Ezekkel az átruházott hatáskörökkel a Bizottság az V. melléklet következő aspektusait is naprakésszé teheti: a szakorvosi és a fogszakorvosi képzések minimális időtartama, a szakorvosi és a fogszakorvosi képzések kategóriái, valamint a képzési minimumkövetelményeknek megfelelő képesítés megszerzését tanúsító okiratok felsorolása.

Ez a jelentés a felülvizsgált irányelv 60. cikkének (2) bekezdésén alapul. A jelentés az uniós jog e tárgykört érintő korszerűsítésének valamennyi fontos vonatkozására kiterjed, így többek között a 60. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében említett konkrét végrehajtási problémákra (az európai szakmai kártyára, az „ágazati” foglalkozásokhoz tartozó ismeretek, képességek és készségek korszerűsítésére, a közös képzési elvekre) is. A jelentés ismerteti a romániai ápolóknak szánt különleges továbbképző program eredményeit, amelyek a romániai általános ápolókra alkalmazandó, a szerzett jogok rendszerével kapcsolatos rendelkezések felülvizsgálatának alapját fogják képezni. A jelentés záró szakasza több következtetést terjeszt elő.

A tagállamoknak tájékoztatást kellett adniuk a létező szabályozott szakmáikról és azokról a szakmákról, amelyek esetében az első alkalommal történő átmeneti és alkalmi jellegű szolgáltatásnyújtás előtt a képesítéseket előzetesen ellenőrizni kell, és kötelesek voltak ezen információkat naprakészen tartani. Ezen túlmenően a tagállamok kölcsönösen értékelték a szabályozott szakmák gyakorlásának megkezdését és gyakorlását korlátozó, általuk létrehozott akadályokat. A felülvizsgált irányelv folyamatosan teljesítendő kötelezettségként azt is bevezette a tagállamok számára, hogy jelentést kell tenniük a felszámolt vagy enyhített követelményekről, illetve az új vagy módosított követelményekről, azok arányosságának indokolásával együtt.

Az irányelv a belső piaci információs (IMI-) rendszer használatát azigazgatási információcseréhez és a harmonizált képzési minimumkövetelmények teljesítéséhez szükséges képesítések – vagyis a felülvizsgált irányelv V. mellékletében felsorolt képesítések – bejelentéséhez is kötelezővé teszi. Ezenfelül az IMI az irányelv legutóbbi felülvizsgálatával bevezetett két új eszköz – az európai szakmai kártya és a riasztási mechanizmus – működtetésére szolgáló platform.

A felülvizsgált irányelv azt is lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a nyelvismeret szisztematikus ellenőrzését kizárólag olyan szakmák esetében végezzék el, amelyek gyakorlása kihatással van a betegek biztonságára. A nyelvismeret ellenőrzésére kizárólag azt követően kerülhet sor, hogy a fogadó tagállam elismerte a képesítést, az ellenőrzésnek a fogadó tagállam egy hivatalos vagy közigazgatási nyelvének ismeretére kell korlátozódnia, és arányban kell állnia a folytatni kívánt tevékenységgel.

A felülvizsgált irányelv azt is egyértelművé tette, hogy az átmeneti vagy alkalmi jellegű szolgáltatásnyújtásra vonatkozó előzetes nyilatkozat benyújtása feljogosítja a szolgáltatásnyújtókat arra, hogy a fogadó tagállam egész területén megkezdjék szakmájuk gyakorlását és gyakorolják szakmájukat. Felülvizsgálat tárgyát képezte az a határidő is, amelyet a felülvizsgált irányelv 7. cikkének (4) bekezdése a közegészségügy és a biztonság területére vonatkozó szakmák esetében ír elő a szakmai képesítések első szolgáltatásnyújtás előtti ellenőrzésére.

Az általános elismerési rendszer létrehozása esetében és az átmeneti szolgáltatásnyújtás esetében is az adott szakmát nem szabályozó országból származó szakembereknek a továbbiakban nem kell igazolniuk az előző tíz év során szerzett két év szakmai tapasztalatot (egy év előírt szakmai tapasztalat elegendő).

