INDOKOLÁS

1. A JAVASLAT HÁTTERE

A BIZOTTSÁG 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslata[1] meghatározza a közös agrárpolitika (KAP) költségvetési keretét és fő irányvonalait. Ennek alapján a Bizottság a KAP jogi keretét a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozóan kijelölő rendeleteket, valamint az e politika alakulásával kapcsolatos lehetséges forgatókönyveket bemutató hatásvizsgálatot terjeszt elő.

A reformra irányuló jelenlegi javaslatok „A KAP jövője 2020-ig” című bizottsági közleményen[2] alapulnak, amely átfogó szakpolitikai alternatívákat vázolt fel a mezőgazdaságot és a vidéki térségeket érintő jövőbeli kihívások megválaszolására, valamint a KAP célkitűzéseinek, azaz 1) a fenntartható élelmiszer-termelésnek, 2) a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodásnak és az éghajlatváltozás elleni fellépésnek, valamint 3) a kiegyensúlyozott területi fejlődésnek az elérése érdekében. A közleményben szereplő reformjavaslatok mind az intézményközi vita[3], mind a hatásvizsgálat keretében az érdekelt felekkel folytatott konzultáció során széles körű támogatásra találtak.

A folyamat során világossá vált, hogy ösztönözni kell az erőforrás-hatékonyságot, hiszen ezáltal teremthető meg az uniós mezőgazdaság és vidékfejlesztés területén – az Európa 2020 stratégiával összhangban – az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés, miközben a KAP-ot továbbra is két olyan pillér köré célszerű szervezni, amelyek egymást kiegészítő eszközökkel ugyan, de ugyanazon célkitűzések megvalósítására irányulnak. Az első pillér tartalmazza az európai uniós mezőgazdasági termelőknek éves szinten alapvető jövedelemtámogatást biztosító közvetlen kifizetéseket és piaci intézkedéseket, valamint a konkrét piaci zavarok esetén nyújtandó támogatást, a második pillér pedig a vidékfejlesztést, amelynek esetében a tagállamok közös keretrendszer alapján többéves programokat dolgoznak ki és társfinanszíroznak.[4]

Az egymást követő reformok révén a KAP a termelők jövedelemtámogatásának biztosítása mellett fokozta a mezőgazdaság piacorientáltságát, a környezetvédelmi követelmények szorosabban beépültek a mezőgazdasági szakpolitikába, valamint megnőtt a vidékfejlesztési támogatások jelentősége, amelyek immár az EU vidéki térségeinek fejlesztésére irányuló integrált szakpolitikai eszközt jelentenek. E reformfolyamat hatására ugyanakkor a támogatások tagállamok közötti és tagállamokon belüli jobb elosztása, valamint a környezetvédelmi kihívások megoldását szolgáló intézkedések célirányosabbá tétele és az egyre erősödő piaci ingadozások jobb kezelése iránti igény is megmutatkozott.

Eddig a reformok főleg magát a mezőgazdaságot érintő kihívásokra, így például a nagymértékű termékfeleslegek levezetésére vagy az élelmiszer-biztonsági válságok kezelésére kerestek megoldásokat, és e megoldások később uniós és nemzetközi szinten is hasznos eszközül szolgáltak az EU számára. Napjaink legtöbb kihívása azonban olyan tényezőkre vezethető vissza, amelyek kívül esnek a mezőgazdaság területén, és ennélfogva átfogó politikai választ igényelnek.

A mezőgazdasági termelők jövedelmi helyzete továbbra is nehéz marad, mivel több kockázattal, a termelékenység csökkenésével, valamint a ráfordítási árak növekedése miatti árpréssel kell szembenézniük; ezért továbbra is fenn kell tartani a jövedelemtámogatást, valamint meg kell erősíteni a kockázatok és a válsághelyzetek kezelésére irányuló eszközöket. Az erős lábakon álló mezőgazdaság nélkülözhetetlen az uniós élelmiszeripar és a globális élelmezésbiztonság szempontjából.

A mezőgazdaság területén és a vidéki térségekben ezzel egyidejűleg fokozni kell az erőfeszítéseket az Európa 2020 menetrend részét képező ambiciózus éghajlatvédelmi és energiaügyi célkitűzések, valamint a biológiai sokféleségre vonatkozó stratégia megvalósítása érdekében. A mezőgazdasági termelőknek, akik az erdészeti gazdálkodókkal együtt a földek fő kezelői, támogatásra lesz szükségük a környezetvédelmi és éghajlat-politikai célkitűzések elérését leginkább elősegítő művelési rendszerek és eljárások alkalmazásában és fenntartásában, mivel a piaci árak nem tükrözik e közjavak biztosítását. Különösen fontos továbbá a vidéki térségekben rejlő különböző potenciálok lehető legjobb kihasználása, hiszen ez hozzájárul az inkluzív növekedéshez és kohézióhoz.

E reform hatására felgyorsul az a folyamat, amely a környezetvédelmi követelmények figyelembevételére irányul. Az első pillérbe először kerül egy erős „kizöldítési elem”, amellyel biztosítható, hogy valamennyi, támogatásban részesülő uniós mezőgazdasági termelő a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó követelményeket túllépve mindennapi tevékenységét a környezet védelme és az éghajlatváltozás mérséklése szempontjából előnyös módon végezze. A jövőben a közvetlen kifizetések harminc százaléka az említett „kizöldítési elemhez” fog kapcsolódni, amelynek köszönhetően valamennyi gazdaság hozzá fog járulni a környezeti és éghajlati előnyök biztosításához: az állandó legelők megőrzése elősegíti a szén-dioxid talajban való megkötését és a gyepes élőhelyek fenntartását, az ökológiai jelentőségű területek meghatározásának köszönhetően javul a víz- és élőhelyvédelem, a növénytermesztés diverzifikálásán keresztül pedig fokozódik a talaj és az ökoszisztémák ellenállóképessége. Ezáltal a földterületek és a természetes élőhelyek nagyobb mértékben járulhatnak hozzá a biodivezitás és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás terén kitűzött fő uniós célkitűzések eléréséhez. A kölcsönös megfeleltetési követelmények, amelyek továbbra is a közvetlen kifizetések alapját fogják képezni, nagyobb hangsúlyt fognak helyezni a nedves területek és a kötöttszén-készletekkel rendelkező talajok védelmére, ugyanakkor e követelmények az adminisztratív terhek csökkentése érdekében ésszerűsödnek. A Bizottság elkötelezett amellett, hogy a vízügyi keretirányelvet is bevonja a kölcsönös megfeleltetés hatálya alá, amint valamennyi tagállam esetében megvalósult annak teljes körű végrehajtása, különös tekintettel a mezőgazdasági termelőkre vonatkozó egyértelmű kötelezettségekre. Az ökoszisztémák helyreállítása, megőrzése és javítása, valamint az erőforrás-hatékony, alacsony szén-dioxid-kibocsátású és az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképes mezőgazdaság ösztönzése révén a vidékfejlesztés területén is elsőbbséget kaptak a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodásra és az éghajlatváltozás elleni fellépésre vonatkozó célkitűzések. A vidékfejlesztési politika így jelentősen hozzá fog járulni a Natura 2000 és a vízügyi keretirányelv teljes körű végrehajtásához, valamint az EU 2020-ra vonatkozó, biológiai sokféleséggel kapcsolatos stratégiájának megvalósításához.

A jövőbeli KAP éppen ezért nem csupán az uniós gazdaság jóllehet lényeges, de kis részterületével foglalkozó politika lesz, hanem az élelmezésbiztonság, a környezetvédelem és a területi egyensúly szempontjából is stratégiai fontosságú politika. Ebben rejlik egy valóban közös politika uniós hozzáadott értéke: a korlátozott költségvetési forrásokat a lehető leghatékonyabban képes felhasználni úgy, hogy közben EU-szerte biztosítja a mezőgazdaság fenntarthatóságát, az éghajlatváltozás és egyéb fontos, határokon átnyúló problémák kezelését, valamint a tagállamok közötti szolidaritás erősítését, ugyanakkor a helyi igények figyelembevétele érdekében a végrehajtás során kellő rugalmasságot biztosít.

A többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatban meghatározott keret előirányozza a KAP kétpilléres szerkezetének fenntartását, miközben a költségvetési források névértékét mindkét pillér esetében a 2013. évi szinten tartja és egyértelműen a fő uniós prioritások terén elérendő eredmények teljesítését helyezi a középpontba. A javaslat szerint a közvetlen kifizetéseknek a fenntartható termelés elősegítésére kell irányulniuk, és ennek érdekében az e célra rendelkezésre álló költségvetési források 30%-át az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös, kötelező intézkedésekre kell szánni. A kifizetések mértékét célszerű fokozatosan egymáshoz közelíteni és a jelentős kifizetésben részesülő kedvezményezettek esetében fokozatosan maximalizálni kell a kifizetéseket. A vidékfejlesztést más uniós, megosztott irányítású alapokkal együtt egy olyan közös stratégiai keretbe indokolt belefoglalni, amely eredményorientáltabb és amelyre egyértelműbb és megfelelőbb előzetes feltételek vonatkoznak. Végezetül a KAP finanszírozását a piaci intézkedések tekintetében a többéves pénzügyi keret mellett két másik eszközzel is kívánatos erősíteni: 1) egy válsághelyzetek kezelésére szolgáló vésztartalékkal és 2) az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap alkalmazási körének kibővítésével.

Mindezek alapján a 2014–2020-as időszakra vonatkozóan a KAP jogi keretének főbb elemeit a következő rendeletek tartalmazzák:

- a közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (a közvetlen kifizetésekről szóló rendelet);

- a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) irányuló javaslat (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet);

- az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (a vidékfejlesztésről szóló rendelet);

- a közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és nyomon követéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (horizontális rendelet);

- a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésével kapcsolatos egyes támogatások és visszatérítések megállapítására vonatkozó intézkedések meghatározásáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslat;

- a 73/2009/EK tanácsi rendeletnek a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetések 2013. évi alkalmazása tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat;

- az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek az egységes támogatási rendszer és a szőlőtermesztők támogatása tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat.

A vidékfejlesztésről szóló rendelet a Bizottság által 2011. október 6-án előterjesztett azon javaslatra épül, amely az összes alapnak egy közös stratégiai kereten belül történő működtetésére vonatkozó szabályokat határozza meg[5]. Egy további rendelet készül a leginkább rászoruló személyeknek szóló programról, amelyre vonatkozóan a pénzeszközök jelenleg a többéves pénzügyi keret egy másik fejezetében találhatóak.

Ezenkívül az Európai Unió Bírósága által felvetett kifogások figyelembevételével jelenleg zajlik a kedvezményezettekre vonatkozó információk közzétételével kapcsolatos új szabályok kidolgozása, hogy a kedvezményezetteknek a személyes adatok védelméhez fűződő joga a lehető leginkább összeegyeztethető legyen az átláthatóság elvével.

2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLAT

A jelenlegi politikai keret értékelésére, valamint a jövőbeli kihívások és igények vizsgálatára támaszkodva a hatásvizsgálat három lehetséges forgatókönyv hatásait értékeli és hasonlítja össze. Mindez egy szolgálatközi csoport által irányított, 2010 áprilisában kezdődött hosszú folyamat eredménye, amelynek során mélyreható mennyiségi és minőségi elemzésre került sor: többek között a 2020-ig terjedő időszak tekintetében a mezőgazdasági piacokra és bevételekre vonatkozó középtávú előrejelzések formájában referenciahelyzet került meghatározásra, valamint a különböző szakpolitikai lehetőségek által az ágazat gazdaságára gyakorolt hatásokat szemléltető modell került kidolgozásra.

A hatásvizsgálatban ismertetett három forgatókönyv a következő: 1) kiigazítás: ez a forgatókönyv megtartja a jelenlegi politikai keretet, ugyanakkor megoldást keres annak legnagyobb hiányosságaira, például a közvetlen kifizetések elosztásának a kérdésére; 2) integráció: ez a forgatókönyv fontos politikai változásokkal számol, így a közvetlen kifizetések célirányosabbá tételével és „kizöldítésével”, a vidékfejlesztési politikának a többi uniós szakpolitikával való jobb összehangolásával és stratégiai irányultságának erősítésével, valamint a termelők közötti együttműködés szélesebb körű alkalmazását lehetővé tevő jogalap-szélesítéssel; 3) hangsúlyváltás: ez a forgatókönyv kizárólag környezetvédelmi szempontok mentén történő szakpolitikai hangsúlyváltást jelent, amelynek keretében a közvetlen kifizetések fokozatosan megszűnnek, feltételezve, hogy a termelési kapacitás támogatás nélkül fenntartható, valamint hogy a vidéki területek társadalmi-gazdasági igényeit más szakpolitikák is ki tudják szolgálni.

