A közönséges tőkehal, a hering és a spratt balti-tengeri állományaira és a halászatukra vonatkozó többéves terv létrehozásáról szóló, 2016. július 6-i (EU) 2016/1139 európai parlamenti és tanácsi rendelet (a továbbiakban: a többéves terv létrehozásáról szóló rendelet) a halászati mortalitási értékeket tartományokként határozza meg. E javaslat is tartományokat használ a közös halászati politika célkitűzéseinek, különösen az MFH-nak az elérése és fenntartása érdekében.

Az Unió az ICES-től minden évben tudományos szakvéleményeket kér a jelentős halállományok állapotáról. A kapott szakvélemény kiterjed minden balti-tengeri állományra, és a kereskedelmi szempontból legfontosabbak tekintetében a teljes kifogható mennyiségre vonatkozó javaslatot is megfogalmaz (http://www.ices.dk/advice/Pages/Latest-Advice.aspx).

A 2020 júniusában megrendezett, BALTFISH elnevezésű regionális fórumon a fogási korlátozásokra és az állományok állapotára vonatkozó tudományos szakvélemények is megvitatásra kerültek a tagállamokkal.

4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

A javaslat nincs hatással az uniós költségvetésre.

5.EGYÉB ELEMEK

•Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

A teljes kifogható mennyiségek és kvóták formájában meghatározott halászati lehetőségek felhasználásának nyomon követését az 1224/2009/EK tanácsi rendelet írja elő.

•A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

A javaslat meghatározza 2021 tekintetében a Balti-tengeren halászatot folytató tagállamok számára a bizonyos halállományokra és halállománycsoportokra vonatkozó halászati lehetőségeket.

A Balti-tengerre vonatkozó többéves terv létrehozásáról szóló (EU) 2016/1139 rendelet 2016. július 20-án lépett hatályba. E terv rendelkezései szerint a halászati lehetőségeket a terv célkitűzéseivel összhangban kell meghatározni, ezenkívül a halászati lehetőségeknek meg kell felelniük a rendelkezésre álló legjobb – főképpen az ICES vagy hasonló, független tudományos testületek által kibocsátott – tudományos szakvéleményekben meghatározott halászati mortalitási céltartományoknak. Azon állományok esetében, amelyek tekintetében MFH-szakvélemény készül, a többéves terv létrehozásáról szóló rendelet 4. cikkének (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a teljes kifogható mennyiséget elvben az FMFH-pontérték szerint vagy az alatti értékben kell megállapítani (úgynevezett „alsó FMFH-tartomány”), bár a TAC az említett rendelet 4. cikkének (4) bekezdése szerint az FMFH-tartományok alatti értékben is meghatározható. Egészséges állományok esetében a TAC – a többéves terv létrehozásáról szóló rendelet 4. cikkének (5) bekezdésében meghatározott feltételek mellett – az FMFH-pontérték (úgynevezett „felső FMFH-tartomány”) feletti értékben is megállapítható. Azon állományok esetében, amelyek biomasszája nem éri el az egészséges határértékeket (úgynevezett „Btrigger”), a többéves terv létrehozásáról szóló rendelet 5. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy megfelelő korrekciós intézkedéseket kell hozni annak biztosítására, hogy az állomány gyorsan visszaálljon az egészséges szintre, és különösen a teljes kifogható mennyiséget a biomassza csökkenésének figyelembevételével a felső FMFH-tartomány alatti értékben kell megállapítani. Ha egy állomány biomasszája a biztonságos biológiai határértékek (úgynevezett „Blim”) alatt van, a többéves terv 5. cikkének (2) bekezdése szerint további korrekciós intézkedéseket kell hozni. A közös halászati politikáról szóló alaprendelet szerint azon állományok esetében, amelyek vonatkozásában elővigyázatossági megközelítésen alapuló szakvélemény készül, a halászati lehetőségeket olyan értékben kell meghatározni, amely legalább hasonló szintű védelmet biztosít. Végezetül, (8) preambulumbekezdésében az alaprendelet úgy rendelkezik, hogy a vegyes halászattal összefüggő gazdálkodási döntések során figyelembe kell venni, hogy a vegyes halászat esetében nehézséget jelenthet minden érintett állományt egyidejűleg a maximális fenntartható hozam biztosítása mellett halászni, különösen ha a tudományos szakvélemények azt mutatják, hogy a halászeszközök szelektivitásának fokozása révén csak nagyon nehezen valósítható meg az olyan fajok elkerülése, amelyek esetében a kvóta kimerítése a halászati tevékenység leállítását idézi elő.

