Környezet/természeti források
58. hangsúlyozza az EU fokozott er őfeszítéseinek szükségességét az életben maradásért gyakran teljes
mértékben a természeti forrásoktól függ őszegény lakosságot fenyeget őóriási környezeti kihívások leküzdé-
sére;
59. ezzel kapcsolatban üdvözli a Bizottság –régóta esedékes –legújabb kötelezettségvállalását, hogy a
környezetvédelem középpontba helyezése tekintetében eljut a szavaktól a tettekig, és a fenntartható fejl ődést
előmozdító stratégiákat kiemelt helyre helyezi a napirendjében;
Végrehajtás
60. kéri a Bizottságot, hogy az Afrikára vonatkozó stratégiáját lássa el részletes végrehajtási cselekvési
tervvel, amely tartalmaz egy egyértelm űidőbeosztást, a mobilizálandó eszközök és pénzügyi források rész-
letes felsorolását (beleértve a tagállamok általi pénzügyi kötelezettségvállalásokat), a különböz őbeavatkozási
szintek (helyi, nemzeti, regionális, pánafrikai) és szerepük feltüntetését, valamint a haladás értékelésére szol-
gáló valódi közös (az Európai Parlament és az AU bevonásával megvalósítandó) felügyeleti mechanizmus
ismertetését;
61. ragaszkodik ahhoz, hogy ez a végrehajtási terv terjedjen ki Afrika egészére, beleértve Észak-Afrikát, a
Szaharától délre fekv őafrikai területeket és Dél-Afrikát, amelyekre jelenleg külön rendeletek és megállapo-
dások vonatkoznak (a MEDA-rendelet, a Cotonou-i megállapodás, és –Dél-Afrika esetében –a kereskedelmi,
fejlesztési és együttm űködési megállapodás és az EPRD-rendelet), és hogy a Bizottság szintjén válasszák szét
a hatásköröket, továbbá kéri a Bizottságot, hogy adja meg, hogy hogyan fogják ezeket koordinálni és össze-hangolni annak érdekében, hogy hozzájáruljanak az AU által az egész földrész számára el őterjesztett prio-
ritások végrehajtásához;
62. rámutat, hogy a Bizottság fent említett közleményében található javaslatok lényege a meglév őnem-
zeti és regionális programok végrehajtásától függ, és sajnálja, hogy e tekintetben nem terjesztettek el őúj
javaslatokat a végrehajtásuk fokozása vagy a céljaik és fellépéseik programozásának az új prioritásokhozvaló igazítása érdekében, és hogy ezen új stratégiai dokumentum és az új afrikai fejlemények (különösenaz AU és intézményei létrehozása) következményeként nem javasolták a meglév őországstratégiai dokumen-
tumok és a nemzeti és regionális indikatív programok felülvizsgálatát;
63. csalódottságát fejezi ki a javasolt pénzügyi keret kevéssé ambiciózus jellege miatt: a Bizottság csak
növelt pénzügyi források mobilizálásának lehet őségét tervezi a „9. EFA utáni id őszakra ”és nem tárgyalja az
adósságkönnyítés –a millenniumi fejlesztési célok elérésére szolgáló kiegészít őpénzügyi források mobilizá-
lásának eszközeként történ ő–felhasználásának lehet őségét;
*
**
64. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak, a tagállamok, az
AU és az AKCS-országok kormányainak.
