ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
D.

mivel – amint azt az uniós irányelvről szóló, „Emberi jogokon alapuló megközelítés (2011)” című közös ENSZ-kommentár is megfogalmazza – az ENSZ több szerve is emlékeztet arra, hogy „el kell ismerni, hogy az emberkereskedelem férfiakat és nőket is érint, és foglalkozni kell a nők és férfiak által a kiszolgáltatottsággal és a jogsértésekkel kapcsolatban megélt tapasztalatok hasonlóságaival és különbségeivel”;
40.

hangsúlyozza, hogy a nők elleni erőszak továbbra is jelentős probléma az EU-ban, amely érinti az erőszak áldozatait, és hogy sürgős szükség van arra, hogy a nők elleni erőszak elkövetőit bevonják a nők elleni erőszak leküzdésére irányuló intézkedésekbe, függetlenül életkoruktól, iskolai végzettségüktől, jövedelmük nagyságától vagy társadalmi helyzetüktől, továbbá hogy a nőkkel szembeni erőszak következményeként állandóan erősödik a nők perifériára szorulásával, elszegényedésével és társadalmi kirekesztésével kapcsolatos kockázat; megjegyzi, hogy a nők gazdasági függetlensége központi szerepet játszik abban, hogy proaktív intézkedéseket téve képesek legyenek elkerülni az olyan helyzeteket, amelyekben nemi alapú erőszaknak lehetnek kitéve; felhívja a tagállamokat, valamint a regionális és helyi hatóságokat, hogy biztosítsanak olyan szociális védelmi rendszereket, amelyek szavatolják az erőszak áldozatául esett nők szociális jogait, bármely módon – otthoni körülmények között, emberkereskedelem során vagy prostitúcióval összefüggésben – került is sor az erőszakra, és tegyenek lépéseket e nők munkaerő-piaci reintegrációja érdekében, többek között olyan eszközöket is felhasználva erre a célra, mint például az Európai Strukturális Alap; hangsúlyozza, hogy az erőszak áldozatai számára nyújtott jogi szolgáltatások esetében szükséges, hogy az információk fokozottan rendelkezésre álljanak;
11.

úgy véli, hogy a túlzott központosítás és a bizalom hiánya is közrejátszhat a strukturális és beruházási alapok végrehajtásának késedelmében, egyes tagállamok és igazgató hatóságok ugyanis vonakodnak nagyobb hatásköröket ruházni a helyi és regionális hatóságokra az uniós források kezelése terén, többek között az új fejlesztési eszközök – például az integrált területi beruházás (ITI) és a közösségvezérelt helyi fejlesztés (CLLD) – felhasználásával kapcsolatban is; egyrészt elismeri, hogy az uniós szabályozási keret is szerepet játszott e hozzáállás kialakulásában, másrészt felhívja a Bizottságot, hogy segítse elő jobban a hatáskörök átruházásának sikeres példáival kapcsolatos bevált gyakorlatok tagállamok és régiók közötti cseréjét;
10.

rámutat arra, hogy a növekvő radikalizálódással, erőszakkal, bántalmazással és magatartási problémákkal kapcsolatos kockázatok már az alapfokú oktatás szintjén megjelennek; felszólítja a Bizottságot, hogy uniós szinten végezzen kutatást, és minden tagállamban adjon áttekintést a helyzetről, jelezve azt is, hogy a tagállamok milyen választ adnak az efféle tendenciákra, és hogyan építették be tanterveikbe az etikai, személyiségi és társadalmi oktatást, amely eddig sok iskolában sikeresnek bizonyult, ideértve a tanárok számára e horizontális készségekkel kapcsolatban nyújtott támogatást is; ösztönzi a tagállamokat, hogy osszák meg a bevált gyakorlatokat e területen is;
(33)

