Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a Szociális Klímaalap létrehozásáról

(COM(2021) 568 final – 2021/0206 (COD))

(2022/C 152/26)

Előadó: Thomas KATTNIG Társelőadó: Alena MASTANTUONO

Felkérés: Európai Parlament, 2021.9.13. Tanács, 2021.9.20. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 91. cikke (1) bekezdésének d) pontja, 192. cikkének (1) bekezdése és 194. cikke (1) bekezdésének c) pontja Illetékes szekció: „Közlekedés, energia, infrastruktúra és információs társadalom” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2021.11.9. Elfogadás a plenáris ülésen: 2021.12.9. Plenáris ülés száma: 565. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 194/3/9

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az EGSZB üdvözli a Szociális Klímaalap létrehozását, amelynek célja az új szén-dioxid-árazás negatív társadalmi és gazdasági hatásainak enyhítése, valamint a tagállamok számára források biztosítása a kibocsátáskereskedelemnek a hátrányosabb anyagi helyzetű háztartásokra, a mikrovállalkozásokra és a közlekedést használókra gyakorolt szociális hatásait kezelő intézkedéseik támogatásához. Az EGSZB azt is elismeri, hogy ezzel a rendelettel az Európai Bizottság hitelt érdemlően bizonyítja, hogy kész küzdeni az energiaszegénység és a mobilitás terén tapasztalható szegénység ellen.

1.2. Az EGSZB mindazonáltal meg van győződve arról, hogy a Szociális Klímaalap nem nyújt majd elegendő pénzügyi támogatást ahhoz, hogy felelősségteljesen szembe tudjunk nézni a szén-dioxid-árazás társadalmi-gazdasági hatásaival. Egy 27 tagállamot magában foglaló heterogén gazdasági térségben egy hatékony és igazságos kompenzációs mechanizmus kialakítása hatalmas kihívás, és szélesebb körű kísérő intézkedéseket és forrásokat igényel uniós és nemzeti szinten egyaránt. Az EGSZB arra kéri a tagállamokat, hogy használják ki a Szociális Klímaalap és az egyéb rendelkezésre álló pénzügyi források közötti szinergiákat, és a lehető leghatékonyabban használják fel azt.

1.3. Az „Irány az 55 %!” csomagban előirányzott intézkedések és átalakítási lépések hatalmas változásokat eredményeznek, és nem szabad szem elől téveszteniük az egyes tagállamok társadalmi és gazdasági helyzetét. Ellenkező esetben veszélybe kerülne ezen intézkedések társadalmi elfogadottsága. A csomagot kísérő intézkedéseket tagállami szinten már most meg kell vitatni és végre kell hajtani. Az igazságos ökológiai átalakulás elérése érdekében a hangsúlyt a mindenki számára igazságos átmenetre kell helyezni.

1.4. Az EGSZB úgy véli, hogy a magasabb szén-dioxid ár meghatározásának célja semmiképpen sem a bevételek növelése, hanem a piaci magatartás alacsony kibocsátású technológiák irányába történő terelése. Ezért erős érvek szólnak amellett, hogy az Európai Bizottság további pénzügyi forrásokat biztosítson. Ezenkívül a 2032-es határidő nem tűnik meggyőzőnek.

1.5. Néhány érdekelt fél, köztük a munkáltatókat és a munkavállalókat egyaránt képviselő szociális partnerek szkeptikusan, sőt negatívan álltak a kibocsátáskereskedelem épületekre és a közúti közlekedésre való kiterjesztéséhez, és rámutatnak a fűtési és üzemanyagárak emelkedése által a hátrányosabb anyagi helyzetű háztartásokra, a közép-, kis- és mikrovállalkozásokra és a közlekedést igénybe vevőkre várhatóan gyakorolt társadalmi és gazdasági hatásra. Mindenáron meg kell akadályozni, hogy a lakosság kimaradjon az európai klímapolitikából, és el kell kerülni a „sárgamellényes” tüntetésekhez hasonló széles körű tiltakozások kirobbanását is. E tekintetben az Európai Bizottságnak alapos vizsgálatnak kell alávetnie terveit.

1.6. Az EGSZB sajnálja, hogy az Európai Bizottság nem elemezte az „Irány az 55 %!” csomag egyes tagállamokra, illetve a különböző ágazatokra gyakorolt hatását. Véleménye szerint a Szociális Klímaalap létrehozásával kapcsolatban külön hatásvizsgálatot kellett volna végezni.

1.7. Az EGSZB üdvözli, hogy a tagállamoknak szociális klímatervük keretében átfogó intézkedés- és beruházáscsomagot kell benyújtaniuk a nemzeti energia- és klímatervüknek az irányítási rendeletnek megfelelően aktualizált változatával együtt. Az EGSZB kéri, hogy a tagállamok vonják be a nemzeti szociális klímatervek kidolgozásába a szociális partnereket, a kereskedelmi kamarákat, a civil társadalmat, az ifjúsági szervezeteket, valamint a helyi és regionális önkormányzatokat.

