EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2021.11.23. COM(2021) 714 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Első éves jelentés az Unióba irányuló közvetlen külföldi befektések átvilágításáról {SWD(2021) 334 final}



BEVEZETÉS Ez a jelentés az Európai Bizottság első éves jelentése az Unióba irányuló közvetlen külföldi befektetések (FDI) átvilágítási keretének létrehozásáról szóló uniós rendelet (a továbbiakban: a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet vagy a rendelet) alkalmazásáról. A közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet 2020. október 11-i hatálybalépését megelőzően nem létezett hivatalos uniós szintű együttműködés a tagállamok és az Európai Bizottság között ezekben a kérdésekben. Az Európai Bizottságnak nem volt szerepe az EU-ba irányuló közvetlen külföldi befektetések átvilágításában. Az elmúlt években egyértelmű változás következett be a befektetői profilokban és a befektetési mintákban, azaz egyre több az olyan, esetenként kormányzati támogatással vagy irányítással működő, OECD-n kívüli országokból származó befektető, amelynek konkrét beruházási döntéseit nem minden esetben kizárólag üzleti szempontok motiválják. A közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet – valamint egyes uniós tagállamok átvilágításra vonatkozó jogszabályai és mechanizmusai – nagy hangsúlyt fektetnek a biztonság, illetve a közrend védelmére, valamint arra, hogy határozottan tudatosítsák egyes beruházási célok (pl. a kritikus infrastruktúrák és inputok, köztük egyes technológiák és bizonyos ágazatok, például az egészségügyi ágazat) kritikus jellegét és az egyes befektetők befektetései kapcsán felmerülő esetleges kockázatokat. Ez a jelentés biztosítja az átláthatóságot a közvetlen külföldi befektetések EU-n belüli átvilágításának megvalósítása, valamint a nemzeti átvilágítási mechanizmusok kialakítása tekintetében. Elősegíti az Unió elszámoltathatóságát egy olyan területen, ahol – tekintettel a szóban forgó biztonsági érdekekre – az egyes ügyletek átláthatósága nem lehetséges és nem is helyénvaló. A 27 tagállam beszámolóira és más forrásokra épülő mostani első éves jelentés megerősíti a rendelet és az együttműködési mechanizmus egyértelmű hozzáadott értékét. A jelentés az alábbi négy fejezetből áll: ·1. fejezet: az EU-ba irányuló közvetlen külföldi befektetésekre vonatkozó adatok és tendenciák; ·2. fejezet: a tagállamokon belüli jogalkotási fejlemények; ·3. fejezet: a tagállamokon belüli átvilágítási tevékenységek; ·4. fejezet: a külföldi közvetlen befektetések átvilágításával kapcsolatos uniós együttműködés működése. Ez az éves jelentés a kettős felhasználású termékek kivitelének ellenőrzéséről szóló éves jelentéssel egyidejűleg kerül elfogadásra. A közvetlen külföldi befektetések átvilágítása és a kivitel ellenőrzése egyaránt fontos eszköz az Európai Unión belüli biztonságot garantáló stratégiai kereskedelmi és befektetési ellenőrzésekhez.



1. FEJEZET – AZ EURÓPAI UNIÓBA IRÁNYULÓ KÖZVETLEN KÜLFÖLDI BEFEKTETÉSEK – TENDENCIÁK ÉS ADATOK A 2020-as év sajátos jellemzőit és azoknak – többek között az Európai Unió esetében – a közvetlen külföldi befektetésekre gyakorolt hatását akkor lehet a legjobban megérteni, ha tágabb időkeretbe helyezzük azokat. Ez lehetővé teszi az összevetést mind a Covid19-világjárvány előtti környezettel és fejleményekkel, mind pedig a 2021 első negyedévében – a külföldi közvetlen befektetések tekintetében is – jelentkező globális gazdasági élénküléssel. Amint az az alábbi 1. ábrán látható, 2020-ban az FDI-áramlás meredeken, 885 milliárd EUR-ra esett vissza; ez 35 %-kal kevesebb, mint 2019-ben, noha már akkor is jelentősen elmaradt a 2018-as szinttől. A Covid19-világjárvány az EU-ban világátlaghoz képest is súlyosabb hatásokat váltott ki: a beáramló FDI a 2019. évi 335 milliárd EUR-ról 2020-ra 71 %-kal, 98 milliárd euróra csökkent. 2020-ban a beáramló FDI az EU-27 GDP-jének mindössze 0,7 %-át tette ki; ez meredek zuhanás a 2018. évi 3,6 %-hoz képest. 1. ábra: FDI-áramlás világszerte és az EU-ban

