Ennek eredményeként az euróövezet pénzügyi architektúrája ma minden korábbinál stabilabb, ám az építkezést még nem fejeztük be. A gazdasági és monetáris unió elmélyítéséről szóló vitaanyag és az Európai Unió pénzügyeinek jövőjéről szóló vitaanyag, amelyeket a Bizottság az Európa jövőjéről szóló fehér könyvet követő intézkedések részeként terjesztett elő, ismerteti a helyzet állását, és felvázolja a 2025-ig lehetséges előrehaladás forgatókönyvét.

Az alacsony és zéró növekedés évei után a határozott, minden szintre kiterjedő erőfeszítések kezdik meghozni gyümölcseiket. Az európai gazdaság komoly fellendülést él át. A gazdaság minden egyes uniós tagállamban bővül, és összességében az EU-ban a növekedés már több éve átlagosan 2 % körül van. A gazdasági hangulatindex 2000 óta sohasem volt ilyen magas az EU-ban és az euróövezetben. A munkanélküliség 2008 vége óta most a legalacsonyabb. Az euró népszerűsége az euró bevezetése, azaz 2002 óta nem látott magasságokban van az euróövezeti tagállamokban. Amint azonban a jelenleg hivatalban lévő Bizottság mandátumának megkezdésekor jelezte: a válságnak mindaddig nincs vége, amíg a munkanélküliség ilyen magas marad – és a 2017. októberi adatok alapján 14,3 millió ember munka nélkül van az euróövezetben.

A 2008-as pénzügyi és gazdasági válság – melynek következményei a mai napig érezhetők – nem az euróövezetben kezdődött, de napvilágra hozta a gazdasági és monetáris unió intézményi gyengeségeit. Az azonnali kihívásokra válaszul, sürgősségi reakcióként az EU számos eszközt fogadott el. Ezek új pénzügyi védvonalat képezve támogatást biztosítottak a leginkább érintett országok számára, és magasabb fokra emelték az uniós szintű politikai koordinációt. Többségüket azonban – a 407/2010/EU tanácsi rendelet alapján létrehozott európai pénzügyi stabilizációs mechanizmustól (EFSM) eltekintve – az uniós jogi kereten kívül hozták létre. A tagállamok bilaterálisan pénzügyi támogatást nyújtottak Görögországnak, és felállították az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszközt (a továbbiakban: EFSF). Az Európai Tanács még 2010-ben megállapította, hogy a csak ideiglenes jelleggel létrehozott EFSF helyébe egy állandó intézménynek, az Európai Stabilitási Mechanizmusnak (a továbbiakban: ESM) kell lépnie. Mindezek az eszközök megerősítették a költségvetési és pénzügyi szabályozást, és lehetővé tették a válság további eszkalálódásának megakadályozását. Döntő jelentőségűnek bizonyult emellett az Európai Központi Bank monetáris politikai fellépése is.

Az egységnek, a hatékonyságnak és a demokratikus elszámoltathatóságnak az Unió helyzetét értékelő beszédben hangoztatott igénye különösen releváns a gazdasági és monetáris unió kiteljesítése vonatkozásában:

• Egység: Az euró az EU közös valutája, ezért az euróövezetre vonatkozó elképzeléseket az euróhoz a jövőben csatlakozni kívánó tagállamokat is szem előtt tartva, és velük együtt kell kidolgozni. Az Egyesült Királyság és Dánia kivételével valamennyi euróövezeten kívüli tagállam jogi kötelezettséget vállalt az euróövezethez való esetleges csatlakozásra. Emellett az Egyesült Királyság kilépésével az euróövezet gazdaságai az EU teljes bruttó hazai termékének 85 %-át fogják adni. Az egységes piacot központi elemként magában foglaló uniós politikai és gazdasági integráció azt jelenti, hogy az euróövezeti és az euróövezeten kívüli tagállamok jövője szorosan összefonódik, és az erős és szilárd alapokon nyugvó euróövezet az euróövezeti tagok és az EU egésze számára egyaránt kulcsfontosságú.

Ez megmagyarázza annak fontosságát, hogy az euróövezeti tagállamok az Európai Valutaalapon (EMF) keresztül és a bankunióban részt vevő nem euróövezeti tagállamokkal közösen azonos feltételek mellett védőhálót biztosítsanak az Egységes Szanálási Testület számára, lehetővé téve, hogy a Testület ezt az eszközt szükség esetén felhasználhassa a bankunióbeli szanálási műveletek sikeres végrehajtásához.

