1.Bevezetés

Ez a jelentés a belső piacon történő elektronikus tranzakciókhoz kapcsolódó elektronikus azonosításról és bizalmi szolgáltatásokról szóló 910/2014/EU rendelet („eIDAS-rendelet”) értékelésének eredményeit mutatja be. A rendelet 49. cikke szerint a Bizottságnak felül kell vizsgálnia a rendelet alkalmazását, és különösen azt, hogy helyénvaló-e e rendelet hatályának, illetve bizonyos rendelkezéseinek módosítása, figyelemmel a rendelet alkalmazása során szerzett tapasztalatokra és a technológiai, piaci és jogi fejleményekre. A jelentéshez adott esetben jogalkotási javaslatokat kell mellékelni.

A kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum az ezeket a megállapításokat alátámasztó részletesebb bizonyítékokat és elemzést. is tartalmaz.

1.1.Az eIDAS-keret

A 2014-ben elfogadott eIDAS-rendelettel az EU úttörő szerepet vállalt azzal, hogy bevezette a megbízható digitális személyazonosságokra és bizalmi szolgáltatásokra vonatkozó első, határokon átnyúló keretet, amelyet immár világszerte elismernek és tiszteletben tartanak. Az eIDAS-rendelet célja az volt, hogy Unió-szerte minden uniós polgár számára lehetővé tegye a közszolgáltatásokhoz való hozzáférést, olyan elektronikus azonosítási (eID) eszközök használatával, amelyeket a felhasználó országában bocsátottak ki. A rendelet növelni kívánta a belső piacon végrehajtott elektronikus tranzakciókba vetett bizalmat azáltal, hogy a polgárok, a vállalkozások és a hatóságok közötti biztonságos és gördülékeny elektronikus interakciók számára közös alapot biztosít, aminek köszönhetően az Unión belül hatékonyabbá válnak az online magán- és közszolgáltatások, az elektronikus üzletvitel és az elektronikus kereskedelem. Hatályon kívül helyezte az elektronikus aláírásra vonatkozó közösségi keretfeltételekről szóló 1999/93/EK irányelvet, amely lényegében csak az elektronikus aláírásokra terjedt ki.

Amint az a jogalapjából, az EUMSZ 114. cikkéből következik, a rendelet a belső piac működése előtt álló akadályokat kívánta elhárítani a tagállami jogszabályok közelítésének előmozdítása révén, különös tekintettel az eID, a hitelesítés, az aláírások és a kapcsolódó bizalmi szolgáltatások határokon átnyúló kölcsönös elismerésére és elfogadására (amennyiben ez utóbbi az elektronikus eljárásokhoz vagy tranzakciókhoz való hozzáféréshez és azok elvégzéséhez szükséges).

A rendelet hatálybalépése előtt nem létezett átfogó, határokon és ágazatokon átnyúló uniós keret a biztonságos, megbízható és könnyen használható, az elektronikus azonosítást, hitelesítést és bizalmi szolgáltatásokat magukban foglaló elektronikus tranzakciókra vonatkozóan. A hatásvizsgálattal (SWD(2012) 135 final) egybekötött 2012. június 4-i bizottsági javaslat (COM(2012) 238 final) a következő négy általános célkitűzést határozta meg:

•az egységes digitális piac létrehozásának biztosítása,

•a határokon átnyúló legfontosabb közszolgáltatások kialakításának ösztönzése,

•az egységes piacon zajló verseny fellendítése és megerősítése,

•a felhasználóbarát jelleg fokozása (a polgárok és vállalkozások számára).

Annak ellenére, hogy a rendelet számos célkitűzését teljesíti, és több ágazatban az egységes piac elősegítésének alapvető elemévé vált (pl. a pénzügyi szolgáltatások terén, valamint az adatokhoz való hozzáférés és az adatok újrafelhasználásának lehetővé tételével a közigazgatási eljárások során), számos korláttal bír: a nemzeti eID-rendszerek bejelentésére vonatkozó kötelezettség hiánya, a harmadik feleknek megbízhatóan kiadható attribútumok (személyesadat-elemek) korlátozott köre, a közszférára való összpontosítás, valamint a magánfeleket a nemzeti elektronikus azonosítók használatára bíró egyértelmű ösztönzők hiánya. Emellett az elektronikus személyazonosság európai ökoszisztémáját különböző nemzeti szabályozási környezetek, a digitális kormányzás, a kultúra és a közintézményekbe vetett bizalom különböző szintjei jellemzik.