Forrás: 2021. május 20-án kivonatolt OECD-adatok. Az „egyenetlen” kifejezés jól tükrözi a fejleményeket. A közvetlen külföldi befektetésekre gyakorolt negatív hatás mértéke egyenetlen; a külföldi befektető származásától, a fogadó uniós tagállamtól és a szóban forgó ágazatoktól függ (lásd az alábbi 2. és 3. ábrát, valamint az 1. táblázatot, amely az EU-n belüli fúziós és felvásárlási üzleteket mutatja be részletesen). 2020-ban 2019-hez képest 34 %-kal kevesebb külföldi fúziós és felvásárlási üzletet jelentettek be. 2020 végén és 2021 első negyedévében lassan helyreállt az üzletkötés (+4,5 % 2020 első negyedévéhez képest), de továbbra is 30 %-kal elmaradt a 2019. évi szinttől (2. ábra). 2. ábra: Az EU-n belüli külföldi fúziós és felvásárlási üzletek általános tendenciái 2019 januárjától 2021 márciusáig Forrás: A Közös Kutatóközpont számításai a Bureau van Dijk 2021. május 6-án kivonatolt adatai alapján. A tendencia a 3 hónapos mozgóátlagra utal. A külföldi fúziós és felvásárlási üzletek olyan ügyleteket jelölnek, amelyek esetében a befektető végső tulajdonosa egy nem uniós jogalany. Mindegyik uniós tagállamban csökkent a fúziós és felvásárlási ügyletek száma (3.ábra), ami különösen Franciaországot és Svédországot érintette. Németországban, ahol visszafogottabb volt a fúziós és felvásárlási ügyletek számának visszaesése, csökkent a kínai és az egyesült államokbeli beruházások száma, Spanyolországban és Hollandiában pedig 2020-ban az EFTA-országokból, valamint Koreából és Japánból eredő ügyletek szorultak vissza 2019-hez képest. Százalékos változás 2020-ban 2019-hez képest Részesedés a teljes összegen belül (%-ban), 2020 USA és CAN –35 34,9 Egyesült Királyság -21 30,5 EFTA -25 12,1 Offshore-területek -34 6,9 Fejlett Ázsia -47 5,6 Kína -63 2,5 Közép- és Dél-Amerika -37 1,7 India -44 1,4 AUS és NZ -50 1,2 Az Öböl-menti Együttműködés országai 0 1,2 Törökország és más ME-országok -50 0,9 Egyéb ázsiai országok -73 0,4 Oroszországi Föderáció -83 0,1 A világ többi része -54 0,6 Bár az Európába érkező, kifelé irányuló kínai befektetések az ügyletek viszonylag kis hányadát teszik ki, ezek mutatták a lenagyobb csökkenést 2019 novemberétől, azaz a 2020. január végén Wuhanban (Kína) bevezetett kijárási korlátozásokat két hónappal megelőző időponttól kezdődően. Ezt az sem befolyásolta, hogy 2020 közepén sor került a kínai gazdaság korai újraindítására. Jól érzékelhető, hogy a Covid19 nem egyöntetűen érintette az európai gazdasági ágazatokat (4. ábra). Egyes ágazatokban, például az egészségügyi felszerelések, a gyógyszergyártás és az e-kereskedelem terén példátlan mértékben megugrott az üzletkötés, míg más ágazatok – például az idegenforgalom, a szabadidős tevékenységek, a légi közlekedés és a tengeri szállítás – súlyosan megszenvedték a helyzetet. A legsúlyosabban érintett ágazat a szálláshely-szolgáltatás volt, a külföldi üzletkötések száma több mint 70 %-kal csökkent.

4. ábra: Külföldi fúziós és felvásárlási üzletek uniós célágazatonként, 2019. első negyedév – 2021. első negyedév Forrás: A Közös Kutatóközpont számításai a Bureau van Dijk 2021. május 6-án kivonatolt adatai alapján Az összes külföldi fúziós és felvásárlási ügylet negyedét kitevő gyártási ágazatban 2020-ban 40 %-kal esett vissza az üzletek száma 2019-hez képest, és 2021 első negyedévében továbbra is borús kilátásokkal kellett számolni, az előző évi szinthez viszonyított, kerekített teljesítménye –1,3%-ot tett ki.

