[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 13.7.2006

SEC(2006) 929

A BIZOTTSÁG BELSŐ MUNKADOKUMENTUMA

Hatásvizsgálati jelentés

Melléklet a következő javaslattervezethez:

A TANÁCS HATÁROZATA

a [közösségi kohéziós stratégiai iránymutatásokról] {COM(2006) 386 final}

Hatásvizsgálat Közösségi kohéziós stratégiai iránymutatások, 2007–2013

Vezető főigazgatóság: DG REGIO (Regionális Politikai Főigazgatóság)

Más érintett szolgálatok: DG EMPL (Foglalkoztatási, Szociális és Esélyegyenlőségi Főigazgatóság)

Napirendi pont vagy írásbeli eljárás száma: 2005/REGIO+/013

Eljárásbeli ügyek és konzultáció az érintett felekkel

Szervezés és ütemezés

2004. július 14-én a Bizottság előterjesztette az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló tanácsi rendeletjavaslatot [COM(2004) 492 végleges].

Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra (ERFA), az Európai Szociális Alapra (ESZA) és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló tanácsi rendelettervezet 23. cikkével összhangban a Tanács a rendeletek elfogadását követően a Bizottság javaslata alapján és az Európai Parlament véleményének figyelembe vételével alkotja meg a kohéziós politika közösségi stratégiai iránymutatásait, amelyek „a Közösség prioritásait juttatják érvényre, a kiegyensúlyozott, harmonikus és fenntartható fejlődés elősegítése érdekében”[1].

Ezeket az iránymutatásokat tervezet formájában már elfogadták (COM(2005) 299 végleges, 2005. július 5.). Ez a javaslattervezet figyelembe veszi a tagállamok által benyújtott észrevételeket, a nyilvános konzultáció eredményeit és az Európai parlament 2006. május 18-i plenáris ülésén elfogadott véleményét. A Bizottság előreláthatóan 2006. július 12-én fogadja el az iránymutatásokat.

Konzultáció az érintett felekkel

A közösségi stratégiai iránymutatások előkészítése során számos eseményre került sor a tagállamok, regionális és helyi hatóságok és egyéb partnerek bevonásával:

- Konferencia a „Kohézió és a lisszaboni menetrend: a régiók szerepe” tárgyban, 2005. március 3-án;

- Konzultációk a tagállamokkal 2005 januárja és áprilisa között a strukturális intézkedések munkacsoportban;

- 2005. május 17-én egy nem hivatalos dokumentum bemutatása a leendő prioritásokról a Tanács informális ülésén zajló vita alapjául;

- A nem hivatalos dokumentum megvitatása a miniszterek informális luxemburgi találkozóján, 2005. május 20-án.

A stratégiai iránymutatások teljes szövege figyelembe veszi mind a nem hivatalos dokumentumot mind pedig ezeknek a vitáknak az eredményeit.

Nyilvános konzultáció

A 2007–2013 közötti közösségi kohéziós stratégiai iránymutatásokról nyilvános konzultációt tartottak. A konzultációt 2005. július 7-én indították és 2005. szeptember 30-án zárták le egy szélesebb konzultációs folyamat részeként, amely a Bizottság 2007–2013 közötti kohéziós politikához kapcsolódó jogalkotási javaslataival kezdődött. 2003–2004-ben a kohéziós politika 2007–2013 közötti jövőjéről szóló vita során a Bizottság kiterjedt konzultációt folytatott az európai regionális és helyi hatóságokkal, valamint ezek szövetségeivel illetve egyéb érintett felekkel. Ezek az első lépések abban a hatásvizsgálatban[2] vannak összefoglalva, amely a Bizottság 2004. júliusi jogalkotási javaslataihoz volt csatolva. Ez a nyilvános konzultáció tehát a nagy nyilvánosság bevonására irányult, és arra, hogy megkönnyítse a 2007–2013 közötti kohéziós politika stratégiai dimenzióiról való véleménycserét.