A hatékony jogorvoslathoz való jog gyakorlásának megkönnyítése érdekében az uniós közigazgatásnak igazgatási intézkedéseiben meg kell neveznie azokat a jogorvoslati lehetőségeket, amelyek azon felek rendelkezésére állnak, akiknek jogait és érdekeit a szóban forgó intézkedések érintik. Amellett, hogy lehetőséget biztosítunk az adott fél számára, hogy bírósági eljárást indítson vagy panaszt nyújtson be az európai ombudsmanhoz, fel kell jogosítanunk arra is, hogy közigazgatási felülvizsgálatot kérjen, valamint tájékoztatást kell kapnia az eljárásról és az ilyen kérelem benyújtására vonatkozó határidőről is.
—

tekintettel a termőfölddel és a vízzel kapcsolatos küzdelmek globális konvergenciájáról szóló nyilatkozatra (Declaration of the Global Convergence of Land and Water Struggles), amely a 2015 márciusában, Tuniszban megrendezett Szociális Világfórumon született (38),
35.

hangsúlyozza, hogy szakpolitikákat és kutatási képességeket kell kialakítani a jövőbeli alkalmazások biztosítása és egy olyan versenyképes európai iparág létrehozása érdekében, amely az egészséges gazdasági környezetnek köszönhetően ér el üzleti sikereket; megállapítja, hogy a magánjogi szervezetek egyre fontosabb szerepet töltenek be az űrpiacon; hangsúlyozza a kkv-k – különösen a biztonság biztosítása szempontjából fontos – űrtechnológiákkal kapcsolatos kutatási, fejlesztési és előállítási folyamatba történő bevonásának szükségességét és az ebből származó előnyöket; továbbra is aggályosnak tartja a biztonsági és védelmi vonatkozású szabályozatlan magánkezdeményezésekkel kapcsolatos kockázatokat; hangsúlyozza, hogy a kockázatok és az előnyök közötti egyensúly az űrtevékenységek esetében szegmensről szegmensre eltérhet, ebből kifolyólag eseti alapon kell értékelni, különösen ezen ágazat sajátosságait tekintve a szuverenitás és a stratégiai önállóság terén; felhívja a Bizottságot és az alelnököt/főképviselőt, hogy vezessenek be az említett kockázatok féken tartására alkalmas mechanizmusokat;
—

tekintettel a Bizottság számára az Areté srl által készített „Monitoring the implementation of principles of good practice in vertical relationships in the food supply chain” (A helyes gyakorlat elve végrehajtásának nyomon követése az élelmiszer-ellátási lánc vertikális kapcsolataiban) című jelentésre (2016. január),
—

tekintettel az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság számára 2015-ben készült, „A quest for accountability? EU and Member State inquiries into the CIA Rendition and Secret Detention Programme” (Az elszámoltathatóság nyomában? Az Unió és a tagállamok vizsgálatai a CIA kiadatási és titkos fogvatartási programjával kapcsolatban) című tanulmány közzétételére,
—

tekintettel az Európai Bizottság „Defining criteria for identifying Endocrine Disruptors in the context of the implementation of the Plant Protection Product Regulation and Biocidal Products Regulation” (A növényvédő szerekről és a biocid termékekről szóló rendeletek végrehajtása összefüggésében a hormonháztartást zavaró anyagok azonosítását szolgáló kritériumok meghatározása) című útitervére (2),
J.

