Európa szemmel láthatólag kezdi visszaszerezni erejét. Gazdasági és politikai szempontból egyaránt itt a lehetőség a cselekvésre, amire a kedvező fejlemények is ösztönzőleg hatnak. Nem szabad elégedetten hátradőlnünk: a tetőt akkor kell megjavítani, amikor süt a nap.

Az Európában 2008-ban kitört pénzügyi és gazdasági válság következményei a mai napi éreztetik hatásukat, és annak ellenére, hogy nem az euróövezetben kezdődött, felszínre hozta annak intézményi hiányosságait. Az azonnali kihívásokra adott szükséghelyzeti válaszként több eszközt vezettek be, amelyek új pénzügyi tűzfalakat hoztak létre, segítséget nyújtottak a leginkább érintett országoknak, és szorosabbra fűzték az uniós szintű szakpolitikai koordinációt. Egyúttal a válság további eszkalációjának megelőzése érdekében szigorították a költségvetési és pénzügyi szabályokat. Döntő jelentőségűnek bizonyult emellett az Európai Központi Bank monetáris politikai fellépése is.

Ez a közlemény összefoglalja a Bizottság által ma előterjesztett kezdeményezések alapjául szolgáló megfontolásokat és azok tartalmát. Emellett felidézi, hogy ez a csomag miként ágyazódik be a gazdasági és monetáris unió 2025-ig történő elmélyítésére irányuló tágabb ütemtervbe, és időrendi áttekintést nyújt az elkövetkező 18 hónapra előirányzott intézkedésekről.

·Demokratikus elszámoltathatóság: A gazdasági és monetáris unió kiteljesítése egyúttal fokozott politikai felelősséget és átláthatóságot is jelent arra vonatkozóan, hogy ki miről dönt a különböző szinteken. Ennek megfelelően közelebb kell hozni a polgárokhoz, valamint a nemzeti szinten folyó viták keretében hangsúlyosabbá kell tenni a döntéshozatal európai dimenzióját, emellett gondoskodni kell arról, hogy mind a nemzeti parlamentek, mind az Európai Parlament rendelkezzenek az EU gazdasági kormányázásának felügyeletéhez szükséges kellő jogkörökkel. Ez egyúttal a kollektív döntések tekintetében fokozott felelősségvállalást és a döntéshozatal módjával, illetve a döntések kommunikációjával kapcsolatban nagyobb nyitottságot is feltételez.

·Hatékonyság: Az erősebb gazdasági és monetáris unióhoz erősebb kormányzásra és a rendelkezésre álló erőforrások hatékonyabb felhasználására van szükség. A jelenlegi rendszerben még mindig tükröződik a példa nélküli válság közepette hozott döntések változatos mozaikja. Ez olykor bizonyos eszközök megkettőzéséhez és rendkívül aprólékos szabályokhoz vezetett, ami az összetettség forrása, és maga után vonja a párhuzamok kockázatát. A fokozott szinergiák, az észszerűsített eljárások és a kormányközi megállapodások uniós jogi keretbe való beemelése megerősítené az irányítást és a döntéshozatalt. Emellett hatékonysági megfontolások is közrejátszanak abban, hogy a Bizottság által a mai csomag részeként javasolt változások végrehajthatók a hatályos uniós Szerződések keretében.

·javaslat az uniós jogi keretbe beágyazott Európai Valutaalap létrehozására; ·javaslat a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés lényegi elemeinek uniós jogi keretbe történő beemelésére, figyelembe véve a Stabilitási és Növekedési Paktumba beépített és a Bizottság által 2015. január óta megállapított megfelelő rugalmasságot ·közlemény az euróövezeti stabilitást szolgáló, uniós jogi keretbe foglalt új költségvetési eszközökről; ·a 2018–2020 közötti időszakra nézve: (1) a közös rendelkezésekről szóló rendelet célirányos módosítása a nemzeti reformokat támogató uniós források mozgósítása érdekében, valamint (2) javaslat a strukturálisreform-támogató program megerősítésére; ·közlemény az európai gazdasági és pénzügyminiszterről.

