az ilyesfajta indexálási mechanizmusokat maguk a szociális partnerek alkudják ki és határozzák meg a kollektív szerződésekben. Az EGSZB felteszi a kérdést, hogy ez nem arra vezethető-e vissza, hogy az Európai Bizottság túlságosan nagy jelentőséget szentel annak a szerepnek, amelyet a bérek lefelé történő korrekciója tölt be. Az Európai Bizottság közleményét kísérő országspecifikus ajánlások tüzetesebb elemzése azt mutatja, hogy az Európai Bizottságtól a bérek tekintetében ajánlást kapó 17 tagállamból 16 esetében az ajánlás a bérdinamika gyengítését célozza az indexálási mechanizmus reformja, a minimálbérek korlátozása, a bértárgyalások decentralizációja vagy a bérrugalmasság legalacsonyabb bérkategóriákban történő növelése által. Az európai monetáris unióban megfigyelhető egyensúlyzavarok azonban elsősorban strukturális jellegűek, és főképpen azzal a ténnyel függnek össze, hogy a globalizáció eltérő hatást gyakorol a monetáris unió különböző tagjaira (Lábjegyzet: hivatkozás az IMF-re. External Imbalances in the Euro Area. Working paper 12/136,2012). Még mindig tény, hogy az alacsony bérköltségű országokkal folytatott versenyt nem lehet a bérek csökkentésével megnyerni.
1.2.4

Az Európai Unió rendelkezik azokkal az értékekkel, a konszenzus kialakítására vonatkozó gyakorlattal és más előnyökkel, amelyek segítségével – a politikai akarat megléte esetén – határozottan elkötelezheti magát a fenntartható fejlődés irányába történő váltás mellett, és erre nemzetközi partnereit is rá tudja bírni. Az Európai Unió továbbra is rendkívül fontos irányadó szerepet tölt be a környezetvédelmi politikák, az emberi jogok tiszteletben tartása, a területi kohéziót szolgáló belső átcsoportosítások, vagy a szociális védelemhez kapcsolódó újra felosztás területén, mint ahogy azt ennek a közleménynek a nagyon fontos mellékletében szereplő konkrét vállalások is részletezik. A melléklet emellett felvázolja a Rio+20 célok európai és nemzetközi szintű nyomon követésének keretét.
2.5

Az egységes európai égbolt I és II rendszerének (amelyeket 2004-ben, illetve 2009-ben vezettek be) eredményei azt bizonyítják, hogy e kezdeményezés alapelvei és általános iránya érvényesek, és hogy az ATM szabályainak optimalizálására fordított eddigi erőfeszítések elegendőek voltak ahhoz, hogy megjelenjenek az első eredmények. A két rendszer azonban számos gyenge pontra is rávilágított, melyek többsége abból fakad, hogy a tagállamok nem vázolták fel egyértelműen jelenlegi repülési prioritásaikat. A számtalan prioritás között például megtalálható a hozzáadott érték létrehozása a légtérhasználók számára, a légi közlekedésből származó tagállami bevételek maximalizálása és a repülésnek a regionális és mikrogazdasági fejlődés eszközeként történő felhasználása. Ennek eredményeképpen az európai léginavigációs szolgáltatásnyújtás a hatékonyság és a minőség terén még mindig súlyos hiányosságokat mutat, miközben erre a helyzetre nincs egyértelmű magyarázat. Ezenkívül a jelenlegi intézményi struktúra is elmarad az optimálistól, hiszen azt – számos átfedés és hiányosság mellett – a különböző érintettek által osztott közös irányvonal hiánya is jellemzi. Az egységes európai égbolt intézményi keretét ezért meg kell erősíteni.
6.1

Az Európai Uniónak továbbra is határozottan támogatnia kell a nyitottságot és a liberalizációt a légi közlekedés terén, emellett pedig biztosítania kell a kellő szintű szabályozási konvergencia megvalósulását. A partnerországokkal folytatott tárgyalásokban kellően figyelembe kell venni a munkaügyi és környezetvédelmi előírásokat, valamint tiszteletben kell tartani a nemzetközi egyezményeket és megállapodásokat e két területen azért, hogy elkerülhető legyen a piac torzulása, és megelőzhető legyen a szabályozási színvonal romlását eredményező versengés (race to the bottom). Fontos, hogy az Európába járatokat indító légitársaságok megfeleljenek az ILO szabályainak és rendeleteinek.
3.17

Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a kulturális és kreatív iparágak hozzájárulnak a helyi gazdaságok átalakításához, elősegítik új gazdasági tevékenységek kialakulását, valamint új és tartós munkahelyeket teremtenek (20), és növelik az európai régiók és városok vonzerejét – ahogyan az a The rise of the creative class (21) (A kreatív osztály felemelkedése) című tanulmányban is szerepel.
1.10

