[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.6.2.

COM(2010) 291 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

2009. ÉVI ÉVES JELENTESAZ EURÓPAI BIZOTTSÁG ÉS A NEMZETI PARLAMENTEK KAPCSOLATAIRÓL

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

2009. ÉVI ÉVES JELENTES AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG ÉS A NEMZETI PARLAMENTEK KAPCSOLATAIRÓL

1. BEVEZETÉS

A 2009. évet olyan fontos intézményi események fémjelezték, mint az új Európai Parlament megválasztása júniusban, a Barroso I. Bizottság mandátumának lejárata és a Lisszaboni Szerződés december 1-jei hatályba lépése. Ami a Bizottság és a nemzeti parlamentek közötti kapcsolatokat illeti, 2009-ben a politikai párbeszéd további megerősödése (2. fejezet) volt tapasztalható, a nyilvánított vélemények és a párbeszédben résztvevő kamarák számának egyenletes emelkedésével; a Bizottság és a nemzeti parlamentek közötti gyakori, gyümölcsöző, minden szinten megnyilvánuló kapcsolatfelvétellel és eszmecserével (3. fejezet); valamint mindkét fél részéről a Lisszaboni Szerződés hatályba lépésére, és a nemzeti parlamentekre vonatkozó rendelkezéseinek végrehajtására irányuló, különösen intenzív felkészüléssel (4. fejezet).

Míg a megelőző éves jelentés[1] a leköszönő Bizottság nemzeti parlamentekkel folytatott kapcsolatainak általános számbavételét adta, ez a jelentés is megragadja az alkalmat arra, hogy rámutasson az új Bizottság nemzeti parlamentekkel fennálló kapcsolatainak az elkövetkező megbízatása során történő fejlődésével kapcsolatos főbb prioritásaira és törekvéseire.

2. POLITIKAI PÁRBESZÉD

2.1. A nemzeti parlamentek részvétele és véleményeik fókuszpontja

Különböző mértékű részvétel

A nemzeti parlamentek 2009-ben 250 véleményt küldtek a Bizottságnak a politikai párbeszéd keretében, amely a 2008. évi 200 véleményhez képest megerősítette az egyértelmű növekvő tendenciát. Ezzel a 2006. szeptember és 2009. december között beérkezett vélemények összes száma 618-ra emelkedett, amelyet 25 tagállam 35 testülete küldött (összesen 40 nemzeti képviselőtestület közül).

A korábbi évekhez hasonlóan a kamarák egy csoportja rendkívül aktív volt, különösen a portugál Assembleia da Republica (47 vélemény), a cseh Senát (27), a két holland kamara együttesen (19), a svéd Riksdag (18), az olasz Senato della Repubblica (17), a német Bundesrat (16), a brit House of Lords (14), a francia Sénat (12), a dán Folketing (12), az osztrák Bundesrat (10) és a görög Képviselőház (10). E 12 nemzetgyűléstől származott a 2009-ben a nemzeti parlamentektől kapott összes vélemény közel háromnegyede. Különösen a cseh Szenátustól, az olasz Szenátustól, az osztrák Bundesrat-tól, valamint a görög Képviselőháztól beérkező vélemények száma nőtt meg az év során 2008-hoz viszonyítva, és érdemes felhívni a figyelmet arra, hogy az osztrák Nationalrat és a máltai Képviselőház 2009-ben vett részt első ízben a politikai párbeszédben.

Másrészről 10 kamara egyáltalán nem küldött véleményt 2009-ben, és 13 kamara részvétele az Európai Ügyekkel Foglalkozó Bizottságok Konferenciája (COSAC) által koordinált szubszidiaritási vizsgálatok összefüggésében elfogadott véleményekre korlátozódott. 2006 óta öt nemzetgyűlés egyáltalán nem vett részt a párbeszédben – Spanyolország és Románia alsó- és felsőházai, valamint a szlovén felső kamara (Državni svet ). Rá kell mutatni azonban arra, hogy a politikai párbeszédben kevésbé aktívan résztvevő kamarák esetében legtöbbször ez szándékos, mivel e kamarák az európai ügyek terén betöltött szerepüket inkább saját kormányaik, semmint a Bizottság ellenőrzése útján határozzák meg.

A nemzeti parlamentektől beérkező vélemények köre

A nemzeti parlamentek által kiadott 250 vélemény nem kevesebb, mint 139 bizottsági dokumentumot érintett. E 139-ből csak 10 dokumentummal kapcsolatban nyilvánított véleményt 4, vagy annál több nemzeti parlament (nem számítva ide a COSAC által összehangolt szubszidiaritási ellenőrzésekkel érintett 3 javaslatot).