A felülvizsgált irányelv az elismerésre szolgáló általános rendszer keretében történő elismerése irányuló kérelmek elbírálása során felmerülő konkrét problémákra is kitért, nevezetesen a képesítési szintek korszerűsítése, a szakemberek nem szabályozó és szabályozó tagállamok közötti mobilitása, valamint a kompenzációs intézkedések szervezése tekintetében. A felülvizsgált irányelv különösen azt biztosította, hogy a hatóságok a képesítési szinteket kizárólag kezdeti összehasonlító teljesítményértékelésre szolgáló eszközként használhatják, valamint azt, hogy a szintek közötti puszta eltérések nem használhatók az elismerés iránti kérelmek elutasításának indokaként. A tagállamok a továbbiakban nem írhatnak elő kompenzációs intézkedéseket rövidebb képzési időtartam alapján (igazolniuk kell a képzések közötti lényeges eltéréseket). A nemzeti hatóságoknak megfelelően meg kell indokolniuk a kompenzációs intézkedések alkalmazását és biztosítaniuk kell az alkalmassági vizsgák rendszeres megszervezését.

Ezenfelül 2019. június 6-án mind a 28 tagállam külön felszólító levelet kapott a szolgáltatási irányelv szerinti egyablakos ügyintézési pontjaik működésének javítására vonatkozóan. Ez a képesítések elismeréséhez kapcsolódó információkra és eljárásokra is kiterjedt (a felülvizsgált irányelv 57. és 57a. cikke) annak érdekében, hogy felhasználóbarát egyablakos ügyintézési pontokat lehessen biztosítani a szolgáltatásnyújtók és a szakemberek számára. A kötelezettségszegési eljárások még jelenleg is folyamatban vannak.

Bár ez a jogérvényesítési tevékenység a 2013/55/EU módosító irányelv által bevezetett legfontosabb változtatásokra irányult, a felülvizsgált irányelv nemzeti jogi keretek közötti általános végrehajtására is kitért. Ez volt a szakmai képesítések nemzeti jogi keretének az irányelv szerinti első szisztematikus és átfogó értékelése.

2019. január 24-én a Bizottság második körben 27 tagállam ellen indított kötelezettségszegési eljárást (2. tétel) azzal kapcsolatban, hogy nemzeti szabályaik és gyakorlataik megfelelnek-e az irányelv más fontos rendelkezéseinek. Az eljárások többek között a következőkre vonatkozó szabályoknak való megfelelésre irányultak: a letelepedés szabadsága, a szolgáltatásnyújtás szabadsága, a harmonizált képzési minimumkövetelmények alapján feltétel nélküli elismerésre jogosult szakmák, dokumentáció és formai követelmények, a szakmai gyakorlatok elismerése és igazgatási együttműködés. 2019. november 27-én a Bizottság 22 tagállamnak indokolással ellátott véleményt, négy tagállamnak pedig újabb felszólító levelet küldött. Ezek az eljárások még jelenleg is folyamatban vannak.

A 2013/55/EU módosító irányelv átültetésének határideje 2016. január 18. volt. A tagállamok többsége nem fejezte be az átültetést a határidőig. A tagállamok 2016–2018 közötti időszakra vonatkozó kétéves jelentései szerint a nem centralizált végrehajtási megközelítést (szövetségi, regionális vagy tartományi jogszabályokat) alkalmazó tagállamok több adminisztratív teherrel szembesültek amiatt, hogy jelentős mennyiségű joganyagot kellett kiigazítaniuk, valamint több felelős hatósággal kellett együttműködniük, illetve több felelős hatóságot kellett bevonniuk. A viszonylag kevés elismerési határozatot hozó tagállamok az elismerési folyamatok bonyolultságát és azt jelezték, hogy nehézségeik merültek fel a szükséges szaktudás felkutatása és megőrzése terén.

