[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2009.4.21.

COM(2009) 196 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

A külső fellépések pénzügyi eszközeinek félidős értékelése {SEC(2009) 530}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

A külső fellépések pénzügyi eszközeinek félidős értékelése

1. A PÉNZÜGYI ESZKÖZÖK REFORMJA

A külső fellépések pénzügyi eszközeinek reformja sikeresen racionalizálta a korábbi több mint 30 különböző ad hoc jogszabályt, melynek eredményeképpen négy földrajzi és négy tematikus eszköz, valamint egy sor tematikus program született[1]. Ez a nagymértékű racionalizálás és egyszerűsítés a következő eredményekhez vezetett:

- általános szakpolitikai koherenciát, konzisztenciát és szinergiát biztosított az Unió legfontosabb külkapcsolati eszközei között (politikai párbeszéd, kereskedelem, segélyezés, gazdasági együttműködés, a belső politikák külső vetülete és multilateralizmus),

- az eljárások egyszerűsítése a segélyek programozása, végrehajtása és a válsághelyzetekre adott válaszok hatékonyabbá, hatásosabbá és rugalmasabbá tétele érdekében, valamint

- a kedvezményezettekkel, az intézmények között és a többi donorral folytatott párbeszéd és koordináció megkönnyítése.

Az új rendszer első alkalommal hozott létre koncentrált rendeletekkel olyan átfogó együttműködési kereteket, amelyeket összehangoltak és kiegészítettek az EBB tevékenységével, a KKBP/EBVP tevékenységeivel és a makroszintű pénzügyi támogatással.

Az új eszközöket országstratégiai dokumentumok, regionális stratégiai dokumentumok, tematikus stratégiai dokumentumok és az IPA esetében többéves indikatív tervezési dokumentumok útján hajtják végre. Ezek a programozási dokumentumok, amelyekhez többéves keretösszegek kapcsolódnak, a kedvezményezettekkel partnerségben végrehajtott egyértelmű kötelezettségvállalásokat és támogatásnyújtást tesznek lehetővé.

2. A PÉNZÜGYI ESZKÖZÖK FÉLIDőS FELÜLVIZSGÁLATI ZÁRADÉKA

A hét új rendelet mindegyike (a humanitárius segítségnyújtásról szóló rendelet nem) tartalmaz egy olyan záradékot, amely kötelezi a Bizottságot, hogy 2010. december 31-ig jelentést nyújtson be ezek végrehajtásáról, és javaslatot tegyen az esetleges módosításokra. Ebbe az értékelésbe kifejezetten beletartoznak a fejlesztési együttműködési eszköz (DCI) IV. mellékletében rögzített indikatív keretösszegek és az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI) 29. cikkének (1) bekezdésében említett pénzügyi bontás.

Bár a záradék 2010. december 31-i határidőt jelöl meg, az eszközök elfogadását megelőző végső tárgyalások során a Bizottság a Parlament kérésére beleegyezett, hogy a 2009-es európai parlamenti választások előtt elkészíti az értékelést, és figyelembe veszi a Parlament jelentéseit és ajánlásait.

Ez a félidős értékelés kizárólag a jogi aktusokra vonatkozik. A Parlament azon ajánlásait, amelyek nem a jogi aktusokra vonatkoznak, a stratégiai és programozási dokumentumok félidős értékelése során fogják figyelembe venni. Az utóbbi értékelés az eddigi teljesítményt tekinti majd át, és a stratégiákat a partnerországok fejleményeinek tükrében módosítja majd. Ennek során különös figyelmet fordítanak majd a civil társadalom részvételére és a segélyhatékonyságra. Az értékelési folyamat és a stratégiai dokumentumok frissítése, valamint a 2011–2013-as költségvetés ágazati megoszlását tartalmazó többéves indikatív programok elkészítése várhatóan 2009 végére zárul le. Az IPA eltérő stratégiát és programozási rendszert követ, amely a bővítési stratégiai dokumentum alapján évente frissített, gördülő hároméves időszakokra vonatkozik.