A nemzeti parlamentek részéről a legnagyobb figyelmet felkeltő bizottsági közlemények és javaslatok körébe tartoztak az alábbi dokumentumok: a Stockholmi Program[2] (8 vélemény), a határokon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről szóló irányelv[3] (7[4]), a fogyasztók jogairól szóló irányelv[5] (6), az emberkereskedelem megelőzéséről[6] (6), valamint a gyermekek szexuális zaklatásáról[7] (5) szóló kerethatározatok, a kollektív fogyasztói jogorvoslatról[8] (5), valamint a fiatalok tanulási mobilitásának előmozdításáról[9] (5) szóló zöld könyvek, az európai pénzügyi felügyeletről szóló közlemény[10] (4), a menedékkérők befogadására vonatkozó minimumszabályok megállapításáról szóló irányelv[11] (4), valamint az Éves politikai stratégia 2010[12] című közlemény (4).

A 2009 során beérkezett 250 vélemény közel fele jogalkotási javaslatokra, míg fele bizottsági közleményekre vagy konzultációs dokumentumokra irányult. 36 véleményt nyilvánítottak zöld könyvekről. Meg kell jegyezni, hogy az igen aktív svéd és dán parlamentek a Bizottsággal folytatott politikai párbeszédben – belső eljárásaikkal összhangban – továbbra is csak nem jogalkotási dokumentumokkal kapcsolatban vesznek részt.

Összességében: a vélemények többségének középpontjában politikai kérdések álltak, és csupán 13 vélemény irányult programozási vagy intézményi kérdésekkel foglalkozó dokumentumokra. A nemzeti parlamentek által leginkább középpontba állított politikai területek közé tartoztak: a jog érvényesülése, a szabadság és a biztonság (83 vélemény, beleértve a COSAC által összehangolt 2 szubszidiaritási ellenőrzés körében kibocsátott véleményeket is), az egészségügy és a fogyasztóvédelem (38, beleértve a COSAC által koordinált szubszidiaritási ellenőrzés összefüggésében kifejtett véleményeket is), a közlekedés és az energiaügy (22), az oktatás és a kultúra (14), a környezetvédelem (12) és a vállalkozáspolitika (10).

A Bizottság véleményeinek közzététele

2009 májusában a Bizottság az Europa portálon erre a célra kialakított honlapot indított[13], amelyen közzéteszi a politikai párbeszéd keretében a nemzeti parlamentektől kapott valamennyi véleményt, a Bizottság válaszaival együtt. A honlap jelenleg csak a 2008-ban és 2009-ben beérkezett véleményeket tartalmazza, de a Bizottság dolgozik azon, hogy fokozatosan feltöltse azt a nemzeti parlamentekkel folytatott politikai párbeszéd megkezdődése, azaz 2006 szeptembere óta kapott véleményekkel.

2.2. A nemzeti parlamentek véleményeinek és a Bizottság válaszainak értékelése

A vélemények túlnyomó többsége általában pozitív volt, üdvözölte a Bizottság kezdeményezéseit és javaslatait, ugyanakkor konkrét észrevételeket, javaslatokat, valamint konstruktív kritikát terjesztett elő. A legtöbb nemzeti parlament véleményében lényegbevágó politikai kérdéseket vizsgált, elsősorban a bizottsági javaslat szélesebb értelemben vett tartalmával kapcsolatban tett megjegyzést, és viszonylag kevés számú vélemény tartalmazott az adott dokumentum jogi alapjával, vagy a szubszidiaritás és az arányosság alapelveivel kapcsolatos észrevételt.

A 2009-ben beérkezett 250 véleményből 25-nél kevesebb fejezett ki a szubszidiaritással kapcsolatos aggályt. Ezek kb. 15 jogalkotási és nem jogalkotási bizottsági dokumentumra irányultak. A szubszidiaritási kérdések iránt különös érdeklődést mutattak a következő kamarák: a francia Sénat, az osztrák Bundesrat, a német Bundesrat, valamint a holland, a portugál és a görög parlament. Bár magának a szubszidiaritás elvének a tiszteletben tartását nem kérdőjelezték meg, néhány vélemény rámutatott arra is, ha egy adott javaslat esetében elégtelennek tartották a szubszidiaritás elvének betartására irányuló indokolást.

A kétkamarás rendszerekkel kapcsolatban érdemes megjegyezni, hogy a két kamara nem minden esetben volt ugyanazon a véleményen a szubszidiaritás elvének való megfelelés értékelésével kapcsolatban. A két holland kamara például nem értett ebben a kérdésben egyet a létfontosságú infrastruktúrák figyelmeztető információs hálózatáról (CIWIN) szóló javaslat[14], valamint az épületek energiateljesítményéről szóló irányelv[15] tekintetében, míg a francia parlament két kamarája eltérő nézeteket terjesztett elő a tudományos célokra felhasznált állatok védelméről szóló javaslat[16] szubszidiaritási megfelelőségével kapcsolatban.