Tekintettel a gazdasági válságra és a közfinanszírozásra nehezedő nyomásra, amelyre válaszul az EU kidolgozta az Európa 2020 stratégiát és a többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslatot, a három forgatókönyv eltérő fontosságot tulajdonít a versenyképesebb és fenntarthatóbb mezőgazdasággal rendelkező dinamikus vidéki térségek megteremtését célzó jövőbeli KAP három politikai célkitűzésének. Az Európa 2020 stratégiával – különösen a forráshatékonyság tekintetében – való jobb összhang megteremtése érdekében egyre fontosabb lesz, hogy a kutatás, a tudásmegosztás, valamint (többek között a mezőgazdasági termelékenységgel és fenntarthatósággal kapcsolatos európai innovációs partnerség keretében) az együttműködés és az innováció ösztönzése révén növekedjen a mezőgazdasági termelékenység. Ugyan az uniós mezőgazdasági politikára már nem jellemző kereskedelemtorzító politikai környezet, az ágazatra azonban várhatóan további teher fog nehezedni a – különösen a dohai fejlesztési menetrend, illetve az EU-Mercosur szabadkereskedelmi megállapodás keretében – folytatódó liberalizáció következtében.

A hatásvizsgálat keretében folytatott konzultáció során előnyben részesített szempontok figyelembevételével három politikai forgatókönyv került kidolgozásra. Az érdekeltek 2010. november 23. és 2011. január 25. között nyújthatták be észrevételeiket, valamint 2011. január 12-én tanácsadó bizottság került összehívásra. A főbb következtetések összefoglalva a következők[6]:

- Az érintettek körében széles egyetértés uralkodik abban a tekintetben, hogy a jövő kihívásainak kezeléséhez, azaz az élelmezésbiztonságnak, a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodásnak és a kiegyensúlyozott területi fejlődésnek az elérése érdekében két pillér köré szerveződő, erős KAP-ra van szükség.

- A legtöbb megkérdezett úgy véli, hogy a KAP-nak piac- és árstabilizáló szerepet kellene betöltenie.

- Az érintettek véleménye megoszlik a támogatások irányultságát (különösen a közvetlen támogatások újraelosztását és a kifizetések maximalizálását) illetően.

- Egyetértés van a tekintetben, hogy az éghajlatváltozás elleni fokozott küzdelem és a nagyobb környezeti teljesítmény megvalósításában, amely az Unió társadalmának javát szolgálja, mindkét pillér fontos szerepet játszhat. Habár számos termelő úgy gondolja, hogy ez mára már megvalósult, a szélesebb közönség azon a véleményen van, hogy az első pillérhez tartozó kifizetések felhasználásának hatékonyságát növelni lehetne.

- A megkérdezettek azt szeretnék, ha a jövőben bekövetkező növekedés és fejlődés kiterjedne az EU egészére, beleértve a kedvezőtlen helyzetű térségeket is.

- Több válaszadó hangsúlyozta, hogy a KAP-ot össze kellene vonni más, így a környezetvédelmi, egészségügyi, kereskedelemi vagy fejlesztési szakpolitikákkal.

- A megkérdezettek szerint a KAP az innováció, a versenyképes vállalkozások fejlesztése, valamint a közjavak uniós polgárok számára való biztosítása révén illeszkedhet az Európa 2020 stratégiához.

Ennek megfelelően a hatásvizsgálat során összehasonlításra került a három lehetséges politikai forgatókönyv:

A hangsúlyváltással számoló forgatókönyv nyomán a termelés a leginkább költséghatékony területekre és a legjövedelmezőbb ágazatokba helyeződne át, és ezáltal felgyorsulna a mezőgazdasági ágazat strukturális kiigazítása. Bár a környezetvédelem finanszírozásában jelentős növekedés következne be, az ágazat ugyanakkor a piaci intervenciós intézkedések alkalmazásának korlátozása következtében nagyobb kockázatnak lenne kitéve. Ezentúl jelentős társadalmi és környezeti költségek keletkeznének, mivel a kevésbé versenyképes területeken számottevő jövedelemcsökkenés és környezetkárosodás következne be, hiszen ebből a politikai alternatívából hiányzik a kölcsönös megfeleltetési követelményekhez kötött közvetlen kifizetések multiplikátor hatása.

A lehetőségek skálájának másik végén a kiigazításra irányuló forgatókönyv áll, amely a leginkább lehetővé tenné a szakpolitikai folytonosságot és egyben korlátozott, mindazonáltal érezhető javulást eredményezne mind a mezőgazdaság versenyképessége, mind a környezeti teljesítmény terén. Ugyanakkor komoly kétségek merülnek fel azt illetően, hogy a szóban forgó forgatókönyv képes-e megfelelően kezelni a mezőgazdaság hosszú távú fenntarthatósága szempontjából is meghatározó, az éghajlatváltozással és a környezetvédelemmel kapcsolatos jövőbeli nagy kihívásokat.

Az integrációra irányuló forgatókönyv a közvetlen kifizetések célirányosabbá tétele és „kizöldítése” révén úttörő megközelítést alkalmaz. Az értékelés tanúsága szerint van lehetőség környezetbarátabb mezőgazdaság kialakítására úgy, hogy az a termelők számára ésszerű költségekkel járjon, habár egyes adminisztratív terhek nem kerülhetők el. A vidékfejlesztés szintén új lendületet kaphat, feltéve, hogy a tagállamok és régiók hatékony módon tudnak élni az új lehetőségekkel, valamint a közös stratégiai keret és más uniós alapok nem hatnak az első pillérhez kapcsolódó szinergiákkal szemben, illetve nem gyengítik a vidékfejlesztésre jellemző sajátos erősségeket. Megfelelő egyensúly elérése mellett ez a forgatókönyv alkalmas a leginkább arra, hogy választ adjon a mezőgazdaság és a vidéki területek hosszú távú fenntarthatóságának kérdésére.

Mindezek alapján a hatásvizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy az integrációra irányuló forgatókönyv képes a legkiegyensúlyozottabb módon fokozatosan összhangba hozni a KAP-ot az Unió stratégiai célkitűzéseivel, és ez az egyensúly a jogalkotási javaslatok egyes elemeinek átültetésében is kifejezésre jut. Ki kell alakítani továbbá egy olyan értékelési keretet, amely szakpolitikai célkitűzésekhez kötött közös mutatók segítségével méri a KAP teljesítményét.

Az egyszerűsítés a teljes folyamat során fontos szempont volt, amelyet kívánatos többféle módon, például a kölcsönös megfeleltetés és a piaci eszközök ésszerűsítése vagy a mezőgazdasági kistermelők támogatási rendszerének kialakítása révén tovább fokozni. Ezenkívül a közvetlen kifizetések „kizöldítését” ajánlatos oly módon kialakítani, hogy az adminisztratív terhek, köztük az ellenőrzési költségek, a lehető legalacsonyabb szinten maradjanak.

3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI

A JAVASLAT CÉLSZERűNEK TARTJA A KAP JELENLEGI KÉTPILLÉRES SZERKEZETÉNEK MEGőRZÉSÉT: AZ ELSő PILLÉRBE TARTOZÓ ÁLTALÁNOS ÉRVÉNYű ÉVES KÖTELEZő INTÉZKEDÉSEKET A MÁSODIK PILLÉR TÖBBÉVES PROGRAMOZÁSI MEGKÖZELÍTÉSMÓDJÁNAK KERETÉBEN OLYAN NEM KÖTELEZő INTÉZKEDÉSEKNEK CÉLSZERű KIEGÉSZÍTENIÜK, AMELYEK JOBBAN ILLESZKEDNEK A TAGÁLLAMI ÉS REGIONÁLIS SAJÁTOSSÁGOKHOZ. A KÖZVETLEN KIFIZETÉSEK RENDSZERÉNEK ÚJRATERVEZÉSE UGYANAKKOR A MÁSODIK PILLÉRHEZ KAPCSOLÓDÓ SZINERGIÁK JOBB KIHASZNÁLÁSÁRA IRÁNYUL, A MÁSODIK PILLÉR MAGA PEDIG – AZ EGYÉB UNIÓS, MEGOSZTOTT IRÁNYÍTÁSÚ ALAPOKKAL VALÓ JOBB ÖSSZEHANGOLÁS ÉRDEKÉBEN – KÖZÖS stratégiai keret részét képezi.

Ennek alapján megmarad a négy alapvető jogi eszközből álló jelenlegi szerkezet is, habár a finanszírozásról szóló rendelet hatálya bővül oly módon, hogy a közös rendelkezések bekerülnek a mostantól horizontális rendeletnek nevezett rendeletbe.

E javaslatok összhangban állnak a szubszidiaritás elvével. A KAP valóban közös politika: az EU és a tagállamok megosztott hatáskörébe tartozik, amelynek irányítása a fenntartható és sokrétű mezőgazdaság EU-szerte történő megőrzése céljából uniós szinten történik az éghajlatváltozáshoz hasonló, több tagállamot érintő fontos kérdések figyelembevételével és a tagállamok közötti szolidaritás erősítésével. Az élelmezésbiztonságot, a környezetet és a területi egyensúlyt érintő jövőbeli nagy kihívások tükrében a KAP továbbra is stratégiai jelentőségű szakpolitika marad, amely lehetővé teszi a politikai kihívások minél eredményesebb kezelését és a költségvetési források lehető leghatékonyabb felhasználását. A javaslat értelmében továbbá megmarad az eszközök eddigi kétpilléres szerkezete, hiszen ez nagyobb rugalmasságot biztosít a tagállamok számára a helyi sajátosságaikhoz jobban illeszkedő megoldások kialakításában és a második pillér társfinanszírozásában. Az új európai innovációs partnerség és a kockázatkezelési eszköztár szintén a második pillérbe tartozik. Ezzel egyidejűleg a szakpolitika jobban fog igazodni az Európa 2020 stratégiához (és többek között a többi uniós alapot magában foglaló közös kerethez), valamint számos tekintetben javul és egyszerűsödik. Végezetül a hatásvizsgálat keretében elvégzett elemzés egyértelműen kimutatta, mekkora költségeket generálna az intézkedések elmaradása az okozott negatív gazdasági, környezeti és társadalmi következményeknél fogva.

A közvetlen kifizetésekről szóló rendelet közös szabályokat határoz meg az alaptámogatási rendszerre és a kapcsolódó támogatásokra vonatkozóan. A szabályozás a 2003. évi reformra és a 2008. évi állapotfelmérésre támaszkodva – amelynek következtében a közvetlen kifizetések függetlenedtek a termeléstől, ugyanakkor kölcsönös megfeleltetési követelmények vonatkoznak rájuk – jelenleg azt a célt követi, hogy a támogatás jobban igazodjon egyes tevékenységekhez, területekhez vagy kedvezményezettekhez, valamint hogy megteremtse a tagállamok között és az egyes tagállamokon belül a támogatási szintek közelítéséhez szükséges feltételeket. A rendelet egyik szakasza a termeléshez kötött támogatással foglalkozik.

2014-től EU-szerte egységes rendszer, az alaptámogatási rendszer váltja fel az egységes támogatási rendszert és az egységes területalapú támogatási rendszert. A szóban forgó rendszer működésének alapját a mezőgazdasági termelőknek az alkalmazás első évében a támogatható hektárszám alapján országos vagy regionális szinten nyújtott támogatási jogosultságok jelentik. A jelenlegi időszakban még választható regionális modell így általánossá válik, és a rendszer valamennyi mezőgazdasági földterületre kiterjed. A jogosultságok és a nemzeti tartalék kezelésére vonatkozó szabályok nagyjából megegyeznek a jelenlegi szabályokkal.

A támogatás méltányosabb elosztása céljából a jogosultságok értékét nemzeti és regionális szinten egységes érték felé kell közelíteni. Erre a komoly zavarok elkerülése érdekében fokozatosan kerül sor.

A rendelet egyik fontos szempontja a KAP általános környezetvédelmi teljesítményének javítása a közvetlen kifizetések „kizöldítése” révén oly módon, hogy egyes, az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokat – amelyek túlmutatnak a kölcsönös megfeleltetésen és a második pillérhez tartozó intézkedések alapját képezik – valamennyi mezőgazdasági termelőnek alkalmaznia kell.

Az aktív mezőgazdasági termelő fogalmának meghatározása révén célzottabban támogathatók a mezőgazdasági tevékenység iránt ténylegesen elkötelezett mezőgazdasági termelők, és ezáltal biztosítható a támogatás legitimitása. Ezenkívül a foglalkoztatás megfelelő figyelembevételével a nagyobb kedvezményezettek esetében meg fog valósulni a támogatás fokozatos csökkentése és maximalizálása.