A nyilvános konzultáció eredményei a következőképp összegezhetők:

1. a kohéziós politika szervesen kötődik az Európai Unió általános versenyképességéhez, és támogatnia kell a növekedési és foglalkoztatási menetrendet;

2. más közösségi politikákkal való szinergiák és egymást kiegészítő jellegek kialakítása révén a kohéziós politika még inkább hozzájárulhat a lisszaboni menetrendhez;

3. az innováció és a tudásalapú gazdaság hangsúlyozása széles körben támogatott; jóváhagyták a kutatás, oktatás és képzés támogatására szolgáló tevékenységek megerősítésének szükségességét;

4. a korlátozott számú prioritásra való összpontosítás segíthet a kohéziós politikai programok hatásának és hozzáadott értékének maximalizálásában;

5. széles körben üdvözölték és ösztönözték több innovatív elem beillesztését, mint például a finanszírozáshoz és a pénzügyi tervezéshez való hozzáférés, a köz- és a magánszféra partnersége (PPP), befektetések az egészségügybe a versenyképesség és a termelékenység támogatására és igazgatási kapacitásfejlesztés;

6. az iránymutatásoknak meg kell engedniük a tagállamok és régiók számára azt a rugalmasságot, amellyel kiválaszthatják a prioritások és tevékenységek azon keverékét, amely a saját fejlődési igényeikre megfelelő választ ad;

7. az iránymutatásokban a kohéziós politika területi dimenzióját nem oly módon kell hangsúlyozni, mintha a területi kohéziót és a versenyképességet felváltva kellene igénybe venni, hanem inkább, mint egymást kiegészítő fogalmakat. A iránymutatásokban megerősítendő területekként több ízben megemlítésre került a városok, mint a foglalkoztatási és növekedési menetrend jelentős hozzájárulóinak szerepe és a vidéki területek gazdasági diverzifikációjának szükségessége.

8. a versenyképesség és az innováció hangsúlyozásának figyelembe kell vennie a szociális menetrendet, és a leendő kohéziós politikának továbbra is kiegyensúlyozott megközelítést kell alkalmaznia a gyorsabb gazdasági növekedés illetve a több és jobb munkahely célkitűzéseinek eléréséért;

9. az iránymutatásoknak hivatalosan is el kell ismerniük a régiók és a városok, valamint a nem-kormányzati ágazat alapvető szerepét a kohéziós politikai programok megtervezésében, kialakításában, levezetésében, végrehajtásában és értékelésében.

A nyilvános konzultációra 197 érvényes hozzászólás érkezett válaszként. Közzé tettek egy jelentést, amelyet elhelyeztek az Europa-honlapon. A konzultáció az Európai Parlament és a Tanács bevonásával zajló intézményi folyamattal párhuzamosan zajlott. A konzultáció során kapott észrevételeket azután – megfelelő módon – beillesztették a szövegbe.

Az Európai Parlament véleménye

Az Európai Parlament 2006. május 18-án elfogadott egy jelentést[3] az iránymutatások tervezetéről.

Az EP fő következtetései a következőképp foglalhatók össze:

10. Az EP üdvözli azt a tényt, hogy a stratégiai iránymutatások a Közösség prioritásaivá teszik a kiegyensúlyozott, harmonikus és fenntartható fejlődést.

11. hangsúlyozza, hogy a kohéziós politika nem helyettesítheti a tagállamok erőfeszítéseit, amelyekre számos politikai területen szükség van a lisszaboni stratégia nagyra törő céljainak elérése végett.

12. a lisszaboni stratégia célkitűzéseit nem szabad az erősebb társadalmi és gazdasági kohézió elérésének kárára követni, hanem a stratégiai iránymutatások keretében inkább hozzá kell járulnia ennek erősítéséhez.

13. a lisszaboni stratégiának kéz a kézben kell a göteborgi stratégiával együtt haladnia a gazdaság fenntartható növekedése felé.

14. kritikus módon hiányolja a kohéziós kiadások rendeltetésének megjelölését („pántlikázását”) a lisszaboni stratégiai prioritások javára.

15. rávilágít a városi dimenzió figyelembe vételének fontosságára.

16. hangsúlyozza a partnerségi elv fontosságát, mint a programok végrehajtása sikerének meghatározásakor alkalmazható kulcstényezőt.

17. rámutat a köz- és a magánszféra partnersége igénybe vételének fontosságára;

18. „a bevált gyakorlatok” cseréjének és az EQUAL közösségi kezdeményezés pozitív tapasztalatainak folytatódniuk kell a 2007–2013 időszakban is;

19. a „területi kohéziót” jobban figyelembe kell venni a közösségi stratégiai iránymutatásokban.

A Régiók Bizottsága és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye

A Régiók Bizottsága 2005 novemberében fogadott el véleményt (140/2005) a közösségi stratégiai iránymutatások tervezetéről, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság pedig 2006. áprilisában (CESE 592/2006).

Probléma-meghatározás

Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra (ERFA), az Európai Szociális Alapra (ESZA) és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló tanácsi rendelettervezet 23. cikkével összhangban a Tanács a rendeletek elfogadását követően a Bizottság javaslata alapján és az Európai Parlament véleményének figyelembe vételével alkotja meg a kohéziós politika közösségi stratégiai iránymutatásait, amelyek „a Közösség prioritásait juttatják érvényre, a kiegyensúlyozott, harmonikus és fenntartható fejlődés elősegítése érdekében”[4].