A pénzügyi kereteket csak olyan szempontból vizsgálják, hogy megfelelnek-e a referenciaösszegeknek és a jogszabályokban rögzített indikatív felosztásnak. A félidős értékelés nem befolyásolja az idei év folyamán később közzéteendő költségvetési felülvizsgálatot vagy az éves költségvetési eljárást.

Annak ellenőrzésére irányul, hogy az eszközök – részben nagymértékű egyszerűsítés következtében – megfelelnek-e a reform során megfogalmazott céloknak. Mivel az egyszerűsítés folyamatosan zajlik, a Bizottság a tökéletesítés további lehetőségeit is számba veszi majd, köztük a költségvetési rendelet módosításait is, különös tekintettel az ellenőrzési környezetre.

A közleményt a következő dokumentumok kísérik:

- az egyes eszközökről részletesebb jelentést tartalmazó bizottsági szolgálati munkadokumentum;

- jogalkotási javaslatok azon jogszabályok vonatkozásában, amelyekkel kapcsolatban a Bizottság az értékelés alapján bizonyos módosítások szükségességét állapította meg.

3. JOGALKOTÁSI JAVASLATOKAT IGÉNYLő MEGÁLLAPÍTÁSOK

3.1 A jogalkotási hiányosságok pótlásának szükségessége

A Bizottság kötelezettséget vállalt a politikai stratégiákról szóló párbeszéd folytatására a Tanáccsal és a Parlamenttel annak biztosítása érdekében, hogy a szakpolitikák és az új eszközök céljai konzisztensek és koherensek maradjanak az EU politikáinak általános irányával. Ezt a párbeszédet a költségvetési fegyelemről és a hatékony és eredményes gazdálkodásról szóló intézményközi megállapodáshoz csatolt, „A külső fellépések demokratikus vizsgálatáról és következetességéről” szóló 4. és 5. nyilatkozat is említi[2].

2007-ben párbeszéd folyt a Tanácsnak és a Parlamentnek benyújtott, a különböző eszközök végrehajtására vonatkozó stratégiai dokumentumtervezetekről. Az IPA esetében éves szinten tartanak párbeszédet. Az új eszközök általában véve teljesítették a külső fellépések pénzügyi eszközeinek reformja során lefektetett célokat (lásd a munkadokumentumot).

A felülvizsgálati folyamat során felmerült legfontosabb kérdés a fejlesztési együttműködési eszközt (DCI) érinti, mellyel kapcsolatban a Parlamentnek az volt a véleménye, hogy a földrajzi programok keretében programozott néhány fellépés nem támogatható a DCI-rendelet értelmében. A Parlament szerint ezek vagy nem kötődtek megfelelő mértékben a szegénységcsökkentéshez és a millenniumi fejlesztési célokhoz, vagy nem feleltek meg a hivatalos fejlesztési támogatás (ODA) 2. cikk (4) bekezdése szerinti kritériumainak. A Parlament négy állásfoglalást fogadott el annak jelzésére, hogy véleménye szerint a Bizottság túllépte végrehajtási hatásköreit, és az intézkedések visszavonását kérte.

A költségvetési hatóság ezzel egyidejűleg négy előkészítő tevékenységbe kezdett 2007-ben és 2008-ban, amelyek olyan, ODA-tól eltérő intézkedések támogatását célozzák, amelyeket nem lehet a DCI keretében finanszírozni:

- üzleti és tudományos cserék Kínával

- üzleti és tudományos cserék Indiával

- az ázsiai közepes jövedelmű országokkal való együttműködés

- a latin-amerikai közepes jövedelmű országokkal való együttműködés.

A feltörekvő gazdaságok, különösen Kína, India és Brazília felemelkedésével egyre fontosabb, hogy intenzívebbé váljanak az EU és számos dinamikusan fejlődő partnerország közötti kapcsolatok, melyek kiterjedhetnek az ODA-n túlmenő intézkedések támogatására is ezekben az országokban.