A következő kifizetések nyújthatók még:

- az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatot – növénytermesztés diverzifikálása, az állandó legelők és ökológiai jelentőségű területek fenntartása – folytató mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatás (az éves nemzeti felső határ 30 %-a). Az ökológiai termelés automatikusan részesül a szóban forgó támogatásból, a Natura 2000 területeken gazdálkodó mezőgazdasági termelőknek pedig meg kell felelniük azoknak a vonatkozó követelményeknek, amelyek összhangban állnak a Natura 2000 szabályozással;

- a hátrányos természeti adottságú területeken (a terület körülhatárolása ugyanúgy történik, mint a vidékfejlesztés esetében) gazdálkodó mezőgazdasági termelők részére nyújtott önkéntes támogatás (az éves nemzeti felső határ 5 %-áig); ez a támogatás azon a felismerésen alapul, hogy a hátrányos természeti adottságú területeken a gazdálkodás fenntartásához jövedelemtámogatásra, valamint a fennálló vidékfejlesztési támogatás kiegészítésére van szükség;

- a mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatás (az éves nemzeti felső határ 2 %-áig), amely kiegészíthető a vidékfejlesztés keretében a tevékenység megkezdéséhez nyújtott támogatással;

A rendelet ugyanakkor a mezőgazdasági kistermelők esetében egyszerűsített támogatási rendszert hoz létre (az éves nemzeti felső határ 10 %-áig): a szóban forgó termelők átalánykifizetésben részesülhetnek, amely felváltja az összes közvetlen kifizetést és adminisztratív szempontból egyszerűsítést eredményez, megkönnyítve e termelők számára a környezetvédelemmel, a kölcsönös megfeleltetéssel és az ellenőrzésekkel kapcsolatos követelmények teljesítését.

Az olyan különleges gazdálkodási típusok, illetve meghatározott mezőgazdasági rendszerek esetében, amelyeknek bizonyos nehézségekkel kell megküzdeniük és amelyek gazdasági és/vagy társadalmi szempontból kiemelt fontosságúak, termeléstől függő önkéntes támogatási rendszer áll rendelkezésre; a támogatás mértéke a meglévő termelési szint fenntartásához szükséges mérték (és az éves nemzeti felső határ 5 %-áig terjedhet, egyes konkrét esetekben pedig ennél több is lehet).

A rendelet továbbá fenntartja Bulgária és Románia esetében a kiegészítő nemzeti közvetlen támogatás nyújtásának lehetőségét, valamint tartalmazza a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatást.

Az egyszerűsítés szempontjából a közvetlen kifizetések új rendszerének az alapját a támogatási jogosultságok egyetlen típusa fogja jelenteni, valamint ésszerűsödnek az átruházásra vonatkozó szabályok és ezáltal egyszerűsödik e jogosultságok kezelése; a termeléstől függő támogatásokra vonatkozó rendelkezések egy helyre történő összehangolásával a jogi keret a felhasználók számára áttekinthetőbbé vált, valamint a mezőgazdasági kistermelőkre vonatkozó rendszer az egyszerűsített követelményeknek és eljárásoknak köszönhetően lehetővé teszi a kistermelőkre nehezedő adminisztratív terhek csökkentését és versenyképességük növekedését.

4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

A többéves pénzügyi keretről szóló javaslat értelmében az uniós költségvetésből továbbra is jelentős rész szolgál a mezőgazdaság, e stratégiai jelentőségű közös politika finanszírozására. A javaslat szerint ezért a KAP-nak a 2014–2020 közötti időszakra rendelkezésre álló, az első pillérhez utalt (folyó árakon) 317,2 milliárd EUR, valamint a második pillérhez utalt 101,2 milliárd EUR előirányzatokat fő tevékenységeire kell összpontosítania.

Az első és második pillérhez tartozó forrásokat további 17,1 milliárd EUR egészíti ki, amelyből a többéves pénzügyi keret egyéb jogcímei alatt 5,1 milliárd EUR a kutatásra és innovációra, 2,5 milliárd EUR az élelmiszer-biztonságra és 2,8 milliárd EUR a leginkább rászoruló személyek élelmiszer-támogatására irányul, továbbá a többéves pénzügyi kereten kívül 3,9 milliárd EUR található a mezőgazdasági ágazatot érintő válságokra képzett új tartalékban és legfeljebb 2,8 milliárd EUR az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapban, vagyis a 2014–2020 közötti időszakban összesen 435,6 milliárd EUR áll rendelkezésre.

A támogatások tagállamok közötti elosztását illetően a javaslat azt indítványozza, hogy minden olyan tagállam esetében, amelynek közvetlen kifizetései nem érik el az uniós átlag 90%-át, a különbség egyharmada kerüljön kipótlásra. A közvetlen kifizetésekre vonatkozó rendeletben a nemzeti korlátok ennek alapján kerülnek meghatározásra.

A vidékfejlesztési támogatás elosztása a politikai célkitűzésekhez kötődő objektív kritériumok alapján, a jelenlegi elosztás figyelembevételével történik. Ahogy már jelenleg is, a kevésbé fejlett régióknak indokolt továbbra is magasabb társfinanszírozási rátával rendelkezniük, amely egyes intézkedésekre – tudásmegosztás, termelői csoportok, együttműködés, Leader stb. – szintén alkalmazandó.

A javaslat a pillérek közötti átcsoportosítások tekintetében bizonyos fokú (a közvetlen kifizetések 5%-áig terjedő) rugalmasságot vezet be: az első pillérből a másodikba való átcsoportosítás révén a tagállamok megerősíthetik vidékfejlesztési politikájukat, míg a második pillérből az elsőbe való átcsoportosítással azok a tagállamok élhetnek, amelyekben a közvetlen kifizetések szintje nem éri el az uniós átlag 90%-át.

A KAP-reformra vonatkozó javaslatok pénzügyi hatását részletesen a javaslatokat kísérő pénzügyi kimutatás tartalmazza.

2011/0280 (COD)

Javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

a közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 42. cikkére és 43. cikkének (2) bekezdésére,

tekintettel az 1979. évi csatlakozási okmányra, és különösen az ahhoz csatolt, a gyapotra vonatkozó 4. jegyzőkönyv (6) bekezdésére,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára[7],

a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[8],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[9],

az európai adatvédelmi biztossal folytatott konzultációt követően[10],

rendes jogalkotási eljárás keretében,

mivel:

1. „A KAP jövője 2020-ig: az élelmezési, a természetes erőforrásokat érintő és a területi kihívások kezelése” című, az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának címzett bizottsági közlemény[11] meghatározza a 2013 utáni közös agrárpolitikára (KAP) vonatkozó lehetséges kihívásokat, célkitűzéseket és irányvonalakat. Az említett közleményről folyó vitára tekintettel 2014. január 1-jével esedékes a KAP reformja. A reformnak ki kell terjednie a KAP valamennyi fő eszközére, többek között a közös agrárpolitika keretébe tartozó, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott egyes támogatási rendszerek létrehozásáról, az 1290/2005/EK, a 247/2006/EK és a 378/2007/EK rendelet módosításáról, valamint az 1782/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. január 19-i 73/2009/EK tanácsi rendeletre[12]. A reform hatókörére tekintettel helyénvaló a 73/2009/EK rendeletet hatályon kívül helyezni és új jogszabállyal felváltani. A reform keretében indokolt továbbá a rendelkezéseket a lehetőségekhez mérten ésszerűsíteni és egyszerűsíteni.

2. Ennek a rendeletnek tartalmaznia kell a mezőgazdasági termelőknek szóló uniós támogatás kifizetésével kapcsolatos minden alapvető szempontot, valamint meg kell határoznia a támogatáshoz való hozzáférésre vonatkozó, a szóban forgó alapvető szempontokhoz elválaszthatatlanul kapcsolódó kritériumokat és feltételeket.

3. Egyértelművé kell tenni, hogy a közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és nyomon követéséről szóló […/…/EU] európai parlamenti és tanácsi rendelet[13] [horizontális KAP-rendelet: horizontális rendelet] és az annak értelmében elfogadott rendelkezések az e rendeletben meghatározott intézkedésekre is alkalmazandók. A KAP-pal kapcsolatos többi jogi eszközzel való összhang biztosítása érdekében egyes, jelenleg a 73/2009/EK rendeletben szereplő rendelkezéseket mostantól a(z) […/…/EU] rendelet [horizontális rendelet] állapít meg, különösen a közvetlen kifizetésekre vonatkozó rendelkezések szerinti kötelezettségek teljesítését biztosító szabályokat, többek között az ellenőrzések és a kötelezettségek teljesítésének elmulasztása esetén alkalmazandó közigazgatási intézkedések és közigazgatási szankciók, a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályok, így a kötelező gazdálkodási követelmények és a jó mezőgazdasági és környezeti állapot, az érintett intézkedések nyomon követése és értékelése, valamint a jogosulatlan kifizetések visszatéríttetésével kapcsolatos szabályok tekintetében.

4. E rendelet bizonyos nem alapvető rendelkezéseinek kiegészítése vagy módosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során – többek között szakértői szinten – megfelelő konzultációkat folytasson. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megszövegezése során a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz történő egyidejű, időben és megfelelő módon történő eljuttatásáról.

5. E rendelet egységes feltételek mellett történő végrehajtásának biztosítása, valamint a verseny torzulása és a mezőgazdasági termelők közötti hátrányos megkülönböztetés elkerülése érdekében végrehajtási hatásköröket kell a Bizottságra ruházni az alábbiak tekintetében: az alaptámogatási rendszerre vonatkozó éves nemzeti felső határok rögzítése, a támogatási jogosultságok kiosztása iránti kérelmekre vonatkozó szabályok elfogadása; a nem aktivált támogatási jogosultságoknak a nemzeti tartalékba való visszautalására vonatkozó intézkedések elfogadása, a nemzeti hatóságok támogatási jogosultságok átruházásáról szóló értesítésével kapcsolatos követelmények, valamint a szóban forgó értesítésre vonatkozó határidő meghatározása, az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokra nyújtott támogatásra vonatkozó éves felső határok meghatározása, a hátrányos természeti adottságú területekre vonatkozó támogatás esetében alkalmazandó éves felső határok megállapítása, a fiatal mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatásra vonatkozó éves felső határok megállapítása, a termeléstől függő önkéntes támogatásra vonatkozó éves felső határok megállapítása, a termeléstől függő önkéntes támogatás keretében hozott döntések értékelésére és jóváhagyására vonatkozó eljárással kapcsolatos szabályok elfogadása, az engedélyezési eljárással és a termelők értesítésével kapcsolatos szabályok elfogadása a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás alkalmazásában a földterület és a fajták engedélyezésével kapcsolatban, a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás összegére vonatkozó csökkentés kiszámításának szabályaival kapcsolatos rendelkezések, valamint az általános értesítési követelményekkel kapcsolatos szabályok elfogadása. E hatásköröket a Bizottságnak a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[14] megfelelően kell gyakorolnia.

6. Kívánatos előírni, hogy rendkívüli irányítási intézkedésekkel kapcsolatos kellően indokolt esetben a Bizottság az egy vagy több tagállamban fellépő sürgős és váratlan problémák megoldására irányuló, azonnal alkalmazandó végrehajtási aktusokat fogadjon el, amennyiben rendkívüli sürgősségi okok azt szükségessé teszik.

7. Tekintettel az e rendelet és a KAP egyéb eszközei közötti kapcsolatra, az egyes vidéki területek közötti különbségekre és a kibővült Unióban a tagállamok korlátozott pénzügyi forrásaira, e rendelet célkitűzései az uniós finanszírozás nyújtotta többéves garanciának köszönhetően és az egyértelműen meghatározott prioritások révén hatékonyabban valósíthatóak meg uniós szinten. E rendelet ezért összhangban áll az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkének (3) bekezdésében meghatározott szubszidiaritás elvével. Mivel e rendelet hatálya nem lépi túl a rendelet célkitűzéseinek eléréséhez szükséges mértéket, megfelel az említett Szerződés 5. cikkének (4) bekezdésében meghatározott arányosság elvének is.

8. A támogatási rendszerekkel kapcsolatos olyan új jogszabályok figyelembevétele érdekében, amelyek e rendelet hatálybalépését követően kerülhetnek elfogadásra, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az e rendelet hatálya alá tartozó támogatási rendszerek jegyzékének módosítása céljából.

9. Új konkrét szempontok figyelembevétele, valamint a kedvezményezettek jogainak védelme érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a következő célokból: az e rendelet szerinti támogatáshoz való hozzáférésre vonatkozó további meghatározások megállapítása, azon keret létrehozása, amelyen belül a tagállamoknak meg kell határozniuk a természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott mezőgazdasági területeken elvégzendő minimumtevékenységeket, a termelők által teljesítendő azon kritériumokat, amelyek alapján úgy tekinthető, hogy a termelő megfelelt a mezőgazdasági terület kultúrállapotban tartására vonatkozó követelménynek, valamint az állandó gyepterületre vonatkozóan a gyep és egyéb egynyári takarmánynövény túlsúlyának meghatározására szolgáló kritériumokat.

10. A kedvezményezettek jogainak védelme érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a pénzügyi fegyelem következtében a tagállamok által a mezőgazdasági termelők esetében alkalmazandó csökkentések kiszámítási alapjára vonatkozó szabályok elfogadása céljából.