P6_TA(2005)0446
Közösségi fejlesztési politika
Az Európai Parlament állásfoglalása az Európai Unió „Európai Konszenzus ”elnevezés űfejlesztési
politikájáról szóló tanácsi, európai parlamenti és bizottsági közös nyilatkozatra irányuló javaslatról
(2004/2261(INI))
Az Európai Parlament ,
– tekintettel a Bizottság által a Tanácshoz, az Európai Parlamenthez, az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottsághoz valamint a Régiók Bizottságához intézett „Az Európai Konszenzus –az Európai Unió
fejlesztési politikájáról szóló tanácsi, európai parlamenti és bizottsági közös nyilatkozatra irányuló javas-lat”címűközleményére (COM(2005)0311),
– tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (CESE 1072/2005),C 280 E/484 HU 2006.11.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
– tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (CdR 224/2005),
– tekintettel a Fejlesztéspolitikai Irányítás Európai Központja (European Centre for Development Policy
Management), a Tengerentúli Fejlesztési Intézet (Overseas Development Institute) és a ComplutenseEgyetem Nemzetközi Tanulmányok Intézete (Instituto Complutense de Estudios Internacionales) értéke-lésére az EK fejlesztéspolitikájára vonatkozóan (2005. február),
– tekintettel az Európai Közösség OECD Fejlesztési Segítségnyújtási Bizottsága (OECD/DAC) fejlesztési
együttm űködési értékelésére (2002),
– tekintettel a 2003. február 25-i, a harmonizációról szóló Római nyilatkozatra, valamint a 2005. már-
cius 2-i, a támogatások hatékonyságáról szóló Párizsi nyilatkozatra,
– tekintettel az ENSZ 2000. szeptember 8-i Millenniumi nyilatkozatára, amely meghatározza a millen-
niumi fejlesztési célokat (MDG) mint a szegénység felszámolásának a nemzetközi közösség által közö-sen összeállított kritériumait,
– tekintettel az ENSZ fejlesztési programja (UNDP) által elkészített, az emberi jogok fejl ődésér ől szóló,
egymást követ őjelentésekre,
– tekintettel a millenniumi ökoszisztéma-felmérési „A lehet őségeinket meghaladó életmód: a természeti
erőforrások és az emberiség jóléte ”címűjelentésre (2005),
– tekintettel az ENSZ Kereskedelmi és Fejlesztési Konferenciájának (UNCTAD) „A legkevésbé fejlett
országok –a szegénység csapdájának elkerülése ”című2002-es jelentésére;
– tekintettel a nemzetközi konferenciák záró nyilatkozataira és végkövetkeztetéseire, különös tekintettel a
fejlesztésfinanszírozásról tartott nemzetközi konferenciára (Monterrey, 2002), a fenntartható fejl ődésről
tartott csúcstalálkozóra (Johannesburg, 2002), a társadalmi fejl ődésről tartott csúcskonferenciára (Kop-
penhága, 1995), az ENSZ-nek a legkevésbé fejlett országokról tartott konferenciájára (Brüsszel, 2001), aVilágkereskedelmi Szervezet (WTO) negyedik miniszteri konferenciájára (Doha, 2001), a 4. n őügyi
világkonferenciára (Peking, 1995), a népesedési és fejl ődési nemzetközi konferenciára (ICPD) (Kairó,
1994), az ENSZ-közgy űlés 1999-es, az ICPD céljai irányába történ őelőrelépést áttekint őrendhagyó
ülésére ( „Kairó + 5 ”), egy gyermekbarát világ (New York, 2002 május), valamint az Oktatásügyi Világ-
fórumra (Dakar, 2000),
– tekintettel az EU által a 2003. márciusi barcelonai csúcstalálkozón, a Monterrey-konferenciát megel ő-
zően tett kötelezettségvállalásra,
– tekintettel 2001. március 1-jei, a Bizottságnak a Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett, az
Európai Közösség fejlesztési politikájáról szóló közleményére vonatkozó állásfoglalására (
1),
– tekintettel a Tanács és a Bizottság által 2000. november 10-én elfogadott, az Európai Közösség fejlesz-
téspolitikájáról szóló nyilatkozatra (DPS),
– tekintettel az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsának (GAERC) 2004. november 22 –23-i és
2005. május 23 –24-i következtetéseire,
– tekintettel 2005. április 12-i „Az Európai Uniónak a millenniumi fejlesztési célkit űzések megvalósításá-
ban játszott szerepe ”című(2) állásfoglalására,
– tekintettel 2005. szeptember 8-i „A legf őbb és elhanyagolt betegségekr ől a fejl ődőországokban ”című(3)
állásfoglalására,
– tekintettel az Európai Bizottság 2004. október 29-i, a 2000 –2004. közötti millenniumi fejlesztési célki-
tűzésekr ől szóló jelentésére (SEC(2004)1379),
– tekintettel Bizottságnak a Tanácshoz, az Európai Parlamenthez és az Európai Gazdasági és Szociális
Bizottsághoz intézett 2005. április 12-i, „A millenniumi fejlesztési célkit űzések megvalósításának fel-
gyorsítása –az Európai Unió hozzájárulása ”címűközleményére (COM(2005)0132),
(1) HL C 227., 2001.10.1., 130. o.