A Parlament azt is kifogásolta, hogy a DCI-t az Erasmus Mundus külső együttműködési eszköze (EMECW) európai mobilitási részének finanszírozására használták. A kifogást azzal indokolta, hogy az nem felel meg az ODA-nyújtás feltételeinek. A teljes program veszélyeztetésének elkerülése érdekében a Bizottság beleegyezett, hogy 2010-től kezdődően ezt ne a DCI-ből támogassák, és hogy a félidős értékelés során találjanak jogszabályi megoldást a kérdésre.

Ezekből a korlátozásokból az következik, hogy bár a DCI-rendelet marad a legfontosabb együttműködési keret ezekkel az országokkal, a külső fellépések finanszírozási rendszeréből hiányzik a jogalap az ilyen intézkedések finanszírozására. Arra született javaslat, hogy a 2007–2013-as időszakra vonatkozó jelenlegi jogi és költségvetési korlátok hiányosságait úgy pótolják, hogy az ICI-rendelet módosításával kiterjesztik annak hatályát a DCI-országokra is. E módosítás korlátozott hatályú szakpolitikai tartalmát, költségvetési vonzatát és időkeretét illetően. Nem befolyásol semmilyen külső együttműködési pénzügyi eszközre vonatkozó jövőbeli javaslatot a következő pénzügyi keretet illetően.

Az előkészítő intézkedések tapasztalatai alapján a Bizottság javasolja, hogy további jogalkotás útján tegyék lehetővé a hivatalos fejlesztési támogatástól eltérő intézkedések finanszírozását a DCI-rendelet hatálya alá tartozó országokban.

3.2 Egyéb szükséges jogalkotási módosítások

A pénzügyi eszközök félidős értékelése során további két módosításcsomag szükségességét állapították meg.

3.2.1 A Stabilitási Eszköz (IfS)

A Stabilitási Eszköz a legújabb és leginnovatívabb pénzügyi eszköz, melyet azzal a céllal hoztak létre, hogy egyetlen jogi aktus és egyszerűsített döntéshozatali eljárások alapján konzisztens és integrált válaszadást tegyen lehetővé válságok és készülő válságok esetén. Jelentősen nagyobb összegű pénzügyi forrásokkal is rendelkezik, mint kísérleti elődje, a gyorsreagálási mechanizmus. Bár az eszköz egyértelműen teljesíti céljait, szükséges néhány korlátozott módosítást tenni.

- Célkitűzések és hatály

2008. május 20-án az Európai Bíróság megsemmisítette a 2002/589/KKBP együttes fellépésnek az Európai Unió által az ECOWAS-nak a könnyű fegyverekre vonatkozó moratórium keretében nyújtott hozzájárulására tekintettel történő végrehajtásáról szóló, 2004. december 2-i 2004/833/KKBP tanácsi határozatot[3]. A Bíróság úgy látta, hogy a könnyű fegyverek elterjedése elleni küzdelem a Közösség fejlesztéspolitikai hatáskörébe tartozik, és nem kezelhető a KKBP részeként, ha fő célja vagy összetevői a fejlesztéspolitikával kapcsolatosak. A Tanács előzőleg nem ezt a nézetet képviselte a Stabilitási Eszköz 2006. novemberi elfogadásakor, és a rendelet 3. cikke (2) bekezdésének i) pontja a következő korlátozást tartalmazza:

„A támogatás […] nem foglalhatja magában a fegyverek terjedése elleni küzdelem támogatására hozott intézkedéseket ”.

A Stabilitási Eszköz létrehozásáról szóló rendelet elfogadásakor a Tanács és a Bizottság együttes nyilatkozatot tett közzé, melyben megegyeztek arról, hogy a 3. cikk (2) bekezdése i) pontjának hatálya felülvizsgálható a félidős értékelés részeként, ha szükséges. Mivel a cikk nagyon egyértelműen fogalmaz az ilyen finanszírozás kizárását illetően, a Bíróság esetjogához történő igazodás érdekében felülvizsgálat javasolt. Ugyanezen okok miatt a tiltott kereskedelem elleni küzdelem támogatására irányuló intézkedésekről szóló 4. cikk (1) bekezdésének a) pontját is módosítani kell, hogy kifejezett utalást tartalmazzon a „kézi- és könnyűfegyverekre”.

