C 294/33

P9_TA(2020)0034

Európai Központi Bank – 2018. évi éves jelentés

Az Európai Parlament 2020. február 12-i állásfoglalása az Európai Központi Bank 2018. évi éves jelentéséről (2019/2129(INI))

(2021/C 294/05)

Az Európai Parlament,

— tekintettel az Európai Központi Bank (EKB) 2018. évi éves jelentésére,

— tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere (KBER) és az EKB alapokmányára, és különösen annak 15. cikkére,

— tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 127. cikkének (1) és (2) bekezdésére, 130. cikkére, valamint 284. cikkének (3) bekezdésére,

— tekintettel az Európai Központi Bank elnöki tisztségére jelölt Christine Lagarde 2019. szeptember 4-i meghallgatására,

— tekintettel Mario Draghi 2019. szeptember 23-i, az Európai Központi Bank elnökeként az Európai Parlamenttel tartott monetáris párbeszédére,

— tekintettel a G7-ek stabil kriptopénzekkel foglalkozó munkacsoportjának „A globális stabil kriptopénzek hatásának vizsgálata” című, 2019. október 18-i jelentésére,

— tekintettel az EKB-nak az EKB 2017. évi éves jelentéséről szóló európai parlamenti állásfoglalás részét képező észrevételekkel kapcsolatos visszajelzésére,

— tekintettel a fenntartható finanszírozással foglalkozó magas szintű szakértői csoport „Egy fenntartható európai gazdaság finanszírozása” című, 2018. január 31-i végleges jelentésére,

— tekintettel a fenntartható finanszírozásról szóló, 2018. május 29-i állásfoglalására (1), valamint a fenntartható befektetések előmozdítását célzó keret létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatról szóló, 2019. március 28-i jogalkotási állásfoglalására (2),

— tekintettel az ENSZ 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlődési menetrendjére és a fenntartható fejlődési célokra,

— tekintettel az ENSZ Éghajlatváltozási Keretegyezménye keretében létrejött Párizsi Megállapodásra,

— tekintettel eljárási szabályzata 142. cikkének (1) bekezdésére,

— tekintettel a Gazdasági és Monetáris Bizottság jelentésére (A9-0016/2020),

A. mivel a Bizottság 2019. évi őszi gazdasági előrejelzése alapján a legfrissebb 2019-es számadatok tanúsága szerint a 2018. évi szintekről 2019-ben az euróövezetben 1,9 %-ról 1,1 %-ra, az EU-27-ben pedig a 2018-as 2,1 %-ról 2019-ben 1,4 %-ra lassult a GDP növekedése, ami a kereskedelmi feszültségek közelmúltbeli kiéleződésének, az ebből adódó bizonytalanságnak, valamint a brexitnek tudható be;

B. mivel az Eurostat adatai szerint 2019 augusztusában a munkanélküliségi ráta az EU-ban 6,2 %-os, az euróövezetben pedig 7,4 %-os volt, amelyek 2008 júliusa óta a legalacsonyabbnak számítanak; mivel a munkanélküliségi ráta az Európai Unión belül továbbra is egyenetlen képet mutat; mivel az ifjúsági munkanélküliség magas – az átlag kétszeresét meghaladó – aránya még mindig súlyos probléma, amelyet az Uniónak meg kell oldania; mivel a munkanélküliség terén továbbra is rendkívül markánsak a regionális egyenlőtlenségek, mind az egyes tagállamokon belül, mind a tagállamok között;

C. mivel az eurórendszer munkatársainak 2019. szeptemberi makrogazdasági előrejelzései szerint az euróövezet harmonizált fogyasztói árindex alapján (HICP) mért éves inflációja 2019-ben várhatóan 1,2 %-ot, 2020-ban 1,0 %-ot, 2021-ben pedig 1,5 %-ot fog elérni, és így nem teljesül a 2 %-os szint alatti, de ahhoz közeli inflációs rátákra irányuló cél; mivel az inflációs előrejelzések jelentős eltéréseket mutatnak az euróövezeten belül;