11. Annak biztosítására, hogy a KAP finanszírozására szánt összegek összhangban legyenek a(z) .../.../EU rendelet [horizontális rendelet] 16. cikkének (1) bekezdésében említett éves felső határokkal, fenn kell tartani annak lehetőségét, hogy a közvetlen kifizetések szintjét bármely naptári évben ki lehessen igazítani. A közvetlen kifizetések kiigazítására csak a mezőgazdasági termelőknek nyújtott olyan kifizetések esetében kerülhet sor, amelyek az adott naptári évben meghaladják az 5000 EUR-t. Figyelembe véve a Bulgária és Románia esetében az összes közvetlen kifizetésre vonatkozó fokozatos bevezetési mechanizmus alkalmazásának keretében a mezőgazdasági termelőknek nyújtott közvetlen kifizetések szintjét, a pénzügyi fegyelem ezen eszközét a szóban forgó tagállamok esetében csak 2016. január 1-jétől kell alkalmazni.

12. Az odaítélhető közvetlen kifizetések teljes maximális összegeit érintő – többek között a tagállamok által az első és második pillér közötti átcsoportosításokkal kapcsolatosan hozandó döntésekből fakadó – változások figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az e rendeletben meghatározott nemzeti és nettó felső határok felülvizsgálata céljából.

13. A mezőgazdasági termelőknek szóló különböző támogatási rendszerek alkalmazásával kapcsolatos tapasztalatok azt mutatják, hogy számos esetben olyan kedvezményezettek – repülőterek, vasúttársaságok, ingatlanvállalatok, sportpályát működtető vállalkozások stb. – részesültek támogatásban, akiknek az üzleti tevékenysége nem vagy csak kis mértékben volt mezőgazdasági tevékenység. A támogatás célirányosabbá tétele érdekében kívánatos, hogy a tagállamok ne nyújtsanak közvetlen támogatást az említett természetes és jogi személyeknek. Mivel a részmunkaidőben dolgozó kisebb mezőgazdasági termelők ugyanakkor közvetlenül hozzájárulnak a vidéki területek életképességéhez, őket nem célszerű kizárni a közvetlen támogatásban részesülők köréből.

14. A kisebb összegű kifizetések kezelésével járó túlzott igazgatási terhek elkerülése érdekében indokolt, hogy a tagállamok általában ne nyújtsanak közvetlen támogatást abban az esetben, ha a kifizetés összege nem éri el a 100 EUR-t, vagy ha egy támogatási kérelem esetében a mezőgazdasági üzem támogatható területe kevesebb, mint egy hektár. Mivel azonban az egyes tagállamok mezőgazdaságának szerkezete jelentős eltéréseket mutat, és jelentős mértékben eltérhet a gazdaságok Unióban tapasztalt átlagos szerkezetétől, a tagállamok számára célszerű lehetővé tenni, hogy egyedi helyzetüket tükröző alsó küszöbértéket alkalmazzanak. A legkülső régiók és a kisebb égei-tengeri szigetek igen sajátos gazdálkodási szerkezete miatt indokolt a tagállamok számára lehetővé tenni annak eldöntését, hogy a szóban forgó régiókban kell-e alsó küszöbértéket alkalmazni. Kívánatos továbbá, hogy a tagállamok mezőgazdasági ágazatuk strukturális sajátosságainak figyelembevételével szabadon dönthessenek arról, hogy az alsó küszöbérték két típusa közül melyiket alkalmazzák. Mivel támogatás nyújtható az úgynevezett „földnélküli” mezőgazdasági üzemmel rendelkező mezőgazdasági termelők számára is, a hektáralapú küszöb alkalmazása ebben az esetben nem érné el a kívánt hatást. Az ilyen mezőgazdasági termelők esetében ezért a támogatáshoz kapcsolódó minimumösszeget indokolt alkalmazni. Az azon bulgáriai és romániai mezőgazdasági termelők közötti egyenlő bánásmód biztosítása érdekében, akik esetében a közvetlen kifizetéseket fokozatosan vezetik be, az alsó küszöbértéknek a fokozatos bevezetési eljárás végén nyújtandó végső összegeken célszerű alapulniuk.

15. A közvetlen jövedelemtámogatás mezőgazdasági termelők közötti eloszlására jellemző, hogy a kifizetések aránytalanul nagy részét viszonylag kis számú nagyobb kedvezményezett kapja. A jövedelemtámogatási célkitűzés hatékony megvalósításához a méretgazdaságosságból kifolyólag a nagyobb kedvezményezetteknek nincs szükségük a kisebb kedvezményezettekkel megegyező mértékű támogatásra. Ezen túlmenően alkalmazkodási potenciáljuknak köszönhetően a nagyobb kedvezményezettek alacsonyabb támogatási szint mellett is könnyebben működnek Ezért a kifizetések mezőgazdasági termelők közötti jobb elosztása érdekében méltányos bevezetni egy olyan rendszert, amelynek keretében a nagyobb kedvezményezettek esetében a támogatási szint fokozatosan csökken, majd végül maximalizálásra kerül. Indokolt ugyanakkor, hogy a szóban forgó rendszer figyelembe vegye a fizetett munka intenzitását, hogy a magas foglalkoztatási létszámú nagy mezőgazdasági üzemeket ne érjék aránytalan hatások. A szóban forgó felső határokat azonban az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatok támogatására irányuló kifizetésekre nem célszerű alkalmazni, mivel ezáltal csökkenhetnek az intézkedés által elérni kívánt pozitív hatások. A kifizetések maximalizálásának hatékony megvalósítása érdekében kívánatos előírni, hogy a tagállamok kritériumokat állapítsanak meg annak megakadályozása érdekében, hogy a mezőgazdasági termelők az említett maximalizálás hatásait jogellenes módon elkerüljék. A nagyobb kedvezményezetteknek nyújtott kifizetések csökkentéséből és maximalizálásából származó bevételeknek indokolt azokban a tagállamokban maradniuk, ahol keletkeztek, és azokat az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló …/…/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[15] (vidékfejlesztésről szóló rendelet) szerinti olyan projektek finanszírozására fordítani, amelyek jelentős mértékben hozzájárulnak az innovációhoz.

16. A támogatásmaximalizálás végrehajtásának megkönnyítése érdekében, különös tekintettel a közvetlen kifizetések mezőgazdasági termelők számára történő kifizetésének eljárási rendjére és a vidékfejlesztési célokra történő átcsoportosításra, minden tagállamra vonatkozóan nettó felső határt kell megállapítani a mezőgazdasági termelők számára a maximalizálás alkalmazása után kifizetendő összegek korlátozása céljából. Az Unió legkülső régiói részére egyedi mezőgazdasági intézkedések megállapításáról szóló, 2006. január 30-i 247/2006/EK tanácsi rendeletnek[16] és az egyedi mezőgazdasági intézkedések kisebb égei-tengeri szigetek javára történő meghatározásáról, valamint az 1782/2003/EK rendelet módosításáról szóló, 2006. szeptember 18-i 1405/2006/EK tanácsi rendeletnek[17] megfelelően a KAP keretében nyújtott támogatás sajátosságainak és annak a ténynek a figyelembevétele érdekében, hogy a szóban forgó közvetlen kifizetésekre nem vonatkozik a támogatásmaximalizálás, az érintett tagállamokra vonatkozó nettó felső határok tekintetében nem kell figyelembe venni ezeket a közvetlen kifizetéseket.

17. Kívánatos egyértelművé tenni azt, hogy az ebben a rendeletben szereplő olyan rendelkezések, amelyek a tagállamok részéről esetlegesen állami támogatásnak minősülő magatartást idézhetnek elő, ki vannak zárva az állami támogatásra vonatkozó szabályok alkalmazási köréből, mivel e rendelkezések a verseny indokolatlan torzulásának megelőzése érdekében a támogatás nyújtásához megfelelő feltételeket határoznak meg, vagy ilyen feltételek Bizottság általi elfogadását helyezik kilátásba.

18. A KAP által meghatározott célkitűzések elérése érdekében szükség lehet a támogatási rendszereknek – szükség esetén akár rövid határidőn belül is – a változó körülményekhez való hozzáigazítására. Ezért rendelkezni kell arról, hogy a szóban forgó rendszereket – különösen a gazdasági fejlemények és a költségvetési helyzet függvényében – felül lehessen vizsgálni, és ennek keretében a kedvezményezettek számára egyértelművé kell tenni, hogy a támogatási feltételek változhatnak.

19. Azoknak a tagállamoknak a mezőgazdasági termelői, amely tagállamok 2004. május 1-jén vagy azt követően csatlakoztak az Európai Unióhoz, a csatlakozási okmányaikban meghatározott fokozatos bevezetési mechanizmus keretében jutottak közvetlen kifizetésekhez. Bulgária és Románia esetében ez a mechanizmus még 2014-ben és 2015-ben is hatályos. Az említett tagállamoknak ezenkívül lehetőségük volt arra, hogy kiegészítő nemzeti közvetlen kifizetéseket nyújtsanak. Bulgária és Románia esetében indokolt lehetővé tenni, hogy a fokozatos bevezetés lezárultáig továbbra is nyújthassanak ilyen kifizetéseket.

20. Annak biztosítása érdekében, hogy a támogatás elosztása az Unión belül – beleértve a 73/2009/EK rendelet alapján meghatározott egységes területalapú támogatási rendszert alkalmazó tagállamokat is – az egyes mezőgazdasági területek között megfelelőbb legyen, a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1782/2003/EK tanácsi rendelet[18] alapján létrehozott, majd a 73/2009/EK rendelet keretében folytatott egységes támogatási rendszert – amelynek eredményeképpen a korábbi támogatási mechanizmusok a termeléstől független közvetlen kifizetések egységes rendszerében egyesítésre kerültek – indokolt egy új, alaptámogatási rendszerrel felváltani. A szóban forgó változás nyomán az említett rendeletek alapján kiosztott támogatási jogosultságok érvényességének le kell járnia, valamint új jogosultságokat kell kiosztani, habár ez utóbbi is a rendszer alkalmazásának első évében a mezőgazdasági termelő birtokában lévő támogatható hektárszámon alapulna.

21. Miután a különböző ágazatok bekerültek az egységes támogatási rendszerbe és a mezőgazdasági termelőknek ebből adódóan kellő idejük volt az alkalmazkodásra, egyre nehezebbé vált annak megindokolása, hogy a hektáronkénti támogatási szintek között a korábbi referenciák alkalmazásából eredően miért mutatkoznak jelentős egyedi eltérések. Indokolt ezért a tagállamok között a közvetlen jövedelemtámogatást méltányosabban elosztani: ehhez a támogatási szintet jobban el kell választani a korábbi referenciáktól, valamint jobban kell érvényesíteni az átfogó költségvetési összefüggéseket. A közvetlen támogatás kiegyensúlyozottabb elosztásának biztosítása érdekében – a bérszínvonalban és az inputköltségek terén jelentkező különbségek figyelembevétele mellett – a hektáronkénti közvetlen támogatás szintjét fokozatosan ki kell igazítani. Helyénvaló, hogy azok a tagállamok, amelyek esetében a közvetlen kifizetések szintje elmarad az átlag 90 %-ától, a közvetlen kifizetések meglévő szintje és az uniós átlag 90%-a közötti különbség egyharmadát kipótolják. A támogatási szintek közelítését indokolt arányos mértékben azoknak a tagállamoknak finanszírozni, amelyek közvetlen kifizetései meghaladják az uniós átlagot. Ezenkívül minden 2019-ben aktivált támogatási jogosultság egységértékének egy tagállamon, illetve egy régión belül meg kell egyeznie az átmeneti időszak alatt lineáris szakaszokban végrehajtandó közelítés eredményeképpen. Ugyanakkor annak érdekében, hogy a mezőgazdasági termelőket ebből fakadóan ne érjék zavart okozó pénzügyi következmények, indokolt lehetővé tenni azon tagállamok számára, amelyek az egységes támogatási rendszert és különösen a múltbeli adatokon alapuló modellt alkalmazták, hogy az új támogatási rendszer alkalmazásának első évében a támogatási jogosultságok kiszámítása során figyelembe vegyenek korábbi szempontokat. A következő, 2021-től kezdődő időszakra vonatkozó többéves pénzügyi kerettel kapcsolatos vitának kívánatos kiterjednie a támogatási szintek teljes közelítésének célkitűzésére is, amelynek keretében a szóban forgó időszak alatt Unió-szerte egyenletesebbé válna a közvetlen kifizetések elosztása.

22. Az egységes támogatási rendszer alkalmazása során szerzett tapasztalatok arra engednek következtetni, hogy célszerű annak egyes elemeit – többek között a nemzeti felső határok meghatározását – megtartani annak biztosítása érdekében, hogy a támogatások teljes szintje ne lépje túl a mindenkori költségvetési keretet. A tagállamoknak indokolt továbbra is nemzeti tartalékot működtetni, amelynek segítségével megkönnyíthető az új fiatal mezőgazdasági termelőknek a támogatási rendszerben való részvétele, illetve figyelembe vehetők az egyes régiókban jelentkező speciális szükségletek. Célszerű fenntartani a támogatási jogosultságok átruházására és használatára vonatkozó szabályokat, de a lehetőségekhez mérten egyszerűsíteni kell azokat.