Fő célkitűzések

A közösségi kohéziós stratégiai iránymutatások fő célkitűzése, hogy irányítást adjon a tagállamoknak a nemzeti stratégiai referenciakeretek elkészítéséhez azzal a céllal, hogy biztosítsa, hogy az alapok által társfinanszírozott programok összhangban álljanak a közösségi szinten meghatározott, prioritást élvező politikai területekkel, nevezetesen a lisszaboni növekedési és foglalkoztatási menetrend megvalósításának elősegítésére. A fentiek és a megújított lisszaboni növekedési és foglalkoztatási stratégia fényében a kohéziós politika által társfinanszírozott programoknak törekedniük kell arra, hogy a forrásokat a következő három prioritásra fordítsák:

- a tagállamok, régiók és nagyvárosok vonzerejének növelése az elérhetőség javításával, a szolgáltatások megfelelő minőségének és szintjének biztosításával, valamint környezeti potenciáljuk megőrzésével;

- az innováció, a vállalkozói szellem és a tudásalapú gazdaság növekedésének ösztönzése a kutatási és innovációs képességek – többek között az új információs és kommunikációs technológiák – révén; valamint

- több és jobb munkahely teremtése, több embernek a foglalkoztatás vagy a vállalkozói tevékenység körébe való vonzásával, a munkavállalók és a vállalkozások alkalmazkodóképességének fejlesztésével, és a humán tőkébe történő beruházások növelésével.

Ezek a prioritások megfelelnek a Bizottság „Partnerség a növekedésért és a foglalkoztatásért” című dokumentumában[5] meghatározottaknak, amelyet 2005. februárjában tettek közzé, és az Európai Tanács 2005. tavaszi ülése erősített meg.

A közösségi stratégiai iránymutatások egységes keretet képviselnek, amelynek alkalmazására a tagállamokat és a régiókat akkor kérik fel, amikor nemzeti, regionális és helyi programokat fejlesztenek ki, különös tekintettel az Unió kohéziós, növekedési és foglalkoztatási célkitűzéseihez való hozzájárulásuk értékelésére. Az iránymutatások megléte szükséges, de nem egyetlen feltétele annak, hogy a megújított lisszaboni menetrenddel összhangban, az egyes tagállamok és régiók alapvető fontosságú prioritásaira vonatkozóan elérjék a megfelelő szintű összpontosítást.

Politikai lehetőségek

Az általános rendelet 23. cikke megköveteli ezeket az iránymutatásokat. A tartalom szempontjából a rendelet megerősíti, hogy az iránymutatásoknak azonosítják a Közösség kohéziós politika alapján támogatandó prioritásait, és különösen erősítik a szinergiákat a lisszaboni növekedési és foglalkoztatási stratégiával, illetve segítik annak megvalósítását. Ezért fogadják el az iránymutatások a Bizottság „Partnerség a növekedésért és a foglalkoztatásért” című közleményében azonosított és az Európai Tanács 2005. tavaszi ülésén megerősített három prioritást.

Ezt a megközelítést alátámasztják a nyilvános konzultáció eredményei is, amelyek megerősítették azt a széles körben elterjedt nézetet, hogy a kohéziós politika szervesen kötődik az Európai Unió általános versenyképességéhez, és közvetlenül hozzá kell járulnia a növekedési és foglalkoztatási menetrendhez. Mind a nyilvános konzultáció eredményei mind pedig az Európai Parlament véleménye megerősítik azt is, hogy a más közösségi politikákkal történő szinergiák és egymást kiegészítő jelleg kifejlesztése révén a kohéziós politika még inkább hozzájárulhat a lisszaboni menetrendhez. A közösségi stratégiai iránymutatások végleges változata, amely e döntéshozatali eljárás keretében készül el, ugyanezt a rövid prioritáslistát őrzi meg, azzal céllal, hogy a gazdasági és társadalmi – és így valójában politikai – hatás maximalizálása érdekében előmozdítsa a pénzügyi források összpontosítását. Ezen kívül az iránymutatások végleges változata – a nyilvános konzultáció eredményeire, a tagállamok észrevételeire és az Európai Parlament véleményére adott válaszként – részletesebben mutatja be a létező, prioritást élvező intézkedéseket.