Említést kell tenni arról is, hogy a Bizottság 2009-ben nagy számban kapott a nemzeti parlamentektől a COSAC által összehangolt három szubszidiaritási vizsgálat keretében elfogadott véleményt is: az első ilyen vizsgálatot 2008 decemberében indították az átültetésre szánt emberi szervekre vonatkozó minőségi és biztonsági előírásokról szóló irányelvre tett javaslat[17] tekintetében; a másodikat 2009 júniusában kezdeményezték a büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról szóló kerethatározatra tett javaslatra[18] vonatkozóan, míg a harmadikat 2009 októberében, az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok és közokiratok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési tanúsítvány bevezetéséről szóló rendeletre tett javaslattal[19] kapcsolatban. Mindhárom vizsgálat esetében a résztvevő kamarák túlnyomó többsége megerősítette azt, hogy a javaslatok megfeleltek a szubszidiaritási alapelv érvényesülésére vonatkozó követelménynek. Az első esetben csak az osztrák Bundesrat nyilvánított negatív véleményt a szubszidiaritás érvényesüléséről; a második vizsgálat során az osztrák Bundesrat mellett az ír és a máltai parlamentek vitatták a javaslat szubszidiaritási alapelvnek való megfelelőségét, míg további 11 kamara vélte úgy, hogy a Bizottság által az indokolásban adott magyarázat nem teljes mértékben kielégítő; a harmadik javaslat tekintetében csak a belga szenátus jelezte, hogy véleménye szerint megsértették a szubszidiaritás alapelvét.

A politikai párbeszéd a kulcsfontosságú dokumentumokról

Figyelemmel arra, hogy a bizottsági dokumentumok nagy többségére nem érkezett be 3-nál több kamarától észrevétel, az alábbi elemzés a legreprezentatívabb dokumentumokra összpontosít, és néhány konkrét példát idéz bizonyos megállapítások szemléltetése érdekében.

- A Stockholmi Program

A Bizottságnak „A szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló térség a polgárok szolgálatában” című közleménye[20] (a Stockholmi Program) 2009-ben hangsúlyosan a nemzeti parlamentek figyelmének középpontjában állt. Nyolc véleményt nyújtottak be a Bizottsághoz, míg további néhányat közvetlenül az Európai Parlamentnek küldtek meg, amely e témában közös parlamentközi ülést tartott 2009 novemberében. Valamennyi beérkezett vélemény támogatását fejezte ki a bizottsági közleménnyel kapcsolatban. Jelentős többség üdvözölte, hogy az egyéni jogokat a következő többéves program középpontjába helyezték, és a projekt fókuszpontjába a közösségi polgárokat állították. A több kamara által felvetett egyéni jogok között a leggyakrabban említett kérdés a magánélethez való jog védelmének szükségessége volt. Aggályokat vetettek fel a belső áttelepítés eszközeinek hatékonyságával, a közös európai schengeni vízummal, a legális bevándorlók befogadására létrehozandó közös rendszerrel és azzal kapcsolatban, hogy a legális bevándorlók az EU polgáraiéhoz hasonló jogokat kapnának, valamint a végrehajthatóvá nyilvánítási eljárások javasolt megszűntetése tekintetében. Kiemelték azt is, hogy a szubszidiaritási alapelv tiszteletben tartását a polgári védelem terén is biztosítani szükséges.

- A fogyasztói jogokról szóló irányelv

A nemzeti parlamentek hasonló érdeklődést mutattak a Bizottság által a fogyasztói jogokról szóló irányelvre tett javaslattal[21] kapcsolatban is, amelyre vonatkozóan hat vélemény érkezett a Bizottsághoz, amelyek közül számos fontos aggályoknak adott hangot. Öt kamara úgy vélte, hogy a javaslat ellentétes a szubszidiaritás alapelvével, mert a fogyasztói ügyek és a fogyasztói szerződések jogának terén a teljes harmonizáció bevezetése nem tenné lehetővé a nemzeti törvények alkalmazását, amelyek pedig szerintük magasabb szintű fogyasztóvédelmet biztosítanak. Számos kamara továbbá annak adott hangot, hogy szerintük a javaslat jobban összpontosít a határokon átnyúló ügyletek megkönnyítésére, mint a fogyasztók jogainak védelmére. Végezetül, a nemzeti parlamentek megkérdőjelezték a javaslat jogi alapja megválasztásának helyességét, és úgy vélték, hogy a hatásvizsgálat nem kielégítő mértékű, különösen, ami a javaslatot alátámasztó konkrét statisztikák hiányát, valamint a digitális áruknak és tisztán a szolgáltatások nyújtásának az irányelv hatálya alóli kizárását illeti.

- A határokon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről szóló irányelv

A határokon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről szóló irányelv[22] vonatkozásában a hét beérkezett vélemény közül három[23] szubszidiaritási aggályokat vetett fel, vagy általánosabban vett szubszidiaritási kérdésekkel kapcsolatban tett észrevételt. Számos kamara úgy értelmezte a Bizottság javaslatát, hogy az kérdésessé teheti a tagállamoknak az egészségügyi ellátás irányítására, valamint társadalombiztosítási rendszereik pénzügyi egyensúlyának fenntartására irányuló képességét. A nemzeti parlamentek például kiemelték, hogy a hatásvizsgálat nem hangsúlyozta azt a kockázatot, amellyel esetleg a tagállamoknak szembe kell nézniük amiatt, hogy elvesztik az ellenőrzést a betegek határokon átnyúló mozgása felett. Hangsúlyozták azt is, hogy csak a tagállamok tudják értékelni a javaslatnak a nemzeti egészségügyi ellátó rendszerek finanszírozására és szervezésére gyakorolt hatását, és felszólították a Bizottságot arra, hogy törölje el azt a rendelkezést, mely szerint a Bizottság iránymutatásokat határozhatna meg annak elősegítésére, hogy a tagállamok meghatározzák az egészségügyi szolgáltatások minőségére és biztonságára vonatkozó előírásokat.

