14.

A szöveg a következő cikkel egészül ki: „20a. cikk A segítségnyújtásra szoruló hajók fogadására vonatkozó tervek (1) A tagállamok terveket készítenek a fennhatóságuk alá tartozó vizeken tartózkodó, segítségnyújtásra szoruló hajók okozta kockázatok kezelésére , és a hajók fogadásának valamint az emberi élet védelmének biztosítására; (2) Az (1) bekezdésben említett terveket az érintett felekkel való konzultációt követően az A.949(23) és A.950(23) IMO-határozat alapján dolgozzák ki, és azok legalább a következő elemeket tartalmazzák: a) a vészjelzések fogadásáért és kezeléséért felelős hatóság vagy hatóságok megnevezése; b) a helyzetértékeléssel és a segítségnyújtásra szoruló hajónak a kiválasztott menedékhelyen való fogadására vagy elutasítására vonatkozó döntéshozatallal megbízott illetékes hatóság megnevezése; c) információk azon tagállamok partvonaláról és minden olyan elemről , amely megkönnyíti a segítségnyújtásra szoruló hajó számára történő menedékhely kiválasztására vonatkozó gyors értékelést és döntéshozatalt , beleértve a környezeti, gazdasági és társadalmi tényezők, valamint természeti feltételek leírását is; d) a segítségnyújtásra szoruló hajó menedékhelyen való fogadására vagy elutasítására vonatkozó értékelési eljárások; e) a segítségnyújtáshoz, a mentéshez és a szennyezés elleni küzdelemhez megfelelő eszközök és berendezések; f) a nemzetközi együttműködésre és döntéshozatalra vonatkozó eljárások; g) a menedékhelyen fogadott hajók tekintetében alkalmazott, pénzügyi biztosítékra és felelősségre vonatkozó eljárások. (3) A tagállamok közzéteszik a 19a. cikkben említett illetékes hatóság, valamint a vészjelzések fogadására és kezelésére kijelölt hatóságok nevét és elérhetőségét . A tagállamok kérésre közlik a szomszédos tagállamokkal a tervekkel kapcsolatos vonatkozó információkat. A segítségnyújtásra szoruló hajók elhelyezésére vonatkozó tervekben meghatározott eljárások végrehajtásakor a tagállamok biztosítják, hogy megfelelő információk álljanak a műveletekben részt vevő felek rendelkezésére. A tagállamok erre irányuló kérése esetén a második és harmadik bekezdésnek megfelelően információban részesülőket, titoktartási kötelezettség terheli. (4) A tagállamok …-ig (11) tájékoztatják a Bizottságot az e cikk alkalmazásában hozott intézkedésekről. 20b. cikk Polgári jogi felelősség és a pénzügyi biztosítékok rendszere (1) A tagállamok határozzák meg a hajótulajdonosok polgári jogi felelősségi rendszerét és biztosítják, hogy a hajótulajdonosok saját felelősségük korlátozására vonatkozó jogát az 1996. évi egyezmény valamennyi rendelkezése szabályozza. (2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket azért, hogy minden, a lobogója alatt hajózó hajó tulajdonosa az 1996. évi egyezményben meghatározott plafonértékig pénzügyi biztosítékot nyújtson polgári jogi felelősségre vonhatóságáról. (3) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket azért, hogy a harmadik ország lobogója alatt hajózó hajók tulajdonosai a (2) bekezdés előírásainak megfelelően pénzügyi biztosítékot nyújtsanak, ha hajójuk belép a tagállam kizárólagos gazdasági övezetébe vagy azzal egyenértékű övezetébe. A szóban forgó pénzügyi biztosítéknak a biztosíték kérésének időpontjától számított legalább három hónapig érvényesnek kell lennie. 