HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 164/50

A Régiók Európai Bizottsága véleménye – Az Európai Bizottság 2016. évi jelentése a versenypolitikáról

(2018/C 164/09)

Előadó: Michael Murphy (IE/EPP), Tipperary megye közgyűlésének tagja Referenciaszöveg: Az Európai Bizottság 2016. évi jelentése a versenypolitikáról COM(2017) 285 final

POLITIKAI AJÁNLÁSOK

A RÉGIÓK EURÓPAI BIZOTTSÁGA

1. üdvözli az Európai Bizottság versenypolitikáról szóló 2016. évi jelentését és különösen azt, hogy az elismeri, hogy a versenypolitika közvetlen hatást gyakorol az emberek életére; ennek kapcsán hangsúlyozza, hogy az eredményes versenypolitika alapvetően fontos az egységes piac hatékony működéséhez, és a fogyasztók szempontjából is igen előnyös, mivel ösztönzi a vállalkozást, az innovációt és a hatékonyságot, és bővíti az uniós polgárok rendelkezésére álló választékot;

2. úgy véli, hogy a globalizálódott gazdaságban nyitott és tisztességes versenykörnyezetre van szükség, és ezért szabályozni kell a versenyt, a versenykultúra ugyanis önmagában nem elegendő. Ugyanakkor üdvözli, hogy az Európai Bizottság kész együttműködni más uniós intézményekkel, nemzetközi szervezetekkel és versenyhatóságokkal szerte a világon;

3. gratulál az Európai Bizottságnak a versenyszabályok érvényesítése terén végzett munkájáért, de kéri, hogy a versenypolitika érvényesítésének finanszírozásakor fordítsanak kellő figyelmet a nemzeti és regionális beruházási iparpolitikákra, különösen pedig azokra az iparpolitikákra, amelyek az uniós szerződéseken kívüli nemzeti hatáskörökre támaszkodnak;

4. hangsúlyozza, hogy átláthatóbbá kell tenni a nagyszabású uniós szintű versenyügyi vizsgálatok finanszírozásával kapcsolatos európai bizottsági határozatokat, és biztosítani kell, hogy ezekhez a határozatokhoz mindig kapcsolódjanak az egységes piacot javító, kézzelfogható eredmények;

5. leszögezi, hogy az Európai Bizottság feladata átfogó választ adni a nemzetközi versenyből és a globális piacokból eredő kihívásokra, méghozzá az uniós politikák és eszközök jobb összehangolása és a regionális dimenzió jobb elismerése révén;

6. hangsúlyozza, hogy az Egyesült Királyságra legalább 2019. március 31-ig továbbra is vonatkoznak majd az EU versenyjogi szabályai, és hogy az ennél korábban megindított vizsgálatok – mint például a 2017. október 26-én megkezdett vizsgálat a multinacionális vállalatoknak az Egyesült Királyságban nyújtott, e vállalatokat az adókikerülési szabályoktól védő mentességekről – esetleg csak később zárulnak le, de ettől még a jogkövetkezményeiket alkalmazni kell majd;

7. egyetért azzal, hogy a brexittel nem szabad olyan értelemben visszaélni, hogy hivatkozási alapként használjuk a támogatások ellenőrzésének teljes feladása érdekében, azonban úgy véli, hogy a brexit következtében más tagállamokat sújtó gazdasági zavarok miatt ki kellene terjeszteni az általános csoportmentességi rendeleteket, azon ágazatok esetében pedig, amelyeket a zavarok valószínűleg a leginkább érintenek, ideiglenesen lazítani kellene vagy fel kellene függeszteni az állami támogatásokra vonatkozó szabályokat, amennyiben ez nem jelent olyan szelektív támogatást, amely ellentmondana annak a célnak, hogy az uniós előírásokat igazságosan, minden vállalkozásra alkalmazzuk;

Állami támogatás és adómegállapítások

8. üdvözli a szelektív adókedvezmények formájában nyújtott illegális állami támogatások kezelése érdekében végzett európai bizottsági munkát, melyet hatékony eszköznek tekint annak biztosításához, hogy az uniós szabályok igazságosan, mérettől, ágazattól és nemzetiségtől függetlenül valamennyi, az EU egységes piacán üzleti tevékenységet folytató vállalatra vonatkozzanak, és hogy e vállalatok méretükkel és tőkeerejükkel arányosan adózzanak, hozzájárulva ezáltal az olyan, helyi szinten rendkívül fontos feladatokhoz, mint a közszolgáltatások finanszírozása és az egyenlőtlenségek elleni küzdelem;