(2) Elfogadott szövegek, P6_TA(2005)0115.
(3) Elfogadott szövegek, P6_TA(2005)0341.2006.11.18. HU C 280 E/485 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
– tekintettel a Jeffrey Sachs professzor által irányított ENSZ Millennium Projekt Munkacsoport „Befektetés
a fejlesztésbe: gyakorlati terv a millenniumi fejlesztési célkit űzések megvalósításához ”címűjelentésére,
– tekintettel a multilaterális környezetvédelmi megállapodásokra (MEA) az alábbi témákban: klímaváltozás,
az ózonréteg elvékonyodása, biodiverzitás, mocsarak, elsivatagosodás, veszélyes hulladékok és le nembomló szerves szennyez őanyagok,
– tekintettel eljárási szabályzata 45. cikkére,
– tekintettel a Fejlesztési Bizottság jelentésére (A6-0319/2005),
Az Európai Konszenzus
1. üdvözli a fejl ődésre vonatkozó közös uniós jöv őképr ől szóló, háromoldalú nyilatkozatra irányuló kez-
deményezést, és hangsúlyozza a Parlament teljes mérték ű, és a többi intézménnyel egyenrangú félként tör-
ténőbevonásának szükségességét egy, az együttdöntési eljáráshoz hasonló eljárás révén, hogy ezáltal jelen-
tősen hozzá tudjon járulni a koherencia, az összehangoltság, a kiegészít őjelleg, a min őség és a hatékonyság
fejlesztéséhez;
2. üdvözli a közös nyilatkozatra irányuló javaslatot, és azt indítványozza, hogy ennek hivatalos jogállását
egy olyan fejlesztéspolitikai keretként határozzák meg, amely kötelez őerejűaz Unió és a tagállamok által az
OECD/DAC által fejl ődőnek min ősített államok irányában tett lépéseire; kéri ezenkívül, hogy pontosítsák,
hogyan viszonyul majd a közös nyilatkozat a fejlesztési együttm űködés pénzügyi eszközéhez;
3. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a javaslat nem tartalmaz külön nyilatkozatot az uniós segítségnyújtás,
valamint a 2000. évi DPS és annak a közösségi segítségnyújtásra tett kihatásainak tanulságaira vonatkozóan;
4. üdvözli, hogy a fent említett közlemény els őrésze megpróbál megegyezést létrehozni az uniós segé-
lyezés átfogó céljait és elveit illet ően; azonban világosabb fogalmazásra hív fel, különösen a prioritások,
valamint a koherencia és az együttm űködés javítása tekintetében az uniós fejlesztési együttm űködés terén;
5. üdvözli, hogy a fent említett közlemény második része megpróbál közösségi szint űirányvonalakat
meghatározni a fejlesztéspolitika végrehajtására vonatkozóan; azt kéri azonban, hogy világosan határozzákmeg a közösségi segítségnyújtás specifikus szerepét annak komparatív el őnyeir ől végzett elemzésre alapozva;
6. úgy véli, hogy a közösségi segítségnyújtás jelenlegi, brüsszeli szint űszervezése, azaz a tervezés és
végrehajtás különválasztása nem optimális a fejlesztési politika hatékony végrehajtása szempontjából;
7. tudomásul veszi, hogy a globalizáció mostanáig szélesítette a gazdagok és a szegények közötti szaka-
dékot, és olyan fejlesztési politika kidolgozására hív fel, amelynek egyik f őcélja a kiegyensúlyozottabb növe-
kedés elérése;
Célok és elvek
8. hangsúlyozza, hogy az EU fejlesztési együttm űködésének általános célját „a szegénységnek a fenntart-
ható fejl ődés keretén belüli csökkentése, majd végül felszámolása ”kell, hogy jelentse; hangsúlyozza, hogy a
szegénység többdimenziós fogalom –
ide tartoznak olyan emberi szempontok, mint a fogyasztói és élelmi-
szer-biztonság, az egészség, az oktatás, a jogok, a meghallgatáshoz való lehet őség, az emberi biztonság, a
szociális igazságosság, a méltóság, a méltányos munka;
9. egyetért azzal, hogy a szegénység visszaszorítása –amely az els őlépés a millenniumi fejlesztési célok