Az információs és kommunikációs technológiák (IKT) tekinthető a világjárvány és más kihívások által legkevésbé érintett ágazatnak: 2019-hez képest 2020-ban enyhe, 12 %-os visszaesés következett be. 2020-ban az IKT az EU-ban kötött összes fúziós és felvásárlási üzlet 35 %-át tette ki, először haladva meg a gyártási ágazatot. 2021 első negyedévében az IKT a fellendülés motorjává is vált: az előző évhez képest 53 %-kal nőtt a fúziós és felvásárlási ügyletek száma, így az ebben az ágazatban kötött üzletek száma elérte a Covid19 előtti szintet. További részletek A kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 2. szakaszában további részletek olvashatók tagállamok és ágazatok szerinti bontásban a fenti számokról, hatásról és fellendülésről, a zöldmezős beruházásokról, az EU-ban működő külföldi befektetők származási helyéről, valamint a külföldi államok részvételéről az EU-ban működő külföldi befektetőkben. 2. FEJEZET: A TAGÁLLAMOKON BELÜLI, 2019 ÓTA BEKÖVETKEZETT JOGALKOTÁSI FEJLEMÉNYEK Az eddig megtett út A közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló uniós rendelet 2019. március 19-i elfogadása és 2020. október 11-től kezdődő teljes körű végrehajtása új korszak nyitányát jelentette. Az Európai Bizottság javaslatának 2017. évi benyújtásakor 11 tagállam rendelkezett a közvetlen külföldi befektetésekre vonatkozó nemzeti – akár ágazatspecifikus, akár szélesebb körű – átvilágítási mechanizmussal. 2021. július 1-jén a számuk 18-at tett ki (lásd az alábbi térképet). Az átvilágítási mechanizmussal rendelkező tagállamok számának növekedése mellett, a már átvilágítási mechanizmussal rendelkező tagállamok is kiigazították és bővítették a meglévő mechanizmusok hatályát, így azok egyre inkább – egyes esetekben szó szerint – tükrözik a rendelet legfontosabb elemeit. A közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló uniós rendelet és az uniós tagállamok közvetlen külföldi befektetésekre vonatkozó átvilágítási mechanizmusai Bár a rendelet szándékosan nem határozza meg részletesen az uniós tagállamok közvetlen külföldi befektetésekre vonatkozó átvilágítási mechanizmusának formáját és tartalmát, megállapít egyes alapvető elemeket, amelyeket a közvetlen külföldi befektetések átvilágítására vonatkozó bármely nemzeti mechanizmusnak tükröznie kell. A közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet 3. cikke először is annak biztosítására kötelezi a közvetlen külföldi befektetések átvilágítására szolgáló mechanizmussal rendelkező uniós tagállamokat, hogy ezek a mechanizmusok egyértelműen meghatározott határidőket tartalmazzanak; átláthatóak és megkülönböztetésmentesek legyenek; lehetővé tegyék más tagállamok észrevételeinek, valamint az Európai Bizottság véleményének figyelembevételét; az érintett feleknek lehetőségük legyen jogorvoslatért folyamodni az FDI-átvilágítást végző hatóságok elmarasztaló határozatai ellen; valamint hogy fenntartsák az FDI-átvilágítási mechanizmusok és a kapcsolódó határozatok kijátszásának megakadályozásához szükséges intézkedéseket. Az Európai Bizottság – legutóbb a kereskedelempolitika felülvizsgálatáról szóló közleményében – felszólította a tagállamokat, hogy hozzanak létre nemzeti átvilágítási mechanizmust: „A biztonság területén a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet értelmében a Bizottság ismételten felszólítja valamennyi tagállamot, hogy hozzanak létre és alkalmazzanak egy teljes körű FDI-átvilágítási mechanizmust azon esetek kezelésére, amikor egy adott üzleti tevékenység, infrastruktúra vagy technológia megszerzése vagy ellenőrzése kockázatot jelentene az EU-ban a biztonságra vagy a közrendre nézve. A Bizottság a tagállami hatóságokkal közösen folytatja az együttműködési mechanizmus végrehajtását a biztonság és a közrend kockázatos közvetlen külföldi tőkebefektetésekkel szembeni védelme érdekében, és fontolóra veszi a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet által létrehozott együttműködési mechanizmus megerősítését.” Az Európai Bizottság továbbra is határozottan elvárja, hogy mind a 27 uniós tagállam hozzon létre nemzeti FDI-átvilágítási mechanizmusokat. A mind a 27 tagállamban alkalmazott nemzeti átvilágítási mechanizmus arra szolgál, hogy minden egyes tagállamot megvédjen a harmadik országokból származó, potenciálisan kockázatos külföldi befektetésektől. Emellett biztosítja a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendeleten alapuló együttműködési mechanizmushoz