1.8. Az EGSZB aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az épületekre és a közlekedésre vonatkozó kibocsátáskereskedelmi rendszer költségei meghaladják az elérni kívánt előnyöket, valamint ellenőrizetlen és ezért egzisztenciát veszélyeztető árrobbanásokhoz vezethetnek. Az EGSZB ezért általánosságban kritikusan szemléli, hogy a Szociális Klímaalapot az épületekre és a közlekedésre vonatkozó kibocsátáskereskedelmi rendszer bevezetéséhez kötik, és üdvözölné, ha az uniós költségvetésben külön fejezetet szentelnének a zöld átállás társadalmi hatásának. Inkább a Szociális Klímaalap uniós szintű bevezetésére kell törekedni.

1.9. Az EGSZB megjegyzi, hogy biztosítani kell az Alap forrásainak hatékony felhasználását, és meg kell akadályozni az Alapból támogatott intézkedésekkel kapcsolatos csalást, korrupciót és összeférhetetlenséget.

1.10. A jogállamiság tekintetében üdvözli az Európai Bizottság által javasolt, a hatékony és eredményes belső ellenőrzési rendszerre vonatkozó intézkedéseket, valamint a jogosulatlanul kifizetett vagy visszaélésszerűen felhasznált összegek behajtására vonatkozó bejelentést. Az EGSZB ezenkívül arra is kíváncsi, hogy a pénzeszközök kifizetésére is alkalmazni fogják-e az uniós pénzeszközök csökkentésére vonatkozó, a jogállamiság tagállamok általi megsértése esetére létrehozott eljárást.

1.11. Az EGSZB további pontosítást kér az alap finanszírozásával kapcsolatban. A javaslat előirányozza, hogy a finanszírozás az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer változékony piacán alapuljon. Az EGSZB ezért nem érti, hogy miért szerepel a javaslatban egy 72,2 milliárd eurós fix összeg. Az alap költségvetését az árak volatilitása határozza majd meg. Ez többek között a stabilabb finanszírozás szükségességére mutat rá. Az EGSZB azt javasolja, hogy az Alapban vezessenek be részleges pénzügyi rugalmasságot a kibocsátási egységek árának tényleges alakulásától függően (amely esetben a kiosztás a növekvő árral együtt növelhető lenne).

1.12. Az alap tagállamok közötti elosztásának mérlegelését tekintve az EGSZB hangsúlyozza, hogy a szén-dioxid-árazás eltérő hatással lehet az egyes tagállamokra, és ellentmondhat a már meglévő nemzeti intézkedéseknek is, amint azt az ír parlament a szubszidiaritásról szóló, indokolással ellátott véleményében kiemelte.

1.13. Az EGSZB üdvözli azt a megközelítést, hogy a nemzeti tervek kidolgozása és végrehajtása során a nemek közötti egyenlőséget és a mindenki számára biztosított esélyegyenlőséget, valamint e célok, illetve a fogyatékkal élők számára biztosított akadálymentességgel kapcsolatos kérdések általános érvényesítését követik és támogatják, hogy senkit ne hagyjunk hátra. A tervezett szén-dioxid-árazás különösen a nőket érinti, mivel az egyedülálló szülők 85 %-át ők teszik ki. Az egyszülős családokban különösen nagy a gyermekszegénység kockázata.

1.14. Az EGSZB nagyon jól tudja, hogy a Szociális Klímaalap középtávú választ jelent arra a problémára, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévők számára kompenzálni kell a zöld átállás magasabb költségeit. Az energiaárak alakulásának jelenlegi helyzete azonban azonnali megoldást igényel. Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság közleményét, amely „eszköztárat” ad a tagállamoknak ahhoz, hogy a földgáz és a villamos energia jelenlegi nagykereskedelmi áremelkedésének azonnali hatásait kezeljék, és erősítsék a jövőbeli ársokkokkal szembeni rezilienciát. A rövid távú nemzeti intézkedések közé tartozik a háztartásoknak nyújtott szükséghelyzeti jövedelemtámogatás, a vállalkozásoknak nyújtott támogatás és a célzott adócsökkentések. Annak érdekében, hogy a segítség összhangban legyen az eszköztárral, az EGSZB azt javasolja, hogy a Szociális Klímaalap hatókörét terjesszék ki a sérülékeny kis- és középvállalkozásokra. Ez a reakció összeegyeztethető a Szociális Klímaalap küldetésével, és tekintettel van a vonatkozó uniós szabályokra.

1.15. Az EGSZB arra kéri a tagállamokat, hogy támogassák a megfizethető, kibocsátásmentes, illetve alacsony kibocsátású mobilitási és közlekedési szolgáltatások fejlesztését és biztosítását. Az EGSZB úgy véli, hogy a személyszállítási közszolgáltatások nyújtása – a jogi lehetőségek keretein belül – a fenntartható és megfizethető mobilitás gerincét képezi.