D. mivel 2018 végén az eurórendszer mérlegének mérete 4,7 billió eurós történelmi csúcsértéket ért el, és ily módon meghaladta az euróövezeti GDP 40 %-át, ami 4,25 %-os (0,2 billiós) növekedést jelent 2017 végéhez képest;

E. mivel 2018-ban az EKB nettó nyeresége 1,575 milliárd eurót tett ki, szemben a 2017. évi 1,275 milliárd eurós összeggel; mivel e növekedés főként az USD-portfólió és az eszközvásárlási program portfóliója utáni nettó kamatjövedelem emelkedésének tudható be;

F. mivel az euró erősebb szerepe és tartalékvalutaként történő fokozottabb használata egyfelől növelné az EU azon képességét, hogy a többi globális hatalomtól függetlenül alakítsa politikai irányvonalát, másfelől pedig kulcsfontosságú ahhoz, hogy Európa megőrizze gazdasági szuverenitását;

G. mivel ahhoz, hogy az euró globális szerepe erősödjön, az euróövezetnek először be kell bizonyítania, hogy képes ellenállni a recessziónak anélkül, hogy bármely tagállama (akár önként, akár más módon) államadósság-leírásokhoz folyamodna;

H. mivel az EUMSZ 127. cikkének (5) bekezdése szerint a KBER köteles támogatni a pénzügyi stabilitás fenntartását;

I. mivel a kkv-knak, amelyek továbbra is az uniós gazdaság és társadalmak gerincét adják, egyszersmind pedig erősebbé teszik a gazdasági és társadalmi kohéziót, további támogatásra van szükségük;

J. mivel a zöldkötvények globális kibocsátása a 2008-as kevesebb mint 1 milliárd euróról több mint 120 milliárd euróra nőtt 2017-ben, az euróban denominált nettó zöldkötvény-kibocsátás pedig 2013 óta a tízszeresére bővült; mivel fokozatosan megszűnt a zöldkötvények és az ipari ágazati kötvények összessége közötti felárkülönbözet;

K. mivel e pozitív tendencia ellenére a zöldkötvények továbbra is mindössze 1 %-át teszik ki az euróban denominált kötvények teljes kínálatának;

L. mivel a virtuális fizetőeszközökkel végrehajtott tranzakciók volumene drasztikusan nőtt, és kétségbe vonja a törvényes fizetőeszközök hagyományos rendszereinek fölényét; mivel a virtuális fizetőeszközök alternatív fizetési megoldások, nem pedig törvényes fizetőeszközök;

M. mivel a 2018. decemberi Eurobarométer felmérés szerint 2018-ban 75 %-ra nőtt az euró támogatottsága a lakosság körében;

Általános áttekintés

1. üdvözli az EKB szerepét az euró stabilitásának megőrzésében; kiemeli, hogy az EKB Szerződésekben meghatározott jogszabályi függetlensége jelenti az egyik előfeltételét annak, hogy a bank teljesíteni tudja az árstabilitás fenntartására vonatkozó mandátumát;

2. hangsúlyozza, hogy az euró – amellett, hogy tisztán gazdasági projekt – politikai projekt is; kiemeli a közös valuta visszafordíthatatlan jellegét; felhívja a figyelmet a Szerződésekben rögzített azon követelményre, hogy Dánia kivételével minden tagállamnak kötelessége bevezetni a közös valutát, amint teljesítette a maastrichti konvergenciakritériumokat; úgy véli, hogy a bankunióban való részvételt az euróövezethez csatlakozni kívánó országok számára előnyös lépésnek kell tekinteni;

3. aggodalmának ad hangot amiatt, hogy rövid gazdasági fellendülést követően az euróövezeti növekedés üteme a GDP 1,1 %-ára lassult le; aggodalmát fejezi ki továbbá az ipari termelés és a világkereskedelem bővülésének mérséklődése miatt is; megjegyzi ezért, hogy – amint azt Mario Draghi is hangsúlyozta – mind a megfelelő likviditási helyzetet, mind a monetáris politika bizonyos fokú lazaságát fenn kell tartani;