A demográfiai változások új kihívások elé állítják az épített környezetet, az ágazatnak pedig ezzel foglalkoznia kell majd. Ide tartoznak a népesség idősödésének hatásai is az épített környezethez való hozzáférés terén. Az EGSZB tudomásul veszi, hogy az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) az Európai Bizottság megbízásából jelenleg dolgozik az e témával kapcsolatos szabványoknak a „mindenki számára történő tervezés” (Design for All) elveihez való igazításán. Ezenfelül az építőipar a munkaerő idősödése jelentette kihívással is szembesül. Ennek kapcsán az EGSZB emlékeztet az Európa 2020-ra, az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiájára, (1) valamint arra, hogy a kihívást a gazdaság egészének kell megválaszolnia.
—

A jelenleg meghatározó megújuló energiaforrásokkal, így a szél- vagy a napenergiával összefüggő fő probléma az energiatermelés terén jelentkező jelentős ingadozás, ami nem jelent biztos kapacitást (Friedrich Wagner: Features of an electricity supply system based on variable input, Max Planck Institute for Plasma Physics, 2012). Ez már most látható problémákat idéz elő, ami amellett, hogy nyilvános vitát vált ki, a politikai szereplők és a média figyelmét is a problémára irányítja.
7.9

Az európai energiaügyi párbeszéd a részvételi demokrácia nagyszabású gyakorlati feladataként is felfogható, amely egy mindenki számára nagyon fontos kérdésben kiegészíti a képviseleti demokráciát. A szervező elv a franchise vagy licenszrendszer keretében alkalmazott szubszidiaritás lesz, azaz az európai energiaügyi párbeszéd arra épül majd, ami már eleve létezik, és azt fogja elmélyíteni. A kialakítás szakaszában az európai energiaügyi párbeszéd – a polgárok és az érdekelt felek aktív részvétele mellett – olyan közösen egyeztetett párbeszédes eljárásokat fog kialakítani, amelyeket nemzeti, regionális és helyi szinten is át lehet venni. Így szerep juthat az energiaügyi kérdésekben már most is aktív és számos formában működő szervezetek forrásainak, ismereteinek és képességeinek is. Ilyenek lehetnek például: települési vagy szabályozó hatóságok, energiavállalatok, egyéb bármilyen vállalkozás, szakszervezetek, nem kormányzati szervek, fogyasztói szervezetek és uniós intézmények (Európai Bizottság, Európai Parlament, Régiók Bizottsága). A cél egy „tárgyalási fórum” biztosítása lenne, ahol a megvalósítás kérdéseit lehetne megvitatni a társadalmi hatás és elfogadottság, a beruházási és forrásstratégia és egyéb politikai szempont figyelembevételével. Ennek része lenne a folyamatos objektív tájékoztatás, és itt lehetne az ilyen információk és az emberek saját tapasztalatai alapján felmérni, hogy milyen szintű konvergenciára van lehetőség az „összeállított” energiakérdésekben.
2.2

A legkülső régiók jelentős mértékben növelik az Unió területét és földrajzi jelenlétét a világban, és ezzel fokozzák Európa politikai, gazdasági és kulturális befolyását, továbbá hatalmas halászati területekkel gazdagítják az Uniót az Atlanti- és az Indiai-óceánon. Jobban ki kell használni e régiók Európa platformjaként betöltött szerepét azáltal, hogy felveszik őket az európai közlekedési hálózatokba (TEN, digitális hálózatok, tengeri gyorsforgalmi utak), aminek révén privilegizált hozzáférést kapnak az európai Föld-megfigyelési programokhoz (GMES, GALILEO), továbbá a megújuló energiaforrásokkal és a biológiai sokféleséggel kapcsolatos európai kutatási programokhoz. Azt is hangsúlyozni kell, hogy a legkülső régiók a különböző mobilitási és együttműködési programokon keresztül Európa nemzetközi befolyásának közvetítőiként is fontos szerepet töltenek be. A távoli fekvés miatt e régiókban különleges uniós képviselők vannak jelen, ami, egyaránt politikai jelzés és az említett platformszerep előmozdításának hatékony eszköze.
2.6.