- Európai pénzügyi felügyelet

Egy másik kérdés is egyértelműen a nemzeti parlamentek figyelmének középpontjában állt 2009 során: a pénzügyi válság, amellyel kapcsolatban négy kamara tett észrevételt a Bizottság európai pénzügyi felügyeletről szóló közleménye[24] vonatkozásában. Az erről a dokumentumról véleményt nyilvánító nemzeti parlamentek közül néhányan hangsúlyozták, hogy hosszú távon a pénzügyi felügyeletet kötelező érvényű döntések meghozatalára feljogosított európai hatóságnak kellene irányítania, továbbá, hogy a Bizottság által javasolt rendszert két vagy három éven belül felül kellene vizsgálni. Az egyik nemzeti parlament nem osztotta ezt a nézetet és nem volt hajlandó elfogadni a nemzeti felügyelők felelősségének korlátozását. Ehelyett a nagy pénzügyi gazdasági szereplők nemzetközi tevékenységére vonatkozóan szabályozói keret elfogadását részesítette előnyben.

- Zöld könyvek a kollektív fogyasztói jogorvoslatról és a fiatalok tanulási mobilitásának előmozdításáról

A Bizottság öt kamarától kapott véleményt a kollektív fogyasztói jogorvoslatról szóló zöld könyv[25] vonatkozásában, amelyek közül négy azonos irányba mutatott annyiban, hogy azt hangsúlyozták, hogy nincs szükség e témában egész Európára kiterjedő, kötelező erejű rendelet megalkotására, és csak igen célzott jogszabályok, sőt esetleg nem kötelező erejű jogi eszközök elfogadását javasolták. Csak egyetlen nemzeti parlament fejezte ki azon óhaját, hogy kötelező erejű rendelkezéseket (EU-szerte közös rendszert) vezessenek be a kollektív fogyasztói jogorvoslat terén. Megjegyzendő, hogy az egyik nemzeti parlament, miután megkapta a Bizottság első válaszát, második véleményt is kiadott a tömeges követelések témájában, amelyben – bár fenntartotta az e területen EU jogszabály elfogadására vonatkozó általános fenntartását – hangot adott annak, hogy értékeli, hogy a Bizottság biztosította arról, hogy bármely jövőbeni kezdeményezés nem teremti majd meg a „pereskedési iparág” kifejlődésének alapját, mint ahogy az számos nem európai országban létezik.

Öt kamara fejezte ki véleményét a fiatalok tanulási mobilitásának előmozdításáról szóló zöld könyvről[26], széles körben támogatva a Bizottság kezdeményezését és a zöld könyv célkitűzéseit. A nemzeti parlamentek úgy vélték, hogy a nemzetek közötti mobilitásnak nem szabad csupán a fiatalokra korlátozódnia, tekintettel arra, hogy az egész életen át tartó tanulás előmozdítása a Bizottság kulcsfontosságú célkitűzéseinek egyike. Hangsúlyozták azt is, hogy a tanulást segítő európai programoknak az időtartam, az időpontok és a résztvevő országok tekintetében rugalmasnak kell lenniük, és rámutattak, hogy különleges figyelmet kell szentelni a fiatalok idegen nyelvtudása javításának, valamint a tanulmányok elismerésének, mint a mobilitás előfeltételeinek. Néhány kamara arra bátorította a Bizottságot, hogy integrálja a mobilitás elősegítését a megújult lisszaboni stratégiába a szakmai képzés összefüggésében.

A Bizottság válaszai a nemzeti parlamentek véleményeire

A Bizottság nemzeti parlamentek véleményeire adott válaszait a nemzeti parlamentekkel fenntartott kapcsolatokért felelős alelnök írja alá, azok Bizottság általi hivatalos elfogadását követően, amelyet valamennyi érintett kabinet és szolgálat bevonásával folytatott előzetes konzultáció előz meg. A nemzeti parlamenteknek adott válaszaiban a Bizottság gyakran eredeti javaslatainak alaposabb magyarázatára törekszik – amikor lehetséges, részletes példákat szolgáltatva az adott javaslat alátámasztására. A helyénvaló esetekben a válaszok reagálást is tartalmaznak a nemzeti parlamentek által felvetett konkrét észrevételekre és javaslatokra, jelezve, hogy a Bizottság a továbbiakban mérlegelni tudja-e azokat. Természetesen a Bizottság válaszainak mindig tükrözniük kell, és tiszteletben kell tartaniuk az intézmények szerződésekben megállapított egyensúlyát. A válaszok nagymértékben függnek az adott vélemény benyújtásának időpontjától, valamint a jogalkotási dokumentumok esetében azon szakasztól is, amelyet azok az intézményközi eljárásban elértek.

