HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 17/37

A Régiók Bizottsága véleménye – A talajvédelemről szóló tematikus stratégia végrehajtása

2013/C 17/08

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA

— úgy véli, hogy Európa különböző régiói a talajtípus, a földkezelés és az éghajlat tekintetében nagyon eltérőek, ami azt jelenti, hogy testre szabott kezelési iránymutatásra és védelmi stratégiákra van szükség annak biztosításához, hogy a talajvédelmi intézkedések arányosak legyenek, regionális prioritásokon alapuljanak, de mindez átfogó keretben történjen annak érdekében, hogy az uniós politikák is megvalósuljanak;

— megjegyzi, hogy a talajjal kapcsolatos kockázatok és veszélyek kezelése sürgős, különös tekintettel az éghajlatváltozásra;

— hangsúlyozza, hogy az éghajlatváltozás egy sor következménnyel járhat a talajra nézve, főként a talajnedvesség és -hőmérséklet, valamint a csapadékviszonyok változása miatt, ami talajromlást eredményez, ideértve a szerves anyagok csökkenését és az erózió, a tömörödés, illetve az elfolyások fokozódását;

— hangsúlyozza, hogy a helyi és regionális önkormányzatok lényeges szerepet játszhatnak a talajminőség romlásának figyelemmel kísérésében és a szennyezett területek jegyzékének összeállításában;

— úgy véli, hogy a talajpolitika terén megfelelő egyensúlyt kell teremteni a szubszidiaritás elvével kiegyensúlyozott európai szintű fellépés és a jobb szabályozás között annak érdekében, hogy elkerüljük a felesleges adminisztratív többletterhet és az aránytalan költségeket. Az uniós szabályozás tehát úgy alakítandó ki, hogy csak akkor avatkozzon be, ha szükséges;

— úgy véli, hogy a talajvédelmi intézkedésekkel kapcsolatos hiányosságok az egész EU-ban egységes alapon kezelhetők a legjobban, általános keret és közös elvek mentén, melyeket minden országnak el kell fogadnia. Támogatandó lenne ezért a talajvédelmi keretirányelv, bár alapvető jelentőségű, hogy a szakpolitika ne legyen szükségtelenül előíró jellegű, például ne tartalmazzon mennyiségi előírásokat és korlátokat.

Előadó Corrie McCHORD (UK/PES), Stirling önkormányzati képviselője Referenciaszöveg A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A talajvédelemről szóló tematikus stratégia végrehajtása és a folyamatban lévő tevékenységek COM(2012) 46 final

I. POLITIKAI AJÁNLÁSOK

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA

A. Általános megjegyzések

1. Az Európai Bizottság jelentése a talajvédelemről szóló tematikus stratégiának a 2006. szeptemberi elfogadása óta történő végrehajtását tekinti át, és a talajromlási tendenciákat, valamint a talajvédelem terén jelentkező jövőbeli kihívásokat is megvizsgálja.

2. A stratégia négy pillért nevezett meg a végrehajtáshoz, amelyek az alábbiak: a nyilvánosság figyelmének felhívása, kutatás, a kérdés beépítése a szakpolitikákba és jogalkotás. A stratégia szerves része volt a talajvédelmi keretirányelvre vonatkozó javaslat (COM(2006) 232 final), amely a következő három témára épült: megelőző intézkedések, a probléma azonosítása és operatív intézkedések.

3. Az RB korábban az alábbi véleményeket adta ki a talajvédelem tárgyában: — Erőforrás-hatékony Európa – Az Európa 2020 stratégia keretébe illeszkedő kiemelt kezdeményezés (Michel Lebrun, CdR 140/2011 fin); — A helyi és regionális önkormányzatoknak a jövőbeli környezetvédelmi politikában betöltendő szerepe (Paula Baker, CdR 164/2010 fin); — Tematikus talajvédelmi stratégia (Cor Lamers, CdR 321/2006 fin); — Egy tematikus talajvédelmi stratégia felé (Corrie McChord, CdR 190/2002 fin).

4. A talaj környezeti, társadalmi és gazdasági rendszereink szerves részét és az élelmiszer-termelés alapját képezi, és egyéb környezetvédelmi szolgáltatások mellett szerepe van a vízáramlás minőségének és mennyiségének a szabályozásában, az éghajlatváltozás enyhítésében és a hozzá való alkalmazkodásban, valamint a biodiverzitás megőrzésében. Az európai környezet és gazdaság fenntarthatóságához mindenképpen biztosítani kell, hogy a talaj jó állapotban maradjon, és be tudja tölteni létfontosságú funkcióit.

5. Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EKÜ) és az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontja (JRC) által az európai talajok (1) állapotáról 2012-ben készített kulcsfontosságú jelentés az európai talajokat fenyegető tíz fő veszélyforrás jelentőségét emelte ki, ezek: a szerves anyagok csökkenése, az erózió, a tömörödés, a területbeépítés, a szikesedés, a savasodás, a biológiai sokféleség csökkenése, a sivatagosodás (Dél-Európa esetében), a földcsuszamlások és a talajszennyezés. Megvizsgálta továbbá a talaj széntartalmával és a globális klímával, az erózióval, a vízmegtartással, a savasodással és a bioüzemanyagokkal kapcsolatos kilátásokat. Megállapította, hogy az EU területén a talajromlás folytatódik, sőt, Európa egyes részein súlyosbodik. A jelentés bebizonyítja, hogy a jelenlegi uniós, nemzeti és regionális politikák és jogszabályok nem elegendőek a talaj teljes körű védelmének biztosításához.