2. Az Európai Bizottság dokumentumának összefoglalója

2.1. Az Európai Bizottság 2020. szeptemberi közleményében az európai zöld megállapodás stratégiájára alapozva „Európa 2030-ra vonatkozó éghajlatvédelmi törekvéseinek fokozására ( 1 ) ” szólított fel, javasolta az Európai Unió éghajlat-politikai céljainak ambiciózusabbá tételét, és tervet terjesztett elő a nettó kibocsátás csökkentésére vonatkozó kötelező érvényű cél 2030-ig legalább 55 %-ra történő emelésére. Az Európai Tanács 2020. december 11-én jóváhagyta ezt a célt, hangsúlyozva a méltányossági és szolidaritási szempontok figyelembevételének, valamint annak fontosságát, hogy senki ne maradjon le, majd 2021. május 25-én megerősítette ezeket a következtetéseket, és felkérte az Európai Bizottságot, hogy a környezeti, gazdasági és társadalmi hatások tagállami szintű alapos vizsgálatával együtt terjessze elő jogalkotási csomagját.

2.2. Az európai klímarendelet és az Európai Tanács következtetéseinek végrehajtása érdekében az Európai Bizottság 2021. július 14-én javaslatot tett az „Irány az 55 %!” csomagra, amely felülvizsgál egyes jelenleg hatályos éghajlat- és energiapolitikai jogszabályokat, és új kezdeményezéseket javasol. Az „Irány az 55 %!” csomag, a Next Generation EU és a 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret hozzájárul az Európa által elérni kívánt kettős – ökológiai és digitális – átalakulás megvalósításához.

2.3. Az Európai Bizottság szerint az Európai Unió ambiciózusabb éghajlati célkitűzése azt is jelenti, hogy minden ágazat hozzájárulását növelni kell. A 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 2 ) („ETS-irányelv”) felülvizsgálatának keretében ezért javaslatot tett az épületekre és a közúti közlekedésre vonatkozó kibocsátáskereskedelemre. A két új ágazat – az épületek és a közúti közlekedés – kibocsátáskereskedelme által a pénzügyi szempontból legkiszolgáltatottabbakra gyakorolt szociális és elosztási hatások kezelése érdekében az Európai Bizottság az „Irány az 55 %!” csomag részeként javaslatot tett a Szociális Klímaalap létrehozásáról szóló rendeletre.

2.4. A 2025 és 2032 közötti időszakban a Szociális Klímaalap célja, hogy enyhítse az új szén-dioxid-árazás hatásait, és finanszírozást nyújtson a tagállamok számára, hogy támogassa a kibocsátáskereskedelemnek a pénzügyi szempontból kiszolgáltatott háztartásokra, a mikrovállalkozásokra és a közlekedést használókra gyakorolt szociális hatásait kezelő intézkedéseiket.

2.5. A támogatás elsősorban átmeneti jövedelemtámogatáson, valamint a fosszilis tüzelőanyagoktól való függőség csökkentését célzó intézkedéseken és beruházásokon keresztül valósul meg, az épületek energiahatékonyságának növelése, az épületek fűtésének és hűtésének nagyobb mértékű dekarbonizációja, a megújuló forrásokból származó energia integrálása, valamint a nulla és alacsony kibocsátású mobilitáshoz és a megfelelő közlekedési eszközökhöz való hozzáférés javítása révén. A kért intézkedésekhez szükséges pénzügyi források legalább 50 %-át maguknak a tagállamoknak kell biztosítaniuk.

2.6. A nemzeti energia- és klímatervek (NEKT) meghatározzák, hogy a tagállamok hogyan kívánnak foglalkozni az energiahatékonysággal, a megújuló energiákkal és az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésével, valamint azt, hogy a hatályos jogszabályok keretében hogyan kezelik az energiaszegénységet. Az Európai Bizottság az energiaunió helyzetéről szóló jelentés részeként nyomon követi az elért eredményeket, és jelentést tesz róluk. A tagállamoknak javaslatot kell tenniük az Alapból finanszírozandó átfogó intézkedés- és beruházási csomagra, és azt a szociális klímatervükként, a nemzeti energia- és klímaterveik aktualizált változatával együtt, az irányítási rendelettel összhangban kell benyújtaniuk.

2.7. A tagállamoknak az irányítási rendelettel összhangban a nemzeti energia- és klímatervek végrehajtásáról szóló kétéves előrehaladási jelentéseikben be kell számolniuk az Európai Bizottságnak a szociális klímaterveikben szereplő intézkedések és beruházások végrehajtása terén elért eredményekről.

2.8. Az Alapnak a tagállamok szociális klímatervein keresztül történő végrehajtása összhangban van a társadalmilag igazságos átállás előmozdítását célzó, más uniós eszközök által támogatott politikákkal és intézkedésekkel is. Ezek közé tartozik a szociális jogok európai pillérének cselekvési terve ( 3 ) , amelynek célja a társadalmilag összeegyeztethető és igazságos ökológiai átalakulás minden európai polgár számára, az Európai Szociális Alap Plusz (ESZA+), az (EU) 2021/1056 európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 4 ) szerinti, az igazságos átmenetre vonatkozó tervek, a 2010/31/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 5 ) szerinti, az épületek felújítására vonatkozó hosszú távú tagállami stratégiák, valamint az Energiaszegénységi Megfigyelőközpont, amely támogatja a tagállamok energiaszegénység csökkentésére és nyomon követésére irányuló erőfeszítéseit, valamint a kapcsolódó szakpolitikai kombinációkat az energiaszegénységről szóló európai bizottsági ajánlással ( 6 ) összhangban.