23. A kedvezményezettek jogainak védelme, valamint az alaptámogatási rendszer alkalmazásából eredő lehetséges egyedi helyzetek tisztázása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a következő célokból: a mezőgazdasági termelőknek az alaptámogatási rendszerben való részvételi jogosultságával és a rendszerhez való hozzáférésével kapcsolatos szabályok elfogadása az öröklés vagy várható öröklés, a szerződéses bérletben történő jogutódlás, a jogállásában vagy elnevezésben bekövetkezett változás, valamint a mezőgazdasági üzem egyesülése vagy szétválása esetén; a támogatási jogosultságok értékének és számának kiszámítására, illetve értékének növelésére vonatkozó szabályok, ezen belül a mezőgazdasági termelő kérelme alapján kiosztott támogatási jogosultságok tekintetében ideiglenes érték és szám, illetve ideiglenes növelés meghatározásának lehetőségére, a támogatási jogosultságok ideiglenes és végleges értékének és számának meghatározásához szükséges feltételekre, valamint az olyan esetekre vonatkozó szabályok, amikor adásvételi vagy bérbeadási szerződés befolyásolhatja a jogosultságok kiosztását; a nemzeti tartalékból származó támogatási jogosultságok értékének és számának megállapítására és kiszámítására vonatkozó szabályok elfogadása; a támogatási jogosultságok törtrészeit illetően a támogatási jogosultságok egységértékének módosítására vonatkozó szabályok és a támogatási jogosultságok nemzeti tartalék felhasználásának következtében, valamint azon mezőgazdasági termelők részére történő kiosztására vonatkozó kritériumok elfogadása, akik 2011-ben nem nyújtottak be támogatási kérelmet.

24. A támogatási jogosultságok megfelelő kezelése érdekében a Bizottságot fel kell fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a támogatási jogosultságok bejelentésével és aktiválásával kapcsolatos szabályok elfogadása céljából.

25. A kender tekintetében egyedi intézkedéseket kell megállapítani annak biztosítására, hogy ne rejthessenek tiltott növényeket az alaptámogatásra jogosult növények közé, hátrányosan befolyásolva ezzel a kender piacának közös szervezését. Ezért továbbra is biztosítani kell, hogy támogatás odaítélésére kizárólag olyan terület esetében kerülhessen sor, ahol olyan kenderfajtát vetettek, amelynek pszichotrópanyag-tartalma tekintetében meghatározott garanciák állnak rendelkezésre. A közegészség védelme érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a támogatás odaítélését egyes kenderfajták minősített vetőmagjainak használatához kötő, valamint a kenderfajták megállapítására és azok tetrahidrokannabinol-tartalmának ellenőrzésére szolgáló eljárás meghatározására vonatkozó szabályok elfogadása céljából.

26. Az új KAP célkitűzéseinek egyike az, hogy a közvetlen kifizetések kötelező „kizöldítése" révén javuljon a környezetvédelmi teljesítmény, amely EU-szerte elő fogja segíteni az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokat. Ebből a célból kívánatos, hogy a tagállamok a közvetlen kifizetésekre vonatkozó nemzeti felső határuk egy részét az alaptámogatáson felüli, a mezőgazdasági termelők által követendő, elsősorban az éghajlatváltozással és a környezetvédelemmel egyaránt kapcsolatos szakpolitikai célok megvalósítására irányuló kötelező gyakorlatok támogatására irányuló éves kifizetés nyújtására fordítsák. A szóban forgó gyakorlatokat célszerű olyan egyszerű, általános, szerződésen kívüli, éves tevékenységek formájában meghatározni, amelyek túlmutatnak a kölcsönös megfeleltetésen és kapcsolódnak a mezőgazdasághoz; ilyen például a növénytermesztés diverzifikálása, az állandó gyepterületek fenntartása vagy az ökológiai jelentőségű területek. Az említett gyakorlatok kötelező jellegét indokolt azokra a mezőgazdasági termelőkre is alkalmazni, akik mezőgazdasági üzeme részben vagy teljesen a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv[19], valamint a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[20] hatálya alá tartozó Natura 2000 területen található, azon gyakorlatok tekintetében, amelyek összeegyeztethetőek az említett irányelvek célkitűzéseivel. Tekintettel az ökológiai termelési rendszerekből származó elismert környezetvédelmi előnyökre, célszerű biztosítani, hogy azok a mezőgazdasági termelők, akik megfelelnek az ökológiai termelésről és az ökológiai termékek címkézéséről és a 2092/91/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. június 28-i 834/2007/EK tanácsi rendeletben[21] meghatározott feltételeknek, további kötelezettségek teljesítése nélkül részesülhessenek a „kizöldített” kifizetésekből. Célszerű rendelkezni arról, hogy a „kizöldítési” követelményeknek a figyelmen kívül hagyása a(z) …/…/EU rendelet [horizontális rendelet] 65. cikke alapján szankciót von maga után.

27. Annak érdekében, hogy a növénytermesztés diverzifikálására irányuló intézkedéssel kapcsolatos követelmények alkalmazása arányos és megkülönböztetéstől mentes legyen, valamint lehetővé tegye a környezet fokozottabb védelmét, a Bizottságot fel kell fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a „szántóföldi növény” fogalommeghatározásának és a szóban forgó intézkedés alkalmazásával kapcsolatos szabályok elfogadása céljából.

28. Annak biztosítása érdekében, hogy a mezőgazdasági termelők az állandó gyepterületű területet állandó gyepterületként fenntartsák, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a szóban forgó intézkedés alkalmazására vonatkozó szabályok elfogadása céljából.

29. Az ökológiai jelentőségű területekkel kapcsolatos intézkedés hatékony és következetes, a tagállami sajátosságokat figyelembe vevő végrehajtásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az intézkedés keretében említett ökológiai jelentőségű területek típusainak pontosabb meghatározására, valamint a szóban forgó intézkedésben említett százalékérték betartása céljából figyelembe vehető ökológiai jelentőségű területek egyéb típusainak megállapítására és meghatározására vonatkozóan.

30. A fenntartható mezőgazdaság hátrányos természeti adottságú területeken való előmozdítása érdekében fontos a tagállamok számára lehetővé tenni, hogy a közvetlen kifizetésekre vonatkozó nemzeti felső határuk egy részét arra fordítsák, hogy a szóban forgó területeken működő valamennyi mezőgazdasági termelőnek az alaptámogatáson felül területalapú éves kifizetést nyújtsanak. Az említett kifizetés ne válthatja fel a vidékfejlesztési programok keretében nyújtott támogatást, és ilyen kifizetésben az olyan területek mezőgazdasági termelői nem részesülhetnek, amelyek kijelölése ugyan az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK tanácsi rendelettel[22] összhangban van, de az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló …/…./EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[23] [vidékfejlesztésről szóló rendelet] 46. cikkének (1) bekezdésével nincs.

31. A fiatal mezőgazdasági termelők számára a mezőgazdasági ágazatban új gazdasági tevékenységek létrehozása és kialakítása pénzügyi kihívást jelent, amelyet a közvetlen kifizetések elosztása és célirányosabbá tétele során indokolt figyelembe venni. Az említett vállalkozói kezdeményezések alapvető fontosságúak az Unió mezőgazdasági ágazatának versenyképessége szempontjából, és ezért a mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő fiatal mezőgazdasági termelők részére jövedelemtámogatási rendszert kell létrehozni tevékenységük megkezdésének és a mezőgazdasági üzemük azt követő strukturális kiigazításának a megkönnyítése érdekében. A tagállamok számára célszerű lehetővé tenni, hogy a közvetlen kifizetésekre vonatkozó nemzeti felső határuk egy részét a fiatal mezőgazdasági termelőknek az alaptámogatáson felül nyújtott, területalapú éves kifizetésre fordítsák. Helyénvaló rendelkezni arról, hogy e támogatást legfeljebb öt éves időtartamra lehessen nyújtani, hogy kizárólag a vállalkozás életciklusának kezdeti szakaszára vonatkozzon és ne válhasson működési támogatássá.

32. A kedvezményezettek jogainak védelme és hátrányos megkülönböztetésük elkerülése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el azon feltételek – többek között a korhatárnak a jogi személyben közreműködő egy vagy több természetes személyre történő alkalmazása – meghatározása céljából, amelyek teljesülése esetén egy jogi személy jogosultnak tekinthető arra, hogy a fiatal mezőgazdasági termelőknek szóló támogatásban részesüljön.

33. A tagállamok számára indokolt lehetővé tenni, hogy a közvetlen kifizetésekre vonatkozó nemzeti felső határuk egy részét arra fordítsák, hogy pontosan meghatározott esetekben egyes ágazatokban termeléstől függő támogatást nyújtsanak. A termeléstől függő támogatásokra felhasználható forrásokat indokolt megfelelő szintre korlátozni, ugyanakkor lehetővé tenni e támogatás nyújtását azokban a tagállamokban, illetve meghatározott, sajátos helyzetű régióikban, ahol meghatározott gazdálkodási típusok vagy mezőgazdasági ágazatok gazdasági, környezetvédelmi és/vagy társadalmi szempontból kiemelt fontosságúak. Meg kell engedni a tagállamok számára, hogy a nemzeti felső határuk legfeljebb 5 %-át, illetve 10 %-át abban az esetben, ha a termeléstől függő támogatás szintje a 2010–2013 közötti időszakra eső legalább egy évben meghaladja az 5 %-ot, e támogatásra használják fel. Megfelelően indokolt olyan esetekben azonban, amikor egy adott régióban kimutathatóak bizonyos érzékeny természetű igények, a tagállamoknak – a Bizottság jóváhagyása mellett – lehetővé kell tenni, hogy nemzeti felső határuk több, mint 10 %-át felhasználják. Termeléstől függő támogatást csak az említett régiókban meglévő termelési szint fenntartásának ösztönzéséhez szükséges mértékben indokolt nyújtani. Fontos, hogy e támogatásban azok a mezőgazdasági termelők is részesülhessenek, akik 2013. december 31-én az 1782/2003/EK rendelet és a 73/2009/EK rendelet alapján különleges támogatási jogosultsággal rendelkeznek és a támogatási jogosultságok aktiválásához nem rendelkeznek támogatható hektárterülettel. A tagállam által megállapított éves nemzeti felső határ 10 %-át meghaladó, termeléstől függő önkéntes támogatás jóváhagyása tekintetében a Bizottságot továbbá fel kell hatalmazni, hogy a 182/2011/EU rendelet alkalmazása nélkül végrehajtási aktusokat fogadhasson el.

34. Az uniós források hatékony és célzott felhasználása, valamint az egyéb hasonló támogatási eszközök keretében való kettős finanszírozás elkerülése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a termeléstől függő önkéntes támogatás odaítélésének feltételeire, az egyéb uniós intézkedésekkel való összhangra, valamint a támogatáshalmozásra vonatkozó szabályok elfogadása céljából.

35. A gyapotágazatra vonatkozó támogatás tekintetében a 73/2009/EK rendelet – a vonatkozó valamennyi szempont figyelembevételével – szükségesnek tartotta, hogy a támogatás bizonyos része egy támogatható hektáronként megállapított terményspecifikus támogatáson keresztül továbbra is függjön a gyapottermeléstől, hogy biztosítható legyen a gyapottermelő régiókban a termelésben bekövetkező zavarok kockázatának megelőzése. Ezt a megoldást az 1979-es csatlakozási okmány gyapotról szóló 4. jegyzőkönyvében meghatározott célkitűzésekkel összhangban továbbra is indokolt fenntartani.

36. A gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás hatékony alkalmazásának lehetővé tétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás alkalmazásában a földterület és a fajták engedélyezésére vonatkozó szabályok és feltételek, valamint a szóban forgó terményspecifikus támogatás nyújtására vonatkozó feltételekkel, a jogosultsági követelményekkel és az agronómiai gyakorlattal, az ágazati szervezetek elismerésére vonatkozó kritériumokkal, a termelőkre vonatkozó követelményekkel, valamint azzal az esettel kapcsolatos szabályok elfogadása céljából, ha az elismert ágazati szervezet nem teljesíti a szóban forgó kritériumokat.