6. Európa különböző régiói az ásványi és szerves jellegű talajféleségek, valamint a földkezelés és az éghajlat tekintetében nagyon eltérőek, ami azt jelenti, hogy testre szabott kezelési iránymutatásra és védelmi stratégiákra van szükség annak biztosításához, hogy a talajvédelmi intézkedések arányosak legyenek, regionális prioritásokon alapuljanak, de mindez átfogó keretben történjen annak érdekében, hogy az uniós politikák is megvalósuljanak.

7. A helyi és regionális önkormányzatoknak döntő szerepük van az európai talajok védelmében. Ebbe beletartozik az, hogy – a területrendezésben illetékes, illetve az építési és földhasználati engedélyek kiadására jogosult szervekként – ők felelősek azért, hogy a területrendezési jogszabályok biztosítsák a talajvédelmi cél teljesülését, és megfelelő végrehajtást nyerjenek. Az önkormányzatok hatáskörrel rendelkezhetnek a városok terjeszkedésének és a területbeépítésnek a megakadályozására, a szennyezett talajú vagy elhagyott ipari területek vagy lakóövezetek helyreállításának az ösztönzésére és a zöldmezős területek védelmére és növekedésük elősegítésére.

8. Az RB támogatja, hogy a talajra vonatkozó jövőbeli európai rendelkezések olyan megközelítést alkalmazzanak, amelyek elég rugalmasak ahhoz, hogy figyelembe vegyék a különféle nemzeti és regionális körülményeket. Egy közös, uniós szintű talajvédelmi kerettel biztosítható, hogy – a legszélesebb értelemben vett – földkezelőkre vonatkozó talajvédelmi kötelezettségek minden tagállamban hasonlóak legyenek, csökkentve ezáltal a belső piaci verseny torzulásának a kockázatát.

B. Jelenlegi és új kihívások

9. Az Európai Bizottság jelentése (4. rész) értékeli a jelenlegi és az új kihívásokat. Az RB egyetért az Európai Bizottság elemzésével abban, hogy az elmúlt évtizedben mind az Unióban, mind globális szinten fokozódott a talajromlás, és hogy e tendencia valószínűleg folytatódik, hacsak nem kezelik eredményesen a földhasználat és –gazdálkodás, a szerves anyagok és a szén, valamint az erőforrás-hatékonyság problémáit.

10. Egyértelmű, hogy a világ népességének várható növekedése, a hús- és tejtermékfogyasztás fokozódása, továbbá a biomassza energiatermelési célú felhasználásának növekedése, az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás és azok mérséklése feladataihoz, az elsivatagosodás veszélyéhez és a talaj művelés alól történő kivonásához társulva a földért és vízért folytatott verseny kiéleződéséhez és a talajromlás kockázatának növekedéséhez fog vezetni.

11. A talajjal kapcsolatos kockázatok és veszélyek kezelése sürgős, különös tekintettel az éghajlatváltozásra. A mezőgazdaság rendkívüli módon befolyásolja a talajból eredő szén-dioxid- és dinitrogén-oxid-kibocsátást. Az Unió területén található talaj több mint 70 milliárd tonna szerves szenet tartalmaz, ami csaknem ötvenszerese az üvegházhatást okozó gázok éves uniós kibocsátásának. A talaj szervesanyag-tartalmának csökkenése és az így megnőtt szén-dioxid-kibocsátás különösen súlyos problémát jelentenek, mivel hozzájárulnak az éghajlatváltozáshoz. A szervesanyag-tartalom bizonyítottan (2) csökken az Egyesült Királyságban, Franciaországban, Belgiumban és Ausztriában. A talaj szervesanyag-tartalmának csökkenése – amellett, hogy rontja a talajminőséget – a légkörbe történő szén-dioxid-kibocsátást is eredményezhet, így negatív hatással járhat a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésére irányuló uniós célkitűzések teljesülésére.

12. Az éghajlatváltozás egy sor következménnyel járhat a talajra nézve, főként a talajnedvesség és -hőmérséklet, valamint a csapadékviszonyok változása miatt, ami talajromlást eredményez, ideértve a szerves anyagok csökkenését és az erózió, a tömörödés, illetve az elfolyások fokozódását. A földgazdálkodási politikák jelenleg nem mindegyik európai országban védik a talaj széntartalmát.

13. Sürgős fellépés szükséges a károsodott tőzeglápok helyreállítására a széntartalom csökkenésének megállítása, továbbá az egészséges tőzeglápok által nyújtott számos különféle ökoszisztéma-szolgáltatás élénkítése érdekében. Bár a tőzeglápok a mezőgazdasági művelés alatt álló területeknek csak 2%-át teszik ki az EU-ban, az ágazat szén-dioxid-kibocsátásainak több mint 50%-áért felelősek. Az elmúlt években fokozódott az aggodalom annak kapcsán is, milyen hatással jár a tőzeg kereskedelmi célú, kertészeti felhasználású kitermelése.