• Hatékonyság: Az erősebb gazdasági és monetáris unió erősebb kormányzást és a rendelkezésre álló erőforrások hatékonyabb felhasználását követeli meg. A jelenlegi rendszer továbbra is az eddig példa nélküli válság kezelésére hozott döntések sokféleségét tükrözi. Ez néha az eszközök megsokszorozódásához és a szabályok egyre kifinomultabb jellegéhez vezetett, ami a komplexitás forrása és a párhuzamosságok kockázatát hordozza magában. A szorosabb szinergiák, a racionalizált eljárások és a kormányközi megállapodások uniós jogi keretbe foglalása megerősítené a kormányzást és a döntéshozatalt. Emellett hatékonysági megfontolások is közrejátszanak abban, hogy a Bizottság által a mai csomag részeként javasolt változások végrehajthatók a hatályos uniós Szerződések keretében.

A tapasztalatok azt mutatják, hogy nehéz és nehézkes a tagállamok kollektív fellépését összehangolni az Unióra ruházott gazdaságpolitikai koordináció hatáskörével. Általánosabb értelemben, az uniós intézmények és egy állandó kormányközi mechanizmus, például az ESM, egymás mellett élése olyan komplex struktúrát hoz létre, ahol az igazságügyi védelem, az alapvető jogok tiszteletben tartása és a demokratikus elszámoltathatóság csak töredékesen, egyenetlenül valósul meg. Továbbá, a kormányközi együttműködés keretében megvalósuló döntéshozatal rendszerint vontatott nemzeti eljárásokra támaszkodik, és gyakran nem elég gyors a hatékony válságkezeléshez, ahogy ezt jól példázza az EFSM által 2015 júliusában Görögország számára biztosított áthidaló finanszírozás esete: a vonatkozó uniós rendelet módosítása és alkalmazása a gyakorlatban gyorsabb útnak bizonyult, mint a finanszírozásról hozott rendes ESM-döntés elfogadása. Ez a probléma az intézkedések új körülményekhez való hozzáigazítása terén is megmutatkozik. Mivel a csekélyebb módosítások is valamennyi szerződő fél legmagasabb politikai szintű hozzájárulását igénylik, ezekhez sok esetben a nemzeti parlamentek jóváhagyására is szükség van. Az ilyen eljárások időigényesek, és azt eredményezhetik, hogy nem kerül sor időben a fellépésre. Az uniós jogi keret ezzel szemben több lehetőséget kínál a meglévő jogi aktusok módosítására, amely lehetőségek komplexitása az adott kérdés súlyához és a módosítandó intézkedés formájához illeszkedik. Az uniós döntéshozatali keret alkalmazása ezért szükség esetén felgyorsítaná a vonatkozó rendelkezések kiigazítását. A szorosabb szinergiák és a racionalizált döntéshozatali eljárások megerősítenék a kormányzást és az eljárásokat.

• Demokratikus elszámoltathatóság: A gazdasági és monetáris unió kiteljesítése azt is jelenti, hogy nagyobb politikai felelősség és átláthatóság övezi azt, hogy ki és mikor dönt a különböző szinteken. Ehhez a döntéshozatal európai dimenzióját közelebb kell hozni a polgárokhoz és a nemzeti viták előterébe kell állítani, és biztosítani kell, hogy mind a nemzeti parlamentek, mind az Európai Parlament megfelelő felügyeleti hatáskörrel rendelkezzen az uniós gazdasági kormányzás irányítása területén. Ez egyúttal a kollektív döntések tekintetében fokozott felelősségvállalást és a döntéshozatal módjával, illetve a döntések kommunikációjával kapcsolatban nagyobb nyitottságot is feltételez. Különösen igaz ez az EMF-re mint az ESM jogutódjára. A demokratikus elszámoltathatóság az Európa jövőjéről folytatott vita kulcsfontosságú vonatkozása. Az ESM az elmúlt évek során nagyon fontos szerepet kapott. Európai Valutaalappá történő átalakításának együtt kell járnia az Unió magas színvonalú elszámoltathatósági keretrendszerébe történő beillesztésével és teljes mértékű igazságügyi ellenőrzés alá vonásával. Különösen az Európai Parlament bevonása erősítené a demokratikus felügyeletet, ugyanakkor pedig a nemzeti parlamentek szerepe is teljes mértékben megmaradna, tekintettel arra, hogy a tagállamok jelentős mértékben hozzájárulnak az EMF-hez.