9. hangsúlyozza, hogy az adócsalás kapcsán az adómegállapítások kérdése a nagyvállalatok adókikerülése elleni átfogó uniós küzdelem része, és ez a küzdelem többek között az adókikerülés elleni kezdeményezéscsomagból, az országonkénti jelentésekből, a társaságiadó-reformcsomagra és az adótervezési köztes szereplőkre vonatkozó új átláthatósági szabályokból áll. Emellett azt is hangsúlyozza, hogy az EU-nak át kell gondolnia, hogy a jogérvényesítés helyett egy új jogszabály nagyobb fokú biztonságot nyújtana-e a tagállamokban a feltételes adómegállapítások terén, valamint hogy egy esetleges új szabályozási rendszer részeként egy az uniós költségvetés saját forrásait bővítő szankcionálási eljárást is el kellene-e fogadni;

10. úgy véli, hogy a belső piac működéséhez szükséges versenyszabályok meghatározásával kapcsolatban az EUMSZ 3. cikkében rögzített kizárólagos uniós hatáskör nem sérti a tagállamok arra vonatkozó szuverén jogát, hogy maguk határozzák meg a társaságiadó-rendszerüket, illetve adókulcsaikat. Megjegyzi ugyanakkor, hogy a tagállamoknak a teljes uniós belső piacon tisztességes versenyfeltételeket kell biztosítaniuk a vállalkozások és a fogyasztók számára (1);

11. megjegyzi, hogy a Versenypolitikai Főigazgatóság legnagyobb nyilvánosságot kapott végrehajtási határozata 2016. augusztus 30-án született. Ez megállapította, hogy az 1991-ben és 2007 májusában két Írországban bejegyzett Apple-társaság javára kibocsátott feltételes adómegállapítások az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében támogatásnak minősülnek; megjegyzi, hogy az Európai Bizottság határozata megállapítja, hogy Írország azzal, hogy kiadta a kifogásolt adóügyi határozatokat, amelyek révén az Apple-társaságok meg tudták határozni e kifogásolt adóügyi határozatok hatálya alatti időszakban az éves társaságiadó-fizetési kötelezettségüket, jogellenes állami támogatást nyújtott az Apple-társaságok és az Apple vállalatcsoport számára, megsértve ezzel a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdését; ezt a támogatást Írországnak a 2015/1589/EU rendelet 16. cikke értelmében vissza kell fizettetnie. Hangsúlyozza, hogy az Európai Bizottság szerint ez a határozat nem kérdőjelezi meg sem általánosságban Írország adórendszerét, sem konkrétan az ír társasági adó mértékét;

12. megjegyzi, hogy a belső piac működését közvetlenül érintő adókikerülési gyakorlatok elleni szabályok megállapításáról szóló (EU) 2016/1164 tanácsi irányelv tagállami végrehajtása jelenleg problémákat okoz. Az irányelv 4. cikkének (4) bekezdése eltérést állapít meg a kamatlevonás-korlátozási szabály alól azokra a hitelekre, amelyekkel hosszú távú állami infrastrukturális projekteket finanszíroznak. Jóllehet az irányelv széles körű eltérési lehetőséget ad a közérdekűnek minősített tevékenységre, a tagállamok nem használják ki teljes mértékben ezt a lehetőséget;

13. emlékeztet arra, hogy az Európai Bizottság számításai szerint az Írország által a két Apple-társaságnak ilyen formában nyújtott támogatás 13 milliárd EUR-t tett ki, és hogy ezt az összeget vissza kell fizetni az ír adóhatóságnak, de az ír kormány az Európai Unió Bíróságán fellebbezett az európai bizottsági határozat ellen. Az Európai Bizottság határozathozatalának napjától Írországnak négy hónapja volt a törvényellenes állami támogatás visszafizettetésére, tehát annak 2017 januárjáig kellett volna megtörténnie. Erőfeszítései ellenére azonban az ír kormány nem tudta a rekordmennyiségű pénzt a bírósági ítéletig letétbe helyezni, és mivel így nem tudta a megadott időn belül beszedni a 13 milliárd EUR-t, az Európai Bizottság 2017. október 4-én úgy határozott, hogy az EU Bíróságánál pert indít Írországgal szemben. Mindazonáltal mindkét fél azt reméli, hogy elkerülhetők a bírósági szankciók;