A Bizottság (egy külső vállalkozó segítségével) a tagállamok által bejelentett nemzeti jogszabályok minőségének (megfelelőségének) részletes ellenőrzését is elvégezte.

Elismerve, hogy a felülvizsgált irányelv megfelelő és időben történő végrehajtása kulcsfontosságú volt a korszerűsítés sikere és a képesítések elismerésére vonatkozó új keretrendszer szempontjából, a Bizottság minden tőle telhetőt megtett a tagállamok munkájának támogatása érdekében. Az irányelv által létrehozott szakértői csoport rendszeresen ülésezett, és a Bizottság kétoldalú értekezleteket tartott a tagállamokkal. A korszerűsítési munka legfontosabb aspektusaira irányuló figyelemfelkeltés és véleménycsere érdekében a Bizottság magas szintű konferenciát szervezett az Európai Parlament, a Tanács, valamint több szakmai szervezet és illetékes hatóság aktív részvételével. Technikai szinten a Bizottság az átültetéshez kapcsolódóan több munkaértekezletet szervezett a tagállami szakértőkkel a legfontosabb módosítások megvitatása érdekében, és a nemzeti végrehajtással foglalkozó munkaértekezleteken vett részt. A Bizottság a végrehajtási tervben vázolt intézkedésekkel összhangban (lásd a bizottsági szolgálati munkadokumentum I. részét) kérésre továbbra is segítséget nyújtott a tagállamoknak.

A felülvizsgált irányelv 21a. cikkének (4) bekezdése alapján a Bizottság felhatalmazást kap arra is, hogy a felülvizsgált irányelv V. mellékletében felsorolt, előírt képesítések megszerzését tanúsító – a feltétel nélküli elismerés alapját képező – okiratok jegyzékét módosító, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el.

2019. november 12-én az érdekelt felek részvételével munkaértekezletre került sor Brüsszelben, ahol ismertették a tanulmány előzetes eredményeit, és azokat megvitatták a nemzeti hatóságokkal, képzési intézményekkel, valamint a szakma nemzeti és EU-/EFTA-szintű képviselőivel. 2019. november 27-én az előzetes eredményekről a tagállamokkal is folytak egyeztetések a szakmai képesítések elismerésével foglalkozó nemzeti koordinátorok közreműködésével. 2020. január 21-én az előzetes eredményeket megbeszélés céljából ismertették a szakmai képesítések elismerésével foglalkozó koordinátorcsoport ülésén.

A tanulmány az összes uniós és EFTA-államban (Izland, Liechtenstein, Norvégia és Svájc), valamint az Egyesült Királyságban fel fogja térképezni az általános ápolók elméleti képzése és klinikai gyakorlata, valamint a képzésük során elsajátítandó ismeretek és készségek tekintetében hatályos nemzeti követelményeket. A feltérképezés a felülvizsgált irányelv szerint megállapított képzési minimumkövetelményeken túlmutató, hatályos tagállami követelmények feltárására összpontosít, és felméri, hogy ezek a követelmények az általánosan elismert tudományos és műszaki fejlődéshez alkalmazkodást tükröznek-e. A tanulmányban szerepelni fog a feltérképezett követelmények értékelése, és arra vonatkozó javaslatokat is fog tartalmazni, hogy szükséges-e az általános ápolók számára előírt ismeretekre és készségekre vonatkozó követelmények, valamint tantárgyjegyzékek felülvizsgálata.

