HU    HU HU 
HU    HU  EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2010.11.17. 
SEC(2010) 1396 végleges 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
  
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ  EURÓPAI PARLAMENTNEK, A 
TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A 
RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 
  
Energiainfrastruktúra-prioritások 2020-ig és azt követ ően  
Az integrált európai energiahálózat programterve 
  
A HATÁSVIZSGÁLAT összefoglalása 
 
{COM(2010) 677 végleges} 
{SEC(2010) 1395 végleges} 
HU 2   HU BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
  
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ  EURÓPAI PARLAMENTNEK, A 
TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A 
RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 
  
Energiainfrastruktúra-prioritások 2020-ig és azt követ ően  
Az integrált európai energiahálózat programterve 
  
A HATÁSVIZSGÁLAT összefoglalása 
 
 
1. P
ROBLÉMAMEGHATÁROZÁS  
Az EU energiapolitikája1 és végrehajtási jogszabályai ambiciózus célokat és kötelez ő 
célértékeket határoznak meg 2020-ra az üveghá zhatású gázok kibocsá tásának csökkentésére2 
(–20 %), a megújuló forrásb ól származó energiára3 (a végső energiafelhasználás 20 %-a) és az 
energiahatékonyságra (20 %) vonat kozóan. Ahhoz, hogy ezeket a célkit űzéseket 
maradéktalanul teljesí teni lehessen, megfelel ő és megbízható energiahálózatokra van szükség. 
Az európai hálózatok ugyanakkor elöreged őben vannak, ezért azokat sürg ősen fel kell újítani 
és korszer űsíteni kell. A kib ővített EU hiányos kelet–nyugati és észak–déli irányú 
összeköttetéseket örökölt, mivel a nemzeti piacok élveztek els őbbséget, és a 
rendszerösszeköt ők csupán korlátozott ellátá sbiztonsági célt szolgált ak anélkül, hogy európai 
szempontból is figyelembe vették volna egy valódi bels ő piacon belüli ki egyenlítés és 
kereskedelem lehet őségeit, illetve az ellátás biztonságáv al kapcsolatos szükségleteket. Ez 
megnehezíti az energia Unión belüli szabad mozg ását, és egyes régiókat kiszolgáltatottabbá 
tesz az ellátási zavarokkal szemben. A TEN-E szakpolitikát  az 1990-es években dolgozták 
és alakították ki az egymást követ ő TEN-E iránymutatások és  a vonatkozó költségvetési 
rendelet révén4. A TEN-E szakpolitika célkit űzései a következ ők: (1) az uniós bels ő 
energiapiac megvalósításának a tám ogatása, (2) a hátrányos helyzet ű és a szigeti térségek 
                                                 
1 COM (2007) 1, amelyet a Tanács 2007. február 15-én fogadott el (C/07/24). 
2 2009/29/EK irányelv a 2003/87/EK irányelvne k az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei 
Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének továbbfe jlesztése és kiterjesztése tekintetében történ ő 
módosításáról; 406/2009/EK határozat az üvegházhatású gázok kibocsátásának a 2020-ig terjed ő 
időszakra szóló közösségi kötelezettségvállalásoknak megfelel ő szintre történ ő csökkentésére irányuló 
tagállami törekvésekr ől. 
3 2009/28/EK irányelv a megújuló energiaforrásból el őállított energia támogatásáról. 
4 1364/2006/EK határozat a transzeurópai energiahálózatokra vonatkozó iránymutatások megállapításáról 
és a 96/391/EK és az 1229/2003/EK határozat hatályon kívül helyezésér ől; 680/2007/EK rendelet a 
transzeurópai közlekedési és en ergiahálózatok területén történ ő közösségi pénzügyi támogatás 
nyújtásának általános szabályairól. 
