A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK a 2006/112/EK tanácsi irányelv 395. cikkének megfelelően /* COM/2013/0283 final */





A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK a 2006/112/EK tanácsi irányelv 395. cikkének megfelelően 1. Előzmények A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (a továbbiakban: a héairányelv) 395. cikke értelmében a Tanács a Bizottság javaslata alapján, egyhangúlag eljárva bármelyik tagállamot felhatalmazhatja arra, hogy az adóbeszedés egyszerűsítése vagy az adócsalás és az adókikerülés egyes típusainak megakadályozása céljából az irányelvben foglaltaktól eltérő különös intézkedéseket alkalmazzon. Mivel ezen eljárás a héa általános alapelveitől való eltérésről rendelkezik, az Európai Unió Bírósága következetes ítéleteinek megfelelően ezen eltéréseknek korlátozott hatályúnak és arányosnak kell lenniük. A Bizottságnál 2013. március 1-án iktatott levelében Németország felhatalmazást kért a héairányelv 193. cikkétől eltérő intézkedés folytatására. Az említett irányelv 395. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság 2013. április 25-én kelt levelében tájékoztatta a többi tagállamot Németország kéréséről. A Bizottság 2013. április 26-án kelt levelében értesítette Németországot, hogy a kérelem elbírálásához szükségesnek tartott valamennyi információ a birtokában van. Németország felhatalmazást kér arra, hogy továbbra is alkalmazhassa a mobiltelefonokra és az integrált áramkörű eszközökre vonatkozó fordított adókivetési mechanizmust, amelyre korábban, 2010 novemberében eltérést kapott[1]. A Németország számára lehetővé tett eltérést, amelyre a meghosszabbítást kérik, az Egyesült Királyság számára lehetővé tett eltéréssel összefüggésben kell értelmezni 2007 áprilisában a Tanács jóváhagyta az Egyesült Királyság azon eltérésre irányuló kérelmét, hogy a mobiltelefonokra és az integrált áramkörű eszközökre fordított adókivetési mechanizmust alkalmazhasson[2]. Az intézkedés időbeli hatálya korlátozott volt, 2009. április 30-án lejárt. Ezt követően a határidőt 2011. április 30-ig meghosszabbították[3]. E legutóbbi meghosszabbítást követően Németország a Bizottság által 2009. december 23-án iktatott levelében hasonló eltérésért folyamodott. Ennek eredményeként végül 2010 novemberében engedélyt kapott a fent említett eltérésre. A Tanács vonatkozó végrehajtási határozata egyúttal Olaszország és Ausztria számára is engedélyezte, hogy a mobiltelefonokra és az integrált áramkörű eszközökre vonatkozóan hasonló eltérést alkalmazzon, mivel ezek a tagállamok szintén küzdöttek az ágazatban történő csalásokkal. Emellett ugyanezen határozat révén az Egyesült Királyság számára ismét meghosszabbították az eltérést, amelynek eredményeként az engedélyezés valamennyi érintett tagállam esetében ugyanazon a napon, azaz 2013. december 31-én jár le. Végezetül, Hollandia 2012 októberében szintén hasonló, többek között a mobiltelefonokra és az integrált áramkörű eszközökre vonatkozó eltérésért folyamodott, elfogadva azonban, hogy annak engedélyezése szintén 2013. december 31-én járna le, a jövőben lehetővé téve így egy alternatív és összehangoltabb héa-csalás elleni politikát[4]. Hangsúlyozni kell, hogy a Németország számára 2010 novemberében engedélyezett eltérést nem hosszú távú intézkedésnek szánták. Egyúttal emlékeztetni kell arra, hogy a Tanácsban az eltérés hasonló típusairól a közelmúltban folytatott tárgyalások során számos tagállam aggályát fejezte ki a tekintetben, hogy a szakaszos fizetés elvétől való bármilyen eltérés csak végső eszközként és sürgősségi intézkedésként legyen alkalmazható bizonyított csalások esetén, továbbá garanciát kell nyújtani az engedélyezett eltérés szükségességét és kivételes jellegét, az intézkedés időtartamát, valamint az érintett termékek különleges jellegét illetően. Ezenfelül a tagállamok azt is hangsúlyozták, hogy a fordított adózási mechanizmus mindig maga után vonja annak a veszélyét, hogy a csalárd tevékenységeket más tagállamokba telepítik át, továbbá emlékeztettek arra, hogy a fordított adózási eljárást nem szabad rendszeresen arra használni, hogy a tagállami adóhatóságok által ellátott felügyelet hiányosságait ellensúlyozzák. 2. fordított adókivetés A héairányelv 193. cikke értelmében a héa megfizetésére kötelezett személy a termékértékesítést vagy szolgáltatást végző adóalany. A fordított adózási mechanizmus célja, hogy arra az adóalanyra hárítsa az adófizetési kötelezettséget, akinek a részére a termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás történt. „Körhintacsalás” akkor áll elő, amikor a kereskedők termékeik értékesítését követően nem fizetik meg a héát az adóhatóságok részére. Ugyanakkor ügyfeleik az érvényes számla birtokában jogosultak az adó levonására. Az adócsalás legagresszívebb formájában ugyanazon árukat vagy szolgáltatásokat az ún. „körhinta” módszerrel (amely az áruk és szolgáltatások tagállamok közötti kereskedelmét is magában foglalja) többször is értékesítik anélkül, hogy megfizetnék az adóhatóság felé a héát. Azáltal, hogy ilyen esetekben a héa megfizetésére kötelezett személy az lesz, akinek a részére a terméket értékesítik vagy a szolgáltatást nyújtják, a fordított adózási mechanizmus alkalmazásával megszűnik az ilyen fajta adócsalás elkövetésének lehetősége. 