Javasoljuk a 3 cikk (2) bekezdése i) pontjának és a 4. cikk (1) bekezdése a) pontjának módosítását a Bíróság határozatának tükrében, valamint a kézi és könnyűfegyverek elterjedése elleni küzdelmet célzó intézkedések támogatására vonatkozó korlátozás megszüntetését.

- Részvétel és származási szabályok

Nehézségek merültek fel a 4. cikk (3) bekezdése szerinti, válság előtti és utáni kapacitásfejlesztésre irányuló végrehajtási intézkedésekkel kapcsolatban. Számos intézkedés ezek közül békeépítési partnerségi támogatásra vonatkozó pályázati felhívások kibocsátásával jár (kapacitásépítés a civil társadalomban; civil társadalomhoz kapcsolódó korai figyelmeztető rendszerek és terepen végzett konfliktusmegelőzési elemzési tevékenységek; valamit proaktív szakpolitikai tanácsok a civil társadalomtól). A részvételről és a származási szabályokról szóló 17. cikk szerint azok a partnerek, amelyek olyan OECD-országban működnek, amely nem tagja sem az EU-nak, sem az Európai Gazdasági Térségnek, nem lehetnek válság előtti és utáni kapacitásfejlesztésre vonatkozó beszerzési vagy támogatási szerződés részesei a 4. cikk (3) bekezdése értelmében, de a válságreagálásról szóló 3. cikk esetében nincs ilyen korlátozás. Ez a rendelkezés kizár olyan országokat a részvételből, mint például Svájc és Kanada, pedig kitűnő ajánlatok érkeztek ezekből az országokból. Ez jelentősen visszaveti a fellépés potenciális minőségét és a 4. cikk (3) bekezdése szerinti célok megvalósítását, amelyek szorosan kapcsolódnak a 3. cikk szerinti célokhoz.

Technikai módosítást javaslunk csatolni a 17. cikkhez annak érdekében, hogy megnyíljon a beszerzési vagy támogatási szerződések odaítélésében való részvétel lehetősége a 4. cikk (3) bekezdése szerinti intézkedésekhez, a 3. cikk szerinti intézkedésekhez hasonlóan. |

- Pénzügyi rendelkezések

A rendelet 7%-ra korlátozza a 4. cikk (1) bekezdése szerinti, a közrendet, az egyének biztonságát és védelmét, a létfontosságú infrastruktúrákat és a közegészséget fenyegető veszélyek elleni intézkedésekre vonatkozó költségvetési előirányzatot. Ez az arány nem bizonyult megfelelőnek, ezért növelni szükséges. Jelentősebb intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy hatékony fellépéseket lehessen kidolgozni ezeken a területeken, amelyeknek valósabb hatása, láthatósága és hitelessége van. Ezen kívül a nemzeti és regionális kereteket kiegészítő transzregionális fellépések kialakításához megfelelő szintű támogatásra van szükség a kritikus tömeg eléréséhez. Az eddig a Stabilitási Eszköz létrehozásáról szóló rendelet 24. cikkének 7%-os korlátozása alá eső költségvetési előirányzatok nem teszik lehetővé e célok elérését.