A zöld könyvekre vagy egyéb konzultációs dokumentumokra beérkezett véleményekre adott válaszok általában korlátozott terjedelműek mindaddig, amíg a konzultációk még zajlanak vagy eredményeik még nem kerültek értékelésre.

3. Kapcsolattartás és látogatások

A korábbi évekhez hasonlóan a biztosok és szolgálataik különösen tevékenyek és elkötelezettek voltak a nemzeti parlamentek képviselőivel folytatott kapcsolattartásban és véleménycserében. A Bizottság tagjai és a nemzeti parlamentek között tartott számos kétoldalú találkozón túlmenően, a Bizottság politikai szinten képviseltette magát a 2009. év folyamán tartott valamennyi fontosabb parlamentközi ülésen, nevezetesen az EU-n belül a nemzeti parlamentek elnökeinek februárban, Párizsban tartott értekezletén, a COSAC elnökeinek februárban, Prágában és júliusban, Stockholmban megtartott értekezletén, a COSAC májusban, Prágában és októberben, Stockholmban tartott plenáris ülésein, valamint a februárban és novemberben, Brüsszelben rendezett parlamentközi találkozókon.

Ezen túlmenően, a Bizottság szolgálatai rendszeresen találkoztak nemzeti parlamenti kollégáikkal akár a nemzeti parlamentek brüsszeli állandó képviselőinek rendszeres ülései keretében (2009-ben tizenkét rendszeres ülést tartottak, valamint júniusban egy, a Bizottság által szervezett félnapos tanácskozást), a különböző fővárosokban a nemzeti parlamentek által szervezett konferenciákon és meghallgatásokon, vagy az Európai Parlament által a nemzeti parlamentek tisztségviselői számára szervezett különböző tematikus munkaértekezleteken. Különösen kiemelendő a Bizottság szolgálatainak a Főtitkárság részéről történő első részvétele az IPEX októberben, Koppenhágában megtartott igazgatósági ülésén, valamint a Bizottság Főtitkárának felszólalása az EU nemzeti parlamentjei főtitkárainak decemberben, Brüsszelben, néhány nappal a Lisszaboni Szerződés hatályba lépését követően tartott értekezletén.

A Bizottság és a nemzeti parlamentek között 2009 folyamán végbemenő kapcsolattartási események és eszmecserék középpontjában elsősorban a Lisszaboni Szerződés hatályba lépése és végrehajtása, a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséggel kapcsolatos kérdések, valamint a gazdasági és pénzügyi válsággal összefüggő témák álltak.

4. A Lisszaboni Szerződés

A 2009. december 1-jén hatályba lépett Lisszaboni Szerződés jelentős előrehaladást képvisel a nemzeti parlamentek EU-szintű szerepét illetően. A nemzeti parlamentekről első alkalommal szerepel említés a Szerződés főszövegében. Az Európai Unióról szóló Szerződés (EUSz.) 12. cikke kifejezetten kimondja, hogy „a nemzeti parlamentek tevékenyen hozzájárulnak az Unió jó működéséhez.” Ezt követően a cikk újonnan adott jogok sorozatát sorolja fel, amelyek alátámasztják a nemzeti parlamentek által az Unió demokratikus szövetében betöltött szerepének központi jelentőségét.

A nemzeti parlamentek új jogai között is a legnagyobb jelentőségű minden bizonnyal az, hogy a „ [2.] jegyzőkönyvben meghatározott eljárással összhangban figyelemmel kísérik a szubszidiaritás elvének tiszteletben tartását” , amely közismert nevén „szubszidiaritás-ellenőrzési mechanizmusként” vagy a „sárga és narancs lapos eljárásként” ismert. Ez a mechanizmus magában hordozza a jogalkotó számára azt a végső eshetőséget is, hogy le kell állítania a rendes jogalkotási folyamatot, ha a nemzeti parlamentek meghatározott számban kétségbe vonják, hogy az adott jogalkotási javaslat tiszteletben tartja a szubszidiaritás alapelvét.

Az új Szerződés nemzeti parlamentekre vonatkozó rendelkezéseinek végrehajtását – és különösen a szubszidiaritás-ellenőrzési mechanizmust – illetően a Bizottság 2009. november végén belső eljárásokat hozott létre, amelyek lehetővé teszik ennek az új eszköznek a Szerződés hatályba lépésének napjától történő alkalmazását. A nemzeti parlamentek ezekről az új eljárásokról a Bizottság elnöke és alelnöke által aláírt, és 2009. december 1-jén a 40 kamara elnökének, valamint az Európai Parlament és a Tanács elnökeinek megküldött közös levélben[27] kaptak tájékoztatást. A Bizottság ezeket az eljárásokat a nemzeti parlamentekkel politikai szinten és a szolgálatok szintjén az elmúlt években folytatott számos megbeszélés fényében határozta meg, és biztosította, hogy azok figyelembe vegyék a nemzeti parlamentek által kifejezett összes jelentős aggályt. Az ebben a tekintetben az elkövetkező hónapokban szerzendő tapasztalatok fényében ezen eljárások bizonyos szempontjainak kiigazítására lehet majd szükség.