3. A kérelem Németország a héairányelv 395. cikke alapján kéri a Tanácsot, hogy a Bizottság javaslata alapján engedélyezze számára. hogy folytathassa a héairányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedések alkalmazását a mobiltelefonok és az integrált áramkörű eszközök, például a végtermékbe való beépítés előtti állapotukban lévő mikroprocesszorok és központi feldolgozó egységek tekintetében. 4. A bizottság álláspontja Ha a Bizottsághoz a héairányelv 395. cikke szerinti kérelmek érkeznek be, megvizsgálja azokat annak biztosítására, hogy megfeleljenek az ilyen kérelmek jóváhagyásához szükséges alapvető feltételeknek, vagyis megvizsgálja, hogy a javasolt különös intézkedés egyszerűsít-e eljárásokat az adóalanyok vagy az adóhatóság számára, illetve, hogy a javaslat megakadályozza-e az adócsalás vagy adókikerülés bizonyos típusait. Ebben az összefüggésben a Bizottság mindig is a visszafogott és elővigyázatos megközelítést részesítette előnyben annak biztosítása érdekében, hogy az eltérések ne ássák alá az általános héa-rendszer működését, korlátozott legyen az alkalmazási körük, továbbá szükségesek és arányosak legyenek. Ahogy fent is említettük, a Németország számára 2010 novemberében engedélyezett eltérést nem szánták hosszú távú megoldásnak, célja csupán annak lehetővé tétele volt, hogy Németország az ágazatban egyéb hagyományos csalás elleni intézkedéseket vezessen be. Ezzel összefüggésben bevezettek egy automatikus értékelő mechanizmust, amely konkrét héa-bevallási kötelezettségekhez kapcsolódik. Ennek eredményeként – és a Németország kérelmében foglaltak szerint – a csalások megszűntek, illetve legalábbis más ágazatokban jelentkeznek, ahol a szigorú nyomon követés elegendő a kockázat kezeléséhez. Ezért nincs különösebb oka annak, hogy a mobiltelefonok és az integrált áramkörű eszközök ágazata tekintetében Németország jogosult legyen a héairányelv 193. cikkétől eltérve a fordított adókivetési mechanizmus alkalmazására az eredetileg jóváhagyott időtartamon túl, azaz 2013. december 31. után. Ezen felül az eltérésnek az Egyesült Királyság számára való engedélyezését követően beérkezett, eltérés iránti kérelmek egyértelműen azt jelzik, hogy ezen ágazatokban a csalások áthelyeződtek a tagállamok között (Egyesült Királyság, Ausztria, Németország, Olaszország és Hollandia). Ezáltal mostanra egyértelművé vált, hogy az első eltérő intézkedés a csalások vonatkozásában negatív hatást gyakorolt más tagállamokban, és a belső piac egészére is kedvezőtlen hatással volt. Ezen felül, amikor az ilyen jellegű csalás egy új tagállamot érint, gyorsreagálási mechanizmus[5] hiányában a tagállamnak a jelenlegi eltérési eljárás során több hónapig kell várnia egy hasonló eltérés engedélyezésére, ami tovább fokozza a negatív hatásokat. E mellékhatások az eredetileg becsültnél sokkal fontosabbak. Ugyanakkor az a tény, hogy ezen eltérések ugyanabban az időpontban érnek véget, lehetőséget kínálhat arra, hogy megállapodás szülessen egy uniós szintű megoldásról. 5. Következtetés A fent említettek alapján a Bizottság ellenzi Németország kérelmét. [1] A Tanács 2010/710/EU végrehajtási határozata (2010. november 22.) a 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedés bevezetésének Németország, Olaszország és Ausztria részére történő engedélyezéséről és a 2007/250/EK határozatnak az Egyesült Királyság számára biztosított engedély érvényességének meghosszabbítása céljából történő módosításáról (HL L 309., 2010.11.25., 5. o.). [2] A Tanács 2007/250/EK határozata (2007. április 16.) a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedés bevezetésének az Egyesült Királyság részére történő engedélyezéséről (HL L 109., 2007.4.26., 42. o.). [3] A Tanács 2009/439/EK határozata (2009. május 5.) a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedés bevezetésének az Egyesült Királyság részére történő engedélyezéséről szóló 2007/250/EK határozat módosításáról (HL L 148., 2009.6.11., 14. o.). [4] A Tanács 2013/116/EU végrehajtási határozata (2013. március 5.) a Holland Királyságnak a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől eltérő intézkedés alkalmazására történő felhatalmazásáról (HL L 64., 2013.3.7., 4. o.). [5] Amelyre a Bizottság a 2012. július 31-i COM(2012)428 számú dokumentumban javaslatot tett.