Javasoljuk a 24. cikk oly módon történő módosítását, hogy a 4. cikk (1) bekezdése szerinti intézkedések maximális részesedése 7%-ról 10%-ra növekedjen. |

3.2.2 Adók, vámok és díjak a DCI- és az EIDHR-rendelet szerint

A programok és projektek végrehajtása során felmerült legfőbb nehézségek az adók, vámok és díjak fizetésével kapcsolatosak a DCI- és az EIDHR-rendelet keretében. A többi eszközbe beépített rugalmasságra lenne szükség itt is, hogy – kivételes esetekben és indokolt körülmények között – lehetőség legyen az adók, vámok és díjak kifizetésére. Ez különösen a nem kormányzati szervezetek (NGO) által végrehajtott projektek és programok esetében lenne különösen fontos, hiszen az NGO-k bizonyos munkálatokkal vagy szolgáltatási tevékenységekkel kénytelenek lehetnek a magánszektor alvállalkozóit megbízni. Ezenkívül az elsősorban NGO-kal együttműködő EIDHR egyik alapelve, hogy nem függ harmadik országok kormányainak vagy más hatóságoknak a jóváhagyásától. Ezért az adók és vámok fizetése a támogathatóság elvesztése miatt problémásnak bizonyul a gyakorlatban.

Ezért fontos az EIDHR-rendelet 13. cikke (6) bekezdésének és a DCI-rendelet 25. cikke (2) bekezdésének szövegét a külső fellépésekre vonatkozó többi pénzügyi eszköz vonatkozó rendelkezéseihez igazítani a következőképpen: „A közösségi támogatást alapvetően nem szabad a kedvezményezett országokban fizetendő adók, vámterhek vagy más díjak finanszírozására felhasználni.” Az ICI-rendelet eltérő szövegezést tartalmaz, amely nem jelentene problémát, de az egységesség érdekében javasolt annak kiigazítása is.

Az összes eszközre vonatkozó belső iránymutatás biztosítja majd a rugalmasság korlátozott jellegét és következetes alkalmazását. Egyértelművé teszi, hogy a kivétel csak egyedi esetekben, kivételes körülmények között alkalmazható.

Javasolt a EIDHR-ről és a DCI-ről szóló rendelet hozzáigazítása a többi eszközről szóló rendeletekhez az adók, vámok és díjak fizetése tekintetében. |

4. EGYÉB FONTOS MEGÁLLAPÍTÁSOK

A Bizottság úgy látja, hogy a rendeletek általában véve megfelelőek, és a javasoltakon túlmenően nem szükséges módosítani őket. Nem merültek fel komoly problémák a programozás során. Bár még túl korai lenne a tevékenységek hatását értékelni, a végrehajtás során eddig nem merültek fel komoly problémák. 2008-ban új rekord született a költségvetési kötelezettségvállalások és kifizetések végrehajtásában, és a végrehajtás megfelelő ütemét jelzi az a tény is, hogy a fennálló kötelezettségvállalások nem emelkedtek a kötelezettségvállalások növekedése ellenére sem.

4.1 Az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI)

Az ENPI egy olyan szakpolitikai eszköz, melynek hatálya és célkitűzései megfelelőnek bizonyultak az európai szomszédságpolitika (ENP) támogatására. Az egyes országok programozási dokumentumai főként az ENP cselekvési tervei végrehajtásának támogatására irányulnak. A több országra vonatkozó programok a szakpolitika regionális dimenzióit támogatják (keleti partnerség, Unió a Mediterrán Térségért, valamint a fekete-tengeri szinergia). A határokon átnyúló együttműködésre vonatkozó innovatív komponens a rendeletben rögzített 5%-os referenciaösszeg határain belül indult meg. A Bizottság azzal a céllal is programozott forrásokat, hogy a szomszédos országoknak biztosított források mintegy 3%-át a migrációt érintő vagy azzal kapcsolatos területek finanszírozására fordítsák.

A rendelet nem engedi meg explicite „visszaforgatható alapok” létrehozását. Ez problémát jelenthet a magánszektor és a kkv-k fejlesztésének támogatásakor az euromediterrán beruházási hitel és partnerség (FEMIP) vagy a szomszédsági beruházási eszköz (NIF) keretében. A kérdés kezelése érdekében jogszabályi módosítást javasoltak tavaly[4].