A fenti okokból az euróövezeti tagállamok számára biztosítandó pénzügyi stabilitási támogatás nyújtásához szükséges szervezeti kereteket az Unió keretein belül legcélszerűbb kialakítani, egy erre a célra létrehozott uniós testület formájában. Tekintettel azonban az Unió pénzügyi korlátaira és az Unió előtt álló kihívásokra, továbbá az ESM által e területen képviselt szakértelemre, egy ilyen testület „nulláról” történő létrehozása elfogadhatatlanul pazarló lépés lenne. Következésképpen a javasolt Európai Valutaalap inkább a már létező ESM integrálásával, jelenlegi céljainak, funkcióinak és eszközeinek beépítésével jönne létre. A Bizottság által most javasolt EMF beilleszthető a jelenlegi Szerződések keretébe. Emellett ez a helyzet ideális alkalmat kínál az Egységes Szanálási Testület közös védőhálójának kialakítására. A tagállamok már 2013-ban, az egységes szanálási mechanizmusról szóló rendeletre vonatkozó politikai megállapodás kiegészítéseként megegyeztek az Egységes Szanálási Alap (SRF) védőhálójának létrehozásáról. A közös, végső eszközt jelentő védőháló valamennyi érintett körében növelné az Egységes Szanálási Testület intézkedéseinek hitelességével kapcsolatos bizalmat, és fokozná az SRF pénzügyi kapacitását. Aktiválására végső eszközként csak akkor kerülne sor, ha az SRF eszközei nem lennének elegendőek az érintett bank vagy bankok szanálásának finanszírozására. A védőháló idővel költségvetésileg semleges lenne, mivel a felhasznált összegeket a bankunióban részt vevő tagállamok bankjai visszatérítenék.

Az euróövezeti tagállamok pénzügyi stabilitásának védelme az az elem, amely összeköti az Egységes Szanálási Testületet és az Európai Valutaalapot, illetve annak elődjét, az ESM-et, amelyet az euróövezet pénzügyi stabilitásának védelme érdekében hoztak létre. Mivel mára nagyon szorossá vált az államháztartás és a bankok között kapcsolat, az euróövezet és a közös valuta stabilitása tekintetében nemcsak az államháztartások pénzügyi stabilitása jelent kritikus elemet, hanem a rendszerszintű bankok pénzügyi stabilitása is. Mi sem természetesebb tehát, mint hogy a jelen javaslat összeköti az Egységes Szanálási Testület és az EMF tevékenységeit egy olyan eszköz formájában, amely révén hitelkeret vagy garancia nyújtható az Egységes Szanálási Testület számára tevékenységeinek támogatása érdekében.

Az elmúlt években számos álláspont látott napvilágot a gazdasági és monetáris unió kiteljesítéséről. Jóllehet a vélemények különböznek, a tekintetben széles körű a konszenzus, hogy további előrelépésre van szükség. Az Európai Parlament is jelentős hozzájárulást tett, az eurócsoport pedig fontos megbeszéléseket folytatott.

Az Európai Valutaalap létrehozására irányuló javasolt rendelet azon kezdeményezések egyike, amelyeket a Bizottság „A gazdasági és monetáris unió kiteljesítése felé vezető további lépések ütemterve” című közleményében bejelentett. Ez a közlemény összefoglalja a Bizottság által most előterjesztett kezdeményezések mögött meghúzódó érveket és a kezdeményezések tartalmát. Ismerteti továbbá, hogyan illeszkedik a jelen csomag a gazdasági és monetáris unió 2025-ig tervezett megvalósításához vezető átfogó ütemtervbe, és meghatározza menetrendet a következő 18 hónapban végrehajtandó intézkedések időbeni ütemezését.

A jelen javaslat az Európai Stabilitási Mechanizmus jól bejáratott szerkezetére építve létrehozza az Unió jogi keretei közé illeszkedő Európai Valutaalapot. Ez már az öt elnök jelentésében is szerepelt, és az Európai Parlament ugyancsak szorgalmazta az elképzelést, kiemelve, hogy az Európai Valutaalapnak megfelelő hitelnyújtási és hitelfelvételi kapacitással, valamint egyértelműen meghatározott mandátummal kell rendelkeznie.