HU 3   HU elszigeteltségének a csökkentése,  (3) az EU energiaellátásának biztosítása és diverzifikálása, 
többek között harmadik or szágokkal való együttm űködés révén, (4) a fenntartható fejl ődés és 
a környezetvédelem el ősegítése (ideértve a megújuló ener giaforrások fokozottabb használatát 
és az energiaszállításból ered ő környezeti kockázatok csökkentését). Ez a villamosenergia-, 
gáz- és olefinszállító hálózatokra vonatkozik. Bár az eredeti célkit űzések nagyjából továbbra 
is érvényesek, az említett szakpolitika nem bizonyult elég eredményesnek az EU ambiciózus energiapolitikai és éghajlati célj ainak eléréséhez szükséges megfelel ő infrastruktúra 
megvalósításában. 
A megfelel ő infrastruktúrafejlesz tés akadályait a következ őkben ismertetjük: 
1) A jelent ős bizonytalanságok,  amelyek a rendelkezésre állás,  a lehetséges kockázatok és a 
költségoldali versenyképesség tekintetében a jöv őbeli technológiákat , a szabványokat 
(elsősorban a megújuló energiaforrások és a hálóza ti technológiák, de a CCS esetében is), a 
jövőbeli erőművek energiaforrás-szerkezetét és földra jzi elhelyezkedését (villamos energia), 
valamint az új energiaforrásokat (nem hagyományos gáz, zöld gáz, cseppfolyósított/s űrített 
gáz (LNG/CNG), új behozatali infrastruktú ra és upstream fejlesztések a harmadik 
országokban) övezik, az optimálisnál kedvez őtlenebb piaci megoldá sokhoz vezethetnek 
(uniós szempontból). 
2) Nem teljes bels ő piac:  egyes tagállamokban, amelyekben a nemzeti piacokon továbbra is 
hagyományos szolgáltatók m űködnek, a verseny gyenge vagy pe dig egyáltalán nincs is 
verseny. A piacfejlesztés hiánya miatt a száll ításirendszer- és az átvi telirendszer-üzemeltet ők 
nem tudnak elegend ő számban nem megszakítható kapacitásra szóló szerz ődést kötni ahhoz, 
hogy két piac közötti rendszerösszeköt őbe ruházzanak be. Márpedig a piac ilyen 
rendszerösszeköt ők hiányában várhatóan nem lesz képes tovább fejl ődni. 
3) Díjszabással kapcsolatos szabályozás és finanszírozás: a szállítás szabályozott 
tevékenység és a nagy transzeu rópai infrastruktúrák esetében nehéz vagy egyáltalán nem 
megvalósítható feladat a költségek végs ő kedvezményezettekre történ ő elosztása. A szállítási 
díjak lehet ő legalacsonyabb szintjének meg őrzése érdekében a dí jszabásra vonatkozó 
szabályozás valamennyi tagállamban a költségha tékonyság elvére épül, amely csak a valódi 
piaci igényeken vagy a legolcsóbb elérhet ő megoldásokon alapuló proj ektek esetében teszi 
lehetővé a költségek visszatérítteté sét. Különösen három olyan projekttípus van, amelyek 
megvalósítását ez a megközelítés hátráltathatja: 
(a) Inkább regionális, semmint nemzeti el őnyökkel járó projektek:  minél 
jelentősebb egy projekt regionális vagy uni ós hozadéka, tehát minél több 
tagállamot érint, jellemz ően annál összetettebb (határokon átnyúló kérdések, 
eltérő szabályozási rendszerek és engedé lyezési eljárások stb.), és annál 
nehezebb méltányosan eloszt ani a költségeket a végs ő kedvezményezettek 
között. 
(b) Az innovatív technológiák at alkalmazó projektek  (pl. egyenáramú 
feszültségforráson alapuló tengeri hálózati technológia,  tárolás, intelligens 
hálózati alkalmazások; szén-leválasztás és -tárolás) rendszerint kockázatosabbak, mivel az ipari szint ű gyakorlati tapasztala tok ritkábbak vagy 
hiányzanak. Ezt a kockázatot a szabályozott megtérülési arány gyakran nem tükrözi. 
HU 4   HU (c) Az ellátás biztonságának javítását célzó infrastruktúrákat  a piaci kereslet vagy 
a szállított mennyiségek gyakran nem indokolják, mivel ezeket csak az ellátásban bekövetkez ő zavarok (kis valószín űségű / nagy hatású események) 
esetén vennék igénybe, normál piaci  körülmények között azonban nem. 