37. Az 1782/2003/EK rendelet módosításáról és a gyapotágazat nemzeti szerkezetátalakítási programjainak létrehozásáról szóló, 2008. június 23-i 637/2008/EK tanácsi rendelet[24] 2. fejezetének értelmében minden termelő tagállam vagy négyévente, első alkalommal 2009. január 1-jéig négyéves szerkezetátalakítási programtervezetet, vagy 2009. december 31-ig egyetlen módosított, nyolc évre szóló szerkezetátalakítási programtervezetet nyújt be a Bizottságnak. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a gyapotágazat szerkezetátalakítására más intézkedések alkalmasabbak volnának, többek között a(z) …/…/EU rendelet [vidékfejlesztésről szóló rendelet] alapján finanszírozott, a vidékfejlesztési programozás keretébe tartozó intézkedések, amelyek a többi ágazat intézkedéseivel is nagyobb fokú összhangot tennének lehetővé. Fontos ugyanakkor figyelemmel lenni a szerkezetátalakítási programokban már részt vevő vállalkozások megszerzett jogaira és jogos elvárásaira. Ezért lehetővé kell tenni, hogy a jelenleg folyó négy, illetve nyolcéves programokat a befejezésükig folytatni lehessen. Az adott időszak végén azonban a programokat le kell zárni. A négyéves programokból származó forrásokat a 2014-től a vidékfejlesztési intézkedésekre rendelkezésre álló uniós forrásokba lehetne utalni. A nyolcéves programok végén rendelkezésre álló forrásokat 2018-ban a programozási időszakra tekintettel nem célszerű bevonni a vidékfejlesztési programokba, hanem hasznosabb azokat az e rendelet szerinti támogatási rendszerek céljára átcsoportosítani, ahogy arról már a 637/2008/EK rendelet 5. cikke (2) bekezdésének második albekezdése is rendelkezett. A 637/2008/EK rendelet ezért a négy vagy nyolcéves programokkal rendelkező tagállamok esetében 2014. január 1-jétől, illetve 2018. január 1-jétől tárgytalanná válik. A 637/2008/EK rendeletet ezért ennek megfelelően hatályon kívül kell helyezni.

38. A közvetlen támogatások kezelésével és ellenőrzésével kapcsolatos igazgatási költségek csökkentése érdekében kívánatos a mezőgazdasági kistermelők részére egyszerű, egyedi támogatási rendszert létrehozni. Ebből a célból az összes közvetlen kifizetést indokolt egy átalánykifizetéssel felváltani. Célszerű olyan szabályokat bevezetni, amelyek az alakiságok csökkentésére irányulnak, így többek között a mezőgazdasági kistermelőkre vonatkozó, például a támogatás kérelmezésével, az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokkal, a kölcsönös megfeleltetéssel, valamint a(z) …/…/EU rendeletben [horizontális rendelet] meghatározott ellenőrzésekkel kapcsolatos kötelezettségek csökkentése által, de a reform átfogó célkitűzéseinek elérését nem veszélyeztetve és egyértelművé téve, hogy a(z) …/…/EU rendelet [horizontális rendelet] II. mellékletében említett uniós jogszabályok a mezőgazdasági kistermelőkre is vonatkoznak. Célszerű, hogy a támogatási rendszer segítse a mezőgazdasági kisüzemek meglévő szerkezetének fenntartását, ugyanakkor az ne akadályozza a versenyképesebb üzemszerkezet felé való elmozdulást. Ezért kívánatos a rendszert a már meglévő mezőgazdasági üzemekre korlátozni.

39. A mezőgazdasági termelők jogainak védelme érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a mezőgazdasági kistermelői támogatási rendszerben való részvételre vonatkozó szabályok elfogadása céljából abban az esetben, ha a rendszerben részt vevő mezőgazdasági termelő helyzete megváltozik.

40. Az egyszerűsítés, illetve a legkülső régiók sajátos helyzetének a figyelembevétele érdekében a szóban forgó régiókban a közvetlen kifizetéseket a 247/2006/EK rendelettel létrehozott támogatási programokon belül célszerű kezelni. Ezért az e rendelet alaptámogatási rendszerrel és az azzal kapcsolatos kifizetésekkel, valamint a termeléstől függő támogatással kapcsolatos rendelkezéseit nem kell alkalmazni az említett régiókra.

41. E rendelet alkalmazása, valamint a közvetlen kifizetések nyomon követése, vizsgálata és kezelése céljából szükség van arra, hogy a tagállamok tájékoztatást nyújtsanak. Az e rendeletben szereplő szabályok megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a tagállamok által küldendő értesítéseket illetően a szükséges intézkedések elfogadása vagy a közvetlen kifizetések vizsgálata, ellenőrzése, felügyelete, értékelése és auditálása, valamint a nemzetközi megállapodások végrehajtása céljából, beleértve az említett megállapodások esetében alkalmazandó értesítési követelményeket is, valamint a közlendő információk jellegét és típusát meghatározó szabályok, az értesítés módjára vonatkozó, valamint az információkhoz vagy információs rendszerekhez való hozzáférési jogosultságokkal és az információk közzétételének feltételeivel és eszközeivel kapcsolatos szabályok elfogadása céljából.

42. Alkalmazni kell az egyéneknek a személyes adatok feldolgozása tekintetében történő védelmére és az ilyen adatok szabad áramlására vonatkozó uniós jogszabályokat, különösen a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet[25], valamint a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet[26].

43. A tagállamok számára vidékfejlesztési politikájuk megerősítése céljából kívánatos lehetővé tenni, hogy a közvetlen kifizetésekre vonatkozó felső határuknak megfelelő összegből forrásokat csoportosítsanak át a vidékfejlesztési támogatás javára. Ezzel egyidejűleg kívánatos azoknak a tagállamoknak az esetében, ahol a közvetlen támogatás szintje elmarad az uniós átlag 90 %-ától, lehetőséget biztosítani arra, hogy a vidékfejlesztési támogatáshoz rendelt forrásaikból átcsoportosítsanak a közvetlen kifizetésekre vonatkozó felső határuknak megfelelő összegbe. Indokolt, hogy ilyen döntést csak bizonyos korlátozások mellett, egyszer lehessen hozni, és az e rendelet alkalmazásának teljes időtartamára érvényes legyen.

44. A 73/2009/EK rendelet rendelkezéseiről az e rendelet rendelkezéseire való zökkenőmentes átállás biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell fel kell hatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a mezőgazdasági termelők megszerzett jogainak és jogos elvárásainak védelméhez szükséges intézkedések elfogadása céljából,

ELFOGADTÁK EZT A RENDELETET:

TARTALOMJEGYZÉK

INDOKOLÁS 2

1. A JAVASLAT HÁTTERE 2

2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLAT 5

3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 7

4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK 10

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a közös agrárpolitika keretébe tartozó támogatási rendszerek alapján a mezőgazdasági termelők részére nyújtott közvetlen kifizetésekre vonatkozó szabályok megállapításáról 11

I. CÍM HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK 26

II. CÍM ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK A KÖZVETLEN KIFIZETÉSEKRŐL 29

1. FEJEZET A közvetlen kifizetésekre vonatkozó közös szabályok 29

2. FEJEZET A Bulgáriára és Romániára alkalmazandó rendelkezések 34

III. CÍM AZ ALAPTÁMOGATÁSI RENDSZER ÉS A KAPCSOLÓDÓ TÁMOGATÁSOK 35

1. FEJEZET Alaptámogatási rendszer 35

1. szakasz Az alaptámogatási rendszer létrehozása 35

2. szakasz Nemzeti tartalék 39

3. szakasz Az alaptámogatási rendszer alkalmazása 41

2. FEJEZET Az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokra nyújtott támogatás 44

3. FEJEZET A hátrányos természeti adottságú területekre vonatkozó támogatás 47

4. FEJEZET A fiatal mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatás 48

IV. CÍM TERMELÉSTŐL FÜGGŐ TÁMOGATÁS 50

1. FEJEZET Termeléstől függő önkéntes támogatás 50

2. FEJEZET A gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás 53

V. CÍM Mezőgazdasági kistermelői támogatási rendszer 56

VI. CÍM A gyapotágazatra vonatkozó nemzeti szerkezetátalakítási programok 59

VII. CÍM ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 59

1. FEJEZET Értesítések és szükséghelyzet 59

2. FEJEZET Felhatalmazás és végrehajtási rendelkezések 61

3. FEJEZET Átmeneti és záró rendelkezések 62

I. MELLÉKLET A támogatási rendszerek jegyzéke 64

II. MELLÉKLET Az 6. cikkben említett nemzeti felső határok 65

III. MELLÉKLET A 7. cikkben említett nettó felső határok 66

IV. MELLÉKLET A 10. cikk (1) bekezdése értelmében alkalmazandó együtthatók 67

V. MELLÉKLET A 16. és 17. cikkben említett, Bulgáriára és Romániára alkalmazandó pénzügyi rendelkezések 68

VI. MELLÉKLET A mezőgazdasági üzem 36. cikk (5) bekezdése alapján alkalmazandó átlagos mérete 69

VII. MELLÉKLET MEGFELELÉSI TÁBLÁZAT 70

JOGALKOTÁSI PÉNZÜGYI KIMUTATÁS 78

I. CÍM HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Hatály

Ez a rendelet megállapítja a következőket:

a) az I. mellékletben felsorolt támogatási rendszerek keretében közvetlenül a mezőgazdasági termelőknek nyújtott kifizetésekre (a továbbiakban: közvetlen kifizetések) vonatkozó közös szabályok;

b) egyedi szabályok a következőkre vonatkozóan:

i. a mezőgazdasági termelők részére nyújtott alaptámogatás (a továbbiakban: alaptámogatási rendszer),

ii. az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatot folytató mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatás,

iii. a hátrányos természeti adottságú területeken gazdálkodó mezőgazdasági termelők részére nyújtott önkéntes támogatás,

iv. a mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő fiatal mezőgazdasági termelők részére nyújtott támogatás,

v. termeléstől függő önkéntes támogatási rendszer,

vi. a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás,

vii. egyszerűsített rendszer a mezőgazdasági kistermelők részére;

viii. Bulgária és Románia számára a közvetlen kifizetések kiegészítését lehetővé tevő keretrendszer.

2. cikk

Az I. melléklet módosítása

A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az I. mellékletben meghatározott támogatási rendszerek jegyzékének módosítása céljából.

3. cikk

Alkalmazás a legkülső régiók és a kisebb égei-tengeri szigetek esetében

A 11. cikk nem alkalmazandó az Uniónak a Szerződés 349. cikkében meghatározott régióira (a továbbiakban: legkülső régiók), valamint az 1405/2006/EK rendeletnek megfelelően a kisebb égei-tengeri szigeteknek nyújtott közvetlen kifizetésekre.

A III., IV. és V. cím nem alkalmazandó a legkülső régiókra.

4. cikk

Fogalommeghatározások

(1) E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:

a) „mezőgazdasági termelő”: olyan természetes vagy jogi személy, illetve természetes vagy jogi személyek csoportja – tekintet nélkül az ilyen csoport vagy tagjainak nemzeti jog szerinti jogállására – akinek, illetve amelynek a mezőgazdasági üzeme az Európai Unió működéséről szóló szerződés 349. és 355. cikkével összefüggésben értelmezett, az Európai Unióról szóló szerződés 52. cikkében meghatározottak szerint az Unió területén található, és aki, illetve amely mezőgazdasági tevékenységet folytat;

b) „mezőgazdasági üzem”: egy adott mezőgazdasági termelő által kezelt és egyazon tagállam területén található, mezőgazdasági tevékenységekre használt egységek összessége;

c) „mezőgazdasági tevékenység”:

- mezőgazdasági termékek termelése, tenyésztése vagy művelése, ideértve a betakarítást, a fejést, az állattenyésztést és a mezőgazdasági célból történő állattartást,

- a mezőgazdasági terület olyan állapotban tartása, hogy az a hagyományos mezőgazdasági módszereken és gépeken túlmutató külön előkészítés nélkül alkalmas legyen legeltetésre vagy növénytermesztésre, vagy

- a természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott mezőgazdasági területeken a tagállamok által meghatározandó minimumtevékenységek elvégzése;

d) „mezőgazdasági termékek”: a Szerződés I. mellékletében felsorolt termékek a halászati termékek kivételével, valamint a gyapot;

e) „mezőgazdasági terület”: a szántóterületek, az állandó gyepterület vagy az állandó kultúrák által elfoglalt terület;

f) „szántóterület”: növénytermesztés céljából megművelt vagy növénytermesztés céljára rendelkezésre álló, de parlagon hagyott földterület, beleértve az 1257/1999/EK rendelet 22., 23. és 24. cikkének, az 1698/2005/EK rendelet 39. cikkének és a(z) […] rendelet [vidékfejlesztésről szóló rendelet] 29. cikkének megfelelően pihentetés alatt álló területet, amely lehet üvegház, illetve más rögzített vagy mobil fedél alatti földterület is;

g) „állandó kultúrák”: az állandó gyepterülettől eltérő, vetésforgón kívül termesztett kultúrák, amelyek öt évig, illetve ennél hosszabb ideig foglalják el a földterületet, és ismétlődően termést hoznak, ideértve a faiskolákat és a rövid rotációs idejű sarjerdőt is;

h) „állandó gyepterület”: gyep vagy egyéb egynyári takarmánynövény természetes (vetés nélküli) vagy művelés útján (vetéssel) történő termesztésére használt, a mezőgazdasági üzem vetésforgójában legalább öt évig nem szereplő földterület; tartalmazhat egyéb, legeltetés céljára alkalmas fajokat, feltéve, hogy a gyep és az egyéb egynyári takarmánynövények túlsúlyban maradnak;

i) „gyep vagy egyéb egynyári takarmánynövény”: a tagállamokban a természetes gyepekben hagyományosan található lágyszárú növények, illetve a gyepek vagy legelők magkeverékeiben rendes esetben megtalálható lágyszárú növények (akár használják állatok legeltetésére, akár nem);

j) „faiskolák”: olyan területek, amelyeken fiatal fás szárú növényeket nevelnek szabadföldön, későbbi átültetésre:

- szőlőoltvány-iskolák,

- gyümölcsfaiskolák,

- díszfaiskolák,

- kereskedelmi erdészeti faiskolák (kivéve azokat, amelyek az erdőterületen belül találhatók és az üzem saját szükségleteit elégítik ki);

- kertekbe, parkokba, utak mellé és töltésekre szánt fák és cserjék (pl. sövénynövények, rózsák és más díszcserjék, tűlevelű dísznövények), beleértve minden esetben az alanyt és a magoncot.

k) „rövid rotációs idejű sarjerdő”: a 06029041 KN-kód alá tartozó három, a tagállamok által meghatározandó fafajjal beültetett területek, amely fajokat olyan erdei évelő növények alkotják, amelyek gyökere, illetve töve a kivágást követően a talajban marad, a következő szezonban pedig új hajtásokat hoznak és amelyek maximális kivágási ciklusát a tagállamok határozzák meg.