14. sürgeti az Apple-ügyek mielőbbi lezárását, hogy biztos legyen, milyen hatással lehet a versenyjog más feltételes adómegállapítási esetekre;

Az állami támogatási szabályozás korszerűsítésére irányuló kezdeményezés

15. egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy a közkiadások átláthatóbbá tétele kulcsszerepet játszik az adófizetők pénze optimális felhasználásának előmozdításában, és úgy véli, hogy az átláthatósággal a közhatóságok hitelessége és legitimitása is javítható a polgárok szemében;

16. emlékeztet arra (2), hogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokkal kapcsolatos támogatásokra vonatkozó európai szabályoknak nemcsak a verseny alapelveire kell korlátozódniuk, hanem teljes mértékben figyelembe kell venniük a Szerződések által a tagállamok részére az általános gazdasági érdekű szolgáltatások meghatározását illetően biztosított tág mérlegelési jogkört, továbbá a regionális és helyi önkormányzással, a gazdasági, társadalmi és területi kohézióval, valamint a tagállamokban fennálló tulajdoni rend tekintetében biztosított semlegességgel kapcsolatos elveket is (az EUSZ 3. cikke, az EUMSZ 14., 106., 345. cikke és a 26. sz. jegyzőkönyv). Az általános gazdasági érdekű szolgáltatásoknak tükrözniük kell a tagállamok eltérő földrajzi, szociális és kulturális helyzetéből és demokratikus folyamataiból adódóan a szükségletek, a fogyasztói preferenciák és a közbeszerzések terén meglévő különbségeket. Támogatási vizsgálatot csak akkor lehet végrehajtani, ha az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nemzeti, regionális vagy helyi szabályozása vagy finanszírozása határokon átnyúló, illetve a belső piacot érintő következményekkel jár;

17. sajnálja, hogy a 2016. évi versenypolitikai jelentés túlságosan kis hangsúlyt fektet az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokhoz nyújtott állami támogatás kérdésére és nem önt tiszta vizet a pohárba az ún. „Almunia-csomag” felülvizsgálata, valamint az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokkal kapcsolatos de minimis támogatásokra vonatkozó rendelet új szabályozása kapcsán. Ezzel kapcsolatban emlékeztet arra, hogy az RB már szorgalmazta, hogy: — a negyedik Altmark-kritérium teljesítésének megkönnyítésére dolgozzanak ki részletes iránymutatást arra vonatkozóan, hogy mit jelent egy átlagos, jól vezetett és a szükséges eszközökkel megfelelően felszerelt vállalkozás, — vizsgálják felül az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokkal kapcsolatos észszerű nyereség fogalmát, elsősorban azért, hogy – ösztönzők vagy az észszerű nyereség százalékos emelése révén – figyelembe vegyék azt, hogy ezt a nyereséget gyakran visszaforgatják az adott általános gazdasági érdekű szolgáltatásba, — növeljék a de minimis szabályok küszöbértékeit az általános gazdasági érdekű szolgáltatások állami támogatásánál, — emeljék meg az általános gazdasági érdekű szolgáltatás nyújtásával megbízott vállalkozás részére nyújtandó, az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdése szerinti tájékoztatási kötelezettség alól mentesülő ellentételezés küszöbértékét az eredeti, 2011 előtt már alkalmazott 30 millió EUR-s küszöbre;

18. ismételten (3) kéri, hogy terjesszék ki a szociális lakhatásnak az Európai Bizottság 2011. december 20-i határozatában foglalt fogalommeghatározását. Annak érdekében, hogy a tagállamoknak a szociális lakhatás terén a szolgáltatások megrendelésével, nyújtásával, finanszírozásával és szervezésével kapcsolatos széles körű mérlegelési jogkörét és demokratikus döntési szabadságát biztosítsák, a szociális lakhatást nem szabad „a hátrányos helyzetű személyekre vagy a kevésbé előnyös szociális helyzetben lévő társadalmi csoportokra” korlátozni. A tisztességes és megfizethető lakáshoz való hozzáférés jogát még inkább a középpontba kell helyezni, mivel az a tény, hogy a piac képtelen a teljes lakásszükségletet fedezni, nemcsak azokat érinti, akik egészen egyszerűen kiszorultak a lakáshoz jutás lehetőségéből, hanem azokat is, akik egészségtelen, nem megfelelő vagy túlzsúfolt lakásokban élnek, illetve akik jövedelmük döntő részét a lakbérre vagy a lakáskölcsön törlesztőrészletének kifizetésére fordítják;