mivel az AU-val való európai együttműködés elsődleges mechanizmusa az Afrikai Békekeret, amelyet 2004-ben hoztak létre, és amely a tagállamok által finanszírozott Európai Fejlesztési Alapon keresztül mintegy 1,9 milliárd eurót bocsát rendelkezésre; mivel 2003-ban való létrehozásakor az APF EFA-forrásokból való finanszírozását ideiglenesre tervezték, de 12 évvel később továbbra is az EFA az APF fő finanszírozási forrása; mivel 2007-ben kiszélesítették az eszköz hatályát, hogy az a konfliktus-megelőzésre és a konfliktusok lezárását követő stabilizálásra irányuló műveletek szélesebb körére is kiterjedjen; mivel a 2014–2016 közötti időszakra vonatkozó cselekvési program figyelembe veszi a külső értékelést és a tagállamokkal való konzultációkat, illetve új elemeket vezet be hatékonysága növelése érdekében; mivel az EUSZ 43. cikke hivatkozik az úgynevezett „petersbergi feladatokra”, amelyek katonai tanácsadói és segítségnyújtási feladatokat, konfliktusmegelőzést és békefenntartást, harcoló erők válságkezelésben kifejtett feladatait – beleértve a béketeremtést és a konfliktusok lezárását követően a helyzet stabilizálására irányuló műveleteket – foglalnak magukban; mivel 2014-ben a költségvetés több mint 90 %-át béketámogató műveletekre különítették el, amelyből 65 % az AMISOM alkalmazottaival kapcsolatos költségek fedezésére szolgált; mivel az Afrikai Unió és az afrikai regionális gazdasági közösségek intézményi kapacitásainak megerősítése létfontosságú a béketámogató műveletek, valamint a konfliktus utáni megbékélést és rehabilitációt célzó folyamatok sikeréhez;
82.

továbbra is mélységesen aggasztja a vadon élő állatokkal és növényekkel kapcsolatos bűnözés és az ezzel járó illegális kereskedelem közelmúltbeli megerősödése, ami nem csak a biológiai sokféleségre és a fajok számára van pusztító hatással, hanem világos és aktuális veszélyt jelent a megélhetésre és a helyi gazdaságokra, különösképpen a fejlődő országokban; üdvözli az Unió azon elkötelezettségét, hogy megszűnteti az illegális vadvilági kereskedelmet az ENSZ 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendjére, és különösen a 15. fenntartható fejlesztési célra adott uniós válasz részeként, amely nemcsak azt említi meg, hogy biztosítani kell a növény- és állatvilág védett fajai befogásának és a velük való kereskedelemnek a befejezését, hanem azt is, hogy foglalkozni kell a vadon élő állatokból és növényekből készülő illegális termékek keresletével és kínálatával; ezzel összefüggésben elvárja a Bizottságtól, hogy – a Parlamenttel és a tagállamokkal való tanácskozást is magában foglaló mérlegelési időszak után – gondolja át, hogyan lehet a legjobban a vadon élő állatokból és növényekből készülő termékekkel folytatott illegális kereskedelemre vonatkozó rendelkezéseket az összes jövőbeni uniós kereskedelemi megállapodásba beemelni;
—

tekintettel az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének 2015. decemberében közzétett, „Violence against children with disabilities: legislation, policies and programmes in the EU” (A fogyatékossággal élő gyermekek elleni erőszak: jogszabályok, szakpolitikai intézkedések és programok az EU-ban) című jelentésére,
7.

különösen sajnálja, hogy az emberkereskedelem azonosított áldozatainak száma továbbra is messze elmarad a tényleges áldozatok becsült számától, és hogy az ilyen ügyekben hozott bírósági ítéletek aránya is rendkívül alacsony; továbbra is mélyen aggasztónak tartja, hogy az emberkereskedelem áldozatainak nagy része nem kap megfelelő támogatást és védelmet, és nem történnek olyan intézkedések, melyek alapvető jogaik megsértésének orvoslását célozzák;
—

tekintettel a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) vonatkozó kiadványaira, különösen „A bevándorlók integrációjának mutatói – Beilleszkedés 2015” (Indicators of Immigrant Integration 2015: Settling In), „Az integráció megvalósítása – Menekültek és más, védelmet igénylő személyek” (Making Integration Work: Refugees and others in need of protection) és „A migránsok új típusa a közelmúltbeli gazdasági válság következményeként” (A New Profile of Migrants in the Aftermath of the Recent Economic Crisis) című kiadványra,
12.