14. A talajbeli szénkészletek megőrzése (és a dinitrogén-oxid-kibocsátás minimálisra csökkentése) jelentősen hozzá fog járulni az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentéséhez és az éghajlatváltozás enyhítéséhez. Az Európai Bizottság „Fenntartható mezőgazdaság és talajmegóvás” nevű projektje (3) egy sor hasznos esettanulmányt és ajánlást tartalmazott.

15. A hatékony erőforrás-felhasználás döntő fontosságú. A mezőgazdaság nagymértékben függ a talaj termékenységétől, különösképpen annak tápanyagtartalmától. Az EU-ban felhasznált foszfortartalmú műtrágya jelentős része importált. Az Unióban azonban évről évre nagy mennyiségű trágya, biológiai hulladék és szennyvíziszap is termelődik. Ezen anyagok megfelelő gyűjtése, kezelése és felhasználása biztosíthatja a jövőben a tápanyagellátás biztonságát, a talaj állapotának javítását és a potenciálisan mérgező elemekkel való szennyezés korlátozását. Az RB azt ajánlja, hogy vizsgálják felül a szennyvíziszap-irányelvet a szárazföldön alkalmazott olyan szerves anyagok használatának ellenőrzése céljából, amelyekre az irányelv hatálya jelenleg nem terjed ki.

16. A művelés alóli kivonás (területbeépítés) aktuális tendenciái Unió-szerte tarthatatlanok, és a talajromlás számottevő okát jelentik. A területbeépítés gyakran érint termékeny mezőgazdasági földterületeket, veszélyezteti a biológiai sokféleséget, növeli az árvizek és a vízhiány kockázatát és hozzájárul a globális felmelegedéshez. Az Európai Bizottság 2012 áprilisában iránymutatásokat (4) tett közzé a területbeépítés korlátozásának, hatásai csökkentésének és ellensúlyozásának bevált gyakorlatáról. Az RB határozottan ajánlja ezen iránymutatások követését.

17. A savasító anyagoknak a légkörből a talajba történő lerakódása negatív következményekkel járhat a savasodás és a nitrifikáció miatt. Mára a nitrogén-oxidok és az ammónia váltak a fő savasító anyagokká, míg a kén-dioxid-kibocsátás az elmúlt években a szabályozásnak köszönhetően általában mérséklődött. Alapvető fontosságú lesz annak biztosítása, hogy tovább csökkenjen szerte Európában a savasító anyagok kibocsátása annak érdekében, hogy korlátozódjon a kritikus mértéket meghaladóan savas földterület.

C. Az Európai Bizottság folyamatban lévő tevékenységei

18. Az európai bizottsági jelentés (5. rész) öt folyamatban lévő tevékenységet nevez meg, amelyek kapcsán az RB az alábbi megjegyzéseket kívánja tenni:

A nyilvánosság figyelmének felhívása

19. A talajvédelemről szóló tematikus stratégiával és a talaj EU-beli védelmének szükségességével kapcsolatos figyelemfelkeltés nagyon fontos. A földkezelőknek ismerniük kell az összes fenntartható talajkezelési gyakorlatot, amely megőrzi a talaj által nyújtott ökoszisztéma-szolgáltatásokat. Az RB ezért határozottan üdvözli az Európai Bizottság által 2006 óta a talajvédelemmel kapcsolatos tudatosságnövelés terén végzett munkát, melynek keretében például atlaszokat adott ki az európai talajokról (5) és a talaj biológiai sokféleségéről, (6) valamint jelentős talajvédelmi konferenciákat szervezett. Az RB méltányolja továbbá az Európai Bizottság által az Európai Talajtani Hivatalok Hálózatához (ESBN) kapcsolódóan egy figyelemfelkeltéssel és oktatással foglalkozó munkacsoport létrehozására tett erőfeszítéseket.

20. A földkezelők és egyéb érdekeltek tudatosságának kialakítása, valamint a nagyközönség tájékoztatása és tudatosítása a talaj fontossága kapcsán döntő szerepet fog játszani a talaj fenntartható használatának ösztönzésében. Azonban a figyelemfelkeltés révén önmagában nem érhető el a kellő szintű talajvédelem, inkább olyan intézkedéscsomagra van szükség, ahol az oktatás és a gazdasági ösztönzők ugyanúgy elsőbbséget élveznek, mint a szabályozás. A fenntartható talajkezelési gyakorlatok javításával kapcsolatos tudatosságnövelés továbbra is fontos szerepet fog játszani a talajromlás minimálisra csökkentésében. Az RB ezért arra bátorítja a helyi és regionális önkormányzatokat, hogy követként lépjenek fel e téren, ehhez követhetik például az Európai Föld- és Talajszövetség (ELSA e.V.) példáját.