2.9. Az új kibocsátáskereskedelemből származó bevételek többsége a tagállamok nemzeti költségvetéseibe kerül, és az Európai Bizottság elképzelése szerint azokat az éghajlattal kapcsolatos célokra kell fordítani, például az új kibocsátáskereskedelem társadalmi hatásainak kezelésére. A tagállamokat arra ösztönzik, hogy ezeket a bevételeket, valamint az Európai Unió más programjaiból származó további forrásokat olyan intézkedésekre fordítsák, amelyek támogatják az ágazatok szociális szempontokkal összeegyeztethető dekarbonizációját.

2.10. Az Alap teljes pénzügyi dotációja a 2025–32-es időszakra folyó áron 72,2 milliárd EUR. Az Európai Bizottság hamarosan javaslatot fog előterjeszteni a 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről szóló rendelet célzott felülvizsgálatára, hogy az a 2025–2027 közötti időszakra 23,7 milliárd EUR összegű további európai uniós kiadásokat tartalmazzon. Ezeket a forrásokat a tervezettnél korábban kell rendelkezésre bocsátani az új kibocsátáskereskedelmi rendszer zökkenőmentes bevezetésének elindítása és kísérése érdekében.

2.11. Az új kibocsátáskereskedelmi rendszerhez való közvetlen kapcsolódása miatt az Alap pénzügyi dotációjának elvileg meg kell felelnie az épületeknek és a közúti közlekedésnek a kibocsátáskereskedelmi rendszerről szóló irányelv hatálya alá vonásából várható bevételek 25 %-ának.

2.12. Az Alap kötelezettségvállalásainak éves elosztását az Alap célkitűzéseivel összhangban kell kialakítani. Ennek eredményeképpen a pénzeszközök korai elosztásának profilja összhangban van az Alap azon célkitűzésével, hogy enyhítse a kibocsátáskereskedelmi rendszerről szóló irányelv kiterjesztett hatályának a pénzügyi szempontból kiszolgáltatottabb háztartásokra, a mikrovállalkozásokra és a közlekedést igénybe vevőkre gyakorolt hatását. A kiterjesztés következményeinek előrejelzése érdekében a támogatás már 2025-től elérhető.

2.13. A 2021. május 8-i portói nyilatkozat megerősítette az Európai Tanács elkötelezettségét a szociális Európa megvalósítása iránti munka mellett, valamint aziránti eltökéltségét, hogy a szociális jogok európai pillérének uniós és nemzeti szintű végrehajtását tovább fokozza, a vonatkozó hatáskörök, valamint a szubszidiaritás és az arányosság elvének kellő tiszteletben tartásával.

2.14. Az Alap végrehajtásának összhangban kell állnia a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvével, beleértve a csalások, például az adócsalás, az adóelkerülés, a korrupció és az összeférhetetlenség hatékony megelőzését és üldözését.

3. Az EGSZB általános megjegyzései

3.1. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) támogatja azokat a fontos lépéseket, amelyeket az európai zöld megállapodás által kitűzött, a klímasemlegességre és az éghajlatváltozás hatásaival szembeni rezilienciára vonatkozó célok 2050-ig történő elérése érdekében tettek. Elismeri, hogy az Európai Bizottság tudatában van annak, hogy az éghajlati válság és az energetikai átmenet nem pusztán technikai és strukturális, hanem társadalmi, gazdasági és elosztási kihívás is. Az EGSZB üdvözli a Szociális Klímaalapnak a jelen rendeletben foglaltak szerinti létrehozását, amelynek célja, hogy enyhítse az új szén-dioxid-árazás hatásait, és hogy forrásokat biztosítson a tagállamok számára a kibocsátáskereskedelemnek a pénzügyi szempontból kiszolgáltatottabb háztartásokra, a mikrovállalkozásokra és a közlekedést használókra gyakorolt negatív szociális és gazdasági hatásait kezelő intézkedéseik támogatásához. Az EGSZB azt is elismeri, hogy ezzel a rendelettel az Európai Bizottság hitelt érdemlően bizonyítja, hogy kész küzdeni az energiaszegénység és a mobilitás terén tapasztalható szegénység ellen.

3.2. Az EGSZB mindazonáltal meg van győződve arról, hogy a Szociális Klímaalap nem nyújt majd elegendő pénzügyi támogatást ahhoz, hogy felelősségteljesen tudjuk kezelni a szén-dioxid-árazás társadalmi-gazdasági hatásait. Egy 27 tagállamot magában foglaló heterogén gazdasági térségben egy hatékony és igazságos kompenzációs mechanizmus kialakításának hatalmas kihívása szélesebb körű kísérő intézkedéseket és forrásokat igényel uniós és nemzeti szinten egyaránt. Az EGSZB arra kéri a tagállamokat, hogy használják ki a Szociális Klímaalap és az egyéb rendelkezésre álló pénzügyi források közötti szinergiákat, és a lehető leghatékonyabban használják fel azt. Ugyanakkor a Szociális Klímaalap bevezetését a teljes „Irány az 55 %!” csomag összefüggésében kell vizsgálni.