4. hangsúlyozza, hogy a fenntartható növekedés és az árstabilitás nem valósítható meg pusztán monetáris politikával, és hogy támogató költségvetési politikára, valamint szociális szempontból kiegyensúlyozott és a termelékenységet növelő strukturális reformokra is szükség van;

5. rámutat arra, hogy a laza monetáris politikára nem lehet a strukturális reformok helyettesítőjeként tekinteni;

6. kiemeli a KBER szakértői csoportjának az alacsony bérnövekedésre vonatkozó megállapításait ( 3 ) , amelyek a bérnövekedés és a javulást mutató munkaerőpiaci folyamatok közötti összefüggés hiányát elemezték; e megállapítások szerint az elmúlt évek alacsony bérnövekedése elsősorban a technológiai és a béralkuval összefüggő sokkokkal (utóbbira a béralku szerkezeti változása gyakorolt hatást, és az alkalmazottak tárgyalási pozíciójának gyengülését eredményezte), valamint a munkaerőpiaci szabályokkal magyarázható – mindenekelőtt a válság, valamint a kihasználatlan munkaerő, az alacsony inflációs értékek és a mérsékelt termelékenységnövekedés együttese által leginkább érintett országokban;

7. kiemeli, hogy az euró szerepének megerősítéséhez elengedhetetlenek a megfelelő strukturális feltételek, többek között: — az európai monetáris unió elmélyítése, azon költségvetési kapacitást is ideértve, amely képessé teszi az euróövezetet az anticiklikus stabilizációs eszköz biztosítására, — a bankunió megvalósítása, — a tőkepiaci unió megvalósítása;

8. felhívja a figyelmet azon követelményre, amely szerint Dánia kivételével minden uniós tagállam köteles bevezetni a közös valutát, amint teljesítette a maastrichti konvergenciakritériumokat; felkéri az EKB-t, hogy az euróövezeten kívüli tagállamokkal is folytassa eredményes együttműködését;

Monetáris politika

9. hangsúlyozza, hogy az EKB által bevezetett nyíltpiaci műveletek és nemkonvencionális monetáris politikai intézkedések hozzájárultak a gazdasági fellendüléshez, számos transzmissziós csatornán keresztül a finanszírozási feltételek javulásához, valamint az eszközosztályok széles skálája esetében a hozameséshez; felkéri az EKB-t, hogy továbbra is kövesse nyomon a mérlegeivel, az eszközár-inflációval, az erőforrások esetleges helytelen elosztásával, valamint a megtakarítók tekintetében jelentkező hátrányokkal kapcsolatos kockázatokat;

10. megjegyzi, hogy az EKB 2019. szeptember 12-én átfogó ösztönző csomagot jelentett be, amely magában foglalja az eszközvásárlási program keretében megvalósuló 20 milliárd euró/hó ütemű nettó vásárlásokat, a betéti kamat 10 bázispontos csökkentését, a tartalékok utáni kamatozás kétszintű rendszerét, valamint a célzott, hosszú lejáratú refinanszírozási műveletek (TLTRO-III) kedvezményesebb feltételekhez kötését; tudomásul veszi az egyetértés hiányát, és úgy véli, hogy az EKB vezetésének és Christine Lagarde elnökasszonynak törekednie kell az EKB Kormányzótanácsán belüli eltérő álláspontok közelítésére;

11. megjegyzi, hogy az EKB mennyiségi lazítási programjára alkalmazott 33 %-os kibocsátói korlátozás határokat szabhat az EKB azon képességének, hogy több tagállam kötvényét megvásárolja; véleménye szerint előfordulhat, hogy e kibocsátói korlátozást meg kell változtatni, mivel a megújított mennyiségi lazítási program nyílt végű, és egyes tagállamok esetében esetleg szükségessé tesz a 33 %-os határnál magasabb szintű kötvényvásárlásokat is; megjegyzi, hogy a mennyiségi lazítási programot úgy alakították ki, hogy a tagállamok kötvényeinek vásárlása arányban álljon az egyes tagállamok gazdaságának és népességének méretével;