A síoktatók számára kidolgozott közös képzési vizsgát az összes érdekelt uniós ország síoktatóit képviselő szervezetekkel folytatott szoros egyeztetés keretében dolgozták ki. A síoktatói képesítések hivatalos uniós jogi eszköz szerinti, feltétel nélküli elismerésére vonatkozó önkéntes keretről van szó. A megfelelő képesítéssel rendelkező síoktatók a technikai képességeik felmérésére irányuló vizsgát és a biztonsággal kapcsolatos kompetenciáik felmérésére irányuló vizsgát tehetnek. E szabványosított vizsgák sikeres teljesítése lehetővé teszi a síoktatók számára a feltétel nélküli elismerést, ugyanakkor magas szintű képzést és készségeket garantál. Az (EU) 2019/907 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet azonban nem harmonizálja a nemzeti képzéseket, és további szabályozást sem ír elő a tagállamok számára. A közös képzési vizsgán alapuló képesítéssel nem rendelkező síoktatók esetében továbbra is a felülvizsgált irányelv szerinti képesítés-elismerési rendszer alkalmazandó.

A felülvizsgált irányelv V. mellékletében felsorolt szakmák bejelentésére szolgáló IMI-modulokat 2014-ben vezették be, amelyek a tagállamok állandó képviseleteinek közreműködésével folytatott hivatalos levelezésre épülő korábbi bejelentési rendszert váltották fel. A Bizottság erre a célra szakmaspecifikus IMI-modulokat fejlesztett ki, amelyek a felülvizsgált irányelv hatálybalépése óta elérhetőek. A képesítés-megnevezések IMI-n keresztül bejelentett változásainak több mint 70 %-a már megtalálható felülvizsgált irányelv – időről időre kiadott, felhatalmazáson alapuló bizottsági határozatokkal naprakésszé tett – V. mellékletében. Ebben az összefüggésben az V. melléklet Bizottság általi naprakésszé tételének elengedhetetlen előfeltétele, hogy a tagállamok időben bejelentsék az IMI-n keresztül a képesítések megnevezésének változásait.

A tagállamok kétéves jelentéseiben legtöbbször említett nehézségek egyike az, hogy több tagállam eredménytelenül használja az IMI-információkéréseket. A nemzeti hatóságok szerint az információcserék eredményesebbek lehetnének, egyes tagállamok válaszadási ideje túlságosan hosszú, illetve egyes esetekben nem érkezett kielégítő válasz, különösen a saját tagállamban nem szabályozott szakmák esetében, illetve a szabályozott oktatást és képzést vagy a szakmai tapasztalat ellenőrzését érintő esetekben. Felvetődött az is, hogy néhány tagállam nem használja következetesen az IMI-t egyértelműsítés kérelmezésére, így több terhet rónak a szakemberekre.

A bizottsági szolgálati munkadokumentum IV. részének 1. szakasza statisztikai adatokat közöl az IMI-platform irányelv szerinti használatáról. Ezekből egyértelműen kiderül, hogy az IMI általános igazgatási együttműködéshez történő használata időarányosan egyenletesen növekszik (a bizottsági szolgálati munkadokumentum IV. részének 1. ábrája), és csaknem megnégyszereződött azóta, amióta a használata 2016-ban kötelezővé vált (a bizottsági szolgálati munkadokumentum IV. részének 2. ábrája). Eltérések vannak azonban az egyes tagállamok tevékenységei tekintetében, egyesek proaktív kérésküldők, míg mások többnyire kérésfogadók (a bizottsági szolgálati munkadokumentum IV. részének 3. ábrája). Bár az átlagos válaszadási arány továbbra is meglehetősen magas (96 % feletti), néhány tagállam esetében a válaszadási arányok láthatóan alacsonyabbak. A tagállamok között a legtöbb eltérés az átlagos válaszadási idejükben van (a bizottsági szolgálati munkadokumentum IV. részének 4. ábrája).

A 2013/55/EU módosító irányelv hatálybalépésével az IMI használata kötelezővé vált az igazgatási információcserékhez, valamint a felülvizsgált irányelv V. mellékletében felsorolt harmonizált képzési minimumkövetelményeknek megfelelő képesítések megnevezésének bejelentéséhez is.

