HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 248/60

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A kultúrák közötti párbeszéd és a romák: a nők és az oktatás kulcsfontosságú szerepe (kiegészítő vélemény)

2011/C 248/10

Előadó: Anne-Marie SIGMUND

2009. február 24-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata végrehajtási rendelkezései 29. cikkének A. pontja alapján kiegészítő véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

A kultúrák közötti párbeszéd és a romák: a nők, valamint a nevelés és oktatás kulcsfontosságú szerepe.

Az Elnökség 2011. május 27-én megbízta a „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekciót, hogy készítse elő az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság munkáját ebben a tárgyban.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2011. június 15–16-án tartott 472. plenáris ülésén (a június 16-i ülésnapon) 127 szavazattal 2 ellenében elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az EGSZB a 2011. április 5-i európai bizottsági közlemény zárómondatát (1) teszi meg tevékenysége vezérelvévé az alábbi javaslatok keretében.

1.2 Hangsúlyozza, hogy ezentúl nem romákra vonatkozó stratégiákat és romákról szóló elemzéseket kell kidolgozni, hanem konkrét lépéseket kell tenni a megvalósítás érdekében a romákkal, illetve az őket képviselő szervezetekkel együtt.

1.3 Az EGSZB kész arra, hogy hatásköre keretein belül részt vegyen ilyen intézkedésekben, illetve, mint eddig is, saját kezdeményezéseket tegyen romaszervezetekkel szorosan együttműködve (pl. meghallgatások, szemináriumok stb.).

1.4 Az EGSZB ki fogja építeni kapcsolatait e téren tevékenykedő intézményekkel és szervezetekkel, és további közös lépések érdekében fog fáradozni. (2)

1.5 Az EGSZB a kultúrák közötti párbeszédet megfelelő eszköznek tartja a romák integrációjához, illetve részvételéhez, mind a roma nők e folyamatban betöltött szerepét illetően, mind az oktatás és nevelés terén.

1.6 Az EGSZB lehetőségeket fog keresni – létező hálózatai keretében is – arra, hogy részt vehessen helyi kezdeményezésekben, vagy saját maga indítson ilyeneket.

2. Háttér és megközelítés

2.1 2008. július 9-i feltáró véleményében (3) az EGSZB számos ajánlást fogalmazott meg az európai roma kisebbség gyorsabb integrációja érdekében. Kétszintű – az uniós szint és a tagállamok között összehangolt – eljárást javasolt a roma gyerekek nevelését és oktatását illetően, és kérte az Európai Bizottságot egy átfogó stratégia megvalósítására és tudatosító kampányok finanszírozására. Kiemelte, hogy az egyetlen járható út a romák képviselőinek aktív részvétele e folyamatban.

2.2 Az Európai Bizottság (4) átvette ezt a megközelítést, és utalt arra, hogy az EGSZB szerint (5)„a romákat érintő kérdések betagolása valamennyi érintett európai és nemzeti szakpolitikába a legígéretesebb módja a befogadás elérésének”.

2.3 Ez a kiegészítő vélemény a kultúrák közötti párbeszéd elvén alapul, amely arra épül, hogy mindkét oldal – ebben az esetben az európai roma kisebbség és az európai nem roma népesség – önként és előítéletektől mentesen párbeszédet kezd. Ez a kultúrák közötti párbeszéd azt feltételezi, hogy mind a közös vonásokkal, mind a hagyományok és az életmód terén megmutatkozó különbségekkel is foglalkozunk annak érdekében, hogy jobban megértsük a tényleges valóságot, és megvalósítható megoldásokat vázoljunk fel.

2.4 Tartalmilag ez a vélemény az integráció első – és az EGSZB nézőpontjából prioritást élvező – pillérét, (6) a nevelést és oktatást állítja középpontba, és ebben az összefüggésben foglalkozik a nők fontos szerepével is a romák integrációját illetően.