hangsúlyozza, hogy jelentős, de még mindig nem elegendő költségvetési eszközöket vetettek be a menekült- és migrációs válság kiváltó okainak a 4. fejezetben szereplő különleges uniós programok megerősítésén keresztül történő megoldása érdekében; emlékeztet a meghozott intézkedésekre, például arra, hogy 2015 folyamán 170 millió eurót átcsoportosítottak a migrációval és a menekültekkel kapcsolatos tevékenységek javára, ezenkívül 2016-ban jóváhagytak további 130 millió eurót a 4. fejezet alapján a migrációval és a menekültekkel kapcsolatos tevékenységekhez, továbbá átcsoportosítottak 430 millió eurót az Előcsatlakozási Támogatási Eszköz, a fejlesztési együttműködési eszköz és az Európai Szomszédsági Támogatási Eszköz alatt; emlékeztet továbbá, hogy a migráció és a menekültválság külső dimenziójának megoldása érdekében a Bizottság több különféle további javaslatot tett, amelyek hatást gyakorolnak az Unió költségvetésére, ilyen például az uniós vagyonkezelő alapok létrehozására vonatkozó javaslat (a Madad vagyonkezelő alap és a vészhelyzeti vagyonkezelő alap Afrika számára, amelynek becsült kezdeti költségvetési hatása 570 millió, illetve 405 millió euró), valamint a törökországi menekültügyi program, amelyre egymilliárd eurót különítettek el az Unió költségvetéséből, nem számítva a lehetséges további kiadásokat; hangsúlyozza, hogy további nyomások fognak nehezedni az Unió költségvetésére a Bizottság által bejelentett további tervezett cselekvések miatt, ilyen például a „Londoni kötelezettségvállalás”, vagy például a 2016. március 18-án megrendezett EU-Törökország csúcstalálkozóból fakadó kötelezettségek; hangsúlyozza, hogy a későbbi pótlólagos költségvetési eszközöknek lehetővé kell tenniük a legkiszolgáltatottabb bevándorlók, különösen a nők és a gyermekek, valamint az LMBTI migránsok befogadását is; aggodalmának ad hangot azonban amiatt, hogy azoknak a problémáknak a nagyságrendje miatt, amelyekkel az Unió jelenleg szembenéz, esetleg további cselekvésekre is szükség lesz;
21.

emlékeztet 2010. évi ajánlásában foglalt kérésére, hogy az uniós kereskedelmi megállapodások, akár két-, akár többoldalúak, tartalmazzanak átfogó, érvényesíthető és ambiciózus fejezeteket a kereskedelemről és a fenntartható fejlődésről; kiemeli a különböző uniós kereskedelmi megállapodásokban alkalmazott, a fenntartható fejlődésről szóló fejezetek közötti eltéréseket; kéri a Bizottságot, hogy a lehető legmagasabb szintű következetességet biztosítsa a kereskedelmi tárgyalások során, és vezessen be az alábbiakat tartalmazó TSD fejezeteket: a) kötelezettségvállalás minden egyes fél részéről arra, hogy ratifikálják és hatékonyan végrehajtják a nyolc alapvető és a négy kiemelt ILO-egyezményt, valamint a nemzetközi multilaterális környezetvédelmi megállapodásokat; b) az emberi jogi záradékok és a kereskedelemről és a fenntartható fejlődésről szóló fejezetek bevonása az általános vitarendezés hatálya alá a megállapodás többi elemével azonos módon, ahogyan azt a 2010. évi ajánlások is szorgalmazták az emberi jogi, szociális és környezeti normák betartásának biztosítása érdekében; c) azon lehetőség biztosítása, hogy a szociális partnerek és a civil társadalom egy panasztételi eljárás révén fellebbezhessen és jogorvoslati igényt nyújthasson be; d) visszatartó erejű intézkedések – akár pénzbeli jogorvoslatok formájában is – a szerződésben szereplő fenntartható fejlődésre vonatkozó fejezet bizonyított és súlyos mértékű megsértése esetén; ilyen intézkedéseket lehetne tenni végső lehetőségként bizonyos, a megállapodás által nyújtott kereskedelmi előnyök ideiglenes lassítása, csökkentése vagy akár felfüggesztése révén a szóban forgó normák súlyos, folytatólagos megsértése esetén, a partnerekkel közös cselekvési tervek létrehozása pedig segíthet korrigálni a kereskedelmi és beruházási megállapodásokban szereplő egyes kötelezettségek elmulasztását;
30.