Kutatás

21. A kutatás alapvető jelentőségű a talajvédelmi prioritások jobb felmérése és annak biztosítása szempontjából, hogy a szakpolitikák kidolgozása ezután is szilárd tudományos alapokon történjen. Az RB ezért határozottan üdvözli az Európai Bizottság által 2006 óta huszonöt olyan, a talajjal összefüggő problémák megoldását célzó kutatási projekt (7) finanszírozása terén végzett munkát, mint az ENVASSO, a RAMSOIL vagy a SOILSERVICE. Fontos lesz annak garantálása, hogy a fenti kutatási projektekből nyert ismereteket továbbra is megfelelően átadják a kutatás végfelhasználóinak, köztük végső soron a földkezelőknek. További talajjal kapcsolatos kutatási és talajellenőrzési adatok rendelkezésre bocsátására van szükség a jelenlegi ismerethiány pótlásához, erre azonban mindig csak a költségek arányosságát szem előtt tartva és a valamennyi közreműködő szervezet közötti kölcsönös csere keretében kerülhet sor. Döntő fontosságú azonosítani az értékelési módszereket, a hatásmérséklő intézkedéseket és a talajellenőrzési tevékenységek összehangolásának minimumkövetelményeit.

22. Az RB megjegyzi, hogy az Európai Bizottság folytatja a kutatás finanszírozását, mégpedig elsősorban a következő területeken: földcsuszamlások, területbeépítés, talajfunkciók, a talaj szén- és nitrogénciklusai (középpontban a tőzeglápok helyreállításával), talajtermékenység, valamint a mezőgazdaságban újrahasznosuló tápanyagok. Az RB egyetért azzal, hogy mindez a kutatás szükséges, és az érdekeltek számára történő megfelelő ismeretátadást is igényel majd.

23. A Régiók Bizottsága szorgalmazza, hogy dolgozzanak ki egy aktualizált áttekintést arról, hogy az EU-ban milyen mértékű a talajszennyezettség, és hogy a tagállamok miként kezelik ezt a problémakört. Ennek során különösen a talajszennyezettség és az ivóvíz szennyezettsége közötti összefüggést kellene jobban megvizsgálni, mivel a talajvíznek számos országban nagy jelentősége van az ivóvíznyerés szempontjából.

Ellenőrzés

24. Jelenleg nincsenek környezetvédelmi normák a legfontosabb talajfolyamatok és –funkciók védelmére, és Európának nincs átfogó talajellenőrzési rendszere. Pótolni kell a rendszeresen EU-szerte gyűjtött talajadatok hiányát, fel kell mérni, hogy mely információk állnak már rendelkezésre, meg kell határozni a hiányosságokat és ajánlásokat kell tenni a jövőbeli talajellenőrzésre vonatkozóan. Az RB egyetért azzal, hogy fokozott ellenőrzésre van szükség, többek között a megfelelő regionális talajvédelmi megközelítések támogatására. Javítanunk kell az európai, nemzeti és regionális politikaalkotók és döntéshozók hozzáférését a megfelelő mennyiségű releváns talajadatokhoz és –információkhoz. Ezenkívül Európa egészében hiányzik a megfelelő hosszú távú talajellenőrzés a helyszínek hálózatán belül, amelynek keretében elsősorban olyan problémákat kellene kezelni, mint a talajok és az éghajlatváltozás közötti kölcsönhatások. Az RB ezért üdvözli az Európai Talajügyi Adatközpont (ESDAC) tevékenységének folytatását.

25. Bár a stratégia már hatodik évében jár, az EU továbbra sem rendelkezik semmilyen rendszeres vagy Unió-szerte összehangolt talajellenőrzési rendszerrel, és a kutatási módszerek is különböznek. Az EU-ban számottevő eltérések mutatkoznak a talajvédelem formáit és a talajminőséget illetően, ezeknek a mérséklésére törekedett a javasolt talajvédelmi keretirányelv. Ennek kapcsán az RB üdvözli a LUCAS-hoz hasonló kutatási projekteket, amelyek az ESDAC adatokkal való ellátását célozzák. Az RB egyetért az Európai Bizottság arra irányuló javaslataival, hogy megerősíti az összehangolt talajellenőrzést azáltal, hogy rendszeres talajellenőrzést vezet be, többek között új, távérzékelős technikák alkalmazásával.

26. A helyi és regionális önkormányzatok lényeges szerepet játszhatnak a talajminőség romlásának figyelemmel kísérésében és a szennyezett területek jegyzékének összeállításában. A célzott és hatékony talajvédelmi politikának a talajromlás megjelenésének várható helyére vonatkozó ismereteken kell alapulnia.

27. A talajminőség ellenőrzését az egyes tagállamokban számos különböző módon végzik. Az Európai Bizottság az ellenőrzési tevékenységek összehangolását javasolta annak érdekében, hogy tisztább képet kapjanak az európai talajok állapotáról. A Közös Kutatóközpont már jelentős mennyiségű adatot összegyűjtött, azonban többet is el lehetne érni, ha a tagállamok egyértelmű és összehasonlítható jelentéseket tennének. Az összehangolt ellenőrzést az ellenőrzési mechanizmusról szóló, jelenleg felülvizsgált határozattal összhangban kell végrehajtani.