elérésében –, a demokrácia és a helyes kormányzás el őmozdítása és az emberi jogok tiszteletben tartása a
fejlődés kulcsfontosságú elemei; hangsúlyozza azonban, hogy a szegénység elleni küzdelem csak akkor jár
sikerrel, ha egyformán nagy jelent őséget kap az emberekbe való befektetés, különös tekintettel a fiatalokra és
anőkre, els ősorban az egészségügy és az oktatás terén, valamint a jólét megteremtésébe való befektetés –C 280 E/486 HU 2006.11.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
hangsúlyt helyezve olyan területekre, mint a vállalkozások, a tudomány és a technológia, a munkahelyterem-
tés, a hitelekhez való hozzájutás, a tulajdonjog és az infrastruktúra; hangsúlyozza, hogy a n ők befolyáshoz
juttatása minden fejl ődés alapja, és hogy a nemek közötti esélyegyenl őségnek valamennyi politikai stratégia
központjában kell állnia;
10. támogatja a valódi partnerség, a tulajdon és a politikai párbeszéd elvét és a fejl ődés jogokra alapuló
megközelítését; hangsúlyozza a partnerországok szegénységcsökkentési stratégiai dokumentumainak (PRSP)fontosságát a nemzeti parlamentek és civil szervezetek tevékeny szerepvállalásával; azt javasolja, hogy aCotonou-i partnerségi megállapodás f őelveit terjesszék ki valamennyi fejl ődőországra;
11. hangsúlyozza a civil társadalom által a szolgáltatások, valamint a demokrácia és az emberi jogok
előmozdítása terén játszott szerepének fontosságát a fejl ődőországokban, és kéri, hogy fokozott támogatás-
ban részesüljön a partnerországok nem kormányzati szervezetei (NGO) kapacitásának b ővítése; elismeri
továbbá az európai civil társadalom fontos szerepét, és kéri a projektek támogatási lehet őségeinek egyszer ű-
sítését, ideértve azok finanszírozását is;
12. hangsúlyozza annak szükségességét, hogy az EU a nemzetközi szervezetek demokratizálódásán mun-
kálkodjon annak elérése érdekében, hogy a fejl ődőországok érdekei jelent ősebb képviseletet kapjanak, és
hogy valamennyi fél érdekében er ősödjön a demokrácia;
13. üdvözli, hogy a EU javaslattervezete az európai uniós fegyverkivitel ellen őrzésének meger ősítését
célozza, annak biztosítása érdekében, hogy az EU-ban gyártott fegyvereket ne használják a civil lakosságellen, és konkrét lépéseket foglal magában a kézi l őfegyverek és a könny űfegyverek ellen őrizetlen terjedésé-
nek meggátlására; felhívja azonban az EU-t, hogy vállaljon felel ősséget a múltbeli fegyverkivitelért, valamint
tegye intenzívebbé és gyorsítsa fel az aknamentesítési és leszerelési programokat a háborúk sújtotta területe-ken;
Tematikus megközelítés és prioritások
14. üdvözli azokat az er őfeszítéseket, amelyek a nagyobb összpontosításra irányulnak, miközben fenn-
tartják a megfelel őrugalmasságot, sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a bemutatott cselekvési célok nem tartal-
maznak világos prioritásokat, különösen közösségi szinten, és kéri, hogy tegyék világossá a célok, a cselek-
vési területek és a prioritások kiválasztását;
15. meger ősíti, hogy az EU által finanszírozott, illetve társfinanszírozott programok kifejlesztésénél,
kidolgozásánál és nyomon követésénél fontos szerepet kell kapniuk az emberi jogoknak;
16. hangsúlyozza, hogy külön figyelmet érdemelnek az olyan kérdések, mint a HIV/AIDS, a malária és a
tuberkulózis megel őzése és kezelése, a szexuális és reproduktív egészség el őmozdítása, a nemek közötti
egyenl őség és a n ők jogai, a klímaváltozás enyhítése, a kereskedelmi reform, a konfliktusmegel őzés, a
demokrácia és a helyes kormányzás, hiszen ezek hatékony kezelésének elmaradása hiábavalóvá teheti azegyéb fejlesztési törekvéseket;