2.5 Az EGSZB támogatja a romák bevonásával foglalkozó európai platform stratégiáját, különösen a platform által 2009-ben felállított tíz közös alapelvet a romák bevonásához. (7)

3. Általános megjegyzések

3.1 Az európai integrációt leíró egyik gyakran hangoztatott mottó az „Egység a sokféleségben”. Ebben az összefüggésben a romák kiváló példát jelentenek Európa kulturális sokszínűségére, és ezt még további árnyalattal gazdagítja az a tény, hogy a romák (8) maguk is különböző kulturális identitásokat testesítenek meg. (9)

3.2 1999 óta (10) az EGSZB egy kibővített kultúrafogalom mellett foglal állást, amely a művészet, a hagyomány és a kulturális örökség mellett többek között a nevelést, az oktatást, a tudományt és a kutatást is magában foglalja. Így a nevelés és az oktatás is különös hangsúlyt kap a romákkal folytatott kultúrák közötti párbeszédben.

3.3 A multikulturalizmus (11) elvetése ellen az EGSZB azt hozza fel, hogy a kijelentések bizonyos tekintetben helyesek ugyan, de annyiban félreérthetőek, hogy az Európai Közösségre vonatkozóan nem használhatók, mivel ezt egy közös „alapkultúra” (12) köti össze.

3.4 A kultúra ezen fogalmának – kultúra mint közös értékek közös elismerése – keretében kézenfekvő az a következtetés, hogy az európai identitás elsősorban kulturális identitás, amely az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkében nyer megerősítést. A kultúrák közötti párbeszéd ezért a megfelelő eszköz ahhoz, hogy fenntartható hozzájárulást nyújtsunk általában az integrációhoz, és különösen a romák integrációjához. Különös figyelmet érdemel az EGSZB szerint a tolerancia fogalma.

3.5 A tolerancia azt jelenti, hogy jogunk van „másmilyennek” lenni, mint a többiek, és ez egyszerre jelenti e jog gyakorlását és ennek tolerálását is. Ez ugyanolyan fontos a romák és a nem romák számára. A kultúrák közötti párbeszédben a tolerancia egy további alapvető jelentőséggel is bír: Nemcsak a fennálló normakonfliktusok megoldására vonatkozik, hanem a „másságra” való nyitottságot is megköveteli, és ezzel megteremti az együttéléshez szükséges empátiát.

3.6 A romák helyzetének javítását célzó európai bizottsági és európai parlamenti kezdeményezések (13) kiváló eszközök a jogi és politikai cselekvési alapok és programok létrehozásához; jellegükből adódóan azonban „felülről lefelé” irányuló intézkedések, amelyek nem érhetik el a kívánt sikert a megfelelő „alulról felfelé” építkező kezdeményezések nélkül, amelyeket a civil társadalomnak kell megvalósítania a nemzeti, regionális és helyi szintű állami szervek támogatásával.

3.7 Az EGSZB ebből a szempontból üdvözli az Európai Bizottság legutóbbi közleményét, különösen támogatja az abban szereplő kijelentést, amely szerint most cselekvésre van szükség, és hangsúlyozza, hogy ez a cselekvési igény nemcsak a nemzeti, regionális és helyi állami szerveket érinti, hanem különösen mindkét oldal civil társadalmi szereplőit is.

3.8 Közösségi és nemzetközi oldalról mindeddig jelentős összegeket költöttek a romák integrációjára, majd megállapították, hogy a siker egyáltalán nem áll arányban a felhasznált összegekkel. Az EGSZB szerint ehhez az is hozzájárul, hogy közösségi szinten ugyan számos kezdeményezésre, konferenciára és találkozóra sor került és kerül a témában, ezek azonban gyakran – az érintett romák és helyi szervezeteik megfelelő bevonásának hiánya miatt is –, bár tartalmilag sikeresek, az ajánlott intézkedések konkretizálását illetően nem kielégítőek.

3.9 Az EGSZB hatáskörének keretein belül hozzá szeretne járulni ahhoz, hogy megszűnjenek ezek a jó stratégiai javaslatok és a nem megfelelő taktikai végrehajtási intézkedések közötti ellentmondások. Ezért arra fog törekedni, hogy a polgárokhoz vezető hídként betöltött szerepét kihasználja, valamint hálózatai és tagjainak szervezetei révén helyi rendezvényeken hozzájáruljon ahhoz, hogy növekedjen a készség is a felkínált szolgáltatások elfogadására és a kötelességek betartására.