Fontos rámutatni arra is, hogy a kétéves jelentésekben egyes tagállamok felvetették a részleges gyakorlás megkezdésének alkalmazásával kapcsolatos problémát olyan esetben, ahol a rendelet csak védett szakmai címeket állapít meg (tekintettel arra, hogy a részleges gyakorlás megkezdése lényegében a szakmai tevékenységek gyakorlásának megkezdésére vonatkozik, az adott szakmák gyakorlásához tartozó címekre nem).

Az első probléma bizonyos szakmáknak a részleges gyakorlás megkezdésére vonatkozó elvből való kizárását érintette. Bár a részleges gyakorlás megkezdésére vonatkozó rendelkezések nem alkalmazandók a szakmai képesítésük feltétel nélküli elismerésére jogosult szakemberekre (például orvosokra, ápolókra, kisipari/kereskedelmi szakemberekre, illetve a közös képzési elvek érvényesítésére jogosult szakemberekre), a felülvizsgált irányelv rendelkezéseinek nem célja, hogy a részleges gyakorlás megkezdése kizárólagos jelleggel az „ágazati” foglalkozások tevékenységeinek elkülöníthető részeihez kerüljön. A részleges gyakorlás megkezdésének elvéből való kategorikus kizárás nem lenne összhangban az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatával vagy az arányosság elvével az alapvető szabadságok értelmében. A probléma tíz tagállamnál vetődött fel. Bár számos tagállamban előrelépés történt, más tagállamokkal még jelenleg is megbeszélések folynak.

Az európai szakmai kártya és a riasztási mechanizmus

Az IMI az irányelv legutóbbi felülvizsgálata által bevezetett két új eszköz – az európai szakmai kártya (EPC) és a riasztási mechanizmus – működése szempontjából sikeres platformmá vált.

A felülvizsgált irányelv bizonyos szakmák esetében megállapította a riasztási mechanizmus és az európai szakmai kártya jogalapját. Ezt követően a Bizottság 2015-ben végrehajtási rendeletet fogadott el, amely öt szakma (ápoló, gyógyszerész, gyógytornász, ingatlanügynök és hegyi túravezető) esetében 2016. január 18-tól bevezette az európai szakmai kártyát.

A Bizottság mindkét új eszköz működését szorosan nyomon követte. A Bizottság a két eszköz bevezetése után két évvel értékelte az érdekelt felek által az európai szakmai kártya és a riasztási mechanizmus alkalmazása során szerzett tapasztalatokat. Megállapításait, valamint az azokat alátámasztó statisztikai adatokat a 2018. április 9-i bizottsági szolgálati munkadokumentumban (a továbbiakban: 2018. évi bizottsági szolgálati munkadokumentum) tette közzé. A 2018. évi bizottsági szolgálati munkadokumentum rámutat, hogy a tagállamok és az érdekelt felek pozitívan ítélték meg az európai szakmai kártyát és a riasztási mechanizmust, bár kiemeli, hogy fontos a folyamatos jogi és műszaki iránymutatás és a platform funkcióinak finomhangolása.

E jelentés nem ismétli meg a 2018. évi bizottsági szolgálati munkadokumentum részletesen elolvasható megállapításait. Mivel azonban a munkadokumentum közzététele óta változtak az alátámasztó statisztikai adatok, az e jelentést kísérő szolgálati munkadokumentum IV. részének 3. szakasza naprakész áttekintést nyújt az adatokról, többek között a közelmúltbeli 2018–2019-es időszakra kiterjedően is.

A Bizottság folyamatban lévő jogérvényesítési munkája a tagállamok kétharmadában (18) az európai szakmai kártyára vonatkozó rendelkezések betartását érintő problémákat, a tagállamok több mint felében (15) pedig a riasztási mechanizmus végrehajtását érintő problémákat kezeli. A 7. ábra a meg nem feleléssel kapcsolatos alapvető problémákat szemlélteti.