A 2009. december 1-jei levél legfontosabb üzenete az volt, hogy a Bizottság a szubszidiaritás-ellenőrzési mechanizmust nem pusztán beszámolási gyakorlatnak, hanem politikai feladatnak tekinti, és bízik abban, hogy a nemzeti parlamentek ezzel az eszközzel felelős és konstruktív módon élnek majd, továbbá, hogy a Bizottság megfelelő intézkedéseket szándékozik bevezetni ezen új eszköz, mint a nemzeti parlamentek számára gyakorlati eszköz használatának megkönnyítésére. A levelet és a Bizottság általános hozzáállását a nemzeti parlamentek nagyon jól fogadták.

Tekintettel a leköszönő Bizottság 2009. november 1. és 2010. február 10. között betöltött ügyvezető szerepére, jelentősebb jogalkotási javaslat elfogadására nem került sor az új Szerződés hatályba lépését követő két hónap során. A szubszidiaritás-ellenőrzési mechanizmus hatálya alá tartozó első javaslatok 2010. február elején kerültek elfogadásra és a nemzeti parlamenteknek megküldésre.

5. Kitekintés

A Bizottság elkötelezett a Lisszaboni Szerződés nemzeti parlamentekre, és különösen a szubszidiaritás-ellenőrzési mechanizmusra vonatkozó rendelkezéseinek megfelelő és hatékony alkalmazása iránt. Ez a jelenlegi Bizottság prioritásainak egyike lesz, amikor meghatározza a nemzeti parlamentekkel folytatott kapcsolatát.

Ezzel egyidejűleg és általánosabb összefüggésekben is kulcsfontosságú jelentőséget kap a nemzeti parlamentekkel a partneri viszony megszilárdítása a politikai párbeszéd elmélyítése és megerősítése révén, az intézmények egyensúlyának az EU szintjén történő teljes tiszteletben tartása mellett. E párbeszéd folytatása mindkét fél számára lehetővé teszi majd, hogy – nem csupán a jogalkotási javaslatokra korlátozódva és a szubszidiaritás kérdésén jóval túlmutatva –, szélesebb körű és még inkább politikai jellegű eszmecserét folytassanak. A Bizottság tehát továbbra is gondosan tanulmányozni fogja valamennyi, a nemzeti parlamentektől beérkező véleményt, azzal a meggyőződéssel, hogy e konstruktív és hatékony kommunikáció még tovább erősíti majd egész Európában az európai intézmények és a polgárok kapcsolatát.

A Bizottság a szubszidiaritás-ellenőrzési mechanizmust és a politikai párbeszédet ugyanazon érem két oldalának tekinti, amelyben az előbbi a Bizottság és a nemzeti parlamentek közötti szélesebb politikai kapcsolat része. A nemzeti parlamentek erőteljesen üdvözölték e megközelítést, tekintve, hogy eddig véleményeiket inkább a Bizottság dokumentumainak lényegi elemeire, semmint a szubszidiaritási szempontokra összpontosították.

A politikai partnerség nemzeti parlamentekkel való megerősítésével a Bizottság célja az, hogy javítsa a szakpolitika-alkotási folyamatot mind a jogalkotási, mind a nem jogalkotási intézkedések tekintetében; szorosabban bevonja a nemzeti parlamenteket az európai ügyekbe, amelyek többsége az utóbbi évek folyamán belpolitikai üggyé vált, ezáltal közelebb hozva az Európa-eszmét a polgárokhoz; és végezetül növelje a nemzeti dinamikák és folyamatok Bizottság általi megértését.

Ami a szakpolitika-alkotás javítását illeti, valóban igaz, hogy nem mindig könnyű mérni a nemzeti parlamentek véleményeinek egy adott végleges jogalkotási aktusra gyakorolt konkrét hatását. Ugyanakkor fontos tudni, hogy valahányszor a Bizottság jogalkotási dokumentumokról tárgyal a jogalkotókkal, azt most már a nemzeti parlamentek által kifejezett vélemények teljes ismeretében tudja megtenni. Hasonlóképpen, amikor a Bizottság az Európai Parlament és a Tanács előtt megvédendő álláspontjáról dönt, azt a nemzeti parlamentek által az adott kérdésben kifejtett vélemények ismeretében, tájékozottan tudja megtenni. Sok esetben a nemzeti parlamentek által kifejtett vélemény a jogalkotási folyamatban az Európai Parlament vagy a Tanács tevékenységében tükröződik, amely egyértelműen rávilágít a nemzeti parlamentek véleményeiben megnyilvánuló hozzáadott értékre: Ha a véleményeket időben eljuttatják a Bizottsághoz, azok korai előrejelzésként szolgálhatnak, amely vázolja a bizottsági javaslattal szemben elfoglalt főbb álláspontokat, amelyek aztán később gyakran visszatükröződnek a jogalkotási folyamatban. Természetesen, ha a vélemények meglehetősen későn érkeznek be, és csupán néhány nemzeti parlament nyilvánít véleményt, a folyamatban lévő intézményközi tárgyalásokra gyakorolt hatásuk viszonylag csekély marad.