12. tudomásul veszi, hogy az EKB Kormányzótanácsa mindaddig folytatni kívánja a lejáró értékpapírokból származó tőketörlesztések újbóli befektetését, amíg ez szükséges;

13. megjegyzi, hogy a bankok nettó kamatbevételét érintő negatív hatásokat mind ez ideig ellensúlyozták a bővülő banki hitelezésből, valamint a céltartalékok és veszteségek alacsonyabb költségeiből származó előnyök; kiváltképpen aggasztónak tartja a kis bankokat érintő nehézségeket; felkéri az EKB-t, hogy kísérje figyelemmel az eszközárbuborék esetleges kialakulását;

14. kiemeli, hogy a nagyon alacsony vagy negatív kamatlábak lehetőségekkel szolgálnak a fogyasztók, a vállalkozások – köztük a kkv-k –, a munkavállalók és a hitelfelvevők számára, akik élhetnek az erőteljesebb gazdasági lendület, az alacsonyabb munkanélküliség és a mérsékeltebb hitelfelvételi költségek nyújtotta előnyökkel; aggodalomra ad okot azonban az alacsony megtérülés, a gazdasági egyenlőtlenségek és az egyéni megtakarítók előtt álló kihívások következtében esetlegesen felmerülő, a nyugdíj- és biztosítási rendszerekre gyakorolt hatás; megjegyzi továbbá, hogy néhány tagállam nem használta ki az alacsony kamatok jellemezte környezetet költségvetésük konszolidálására és strukturális reformok végrehajtására;

15. tudomásul veszi az EKB Kormányzótanácsának azon szándékát, hogy mindaddig folytatja a lejáró értékpapírokból származó tőketörlesztések újbóli befektetését, amíg ez a kedvező likviditási helyzet és a fokozottan laza monetáris politika fenntartásához szükséges;

16. aggodalmának ad hangot az elhúzódó visszafogott inflációs nyomás, valamint a növekedés fenntartása érdekében az EKB monetáris politikájára való túlzott mértékű támaszkodás miatt, továbbá annak kapcsán, hogy az EKB jelenlegi eszköztára kínálta lehetőségek köre egyre szűkebb;

17. tudomásul veszi Mario Draghi elnöknek az EKB monetáris politikája és a tagállamok költségvetési politikái közötti nagyobb összhang megteremtését szorgalmazó felhívását, hangsúlyozva, hogy a makrogazdasági politikák kiegyensúlyozottabb kombinációja lehetővé tenné, hogy az alacsony kamatlábak a korábbiakban tapasztalttal azonos mértékű, de kevesebb mellékhatással járó ösztönzést biztosítsanak;

18. hangsúlyozza a központi bankok közötti – az Európai Unión belüli és nemzetközi szintű – együttműködés fontosságát az inflációs célok középtávú elérése szempontjából;

Az éghajlatváltozással szembeni intézkedések

19. emlékeztet arra, hogy az EKB-t mint uniós intézményt köti az éghajlatváltozásról szóló Párizsi Megállapodás, és ennek – mandátuma és függetlensége teljes tiszteletben tartása mellett – politikáiban is tükröződnie kell; üdvözli, hogy eszmecsere alakult ki a központi bankok és a felügyeleti hatóságok éghajlatváltozás elleni küzdelem támogatásában betöltött szerepéről; felkéri az EKB-t, hogy mandátuma és függetlensége teljes tiszteletben tartása mellett juttassa érvényre politikáiban a környezeti, társadalmi és irányítási alapelveket;

20. egyetért az EKB Igazgatóságának tagjai által kifejtett azon álláspontokkal, amelyek szerint a külső (többek között politikai) zavaroknak ellenálló, ténylegesen európai fizetési rendszereket kell kialakítani; felkéri az EKB-t, hogy folytassa az európai fizetési kezdeményezés (EPI) projektjével kapcsolatos munkáját az EU szuverenitása, valamint az összes felhasználó és szolgáltató számára biztosított gazdasági hatékonyság megőrzése, továbbá a tisztességes verseny szavatolása céljával;