19. felhívja a figyelmet az ECON szakbizottság által 2017. június 9-én az alábbi témában közzétett tanulmányra: „Az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló határozat és keretszabály végrehajtása: a helyi és regionális önkormányzatok bevonása a jelentéstételbe, valamint a szociális szolgáltatások gazdasági tevékenységként való meghatározása tekintetében fennálló helyzet”, illetve az ebben szereplő következtetésekre, melyek szerint: — az Almunia-csomag végrehajtásáról szóló nemzeti jelentések közül 22-nek a kidolgozásába közvetlenül vagy közvetetten bevonták a helyi és regionális önkormányzatokat is;

valamint a benne megfogalmazott ajánlásokra, melyek szerint:

— pontosításokra van szükség a szociális szolgáltatások gazdasági tevékenységként való besorolása kapcsán, különösen a szociális és az egészségügyi ágazatban; az ellentételezetés kiszámítása kapcsán, ideértve a megfelelő nyereséget is, valamint a különböző, figyelembe veendő dokumentumok közötti esetleges következetlenségek kapcsán,

— egyszerűsíteni kellene a jelentéstételi kötelezettségeket,

— tovább kellene támogatni a bevált gyakorlatok cseréjét.

20. leszögezi ezért, hogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokat nyújtó helyi és regionális önkormányzatoknak magas munkanélküliség, öregedő népesség, szociális feszültségek és nehéz gazdasági helyzet esetén még fontosabb szerep jut az egységes piac szociális dimenziójának biztosításában és erősítésében; hangsúlyozza, hogy a polgárok közvetlenül megtapasztalják az ilyen szolgáltatások nyújtotta előnyöket, ezért azok segítenek javítani a polgárok közintézmények iránti bizalmát;

21. hangsúlyozza, hogy az összes kormányzati szint közös felelőssége, hogy valamennyi uniós polgár számára fenntartható közszolgáltatásokat biztosítsanak, és úgy véli, hogy az Európai Bizottságnak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások területén az állami támogatások ellenőrzését a bizalom elvére kell alapoznia annak érdekében, hogy segítse az illetékes hatóságokat és az érdekelt feleket, ahelyett hogy eleve abból indulna ki, hogy a helyi és regionális önkormányzatok az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásakor megszegik a szabályokat;

22. üdvözli, hogy az Európai Bizottság egyszerűsíteni igyekszik az állami támogatási szabályok alkalmazását – konkrétan a támogatás fogalmáról szóló közleményt –, valamint azt, hogy a versenypolitikai jelentés elismeri, hogy különösen fontos szempont a közberuházások előmozdítása és az, hogy a beruházások a lehető legkedvezőbb hatást gyakorolják a gazdasági növekedésre és a foglalkoztatásra. Ebben végső soron az RB-nek az általános gazdasági érdekű szolgáltatások terén való további egyszerűsítésekre és mentességekre irányuló kérése köszön vissza;

23. megkérdőjelezi ugyanakkor a közlemény révén elért jogbiztonság szintjét, mivel az általános gazdasági érdekű szolgáltatások területén az érdekelt felek rámutattak, hogy a különféle figyelembe veendő dokumentumok bonyolultak és ellent is mondhatnak egymásnak, ezért nehezen tudják eldönteni, hogy egy adott esetben melyik szabály alkalmazandó (4);

24. aggodalmát fejezi ki továbbá az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló határozat és keretszabály által előírt jelentési követelmények által okozott adminisztratív terhek miatt, melyekről egyes tagállami jelentések is említést tettek;

Digitális egységes piac

25. mindig következetesen támogatta az arra irányuló erőfeszítéseket, hogy a digitális egységes piaci stratégiát az Unió összes régiójában felhasználják az inkluzív növekedés elérésére, mivel a szélessávú és ikt-szolgáltatásokhoz való jobb hozzáférés – különösen a távoli és peremvidékeken, illetve a gyéren lakott régiókban – megkönnyítheti a szolgáltatásokhoz való hozzáférést (pl. e-egészségügy, e-kormányzat stb.). Ez hatékonyabbá teszi a közigazgatást, lakóhelytől függetlenül segít alacsony árakat és szélesebb választékot biztosítani a fogyasztók számára, és új gazdasági lehetőségeket nyithat a helyi vállalkozások számára, ami végső soron javítja a polgárok életminőségét és erősíti a kohéziót;