1.2.Háttér

A digitális személyazonosság biztosítása napjainkban alapvető változásokon megy keresztül. Bizonyos szervezetek, pl. bankok, elektronikus hírközlési szolgáltatók, közüzemi társaságok vagy hasonlók, amelyek közül néhány számára jogszabály írja elő a személyazonossági attribútumok gyűjtését, kihasználva, hogy már megvannak a szükséges eljárásaik, ellenőrzött identitásszolgáltatóként kívánnak működni. Az internetes közvetítők, beleértve a főbb közösségimédia-platformokat és internetböngészőket is, de facto forgalomirányítóként működnek a digitális személyazonosságot illetően, és olyan megoldásokat kínálnak, amelyek lehetővé teszik felhasználóik számára, hogy harmadik felek weboldalain, illetve harmadik felek által nyújtott szolgáltatások számára felhasználói profiljuk segítségével hitelesítsék magukat („bring your own identiy” / BYOI – saját identitás használata). A kényelem ára a közzétett személyes adatok feletti ellenőrzés elveszítése, mivel ezek az elektronikus személyazonosító eszközök el vannak különítve az ellenőrzött fizikai személyazonosságtól, és így nehezebb mérsékelni a csalás és a kiberveszélyek lehetőségét. Az uniós polgárok nagy többsége szeretne olyan biztonságos digitális személyazonosságot, amelyet az online szolgáltatásokhoz való hozzáféréshez használhat. Végezetül, bár a digitális személyazonosság jövőjével kapcsolatban számos különböző nézet létezik, kellően figyelembe kell venni a nemzeti kormányok kulcsszerepét a digitális azonosítás hosszú távon sikeres ökoszisztémájának kialakításában.

A felhasználók ma zökkenőmentes online élményeket, mobilalkalmazásokat és az állami és a magánszektorban online szolgáltatásokhoz használható, egyszeri bejelentkezést igénylő megoldásokat várnak el, amelyek az online platformokra való álneves bejelentkezéstől kezdve az elektronikus egészségügyhöz vagy elektronikus banki szolgáltatásokhoz használható biztonságos azonosításig minden esetet lefednek. A személyazonosságtól függő és személyre szabott szolgáltatások számának növekedésével egyre fontosabbá válik a biztonságos elektronikus személyazonosítás és az attribútumalapú hitelesítő adatok cseréje. A digitális személyazonosítás képessége a társadalmi befogadás fontos tényezőjévé, a digitális személyazonosság biztosítása pedig stratégiai eszközzé válik.

Az Unió helyzetéről szóló, 2020. szeptember 16-i beszédében a Bizottság elnöke bejelentette a Bizottság azon törekvését, hogy biztonságos és megbízható digitális személyazonosságot biztosítson valamennyi uniós polgár számára: „Olyan szabályozást szeretnénk, amely az embereket helyezi a középpontba. (...) Ez utóbbi [a személyes adataink feletti ellenőrzés] napjainkban még mindig túl ritkán valósul meg. Nem vagyunk tisztában azzal, mi történik valójában az adatainkkal, amikor egy alkalmazás vagy weboldal arra kér minket, hogy hozzunk létre új digitális személyazonosságot vagy egyszerűen jelentkezzünk be egy nagy platformon keresztül. Ezért a Bizottság hamarosan javaslatot tesz majd az európai szintű biztonságos elektronikus személyazonosítási rendszer megteremtésére. Egy olyan rendszerre, amelyben valamennyien megbízhatunk és amelyet a polgárok Európa-szerte felhasználhatnak az adófizetéstől a kerékpárbérlésig terjedő sokféle szolgáltatás igénybevételéhez. Olyan technológiáról van szó, amelynek segítségével mi magunk ellenőrizhetjük, hogy milyen adatokat és hogyan használhatnak fel.”

Az Európai Tanács támogatta a Bizottság törekvését, és a 2020. október 1–2-i tanácsi következtetésekben felszólította a Bizottságot, hogy 2021 közepéig terjesszen elő javaslatot az európai digitális személyazonossági keretre irányuló kezdeményezésre vonatkozóan:

Az Európai Tanács következtetései szorgalmazzák „a biztonságos, nyilvános elektronikus azonosítás (eID) egész EU-ra kiterjedő keretének – ezen belül interoperábilis digitális aláírásoknak – a kidolgozását, amely biztosítja az emberek számára az online személyazonosságuk és adataik feletti ellenőrzést, valamint lehetővé teszi, hogy hozzáférjenek digitális állami, magán- és határokon átnyúló szolgáltatásokhoz. Felkéri a Bizottságot, hogy 2021 közepéig terjesszen elő javaslatot az európai digitális azonosításra irányuló kezdeményezésre.”

Az elektronikus azonosítás lehetővé teszi a polgárok és a vállalkozások számára személyazonosságuk igazolását az online szolgáltatásokhoz való hozzáférés során. A bizalmi szolgáltatások, például az elektronikus aláírások biztonságosabbá, kényelmesebbé és hatékonyabbá teszik az online tranzakciókat. Az eIDAS-rendelet a természetes és jogi személyek megbízható elektronikus azonosításának és a bizalmi szolgáltatásoknak az egyetlen határokon átnyúló kerete. Az eIDAS lehetővé teszi a közszolgáltatásokhoz való hozzáférést elősegítő kormányzati eID-k határokon átnyúló elismerését azzal a feltétellel, hogy az eID-t az eIDAS szerint bejelentették. Az eIDAS továbbá azon bizalmi szolgáltatások uniós piacát is létrehozza, amelyeket határokon átnyúlóan elismernek a hagyományos, velük egyenértékű papíralapú eljárásokkal azonos jogi státusszal.