A talajvédelem kérdésének beépítése a szakpolitikákba

28. Az RB kedvezően fogadja az Európai Bizottság tevékeny szerepvállalását abban, hogy a tagállamokkal együtt, többek között az erőforrás-hatékonysági ütemterv, a közös agrárpolitika (KAP) és a regionális politika keretében is a talajjal kapcsolatos intézkedéseket dolgoz ki. Mivel a talaj oly sok területen szerepet játszik, az Európai Bizottság talajvédelemre vonatkozó javaslatait integrálni kell számos politikai kezdeményezésbe és végrehajtási mechanizmusba (pl. víz-keretirányelv, nitrát-irányelv, árvíz- és szennyvíziszap-irányelvek, a biodiverzitás védelmét célzó „Élőhelyek” és „Madarak” irányelvek; a tervek, programok és projektek környezeti értékeléséről szóló irányelvek, vidékfejlesztési rendelet és KAP).

29. Az RB a talajvédelemről szóló tematikus stratégiának egy olyan közös cselekvési terv formájában való rögzítésére kéri az Európai Bizottságot, amely megkönnyíti a tagállamok, illetve a helyi és regionális önkormányzatok számára a talajvédelmi politikák alkalmazását és az uniós jogszabályok végrehajtását. A talajvédelemmel kapcsolatos javaslatok és intézkedések jelenleg több uniós javaslatban szétszórva találhatók. A talajvédelemről szóló tematikus stratégia általános áttekintést nyújthat a meglévő és az új intézkedésekről, és részletesen ismertetni lehet benne, hogy — mely talajproblémákat oldják meg az ágazati környezetvédelmi jogszabályok, és mi jelent továbbra is problémát, illetve — milyen lehetőségek vannak arra, hogy az ágazati környezetvédelmi jogszabályok kiigazítása révén megoldódjanak a fennmaradó talajproblémák, — másfelől át lehet tekinteni az uniós finanszírozású talajprojekteket. Az RB kéri, hogy az Európai Bizottság az uniós alapokon belül teremtsen helyet talajprojektek számára.

30. Üdvözlendő a KAP javasolt „kizöldítése”. Reform keretében olyan intézkedésekre volna szükség, amelyek révén a KAP kedvezőbben viszonyulna a regionális megoldásokhoz a talajvédelemhez hasonló kérdésekben. Többek között fontolóra kellene venni az EU vidékfejlesztési forrásainak olyan vidékfejlesztési szerződésekhez történő felhasználását, melyek révén a földkezelők finanszírozást kapnának talajvédelmi feladatokra, tőzeglápok helyreállítására, vizes élőhelyek létrehozására, termőterületek legelővé alakítására, a talajerózió megelőzésére és a szerves anyag védelmére. Az RB ezért határozottan egyetért az Európai Bizottság arra vonatkozó észrevételeivel, hogy bővíteni kellene a vidékfejlesztési forrásokból megvalósuló intézkedések hatályát a talajminőség javítása és az intézkedések által lefedett terület kiterjesztése érdekében.

31. Az EKÜ/JRC 2012. évi jelentése jelzi, hogy a KAP jó mezőgazdasági és környezeti állapotra vonatkozó jelenlegi intézkedései (GAEC) nem felelnek meg teljes mértékben a talajvédelmi céloknak. A KAP „kizöldítésére” irányuló jelenlegi javaslatok tehát úgy alakítandók át, hogy jobb talajvédelmi eredmények elérését célozzák anélkül, hogy növelnék a tagállami hatóságokra háruló adminisztratív terheket. Ebbe annak felmérése is beletartozik, hogy vajon továbbfejleszthetők-e a GAEC-intézkedések a talajvédelem javítása érdekében.

32. Azt is fel kell ismerni, hogy a KAP intézkedései csak azokra a mezőgazdasági területekre vonatkoznak, amelyek gazdálkodási támogatásban részesülnek. Az RB egyetért az Európai Bizottság arra vonatkozó javaslataival, hogy a KAP általános reformja keretében kerüljön sor a talajra vonatkozó követelmények további tisztázására és meghatározására is. Az RB különösen azt a mostani javaslatot fogadja kedvezően, hogy vezessenek be egy olyan új, a szerves anyagok védelmével összefüggő, a jó mezőgazdasági és ökológiai állapotra vonatkozó intézkedést, amely magában foglalja a tarlóégetés tilalmát és a vizes élőhelyek, illetve a jelentős kötöttszén-készletekkel rendelkező talajok első szántásának a tilalmát.

33. Az RB támogatja az Európai Bizottság által annak érdekében folytatott munkát, hogy a talajvédelmet jobban beépítse az összes kapcsolódó szakpolitikába. Ez többek közt az alábbiakból áll: a mezőgazdaság termelékenységével és fenntarthatóságával foglalkozó európai innovációs partnerség kialakítása, középpontjában a földterület- és talajgazdálkodással, az európai vizek védelmére irányuló tervezet kidolgozása és a kohéziós politika végrehajtása.