21. tudomásul veszi Christine Lagarde, az EKB elnöke 2019. szeptember 4-i nyilatkozatát, amelyben támogatásáról biztosította a szén-dioxid-intenzív eszközöknek az EKB portfóliójából történő kivonását célzó fokozatos átmenetet, valamint üdvözölte az EKB-nak a környezetvédelmi szempontok pénzügyi rendszerben történő érvényesítésével foglalkozó hálózatban (NGFS) való részvételét, valamint azon kötelezettségvállalását, hogy segít meghatározni és felmérni a pénzügyi rendszer éghajlattal összefüggő kockázatoknak való kitettségét, és előmozdítja a pénzügyi rendszer környezetbarátabbá válását minden olyan esetben, amikor az nem gyengíti az EKB árstabilitási mandátumát és egyéb célkitűzéseit;

22. javasolja, hogy az EKB kezelje kutatási prioritásként azon kérdés vizsgálatát, hogy miként tud hozzájárulni a központi banki tevékenység és a bankfelügyelet a fenntartható gazdasághoz és az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez; javasolja, hogy e célból az EKB az NGFS mellett folytasson együttműködést más nemzetközi hálózatokkal is, különösen a fenntartható banki működés hálózatával ( Sustainable Banking Network ) és a felelős banki tevékenységre vonatkozó ENSZ-alapelvek kezdeményezésével;

23. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az EKB vállalatikötvény-vásárlásainak 62,1 %-ára azokban az ágazatokban kerül sor, amelyek az euróövezet üvegházhatásúgáz-kibocsátásának 58,5 %-áért felelnek; felkéri az EKB-t, hogy tanulmány keretében vizsgálja meg az eszközvásárlási program, különösképpen pedig a vállalati szektort érintő vásárlási program (CSPP) éghajlatváltozásra gyakorolt hatását, ami egyben az első lépést jelentené a CSPP társadalmi és környezeti szempontból fenntartható módon történő átalakítása felé; ezzel összefüggésben javasolja az EKB és az Európai Beruházási Bank közötti koordinációt szolgáló – az InvestEU-t is magában foglaló – keret létrehozását;

Egyéb szempontok

24. elismeri a mikro-, kis- és középvállalkozások Unión belüli jelentőségét; felkéri az EKB-t, hogy továbbra is tartsa szem előtt e vállalkozások hitelhez jutását, különösen annak tükrében, hogy pénzügyi helyzetük lassú ütemű javulást mutat; e tekintetben felhívja a figyelmet arra, hogy ösztönözni kell a köz- és magánberuházásokat az Unióban, ennek következtében pedig további erőfeszítéseket szorgalmaz a reálgazdaság finanszírozásának biztosítása érdekében;

25. felkéri az EKB-t, hogy folytassa arra irányuló előkészítő munkálatait, hogy az uniós pénzügyi piacok stabilitása biztosítva legyen minden esetlegesen felmerülő körülmény között és negatív következménnyel szemben, különösképpen az Egyesült Királyság Európai Unióból való kilépésével kapcsolatban, szem előtt tartva azt is, hogy egyes régiók és országok közvetlenebb módon érintettek, mint mások;

26. aggodalmát fejezi ki a bankunió késedelmes létrehozásából eredő kockázatok miatt, és felszólít a bankunió mielőbbi teljes körű megvalósítására; tudomásul veszi, hogy az EKB több alkalommal is szorgalmazta a bankunió harmadik pilléreként szolgáló európai betétbiztosítási rendszer létrehozását;

27. hangsúlyozza, hogy az EKB politikáinak és megközelítéseinek tiszteletben kell tartaniuk, valamint tükrözniük kell a szövetkezeti és a kölcsönösségi alapon működő bankok sajátos működési elveit és egyedi küldetését;