17. javasolja, hogy a közös nyilatkozaton belül helyezzenek nagyobb hangsúlyt az alábbiakra:
– számos alacsony jövedelm űországnak lemaradása van az egészségügyre vonatkozó millenniumi fejlesz-
tési célok területén; többségük segítségre szorul az influenzajárványhoz hasonló egészségügyi vészhely-zetekre való felkészülésben; nem fordítanak kell őfigyelmet az olyan betegségekre, amelyek ellen nem áll
rendelkezésre gyógyszer, illetve amelyek elleni gyógyszerek kifejlesztésére nem irányul elegend ő
kutatás;
jelent ős problémát jelent az egészségügyi személyzet –részben az agyelszívásnak betudható –kétség-
beejt őhiánya, különösen a szub-szaharai Afrikában, amely egyrészt az egészségügy és a fejl ődés olyan
rendszerszemlélet űmegközelítését igényli, amelynek során az egészségügyi rendszerek és az egészség-
ügyi kutatás meger ősítése els őszámú prioritást kap, másrészt az egészségügyi szektor fokozott támo-
gatását teszi szükségessé, valamint azt, hogy a szegénységcsökkentési dokumentumokban az egészség-ügyben elért eredményeket tekintsék a legfontosabbnak;
– a nemzeti parlamentek dönt őszereppel bírnak, ezért külön támogatás szükséges a demokratikusan
megválasztott parlamentek munkakörülményeinek biztosítása és fejlesztése érdekében, az Európai Parla-ment teljes bevonása mellett;2006.11.18. HU C 280 E/487 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
– a közösségi infrastrukturális segítségnyújtásnak kiegyensúlyozottabbnak kell lennie, túl kell mutatnia az
útépítéseken, és az információs és kommunikációs technológiához való hozzáférésre, az ivóvízre, azenergiára, a vidékfejlesztésre kell helyeznie a hangsúlyt;
– a nemek közötti egyenl őség és a n ők jogainak, mint alapvet őemberi jogoknak az el őmozdítása nem
pusztán önmagában alapvet őfontosságú, hanem egyben a szociális igazságosság kérdése is, valamint
eszköze a millenniumi fejlesztési célok elérésének, a Pekingi cselekvési platform, a Kairói cselekvésiprogram és a N őkkel szemben alkalmazott hátrányos megkülönböztetés minden formájának kiküszö-
bölésér ől szóló egyezmény megvalósításának; ezért az EU fejl ődőországokkal kapcsolatos politikáiban
és a velük fenntartott kapcsolatok gyakorlatában er ős esélyegyenl őségi elemre van szükség;
– mivel az alapfokú oktatás és az egészségügy központi szerepet játszik, a tagállami és a közösségi támo-
gatásoknak a világszint űszociális csúcstalálkozó 20/20 elvét kell prioritásként kezelniük;
– az oktatás a fejl ődés kulcsa; a hivatalos nappali oktatáshoz való megfelel őhozzáférés legnagyobb aka-
dálya a gyermekmunka; az oktatást el őmozdító valamennyi stratégiának tartalmaznia kell a gyermek-
munka minden formája elleni fellépést;
– mivel a vidéki szegények élete a hagyományos, biomasszán alapuló gazdaságtól függ, ezért az erd őterü-
letek gyors csökkenése, a talaj és a tengeri er őforrások romlása és a számos területen fellép őnövekv ő
vízhiány súlyos veszélyt jelent több százmillió ember megélhetésére nézve; mindez intenzív erd ő-újra-
telepítési, talajmeg őrzési, tengervédelmi és vízgazdálkodási program elindítására szólít;
– a jelenlegi termelési és fogyasztási rendszerek a környezetre gyakorolt egyre er ősebb nyomáshoz vezet-
tek, és hosszú távú veszélyt jelentenek a társadalmi jólétre nézve; a szegények különösen érzékenyek a
környezet romlására;
– af e j l ődőországoknak nem szükséges megismételniük az iparosodott országok által elkövetett környe-
zetszennyezési hibákat, feltéve, ha jelent ősen megnövelt segítséget kapnak a tiszta és hatékony techno-
lógiákba való befektetés érdekében; hangsúlyozza annak fontosságát, hogy csökkenteni kell a fejl ődő