A másik probléma azzal kapcsolatos, hogy az ENPI-nek válsághelyzetekre is kell reagálnia, amelyhez pótlólagos forrásokra van szükség. Az intézményközi megállapodás 37. pontja a jogalkotási pénzügyi keret több mint 5%-os emelését teszi lehetővé „új, objektív, hosszú távú körülmények között, melyek kifejezetten és konkrétan indokolhatók” . A Bizottság úgy látja, hogy ez a konkrét rendelkezés a megszállt palesztin területeken és Grúziában zajló eseményekkel kapcsolatban alkalmazandó, melyek részére a költségvetési hatóság jelentős mértékű forrásnövelést hagyott jóvá.

A Bizottság tudomásul veszi a Parlament állásfoglalását az európai szomszédságpolitikai eszköz felülvizsgálatáról[5]. A legtöbb ajánlással nagy vonalakban egyetért, és figyelembe fogja venni őket a stratégiai dokumentumok felülvizsgálata során.

Az ENPI-rendelet egészében véve megfelelőnek tűnik a szomszédos országokkal folytatott együttműködés fenntartására, feltéve, hogy a jogalkotási hatóság elfogadja a 2008 májusában javasolt módosításokat a visszaforgatható alapok lehetőségével kapcsolatban. E lehetőség hiányában a célkitűzések teljesítése előtt komoly akadályok állnak. A költségvetési hatóságnak tisztában kell lennie a válsággal kapcsolatos potenciális szükségletekkel, amelyek esetében szükségessé válhat az intézményközi megállapodásban rögzített rugalmassági mechanizmushoz való visszatérés.

4.2 Az előcsatlakozási támogatási eszköz (IPA)

Az IPA-rendelet teljes mértékben megfelelőnek bizonyult arra, hogy a tagjelölt és potenciális tagjelölt országokat sikeresen az EU-tagság irányába terelje. Egységes keretbe foglalták a korábbi öt rendeletet[6], de különböző komponensekre osztották fel, így minden kedvezményezett ország számára koherens és testreszabott segítségnyújtás programozása és végrehajtása vált lehetővé. Az átmeneti támogatásra és intézményfejlesztésre vonatkozó komponens az uniós szabványokhoz és szakpolitikákhoz való fokozatos közelítést teszi lehetővé. A határokon átnyúló együttműködés komponense egyszerűbbé vált a korábbi eszközökhöz képest. A programozásra és a végrehajtásra most egységes szabályok vonatkoznak, és egységes költségvetést alkalmaznak a határ mindkét oldalán, akkor is, ha az EU tagállamairól van szó. A regionális fejlesztésre, a humánerőforrás-fejlesztésre és a vidékfejlesztésre vonatkozó komponens (gyakorlat általi tanulás útján) a kohéziós, strukturális és vidékfejlesztési alapok csatlakozást követő végrehajtására és igazgatására készíti fel a tagjelölt országokat.

A programozás fokozatosan került át a korábbi öt eszköztől az IPA-hoz, és a végrehajtás is megkezdődött 2008 során. Az IPA programozása eredményeképpen a rögzített célkitűzések teljesítése egyelőre elsősorban a kormányzás tekintetében észrevehető. Az összes kedvezményezett ország haladást ért el az IPA-programok irányításában vállalt nagyobb felelősség és tulajdonosi szemlélet tekintetében, miközben teljes mértékben megfeleltek a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elveinek és a költségvetési rendeletnek.

A programozás eddig olyan fontos kezdeményezések és oktatási programok beindítását vagy megerősítését tette lehetővé, mint például az infrastrukturális projekt eszköz, az energiahatékonyságra irányuló eszköz és a kisvállalkozások fejlesztését támogató Délkelet-Európáért Európai Alap, illetve az Erasmus Mundus, a Fiatalok lendületben program és a Tempus. Ezenkívül regionális együttműködési kezdeményezéseket fejlesztettek tovább (pl. a Regionális Együttműködési Tanács, a Regionális Államigazgatási Iskola, a katasztrófák kockázatának csökkentése, a kulturális örökség helyreállítása, a Közép-európai Szabadkereskedelmi Megállapodás), valamint bátorították a civil társadalom fejlesztését és a párbeszédet (civil társadalmi alap). A TAIB-keret mintegy harmadát programozták a kormányzás erősítésére, a közigazgatás és az igazságszolgáltatás reformjára, a jogállamiság megerősítésére, a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelemre, az emberi jogok előmozdítására és a civil társadalom fejlesztésére.