20c. cikk A tengerészek magára hagyása esetében alkalmazandó pénzügyi biztosíték (1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy minden lobogója alatt hajózó hajó tulajdonosa nyújtson pénzügyi garanciát az adott hajón alkalmazott vagy szerződtetett tengerészek magára hagyása esetében az A.930(22) IMO-határozattal összhangban a tengerészek érdekeinek védelme céljából. (2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy minden harmadik ország lobogója alatt hajózó hajó tulajdonosa az (1) bekezdés előírásainak megfelelően nyújtson pénzügyi biztosítékot, ha hajója belép az adott tagállam joghatósága alá tartozó kikötőbe vagy tengeri terminálba, vagy lehorgonyoz a joghatósága alá tartozó övezetben. (3) A tagállamok megbizonyosodnak arról, hogy a pénzügyi biztosíték-rendszer az A.930(22) IMO-határozattal összhangban hozzáférhető a tengerészek magára hagyása esetében. 20d. cikk A pénzügyi biztosítékról szóló igazolás (1) A 20b. és a 20c. cikkben hivatkozott pénzügyi biztosítékok meglétét és érvényességét egy vagy több igazolással kell bizonyítani. (2) Az igazolásokat a tagállamok illetékes hatóságai bocsátják ki, miután meggyőződtek arról, hogy a hajótulajdonos megfelel ezen irányelv előírásainak. Az illetékes hatóságoknak az igazolás kiállításakor azt is figyelembe kell venniük, hogy a biztosíték nyújtója folytat-e üzleti tevékenységet az EU területén. Ha egy, az egyik tagállamban hajólajstromba vett hajóról van szó, az igazolásokat a hajó lajstromba vétele szerinti tagállam illetékes hatósága bocsátja ki vagy hitelesíti. Ha egy harmadik országban hajólajstromba vett hajóról van szó az igazolásokat bármely tagállam illetékes hatósága kibocsáthatja vagy hitelesítheti. (3) Az igazolások kibocsátásának és érvényességének feltételeit, különösen a kiadás kritériumait és módjait, valamint a pénzügyi biztosítékot nyújtókkal kapcsolatos intézkedéseket a Bizottság határozza meg. Az ezen jogi aktus nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására vonatkozó intézkedéseket, beleértve a kiegészítéssel történő módosítást is a 28. cikk (2) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással kell elfogadni. (4) Az igazolások a következő adatokat tartalmazzák: a) a hajó neve és a lajstromozási kikötő; b) a hajótulajdonos neve és gazdasági tevékenységének székhelye; c) a biztosíték típusa; d) a biztosító vagy a biztosítékot nyújtó más személy neve és gazdasági tevékenységének székhelye, illetve adott esetben a biztosítást vagy biztosítékot nyújtó intézmény gazdasági tevékenységének székhelye; e) az igazolás érvényességi ideje, amely nem haladhatja meg a biztosítás vagy a biztosíték érvényességi idejét. (5) Az igazolásokat a kibocsátó állam hivatalos nyelvén vagy nyelvein kell kiállítani. Ha ezek közül egyik sem az angol vagy a francia, akkor a szöveget e nyelvek egyikére le kell fordítani. 20e. cikk A pénzügyi biztosítékról szóló igazolás bejelentése (1) Az igazolást a hajó fedélzetén kell elhelyezni és annak egy példányát a hajót lajstromba vevő hatóságnál letétbe kell helyezni, vagy ha a hajót nem az egyik tagállamban vették lajstromba, akkor az igazolást kibocsátó vagy hitelesítő állam hatóságánál. Az érintett hatóság az igazolás egy másolatát megküldi a 20i. cikkben meghatározott közösségi hivatalnak, amely csatolja azt a nyilvántartáshoz. (2) Egy tagállam kizárólagos gazdasági övezetébe vagy azzal egyenértékű övezetébe történő belépéskor az üzemeltető, a megbízott vagy a hajó kapitánya a 20b. cikkben említett esetekben a szóban forgó tagállam hatóságainak bejelenti, hogy a pénzügyi biztosítékról szóló igazolás a fedélzeten található. (3) Ha egy hajó egy tagállam joghatósága alá tartozó kikötőbe vagy tengeri terminálba tart vagy egy tagállam joghatósága alá tartozó övezetben kell lehorgonyoznia, az üzemeltető, a megbízott vagy a hajó kapitánya a 20c. cikkben említett esetekben a szóban forgó tagállam hatóságainak bejelenti, hogy a pénzügyi biztosítékról szóló igazolás a fedélzeten található. (4) Az (1) bekezdésben előírt információkat a tagállamok illetékes hatóságainak egymás között meg kell tudniuk osztani a SafeSeaNet-en keresztül. 