Mivel ennek az úgynevezett előnymegosztással kapcsolatban 1992-ben elfogadott nemzetközi jogi kötelezettségvállalásnak mindeddig nem tettek eleget, a fenntartható fejlődésről 2002-ben Johannesburgban rendezett világ-csúcstalálkozón az állam- és kormányfők úgy határoztak, hogy a Biológiai Sokféleség Egyezmény keretében tárgyalást kezdeményeznek egy olyan nemzetközi rendszerről, amely előmozdítja és garantálja a genetikai erőforrások hasznosításából származó előnyök igazságos és méltányos megosztását („international regime to promote and safeguard the fair and equitable sharing of benefits arising out of the utilization of genetic resources” – a végrehajtási terv 42. bekezdésének o) pontja).
3.2

A rendeletjavaslatok fő elemei: — a jogszabályok szélesebb és egyértelműbben meghatározott körre terjednek ki, amely most már az esztétikai célú implantátumokkal, a genetikai tesztekkel és az orvosi szoftverekkel is kibővült; — az értékelő (kijelölt) szervezetek fokozottabb felügyelete a nemzeti hatóságok részéről, az eszközök hatékony forgalomba hozatal előtti értékelésének biztosítása érdekében; — világosabb jogok és felelősségi körök a gyártók, importőrök és forgalmazók számára; — az orvostechnikai eszközök és az in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközök kibővített és központosított európai adatbázisa (EUDAMED), amely az egészségügyi szakemberek, a betegek és részben a nagyközönség számára is hozzáférhető; — az eszközök jobb végigkövethetősége a szállítói láncon, ideértve az egyedi eszközazonosító (UDI) rendszert is, amely gyors és hatékony választ tesz lehetővé mindenfajta biztonsági aggályra; — szigorúbb követelmények a klinikai bizonyítékok és értékelés tekintetében az eszköz használatának teljes időszakán keresztül; — szigorúbb előírások a piacfelügyelet és a vigilancia szabályozására; — jobb koordináció a nemzeti hatóságok között az Európai Bizottság tudományos támogatásával, a jogszabályok egységes alkalmazásának biztosítása érdekében; — igazodás a nemzetközi irányelvekhez, az orvostechnikai eszközök világpiacához való jobb alkalmazkodás érdekében.
4.2.13

A 2013-as növekedési jelentés elismeri, hogy „[t]öbb éven át tartó gyenge növekedést követően a válság súlyos társadalmi következményekkel jár”, valamint „[j]elentősen emelkedett a munkanélküliség mértéke, és a nélkülözés és szegénység szintje is nő”. Egyes csoportok az átlagnál is jobban érintettek ebben. Ilyenek a fiatalok, az alacsony képzettségűek, a tartós munkanélküliek, a gyermeküket egyedül nevelők és a bevándorlói háttérrel rendelkezők (27). A foglalkoztatás támogatása érdekében mind a magán-, mind a közszférában mobilizálni kell a beruházásokat. Az EGSZB már több ízben kérte egy, a GDP 2 %-ának megfelelő európai konjunktúraprogram bevezetését, amely számottevő hatással van a munkaerő-piaci politikára (28). Felszólított egy „szociális befektetési paktum” kidolgozására is, amely a válság fenntartható kezelését szolgálja, és a jövőbe mutató befektetésnek tekinthető (29). Az EGSZB ismét kéri, hogy növeljék a munkaerő-piaci részvételt, javítva a képzettségi szinten, megkönnyítve a mobilitást, javítva a közfoglalkoztatással kapcsolatos szolgáltatásokat, fokozva az aktív munkaerő-piaci intézkedéseket és serkentve a vállalkozó kedvet és az önfoglalkoztatást. Egyes régiók, illetve ágazatok esetében az EGSZB egyetért azzal az európai bizottsági helyzetleírással, hogy egyfelől magas a munkanélküliség, másfelől pedig hiányos a szaktudás, valamint nincs meg az összhang a készségigények és a készségkínálat között. Olyan intézkedéseket is szorgalmaz, amelyekkel a megfelelő szinten lehet ösztönözni a munkaidő elosztásáról folytatott szociális párbeszédet. Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság által nemrégiben közzétett, a fiatalok foglalkoztatásával foglalkozó jogszabálycsomagot (30). Fontos, hogy a csomagban szereplő javaslatokat – többek között az „Ifjúsági garanciát” – időben és kötelező erővel vezessék be, és elegendő forrással támogassák. Minden tagállam lehetőséget kell hogy kapjon e javaslatok elfogadására.
3.8

Bírálatként kell megjegyezni azt is, hogy hiába lenne feltétlenül szükséges, a program környezetpolitikai értelemben alig tekint ki a 2020-as év utáni időszakra. Az energia- és az éghajlat-politikában már most is egyértelmű, hogy a 2020-ig szóló tervezés túl rövid. A 7. uniós környezetvédelmi cselekvési programból nem derül ki, hogy vajon a 2020-ra tervezett célok és intézkedések alkalmasak és elégségesek-e ahhoz, hogy valóban reális lehessen a „jólét bolygónk felélése nélkül” jövőkép 2050-re. Ehhez legalább egy előzetes tervezésre szükség lenne arról, hogy a 2050-es jövőkép eléréséhez vezető út részeként a 2030-as és 2040-es években milyen következő lépések várhatók. A 2020-ig szóló kitekintés azért is túl rövid, mert ilyen időtávban nem lehet megfelelő biztonsággal hosszú távú beruházásokat tervezni a zöld gazdaságban.