34. Egyértelmű kapcsolat van a talajkezelés és a diffúz szennyezés között, amely Európa-szerte a vízminőséggel összefüggő fontos és sürgős probléma. A vízminőséget veszélyezteti a megművelt földek talajeróziója, valamint az onnan származó rovarirtószer- és tápanyag-elszivárgás. A diffúz szennyezés jelentősége ellenére sem a nitrát-irányelv (91/676/EGK), sem a felszín alatti vizekről szóló irányelv (2006/118/EK), sem pedig a víz-keretirányelv nem követeli meg kifejezetten a talajra vonatkozó jogszabályok meghozatalát. A szennyeződött felszín alatti vizek megtisztulása akár sok száz évet is igénybe vehet, ezért az RB arra szólít fel, hogy hozzanak megfelelő intézkedéseket a talajromlás és a diffúz szennyezés által a felszín alatti vizekre és más vízfolyásokra jelentett veszélyek elleni küzdelemhez.

35. Jóllehet továbbra is a talajromlás megelőzését kell előnyben részesíteni, egyes európai talajok mostani állapota helyreállítási intézkedéseket is igényel majd. Az RB üdvözli az Európai Bizottság arra vonatkozó javaslatát, hogy a Kohéziós Alapból és az Európai Regionális Fejlesztési Alapból a következő programozási időszakban (2014–2020) továbbra is támogatni lehessen a szennyezett talajú területek helyreállítását. A helyi és regionális önkormányzatoknak ezentúl is szem előtt kell tartaniuk azt, hogy a Kohéziós Alapból még mindig számottevő forrás áll a talajromlást megoldani kívánó, pályázásra jogosult régiók rendelkezésére.

36. Az RB kéri, hogy az Európai Bizottság a LIFE+ támogatóprogramon belül gondoskodjon további lehetőségekről a talajprojektek számára. Az elkövetkező időszakban tágabb keretek között lehetne alakítani a finanszírozás módját. A jelenlegi követelmények értelmében a „környezetvédelmi szakpolitika és irányítás” területéhez tartozó projekteknek példaértékűnek és/vagy innovatívnak kell lenniük. A talajgondok kezeléséhez azonban gyakran nem feltétlenül innovációra, inkább ismétlődő fellépésekre vagy a már megkezdett tevékenységek folytatására van szükség.

Jogi szabályozás

37. Az RB üdvözli az Európai Bizottság arra irányuló javaslatát, hogy felülvizsgálják a környezetre gyakorolt hatások vizsgálatáról szóló irányelvet, ami lehetővé fogja tenni a talajjal kapcsolatos szempontok jobb integrálását a projekttervezés korai szakaszában. Fontos, hogy az Európai Bizottság mérlegelje majd, hogy hogyan lehet ösztönzőket létrehozni a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésére és a talaj szervesanyag-tartalmának megőrzésére azáltal, hogy a földhasználat, a földhasználat-megváltoztatás és az erdőgazdálkodás (LULUCF) területét is figyelembe veszik az éghajlatváltozással kapcsolatos, 2020-ig megvalósítandó uniós kötelezettségvállalásban.

Nemzetközi szint

38. A talajkár határokon átnyúlóan is éreztetheti hatását (pl. az üvegházhatásúgáz-kibocsátás, a szennyezőanyagok terjedése, az erózióból eredő üledék, a talaj széntartalmának csökkenése, a szennyezés határon átnyúló terjedése). Az európai talajok az üvegházhatású gázok jelentős elnyelői, de egyben potenciális forrásai is (ideértve a dinitrogén-oxid-kibocsátást is).

39. Az RB kedvezően fogadja az Európai Bizottság által a Rio+20 konferencián tett építő jellegű észrevételeket és a talajromlási szempontoknak a végleges szövegbe (8) való belefoglalását. Arra kívánja bátorítani az Európai Bizottságot, hogy tartsa prioritásai között a talajpolitikát az olyan nemzetközi konferenciákon, mint az UNFCCC megbeszélései vagy az egyéb kapcsolódó fórumok, így a biológiai sokféleségről szóló egyezménnyel foglalkozó ülések. Az RB örül emellett annak, hogy az Európai Bizottság az Egyesült Nemzetek Szervezetének az elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezményével (UNCCD) összhangban aktívan támogat egy, a talajromlás gazdaságtanával kapcsolatos kezdeményezést a fenntartható földgazdálkodási politikákba való beruházások ösztönzőinek megteremtése érdekében. Az RB azt is örömmel fogadja, hogy az Európai Bizottság tenni fog nemzetközi szinten azért, hogy ösztönözze egy, a talajjal foglalkozó kormányközi panel felállítását.

D. Szubszidiaritás, arányosság és jobb szabályozás

40. Az európai bizottsági jelentés önmagában nem vet fel semmilyen szubszidiaritással vagy arányossággal összefüggő problémát, mivel tárgya a talajvédelemről szóló tematikus stratégia végrehajtása. Közvetve azonban utal esetleges uniós talajvédelmi szabályozásra, ami viszont már problematikus lehet.