országok fosszilis üzemanyagoktól való függ őségét, különösen annak a nyomásnak a fényében, amit
ez a függ őség a fejl ődőországok fizetési mérlegére, és azon keresztül a költésvetésére gyakorol;
– szegények százmilliói különösen érzékenyek az olyan veszélyekre, mint a földrengés, a trópusi vihar, az
áradás, a szök őár vagy a súlyos szárazság, valamint a nagy katasztrófák veszélyeztetik a fejl ődést is;
hangsúlyozza, hogy a millenniumi fejlesztési célokat nehéz lesz elérni a legtöbb alacsony jövedelm ű
országban, ha a fejlesztési és szegénységcsökketési stratégiákba nem építik be a katasztrófák kockázatá-
nak csökkentését, beleértve a katasztrófahelyzetekre tervezett társadalombiztosítási rendszereket;
– felismerve, hogy a szegénység, a fejletlenség és az instabil állam kedvez őkörülményeket jelentenek a
konfliktusok kialakulásához és az új biztonsági fenyegetések megjelenéséhez, ideértve a nemzetközibűnözést és terrorizmust is, elismeri továbbá, hogy a konfliktusokat követ őidőszakokban az
intézményépítésen, a társadalom szerkezetének újbóli kialakításán, a béketeremtésen és a megbékélésifolyamatokon túl a fejlesztésnek is fontos szerepet kell játszania;
– a foglalkoztatás fontos eszköz és feltétel a szegénység elleni küzdelemben. Ezért a méltányos munkához
való hozzáférést és az ILO alapvet őegyezményeinek betartását prioritásként kell kezelni;
Segítségnyújtási módozatok, pénzügyi források, hatékonyság és koherencia
18. elismerését fejezi ki az EU segítségnyújtási költségvetési jogcímeinek növelése melletti azon kötelezett-
ségvállalásért, amelynek célja 2015-re a bruttó nemzeti össztermék 0,7 %-ának elérése; támogatja a fejlesztésiegyüttm űködést finanszírozó innovatív mechanizmusok, például a nemzetközi adózási rendszerek létreho-
zását, hangsúlyozza azonban, hogy szükség van a segítségnyújtás min őségének és a segélyek kifizetésének
nagymérték űjavítására, továbbá nagy szükség van az eredmények és a kihatások jobb mérésére, ezenkívül a
legszegényebb országok és népek esetében egyetlen feltételcsomaghoz kell kötni az európai közösségisegélyek kiutalását;C 280 E/488 HU 2006.11.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
19. kéri az alacsony jövedelm űországok fejlesztési alapokból való részesedésének növelését;
20. úgy véli, hogy a súlyosan eladósodott szegény országok adósságára vonatkozó kezdeményezés még
sok kívánnivalót hagy maga után; arra hív fel, hogy er ősítsék meg az adósságok elengedését azokban a fenn
nem tartható adóssággal rendelkez őországokban, ahol a kormányok tiszteletben tartják az emberi jogokat
és a demokráciát, és a felszabaduló er őforrásokat felel ősségteljesen használják fel; továbbra is hangsúlyozza,
hogy az adósság elengedését nem szabad káros gazdaságpolitikai feltételekhez kötni, és a hivatalos fejlesz-téstámogatás (ODA) mellett kiegészít őjelleg űnek kell lennie;
21. szükségesnek tartja, hogy az EU és tagállamai fokozott er őfeszítéseket tegyenek a törvénytelenül meg-
vont vagy rendeltetésellenes felhasználású finanszírozási eszközök felkutatása érdekében, valamint azért,hogy azokat az eredeti országban a rendeltetésüknek megfelel őcélra visszajuttassák;
22. kéri, hogy alakítsák át az Európai Beruházási Bank (EBB) küls őhitelezési megbízatását, hogy ezáltal
az EBB teljes kör űen m űködőfejlesztési bankká váljon, amely megvalósítja az EU fejlesztési stratégiáját, és
lehet ővé teszi a közérdek űszolgáltatások és létesítmények területén történ őállami beruházások finanszíro-
zását;