4. A roma nők szerepe

4.1 Különböző jelentésekből látható, hogy a roma családokban a gyermekek nevelését iskoláskor előtt túlnyomórészt az anyák biztosítják, (14) míg az iskoláskor kezdetétől az apák is részt vesznek a nevelésben. A lányok nevelése többnyire az iskolakezdés után is az anyák feladata marad. Mivel azonban a gyerekek az iskoláskor előtti időszakban a legfogékonyabbak, valamennyi gyermek számára fontos, hogy már otthon felkészítsék őket az iskolára. Ezért intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy az anyák figyelmét felhívjuk a gyermekek – különösen a lányok – nevelésének és képzésének jelentőségére, és arra ösztönözzük őket, hogy gyermekeiket konkrétan készítsék elő az iskolára.

4.2 Ezeknek az intézkedéseknek azonban csak akkor van sikerre kilátásuk, ha rendelkezésre állnak olyan lehetőségek (főként helyi szinten), amelyek figyelembe veszik a különböző hagyományokat. Ide tartozik az állami szervek azon kötelessége is, hogy megfelelő képzési programokat kínáljanak és megakadályozzák a szegregációt.

4.3 Emellett szükség lesz olyan kompetencia- és tudásközvetítő programokra („capacity building”) is, amelyek segítségével a roma nők képessé válnak arra, hogy ténylegesen betöltsék ezt a fontos szerepet.

4.4 A hagyományos roma családokban több generáció él egy fedél alatt; ilyenkor a nagyszülők is befolyással vannak a gyermekek nevelésére, és számos esetben sokkal nagyobb befolyással rendelkeznek, mint a szülők; ezért fontosnak tűnik a nagyszülők bevonása is, akik példaképként szolgálnak a következő generációk számára.

4.5 Ha sikerül kihasználni a roma nők gyermekeik jövőjét alakító erejét, azzal egy további hatást is elérünk: az ilyen konkrét intézkedések és kezdeményezések hozzájárulnak a roma nőkkel kapcsolatos sztereotípiák leépítéséhez. A roma nőket túl gyakran kényszerítik olyan szerepekbe, ahol tárgyként kezelik őket: többek között diszkrimináció, családon belüli erőszak vagy egyéb bántalmazás áldozatává esnek, illetve lenézik őket. Ezek természetesen jelentős tények, nem szabad figyelmen kívül hagyni őket. Ugyanilyen magától értetődő az is, hogy megfelelő intézkedéseket kell hozni az ilyen visszásságok ellen. Ezenfelül az EGSZB szerint fontos megmutatni azt is, hogy a roma nők milyen tevékeny szerepet töltenek be saját közösségükön belül, és milyen jelentőséggel bírhatnak közösségük határain túl, a kultúrák közötti párbeszéd aktív szereplőiként.

4.6 Az EGSZB támogatni fog olyan kezdeményezéseket, amelyek megfelelnek a roma nők ilyen önmeghatározásának, és lehetőségei keretében hozzájárul ahhoz, hogy a roma nők hozzáférhessenek olyan információkhoz és eszköztárakhoz, amelyek megkönnyítik számukra a családjuk integrációjával kapcsolatos szerepük betöltését.

4.7 Az EGSZB ezért keresni fogja annak lehetőségét, hogy helyi rendezvényeken való részvétele segítségével ne csak konkrét információkat népszerűsítsen, hanem a részvételre való motivációt is erősítse.