A javasolt halászati lehetőségek megfelelnek az 1380/2013/EU rendelet 16. cikke (1) bekezdésének (a viszonylagos stabilitás elve) és 16. cikke (4) bekezdésének (a közös halászati politika céljai és a többéves tervekben előírt szabályok).

Az Oroszországi Föderációval közös gazdálkodás tárgyát képező állományok uniós kvótáinak meghatározása érdekében az ICES által javasolt teljes kifogható mennyiségekből levonásra kerültek ezen állományok megfelelő mennyiségei. A tagállamok számára kiosztott teljes kifogható mennyiségeket és kvótákat a rendelet melléklete tartalmazza.

A Balti-tenger nyugati részén élő heringállomány esetében az állomány mérete az ICES becslése szerint továbbra is az ívásra képes biomassza legalacsonyabb szintjének referenciapontja alatt marad, amely alatt csökkenhet az ICES által meghatározott szaporodóképesség (Blim). Figyelembe véve, hogy a Balti-tenger nyugati részén élő hering becsült biomasszája a minimális referenciaérték (Blim) mindössze 48 %-ára csökkent, a Bizottság a többéves terv létrehozásáról szóló rendelet 5. cikkének (2) bekezdése és 4. cikkének (4) bekezdése alapján azt javasolja, hogy a teljes kifogható mennyiség az FMFH-tartományoknál alacsonyabb értékben kerüljön megállapításra. A Bizottság a tartomány alsó értékének használatát, valamint korrekciós intézkedésként további csökkentést javasol. Ez 1 575 tonnás (–50 %) teljes kifogható mennyiséget eredményez.

A Balti-tenger keleti részén élő közönségestőkehal-állomány esetében az ICES több év elteltével tavaly ismét analitikai értékelést készíthetett. Az ICES azonban nem tudta meghatározni az MFH szerinti halászati mortalitási tartományokat, ezért elővigyázatossági megközelítésen alapuló szakvéleményt bocsátott ki. Ráadásul az ICES becslése szerint az állomány a biztonságos biológiai határértékek (Blim) alatti szinten volt, és középtávon még a halászat teljes tilalma esetén is az említett érték alatt fog maradni. Az ICES úgy becsüli, hogy a biomassza tavaly óta tovább csökkent, ezért 2021-re vonatkozóan ismét teljes halászati tilalomra vonatkozó szakvéleményt adott. A tavalyi évhez hasonlóan azonban a teljes kifogható mennyiség nullára csökkentése ellehetetlenítené a Balti-tengeren folytatott halászati tevékenységek többségét. Az ICES 2020 májusában aktualizált szakvéleményt bocsátott ki a más halászati tevékenységek során járulékosan fogott közönséges tőkehal mennyiségéről. Ezért a tavaly elfogadotthoz hasonló megközelítés alapján a Bizottság azt javasolja, hogy más halászati tevékenységek esetében a TAC – a kizárólag tudományos célú halászat kivételével – az elkerülhetetlen járulékos fogásokra korlátozódjon. E tudományos szakvélemény alapján a Bizottság azt javasolja, hogy a halászati lehetőségeket 20 %-os járulékos fogásmennyiségnek megfelelő szinten rögzítsék. Ezen túlmenően, tekintettel a Balti-tenger keleti részén élő közönségestőkehal-állomány állapotára, valamint az ICES arra vonatkozó szakvéleményére, amely szerint az ívóhelyek lezárása olyan további előnyökkel (például a zavartalan ívás miatti fokozott állománypótlódás) járhat az állományra nézve, amelyek pusztán a TAC meghatározásával nem érhetők el, a Bizottság – a kizárólag tudományos célú halászat és egyes kisüzemi part menti halászati tevékenységek kivételével – fenn kívánja tartani az ívóhelyek jelenleg érvényes nyári lezárását. Végezetül, a Bizottság javasolja a rekreációs célú halászat tilalmának fenntartását az ICES 25 és 26 alkörzetekben, mivel a kifogott mennyiségek a járulékos fogásokra vonatkozó TAC-hoz képest jelentősek lennének.