való szükséges kapcsolódást, így szavatolva, hogy mind a 27 tagállam és a Bizottság is átvilágítsa az érintett közvetlen külföldi befektetéseket, szem előtt tartva a tagállamok és az Unió kollektív biztonságát, valamint az egységes piac biztonságát és az általa lehetővé tett rendkívül magas szintű gazdasági integrációt. Öt tagállam – Franciaország, Olaszország, Magyarország, Lengyelország és Szlovénia – az általánosabb jellegű nemzeti átvilágítási mechanizmusai mellett a közvetlen külföldi befektetésekre vonatkozó ideiglenes intézkedéseket is elfogadott a Covid19 miatt kialakult sebezhetőségekkel és a nyomott uniós eszközárakkal összefüggésben. Fejlemények az uniós tagállamokban – FDI-átvilágítási mechanizmusok A jelentéstételi időszakban a 27 uniós tagállamból 24: ·új nemzeti FDI-átvilágítási mechanizmust fogadott el;

·módosította a meglévő mechanizmust; ·vagy olyan konzultációs vagy jogalkotási eljárást kezdeményezett, amely várhatóan új mechanizmus elfogadását vagy a meglévő mechanizmus módosítását eredményezi. Azok a tagállamok, amelyek új nemzeti FDI-átvilágítási mechanizmust fogadtak el Csehország, Dánia, Málta, Szlovénia, Szlovák Köztársaság Azok a tagállamok , amelyek a meglévő mechanizmust módosították Ausztria, Franciaország, Finnország, Németország, Magyarország, Olaszország, Lettország, Litvánia, Lengyelország, Románia, Spanyolország Azok a tagállamok, amelyek olyan konzultációs vagy jogalkotási eljárást kezdeményeztek, amely várhatóan a meglévő mechanizmus módosítását eredményezi Hollandia, Portugália Azok a tagállamok, amelyek olyan konzultációs vagy jogalkotási eljárást kezdeményeztek, amely várhatóan új mechanizmus elfogadását eredményezi Belgium, Észtország, Görögország, Írország, Luxemburg, Svédország Azok a tagállamok, amelyek nyilvánosan nem jelentettek be folyamatban lévő kezdeményezést Bulgária, Horvátország, Ciprus A közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet 3. cikkének (7) bekezdése arra kötelezi a tagállamokat, hogy jelentsék be a Bizottságnak átvilágítási mechanizmusaikat és azok bármely módosítását. A 3. cikk (8) bekezdése előírja az Európai Bizottság számára, hogy hozza nyilvánosságra és szükség esetén tegye naprakésszé a tagállami átvilágítási mechanizmusok jegyzékét. A nemzeti átvilágítási mechanizmusok közötti lényeges hasonlóságok ellenére jelentős eltérések mutatkoznak az alkalmazandó határidők, a lefedettség, a bejelentési követelmények és egyéb elemek tekintetében, valamint azt illetően is, hogy mi minősül a befektetések hivatalos átvilágításának. Amint azt az alábbi 4.3. fejezetben részletesebben kifejtjük, a Bizottság tanulmányt készít abból a célból, hogy felmérje a vonatkozó tagállami jogszabályok közötti eltéréseket és azoknak az uniós együttműködési mechanizmus eredményességére és hatékonyságára gyakorolt szakpolitikai következményeit. Az e jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum röviden ismerteti az alkalmazandó nemzeti jogszabályokkal kapcsolatos tagállami jogalkotási fejleményeket. 3. FEJEZET – A TAGÁLLAMOK 2020. ÉVI ÁTVILÁGÍTÁSI TEVÉKENYSÉGEI Bár a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet az FDI-átvilágítására szolgáló együttműködési mechanizmust hoz létre a Bizottság és az uniós tagállamok között, az átvilágítást végző tagállamok saját szabályaik és átvilágítási mechanizmusuk alapján döntenek arról, hogy mely befektetéseket kell átvilágítani, jóváhagyni, feltételhez kötni vagy megtiltani. Ez a fejezet tehát a tagállamok által szolgáltatott azon adatokra támaszkodik és azokat összesíti, amelyek a saját jogszabályaik és átvilágítási mechanizmusuk keretében a 2020-as év egésze során átvilágított ügyekre vonatkoznak. A Bizottságnak történő, a rendelet 5. cikke szerinti jelentéstétel során a tagállamok 2020-ra vonatkozóan arról számoltak be, hogy jóváhagyás iránti kérelem alapján 1 793 befektetési dokumentációt vizsgáltak felül. Ezek a dokumentációk hét jelentéstevő tagállamba irányuló közvetlen külföldi befektetésekre vonatkoznak. E befektetési dokumentációk mintegy 80 %-át nem világították át hivatalosan, a biztonságra vagy a közrendre gyakorolt hatás nyilvánvaló hiánya miatt, vagy azért, mert nem tartoztak a nemzeti átvilágítási mechanizmus hatálya alá (azaz nem választhatók ki) (lásd: 5. ábra). Az ügyek fennmaradó részében (20 %) hivatalos átvilágítást végeztek a jelentéstevő tagállamokban. A 6. ábra a hivatalosan átvilágított ügyek értékelésének kimenetelét mutatja be.