26. felhívja a figyelmet „Az esb-alapok egyszerűsítése a helyi és regionális önkormányzatok szempontjából” című véleményére (COTER-VI/012), amelyben az állami támogatásokra vonatkozó szabályok alkalmazásának az esb-alapok végrehajtására gyakorolt hatásával foglalkozik, és többek között jelentős inkoherenciát állapít meg az állami támogatásokra vonatkozó szabályok alkalmazásában. A Régiók Bizottsága megjegyzi, hogy míg az állami támogatásokra vonatkozó eljárások nem vonatkoznak az Európai Bizottság által központilag kezelt programokra (például a Horizont 2020-ra, az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközre, az európai stratégiai beruházási alapra), az eljárásokat alkalmazni kell a kohéziós politika keretében finanszírozott projektekre. Az állami támogatások szempontjából tehát a gyakorlatban nem a jellegük, hanem a finanszírozási forrásuk és az alapján ítélik meg a projekteket, hogy az Európai Bizottság vagy a tagállam nyújtja-e az adott támogatást;

27. különösen aggasztják azok a korlátok, amelyeket akár maguk a vállalkozások állítanak a határokon átnyúló online kereskedelem útjába, aggodalmát fejezi ki továbbá a területi alapú tartalomkorlátozás, valamint amiatt, hogy a piacvezető szereplők szándékosan kizárják a potenciális versenytársakat bizonyos üzleti lehetőségekből;

28. hangsúlyozza továbbá, megint csak „Az esb-alapok egyszerűsítése a helyi és regionális önkormányzatok szempontjából” című véleményére (COTER-VI/012) hivatkozva, hogy különös figyelmet kell fordítani az európai területi együttműködési programok esetében folyósított állami támogatások felhasználására. Általában e programok esetében nagy a különbség a közfinanszírozású támogatásokra vonatkozó szabályok betartásához szükséges erőfeszítések és a versenytorzulás kockázata között. Ezenfelül az állami támogatásokat a különböző tagállamok gyakran értelmezik eltérően, ezért ezeket a szabályokat nem lehet megfelelő jogbiztonság mellett alkalmazni, ami gyakran teljesen lehetetlenné teszi azt, hogy minőségi projektek valósuljanak meg. Az egyik intézkedés tehát, amely az európai strukturális és beruházási alapok egyszerűsítése érdekében gyorsan megvalósítható lenne, ha az európai területi együttműködést is kivonnánk az állami támogatásokra vonatkozó szabályok hatálya alól, mint a Horizont 2020 program esetében is;

29. ennek kapcsán üdvözli az Európai Bizottság arra irányuló kezdeményezéseit, hogy jobban érvényt lehessen szerezni a versenyjognak a digitális világban, azaz az e-kereskedelmi ágazati vizsgálatot, illetve azokat a nemrég indított vizsgálatokat, amelyeket a fogyasztóiár-korlátozások, a tartózkodási hely alapján történő megkülönböztetés és az indokolatlan területi alapú tartalomkorlátozás kérdésének kezelésére indítottak (5);

30. arra ösztönzi az Európai Bizottságot, hogy egyenlő feltételek mellett valósítsa meg a versenyjog érvényesítését a (globális) digitális gazdaságban úgy, hogy a világon mindenhol hasonló versenyhatóságok működjenek, biztosítva, hogy az innováció ne ütközzön akadályokba. Emellett arra kéri az Európai Bizottságot, hogy segítse elő a szorosabb együttműködést a nemzeti versenyhatóságok, az Európai Bizottság és az olyan nemzetközi szervezetek között, mint amilyen az OECD;

31. támogatja továbbá az Európai Bizottság arra irányuló törekvését, hogy egyensúlyba hozza a hagyományos vállalatokra és a digitális ágazatra érvényes tényleges adókulcsokat, mivel a digitális ágazat megadóztatásáról szóló, 2017. szeptember 21-i közlemény megállapítja, hogy a nemzetközi internetes vállalatok által fizetett tényleges adókulcs 10,1 %, szemben a hagyományos nemzetközi vállalatok által fizetett 23,2 %-kal. Ezért bízik benne, hogy az Európai Bizottság megvizsgálja a kifejezetten az árbevételre és/vagy a digitális tranzakciókra vonatkozó adók kivetésének lehetőségét, és a közös konszolidált társasági adóalap (KKTA) kontextusában megfontolja az „állandó virtuális telephely” fogalmának bevezetését;