7. ábra: Azon tagállamok száma, amelyek az európai szakmai kártya (EPC) tekintetében felmerült meg nem feleléssel kapcsolatos alapvető problémákkal szembesülnek (2020. március)

A tagállamok által bejelentett átültető intézkedések Bizottság általi értékelése során az európai szakmai kártya vonatkozásában feltárt problémák leginkább technikai jellegűek voltak és eljárási szabályokkal függtek össze. Problémaként merült fel többek között az, hogy a jogszabályokban nem szerepeltek vagy rosszul szerepeltek a határidők, és nem rendelkeztek a hallgatólagos elismerésről minden olyan esetben, amikor azt a felülvizsgált irányelv előírja. Néhány esetben az európai szakmai kártyára vonatkozó szabályokat bizonyos szakmák esetében vagy az adott tagállam területének egyes részein nem ültették át. A Bizottság kötelezettségszegésre figyelmeztető levelei nyomán a tagállamok előrelépést tanúsítottak a meg nem feleléssel kapcsolatos összes ügy rendezésében (lásd a bizottsági szolgálati munkadokumentum III. részében az európai szakmai kártyához kapcsolódó táblázatot).

A tagállamok kétéves jelentései szerint az IMI-n belüli EPC-dokumentumtár alapvető jelentőségű az EPC-eljárás megfelelő működése szempontjából. Az EPC-dokumentumtár egy olyan adatbázis az IMI-n belül, amelyben minden tagállam bejelenti a dokumentumokkal kapcsolatos követelményeit és az EPC-eljárásokhoz tartozó kérelmezési díjait. A kétéves jelentésekben szereplő tagállami visszajelzések alapján azonban egyes tagállamok nem jelentik be az EPC-dokumentumtárba a dokumentumokkal kapcsolatos összes követelményüket. Más tagállamok pedig nem veszik figyelembe a végrehajtási rendeletben a nem megengedett dokumentumigénylésekre vonatkozóan megállapított szabályokat. A kétéves jelentések szerint továbbra is hiányzik a kölcsönös bizalom az illetékes hatóságok között (például a hatóságok további dokumentumokat kérnek akkor is, ha nem merülnek fel kétségek, illetve anélkül, hogy először felvennék a kapcsolatot a másik tagállam hatóságával).

Az európai szakmai kártya tekintetében több tagállam az átmeneti vagy alkalmi jellegű szolgáltatásnyújtás egyértelműbb fogalommeghatározását is kérte. Megjegyzendő, hogy az átmeneti jellegű szolgáltatásnyújtás esetében az európai szakmai kártya csupán helyettesíti a felülvizsgált irányelv 7. cikke szerinti előzetes nyilatkozatot (azaz a tervezett jövőbeli tevékenységekre vonatkozó nyilatkozatot), ezért nem kezelendő eltérően. Ennek megfelelően az átmeneti jellegű szolgáltatásnyújtáshoz tartozó európai szakmai kártya nem utasítható el a hiányzó kísérő dokumentumoktól, a jogszerű letelepedés bizonyításának elmulasztásától vagy a felülvizsgált irányelv 7. cikke szerinti egyéb lényeges októl eltérő indokkal. A fogadó tagállam területén korábban folytatott szakmai tevékenységek időtartama és jellege különösen nem használható fel kizárólagos okként az európai szakmai kártya kiadása elutasításának megindokolásához. A tagállamoknak lehetőségük van arra, hogy más felügyeleti intézkedést hozzanak az alkalmazandó nemzeti szabályokat megsértő szakemberek felderítése és szankcionálása érdekében.