(2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a következő célból:

a) e rendelet keretében a támogatáshoz való hozzáférésre vonatkozó további fogalmak meghatározása;

b) keret meghatározása, amelyen belül a tagállamok meghatározzák a természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztetésre alkalmas állapotban tartott területeken elvégzendő minimumtevékenységeket;

c) a mezőgazdasági termelők által teljesítendő azon kritériumok megállapítása, amelyek alapján úgy tekinthető, hogy a termelő megfelelt az (1) bekezdés c) pontjában említett, a mezőgazdasági terület legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartására vonatkozó követelménynek;

d) Az (1) bekezdés h) pontjának alkalmazásában a gyep és egyéb egynyári takarmánynövény túlsúlyának meghatározásával kapcsolatos kritériumok megállapítása.

II. CÍM ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK A KÖZVETLEN KIFIZETÉSEKRŐL

1. FEJEZET A közvetlen kifizetésekre vonatkozó közös szabályok

5. cikk

A közvetlen kifizetések finanszírozása

Az e rendelet I. mellékletében felsorolt támogatási rendszereket a(z) […/…/EU] rendelet [horizontális rendelet] 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban kell finanszírozni.

6. cikk

Nemzeti felső határok

(1) Az egyes tagállamokra és egyes évekre vonatkozó, az összes kiosztott támogatási jogosultság, a nemzeti tartalék és a 33., 35., 37. és 39. cikknek megfelelően rögzített felső határok teljes értékét magában foglaló nemzeti felső határt a II. melléklet tartalmazza.

(2) Az odaítélhető közvetlen kifizetések teljes maximális összegeit érintő – többek között a tagállamok által a 14. cikknek megfelelően hozandó döntésekből fakadó – változások figyelembevétele érdekében a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a II. mellékletben meghatározott nemzeti felső határok felülvizsgálata céljából.

7. cikk

Nettó felső határok

(1) A 8. cikk sérelme nélkül egy adott tagállamban a III., IV. és V. cím alapján, a 11. cikk alkalmazását követően egy naptári évre nyújtható közvetlen kifizetések teljes összege nem lehet magasabb az e rendelet III. mellékletében meghatározott felső határoknál.

Annak érdekében, hogy a közvetlen kifizetések teljes összege ne haladja meg a III. mellékletben meghatározott felső határokat, a tagállamok a 247/2006/EK és az 1405/2006/EK rendelet értelmében nyújtott közvetlen kifizetések kivételével valamennyi közvetlen kifizetés összegét lineáris kulcs alkalmazásával csökkentik.

(2) Az egyes tagállamok és az egyes évek esetében a 11. cikkben említett maximalizálás eredményeképpen keletkező becsült összeg, amely a II. mellékletben meghatározott, a 44. cikk értelmében rendelkezésre álló összeggel megnövelt nemzeti felső határok, valamint a III. mellékletben meghatározott nettó felső határok különbségének felel meg, uniós támogatásként a(z) […/…/EU] rendelet [vidékfejlesztésről szóló rendelet] szerint az EMVA-ból finanszírozott vidékfejlesztési programozás keretébe tartozó intézkedések számára áll rendelkezésre.

(3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a III. mellékletben meghatározott felső határok felülvizsgálata céljából.

8. cikk

Pénzügyi fegyelem

(1) A(z) […/…/EU] rendelet [horizontális rendelet] 25. cikkének megfelelően meghatározott kiigazítási arány csak az adott naptári évben a mezőgazdasági termelőknek nyújtandó olyan közvetlen kifizetésekre alkalmazandó, amelyek összege meghaladja az 5000 EUR-t.

(2) A 16. cikk szerint a közvetlen támogatások fokozatos bevezetésének keretében e cikk (1) bekezdése Bulgária és Románia esetében 2016. január 1-jétől alkalmazandó.

(3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az (1) és (2) bekezdés alapján a tagállamok által a mezőgazdasági termelők esetében alkalmazandó csökkentések kiszámítási alapjára vonatkozó szabályok tekintetében.

9. cikk

Aktív mezőgazdasági termelő

(1) Nem részesülhet közvetlen kifizetésben az a természetes vagy jogi személy, illetve természetes vagy jogi személyek csoportja, akinek, illetve amelynek az esetében a következők egyike fennáll:

a) a legutolsó pénzügyi évben a közvetlen kifizetések éves összege nem éri el mezőgazdasági tevékenységekből származó éves teljes bevétele 5 %-át , vagy

b) mezőgazdasági területe főként természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott terület, és a szóba forgó területen nem végezte el a 4. cikk (1) bekezdésének c) pontjának megfelelően a tagállamok által meghatározott minimumtevékenységeket.

(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazandó az olyan mezőgazdasági termelők esetében, akik az előző évben 5000 EUR-nál kisebb összegű közvetlen kifizetésben részesültek.

(3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az 55. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a következők meghatározása céljából:

a) az (1) és (2) bekezdés alkalmazása szempontjából érintett közvetlen kifizetések összegének meghatározására vonatkozó kritériumok, különös tekintettel a támogatási jogosultságok első kiosztási évére, amikor a támogatási jogosultságok meghatározása még nem végleges, valamint az új mezőgazdasági termelők esetében,

b) azon szabály alóli kivételek, miszerint a legutolsó pénzügyi év során szerzett bevételt kell figyelembe venni abban az esetben, ha a szóban forgó adatok nem állnak rendelkezésre, valamint

c) arra az esetre vonatkozóan megállapítandó kritériumok, amikor a mezőgazdasági termelő mezőgazdasági területe főként természetes módon legeltetésre vagy növénytermesztésre alkalmas állapotban tartott területnek minősül.

10. cikk

A közvetlen kifizetések odaítélésének minimumkövetelményei

(1) A tagállamok a következő esetekben nem ítélnek oda közvetlen támogatást a mezőgazdasági termelőnek:

a) ha az adott naptári évben igényelt vagy odaítélendő közvetlen kifizetések teljes összege – figyelmen kívül hagyva a(z) …/…/EU rendelet [horizontális rendelet] 65. cikkében meghatározott támogatáscsökkentést és a támogatás köréből való kizárást – kevesebb, mint 100 EUR,

b) ha a közvetlen kifizetés igénylésére vagy odaítélésére alapot teremtő mezőgazdasági üzem támogatható területe – figyelmen kívül hagyva a(z) …/…/EU rendelet [horizontális rendelet] 65. cikkében meghatározott támogatáscsökkentést és a támogatás köréből való kizárást – kevesebb, mint egy hektár.

A tagállamok mezőgazdaságuk szerkezetének figyelembevétele érdekében a IV. mellékletben megadott határokon belül kiigazíthatják az a) és b) pontban említett felső határokat.

(2) Abban az esetben, ha a IV. címben említett, állatokra vonatkozó termeléstől függő támogatásban részesülő mezőgazdasági termelő az érintett tagállam által az (1) bekezdés b) pontjának alkalmazásában kiválasztott küszöbértéknél kevesebb hektárszámmal rendelkezik, a szóban forgó tagállam az (1) bekezdés a) pontját alkalmazza.

(3) Az érintett tagállamok dönthetnek úgy, hogy az (1) bekezdést nem alkalmazzák a legkülső régiókra és a kisebb égei-tengeri szigetekre.

(4) Bulgária és Románia esetében a 2014. és 2015. év tekintetében az (1) bekezdésben említett igényelt vagy odaítélendő összeg a V. melléklet A. pontjában a megfelelő év vonatkozásában meghatározott összeg alapján kerül kiszámításra.

11. cikk

A kifizetések fokozatos csökkentése és maximalizálása

(1) Az e rendelet értelmében a mezőgazdasági termelőnek egy adott naptári évben nyújtandó közvetlen kifizetések összegét a következőképpen kell csökkenteni:

- 20 %-kal az 150 000 EUR feletti, de 200 000 EUR-t nem meghaladó sávban;

- 40 %-kal a 200 000 EUR feletti, de 250 000 EUR-t nem meghaladó sávban;

- 70 %-kal a 250 000 EUR feletti, de 300 000 EUR-t nem meghaladó sávban;

- 100 %-kal a 300 000 EUR feletti sávban.

(2) Az (1) bekezdésben említett összeg úgy kerül kiszámításra, hogy a mezőgazdasági termelő által az előző évben valóban kifizetett és bejelentett munkabéreket – a foglalkoztatáshoz kapcsolódó adókat és társadalombiztosítási járulékokat is beleértve – le kell vonni a termelőnek eredetileg járó közvetlen kifizetések teljes összegéből, figyelmen kívül hagyva az e rendelet III. címének 2. fejezete alapján nyújtandó kifizetéseket.

(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy ne kapjanak kifizetést azok a mezőgazdasági termelők, akikről kiderül, hogy az e rendeletre vonatkozó bizottsági javaslat közzétételi időpontjától mesterségesen olyan feltételeket teremtettek, amelyek lehetőséget adnak nekik e cikk hatásainak elkerülésére.

12. cikk

Többszörös kérelmek

E rendelet kifejezett, eltérő rendelkezése hiányában a támogatható hektárszámnak megfelelő olyan terület tekintetében, amelyre a III. cím 1. fejezete alapján a mezőgazdasági termelő alaptámogatás iránti kérelmet nyújtott be, bármely egyéb közvetlen kifizetés, illetve e rendelet hatályán kívüli bármely egyéb támogatás iránti kérelem is benyújtható.

13. cikk

Állami támogatás

A [közös piacszervezésről szóló rendelet] rendelet 146. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a Szerződés 107., 108. és 109. cikke nem alkalmazandó a tagállamok által e rendeletnek megfelelően és azzal összhangban végrehajtott kifizetésekre.

14. cikk

A pillérek közötti rugalmasság

(1) 2013. augusztus 1-jét megelőzően a tagállamok dönthetnek úgy, hogy az e rendelet II. mellékletében a 2014–2019 közötti naptári évekre meghatározott éves nemzeti felső határok 10 %-áig terjedő összeget rendelkezésre bocsátanak a(z) […/…/EU] rendelet [vidékfejlesztésre vonatkozó rendelet] szerint az EMVA-ból finanszírozott vidékfejlesztési programozás keretébe tartozó intézkedésekre nyújtott kiegészítő támogatásként. Az ennek megfelelő összeg így már nem használható fel közvetlen támogatás nyújtására.

Az első albekezdésben említett döntésről a Bizottságot az ugyanabban az albekezdésben említett időpontig értesíteni kell.

A második albekezdésnek megfelelően bejelentett százalékérték változatlan az első albekezdésben említett évek esetében.

(2) 2013. augusztus 1-jét megelőzően Bulgária, Észtország, Finnország, Lettország, Litvánia, Lengyelország, Portugália, Románia, Szlovákia, Spanyolország, Svédország és az Egyesült Királyság dönthet úgy, hogy a 2015–2020 közötti időszakban a(z) […/…/EU] rendelet [vidékfejlesztésre vonatkozó rendelet] szerint az EMVA-ból finanszírozott vidékfejlesztési programozás keretébe tartozó intézkedésekre nyújtott támogatásra elkülönített összeg 5 %-áig terjedő részét az e rendelet alapján nyújtandó közvetlen kifizetésként rendelkezésre bocsátják. Az ennek megfelelő összeg így már nem használható fel a vidékfejlesztési programozás keretébe tartozó támogatási intézkedésekre.

Az első albekezdésben említett döntésről a Bizottságot az ugyanabban az albekezdésben említett időpontig értesíteni kell.

A második albekezdésnek megfelelően bejelentett százalékérték megegyezik az (1) bekezdés első albekezdésében említett évekre vonatkozó értékkel.