A 6. ábra azt mutatja, hogy a hivatalosan átvizsgált dokumentációk 91 %-át jóvágyták, túlnyomórészt feltétel nélkül (79 %), egyes esetekben pedig feltételekhez kötve (12 %). Az ügyek nagyon kis részét (2 %) tiltották meg, 7 %-uk esetében pedig a felek ismeretlen okok miatt visszaléptek, ezért nem volt szükség a nemzeti hatóságok határozatára. Ezek a számok összességében véve egyértelműen arról tanúskodnak, hogy 2020-ban: • A tagállamok alkalmazták nemzeti FDI-átvilágítási jogszabályaikat, amelyek a biztonságot és a közrendet fenyegető potenciális kockázatokat hivatottak kezelni; • a dokumentációk igen jelentős hányadát (80 %) gyorsan jóváhagyták;

• az ügyek fennmaradó 20 %-át, amelyet hivatalosan átvilágítottak, szintén nagyon jelentős arányban (79 %) feltétel nélkül jóváhagyták, az ügyek egy kis részét (12 %) pedig feltételekhez kötötten hagyták jóvá; • a tilalom továbbra is csekély kivételt (2 %) képez a hivatalosan átvilágított dokumentációk tekintetében; • a külföldi befektetéseket átvilágító tagállamok és általában véve az Európai Unió továbbra is nagyon nyitottak a közvetlen külföldi befektetések előtt, és az eseteknek csak nagyon csekély hányadába avatkoznak be azon ügyek kezelése érdekében, amelyek valószínűsíthetően érintik a biztonságot vagy a közrendet. 4. FEJEZET – AZ FDI-ÁTVILÁGÍTÁSSAL KAPCSOLATOS UNIÓS EGYÜTTMŰKÖDÉS 1.A közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet szerinti bejelentések és egyéb intézkedések 2020. október 11-től 2021. június 30-ig 11 tagállam összesen 265 bejelentést tett a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet 6. cikke alapján. Ezen esetek több mint 90 %-át öt tagállam, nevezetesen Ausztria, Franciaország, Németország, Olaszország és Spanyolország jelentette be. Amint az alábbiakban kifejtésre kerül, a bejelentett ügyletek jelentős eltéréseket mutatnak a befektetési célágazat, a végső befektető származása és az ügylet értéke tekintetében. A rendelet előírása szerint az FDI-ügyletek értékelése két lehetséges szakaszban történik. Az 1. szakaszban valamennyi bejelentett ügyletet értékelnek, viszont csak kevés ügylet jut el a 2. szakaszba. A 2. szakaszban részletesebben értékelik azokat az ügyeket, amelyek több tagállam biztonságát vagy közrendjét érinthetik, vagy kockázatot jelenthetnek az uniós érdekű projektekre vagy programokra nézve. A legtöbb ügylet három ágazatban: a feldolgozóiparban, az IKT, valamint a nagy- és kiskereskedelmi ágazatban jön létre. Ami az ügyletek értékét illeti, az ügyletek többsége a 10 és 100 millió EUR között sávba esett, az IKT-szektorban létrejött ügyletek képviselték a legmagasabb ügyleti értéket, és az „Egyéb szolgáltatási tevékenységek” ágazatában megvalósult ügyletek tartoztak a legalacsonyabb értéktartományba. A bejelentett ügyletek értéke nagy szórást mutat, a legalacsonyabb megjelölt ügyleti érték 1200 EUR, a legmagasabb körülbelül 34 milliárd EUR. 7. ábra A 265 bejelentett ügy 80 %-át (212) a Bizottság az 1. szakaszban lezárta, a fennmaradó 14 % (36) pedig átkerült a 2. szakaszba, és a Bizottság további információkat kért a bejelentő tagállamtól. A jelentés záróidőpontjakor az ügyek 6 %-a még folyamatban volt. A Bizottság által a 2. szakasz megnyitásakor kért kiegészítő információk jelentősen eltérést mutatnak az adott ügylettől, valamint a bejelentést alátámasztó információk részletességétől és minőségétől függően. A kért információk jellemzően egy vagy több elemre vonatkoznak a következők közül: a célvállalkozás termékeire és/vagy szolgáltatásaira vonatkozó adatok; az érintett termékek kettős felhasználású termékként való lehetséges besorolása; ügyfelek, versenytársak és piaci részesedések; a célvállalkozás szellemi tulajdonnal kapcsolatos portfóliója és K+F tevékenységei; valamint a befektető további meghatározó jellemzői. Ezekre az információkra azért van szükség, hogy jobban fel lehessen mérni a befektetési cél kritikus jellegét, vagy a befektető által jelentett potenciális veszélyeket. A 2. szakaszban érintett fő ágazatok a feldolgozóipar, az IKT és a pénzügyi szolgáltató tevékenységek voltak. A feldolgozóipar és az IKT az összes 2. szakaszba jutott ügy 67 %-át tette ki.