8. ábra: Azon tagállamok száma, amelyek a riasztási mechanizmus tekintetében felmerült meg nem feleléssel kapcsolatos alapvető problémákkal szembesülnek (2020. március)

Ami a riasztási mechanizmus végrehajtását illeti, a kötelezettségszegési eljárások annak biztosítását célozták, hogy például a tagállamok betartsák a riasztások küldésére rendelkezésre álló három napos határidőt, és a szakemberek esetében eleget tegyenek az adatvédelemre, az adatok törlésére és a tájékoztatásra vonatkozó kötelezettségeiknek. A számos tagállam elleni jogérvényesítési intézkedések a riasztási mechanizmusra vonatkoztak. A Bizottság arra kérte a tagállamokat, hogy indokolják meg, miért nem küldtek, illetve miért küldtek kevés riasztást a riasztási mechanizmus bevezetése óta. Néhány esetben a Bizottság megállapította, hogy a riasztási mechanizmust egyáltalán nem hajtották végre konkrét szakmák (például kiskorúak nevelése-oktatása, egészségügyi szakmák) esetében, konkrét esetekben (például hamisított oklevelek), vagy az adott tagállam területének csak egyes részein (lásd a bizottsági szolgálati munkadokumentum III. részében a riasztási mechanizmushoz kapcsolódó táblázatot).

A tagállamok (egy tagállam kivételével) előrelépést tanúsítottak a riasztással kapcsolatos összes probléma kezelésében. A Bizottság megbeszéléseket folytat az érintett egy tagállammal. Érdemes azt is megjegyezni, hogy az IMI különböző moduljaihoz regisztrált illetékes hatóságok száma 2018-ban és 2019-ben jelentősen megnövekedett (lásd a bizottsági szolgálati munkadokumentum IV. részének 7. ábráját). Ez a növekedés a Bizottság 2018 júliusában indított jogérvényesítési munkájával magyarázható.

A tagállamok kétéves jelentéseikben beszámoltak bizonyos, a riasztási mechanizmus működéséhez kapcsolódó kihívásokról. Ezek többek között a következők voltak: a riasztások küldésére rendelkezésre álló határidő betartása során felmerült nehézségek, a nagy mennyiségű riasztás kezelésének technikai megvalósíthatósága (a lényeges/releváns riasztások kiszűréséhez), valamint a tagállamok között a riasztások elküldésének időpontja tekintetében fennálló eltérések (az eltérő szankcionálási mechanizmusok miatt). Egy tagállam arra kérte a Bizottságot, hogy uniós szinten kezelje a riasztások szakmai tevékenységek gyakorlására kifejtett joghatásait.

Az online információkhoz és eljárásokhoz való hozzáférés, valamint a bürokrácia csökkentése

A nemzeti és az európai szintű jogalkotási keretek jelentősen megváltoztak a dokumentumok benyújtásának, tárolásának és feldolgozásának megkönnyítése, észszerűsítése és egyszerűsítése érdekében. A szolgáltatási irányelv és a felülvizsgált irányelv is tartalmaz azt előíró cikkeket, hogy a tagállamok az egyablakos ügyintézési pontokon keresztül online nyújtsák be az információkat, és biztosítsanak elektronikus eljárásokat a szolgáltatásnyújtók és a szakemberek számára. Az európai szakmai kártya is előmozdítja az elismerési kérelmekhez kapcsolódó elektronikus eljárások alkalmazását.

A kérelmek elektronikus feldolgozásának nyilvánvaló előnyei ellenére a tagállamok továbbra is fenntartanak több olyan követelményt, amelyek nemcsak veszélyeztetik a digitális keretre való átállás terén bekövetkezett aktuális fejlődést, hanem az uniós jogot is sértik. Az átültetési ellenőrzések során a Bizottság több tagállamban is feltárt a dokumentumigénylésekkel kapcsolatos jogellenes gyakorlatokat vagy előírásokat, így például olyan dokumentumok bekérését, amelyeket nem ír elő az irányelv (ide sorolhatók a meghatározott szabványnak megfelelő önéletrajzok vagy fényképek; az eredeti dokumentumok igénylése; az V. melléklet szerinti képesítések igazolására szolgáló hiteles fordítások; személyazonosító igazolványok vagy útlevelek hiteles másolatai és/vagy fordításai; egy adott képzésre vonatkozó, meghatározott formátumú információk; a saját vagy a fogadó tagállam egy meghatározott szerve vagy szervtípusa által hitelesítendő dokumentumok).