28. felszólít a tőkepiaci unió projektjének felgyorsítására a pénzügyi integráció elmélyítése, a kkv-k finanszírozáshoz jutásának javítása, a tőke Európán belüli hathatós mozgósításának lehetővé tétele érdekében, hogy ily módon elő lehessen segíteni – valamennyi polgár javát szolgálva – a reálgazdaságon belüli fenntartható növekedés támogatását, valamint meg lehessen erősíteni a pénzügyi stabilitást és az Unió sokkokkal szembeni ellenálló képességét; elismeri, hogy az EKB határozottan támogatja a tőkepiacok valódi uniójának létrehozását; üdvözli a „Next CMU” munkacsoport ezzel kapcsolatos közreműködését;

29. felkéri az EKB-t, valamint az összes felügyeleti hatóságot, hogy a pénzügyi ágazat stabilitására, integritására és biztonságára gyakorolt negatív hatások elkerülése érdekében javítsák a kriptoeszközök, valamint a kiberbiztonsággal és a pénzmosással összefüggő megnövekedett kockázatok nyomon követését; egyetért az EBH 2014/08. számú véleményével, amely a „virtuális pénznem” kifejezés használatának mellőzését javasolja, tekintve, hogy a „pénznem” szó használata több okból is félrevezető lehet;

30. tudomásul veszi Christine Lagarde-nak a kriptoeszközökre vonatkozó új szabályozáshoz fűzött, a Gazdasági és Monetáris Bizottság 2019. szeptember 4-i ülésén megfogalmazott észrevételeit, amelyek szerint „az EKB-nak és általában véve a központi bankoknak egyértelműen nyomon kell követniük e fejleményeket, és be kell kapcsolódniuk a szakpolitikai válaszintézkedésekre irányuló, folyamatban lévő nemzetközi munkába”; felkéri az EKB-t, hogy a Bizottsággal együttműködve értékelje az elektronikus pénzre, a pénzügyi eszközökre és a virtuális eszközökre vonatkozó uniós jogi és szabályozási keretrendszert annak érdekében, hogy átfogó keretrendszer álljon rendelkezésre a pénzügyi eszközök, szervezetek, illetve infrastruktúrák felügyeletéhez, a pénzmosás elleni küzdelemhez és a stabilitás biztosításához, valamint a határon átnyúló együttműködéshez és koordinációhoz; felkéri az EKB-t, hogy a Bizottsággal együttműködve hozza létre a szóban forgó új fizetőeszközök keretrendszerét, amely egyszersmind az innováció, a polgárok igényei, a pénzügyi stabilitás és a jogállamiság megőrzése közötti összhangot is megteremti;

31. üdvözli, hogy az EKB folyamatosan törekszik arra, hogy erősítse reagálási és helyreállítási képességeit a saját szervezete ellen irányuló kibertámadások esetére;

32. felkéri az EKB-t, hogy gondoskodjon a pénzügyi innováció – többek között a pénzügyi technológia – és a pénzügyi stabilitás közötti megfelelő egyensúlyról;

33. arra ösztönzi az EKB-t, hogy működjön együtt a Bizottsággal és valamennyi érintett érdekelt féllel az euró tartalékvaluta-szerepének megerősítése érdekében; úgy véli, hogy ez többféle csatornán keresztül, így például az intézményi képviselet vagy a jól teljesítő európai pénzügyi termékek révén is megvalósítható;

34. egyetért Christine Lagarde, az EKB elnökének azon kijelentésével, hogy időszerűvé vált és indokolt felülvizsgálni az EKB monetáris politikájának keretrendszerét annak biztosítása érdekében, hogy az EKB az árstabilitás fenntartására irányuló elsődleges célkitűzése veszélyeztetése nélkül megfelelő eszközökkel rendelkezzen az unióbeli átfogó szakpolitikák eredményesebb támogatásához; felkéri az EKB-t, hogy e folyamat részeként szervezzen nyilvános konzultációt, hogy az érdekeltek széles köre hozzájárulhasson észrevételeivel és visszajelzéseivel a felülvizsgálathoz; felkéri az EKB-t, hogy e felülvizsgálati folyamatba az Európai Parlamentet is vonja be; egyetért továbbá az EKB elnökével abban, hogy az EKB-nak jobban kell kommunikálnia a polgárok felé azt, hogy politikái milyen hatásokat eredményeznek;