A pénzügyi keret eddig megfelelőnek látszik, bár Koszovó (az ENSZ BT 1244/1999. határozata szerint) szükségleteinek kielégítéséhez kiegészítő forrásokra volt szükség. Ha nem változik jelentősen a kedvezményezett országok helyzete, lehetségesnek tűnik a politikai kötelezettségvállalások teljesítése és a bővítési folyamat lendületének fenntartása a jogalkotási pénzügyi keret 5%-os rugalmassági mechanizmusának keretein belül. Az IPA-országok potenciális tagjelöltből tagjelöltté válása szükségessé teheti, hogy az IPA-rendelet 23. cikkében rögzített eljárás alkalmazásával kiigazítsák majd a tanácsi rendelet mellékleteit.

4.3 A fejlesztési együttműködési eszköz (DCI)

A fejlesztési együttműködési eszköz (DCI) képesnek bizonyult arra, hogy hozzájáruljon a koherenciával, hatékonysággal és hatásossággal kapcsolatos célkitűzésekhez. Elkészült a donorkoordináción, a partnerországokkal folytatott párbeszéden és a civil társadalom részvételén alapuló stratégiai dokumentumok első hulláma, valamint megszülettek az első három évre vonatkozó éves cselekvési programok (AAP). Az ODA-tól eltérő tevékenységek másik jogi eszköz keretében történő támogatásának szükségességétől, valamint az adózás kérdésétől eltekintve nem merültek fel fontosabb kérdések, és a végrehajtás várhatóan zökkenőmentesen folytatódik majd. A pénzügyi keret tekintetében megállapítható, hogy a 2007. és 2008. évi végleges költségvetés, illetve a 2009. évi költségvetés szerint a 16 897 millió EUR-s referenciaösszeg 239 millió EUR-val nőtt (+1,4%). A növekedés legnagyobb része (176 millió EUR) az éghajlatváltozással kapcsolatos nemzetközi kihívások kezelését célzó környezetvédelmi és energetikai tematikus programoknak köszönhető. A többi program összhangban áll a rendelet IV. mellékletében rögzített indikatív támogatási összegekkel. A növekedés többi része (60 millió EUR) a földrajzi programokhoz kerül.

A DCI-rendelet elfogadásakor a Bizottság nyilatkozatot tett a DCI-rendelet földrajzi programokról szóló 5. cikkéről, melyben a Bizottság újólag megerősíti, hogy fejlesztési együttműködésének alapvető és elsődleges célja a szegénység felszámolása és a millenniumi fejlesztési célok végrehajtása. A szociális infrastruktúrára és szolgáltatásokra vonatkozó 35%-os irányszámot eltörölték, de a Bizottság vállalta, hogy továbbra is éves jelentést készít az ágazatok tényleges éves kiadásairól. A Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy az alapvető egészségügy és oktatás 20%-os részesedési aránnyal prioritást kap. A Bizottság figyelembe vette ezt a kedvezményezett országokkal/régiókkal folytatott párbeszéd folyamán, és nem tartja nehéznek e cél elérését. 2007-ben az alap- és másodfokú oktatásnak és az alapszintű egészségügyi ellátásnak nyújtott közvetlen támogatás már az összes kötelezettségvállalás 17%-át tette ki a vonatkozó földrajzi programok keretében, pedig az ágazatokhoz kötődő általános költségvetés-támogatást nem is számították bele ebbe. Annak a referenciaértéknek a nyomon követését az Európai Közösség külső segítségnyújtásáról szóló éves jelentés tartalmazza.