Számos tagállam nem rendelkezik olya n szabályozási megoldással, amely 
biztosítaná az ilyen beruházások költségeinek visszatéríttetését. 
Végül a pénzügyi válság eredményeképpen a pé nzügyi ágazatban a szabályok jelenlegi gyors 
változásai 2008 óta megnehezítik a t őkéhez való hozzáférést. 
4) Engedélyezés és társadalmi elfogadottság: az ágazat a hosszú és bizonytalan 
engedélyezési eljárásokat nevezte meg az infrastruktúraprojektek végrehajtásában 
tapasztalható késések f ő okaként. A közvélemény számos tagá llamban egyre jobban ellenzi az 
új projekteket, különösen az elektromos fels ővezetékek esetében, ami még inkább lelassítja a 
már így sem megfelel ő engedélyezési eljárás okat. Ennélfogva egyes projektek befejezése akár 
20 évig is eltarthat. 
5) EU-n kívüli infrastruktúrák:  az olyan EU-n kívüli energia-infrastruktúrák esetében, 
amelyekre az EU növekv ő importgáz-szükséglete vagy a „zöld villamos energia” behozatala 
iránti egyre nagyobb igénye miatt lesz szükség, további politikai kockázatok is felmerülnek. 
Amellett, hogy az új energia-infras truktúrákból származó kölcsönös el őnyök meghatározása 
és biztosítása érdekében poli tikai kapcsolatokat kell kialak ítani harmadik országokkal, 
kockázatot jelenthetnek például a nem vonzó vagy nem átlátható harmadik országbeli beruházási keretek, vagy akár azok a költs égvetési/adózási vagy jogi környezetbeli 
változások, amelyek a beruh ázás végrehajtását követ ően léphetnek életbe. 
6) A jelenlegi TEN-E keretrendszer nem megfelel ő volta 
Európa egyes földrajzi terüle tein több említett akadály e gyüttesen jelentkezik, ami els ősorban 
az infrastruktúrában el őforduló sz űk keresztmetszetekhez vezet . Ezek a területek els ősorban a 
balti térség, az északi-tengeri tengerhasznosítási vezetékhálózat, a dél-európai és a mediterrán 
térségbeli megújuló energiaforrások, a déli gáz- és olajvezeték kiépítése, a hatékonyabb 
közép-kelet- és délkelet-európai összekapcsoltság  és diverzifikáció (villamos energia, gáz és 
olaj), valamint Európa egés zét tekintve egy uniós szint ű szén-dioxid-szállítási hálózat 
tervezése és kialakítása, illetve az intelligens háló zati technológiák bevezetése és elterjesztése. 
2. A
 SZUBSZIDIARITÁS ELEMZÉSE  
Az energiaszállítási infrastruktúra (ideértve az összekapcsolt tengeri vezetékhálózatot is) 
transzeurópai, regionális, vagy legalábbis határokon átnyúló jelleg ű, illetve ilyen hatásokat 
eredményez. Az egyes nemzeti kormányok és a tagállami szint ű szabályozás nem megfelel ő, 
vagy nem rendelkezik az ilyen infrastruktúrák egészének kezeléséhez szükséges hatáskörrel. Az Európai Unió m űködéséről szóló szerz ődés 194. cikke értelmében az Unió 
energiapolitikai céljai a következ ők: a) az energiapiac m űködésének biztosítása; b) az 
energiaellátás biztonságának garantálása az Unión belül; c)  az energiahatékonyság és az 
energiatakarékosság, valamint az új és megújuló energiaforrások kifejlesztésének 
előmozdítása; és d) az energiahálózatok összekapcsolásának el őmozdítása. Az Európai Unió 
működéséről szóló szerz ődés 170. cikke kimondja, hogy „az Unió hozzájárul a transzeurópai 
hálózatok létrehozatalához és fejlesztéséhez a közlekedési, a távközlési és az energiaipari 
infrastruktúra területén”. A 171. cikk kötelez ően előírja, hogy az Unió „iránymutatás-
csomagot dolgoz ki, amely a transzeurópai há lózatok területén a tervezett intézkedések 
HU 5   HU célkitűzéseire, prioritásaira és f őbb vonalaira vonatkozik; ezek az iránymutatások közös 
érdekű projekteket határoznak meg”. 