Egységes piac

32. rámutat, hogy a nemzeti versenyhatóságok fontos szerepet játszanak a versenypolitika szempontjából kulcsfontosságú területeken (6), és azt ajánlja, hogy a különböző tagállami nemzeti versenyhatóságok kapjanak több forrást, és hogy az Európai Versenyhatóságok Hálózatán (ECN) keresztül javítsák köztük az európai szintű koordinációt. Hasznos lenne az is, ha az Európai Bizottság jogalkotási javaslatot terjesztene be arról, hogy az ún. ECN+-on keresztül erősítsék meg a nemzeti versenyhatóságok végrehajtási és szankcionálási eszközeit, ami garantálná, hogy teljes mértékben ki lehessen aknázni az uniós versenyjog végrehajtásának decentralizált rendszerében rejlő lehetőségeket;

33. ennek kapcsán üdvözli az Európai Bizottság arra irányuló kezdeményezését, hogy a tagállami versenyhatóságokat még hatékonyabb jogérvényesítőkké tegyék, mivel bizonyos piaci szinteken a nemzeti hatóságok alkalmasabbak az uniós versenyszabályoknak a nemzeti sajátosságok tiszteletben tartása melletti érvényesítésére;

34. hangsúlyozza, hogy ha a domináns vállalatok túl magas árakkal vagy tisztességtelen szerződési feltételekkel kihasználják az ügyfeleiket, a versenyhatóságoknak be kell avatkozniuk a szélsőséges árak kezelése érdekében, különösen a gyógyszerek esetében, hogy garantálják a betegek hozzáférését a hatásos és megfizethető alapvető gyógyszerekhez, és elősegítsék, hogy a betegek és a társadalom egésze is a lehető legjobban járjon;

35. aggodalmát fejezi ki a vetőmagok, a vegyi anyagok, a peszticidek, valamint a génmódosított gabonák genetikai jellemzőinek amúgy is erősen koncentrált világpiacán végbemenő, példa nélküli cégösszeolvadási hullám kapcsán, mivel ez csökkentheti a versenyt és oligopolisztikus struktúrákhoz vezethet;

36. rámutat arra, hogy kockázatos a genetikai jellemzők, a vetőmagok és a vegyi anyagok közötti jelentős vertikális integráció, amely az ezen a kényes területen uralkodó példátlan világpiaci dominanciából ered. Ez a fajta integráció ugyanis még tovább növelné a piacvezető cégek befolyását a szakpolitikai döntéshozatalra, ami a piaci pozícióval való visszaélés révén sértené a független tudományos tevékenységet és a közérdeket;

37. hangsúlyozza, hogy a mezőgazdasági kistermelők fontos szerepet játszanak a regionális ökoszisztémák fenntarthatóságának biztosításában, és arra kéri az Európai Bizottságot, hogy biztosítsa, hogy a folyamatban lévő összeolvadások ne akadályozzák a kisebb innovátorok piacra lépését, ne növeljék annak kockázatát, hogy a kisebb innovátorokat kizárják a versenyben való érdemi részvételhez szükséges technológiákhoz és más erőforrásokhoz való hozzáférésből, és ne vezessenek a mezőgazdasági alapanyagok árainak növekedéséhez és a gazdák rendelkezésére álló választék csökkenéséhez;

38. rámutat, hogy gyengébb alkupozíciójuk, másrészt az élelmiszer-ellátási láncban folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok miatt veszélyeztetett helyzetben vannak az uniós gazdaságok 79 %-át adó mezőgazdasági termelők és kkv-k; ugyanezért hangsúlyozza, hogy az ellátási láncban elsősorban a gazdákat érik az olyan piaci kockázatokból eredő sokkok, mint az árak volatilitása vagy a tartósan alacsony árak, és arra kéri az Európai Bizottságot, hogy segítsen a gazdáknak ellensúlyozni az ellátási lánc feldolgozási és kiskereskedelmi szakaszaiban fokozódó koncentráció hatásait;