3.3. Az EGSZB rámutat, hogy a tervezett éghajlatvédelmi intézkedések és azok hatásai tovább súlyosbíthatják a már meglévő egyenlőtlenségeket. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, a Tanácsot és a Parlamentet, hogy helyezzék az éghajlatváltozás mérséklésére irányuló intézkedéseik középpontjába az igazságos átmenet elvét.

3.4. Az „Irány az 55 %!” csomagban előirányzott intézkedések és átalakítási lépések hatalmas változásokat eredményeznek, és nem szabad szem elől téveszteniük az egyes tagállamok társadalmi és gazdasági helyzetét. Ellenkező esetben veszélybe kerülne ezen intézkedések társadalmi elfogadottsága. A csomagot kísérő intézkedéseket tagállami szinten már most meg kell vitatni és végre kell hajtani. Az igazságos ökológiai átalakulás elérése érdekében a hangsúlyt a mindenki számára igazságos átmenetre kell helyezni.

3.5. Az Alap volumene 2025 és 2032 között 72,2 milliárd eurót tesz ki, a közlekedési és az épületszektor kibocsátáskereskedelmi rendszeréből származó bevételek 25 százalékának felhasználásával. Az ETS ilyen mértékű kiterjesztése által támasztott kihívásokhoz képest ez nagyon kis összeg. Az EGSZB úgy véli, hogy a magasabb szén-dioxid ár meghatározásának célja semmiképpen sem a bevételek növelése, hanem a piaci magatartás alacsony kibocsátású technológiák irányába történő terelése. Ezért erős érvek szólnak amellett, hogy az Európai Bizottság és a tagállamok további pénzügyi forrásokat biztosítsanak. Ezenkívül a 2032-es határidő nem tűnik meggyőzőnek.

3.6. Néhány érdekelt fél, köztük a munkáltatókat és a munkavállalókat képviselő szociális partnerek szkeptikusan, sőt negatívan álltak a kibocsátáskereskedelem épületekre és a közúti közlekedésre való kiterjesztéséhez, és rámutatnak a fűtési és üzemanyagárak emelkedése által a hátrányosabb anyagi helyzetű háztartásokra, a közép-, kis- és mikrovállalkozásokra és a közlekedést igénybe vevőkre várhatóan gyakorolt társadalmi és gazdasági hatásra. Mindenáron meg kell akadályozni, hogy a lakosság kimaradjon az európai klímapolitikából, és el kell kerülni a „sárgamellényes” tüntetésekhez hasonló széles körű tiltakozások kirobbanását is. E tekintetben az Európai Bizottságnak alapos vizsgálatnak kell alávetnie terveit.

3.7. Az EGSZB sajnálja, hogy az Európai Bizottság nem elemezte a „Irány az 55 %!” csomag egyes tagállamokra, illetve a különböző ágazatokra gyakorolt hatását. Véleménye szerint a Szociális Klímaalap létrehozásával kapcsolatban külön hatásvizsgálatot kellett volna végezni.

3.8. Az alacsony jövedelmű háztartások már a jelenlegi rendszerben is különböző nehézségekkel szembesülnek, amelyekre a rövid távú támogatás mellett hosszú távú és így fenntartható megoldásokra van szükség. Az EGSZB véleménye szerint az EU-nak uniós szinten szilárd finanszírozásra van szüksége, amely enyhíti az éghajlat-politikai intézkedések társadalmi-gazdasági hatásait, és biztosítja az igazságos átmenetet. Ezért az EGSZB szerint a Szociális Klímaalap uniós szintű bevezetése is alapvetően szükséges, és azt nem szabad az épületekre és a közlekedésre vonatkozó kibocsátáskereskedelmi rendszer bevezetéséhez kötni. Az Európai Klímaalapítvány tanulmánya ( 7 ) alapján „egy kibővített ETS önmagában nem eredményezné a közúti közlekedés és az épületek tekintetében szükséges jelentős kibocsátáscsökkentést”.

3.9. Bár az EGSZB elvben üdvözli a javasolt Szociális Klímaalap létrehozását, rámutat, hogy annak finanszírozása az épületekre és a közlekedésre vonatkozó kibocsátáskereskedelmi rendszer bevezetésétől függ (26. cikk). A lakhatás és a mobilitás alapvető szükségletek, ezért ezek biztosítása az általános érdekű szolgáltatások közé tartozik. Az EGSZB aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az épületekre és a közlekedésre vonatkozó kibocsátáskereskedelmi rendszer költségei meghaladják az elérni kívánt előnyöket, valamint ellenőrizetlen és ezért egzisztenciát veszélyeztető árrobbanásokhoz vezethetnek. Az EGSZB ezért általánosságban kritikusan szemléli, hogy a Szociális Klímaalapot az épületekre és a közlekedésre vonatkozó kibocsátáskereskedelmi rendszer bevezetéséhez kötik, és üdvözölné, ha az uniós költségvetésben külön fejezetet szentelnének a zöld átállás társadalmi hatásának. Inkább a Szociális Klímaalap uniós szintű bevezetésére kell törekedni.