Hatáselemzés

Az ebben a szakaszban bemutatott elemzés nem a gazdasági, környezeti és társadalmi hatások teljes, mennyiségi elemzése. Az új kohéziós alapok várható gazdasági, társadalmi és környezeti hatásainak kiszámítása a Bizottság új rendeletjavaslataihoz[6] csatolt hatáselemzésben található meg. Egyedi jellegüknél fogva az iránymutatásoknak nem lehet közvetlen, mérhető és számszerűsíthető hatása a belső piac működésére, a vállalkozások versenyképességére vagy új munkahelyek létrejöttére. Az iránymutatások kívánt hatása inkább annak biztosítása, hogy a Közösség kohéziós politikára szánt pénzügyi forrásai a Közösség prioritásaira irányuljanak, nevezetesen a növekedési és foglalkoztatási menetrend megvalósítására, miközben más közösségi politikák végrehajtását is hatékony módon segítik elő. Az iránymutatások ilyenformán arra az igényre is felhívják a figyelmet, hogy – ahol lehetséges – maximalizálják a szinergiákat és az egymást kiegészítő jelleget más közösségi politikákkal.

Tekintettel a növekedésre és a foglalkoztatásra, a kohéziós politika lisszaboni stratégiát támogató hatását a nemzeti reformprogramokkal történő szoros koordináció biztosításával kell megvalósítani. A legtöbb nemzeti reformprogram a modern közlekedési infrastruktúra, valamint az információs és kommunikációs technológiák (pl. szélessávú internet-hozzáférés) fontosságára összpontosít. Ezek azon beruházások típusaira is példák, amelyeket a kohéziós politika révén támogatni lehet. Végül – a Bizottság éves értékelő jelentésével (APR) összhangban – „nem kevés tagállamnak kell gondoskodnia arról is, hogy a Közösség kohéziós és vidékfejlesztési kiadásait általánosságban is a lisszaboni stratégiára fordítsák. Úgy kell tehát programozni őket, hogy közvetlenül támogatást nyújtsanak a nemzeti reformprogramokhoz”[7].

Ellenőrzés és értékelés

A lisszaboni folyamathoz kapcsolódó párhuzamos eljárások és a kohéziós politikai programok előkészítése és végrehajtása rendszeres jelentéseket von magával mindkét oldalról, ideértve az összhang biztosítására szolgáló egymással történő keresztellenőrzést is. Ennek jogalapját a kohéziós politikai rendeletek szolgáltatják.

A kohéziós politika esetében a rendeletek előírják, hogy a tagállamok (1) évente végrehajtási jelentést készítsenek 2008-tól kezdődően, és (2) a program stratégiai eredményeiről készítsenek jelentést két alkalommal, 2009-ben és 2012-ben. A stratégiai jelentéseknek egyebek mellett információkat kell tartalmazniuk arról, hogyan járult hozzá a program a lisszaboni növekedési és foglalkoztatási stratégia célkitűzéseinek eléréséhez. 2010-ben és 2013-ban a Bizottság közzé teszi a nemzeti jelentések összefoglalóját a Tanács és az Európai Parlament figyelmébe ajánlva. A stratégiai jelentésekben található információk fő mennyiségi forrása az egyes lisszaboni vonatkozásúnak jelölt kategóriákban található olyan forrásokról szóló információk, amelyekre kötelezettséget vállaltak.

A lisszaboni folyamat esetében az a legfontosabb, hogy a kohéziós politikai rendeletek kifejezetten rendelkeznek a keresztellenőrzési szabályozásokról. 2007-ben első alkalommal a tagállamokat felkérik, hogy lisszaboni éves végrehajtási jelentésükben szolgáltassanak információkat a kohéziós politikának a nemzeti reformprogramjuk megvalósításához való hozzájárulásáról. A rendeletek előírják, hogy az ezekre a jelentésekre adott reakciójában – amely az éves értékelő jelentés formáját ölti magára – a Bizottság foglalja össze a tagállamok által szolgáltatott információkat.

Röviden, a rendeletek megpróbálják garantálni, hogy – ezen erőteljes jelentési és keresztellenőrzési szabályozások révén – a kohéziós politika valódi szerepet játsszon a lisszaboni menetrend megvalósításában.

[1] COM(2004) 492 végleges, 23. cikk

[2] SEC(2004) 924, 2004.7.14.

[3] EP vélemény, A6-0175/2006, 2006. május 10.

[4] COM(2004) 492 végleges, 23. cikk

[5] Közlemény az Európai Tanács tavaszi ülésszakának, „Közös munkával a növekedésért és a munkahelyekért – A lisszaboni stratégia új kezdete”, COM (2005)24, 2005.2.2.

[6] SEC(2004) 924

[7] COM(2006) 30 végleges, 2006.1.25., 14. o.