39. sürgeti a mezőgazdasági és a versenypolitikai biztost, hogy szorosabban működjenek együtt a vidékfejlesztési célú állami támogatásokra vonatkozó szabályok alkalmazásának egyszerűsítése érdekében, többek között integrált eljárást vezetve be a vidékfejlesztési program és a mezőgazdasági ágazat egyszerűsítéséből kimaradt erdőgazdálkodási ágazat, illetve a mezőgazdasági diverzifikáció finanszírozását érintő támogatások egyidejű elfogadására, ezáltal támogatva az agrár-élelmiszeripari piac diverzifikálására irányuló erőfeszítéseket, különösen a brexit által leginkább érintett tagállamok agrár-élelmiszeriparát illetően;

40. a 2020 utáni KAP-ról szóló véleményében kifejtetteknek megfelelően ismételten szorgalmazza az európai versenyjogi szabályok felülvizsgálatát oly módon, hogy azok tegyék lehetővé az ágazat összes szereplője számára – a fogyasztókat és a közhatóságokat is ideértve –, hogy maguk határozhassanak a hozzáadott érték és az árrés igazságos elosztásáról a teljes értéklánc mentén, valamint tegyék lehetővé a mezőgazdasági termelők számára, hogy megerősítsék pozíciójukat a piacon;

41. ismételten kéri, hogy vizsgálják felül a közétkeztetés területén a közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó európai jogszabályokat, hogy a helyi élelmiszer-beszerzés támogatása érdekében azok vezessenek be ösztönzőket az uniós és/vagy 0 km-es és rövid ellátási láncú élelmiszeripari termékek beszerzésének elősegítésére, hogy ezáltal támogassuk az egységes piacot és elősegítsük a biztonságos termékek felhasználását;

42. hangsúlyozza, hogy az állami támogatások ellenőrzése kiemelt szerepet játszott annak biztosításában, hogy az uniós bankszektor biztonságosabban és stabilabban működjön a válság ideje alatt;

43. megjegyzi azonban, hogy a bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló irányelv nem egységes alkalmazása nagyobb bizonytalanságot jelent az állami támogatások ellenőrzése szempontjából a pénzintézetek szanálását vagy ideiglenes feltőkésítését célzó intézkedések esetében;

44. úgy véli, hogy sokkal jobban pontosítani kellene, hogy mikor van szükség hitelezői feltőkésítési mechanizmusra és mikor közpénzalapú tőkeinjekcióra, és hogy ez hogyan valósítható meg a különböző méretű pénzintézetek esetében úgy, hogy az állami támogatások ellenőrzése egyértelműen egyenlő versenyfeltételek mellett történjen az egész európai bankrendszerben, anélkül hogy egyes tagállamok mentességet élveznének;

45. úgy véli, hogy a bankunió szintjén hatékonyabb betétbiztosítási rendszerekre van szükség a megfelelő pénzügyi eszközök biztosításához, amelyek megalapozzák a betétesek bizalmát és ezáltal megőrzik a pénzügyi stabilitást;

46. üdvözli, hogy az állami támogatásokra vonatkozó szabályok elég rugalmasak ahhoz, hogy a tagállamok kisegíthessék a nehéz helyzetben lévő polgárokat, kisvállalkozásokat és adósokat anélkül, hogy az állami támogatásnak minősülne. Ezt az Európai Bizottság megerősítette a hitelfelvevőket és mikrovállalkozásokat célzó ciprusi állami támogatási rendszerre (7) és a görögországi Peloponnészoszi Takarékszövetkezet szanálására (8) vonatkozó határozatával.

Éghajlatbarát energiaunió

47. üdvözli az Európai Bizottság kapacitásmechanizmusokkal kapcsolatban végzett felmérését (9), de hangsúlyozza, hogy az ezen a területen végzett uniós fellépések esetében mindenekelőtt a fenntartható energiák (megújuló energiaforrások és további energiahatékonyságot célzó erőfeszítések) támogatását kell szem előtt tartani egyrészt annak érdekében, hogy a párizsi UNFCCC-megállapodásnak megfelelően el lehessen érni a CO2-kibocsátások csökkentését, másrészt az energiaszegénység elleni küzdelem, az energiaellátás biztosítása és a területi kohézió erősítése érdekében;

48. rámutat továbbá arra, hogy az energia elérhető árakon való rendelkezésre állása a regionális versenyképesség alapfeltétele, különösen a hátrányos helyzetű régiók és a peremterületek esetében, és hogy azok a régiók, amelyek erős ipari bázissal rendelkeznek, de ezt egy önmagában is energiaigényes ágazat adja, jelentős mértékben függenek az energiahordozók után fizetendő adóktól és illetékektől, illetve a megfizethető és biztonságos energiaellátástól;