hangsúlyozza, hogy az energiahatékonysági irányelv nem csupán az energiahatékonyságot segíti elő, hanem a 7. cikkben meghatározott, kötelező erejű éves energiamegtakarítási kötelezettség révén az energiamegtakarítást célzó elemeket is magában foglal; hangsúlyozza, hogy a 2030-ra szóló energiahatékonysági cél a COP 21 során elfogadott éghajlatvédelmi célokkal összhangban fontos szerepet játszik éghajlatvédelmi céljainak elérése, valamint a harmadik országoktól való függőségünk mérséklése szempontjából; megjegyzi, hogy az épületek fogyasztása az energiafelhasználás 40 %-át teszi ki, továbbá hogy ennek 50 %-át fűtési és hűtési célokra használják fel; hangsúlyozza, hogy az épületek energiahatékonyságának fokozása ezért kiemelkedő fontosságú a szén-dioxid-kibocsátás csökkentése, az energiabiztonság fokozása, az energiaszegénység megszüntetése és a gazdaság fellendítése tekintetében; nyomatékosan kéri a tagállamokat, hogy uniós források felhasználásával kezdjenek nagyszabású, az energiahatékonyságot javító beruházásokba, amely nem csak az energiaszámlák alacsonyan tartását eredményezné, de számos munkahelyet is létrehozna, valamint elősegítené az újraiparosítási célok megvalósítását is;
5.

elismeri, hogy a nemzeti tervek és jelentéstételi kötelezettségek fontos szerepet töltenek be a tagállamok előrehaladásának nyomon követésében, és úgy véli, hogy ezeket a kötelezettségeket a 2020 utáni időszakra is ki kell terjeszteni; elismeri, hogy a tagállamok energiaszerkezetének meghatározása az EUMSZ 194. cikke értelmében továbbra is nemzeti hatáskörbe tartozik, és minden tagállam maga fejlesztheti saját megújulóenergia-forrásait, hogy az energiaszerkezetek továbbra is igen sokfélék maradjanak;
—

tekintettel a Bizottság 2013. november 5-i, „A villamos energia belső piacának megteremtése és az állami beavatkozások optimális hozzájárulása” című közleményére (C(2013)7243) és a „Generation Adequacy in the internal electricity market – guidance on public interventions” (A termelési kapacitások megfelelősége a villamos energia belső piacán – útmutató az állami beavatkozásokhoz) című bizottsági szolgálati munkadokumentumra (SWD(2013)0438),
H.

mivel a kis- és közepes vállalkozásokról, valamint a kkv-szorzóról szóló, 2016 márciusi jelentésében az EBH megállapította, hogy nincs bizonyíték arra nézve, hogy a kkv-szorzó (SME SF) további ösztönzést jelentett volna a kkv-k számára történő hitelezéshez a nagyvállalatokhoz képest; mivel azonban elismeri, hogy még túl korai lenne végleges következtetést levonni, tekintettel a jelentés korlátozott jellegére, mivel nem állt rendelkezésre megfelelő számú adat, a kkv-szorzót nemrég vezették be, a kkv-szorzó hatásának felmérését hátráltathatták egyéb fejlemények, és mivel kontrollcsoportként nagy vállalkozásokat használtak; mivel az EBH ezzel szemben azt állapította meg, hogy általában véve a jobban tőkésített bankok többet hiteleznek a kkv-knak, és hogy a kisebb és induló vállalkozások nagyobb valószínűséggel ütköznek hitelfelvételi akadályokba, mint a nagy és régóta működő cégek; mivel azt is megjegyezte, hogy a kkv-szorzót a jogalkotó elővigyázatossági intézkedésként azért vezette be, hogy biztosítsa a hitelezést a kkv-k számára;
34.