35. rámutat arra, hogy az uniós polgárok számára fontos fizetőeszköz a készpénz; felkéri az EKB-t, hogy a pénzmosás, az adókijátszás, valamint a terrorizmus és a szervezett bűnözés finanszírozása elleni küzdelem céljából – a tagállamok előjogainak sérelme nélkül – alakítsa ki a jelentős tranzakciók megfelelőbb nyomon követését szolgáló rendszert;

36. üdvözli, hogy az EKB 2017 óta CSPP-állományának teljes jegyzékét közzéteszi, többek között a kibocsátók nevét is, csakúgy mint az állományra vonatkozó összesített adatokat országonkénti, kockázatonkénti, minősítésenkénti és szektoronkénti bontásban; sajnálatosnak tartja, hogy az eszközfedezetű értékpapír-vásárlási program (ABSPP) és a harmadik fedezettkötvény-vásárlási program (CBPP3) esetében nem került sor hasonló politika végrehajtására; ismételten rámutat arra, hogy nagyobb átláthatóságra van szükség, különösen a CBPP3 esetében, tekintettel a program jelentős méretére;

37. üdvözli a rövid lejáratú eurókamatláb, az euróövezeti pénzpiacok számára meghatározott új egynapos referencia-kamatláb bevezetését; felkéri az EKB-t, hogy ennek alakulásáról és piaci működéséről szóló első értékelését szerepeltesse következő éves jelentésében;

38. megjegyzi, hogy az EKB még nem vett fel görög kötvényeket a közszektor eszközeinek megvásárlására irányuló programba (PSPP), jóllehet Görögország javulást ért el az adósság fenntarthatósága, valamint a kötvénypiacokra való visszatérés tekintetében;

39. felhívja a figyelmet az EKB kamatdöntésekről szóló határozatainak technikai jellegére, valamint annak fontosságára, hogy a nyilvánosság támogassa e téren a szakértői döntéshozatalt; ennélfogva kifogásolja az EKB szakpolitikai döntéseinek átpolitizálását; felszólítja az összes politikust, továbbá a nemzeti központi bankok valamennyi tisztségviselőjét, hogy legyenek körültekintőek az olyan nyilvános nyilatkozattételeket illetően, amelyek alááshatják az EKB politikáiba vetett bizalmat és azok támogatottságát;

Elszámoltathatóság

40. üdvözli, hogy Mario Draghi elnöksége alatt nőtt az EKB Európai Parlament előtti elszámoltathatósága, és reméli, hogy Christine Lagarde elnökkel még fokozottabbá válik az elszámoltathatóság, a párbeszéd és a nyitottság azon kötelezettségvállalások alapján, amelyeket a Parlament Gazdasági és Monetáris Bizottsága előtt tartott, 2019. szeptember 4-i meghallgatásán tett;

41. indokoltnak tartja, hogy az Európai Számvevőszék bankfelügyelettel összefüggő ellenőrzései kapcsán az EKB megfelelő hozzáférést biztosítson dokumentumaihoz és információihoz; üdvözli ezzel összefüggésben az Európai Számvevőszék és az EKB között 2019 októberében létrejött egyetértési megállapodást, amely rögzíti az EKB felügyeleti tevékenységeinek Számvevőszék általi ellenőrzései során történő információmegosztás gyakorlati szabályait;