Az elmúlt öt év során a Bizottság kapcsolata a nemzeti parlamentekkel alapvető mértékben fejlődött, szorosabbá és lényegre törőbbé vált. Ez a tendencia folytatódni fog a Lisszaboni Szerződés hatályba lépésével. A nemzeti parlamentek jelentősebb szerepet kaptak az EU szintjén, ezért kulcsfontosságú szereplőkké válhatnak, amelyek álláspontját az EU intézményeinek fontos tényezőként kell figyelembe venniük. Ily módon a nemzeti parlamentek gyorsan a döntéshozatali folyamatok szerves részévé válnak az EU szintjén.

További előrehaladás azonban mindkét oldalon lehetséges. Továbbra is kulcsfontosságú célkitűzés marad e politikai partnerségben rejlő lehetőségek valóra váltása és még konstruktívabb kapcsolatok kialakítása. A Bizottság szigorúan ellenőrizni fogja az új szerződés nemzeti parlamentekre vonatkozó rendelkezéseinek megfelelő alkalmazását, és ebben a tekintetben különösen éberen fog ügyelni arra, hogy betartsa a szubszidiaritással kapcsolatosan a 2. jegyzőkönyvben foglalt követelményeket. A Bizottság ezen kívül bátorítani kívánja a politikai párbeszédben jelenleg még nem résztvevő nemzeti parlamenteket, hogy tevékenyen kapcsolódjanak be a Bizottsággal folytatott eszmecserébe. Célja továbbá, hogy szorosan bevonja a nemzeti parlamenteket az Európa 2020 stratégia megvalósításába, valamint nyitott arra, hogy megvizsgálja az együttműködés lehetséges módszereit az EU költségvetésének végrehajtása, és különösen a csalás elleni küzdelem tekintetében. A Bizottság mindkét területen számít a nemzeti parlamentek aktív támogatására célkitűzései elérése érdekében. Ezen kívül, a Bizottság különös figyelmet szentel majd a nemzeti parlamentek programozási kérdésekről történő rendszeres és lényegre törő tájékoztatásának. E tekintetben arra fog törekedni, hogy a Bizottság munkaprogramját – annak elfogadása után – a lehető leghamarabb bemutassa a nemzeti parlamentek EU melletti állandó képviselőinek. A Bizottság elkötelezett aziránt is, hogy kimerítően válaszoljon a COSAC hozzászólásaira és következtetéseire.

Az új szerződésnek az Europol és az Eurojust tevékenységeinek nemzeti parlamentek általi politikai ellenőrzésébe és értékelésébe történő bevonásáról szóló rendelkezései tekintetében a Bizottság ismeri a nemzeti parlamentek azon kérését, hogy a Bizottság kellően konzultájon velük az e témákra vonatkozó rendeletekre irányuló javaslatainak benyújtása előtt, amely feladatok a Bizottság 2010. évi munkaprogramjába belefoglalásra kerültek. Ezen új javaslatok benyújtása előtt a Bizottság gondosan értékeli majd az Eurojustra és az Europolra jelenleg érvényben lévő határozatok végrehajtását, és konzultálni fog valamennyi érintett féllel. Ebbe az előkészítő munkába szorosan bevonja majd a nemzeti parlamenteket.

A Bizottság határozott szándéka, hogy a nemzeti parlamentek szerepét továbbra is elősegítse azáltal, hogy intézményi és politikai napirendjének elsőrendű kérdéseként kezeli e kérdést.