A 2. szakaszba került 36 ügy hat tagállamból származott. A 2. szakaszba jutott ügyek esetében átlagosan 31 naptári nap telt el (2-től 101 naptári napig terjedő sávban) a Bizottság véleménynyilvánítás joga fenntartásának időpontjától addig a napig, amikor a Bizottság megkapta a bejelentő tagállamtól a kért kiegészítő információkat. Ami a végső befektető származását illeti, a bejelentett 265 ügyben az öt fő származási ország az Egyesült Államok, az Egyesült Királyság, Kína, Kanada és az Egyesült Arab Emírségek volt.



A 265 bejelentett ügy 29 %-a több joghatóságra kiterjedő FDI-ügyletnek minősült, mivel több tagállamot érintett. E bejelentések az alábbi fő ágazatokra vonatkoztak: feldolgozóipar, IKT, valamint nagy- és kiskereskedelmi ágazat. A rendelet 6. cikke alapján bejelentett 265 ügy mellett a Bizottság a rendelet 7. cikkét is alkalmazta. Ami a rendelet 6., 7. vagy 8. cikke szerinti bizottsági vélemények kibocsátását illeti, ezek a vélemények a rendelet 10. cikke értelmében bizalmas jellegűek maradnak. A Bizottság az összes bejelentett ügy kevesebb mint 3 %-ában bocsátott ki véleményt; erre csak akkor került sor, ha azt az eset körülményei – konkrétabban a befektető kockázati profilja és a befektetési cél kritikus jellege – azt megkövetelték. Vélemény kibocsátása esetén az ajánlott kockázatcsökkentő intézkedések konkrétan a feltárt kockázatokra és kritikus jellegre vonatkoznak, és arányosak azokkal. A Bizottság véleménye kiterjedhet a releváns információk átvilágítást végző tagállammal való megosztására is, továbbá javaslatot tehet az azonosított kockázatok kezelésére szolgáló lehetséges kockázatcsökkentő intézkedésekre. Végső soron az átvilágítást végző tagállam dönt az átvilágított ügyletről, többek között a Bizottság véleményének fényében. A fenti adatok alapján számos előzetes következtetés vonható le. Mindenekelőtt az együttműködési mechanizmus jól működik, mivel a tagállamok a rendeletnek megfelelően bejelentéseket tesznek. A Bizottság a beérkezett 265 bejelentés túlnyomó többségét (80 %) az 1. szakaszban, azaz nagyon gyorsan lezárta, az ügyek mindössze 14 %-a jutott tovább a 2. szakaszba, és ennél is sokkal kevesebb ügyben született bizottsági vélemény. Másodsorban, bár az 1. szakaszban a Bizottság az ügyek többségét gyorsan, az előírt 15 naptári napon belül értékeli, a 2. szakaszba jutó eljárások időtartama jelentős eltéréseket mutat, mivel gyakran a kért információkat birtokló befektetőtől függ, hogy a tagállamoknak mennyi időre van szükségük a Bizottság kiegészítő információkérésére való válaszadáshoz. Harmadrészt, a szóban forgó főbb ágazatok (feldolgozóipar, IKT, nagy- és kiskereskedelem), valamint a rendelet alapján bejelentett ügyekben érintett végső befektető származása (az Egyesült Államok, az Egyesült Királyság, Kína, Kanada és az Egyesült Arab Emírségek) nagyrészt tükrözi a kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum 1. fejezetében és 2. szakaszában szereplő, a főbb ágazatokra és a végső befektető származására vonatkozó megállapításokat. Negyedrészt, a tagállamok által bejelentett ügyek jelentős része a rendelet 4. cikkében felsorolt, figyelembe vehető tényezők közül egyet vagy többet érintett, beleértve többek között a kritikus infrastruktúrát és technológiát, a kettős felhasználású termékeket, az érzékeny információkhoz való hozzáférést, valamint a külföldi befektető feletti esetleges állami tulajdonlást, irányítást vagy befolyást. A bejelentett ügyek között szerepelt számos egészségügyi vonatkozású, azaz olyan ágazatba történő befektetés is, amely a jelenlegi világjárvány fényében alapos ellenőrzést igényel. 2.Az uniós tagállamok észrevételei a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet értékével és működésével kapcsolatban A mostani első éves jelentés kapcsán a tagállamok felkérést kaptak, hogy fejtsék ki véleményüket az alábbi három témában: a) a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet és az együttműködési mechanizmus hozzáadott értéke, b) a felmerült jelentős eljárási problémák, valamint c) az ilyen kérdések kezelésének lehetséges módjai. Az alábbi idézetek számos különböző tagállamtól származnak, amelyek közül egyesek rendelkeznek nemzeti átvilágítási mechanizmussal, mások pedig nem. A közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet és az együttműködési mechanizmus értéke