3. AZ EURÓPAI UNIÓS KEZDEMÉNYEZÉS CÉLKIT ŰZÉSEI  
Az általános célkit űzés a megfelelő és kellő időben történ ő infrastruktúrafejlesztés  
biztosítása EU-szerte és  az Unión kívül a bels ő energiapiac létrehozása, az ellátás 
biztonságának garantálása és az EU energia- és  éghajlat-politikai célj ainak elérése érdekében. 
Az infrastruktúrafejlesztés fenntartása érdekében annak f ő akadályait fel kell számolni. Az 
infrastrukturális prioritásokról szóló terv ezett közleménynek ezért az a célja, hogy egyértelm ű 
prioritásokat javasoljon, és valamennyi érinte tt energia-infrastruktúra esetében javítsa az 
uniós szint ű fellépés központi szerepét, meger ősítse a regionális együttm űködést és 
koordinációt, rámutasson az engedélyezési eljárá sokkal kapcsolatos nehézségekre, valamint 
hogy a tervezési és engedélyezési  bizonytalanságok enyhítése érde kében megteremtse a széles 
körű elfogadottságot. Az egyértelm ű infrastrukturális prioritások ezenkívül politikai 
üzenetként is szolgálnak a harmadik országok felé. 
4. SZAKPOLITIKAI OPCIÓK  
A számos meghatározott akadállyal kapc solatos megoldások hatékonyabb felmérése 
érdekében az elemzést az egyes szakpolitikai területek között megosztották, és az egyes területekre vonatkozóan különböz ő lehetőségeket határoztak meg. Ezeket a lehet őségeket a 
hatékonyság, a szubszidiaritás és az arányosság kritériuma i szerint értékelték. A f ő 
hatékonysági kritérium az, hogy  az egyes opciók esetén várhatóan milyen mérték ű 
infrastrukturális beruházások valósulnak meg. A felsorolt lehet őségek összhangban állnak az 
EU átfogó célkit űzéseivel, stratégiáival és prioritásaival. Az egyes szakpolitikai területeken 
előnyben részesített opciók ö sszessége alkotja az el őnyben részesített szakpolitikai döntést. 
A szakpolitikai terüle t: a szakpolitikai eszköz alkalmazási köre  
1. opció: változatlan helyzet (villamos energia és gáz)  
2. opció: kib ővített villamosenergia- és gázinfrastruktúra 
3. opció: kib ővített villamosenergia- és  gázinfrastruktúra, s zén-dioxid-hálózatok és 
olajvezetékek bevonása  
B szakpolitikai terület: a szak politikai eszköz tervezése  
1. opció: változatlan helyzet (a jelenlegi állapot szerinti projektlisták) 
2. opció: naprakésszé tett projektlisták 3. opció: korlátozott számú kiemelt jelent őségű projekt/regionális vezeték és intelligens 
kiválasztási kritériumok 
C szakpolitikai t erület: koordináció  
1. opció: változatlan helyzet (nemzeti megkö zelítés, uniós koordinátorok), önkéntes 
regionális struktúrák 2. opció: uniós koordinátorok és kötelez ő regionális vagy tematikus kiemelt jelent őségű 
struktúrák 3. opció: uniós szint ű szállításirendszer- / átvitelirendszer-üzemeltet ő (elvetve, az indokolást 
lásd alább) 
D szakpolitikai terület: engedélyezés  
1. opció: változatlan helyzet (nemzeti ha táskör), bevált gy akorlatok cseréje  
2. opció: európai érdek ű projektek szerepeltetése a ne mzeti prioritások körében, és a 
leggyorsabb nemzeti eljárás alkalmazása (ha van ilyen) 3. opció: nemzeti egyablakos jóváhagyási rendszer ésszer űsített időkorlátokkal (5 év) 
HU 6   HU 4. opció: új uniós szint ű harmonizált engedélyezési rends zer (elvetve, az indokolást lásd 
alább) 
A C3. (uniós szint ű szállításirendszer-/átvi telirendszer-üzemeltet ő), illetve a D4. (uniós szint ű 
harmonizált engedélyezési rendszer) opc iót kizárták a további elemzésb ől, mivel ezek nem 
felelnek meg az arányosság és a szubszidiaritás elvének. 