23. sajnálatát fejezi ki az EU-n belüli fejlesztéspolitika következetlenségei miatt, amelynek következményei
a magas tranzakciós költségek, a munkák közötti átfedések, és a partnerországok nehézségei; támogatjaazokat az er őfeszítéseket, amelyek azt célozzák, hogy javítsák az adományozók képességét a segélyek a
fent említett párizsi nyilatkozatban meghatározott módon történ őtervezésének és folyósításának koordiná-
cióját, harmonizálását és összehangolását, valamint úgy véli, hogy az ilyen er őfeszítéseket ki kell terjeszteni a
közepes bevétel űországokra; hangsúlyozza azonban, hogy a javasolt közös nyilatkozat a megvalósítást
tekintve túlságosan homályos;
24. javasolja, hogy az EU –a partnerország egyéni felel őssége és fejlesztési stratégiája alapján –orszá-
gokra lebontott közös stratégiai dokumentumok és közös többéves programok kidolgozása révén, és lehe-tőség szerint további kétoldalú és multilaterális adományozók bevonásával biztosítsa a tagállamok és a
Bizottság fejlesztési támogatásainak szoros koordinálását; kéri a koordináció és a kiegészít őjelleg javítását
a partnerországok költségvetési eljárásaihoz és a szegénységcsökkentési stratégiáihoz való operatív alkalmaz-kodás révén, és javasolja annak az elvnek nemzeti szint űkonzultációkat követ őelfogadását, hogy legfeljebb
2–3 uniós adományozó lehet vezet őügynökség az egyes partnerországokban, és hogy az egyes tematikus
kérdések területén világos munkamegosztásra kell törekedni;
25. kiemeli annak szükségességét, hogy az EU és tagállamai tartsanak fenn szoros kapcsolatot a fejlesztési
tevékenységben érintett nemzetközi szervezetekkel, például az ENSZ alapjaival, programjaival és ügynöksé-geivel, ideértve az UNDP-t, a Világbankot és a Nemzetközi Valutaalapot is, tovább javítva ezáltal az EUfejlesztési politikájának koherenciáját és elkerülve a nemzetközileg elfogadott célok tiszteletben tartásávalvégzett tevékenységek közötti átfedéseket;
26. hangsúlyozza, hogy az EU-nak a Világbank és a Nemzetközi Valutaalap keretén belül tagállamai
politikáinak jobb koordinációjára kell törekednie;
27. hangsúlyozza, hogy a Bizottságot nem úgy kell tekinteni, mint az EU 26. adományozóját; ezzel
szemben a közösségi segélyt úgy kell kijelölni, és úgy kell megállapodásra jutni róla, hogy különös figyelmetkell szentelni az összehangolás, a kiegészít őjelleg és a koherencia fejlesztésére, a közösségi segítségnyújtás
átfogó jellegére, a Bizottság semlegességére, a kormányzás, a demokrácia és az emberi jogok területén vég-zett munkájára, továbbá globális szerepére, valamint arra, hogy intellektuális szempontból központi szerepetjátszhat az európai fejlesztési politikában stb.;
28. egyetért azzal, hogy az adományozók által felállított külön feltételek, amelyek az adományozók tör-
ténelmi gyöker űgazdasági érdekeit tükrözik, ritkán hatásosak; hangsúlyozza azonban, hogy az általános
költségvetési támogatás, amely a leggyakrabban alkalmazott segélyezési mechanizmus, további alapos vizs-gálatot igényel, és csak akkor kellene ahhoz folyamodni, mikor a feltételek megfelel őek, és hatékony ellen-
őrző
rendszerek, vagyis a nemzeti parlamentek felügyelete mellett m űködőfüggetlen bizottságok m űködnek;
amennyiben lehetséges, a Bizottságnak és a tagállamoknak a projekttámogatás fel ől a szektoriális megköze-
lítés, majd pedig a közvetlen költségvetési támogatás felé kell elmozdulniuk;2006.11.18. HU C 280 E/489 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök
29. kéri a Bizottságot, hogy terjesszen a Parlament elé olyan kritériumokat, amelyekkel felmérhet őa