5. Nevelés és oktatás

5.1 A cél az, hogy biztosítva legyen a roma közösség hátrányos helyzetű csoportjainak társadalmi integrációja anélkül, hogy ezáltal elveszítenék kulturális identitásukat. A jó oktatás két okból is döntő jelentőségű: először is az oktatás olyan alapvető közös értékeket közvetíthet – és közvetítenie is kell – a polgároknak, melyek különböző etnikai csoportok számára sikeres együttélést tesznek lehetővé. Ilyen érték a más kultúrákkal szembeni nyitottság is. Másodszor maga az oktatás fontos integrációs eszköz lehet, mivel ideális esetben különböző kultúrák közötti interakciót jelent. Bár soha nem késő új ismereteket és készségeket szerezni, fontos, hogy a jó oktatás minél korábbi életkorban kezdődjön. A gyermek stabil énképe, valamint egy nagyobb csoportban és végül a társadalomban betöltött szerepének tudata az életben később elért sikereinek kulcsa.

5.2 Az intézkedések és politikák révén a romák és minden egyéb kisebbségi csoport számára jó minőségű oktatáshoz való egyenjogú hozzáférésre kell törekedni és biztosítani kell azt, a végső cél ugyanis az, hogy elsajátítsák a munkaerőpiacon szükséges kompetenciákat, amelyek közé tartoznak a szociális kompetenciák is. Az embereket képessé kell tenni arra, hogy életüket önállóan alakítsák, és felelősségteljes polgárként cselekedjenek, aki tudatában van jogainak és kötelességeinek, és képes gyakorolni azokat.

5.3 A munkaerőpiacon való részvétel hiánya azonban nemcsak társadalmi problémát jelent, hanem jelentős pénzügyi hatással is jár. Ennek megfelelően az oktatásra és nevelésre fordított kiadások ugyan alapvetően költségtényezőt jelentenek, jellegükből adódóan azonban nemcsak kiadást jelentenek, hanem elsősorban a jövőbe történő – ésszerű – beruházásokat.

5.4 Az Európa Tanács a roma gyerekekre irányuló nevelési és oktatási programjai keretében működtet egy mediátoroknak és pedagógiai asszisztenseknek szóló képzési programot is, amelyben az Európai Bizottság is részt vesz. Az EGSZB kész arra, hogy ezen a téren egy jövőbeli intézményi együttműködés keretében közvetítőként lépjen fel. Így például létező kommunikációs csatornái révén hozzájárulhatna a program és eredményei népszerűsítéséhez, vagy a program legjobb gyakorlatainak példáit ismertethetné azokban az országokban, amelyekre az Európa Tanács projektje jelenleg nem terjed ki.

5.5 Ennek kapcsán ismeretes, hogy az iskolai képzést be nem fejezők aránya a romák esetében aránytalanul magasabb, mint a nem romák esetében; (15) ezért szükség lesz arra, hogy az illetékes hatóságokkal együtt gondolkozzunk el olyan intézkedésekről, amelyek javíthatják ezt a helyzetet.

6. Oktatás: nemzeti szintű példák

6.1 A legtöbb uniós tagállam szigorú diszkriminációellenes és egyenjogúsági törvényeket hozott annak érdekében, hogy eleget tegyenek az európai normáknak. Ennek ellenére sajnos helyi szinten előfordul a diszkrimináció gyakorlása és elszenvedése, és a nemzeti jogszabályokból gyakran hiányoznak a panasztételi eljárások és a diszkriminatív gyakorlatok semmissé nyilvánítása, ha az érintettek diszkriminálva érzik magukat. Utalni kellene arra is, hogy a gyenge ellenőrzés azt jelenti, hogy elég, ha az államok csak látszólagos módosításokat tesznek, amelyek azonban tovább súlyosbítják a szegregációt.