5. A HATÁSOK VIZSGÁLATA  
Az alapforgatókönyv  (valamennyi szakpolitikai területe n a változatlan helyzet megtartása) 
feltehetően elégtelen infrastruktúrafejlesztéshez v ezet. Az elégtelen infrastruktúrából fakadó 
legkedvez őtlenebb társadalmi és gazdasági hatás ok az áramkimaradás, a földgázellátásban 
bekövetkez ő zavarok és a kiugróan magas árakat eredményez ő energiahiány. A szén-dioxid-
szállítás esetében a változatl an helyzet forgatókönyve mindennem ű jelentős hálózati 
beruházásnak gátat vetne, és (a  villamosenergia- és gázhálóz atokhoz hasonlóan) az átáramlási 
kapacitásban bekövetkez ő redundancia vagy sz űk keresztmetszetek ma gas kockázatával járó 
széttagolt fejl ődést (projekt- és nemzeti szinten), illetve hosszú távon a magas energiaárak 
veszélyével járó korlátozott pi aci integrációt eredményezne. 
Az infrastruktúrák hiányának legf őbb környezeti hatása az EU energetikai és éghajlati céljai 
teljesítésének elmaradása, és ennek követk eztében az üvegházhatású gázok megnövekedett 
kibocsátása lenne. Az építési munkák ideiglenesen kedvez őtlen hatást gyakorolhatnak a 
környezetre, ezek azonban a vonatkozó környezetvédelmi jogszabályok betartása révén korlátozottak. A kelet-európai k őolajellátás 90 napnál hosszabb ideig tartó felfüggesztése 
komolyabb környezeti hatásokkal járna, mivel a cs ővezetékek alternatívájaként fokozott 
tartályhajó-forgalmat tenne szükségessé környezeti szempontból érzékeny területeken. 
A szakpolitikai terüle t: a szakpolitikai eszköz alkalmazási köre  
Jelentős gazdasági és társadalmi szint ű kedvező hatásokra lehet számíta ni, ha a szakpolitikai 
eszköz alkalmazási körét a villamos energia (inte lligens hálózatok, a tárolást is beleértve) és a 
gáz (CNG) területén új ágazatokra, egyúttal pedig a szén-dioxid-szállításr a is kiterjesztjük, 
ezáltal elősegítve az innovációt ezeken  a területeken. Az olajágazat  bevonása szintén kedvez ő 
környezeti hatásokat eredményezn e az EU keleti felébe vezet ő diverzifikált k őolajellátó 
útvonalak biztosítása révén, amelyek csökken tik a Balti-tengeren és a Boszporusznál 
megnövekedett tartályhajó-forgalomból ered ő környezeti kockázatokat. Éppen ezért az 
előnyben részesített opció a szakpolitikai es zköz alkalmazási körének kiterjesztése 
valamennyi új ágazatra (A3. opció). 
B szakpolitikai terület: a szak politikai eszköz tervezése  
A változatlan helyzet alapjául szolgáló, 2006 -ban meghatározott rögzített és rugalmatlan 
projektlistával összehasonlítva ennek a listának az átfogóbb alkalmazási kör (A3. opció) alapján történ ő aktualizálása (B2. opció) lehet
ővé tenné az infrastruktúrafejlesztéssel 
kapcsolatos új vagy megváltozott prioritá sok figyelembevételét. Ez a megfelel őbb irányultság 
átfogó szinten kedvez ő hatással bírna, de továbbra is rugalmatlan maradna a projektlista, 
amelyet 2020-ig és azt követ ően feltehet ően ismét módosítani kellene. 