4.4 A demokrácia és az emberi jogok európai eszköze (EIDHR), a Stabilitási Eszköz (IfS), a nukleáris biztonsági együttműködési eszköz (INSC), az iparosodott és egyéb, magas jövedelmű országokkal és területekkel folytatott együttműködés finanszírozási eszköze (ICI)

E négy eszköz tekintetében nem jelentkeztek problémák a politikaalakítás során, és a rendelet megfelelőnek bizonyult a szakpolitikai célkitűzések támogatására (kivéve az IfS módosítási kérelmét és a 3.2 szakaszban az EIDHR-rel kapcsolatban tárgyalt adózási kérdést). 2011-től az ICI támogatni fogja a globális kihívások kezelésére irányuló transzatlanti módszerek kifejlesztését. Ez jelenleg a Parlament kezdeményezése alapján kísérleti projektként fut. Emiatt nem szükséges a referenciaösszeg módosítása. Ugyanakkor a módosított ICI-rendelet újabb pénzügyi kerettel egészül ki, amely a rendelet DCI-országokra történő kiterjesztéséhez kapcsolódik.

Végül a Bizottság tartani fogja magát ahhoz a vállaláshoz is, hogy a 2007–2013-as időszak során az összes rendelkezésre álló EIDHR-forrás legfeljebb 25%-ára korlátozza a választási megfigyelőmissziókat.

5. KÖVETKEZTETÉS

A külső fellépések pénzügyi eszközeinek új felépítése teljes mértékben teljesíti azt a célt, hogy hatékonyabb és koherensebb eszközökkel támogassa az EU szakpolitikáit és együttműködését. A végrehajtás eddig zökkenőmentesen halad, és a Bizottság teljes mértékben eleget tesz azoknak a kötelezettségeknek, amelyeket a rendeletek elfogadásához vezető tárgyalások során vállalt.

A Bizottság ugyanakkor felismert néhány jogalkotási tevékenységet igénylő problémát, és felkéri az Európai Parlamentet és a Tanácsot, hogy fogadják el a következő javaslatokat:

- az ICI-rendelet módosítása annak érdekében, hogy a DCI-országokban lehetőség legyen az ODA-tól eltérő tevékenységekkel kapcsolatos intézkedések finanszírozására;

- az IfS-rendelet módosításai;

- a DCI- és az EIDHR-rendelet módosítása az adókról, vámokról és díjakról szóló szöveg harmonizálása érdekében;

- az ENPI-rendelet módosítása, hogy lehetőség legyen visszaforgatható alapok létrehozására; ezt a javaslatot 2008 májusában már előterjesztették.

Amennyiben a következő hetekben sikerülne a banánokról megállapodásra jutni a WTO keretében, a legfontosabb banánexportáló AKCS-országokban támogató intézkedések válhatnak szükségessé. E esetben a Bizottság megfelelő időpontban a DCI-rendelet kiigazítását javasolná.

A Bizottság reméli, hogy a javasolt intézkedések 2010 elején hatályba léphetnek, így a módosítások hatása időben érezhető lesz.

[1] Ezek az eszközök a következők: a fejlesztési együttműködési eszköz (DCI), az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI), a demokrácia és az emberi jogok európai eszköze (EIDHR), a Stabilitási Eszköz (IfS), az iparosodott országokkal való együttműködésre vonatkozó eszköz (ICI), a nukleáris biztonsági együttműködési eszköz (INSC), az előcsatlakozási támogatási eszköz (IPA) és a humanitárius segítségnyújtásról szóló rendelet. A humanitárius segítségnyújtásról szóló rendelet nem változott.

[2] HL C 139., 2006.6.14., 1. o.

[3] Európai Bíróság, C-91/05. sz. ügy (ECOWAS).

[4] COM(2008) 308., 2008.05.21.

[5] P6-TA(2009)0078, 2009.2.19.

[6] A PHARE, az ISPA, a SAPARD, a Törökország számára létrehozott csatlakozási eszköz és a CARDS.