41. Azok a tagállamok, amelyek ellenzik a keretirányelvre vonatkozó 2006-os javaslatot, és 2010-ben a Tanácsban megakadályozták a jogszabály elfogadását, a szubszidiaritásra hivatkoznak. A probléma az, hogy bár egyes tagállamok már fejlett talajvédelmi szabályozással bírnak, mások egyáltalán nem rendelkeznek e téren jogi kerettel, vagy csak sokkal kevésbé fejlettel. Az RB nemzeti szintű fellépésre kéri a tagállamokat, és sürgeti, hogy: — azok a tagállamok, amelyek már rendelkeznek talajpolitikával, tovább bővítsék ezt a szakpolitikát, amennyiben szükséges, — azok a tagállamok, amelyek fejlett talajpolitikával rendelkeznek, szakértelmük megosztása révén töltsenek be hídszerepet a talajpolitikával nem rendelkező tagállamok felé. Az RB kéri, hogy az Európai Bizottság kísérje figyelemmel ezt a folyamatot, — azok a tagállamok, amelyek még nem rendelkeznek talajpolitikával, belátható időn belül dolgozzanak ki egy ilyen szakpolitikát, amíg az európai szintű előrelépések váratnak magukra. Az RB támogatja az Európai Bizottság azon intézkedéseit, amelyek lehetővé teszik a tagállamoknak, hogy saját hatáskörükben megfelelő talajvédelmi szabályokat alakítsanak ki és alkalmazzanak.

42. A talajromlás és azon belül az üvegházhatásúgáz-kibocsátás, a szennyeződés, a tömörödés, a diffúz szennyezés és a területbeépítés mind határokon átnyúlóan is éreztetheti hatását, ezért szükséges, hogy a szakpolitikákat európai szinten (legalább) összehangolják. Példaként hozható fel az, amikor az összetömörödése vagy minőségromlása miatt az esővíz tárolására már képtelen talaj növeli az áradás kockázatát a szomszédos országokban. Vízszennyezés és eutrofizáció is bekövetkezhet a talajszennyeződés miatt, és ezeket sem korlátozzák az országhatárok. Az egyik országban a talajerózióból eredően a vízfolyásba került üledék más, szomszédos országokban blokkolhat egy gátat, vagy károsíthatja például a kikötői infrastruktúrát, a szennyezett talaj pedig továbbszennyezheti a felszín alatti vizeket. Az európai szabályozást ezért lehetőségnek tekintjük arra, hogy megvédjük egy adott országban a földterületek hasznosítóit egy másik országban alkalmazott gyakorlat káros kihatásaitól, amelyekért azok nem felelősek. (9) Amikor egy jelenség határon átnyúló hatással jár, döntő fontosságú, hogy a helyi és regionális önkormányzatok együttműködési kezdeményezéseket hajtsanak végre a problémák megoldására.

43. Tekintettel arra, hogy hat évvel a talajvédelmi tematikus stratégia közzétételét követően még mindig tapasztalhatók a talajjal kapcsolatos káros hatások, nehéz elképzelni, hogy hogyan lesz e stratégia elegendő – akár átdolgozott formában, de a talajvédelmi keretirányelv nélkül – ahhoz, hogy magas szintű talajvédelem valósuljon meg valamennyi uniós tagállamban, és megszűnjenek a fenti problémák. Az Európai Bizottság és a tagállamok részéről egyaránt fokozott erőfeszítésekre lesz szükség a talajvédelem biztosításához.

44. Az arányosság biztosítása érdekében a jövőbeli uniós talajvédelmi szabályozásnak elegendő teret kell a tagállamok számára nyújtania arra, hogy azonosítsák a legmegfelelőbb földrajzi és közigazgatási szinten a legalkalmasabb intézkedéseket. Ez létfontosságú annak garantálásához, hogy a talaj sokfélesége, a földterületek felhasználási módjai, a helyi éghajlati feltételek és a társadalmi-gazdasági viszonyok területén jelentkező regionális és helyi sajátosságokat megfelelő módon figyelembe vegyék.

E. Következtetések

45. Az RB üdvözli az Európai Bizottság által a tematikus talajvédelmi stratégia megvalósításáért végzett munkát. A talaj alapvető a megélhetésünkhöz itt Európában, ezért védelmet igényel. A talaj mint a környezet fenntarthatóságához alapvető, nem megújuló erőforrás jelentőségét átfogó talajvédelmi politikák és intézkedések révén el kell ismerni.

46. A talajt védeni kell a következők érdekében: — a biztonságos és jó minőségű élelmiszerekkel való jelenlegi és jövőbeli ellátottság biztosítása; — segítség a felszíni és felszín alatti vizek tisztántartásában; — szénmegkötés, az üvegházhatásúgáz-kibocsátás enyhítése és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás; — az árvizek és egyéb természeti katasztrófák kezelése és hatásainak enyhítése; — a biológiai sokféleség és alkotóelemeinek védelme; — egészséges pihenőterületek megőrzése; — a földrajzi sokféleség, valamint a kulturális és régészeti örökség megőrzése.