Ezzel szemben a jelenlegi megközelítés telj es reformja (B3. opció), amely a kiemelt 
jelentőségű projektek el őzetes listája helyett igen korlá tozott számú átfogó, európai érdek ű 
prioritást, illetve a projektek jelenlegi háromszint ű osztályozása helyett intelligens és átlátható 
kiválasztási kritériumokat foglalna magában, számottev ően nagyobb gazdasági, társadalmi és 
környezeti el őnyökkel járna. Ez az opció lehet ővé tenné, hogy minden figyelmet ezekre a 
kiemelked ő európai érdek ű prioritásokra összpontosítsunk , amelyek esetében az uniós 
HU 7   HU fellépés a leghatékonyabb lesz, ille tve olyan terüle tekre, ahol er őteljes innováció valósul meg, 
és amelyek számottev ő kedvező környezeti hatással járnak, mint amilyen a megújuló 
energiaforrások bekapcsolása a hálózatba, az intel ligens hálózatok, a tárolás vagy a szén-
dioxid-szállítás. Ez az európa i prioritásokon alapuló megközelít és általánosságban felhívná a 
figyelmet a határokon átnyúló és  regionális gazdasági és kör nyezeti hatásokra, míg a B2. 
opció szempontjából inkább a nemzeti vagy akár  helyi hatások lennének a meghatározók. Az 
intelligens és átlátható kiválasztási kritériumok meghatározása csökkentené a bels ő piacra 
gyakorolt torzító hatásokat, mivel a jelenleg i jogszabályokkal és s zabályozással összhangban 
álló előírások kidolgozására kerü lne sor. Ezenfelül id ővel lehetővé tenné a projekteknek 
nyújtott konkrét támogatások kialakítását, am ely még hosszabb távon is optimalizálná a 
szakpolitikai eszköz alkalmazását. Mindezek alapján ez az el őnyben részesített opció. 
C szakpolitikai t erület: koordináció  
A kötelez ő regionális struktúrák at és szükség esetén uniós k oordinátorokat magában foglaló 
C2. opció jelent ős kedvező hatásokkal bírna az infrastruktúr afejlesztés tekintetében, és ezért a 
változatlan helyze ttel szemben ez az el őnyben részesített opció. Ezek  a regionális struktúrák 
különösen el őnyösek lennének a regionál is szempontból egyértelm űen elhatárolható 
projektek, például az észak-európai tengeri  vezetékhálózatok vagy a délkelet-európai 
gázvezeték kiépítése esetében. Ezenfelül kedvez ően befolyásolnák a piaci integrációt és a 
regionális piacok hatékonyabb m űködését. A meglév ő regionális struktúrák (például a 
felülvizsgált regionális kezdeményezések ) használata minimálisra csökkentené az 
adminisztratív terhekkel kapcsolatos hatásokat. 
D szakpolitikai terület: Engedélyezés  
Mind a D2., mind pedig a D3. opció hatékonyabbá  tenné a döntéshozatali folyamatot, mivel 
tisztázná a meglév ő szabályokat és jogorvoslati mó dokat, optimalizálná a döntések 
meghozatalához szükséges lépések számát, és e lépések megtétele esetén a lehet ő leginkább 
csökkentené az esetleges késé seket. A D2. opció lehet ővé tenné az európai pr ioritási projektek 
gyorsított elbírálását azokban az országokban, ahol meghatáro ztak prioritásokat, vagy ahol 
léteznek gyorsított eljárások. A Bi zottság úgy véli, hogy ezáltal jelent ősen javulna az 
infrastruktúrák kivitelezése, els ősorban a villamosenergia-ágazatban, és ezért a 2010 és 2020 
közötti id őszakban b ővülnének az infrastr ukturális beruházások. 
Az egyablakos megközelítés (D3. opció) még jobban megkönnyítené az adminisztratív 
eljárásokat, és egy meghatározott id őkerettel együtt alkalmazva fe lgyorsítaná az engedélyek 
kiadását, valamint a beruházási igények viszonylatá ban javítaná a projektek teljesítési arányát. 