42. emlékeztet arra, hogy az Igazgatóság tagjainak jelölését körültekintően, teljes átláthatóság mellett és a Szerződéseknek megfelelően a Parlamenttel együtt kell előkészíteni; felkéri a Tanácsot, hogy a közeljövőben betöltendő álláshelyek teljes körét lefedve állítsa össze az előválogatott jelöltek nemek szempontjából kiegyensúlyozott listáját, és ezt ossza meg a Parlamenttel, hogy ily módon a Parlament jelentőségteljesebb tanácsadói szerepet tölthessen be a kinevezési folyamat során; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy mind ez ideig nem történt kellő előrelépés; emlékeztet az uniós gazdasági és monetáris ügyekkel kapcsolatos pozíciók jelöltjei közötti nemi egyensúlyról szóló 2019. március 14-i parlamenti állásfoglalás ( 4 ) 4. bekezdésében foglaltak jelentőségére, amelyek szerint a Parlament kötelezettséget vállalt arra, hogy nem veszi figyelembe az előválogatott jelöltek azon listáit, amelyek nem tartják tiszteletben a nemek közötti egyensúly elvét;

43. elismerve, hogy az elmúlt évtizedben az EKB feladatai kibővültek, és a különböző feltételek szerint alkalmazott, a ráruházott feladatai ellátásához szükséges munkaerő iránti igénye is megnőtt, kéri, hogy az emberi erőforrásokkal kapcsolatban felmerült problémákat a személyzet valamennyi tagja esetében méltányosan, átlátható módon és mielőbb oldják meg;

44. hangsúlyozza, hogy a pénzügyi világválság kezdete óta kibővült küldetésével összefüggésben ki kell bővíteni és hatékonyabbá kell tenni az EKB elszámoltathatóságát; megismétli az EKB nagyobb átláthatóságára, valamint a Parlament felé való elszámoltathatóságának növelésére irányuló felhívását; e célból készen áll az EKB elnökével folytatott monetáris párbeszéd formátumának javítására; elismeri az EKB e téren tett lépéseit, különösen az EKB valamennyi magas rangú tisztviselőjére vonatkozó egységes magatartási kódex elfogadását, amely előírja a kormányzótanácsi tagok érdekeltségi nyilatkozatainak közzétételét, valamint egyértelmű iránymutatásokat és átláthatósági követelményeket, továbbá az érdekelt felekkel való találkozókra vonatkozó megfelelő korlátozásokat határoz meg; véleménye szerint indokolt, hogy legalább a következő elemek részét képezzék a megerősített átláthatósági szabályoknak: — annak biztosítása, hogy a Számvizsgáló Bizottságnak és az Etikai Bizottságnak legyenek független tagjai; — a visszaélések bejelentésére vonatkozó új szabályzat elfogadása; — egyedi követelmények előírása az intézmény pénzügyi támogatási programok keretében, valamint a többoldalú fórumokon – például a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottságban – képviselt álláspontjait illetően;

45. üdvözli, hogy az EKB érdemi, részletes, szakaszonkénti visszajelzéssel szolgált a 2017. évi éves EKB-jelentésről szóló parlamenti állásfoglalásról; felkéri az EKB-t, hogy tartsa fenn és erősítse tovább az elszámoltathatóság iránti ezen elkötelezettségét, és továbbra is tegye közzé minden évben az EKB éves jelentéséről szóló parlamenti állásfoglalásra vonatkozó írásos visszajelzését;

46. hangsúlyozza, hogy az EKB javította kommunikációját; úgy véli azonban, hogy az EKB-nak folytatnia kell arra irányuló erőfeszítéseit, hogy minden állampolgár számára elérhetővé és érthetővé váljanak határozatai, valamint az euróövezeti árstabilitás fenntartása, ezáltal pedig a közös valuta vásárlóerejének megőrzése érdekében tett intézkedései;

o

o o

47. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak és az Európai Központi Banknak.

(1) Elfogadott szövegek, P8_TA(2018)0215.

(2) Elfogadott szövegek, P8_TA(2019)0325.

(3) Understanding low wage growth in the euro area and European countries (Az euróövezetbeli és európai országokbeli alacsony bérnövekedés okainak vizsgálata), EKB, Műhelytanulmányok-sorozat, 232. sz., 2019. szeptember. https://www.ecb.europa.eu/pub/pdf/scpops/ecb.op232~4b89088255.en.pdf

(4) Elfogadott szövegek, P8_TA(2019)0211.