15. cikk

Felülvizsgálat

Az I. mellékletben felsorolt támogatási rendszerek működése nem érinti a gazdasági változások és a költségvetési helyzet figyelembevételével bármely időpontban elvégezhető felülvizsgálat lehetőségét.

2. FEJEZET A Bulgáriára és Romániára alkalmazandó rendelkezések

16. cikk

A közvetlen kifizetések fokozatos bevezetése

Bulgáriában és Romániában a 33., 35., 37., 39. és 51. cikkben említett kifizetésekre vonatkozó nemzeti felső határok meghatározása 2014-ben és 2015-ben az V. melléklet A. pontjában meghatározott összegek alapján történik.

17. cikk

Kiegészítő nemzeti közvetlen kifizetések és közvetlen kifizetések

(1) Bulgária és Románia 2014-ben és 2015-ben nemzeti közvetlen kifizetéseket alkalmazhat a III. cím 1. fejezetében említett alaptámogatási rendszer keretében nyújtott kifizetések kiegészítése, valamint Bulgária esetében ezen kívül a IV. cím 2. fejezetében említett gyapotra vonatkozó termékspecifikus támogatás keretében nyújtott kifizetések kiegészítése érdekében.

(2) Az alaptámogatási rendszerhez 2014-ben és 2015-ben nyújtható kiegészítő nemzeti közvetlen kifizetések teljes összege az egyes évek vonatkozásában nem haladhatja meg az V. melléklet B. pontjában meghatározott összegeket.

(3) Bulgária esetében a gyapotra vonatkozó termékspecifikus támogatáshoz nyújtott kiegészítő nemzeti közvetlen kifizetések teljes összege az V. melléklet C. pontjában említett egyes évek vonatkozásában nem haladhatja meg a szóban forgó rendelkezésben meghatározott összegeket.

(4) A kiegészítő nemzeti közvetlen kifizetések odaítélésére objektív ismérvek alapján és olyan módon kerül sor, amely biztosítja a mezőgazdasági termelők közötti egyenlő bánásmódot, valamint a piac és a versenyhelyzet torzulásának megakadályozását.

III. CÍM AZ ALAPTÁMOGATÁSI RENDSZER ÉS A KAPCSOLÓDÓ TÁMOGATÁSOK

1. FEJEZET Alaptámogatási rendszer

1. SZAKASZ AZ ALAPTÁMOGATÁSI RENDSZER LÉTREHOZÁSA

18. cikk

Támogatási jogosultságok

(1) Az alaptámogatási rendszer keretében nyújtott támogatás azoknak a mezőgazdasági termelőknek nyújtható, akik e rendelet alapján a 21. cikknek megfelelően először, a 23. cikk szerint nemzeti tartalékból vagy a 27. cikk szerint átcsoportosítás révén támogatási jogosultságot szereznek.

(2) Az 1782/2003/EK és a 73/2009/EK rendeletnek megfelelően az egységes támogatási rendszer keretében szerzett támogatási jogosultságok 2013. december 31-én lejárnak.

19. cikk

Az alaptámogatási rendszerre vonatkozó felső határ

(1) A Bizottság végrehajtási aktusok révén megállapítja az alaptámogatási rendszerre vonatkozó éves nemzeti felső határt úgy, hogy a II. mellékletben meghatározott éves nemzeti felső határértékből levonja a 33., 35., 37. és 39. cikknek megfelelően meghatározandó éves összegeket. Ezeket a végrehajtási aktusokat az 56. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.

(2) Az egyes tagállamokra és az egyes évekre vonatkozó összes kiosztott támogatási jogosultság és a nemzeti tartalék összértéke megegyezik a Bizottság által az (1) bekezdés alapján elfogadott megfelelő nemzeti felső határértékkel.

(3) A Bizottság által az (1) bekezdés alapján elfogadott felső határ előző évhez képest történő módosítása esetén a tagállam a (2) bekezdésnek való megfelelés érdekében lineárisan csökkenti, illetve növeli valamennyi támogatási jogosultság értékét.

20. cikk

A nemzeti felső határok regionális felosztása

(1) A tagállamok 2013. augusztus 1-jét megelőzően úgy dönthetnek, hogy az egységes támogatási rendszert regionális szinten alkalmazzák. Ebben az esetben a tagállamok objektív és megkülönböztetésmentes kritériumok, például agronómiai és gazdasági jellemzőik és regionális mezőgazdasági potenciáljuk vagy intézményi, illetve igazgatási struktúrájuk alapján meghatározzák a régiókat.

(2) A tagállamok a régiók között objektív és megkülönböztetésmentes kritériumok alapján felosztják a 19. cikk (1) bekezdésében említett nemzeti felső határokat.

(3) A tagállamok határozhatnak úgy, hogy a regionális felső határokat előre meghatározott évenkénti lépésben, objektív és megkülönböztetésmentes kritériumok alapján – mint például a mezőgazdasági potenciál vagy környezetvédelmi kritériumok – évente fokozatosan módosítják.

(4) A (2) és (3) bekezdésnek megfelelően meghatározott, alkalmazandó regionális felső határok betartásához szükséges mértékben a tagállamok minden egyes régiójukban lineárisan csökkentik, illetve növelik a támogatási jogosultságok értékét.(5) A tagállamok 2013. augusztus 1-jéig értesítik a Bizottságot az (1) bekezdésben említett döntésükről, valamint a (2) és a (3) bekezdés alkalmazásában hozott intézkedésekről.

21. cikk

A támogatási jogosultságok első kiosztása

(1) Tekintettel a (2) bekezdésre, a vis maior és a rendkívüli körülmények esetétől eltekintve a mezőgazdasági termelők akkor kaphatnak támogatási jogosultságot, ha 2014. május 15-ig kérelmet nyújtanak be az alaptámogatási rendszer keretében nyújtandó támogatási jogosultságok iránt.

(2) Azok a mezőgazdasági termelők, akik 2011-ben az egységes támogatási rendszer keretében legalább egy támogatási jogosultságot aktiváltak vagy az egységes területalapú támogatási rendszer keretében támogatást igényeltek – mindkettőt a 73/2009/EK rendeletnek megfelelően –, az alaptámogatási rendszer alkalmazásának első évében támogatási jogosultságot kapnak, feltéve, hogy a 9. cikk alapján jogosultak arra, hogy közvetlen kifizetésben részesüljenek.

Az első albekezdéstől eltérve a mezőgazdasági termelők az alaptámogatási rendszer alkalmazásának első évében támogatási jogosultságot kapnak, feltéve, hogy a 9. cikk alapján jogosultak arra, hogy közvetlen kifizetésben részesüljenek, valamint 2011-ben:

a) az egységes támogatási rendszer keretében nem aktiváltak jogosultságot, hanem kizárólag gyümölcsöt és zöldséget termesztettek és/vagy szőlőültetvényt műveltek meg,

b) az egységes területalapú támogatási rendszer keretében nem igényeltek támogatást és csak olyan mezőgazdasági területtel rendelkeztek, amelyet 2003. június 30-án nem tartottak jó mezőgazdasági állapotban a 73/2009/EK rendelet 124. cikkének (1) bekezdésében meghatározottak szerint.

A vis maior és rendkívüli körülmények esetétől eltekintve az egyes mezőgazdasági termelők támogatási jogosultságainak száma megegyezik a 26. cikk (1) bekezdésével összhangban a 2004. év tekintetében általuk bejelentett, a 25. cikk (2) bekezdése értelmében vett támogatható hektárszámmal.

(3) A mezőgazdasági üzem egészének vagy egy részének eladása esetén a (2) bekezdésnek megfelelő természetes vagy jogi személyek 2014. május 15-ig aláírt szerződés útján átruházhatják egy adott mezőgazdasági termelőre az (1) bekezdésben említett azon jogukat, hogy támogatási jogosultságban részesüljenek, feltéve, hogy a szóban forgó mezőgazdasági termelő megfelel a 9. cikkben meghatározott feltételeknek.

(4) A Bizottság végrehajtási aktusok útján szabályokat fogad el a támogatási jogosultságok kiosztásának évében benyújtott kérelmekre vonatkozóan abban az esetben, ha a szóban forgó támogatási jogosultságokat még nem állapították meg véglegesen, illetve amelyek kiosztását sajátos körülmények befolyásolják. Ezeket a végrehajtási aktusokat az 56. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.

22. cikk

A támogatási jogosultságok értéke és azok közelítése

(1) Minden egyes érintett év vonatkozásában a támogatási jogosultságok egységértéke a 19., illetve 20. cikk alapján megállapított nemzeti vagy regionális felső határ 23. cikk (1) bekezdésében előírt lineáris csökkentés alkalmazását követő értékének és a 2014. évre a 21. cikk (2) bekezdésnek megfelelően nemzeti vagy regionális szinten kiosztott támogatási jogosultságok számának a hányadosaként kerül kiszámításra.

(2) Az egységes támogatási rendszert a 73/2009/EK rendelet szerint alkalmazó tagállamok az (1) bekezdésben meghatározott támogatási jogosultságok egységértékének a kiszámítását a 19., illetve 20. cikk alapján megállapított nemzeti vagy regionális felső határ 23. cikk (1) bekezdésében előírt lineáris csökkentés alkalmazását követő értéke legalább 40 %-ának megfelelő összegre korlátozhatják.

(3) A (2) bekezdésben meghatározott lehetőséggel élő tagállamok a felső határnak a szóban forgó bekezdés alkalmazását követően fennmaradó részét arra kell felhasználniuk, hogy a támogatási jogosultságok értékét növeljék azokban az esetekben, amikor az alaptámogatási rendszer keretében egy mezőgazdasági termelő birtokában lévő, a (2) bekezdésnek megfelelően kiszámított támogatási jogosultságok értéke nem éri el a 73/2009/EK rendelet szerinti egységes támogatási rendszer keretében 2013. december 31-én a termelő birtokában lévő támogatási jogosultságok – beleértve a különleges jogosultságokat is – összértékét. Ebből a célból az érintett mezőgazdasági termelő minden egyes támogatási jogosultságának nemzeti vagy regionális egységértékét meg kell növelni az egységes támogatási rendszer keretében a (2) bekezdésnek megfelelően kiszámolt támogatási jogosultságok értéke és a 73/2009/EK rendelet szerinti egységes támogatási rendszer keretében 2013. december 31-én a termelő birtokában lévő támogatási jogosultságok – beleértve a különleges jogosultságokat is – összértéke közötti különbségnek megfelelő résszel.

A növekmény kiszámításánál a tagállamok figyelembe vehetik a 73/2009/EK rendelet 52. cikke, 53. cikkének (1) bekezdése és 68. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján a 2013. naptári évre nyújtott támogatást is, feltéve, hogy a tagállam úgy döntött, hogy az érintett ágazatokra az e rendelet IV. címe alapján nem alkalmazza a termeléstől függő önkéntes támogatást.

Az első albekezdés alkalmazásában úgy kell tekinteni, hogy a mezőgazdasági termelő akkor rendelkezik 2013. december 31-én támogatási jogosultságokkal, ha azoknak a szóban forgó termelő részére történő kiosztására vagy végleges átcsoportosítására az említett időpontig sor került.

(4) A (3) bekezdés alkalmazásában a tagállam objektív kritériumok alapján rendelkezhet úgy, hogy a mezőgazdasági területek bérbeadása egészének vagy részének a 73/2009/EK rendelet 35. cikke alapján rögzített időpontot követő és az e rendelet 26. cikke alapján rögzített időpont előtt történő eladása, átruházása vagy lejárata esetén az érintett mezőgazdasági termelő számára kiosztandó támogatási jogosultságok által realizált értéknövekedés egészét vagy egy részét vissza kell utalni a nemzeti tartalékba, amennyiben az értéknövekedés rendkívüli nyereséghez juttatná az érintett mezőgazdasági termelőt.

Az említett objektív kritériumok meghatározása a mezőgazdasági termelők közötti egyenlő bánásmódot, valamint a verseny torzulásának megakadályozását biztosító módon történik és e kritériumoknak tartalmazniuk kell legalább a következőket:

a) a bérbeadás minimális időtartama,

b) a kifizetett támogatás azon hányada, amelyet vissza kell utalni a nemzeti tartalékba.

(5) A 2019. igénylési évtől egy tagállamon vagy a 20. cikk alkalmazása esetén régión belül a támogatási jogosultságok egységértékének meg kell egyeznie.

(6) A (2) és a (3) bekezdés alkalmazása esetén a tagállamok – az uniós jog általános elveivel összhangban – a támogatási jogosultságok értékét nemzeti vagy regionális szinten közelítik egymáshoz. Ebből a célból a tagállamok 2013. augusztus 1-jéig meghatározzák a megteendő lépéseket. E lépések között kell szerepelnie a támogatási jogosultságok objektív és megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján történő fokozatos módosításának.

Az első albekezdésben említett lépésekről a Bizottságot az ugyanabban az albekezdésben említett időp