6.2 Ez azonban nem jelenti azt, hogy egyetlen uniós tagállam sem lép fel a roma polgárok érdekében bizonyos alapjogaik jobb érvényesülése mellett, ide értve az oktatáshoz való jogot, sem azt, hogy egyetlen nemzeti jogrendszer sem képes biztosítani a romák jogait. Egyes városi, illetve nemzeti bíróságok olyan ítéletet hoztak, amely szerint a roma gyerekek elleni kirekesztő gyakorlatok sértik a megkülönböztetésellenes nemzeti törvényeket. A szófiai kerületi bíróság már 2004-ben – még Bulgária EU-csatlakozása előtt – olyan ítéletet hozott, melyben elmarasztalta a bolgár oktatási minisztériumot, a helyi önkormányzatot, valamint az iskolai hatóság képviselőit amiatt, hogy a szegregáció révén megfosztják a roma gyerekeket az egyenjogú oktatáshoz való joguktól. (16) Az ilyen ítéletek azonban csak egyes esetekre adnak választ, és nem feltétlenül kényszerítik a helyi és regionális önkormányzatokat a diszkriminatív gyakorlatok megváltoztatására, amelyek számos európai országban uralkodónak tűnnek az oktatási rendszerekben.

6.3 Magyarország jelentős politikai elkötelezettséget és forrásokat mozgósított roma polgárai gazdasági és szociális körülményeinek és részvételének javítását célzó intézkedések támogatására, melyek középpontjában a képzés áll. (17) Magyarország integrációs kezdeményezései különösen azzal tűnnek ki, hogy az általános oktatáspolitika keretében kerültek megvalósításra. Más országokban, például Romániában és Bulgáriában ezzel szemben az integráció megközelítése inkább eseti alapú volt, nem átfogó. (18) A magyar megközelítésnek azonban hátrányai is vannak, mivel az oktatáspolitikai intézkedéseken belül, valamint az oktatás politika és az egészségügyi, szociális és lakhatási politika között vannak olyan konfliktusok, amelyek hatással járnak az oktatásra nézve; valamennyi államnak tudomásul kellene vennie és figyelembe kellene vennie azt, hogy léteznek ilyen potenciális konfliktusok.

6.4 Különös figyelmet érdemel ebben az összefüggésben az interkulturális nevelés és interkulturális tanulás német modellje (különböző etnikai származású emberek közös tanulása (19) .

7. Összefoglalás

7.1 A romák jobb integrációjára irányuló erőfeszítések kontextusában sajnálatos, hogy a közösségi integrációs fogalom kizárólag harmadik országok állampolgáraira vonatkozik, és a romákra, akik általában uniós polgárok, nem alkalmazható.

7.2 Annál fontosabb, hogy ismételten utaljunk arra, hogy a romákat – elméletileg – az uniós polgársághoz kapcsolódó valamennyi jog és alapjog megilleti. Magától értetődő, hogy a romáknak uniós polgárként be kell tartani kötelességeiket, és e kötelességek megsértése jogi következményeket von maga után, másrészt azonban akkor is érvényesülnie kellene a szankciós mechanizmusoknak, amikor megfosztják őket az említett jogoktól.

7.3 Az EGSZB újból hangsúlyozza, milyen fontosnak tartja, hogy kultúrák közötti párbeszédet kezdjünk a romákkal. A párbeszéd jellegéből adódóan mindig interaktív folyamat, amely a partnerek egyenlőségére épít, és részvételt tesz lehetővé. A kultúrák közötti párbeszéd keretében lehetséges az előítéletek leépítése és a bizalom felépítése. Az előítéletek és sztereotípiák mindkét oldalon történő megszüntetése az EGSZB szerint igen fontos előfeltétele a jobb együttélést és az igazi esélyegyenlőséget célzó konkrét lépéseknek. A Lisszaboni Szerződés új lehetőségeket nyitott az EGSZB számára a civil társadalmi párbeszéd struktúráinak létrehozása terén. E feladatok teljesítése során az EGSZB kifejezetten törekedni is fog arra, hogy a romákkal folytatott kultúrák közötti párbeszédet jó útra vigye.

Kelt Brüsszelben, 2011. június 16-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) „Eljött az idő, hogy a jó szándékot konkrét tettek kövessék.” (Az Európai Bizottság „A nemzeti romaintegrációs stratégiák uniós keretrendszere 2020-ig” című közleménye, COM(2011) 173 végleges).

(2) Lásd a Kezdeményezések, programok, tanulmányok tárgyú mellékletet (http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/SOC337_additional-info.pdf).

(3) Az EGSZB „A kisebbségek integrációja – Romák” című feltáró véleménye, 5.3. pont (HL C 27., 2009.2.3., 88. o.).