3.10. Az alap egyrészt szociális kompenzációs kifizetésekről, másrészt az elektromos járművekkel kapcsolatos ösztönzőkről, harmadrészt a töltőinfrastruktúrába történő beruházásokról és az épületek dekarbonizációjáról gondoskodik. Figyelembe kell azonban venni az alacsony jövedelmű háztartások szükségleteit, és a mobilitás villamosításához kapcsolódó intézkedéseknek mindenkire ki kell terjedniük és jövőorientáltnak kell lenniük, az alacsony jövedelmű háztartások számára is lehetővé téve az elektromos városi közlekedés vagy az olyan új üzleti modellek alkalmazását, mint az autómegosztás. Az EGSZB rámutat arra, hogy a kibocsátásmentes és az alacsony kibocsátású mobilitás előmozdítása kapcsán nemcsak az elektromos közlekedésre kell összpontosítani, hanem adott esetben más alternatív és alacsony költségű üzemanyagokat, például bioüzemanyagokat is elő kell mozdítani. Az EGSZB arra is rámutat, hogy amikor pénzügyi vagy műszaki okok miatt nem lehetséges a kibocsátásmentes alternatívák alkalmazása, akkor az alacsony kibocsátású megoldásokat kell támogatni. Ennek kapcsán az EGSZB hangsúlyozza, hogy az alacsony jövedelmű háztartások számára az lenne a legfontosabb, hogy régi, környezetszennyező autóikat üzemanyag-hatékonyabb járművekre cseréljék, ami az európai használtautó-piac alapos újraszabályozását igényli. Fontos, hogy az igazságos átmenet e szempontjait a tagállamok figyelembe vegyék a szociális klímaterveik kidolgozásakor, az Európai Bizottság pedig azok értékelésekor.

3.11. Az Alap tagállamok közötti elosztásának mérlegelésekor az Európai Bizottság olyan képletet keresett, amely figyelembe veszi a népesség nagyságát (beleértve a vidéki területek arányát), az egy főre jutó bruttó nemzeti jövedelmet, a veszélyeztetett háztartások arányát és a háztartások tüzelőanyag-égetésből származó kibocsátását. Az EGSZB attól tart, hogy ez még mindig nem lesz elegendő az országokon belüli és az országok közötti egyenlőtlenségek figyelembevételéhez. Egy viszonylag szegény tagállam, ahol az országon belüli egyenlőtlenség alacsonyabb, végül kevesebbet profitálhat, mint egy gazdag, de nagy egyenlőtlenségekkel küzdő tagállam.

3.12. A tagállamoknak a nemzeti energia- és klímaterveikkel együtt 2024-ig szociális klímaterveket kell benyújtaniuk, amelyekben meghatározzák a kiszolgáltatott csoportokat és intézkedéseket. Ebben az összefüggésben a vállalások és az intézményi kapacitások terén megmutatkozó jelentős különbségek felvetik a kérdést, hogy ez működni fog-e. Az, hogy a tagállamok a különböző nemzeti energia- és klímatervekben milyen módon kezelik az igazságos átmenetet, ízelítőt adhat abból, hogy mire számíthatunk. Az EGSZB ezért kéri, hogy a tagállamok vonják be a nemzeti szociális klímatervek kidolgozásába a szociális partnereket, a kereskedelmi kamarákat, a civil társadalmat, az ifjúsági szervezeteket, valamint a helyi és regionális önkormányzatokat.

3.13. Az EGSZB elismeri, hogy az Európai Bizottság ezzel a rendelettel – akárcsak számos más dokumentumban, például az energiaszegénységről szóló közleményben és ajánlásban (C(2020) 9600 final) vagy a télen közzétett európai épületkorszerűsítési programban (COM(2020) 662 final, SWD(2020) 550 final) – ismét nagy hangsúlyt fektet az energiaszegénység elleni küzdelemre. További erőfeszítésekre van azonban szükség.

3.14. Az Energiaszegénységi Megfigyelőközpont becslése szerint az Európai Unióban több mint 50 millió háztartás él energiaszegénységben. Az Európai Energiaszegénységi Megfigyelőközpont megállapításaira és az újonnan kidolgozott európai energiaszegénységi indexre alapozva az energiaszegénység felszámolására irányuló európai cselekvési tervet kell kidolgozni az érdekelt felekkel, többek között fogyasztóvédelmi szervezetekkel és a szegénység elleni küzdelemmel foglalkozó civil szervezetekkel (például az Európai Szegénységellenes Hálózattal) együttműködve annak érdekében, hogy a közszférabeli fellépés még inkább az energiaszegénység hátterében álló okokra irányuljon.

3.15. Ennek megfelelően mind nemzeti, mind európai szinten konkrét intézkedésekre van szükség az energiaszegénység ellen. Ezek közé tartozik az energiaszegénységben élő háztartások számára a fűtési felújításokhoz vagy a fűtési rendszerek cseréjéhez nyújtott támogatásokhoz való jobb hozzáférés, a kötelező alapellátási modellek és az energiaágazatban a fogyasztókat védő általános rendelkezések.

3.16. Ebben az összefüggésben az EGSZB felhívja a figyelmet a szociális jogok európai pillérének 20. alapelvére, amely kimondja: „Mindenkinek joga van jó minőségű alapszolgáltatásokat igénybe venni, ideértve a vízellátást, a szennyvízelvezetést, az energiaellátást, valamint a közlekedési, a pénzügyi és a digitális távközlési szolgáltatásokat. Gondoskodni kell a rászorulók támogatásáról, hogy igénybe tudják venni ezeket a szolgáltatásokat.”