hangsúlyozza, hogy a részt vevő országok között javítani kell a közlekedési és energetikai összeköttetéseket, ideértve a helyi, regionális és határon átnyúló közlekedést, illetve a hátországgal való intermodális összeköttetéseket (a nagy konurbációkat is ideértve), a régió fejlődésének előmozdítása, lakosai életminőségének javítása és új lakosok idevonzása céljából is, ugyanakkor meg kell vizsgálni azt is, hogy a TEN-T hálózatok jobb megvalósítására irányuló globális cél elérése érdekében a már meglévő hálózatokat helyre lehet-e állítani és/vagy fejleszteni; hangsúlyozza az intelligens infrastruktúra-építés fontosságát; úgy véli, hogy az újonnan épített infrastruktúráknak valódi „technológiai folyosókká” kell válniuk, amelyeken belül ki kell építeni az összes „különálló infrastruktúrát”, úgymint az elektromos, a telefon-, a széles sávú és ultraszéles sávú internetvezetékeket, a gázvezetékeket, az optikai hálózatokat, a vízvezetékeket stb.;
K.

mivel az európai munkaerőpiacokat nemi alapú szegregáció jellemzi (24); mivel ezt a Bizottság is elismerte a szociális jogok európai pilléréről szóló, 2016. március 8-i közleményében (COM(2016)0127, 1. melléklet), megjegyezve, hogy „[a] nők továbbra is alulreprezentáltak a foglakoztatásban, ugyanakkor felülreprezentáltak a részmunkaidős állásokat és a rosszabbul fizetett ágazatokat tekintve; órabérük pedig – még azonos munka végzése esetén is – annak ellenére alacsonyabb, hogy iskolázottsági szintjük meghaladja a férfiakét”;
43.

felszólítja a Bizottságot, hogy hozzon konkrét intézkedéseket a szociális dömping által sújtott nők megsegítésére, olyan módon, hogy valamennyi általános politikában és intézkedésben érvényesíti az egyenlőség megvalósítását, figyelembe véve a jelenleg is tapasztalható munkaerő-piaci szegregációt és a munkaszerződések terén fennálló egyenlőtlenségeket, amelyeket a férfiak és nők fizetése közötti, jelenleg is meglévő jelentős különbségek is tükröznek;
32.

felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy foglalkozzanak az Unió keleti határa mentén húzódó – Észtországban induló, Lettországon, Litvánián, Lengyelországon, Szlovákián, Magyarországon, Románián és Bulgárián áthaladó, majd Görögországban végződő – közúti infrastruktúrahálózat javításának sürgető szükségességével; úgy véli, hogy ezeknek az erőfeszítéseknek a már hosszabb ideje tervezett Via Carpatia projekt kereteire kellene támaszkodniuk, mely ügyben az érintett országok képviselői 2016. március 3-án Varsóban a folyosó fejlesztéséről szóló további együttműködésről és nyomvonalának aktualizálásáról szóló nyilatkozatot írtak alá; úgy véli, hogy a Via Carpatia építésének köszönhetően az Unió legkülső régiói lehetőséget kapnak a fejlődés felgyorsítására, és gyorsabban léphetnek az Unió fejlettebb területeinek nyomába; megjegyzi, hogy a útvonal kiépítése ösztönzi a beruházásokat és az üzleti növekedést, valamint javítja az Unió egészének biztonságát, elsősorban az Ukrajnában zajló fegyveres konfliktus kontextusában; úgy véli, hogy ki kellene aknázni annak lehetőségét, hogy a Rajna–Duna-folyosó a Via Carpatián keresztül megnyíljon az Unió északi része felé, és úgy véli, hogy a Via Carpatia projektre megfelelő költségvetési forrásokat kellene biztosítani; szorgalmazza, hogy a megfelelő uniós finanszírozás biztosítása érdekében a Via Carpatia projektet építsék bele a TEN-T törzshálózatba; ösztönzi továbbá a tagállamokat a projekt finanszírozásának kidolgozására, felhasználva az összes felmerülő pénzügyi eszközt, például az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközt és az Európai Stratégiai Beruházási Alapot;
S.