A tagállamok egységesen úgy foglaltak állást, hogy a rendelet és az együttműködési mechanizmus nagyon értékes eszköz ahhoz, hogy átfogó képet kapjunk az EU-ba irányuló közvetlen külföldi befektetésekről, beleértve a konkrét befektetési célokat és befektetői profilokat is. „Az együttműködési mechanizmus nagyon hasznos eszköz, mivel arra ösztönzi a tagállamokat, hogy figyelembe vegyék a más tagállamokban végrehajtott befektetéseknek a saját országukra gyakorolt hatásait, aminek következtében egyre inkább tudatosodik bennük, hogy a saját hazájukban zajló FDI-műveletek milyen hatást gyakorolnak más tagállamokra. Ezért véleményünk szerint a hozzáadott értéket nem rövid távon, mennyiségi mutatókkal kell mérni, hanem a jobban átgondolt és előkészített szakpolitika és döntéshozatal révén hosszú távon bekövetkező minőségi változással.” Konkrétabban, a rendelet pozitív elemeként több tagállam is kiemelte azt a lehetőséget, hogy kérdéseket tehet fel az átvilágítást végző tagállamnak és észrevételeket intézhet hozzá. Több tagállam is hangsúlyozta a formális és informális együttműködés előnyeit, beleértve a rendelet alapján létrehozott, az érintett tagállamok képviselőiből és bizottsági tisztviselőkből álló szakértői csoportot, amelynek keretében lehetővé vált a tagállamok közötti véleménycsere és a bevált gyakorlatok cseréje. Amint azt több tagállam megjegyezte, a rendelet és az együttműködési mechanizmus értékes tanulási tapasztalatot biztosít, többek között a kifejezetten kritikus ágazatokban más tagállamok által alkalmazott megközelítések és eszközök tekintetében. Több tagállam közvetlenül alkalmazta ezeket, ami nagy jelentőségű volt számukra saját átvilágítási jogszabályaik kidolgozása vagy naprakésszé tétele során, beleértve az említett jogszabályok ágazati hangsúlyát is. „[...] a multinacionális vállalatok növekedésével és terjedésével az FDI-átvilágítási mechanizmusok egyre inkább függenek a hasonló szabályozással rendelkező más államok jelentéseitől. A koordinációs mechanizmus hatékony eljárássá vált a közvetlen külföldi befektetésekkel kapcsolatos aggályok kezeléséhez és az ezzel kapcsolatos vélemények kibocsátásához.” Az egyik tagállam azt hangsúlyozta, hogy a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet szerinti bejelentések olyan ügyletekre is „felhívhatják a figyelmet”, amelyeket egy adott nemzeti mechanizmus keretében esetleg nem jelentettek be, bár helyesen eljárva be kellett volna őket jelenteni, vagy amelyek indokolttá tehetik az átvilágítást végző hatóság „hivatalból” történő intézkedését. Egy másik tagállam megjegyezte, hogy az információcsere lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy korábbi szakaszban feltárják a közvetlen külföldi befektetésekből eredő potenciális kockázatokat, egy további tagállam pedig azt az észrevételt tette, hogy a több tagállamot érintő nagyobb vagy szélesebb körű ügyletek esetében az együttműködési mechanizmus „támogatta a végső döntéshozatali folyamatot és a hatékonyabb közös és összehangolt reagálást”. „A más tagállamokban átvilágítás alatt álló közvetlen külföldi befektetésekre vonatkozó információk jelentős mértékben elősegítették saját elemzési képességeink kialakítását, és a rendkívül kedvező nemzetközi környezetben elmélyítették és bővítették helyzetismeretünket.” „Az együttműködési mechanizmus megkönnyíti a tagállamok közötti megbeszéléseket és információcserét a közvetlen külföldi befektetések átvilágításával kapcsolatos horizontális témákról, például a félvezetőkről”. A felmerült jelentős eljárási problémák A több tagállam által felvetett egyik általánosabb kérdés az, hogy az FDI-átvilágításra fordított egyre nagyobb figyelem milyen hatást gyakorol a személyzet létszámára. Több tagállam kiemelte az erőforrások szűkösségét, különösen a kisebb tagállamok és az átvilágítást végző hatóságok esetében, tekintettel arra is, hogy a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet alapján összetett, több joghatóságot érintő ügyleteket jelentenek be, valamint hogy a rendeletben nagyon szoros határidők szerepelnek. Más tagállamok arra hívták fel a figyelmet, hogy következetlenség tapasztalható abban a tekintetben, hogy mely ügyleteket jelentenek be a külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet alapján, és úgy