Az engedélyezéssel kapcsolatos szakpolitikai területre vonatkozóan egy (2011-ben várható) 
önálló hatásvizsgálat mélyrehatóbb elemzést ad majd a lehet őségek szélesebb körér ől annak 
érdekében, hogy hatékonyabban felmérje a nemze ti jogrendszereknek való megfelelést, azok 
eredményességét, valamint megbecsülje, m ilyen mértékben csökkentenék az egyes 
lehetőségek az adminisztratív terheket. 
6. AZ OPCIÓK ÖSSZEHASONLÍTÁSA  
Valamennyi fenntartott szakpolit ikai opció hatásait gazdasági, társadal mi és környezeti 
szempontból értékeltük. 
A legjelent ősebb kedvez ő hatásokkal járó opciók kombináci ója az A3., B3., C2. és D3. lenne, 
azzal együtt, hogy az engedélyezési szakpolitikai  területet mélyrehatóbb elemzésnek kell 
alávetni. Ez az új szakpolitikai keret számottev ően növelné az infrastruktúrák 
HU 8   HU megvalósításának eredményességét, valamint poz itív gazdasági, társadalmi és környezeti 
hatásokkal járna. Megjegyzend ő ugyanakkor, hogy feltevések szerint a beruházások még e 
keret esetében is 62,5 milliárd EUR-val elmara dnának a meghatározott beruházási igényekt ől, 
amelyek becsült összege 215,5 milliárd EU R. Önmagában az alkalmazási kör kib ővítése, 
valamint a szakpolitikai eszköz tervezésére, a regionális együttm űködési struktúrákra és az 
engedélyezésre vonatkozó reformjavaslatok – má s feltételek változatlansága esetén – nem 
fogják áthidalni a fennmaradó jelent ős beruházási hiányt, és nem teszik kifizet ődővé azokat a 
projekteket, amelyek változatlan piaci, szab ályozási és nemzeti irányultságú díjszabási 
feltételek mellett üzle tileg nem térülnek meg. Jóval nagyobb kedvez ő hatásokra lehet 
számítani egy olyan szakpolitikai keret eset ében, amely közfinanszírozás vagy célzott 
szabályozási intézkedések révén teszi lehet ővé valamennyi európai érdek ű projekt 
végrehajtását, köztük azokét is, amelyek – jelenleg – nem kifizet ődők. A Bizottság tervei 
szerint 2011-ben javaslatot va gy iránymutatásokat terjeszt el ő annak érdekében, hogy 
díjszabási és beruházási el őírások révén megoldást kínáljon a nagy, technológiai szempontból 
összetett vagy határokon átnyúló pr ojektek költségelosztásának a kérdésére. Ahol a projekttel 
járó komoly kockázatok mia tt a projekt csak jelent ősebb megtérülés esetén lenne kifizet ődő, 
szabályozási megközelítés is mérlegelhet ő. Olyan területeken, ahol a fent említett 
intézkedések nem hoznának eredményt, meg lehet vizsgálni a közfinanszírozás lehet őségét. 
Ehhez azonban további elemzésre van szükség, amelyet a 2011-re tervezett 
jogszabályjavaslathoz készül ő hatásvizsgálat fog tartalmazni. 
7. NYOMON KÖVETÉS ÉS ÉRTÉKELÉS  
A nyomon követés és értékelés tekintetében javasolt, hogy a korábbiakhoz hasonlóan a 
Bizottság végrehajtási jelentések keretében kétévente értékelje az eredményeket, többek 
között konkrét mutatók révén, mint amilyen a megé pült vagy építés alatt álló projektek száma, 
a gázbehozatal diverzifikációja, a megújuló forrásból el őállított villamos energia részesedése, 
a tagállamok közötti összeköttetések mérték e, az intelligen s technológiákkal felszerelt 
villamosenergia-hálózatok ará nya, valamint az európai érdek ű projektekkel kapcsolatos 
engedélyezési eljárások átlagos id őtartama.