Javaslat az Európai Valutaalap létrehozására

A javaslat az Európai Stabilitási Mechanizmus jól kiépített struktúrájára építve, az uniós jogi keret részeként létrehozza az Európai Valutaalapot. Ez már az öt elnök jelentésében is szerepelt, és az Európai Parlament ugyancsak szorgalmazta az elképzelést, kiemelve, hogy az Európai Valutaalapnak megfelelő hitelnyújtási és hitelfelvételi kapacitással, valamint egyértelmű megbízatással kell rendelkeznie.

2012 októberében, a válság csúcspontján létrejött az Európai Stabilitási Mechanizmus. Az akkori események nyomására kormányközi megoldás alakult ki. Mindazonáltal már akkor is világos volt, hogy mindez az uniós Szerződések keretében is megvalósítható – ezt többek között a Bizottság által kidolgozott „A valódi, szoros gazdasági és monetáris unió tervezete” című dokumentum is tartalmazza.

Az évek során az Európai Stabilitási Mechanizmus meghatározónak bizonyult az euróövezet pénzügyi stabilitásának megőrzése szempontjából. Ez annak köszönhető, hogy kiegészítő pénzügyi támogatást nyújtott a nehézségekkel küzdő euróövezeti tagállamoknak. A Mechanizmus Európai Valutaalappá való átalakulása tovább fogja erősíteni intézményi beágyazottságát, továbbá hozzájárul az uniós kereten belüli új szinergiák megteremtéséhez, mindenekelőtt az uniós pénzügy források átláthatósága, jogi felülvizsgálata és hatékonysága tekintetében, ezáltal jobb támogatást kínálva a tagállamoknak. Emellett elő fogja segíteni a Bizottsággal való együttműködés javítását és az Európai Parlamenttel szembeni elszámoltathatóság megerősítését. Mindez megvalósítása nem érinti a nemzeti kormányok saját nemzeti parlamentjükkel szembeni elszámolási kötelezettségét, és megőrzi a meglévő Európai Stabilitási Mechanizmus keretében fennálló kötelezettségeket.

A Bizottság a kezdeményezést tanácsi rendeletre irányuló javaslat formájában terjeszteti elő, amelyhez az Európai Unió működéséről szóló szerződés 352. cikke értelmében az Európai Parlamentnek beleegyezését kell adnia. A 352. cikk lehetővé teszi az Európai Stabilitási Mechanizmus beágyazását az uniós keretbe, mivel ez az euróövezet pénzügyi stabilitásához szükséges lépésnek minősül, és a Szerződések semmilyen egyéb jogalapot nem biztosítanak az EU-nak e konkrét cél eléréséhez. Az említett cikk (2) bekezdése kifejezetten rendelkezik a nemzeti parlamentek szerepéről. A múltat tekintve a gazdasági és monetáris unió létrehozását előkészítő számos jelentős korábbi döntés jogalapja szintén a 352. cikk megfelelője volt. Például az Európai Monetáris Együttműködési Alapról, az európai valutaegységről vagy az első fizetésimérleg-támogatási mechanizmusokról szóló döntés meghozatalára egyaránt az Európai Gazdasági Közösségről szóló szerződés 235. cikke alapján került sor, amely a 352. cikk elődjének számít.

A javaslatot egy esetleges kormányközi megállapodás tervezete egészíti ki, amely alapján az euróövezeti tagállamok egymás között megállapodhatnak az Európai Stabilitási Mechanizmusból az Európai Valutaalapba történő forrásátcsoportosításról. A tervezet egyúttal rögzíti, hogy az Európai Valutaalap válna az Európai Stabilitási Mechanizmus jogutódjává, és annak valamennyi jogát és kötelezettségét átvenné.

A mai javaslat értelmében az Európai Valutaalap az uniós jogi kereten belüli önálló jogi személyként jönne létre. Az Európai Stabilitási Mechanizmus helyébe lépne, alapvetően változatlanul megőrizve annak jelenlegi pénzügyi és intézményi struktúráit. Ez azt jelenti, hogy az Európai Valutaalap a továbbiakban is pénzügyi stabilitási támogatást biztosít a nehéz helyzetben lévő tagállamoknak, tőkepiaci instrumentumok kiadása révén forrásokat teremt, valamint pénzpiaci tranzakciókat bonyolít le. A tagság változatlan marad, és a részvétel lehetőségével más tagállamok is élhetnek, miután bevezették az eurót.