3.17. Az EGSZB megjegyzi, hogy biztosítani kell az Alap forrásainak hatékony felhasználását, és meg kell akadályozni az Alapból támogatott intézkedésekkel kapcsolatos csalást, korrupciót és összeférhetetlenséget. A jogállamiság tekintetében üdvözli az Európai Bizottság által javasolt, a hatékony és eredményes belső ellenőrzési rendszerre vonatkozó intézkedéseket, valamint a jogosulatlanul kifizetett vagy visszaélésszerűen felhasznált összegek behajtására vonatkozó bejelentést.

3.18. Az EGSZB azt ajánlja, hogy a Szociális Klímaalap a többi eszközzel együtt átfogó, rendszerszintű eszköz legyen, amely kompenzálja a zöld átállás növekvő költségeit az EU és a tagállamok számára, és amely jelentősen hozzájárul a fenntarthatósági célok eléréséhez.

3.19. Az EGSZB további pontosítást kér az alap finanszírozásával kapcsolatban. A javaslat előirányozza, hogy a finanszírozás az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer változékony piacán alapuljon. Az EGSZB ezért nem érti, hogy miért szerepel a javaslatban egy 72,2 milliárd eurós fix összeg. Az alap költségvetését az árak volatilitása határozza majd meg. Ez többek között a stabilabb finanszírozás szükségességére mutat rá. Az EGSZB azt javasolja, hogy az Alapban vezessenek be részleges pénzügyi rugalmasságot a kibocsátási egységek árának tényleges alakulásától függően (amely során a kiosztás a növekvő árral együtt növekedhetne).

3.20. A földgáz és a villamos energia nagykereskedelmi árának erőteljes emelkedése hatalmas pénzügyi terheket ró a fogyasztókra. Az EGSZB nagyon jól tudja, hogy a Szociális Klímaalap középtávú választ jelent arra a problémára, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévők számára kompenzálni kell a zöld átállás magasabb költségeit. Az energiaárak alakulásának jelenlegi helyzete azonban azonnali megoldást igényel. Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság közleményét, amely „eszköztárat” ad a tagállamoknak ahhoz, hogy a földgáz és a villamos energia jelenlegi nagykereskedelmi áremelkedésének azonnali hatásait kezeljék, és erősítsék a jövőbeli ársokkokkal szembeni rezilienciát. A rövid távú nemzeti intézkedések közé tartozik a háztartásoknak nyújtott szükséghelyzeti jövedelemtámogatás, a vállalkozásoknak nyújtott támogatás és a célzott adócsökkentések. Annak érdekében, hogy a segítség összhangban legyen az eszköztárral, az EGSZB azt javasolja, hogy a Szociális Klímaalap hatókörét terjesszék ki a sérülékeny kis- és középvállalkozásokra. Az EGSZB támogatja az Európai Bizottságot a megújuló energiákba és az energiahatékonyságba történő beruházások támogatására, az energiatárolás és a gáztartalékok beszerzésére vonatkozó lehetséges intézkedések megvizsgálására, valamint a villamosenergia-piac jelenlegi szerkezetének értékelésére irányuló terveit illetően.

4. Részletes megjegyzések

4.1. Az EGSZB üdvözli azt a megközelítést, hogy a nemzeti tervek kidolgozása és végrehajtása során a nemek közötti egyenlőséget és a mindenki számára biztosított esélyegyenlőséget, valamint e célok, illetve a fogyatékkal élők számára biztosított akadálymentességgel kapcsolatos kérdések általános érvényesítését követik és támogatják, hogy senkit ne hagyjunk hátra. A tervezett szén-dioxid-árazás ugyanis különösen a nőket érinti, mivel az egyedülálló szülők 85 %-át ők teszik ki. Az egyszülős családokban különösen nagy a gyermekszegénység kockázata. Ebben az összefüggésben az EGSZB megismétli az Európai Bizottsághoz intézett azon kérését, hogy a lehető leghamarabb kezdeményezze az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló határozat felülvizsgálatát a szociális lakhatás célcsoportja tekintetében, és tegye egyértelművé, hogy a lakhatási politika nem korlátozódhat kizárólag a szegénységi küszöbhöz közeli személyek megsegítésének céljára, hanem megfelelő, hozzáférhető és hosszú távon megfizethető lakhatást kell biztosítania az európai lakhatási válság által érintett valamennyi polgár, különösen a hajléktalanok, a fiatal párok, az egyedülálló szülők vagy a sok gyermeket nevelő családok, a munkavállalók, valamint általában véve a középosztály számára ( 8 )