vélték, hogy túl sok FDI-ügyletet jelentettek be, ideértve a más uniós tagállamok számára nem releváns vagy azokra hatást nem gyakorló FDI-ügyleteket is, és ezáltal erőforrásokat kötöttek le. „Az együttműködési mechanizmuson belüli, határokon átnyúló hatással nem járó bejelentések számának korlátozása érdekében észszerű lehet megvitatni azokat a közös kritériumokat, amelyek megalapozzák a konkrét FDI-átvilágítási ügyek bejelentésének mellőzésére vonatkozó döntést. Ez nemcsak a bejelentések teljes számát csökkentené, hanem további forrásokat is felszabadítana ahhoz, hogy a kiemelt jelentőségű közvetlen külföldi befektetésekre lehessen összpontosítani.” Több tagállam felvetette a határidők kérdését is. Több ország megjegyezte, hogy a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendeletben meghatározott határidők túl rövidek, többek között az összetett FDI-ügyletek megfelelő értékeléséhez, kérdések felvetéséhez vagy észrevételtételek megfogalmazásához. Egy tagállam megállapítása szerint további bonyodalmakat okoz a tagállamok nemzeti mechanizmusaiban és a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendeletben foglalt határidők eltérése. Bár pozitívnak tekinthető, hogy lehetőséget biztosítottak a tagállamok számára az észrevételek megtételére, néhány tagállam megjegyezte, hogy csupán az észrevételezés tényéről tájékoztatták őket, az észrevételek tartalmáról nem, továbbá hogy az észrevételeket kézhez vevő, bejelentő tagállam nem köteles magyarázatot adni arra, hogy hogyan vette figyelembe a kapott észrevételeket a végleges döntésében. Egy tagállam megjegyezte, hogy egyes kiegészítő információkérések „túlságosan megterhelők”, és hogy a tagállamoknak és az Európai Bizottságnak szem előtt kell tartaniuk, hogy az ilyen kéréseknek kellően indokoltnak, korlátozottnak és a kérelem céljával arányosnak kell lenniük, és nem róhatnak indokolatlan terhet azon tagállamra, amelytől az információt kérik. A jelentős eljárási problémák kezelésének lehetséges módjai Ami a felmerült jelentős eljárási problémák kezelésére vonatkozó javaslatokat illeti, a személyzet létszámával/az emberi erőforrásokkal kapcsolatban többek között felvetették egy arra vonatkozó eszmecsere és esetleges iránymutatás lehetőségét, hogy mely ügyleteket szükséges bejelenteni a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet alapján annak érdekében, hogy fokozzák az összpontosítást és elkerüljék a rendszer „túlterhelését”. Az egyik konkrétabb javaslat szerint a bejelentettek közül a fontosabb FDI-ügyleteket valamilyen módon a többi tagállam figyelmébe ajánlanák. A javaslatok között szerepelt továbbá a határidők és az Európai Bizottság által készített havi statisztikai áttekintések pontosítása, beleértve a tagállamok által a rendelet alapján tett észrevételeket is. „Fennáll annak a kockázata, hogy az a követelmény, miszerint be kell jelenteni a Bizottságnak és a többi tagállamnak a hivatalos átvilágítás alatt álló közvetlen külföldi befektetéseket, felhigíthatja az együttműködési mechanizmust és befolyásolhatja annak hatékonyságát” [...] „javasoljuk, hogy a Bizottság kezdeményezzen eszmecserét a tagállamok körében egy arra vonatkozó iránymutatás kidolgozásának lehetőségéről, hogy mely ügyeket kell bejelenteni, és hogy a tagállamok mellőzhetik-e bizonyos ügyek bejelentését, pl. ha azoknak nyilvánvalóan nincs határokon átnyúló hatásuk”. Egy tagállam további pontosítást vagy tisztázást javasolt a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet néhány kulcsfontosságú elemével kapcsolatban, nevezetesen a bejelentések kezdőnapját, a külföldi befektető és a közvetlen külföldi befektetés meghatározását, valamint a vélemények vagy észrevételek hatókörét illetően. Ugyanez a tagállam arra ösztönözte az Európai Bizottságot, hogy vegye figyelembe az „átfogóbb képet” (azaz az ügylet európai hatását), tekintet nélkül arra, hogy több tagállam megerősített érdekeltséggel bír-e az ügyletben, továbbá megjegyezte, hogy a közvetlen külföldi befektetések átvilágításáról szóló rendelet nagyobb hozzáadott értéket képviselne, ha szinergiákat lehetne kialakítani a rendelet és más releváns jelenlegi vagy jövőbeli eszközök között. Végül pedig egy tagállam közös bejelentéseket javasolt arra az esetre, ha egy FDI-ügyletet egynél több tagállamban nyújtottak be engedélyezés céljából.