fejlődőországok támogatási igénye és a nyújtott támogatás hatékonysága, továbbá terjesszen el őa nyújtott
támogatásra vonatkozó statisztikákat és egy olyan ellen őrzőrendszert, melynek rendeltetése, hogy értékelje a
támogatás végrehajtásának hatékonyságát a további fejlesztés szándékával;
30. rámutat a Bizottságon belüli komoly hiányosságokra az olyan kérdések középpontba helyezésével
kapcsolatosan, mint a gyermekek jogai, a nemek egyenl ősége és a n ők jogai, a fogyatékkal él őszemélyek
és a környezetvédelem; üdvözli a kérdések fokozott hangsúlyozására tett er őfeszítéseket a politikai, progra-
mozási, végrehajtási és értékelési szakaszokban, és kiemeli, hogy a helyzet javítása érdekében nagy lendületetkell adni személyzet oktatásának és nevelésének mind a központok, mind az országok szintjén;
31. támogatja a politikai koherenciát célzó er őfeszítéseket, amelyeket úgy kell kezelni, hogy az egyéb
politikák ne aláássák a célokat és a fejlesztéspolitikai eredményeket, hanem támogassák azokat; sürg ős intéz-
kedésekre hív fel az olyan, különösen hátrányt szenved őuniós politikák terén, mint a kereskedelem, a KAP
és halászati megállapodások; kiemeli annak fontosságát, hogy a fejl ődőországokat képessé kell tenni az EU-
előírások elérésére az élelmiszer-, termék- és anyagbiztonság terén, hogy ezek ne akadályozzák az EU
piacaira való bejutásukat; kéri továbbá, hogy öt éven belül sz űnjön meg az exporttámogatás valamennyi
formája, ideértve az exporthitelek, az élelmiszer-támogatások, az exportkereskedelmi vállalatok stb. révénmegvalósuló rejtett támogatásokat is és a kapcsolt segélyeket is;
32. megjegyzi, hogy az elmúlt három évtized során a legkevésbé fejlett országok nettó élelmiszer-impor-
tőrök lettek, ezért a mez őgazdasági ágazatban váltást sürget az élelmiszer-biztonság felé;
33. hangsúlyozza, hogy a fejlesztési politika a biztonság hiányát kiváltó eredend őokok kezelésére szol-
gáló számos eszköz egyike, de nem szabad alárendelni a biztonsági politikának, és hogy a közösségi fejlesz-tési együttm űködés keretében végrehajtott valamennyi tevékenységnek meg kell felelnie a hivatalos fejlesz-
téstámogatásokkal (ODA) szemben támasztott OECD-/DAC-feltételeknek;
34. hangsúlyozza, hogy a fejl ődés szempontjából óriási jelent őséggel bír a méltányos nemzetközi keres-
kedelmi politika, valamint a kedvez őkörülmények biztosítása a fejl ődőországok kereskedelméhez; kiemeli
ezért a kínálati oldal meger ősítésének jelent őségét, beleértve a partnerországok alkalmassá tételét arra, hogy
a kereskedelmi lehet őségeket a fejl ődés motorjává alakíthassák; e tekintetben hangsúlyozza a mez őgazdaság
és az élelmiszer-biztonság, valamint a kis- és középvállalkozások szerepének fontosságát;
35. úgy véli, hogy a fejlesztési politikának annak elismerésén kell alapulnia, hogy az adott országnak vagy
régiónak joga van demokratikusan meghatározni saját, lakossága megélhetésének és társadalmi, gazdasági éskulturális jogainak védelmét szolgáló politikáit, prioritásait és stratégiáit, és a Bizottságnak és a tagállamok-nak tiszteletben kell tartaniuk ezen alapelveket;
36. üdvözli annak terjed őfelismerését, hogy a piacnyitást körültekint ően kell ütemezni, és hangsúlyozza,
hogy ez jogot biztosít a fejl ődőországok számára a kereskedelemi liberalizálás ütemének és irányainak a
saját fejlesztési céljaik alapján történ ő
meghatározására;
*
**
37. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezen állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak.C 280 E/490 HU 2006.11.18. Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2005. november 17., csütörtök