4.2. A fosszilis tüzelőanyagok árának emelkedése aránytalanul nagy mértékben érintheti azokat a pénzügyi szempontból kiszolgáltatottabb háztartásokat, a mikrovállalkozásokat és a közlekedési szolgáltatások felhasználóit, akik jövedelmük nagyobb részét fordítják energiára és közlekedésre, akik bizonyos régiókban nem rendelkeznek alternatív, megfizethető mobilitási és közlekedési lehetőségekkel, és akiknek esetleg nincs pénzügyi kapacitásuk a fosszilistüzelőanyag-fogyasztás csökkentésébe való befektetésre. Az EGSZB ezért üdvözli, hogy az Európai Bizottság javaslatának középpontjában a kiszolgáltatott helyzetben lévő háztartások, mikrovállalkozások és közlekedési felhasználók szükségletei állnak, ideértve a tömegközlekedéshez való ingyenes hozzáférés biztosítását vagy a kiigazított díjszabást, a keresleten alapuló fenntartható mobilitás előmozdítását és a közös mobilitási szolgáltatásokat. Ezenkívül arra kéri a tagállamokat, hogy támogassák a megfizethető, kibocsátásmentes, illetve alacsony kibocsátású mobilitási és közlekedési szolgáltatások fejlesztését és biztosítását. Az EGSZB úgy véli, hogy a személyszállítási közszolgáltatások nyújtása – a jogi lehetőségek keretein belül – a fenntartható és megfizethető mobilitás gerincét képezi. Ebben az értelemben az ökológiai és társadalmi követelményeknek jobban megfelelő közszolgáltatási kötelezettségekért nagyobb kompenzációra van szükség, ami viszont a nemzeti kormányok, régiók és önkormányzatok pénzügyi támogatását és pénzügyi eszközök létrehozását igényli.

4.3. Az „Irány az 55 %!” csomagban az Európai Bizottság többek között előírja a közúti közlekedés bevonását az EU kibocsátáskereskedelmi rendszerébe, ami azt jelenti, hogy középtávon a hagyományos motorizált magánközlekedési eszközök költségei emelkedni fognak, amennyiben azok fosszilis tüzelőanyaggal működnek. Az Európai Bizottság tisztában van azzal, hogy ez a lakosság bizonyos csoportjai számára hátrányos következményekkel jár. Ebben az összefüggésben foglalkozik a mobilitási szegénység kérdésével, rámutat a Szociális Klímaalapon ( 9 ) belüli kompenzáció szükségességére, és kezdeti javaslatokat tesz arra vonatkozóan, hogyan kellene ezt kialakítani. Az Európai Bizottság azonban nem ad becslést arra vonatkozóan, hogy ez hány embert érinthet az EU egész területén, és nem ad meghatározást vagy mutatókat a mobilitási szegénység meghatározására.

4.4. A vidéki területeken a mobilitásról és a munkába való visszatérésről szóló tanulmány (Mobility4Job ( 10 ) ) megállapította, hogy a munkanélküliek mindössze 50 százalékának állt bármikor rendelkezésére autó, míg a lakossági átlag 80 százalék volt. A Costs projekthez hasonlóan ez is azt mutatja, hogy a háztartások a jövedelemcsökkenésre többek között a magángépkocsin való spórolással reagálnak. Ez azt jelenti, hogy a mobilitási korlátok csak egy későbbi időpontban válnak láthatóvá, például álláskereséskor, amikor nem állnak rendelkezésre megfelelő mobilitási alternatívák, és a potenciális munkahelyek helyszínei nem érhetők el. A mobilitási költségek jövedelemhez viszonyított pusztán százalékos aránya ezért nem elegendő mutatója annak, hogy a mobilitási lehetőségek korlátozottsága fennáll-e, és ha igen, milyen mértékben. A mobilitási szegénység több változó kombinációjának a következménye: elsősorban a jövedelem és a gépkocsi birtoklásának kényszere, ha nem állnak rendelkezésre alternatív mobilitási lehetőségek.

Kelt Brüsszelben, 2021. december 9-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Christa SCHWENG

(1) COM (2020) 562 final.

(2) Az Európai Parlament és a Tanács 2003/87/EK irányelve (2003. október 13.) az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Unión belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról (HL L 275., 2003.10.25., 32. o.).

(3) Az Európai Tanács a 2021. június 24–25-i ülésén jóváhagyta.

(4) Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2021/1056 rendelete (2021. június 24.) az Igazságos Átmenet Alap létrehozásáról (HL L 231., 2021.6.30., 1. o.).

(5) Az Európai Parlament és a Tanács 2010/31/EU irányelve (2010. május 19.) az épületek energiahatékonyságáról (HL L 153., 2010.6.18., 13. o.).

(6) A Bizottság (EU) 2020/1563 ajánlása (2020. október 14.) az energiaszegénységről (C/2020/9600) (HL L 357., 2020.10.27., 35. o.).

(7) Európai Éghajlatvédelmi Alapítvány: Decarbonising European transport and heating fuels – Is the EU ETS the right tool? https://europeanclimate.org/wp-content/uploads/2020/06/01-07-2020-decarbonising-european-transport-and-heating-fuels-full-report.pdf.

(8) TEN/707 – A méltányos, fenntartható és hosszú távon megfizethető lakhatáshoz való egyetemes hozzáférés. (HL C 429., 2020.12.11., 93. o.)

(9) COM(2021) 568.

(10) Unterwegs zwischen Erwerbs- und Familienarbeit (54) – Portal der Arbeiterkammern und des ÖGB Verlags (A keresőtevékenység és a családi munka közötti úton (54) – A munkaügyi kamarák és az ÖGB Kiadó portálja).