49. megjegyzi, hogy a lakossági villamosenergia-árak az utóbbi években az alacsonyabb nagykereskedelmi árak ellenére is növekedtek, és egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy a tiszta energiákra való átállásnak méltányosnak kell lennie és figyelembe kell vennie az érdekeltekre, köztük az ágazatokra és a munkavállalókra gyakorolt átalakító hatásait (10);

50. arra kéri az Európai Bizottságot, hogy a versenyszabályok betartása mellett optimalizálja a magas szénfelhasználású és szén-dioxid-kibocsátású régiók szerkezetváltásának támogatását, működjön együtt e régiók érintett szereplőivel és tegye célzottabbá az uniós támogatásokat, a bevált gyakorlatok cseréjének, ezen belül az ipari stratégiákról és az átképzési igényekkel kapcsolatos megbeszéléseknek az ösztönzésével, valamint a szinergiák/együttműködés támogatásával;

Globális versenykultúra

51. hangsúlyozza, hogy az adó- és a szociális dömping, a visszaélésszerű adótervezés és az adócsalás mind akadályozza a tisztességes versenyt;

52. szilárd meggyőződése, hogy az uniós kereskedelempolitika kulcsszerepet játszik az egyes joghatóságokban alkalmazott versenypolitikai eszközök és gyakorlatok közelítésének előmozdításában, miközben értékalapú világot teremt;

53. üdvözli az Európai Bizottság és a Kínai Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által kötött, állami támogatásokról szóló egyetértési megállapodást, és reméli, hogy az jelentősen hozzá fog járulni a nemzeti támogatási politikák globális kereskedelmet torzító hatásainak kezelését célzó átfogó európai bizottsági stratégiához (11).

Kelt Brüsszelben, 2017. december 1-jén. a Régiók Európai Bizottsága elnöke Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) A Versenypolitikai Főigazgatóság Írország, Hollandia, Luxemburg és Belgium vonatkozásában is határozatot hozott feltételes adómegállapítással kapcsolatos ügyben. Valamennyi érintett tagállam megtámadta a határozatot az Európai Unió Bíróságán.

(2) Lásd az „Állami támogatások és általános gazdasági érdekű szolgáltatások” (ECON-VI/013) címmel 2016. október 11-én elfogadott RB-vélemény 2. pontját.

(3) Lásd az „Állami támogatások és általános gazdasági érdekű szolgáltatások” (ECON-VI/013) címmel 2016. október 11-én elfogadott RB-vélemény 41. pontját.

(4) Lásd: Member States Reports on the application of the SGEI decision during 2012-2016 [A tagállamok jelentései az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló határozat 2012–2016 közötti alkalmazásáról].

(5) Európai Bizottság, Trösztellenes fellépés: A Bizottság három esetben vizsgálatot indított versenyellenes e-kereskedelmi gyakorlatok gyanúja miatt, angol nyelven elérhető itt.

(6) A francia versenyhatóság ágazati vizsgálatot indított az online hirdetési ágazatbeli adatfeldolgozás ügyében; az olasz versenyhatóság megbírságolta az Aspen Pharmát (Aspen-ügy), illetve a WhatsAppot, mert az állítólag arra kötelezte a felhasználókat, hogy engedélyezzék személyes adataik megosztását a Facebookkal; a brit piaci versenyhatóság pedig megbírságolta a Pfizert és a Flynn Pharmát (Pfizer/Flynn Pharma-ügy).

(7) SA.45004 (2016/N) sz. eset.

(8) SA.43886. sz. eset.

(9) A kapacitásmechanizmusok célja a várható kapacitáshiányt betöltő beruházások támogatása és az ellátás biztonságának garantálása. A kapacitásmechanizmusok jellemzően – a villamos energia piaci értékesítéséből származó bevételeken felül – jutalmat ígérnek a kapacitásszolgáltatók számára a meglévő kapacitás fenntartásáért vagy az áramellátás biztonságának garantálásához szükséges kapacitásbővítő beruházásokért.

(10) Európai Bizottság: Második jelentés az energiaunió helyzetéről, COM(2017) 53 final, Brüsszel, 2017. február 1., elérhető itt.

(11) http://europa.eu/rapid/press-release_IP-17-1520_en.htm.