20f. cikk Szankciók A tagállamok biztosítják ezen irányelvben foglalt szabályok betartását és azok megsértése esetére szankciókat vezetnek be. A szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük. 20g. cikk A pénzügyi biztosítékról szóló igazolás tagállamok közötti kölcsönös elismerése Minden tagállam elismeri a más tagállam felelősségi körében a 20d. cikknek megfelelően kibocsátott vagy hitelesített igazolásokat ezen irányelv minden alkalmazásában, és úgy tekinti azokat, mint a saját maga által kibocsátott vagy hitelesített igazolásokat, még abban az esetben is, ha nem tagállami lajstromba vett hajóról van szó. Egy tagállam bármikor kérhet konzultációt az igazolást kibocsátó vagy hitelesítő államtól, amennyiben úgy ítéli meg, hogy az igazoláson szereplő biztosító vagy kezes pénzügyi szempontból nem képes megfelelni az ezen irányelvben előírt kötelezettségeknek. 20h. cikk A polgári jogi felelősségi pénzügyi biztosítékot nyújtó elleni közvetlen fellépés A hajó által okozott kár megtérítésére vonatkozó összes kérelemmel közvetlenül a hajótulajdonos polgári jogi felelősségét lefedő pénzügyi biztosíték nyújtójához lehet fordulni. A pénzügyi biztosíték nyújtója ugyanolyan módon védekezhet, mint a hajótulajdonos, kivéve azt az esetet, amikor a hajótulajdonos csődbe megy vagy felszámolási eljárás alatt van. A pénzügyi biztosíték nyújtója arra a tényre is hivatkozhat, hogy a veszteség vagy a károk a hajótulajdonos szándékosan elkövetett mulasztásából következnek. Ugyanakkor védekezésében nem hozhat fel semmilyen indokot, amelyet felhasználhatott volna, ha a hajótulajdonos indított volna ellene eljárást. A pénzügyi biztosíték nyújtója a hajótulajdonost minden esetben kötelezheti az eljárásban való részvételre. 20i. cikk Közösségi hivatal Közösségi hivatalt hoznak létre, amelynek feladata, hogy a kiállított biztosítékról szóló igazolások teljes nyilvántartását vezesse, azok érvényességét ellenőrizze és megújítsa, illetve hogy a harmadik államok által nyilvántartásba vett biztosítékok valóságát ellenőrizze. 20j. cikk Pénzügyi biztosítékok és kompenzáció (1) A biztosításról szóló igazolás vagy a pénzügyi biztosíték hiánya nem mentesíti a tagállamokat a 20. cikk (1) bekezdésében említett előzetes helyzetértékelés és döntés alól, és önmagában nem elegendő ok arra, hogy egy tagállam megtagadja egy hajó menedékhelyen való fogadását. (2) Az (1) bekezdés sérelme nélkül ezen irányelv értelmében a tagállam egy hajó menedékhelyen való fogadásakor kérheti a hajó üzemeltetőjétől, ügynökétől vagy kapitányától a hajó által okozott károkért rá háruló felelősségre vonatkozó biztosítás vagy pénzügyi garancia igazolását. Az említett igazolás megkérése nem okozhat késedelmet a segítségnyújtásra szoruló hajó fogadásánál. (3) A 20. cikk (1) bekezdése szerinti döntés következtében a kikötő költségeinek és esetleges gazdasági veszteségének megtérítését a tagállamok biztosítják, ha a hajó tulajdonosa vagy üzembentartója ezen irányelvnek és a meglévő pénzügyi kompenzációs mechanizmusoknak megfelelően ezeket a költségeket és veszteségeket ésszerű időn belül nem téríti meg. ”