47. Minden európai országban bekövetkezhet egy sor olyan, a talajjal összefüggő probléma, amely időnként súlyos, visszafordíthatatlan és költséges következményekkel jár. Ennek oka elsősorban a talajszennyeződések, a földcsuszamlások, a szervesanyag-tartalom csökkenése, az erózió, a szikesedés, az elsivatagosodás és a területbeépítés. Uniós szinten további talajvédelmi politikák és jogszabályok, tagállami szinten pedig nemzeti intézkedések és – amennyiben még nem lennének – jogszabályok szükségesek azon létfontosságú funkciók és ökoszisztéma-javak érdekében, amelyeket a talaj nyújt az európai gazdaság, társadalom és környezet számára. A szabályozási fellépés költségei összemérendők a fellépés hiányának költségeivel, vagyis az éghajlatváltozás, a vízszennyezés, az árvizek, a közegészség romlása stb. által kiváltott közvetett költségekkel. Az Európai Bizottság 2006-ban a talajromlás által a 25 tagú EU-ban okozott teljes költséget évi 38 milliárd euróra becsülte.

48. A talajminőség szorosan kapcsolódik egyéb, uniós jelentőségű környezetvédelmi szempontokhoz (pl. levegő- és vízminőség, árvízkockázatok, biológiai sokféleség, éghajlatváltozás, megújuló energiák stb.). A jövőbeli talajpolitikának el kell ismernie a többi uniós környezetvédelmi célkitűzéshez (pl. a víz-keretirányelvhez) való kapcsolódását. Bár nincs átfogó talajvédelmi szabályozás, sok olyan európai uniós rendelkezés létezik, mely tartalmaz néhány talajvédelemmel kapcsolatos elemet. Ezek azonban általában konkrét földhasználatra vagy földgazdálkodásra korlátozódnak és nem vonatkoznak teljes egészében az összes földterület- és talajtípusra.

49. A helyi és regionális önkormányzatoknak fel kell mérniük a hatáskörükbe tartozó területek művelés alóli kivonásának arányát, és át kell gondolniuk, mit lehet tenni, ha a tendencia fenntarthatatlanná válik. E tevékenységükben támogathatják őket az Európai Bizottság területbeépítéssel kapcsolatos iránymutatásai és a talajvédelmi tematikus stratégia négy pillérének folyamatban lévő végrehajtása. Az önkormányzatoknak ezenkívül továbbra is proaktívan kell hozzájárulniuk e stratégiához, például azáltal, hogy előmozdítják a bevált talajvédelmi gyakorlatok helyi gyűjteményeinek összeállítását.

50. A talajvédelmi intézkedésekkel kapcsolatos hiányosságok az egész EU-ban egységes alapon kezelhetők a legjobban, általános keret és közös elvek mentén, melyeket minden országnak el kell fogadnia. Támogatandó lenne ezért a talajvédelmi keretirányelv, bár alapvető jelentőségű, hogy a szakpolitika ne legyen szükségtelenül előíró jellegű, például ne tartalmazzon mennyiségi előírásokat és korlátokat. A szubszidiaritás elve különösen fontos, mivel a talaj rendkívüli mértékben eltérő Európa különböző régióiban. A talajvédelmi stratégiáknak ezért kockázatalapúaknak és arányosaknak kell lenniük, az adott helyzetből kell kiindulniuk, és figyelembe kell venniük a regionális sajátosságokat. A talaj védelméhez egyedi intézkedések szükségesek. A talajvédelmi szakpolitikát elsősorban helyi és regionális szinten hajtják végre, ezért a megfelelő jogi szabályozásnak elsősorban ezen a szinten kell megszületnie. Jobb talajellenőrzés szükséges a talajvédelmi regionális megközelítések kidolgozásának elősegítéséhez, támogatásához és kiértékeléséhez.

51. A talajpolitika terén megfelelő egyensúlyt kell teremteni a szubszidiaritás elvével kiegyensúlyozott európai szintű fellépés és a jobb szabályozás között annak érdekében, hogy elkerüljük a felesleges adminisztratív többletterhet és az aránytalan költségeket. Az uniós szabályozás tehát úgy alakítandó ki, hogy csak akkor avatkozzon be, ha szükséges.

Kelt Brüsszelben, 2012. november 30-án. a Régiók Bizottsága elnöke Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) http://ec.europa.eu/dgs/jrc/downloads/jrc_reference_report_2012_02_soil.pdf

(2) Európai Környezetvédelmi Ügynökség/az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontja (JRC), 2012: „State of Soil in Europe” [Az európai talajok állapota], http://ec.europa.eu/dgs/jrc/downloads/jrc_reference_report_2012_02_soil.pdf

(3) Lásd: http://eusoils.jrc.ec.europa.eu/projects/SOCO/

(4) Report on best practices for limiting soil sealing and mitigating its effects [Jelentés a területbeépítés korlátozásának és hatásai mérséklésének legjobb gyakorlatairól] (2011. április).

(5) Lásd: http://eusoils.jrc.ec.europa.eu/projects/soil_atlas/index.html

(6) A talaj biológiai sokféleségének európai atlasza.

(7) A Közös Kutatóközpont talajjal kapcsolatos projektjei.

(8) http://www.uncsd2012.org/thefuturewewant.html

(9) Európai Környezetvédelmi Hivatal (EEB) (2011) – „Soil: Worth Standing your ground for. Arguments for the Soil Framework Directive” [A talajért megéri síkraszállni – érvek a talajvédelmi keretirányelv mellett].