A Balti-tenger nyugati részén élő közönséges tőkehal tekintetében az ICES tavaly jelezte, hogy az állomány állapota sérülékeny és ismét romlik. Ezért a halászati lehetőségek az alsó FMFH-tartomány alacsony értéktartományán belüli értékben kerültek meghatározásra, az ICES 22–23 alkörzetekben pedig – a kizárólag tudományos célú halászat és egyes, passzív halászeszközöket használó kisüzemi part menti halászat kivételével – ismét bevezetésre került az ívóhelyek – meghosszabbított és szélesebb körű – téli lezárása, mivel az ICES úgy véli, hogy az ilyen tilalmak további előnyökkel járhatnak, amelyek pusztán a TAC meghatározásával nem érhetők el. Mivel a rekreációs célú halászat jelentős mértékben hozzájárul a halászati mortalitáshoz, a szóban forgó halászatra vonatkozó fogási korlát a TAC csökkentésével azonos mértékben csökkent. Végezetül, mivel az ICES 24 alkörzetben keverednek a Balti-tenger keleti és nyugati részén élő közönséges tőkehalak, a 2019-ben elfogadott vészhelyzeti intézkedések nyomán az ICES 24 alkörzetben a parttól mért hat tengeri mérföldön túl tilos volt a közönséges tőkehal célzott halászata, és – a kizárólag tudományos célú halászat és egyes, passzív halászeszközöket használó kisüzemi part menti halászat kivételével – csak az elkerülhetetlen járulékos fogások voltak engedélyezettek. Továbbá annak érdekében, hogy a szóban forgó területen ugyanazok a feltételek érvényesüljenek, mint a Balti-tenger keleti részén élő közönségestőkehal-állomány gazdálkodási területén, az ICES 24 alkörzetben a parttól számított hat tengeri mérföldön túl tilos volt a rekreációs célú halászat, mivel ezeken a területeken többnyire a Balti-tenger keleti részén élő közönséges tőkehal fordul elő, ráadásul – a kizárólag tudományos célú halászat és egyes, passzív halászeszközöket használó kisüzemi part menti halászati tevékenységek kivételével – a június 1. és július 31. közötti időszakban bevezetésre került az ívóhelyek nyári lezárása. A tavalyi kedvező kilátások ellenére az állomány biomasszája az egészséges szint (Btrigger) alatt maradt. A Bizottság ezért 2021-re vonatkozóan azt javasolja, hogy a kísérő intézkedések változatlanok maradjanak, miközben az ICES 24 alkörzetre vonatkozó tilalmi időszakot összhangba kell hozni az ICES 25–26 alkörzetekre vonatkozó tilalmi időszakkal, azaz a május 1. és augusztus 31. közötti időszakra szóló tilalmi időszakkal, továbbá hogy a halászati lehetőségek alacsonyabb pontértékben (Flower) kerüljenek megállapításra, mindeközben pedig ehhez hozzá kell adni az ICES 24 alkörzet tekintetében az ICES által biztosított járulékos közönségestőkehal-fogások olyan mennyiségét, amely 20 %-os járulékos fogási szintnek felel meg; ez alól kivételt képez a passzív halászeszközökkel folytatott kisüzemi part menti halászat, amelynek esetében a járulékos fogás 100 %-ának megfelelő mennyiséget kell hozzáadni, mivel ezt a halászatot nem érinti a járulékos fogásokra vonatkozó korlátozás.

Az ICES becslései szerint a Balti-tenger középső részén élő heringállomány biomasszája az egészséges szint (Btrigger) alá csökkent. A Bizottság ezért az 5. cikk (1) bekezdésével összhangban azt javasolja, hogy a megállapítandó halászati lehetőségek értéke a felső FMFH-tartomány alatti értéktartományban legyen. Az ICES becslései szerint a halászati mortalitás e mértékével a biomassza már 2021-ben újra az egészséges szint fölé fog emelkedni.