mivel a koppenhágai kritériumok értelmében a tagjelölt országokra vonatkozó kötelezettségek az EUSZ 2. cikkének, valamint az EUSZ 4. cikkében megállapított lojális együttműködés elvének megfelelően uniós csatlakozásukat követően is alkalmazandók a tagállamokra, és mivel nem csak az újabb, hanem a régebbi tagállamokról is rendszeres értékelést kell készíteni annak ellenőrzése céljából, hogy jogszabályaik és gyakorlataik továbbra is megfelelnek-e az Unió alapjául szolgáló közös értékeknek;
D.

mivel 2015. szeptember 18-án a bangkoki Prakanong Bíróság Andy Hallnak kedvező ítéletében helybenhagyta az ellene indított másik rágalmazási eljárást elutasító határozatokat, ami ellen a Natural Fruit Company Ltd. és a thai főügyész is fellebbezett, és az ügyek most a Legfelsőbb Bíróság előtt vannak; mivel a két polgári eljárást a két büntetőeljárás elbírálásáig felfüggesztették;
L.

hangsúlyozva, hogy az új Erasmus+ program továbbra is lehetőséget biztosít önkéntes projektek finanszírozására és támogatására, nevezetesen az európai önkéntes szolgálat program révén, és hogy a DG ECHO létrehozta az EU Segítségnyújtó Önkéntesek programját, amely humanitárius segítségnyújtási projektekben nyújt gyakorlati támogatást; elismerve, hogy a 2014–2020-as időszakra vonatkozó új uniós többéves pénzügyi keret uniós forrásokat biztosít az önkéntességnek, többek között a jelenleg a DG HOME által kezelt és az önkéntességet prioritásként tekintő „Európa a polgárokért” program révén; megjegyzi azonban, hogy az önkéntes szervezetek továbbra is csak rendkívül korlátozott mértékben férnek hozzá a nagyobb uniós alapokhoz, így az európai strukturális és beruházási alapokhoz is;
I.

mivel az illetékes spanyol hatóságok tájékoztatták a Bizottságot a teosinte jelenlétéről a spanyolországi kukoricaföldeken, többek között a géntechnológiával módosított kukorica termesztésére szolgáló földeken is rendkívül korlátozott jelenlétről számolva be; mivel a rendelkezésre álló információk szerint Franciaországban is találtak már teosintét;
3.

kiemeli a Bizottság jelentős szerepét az uniós jog alkalmazásának ellenőrzésében és abban, hogy éves jelentést nyújt be a Parlamentnek és a Tanácsnak; felszólítja a Bizottságot, hogy továbbra is játsszon aktív szerepet és fejlesszen ki különböző eszközöket az uniós jog tagállamokbeli végrehajtásának, érvényesítésének és teljesítésének javítására, továbbá hogy az uniós irányelvek végrehajtására vonatkozó adatok mellett következő éves jelentésében nyújtson adatokat az uniós rendeletek végrehajtásáról is;
H.

mivel az illetékes spanyol hatóságok tájékoztatták a Bizottságot a teosinte jelenlétéről a spanyolországi kukoricaföldeken, többek között a géntechnológiával módosított kukorica termesztésére szolgáló földeken is rendkívül korlátozott jelenlétről számolva be; mivel a rendelkezésre álló információk szerint Franciaországban is találtak már teosintét;