(4) „A romák társadalmi és gazdasági integrációja” című közlemény, COM(2010) 133 végleges.

(5) Az EGSZB „A kisebbségek integrációja – Romák” című feltáró véleménye, 5.3. pont (HL C 27., 2009.2.3., 88. o.).

(6) Az Európai Bizottság által megfogalmazott négy elsődleges integrációs cél – az oktatáshoz való hozzáférés, a munkavállaláshoz való jog, az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés, valamint a lakhatáshoz és az ahhoz kapcsolódó alapvető szolgáltatásokhoz való jog – keretében.

(7)

1. Konstruktív, gyakorlatias és diszkriminációmentes politikák

2. Célzott, de kizárólagosságtól mentes stratégiák

3. Interkulturális megközelítés

4. Az általános integrációra való törekvés

5. A nemi vonatkozás figyelembevétele

6. A bevált szakpolitikák átvétele

7. A közösségi eszközök használata

8. A regionális és helyi önkormányzatok bevonása

9. A civil társadalom részvétele

10. A romák aktív részvétele

(8) A roma, szintó, kalé, cigány stb. népcsoportokra általánosan használt gyűjtőfogalomként.

(9) Ld. a Régiók Bizottsága CdR 178/2010 fin. sz. véleményét is.

(10) „A szervezett civil társadalom szerepe az európai integrációban és hozzájárulása ehhez a folyamathoz” című GSZB-vélemény, HL C 329., 1999.11.17., 5.2.1. pont.

(11) A „multi-kulti társadalom” modellje nem ismer általánosan kötelező érvényű értékeket, és elsősorban egymás mellett élő kultúrák agglomerációjaként mutatkozik meg.

(12) Lásd Europa ohne Identität? Die Krise der multikulturellen Gesellschaft (Európa identitás nélkül? A multikulturális társadalom válsága), Goldmann Verlag, S. 181 von Bassam Tibi, Prof. emeritus, Göttingen.

(13) Lásd a Kezdeményezések, programok, tanulmányok tárgyú mellékletet (http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/SOC337_additional-info.pdf); Az Európai Bizottság közleménye: A nemzeti romaintegrációs stratégiák uniós keretrendszere 2020-ig (COM(2011) 173 végleges) és Járóka Líviának, az Európai Parlament képviselőjének jelentése a romák integrációjának európai uniós stratégiájáról (2010/2276(INI)), (http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2011-0043+0+DOC+XML+V0//DE&language=HU).

(14) „Európai roma nő vagyok” című konferencia, 2010. január 11–12., Athén.

(15) Roma Education Fund, Country asessments, http://www.romaeducationfund.hu/publications/country-assessments Open Society Institute, No Data—No Progress, Country Findings, August 2010;

http://www.romadecade.org/files/downloads/General%20Resources/No%20Data%20No%20Progress%20Country%20Findings.pdf.

(16) Lásd: http://www.errc.org/cikk.php?cikk=2411&archiv=1.

(17) Vö. általánosan: KÉZDI G. és SURÁNYI É.: „Egy sikeres iskolai integrációs program tapasztalatai”, Roma Education Fund Working Paper No.2, 2009, letölthető: http://www.romaeducationfund.hu/sites/default/files/publications/a_succesful_school_integration_kezdi_suranyi.pdf.

(18) Vö. általánosan: European Roma Rights Centre: „The Impact of Legislation and Policies on School Segregation of Romani Children: A Study of Anti-Discrimination Law and Government Measures to Eliminate Segregation in Education in Bulgaria, Czech Republic, Hungary, Romania and Slovakia”, ERRC Report, 2007. február, letölthető: http://www.errc.org/en-research-and-advocacy-reports-intro-details.php?article_id=2743.

(19) Lásd: Hanna KIPER: „Interkulturelle Pädagogik” 1992,161. o.; Franz HAMBURGER: „Die Vielfalt der Kulturen als Herausforderung für den Bildungsauftrag der Schule”, Frankfurt/Main 1989.