A rigai-öbölbeli heringállomány és a sprattállomány tekintetében javasolt teljes kifogható mennyiségek megfelelnek az (EU) 2016/1139 rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében meghatározott, MFH szerinti halászati mortalitási tartománynak. A spratt továbbra is csupán egyetlen jó évjáratra támaszkodik, becsült biomasszáját lefelé módosították és csökkent. A legutóbbi, a becslések szerint átlag feletti 2019. évjáratot ezért a következő évekre is meg kell őrizni. Ezenkívül a fajok közötti dinamika szempontjait is figyelembe kell venni, mivel a sprattot együtt halásszák a heringgel, amelynek teljes kifogható mennyiségét a többéves terv létrehozásáról szóló rendelet szabályai szerint jelentősen csökkenteni kell. Ilyen körülmények között, illetve annak elkerülésére, hogy a jövőben még komolyabb csökkenésekkel kelljen számolni, a Bizottság javaslata szerint a teljes kifogható mennyiséget változatlanul tovább kell vinni a következő évre.

A sima lepényhalra vonatkozó TAC egyrészt az ICES 21–23 alkörzetekben a maximális fenntartható hozamra vonatkozó ajánlás, másrészt az ICES 24–32 alkörzetekben élő állomány tekintetében az ICES által a korlátozott adatellátottságú állományokra vonatkozóan kidolgozott megközelítés alapján került meghatározásra. A Bizottság a fajok közötti dinamika szempontjai miatt a teljes kifogható mennyiség továbbvitelét javasolja. A sima lepényhal halászatában elkerülhetetlen a közönséges tőkehal járulékos fogása, ezért a Bizottság a közönséges tőkehalra vonatkozó halászati lehetőségek csökkentését javasolja.

A fő tengermedence lazacállományára, a Finn-öböl lazacállományára és a Botteni-öböl heringállományára vonatkozó teljes kifogható mennyiségek is az ICES által azon állományok kapcsán kidolgozott megközelítés alapján került meghatározásra, amelyekről nem áll rendelkezésre elegendő adat. A Bizottság azt javasolja, hogy a halászati lehetőségek az ICES által javasolt mennyiségek alapján kerüljenek megállapításra. A Balti-tenger fő medencéjének lazacállományával kapcsolatban Finnország és Észtország kérte a két éve bevezetett, területek közötti, korlátozott mértékű rugalmasság fenntartását. Tekintettel arra, hogy a Bizottság a fő tengermedencében a halászati lehetőségek növelését, a Finn-öbölben viszont a halászati lehetőségek csökkentését javasolja, a Bizottság a területek közötti rugalmasság 25 %-ra és 500 egyedre történő növelésére tesz javaslatot.

A 847/96/EK tanácsi rendelet kiegészítő feltételeket vezetett be a teljes kifogható mennyiségek éves kezelésére vonatkozóan, többek között az elővigyázatossági szempontból, illetve az analitikai célokra kifogható állományokra vonatkozóan a 3. és a 4. cikkben előírt rugalmassági rendelkezéseket. A hivatkozott rendelet 2. cikke értelmében a teljes kifogható mennyiségek rögzítésekor a Tanács határoz arról, hogy mely állományok esetében nem alkalmazandó a 3. és a 4. cikk, figyelembe véve különösen az állományok biológiai állapotát. Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (9) bekezdése alapján nemrégiben a kirakodási kötelezettség hatálya alá tartozó valamennyi állomány vonatkozásában bevezetésre került a rugalmassági mechanizmus. Ezért annak érdekében, hogy elkerülhető legyen a túlzott rugalmasság, amely gyengítené az élő tengeri biológiai erőforrások észszerű és felelősségteljes kiaknázásának elvét, valamint akadályozná a közös halászati politika célkitűzéseinek elérését, egyértelművé kell tenni, hogy a 847/96/EK rendelet 3. és 4. cikke csak akkor alkalmazható, ha a tagállamok nem élnek az egymást követő évek közötti rugalmasságnak az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (9) bekezdésében előírt lehetőségével.

2020/0208 (NLE)

Javaslat