A beérkezett vélemények száma országonként/kamaránként

Összesen |

PORTUGÁLIA | Assembleia da Republica | 47 |

CSEH KÖZTÁRSASÁG | Senát | 27 |

SVÉDORSZÁG | Riksdagen | 18 |

OLASZORSZÁG | Senato della Repubblica | 17 |

NÉMETORSZÁG | Bundesrat | 16 |

EGYESÜLT KIRÁLYSÁG | House of Lords | 14 |

DÁNIA | Folketinget | 12 |

FRANCIAORSZÁG | Sénat | 12 |

GÖRÖGORSZÁG | Vouli ton Ellnion | 10 |

AUSZTRIA | Bundesrat | 10 |

OLASZORSZÁG | Camera dei Deputati | 9 |

HOLLANDIA | Mindkét kamara | 8 |

HOLLANDIA | Tweede Kamer Staten Generaal | 7 |

ÍRORSZÁG | Oireachtas | 6 |

HOLLANDIA | Eerste Kamer Staten Generaal | 4 |

AUSZTRIA | Nationalrat | 4 |

NÉMETORSZÁG | Bundestag | 3 |

LETTORSZÁG | Saeima | 3 |

LITVÁNIA | Seimas | 3 |

LUXEMBURG | Chambre des Députés | 3 |

MAGYARORSZÁG | Országgyűlés | 3 |

BELGIUM | Chambre des Répresentants | 2 |

BELGIUM | Sénat | 2 |

BULGÁRIA | Narodno Sabranie | 2 |

FRANCIAORSZÁG | Assemblée Nationale | 2 |

SZLOVÉNIA | Državni zbor | 2 |

CSEH KÖZTÁRSASÁG | Poslanecká sněmovna | 1 |

ÉSZTORSZÁG | Riigikogu | 1 |

CIPRUS | House of Representatives | 1 |

MÁLTA | House of Representatives | 1 |

SPANYOLORSZÁG | Congreso de los Diputados | 0 |

SPANYOLORSZÁG | Senado | 0 |

LENGYELORSZÁG | Senat | 0 |

LENGYELORSZÁG | Sejm | 0 |

ROMÁNIA | Camera Deputaților | 0 |

ROMÁNIA | Senatul | 0 |

FINNORSZÁG | Eduskunta | 0 |

SZLOVÉNIA | Državni svet | 0 |

SZLOVÁKIA | Národná rada | 0 |

EGYESÜLT KIRÁLYSÁG | House of Commons | 0 |

Összesen |

ÖSSZESEN | 250 |

Beérkezett vélemények száma 2009-ben, főigazgatóságonként

Felelős főigazgatóság | ÖSSZESEN |

Jogérvényesülés, szabadság és biztonság | 83 |

Egészségügy és fogyasztóvédelem | 38 |

Energiaügy és közlekedés | 22 |

Oktatásügy és kultúra | 14 |

Főtitkárság | 14 |

Környezetvédelem | 12 |

Vállalkozáspolitika és ipar | 10 |

Belső piac és szolgáltatás | 9 |

Foglalkoztatás, szociális ügyek és esélyegyenlőség | 7 |

Kutatás | 7 |

Jogi szolgálat | 6 |

Regionális politika | 5 |

Mezőgazdaság és vidékfejlesztés | 4 |

Adóügy és vámunió | 4 |

Információs társadalom és média | 4 |

Tengeri ügyek és halászat | 4 |

Külkapcsolatok | 3 |

Gazdasági és pénzügyek | 2 |

Eurostat | 1 |

Bővítés | 1 |

Költségvetés | 0 |

Versenypolitika | 0 |

Kereskedelem | 0 |

Fejlesztés | 0 |

Összesen | 250 |

Bizottsági dokumentumok, amelyekre a legnagyobb számban érkeztek be vélemények 2009-ben[28]

Bizottsági dokumentum | Cím | Vélemények száma |

COM(2009)262 | Közlemény: a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló térség a polgárok szolgálatában | 8 |

COM(2008)414 | Javaslat: az Európai Parlament és a Tanács irányelve a határokon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről | 7 |

COM(2008)614 | Javaslat: az Európai Parlament és a Tanács irányelve a fogyasztók jogairól | 6 |

COM(2009)136 | Javaslat: a Tanács kerethatározata az emberkereskedelem megelőzéséről, továbbá az ellene folyó küzdelemről és az áldozatok védelméről | 6 |

COM(2009)135 | Javaslat: a Tanács kerethatározata a gyermekek szexuális zaklatásáról, szexuális kizsákmányolásáról és a gyermekpornográfiáról | 5 |

COM(2008)794 | Zöld könyv a kollektív fogyasztói jogorvoslatról | 5 |

COM(2009)329 | Zöld könyv a fiatalok tanulási mobilitásának előmozdításáról | 5 |

COM(2009)252 | A Bizottság Közleménye – Európai pénzügyi felügyelet | 4 |

COM(2008)815 | Javaslat: az Európai Parlament és a Tanács irányelve a menedékkérők befogadására vonatkozó minimumszabályok megállapításáról | 4 |

COM(2009)73 | A Bizottság Közleménye – Éves politikai stratégia – 2010 | 4 |

[1] COM(2009) 343

[2] COM(2009) 262

[3] COM(2008) 414

[4] Meg kell jegyezni, hogy a hét vélemény közül három 2008 végén érkezett be.

[5] COM(2008) 614

[6] COM(2009) 136

[7] COM(2009) 135

[8] COM(2008) 794

[9] COM(2009) 329

[10] COM(2009) 252

[11] COM(2008) 815

[12] COM(2009) 73

[13] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm

[14] COM(2008) 676

[15] COM(2008) 780

[16] COM(2008) 543

[17] COM(2008) 818

[18] COM(2009) 338

[19] COM(2009) 154

[20] COM(2009) 262

[21] COM(2008) 614

[22] COM(2008) 414

[23] A hét vélemény közül három 2008 végén érkezett be.

[24] COM(2009) 252

[25] COM(2008) 794

[26] COM (2009) 329

[27] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm

[28] Nem tartalmazza azt a három javaslatot, amelyekkel kapcsolatban COSAC által összehangolt szubszidiaritás-ellenőrzés került végrehajtásra