BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM AZ EURÓPAI UNIÓ ÉS JAPÁN KERESKEDELMI KAPCSOLATAIRÓL SZÓLÓ HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA amely a következő dokumentumot kíséri Ajánlás – A Tanács határozata az Európai Unió és Japán közötti szabadkereskedelmi megállapodás megkötésére irányuló tárgyalások kezdeményezésére való felhatalmazásáról /* SWD/2012/0210 final */





BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM AZ EURÓPAI UNIÓ ÉS JAPÁN KERESKEDELMI KAPCSOLATAIRÓL SZÓLÓ HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA amely a következő dokumentumot kíséri Ajánlás – A Tanács határozata az Európai Unió és Japán közötti szabadkereskedelmi megállapodás megkötésére irányuló tárgyalások kezdeményezésére való felhatalmazásáról Ez a dokumentum az Európai Bizottság tájékoztatási célú szolgálati munkadokumentuma. Nem tekinthető a Bizottság e témában elfoglalt hivatalos álláspontja megjelenítésének vagy előrevetítésének. 1. A probléma meghatározása Miből áll konkrétan a probléma? Az Európai Unió és Japán, két világszinten jelentős gazdasági szereplő között a kereskedelem évek óta csökken. A 2006–2010 közötti időszakban a Japánba irányuló uniós export évente 0,6 %-kal csökkent, holott világszinten az uniós export 3,8 %-kal nőtt. Ugyanebben az időszakban a Japánból az Unióba irányuló export évente 3,2 %-kal csökkent, ugyanakkor világszinten Japán exportja 3,1 %-kal nőtt. Az, hogy két ilyen jelentős fejlett gazdaság között a kereskedelmi és befektetési kapcsolatok ennyire gyengék, mind a kétoldalú, mind pedig a globális gazdasági környezetben veszteségekhez vezet a versenyképesség, a termelékenység és a jólét terén, a fogyasztóknak kisebb választékot és magasabb árakat jelent, a foglalkoztatást kevéssé ösztönzi, és a bérek is alacsonyabbak maradnak. Gazdasági tanulmányok és nyilvános konzultáció alapján kijelenthető, hogy az Unió és Japán közötti kétoldalú kereskedelmi és befektetési kapcsolat nem aknázza ki a benne rejlő lehetőségeket. A fő okok a tarifális és nem tarifális intézkedések (non-tariff measures, NTMs) kombinációjában rejlenek; ez utóbbiak jelentik a fő problémát azoknak az uniós exportőröknek, illetve befektetőknek, akik Japánba exportálnak, illetőleg ott fektetnek be. Kik a leginkább érintettek? Az Unió és Japán gazdaságát ez hátrányosan érinti, ugyanúgy, mint az Unió és Japán vállalkozásait, munkavállalóit és fogyasztóit; a leginkább érintett uniós ágazatok azok, amelyeknek az NTM-ek megszüntetése előnyt jelentene, mégpedig az agrár-élelmiszeripari, a gépjárműipari ágazatok, továbbá a gyógyszeripari és orvostechnikai eszközöket előállító ipari ágazatok. Miért van szükség beavatkozásra? Amennyiben a kereskedelmet és a befektetést hátrányosan érintő problémák nem kerülnek megtárgyalásra, illetőleg orvoslásra, a helyzet előreláthatólag súlyosbodni fog. Ezt a helyzetet elismerve, a 2011. május 28-i Japán-EU csúcstalálkozó vezetői megállapodtak abban, hogy párhuzamos tárgyalások megindítását kezdeményezik a következők érdekében: · egy, a kölcsönös érdekeket érintő valamennyi területre, így a tarifális, a nem tarifális intézkedésekre, a szolgáltatásokra, a befektetésekre, a szellemitulajdon-jogokra, a versenyre és a közbeszerzésre kiterjedő, mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodás/gazdasági partnerségi megállapodás, valamint · egy kötelező érvényű, a politikai, globális és ágazati együttműködést átfogóan szabályozó, a felek közös alapértékek és elvek iránti elkötelezettségén alapuló megállapodás. A csúcstalálkozó vezetői azt is elhatározták, hogy eljárást indítanak az alkalmazási kör vizsgálatára, az említett tárgyalások célkitűzéseinek szintjét és alkalmazási körét meghatározandó. A problémaforrások Az Unió és Japán közötti kereskedelmet és befektetést számos tényező gátolja, illetve korlátozza, melyek közül többet lehetne kereskedelempolitika vagy belső reformok (a kereskedelmi tárgyalásokat is beleértve) által orvosolni; más tényezők azonban, mint például a földrajzi távolság, a kommunikációs problémák és a fogyasztói preferenciák, ilyen intézkedésekkel kevésbé orvosolhatók. A tárgyalások potenciálisan változtathatnának a tarifális, illetőleg nem tarifális intézkedéseken és a szabályozási környezet megkülönböztető vagy terhelő tényezőin, amelyek az áruk és szolgáltatások kereskedelmét, a befektetést és a közbeszerzést érintik. Mind az Unió, mind Japán alacsony vámtarifákat alkalmaz az árukra. Japán vámtarifái azonban még mindig magasak a mezőgazdasági, élelmiszeripari és italágazatban, az Unió pedig mind a három szóban forgó ágazatban világszinten jelentős exportőr. A más fontos uniós exportokra kivetett átlagos japán vámtarifák általában alacsonyak. A Japánból származó főbb exportokra kivetett uniós vámtarifák magasabbak. A Japánból az Unióba exportált áruk nagyrészt behatárolt számú feldolgozóipari ágazatot érintenek, mint például a gépjármű, az elektronika és a gépgyártás ágazatát. Ezért Japán kifejezett érdeke a vámtarifák megszüntetése, különösen mióta az Unió és Korea közötti szabadkereskedelmi megállapodás hatályba lépett, tekintettel arra, hogy Japán és Korea hasonló exportágazatokban versenytársak. A nyilvános konzultáció és egyes tanulmányok is hangsúlyozzák, hogy a nem tarifális intézkedések jelentősen korlátozzák az Unió Japánba irányuló exportját. A japán piac egyes részeire – például a mezőgazdasági termékek, egyes szállítóeszközök és a repüléstechnikai termékek piacára – az uniós export szinte egyáltalán nem tud eljutni. A jelenleg hatályban lévő nem tarifális intézkedések a következő hét gazdasági ágazatra gyakorolják a legnagyobb hatást: vegyipar (a gyógyszeripart is beleértve), gépjármű, orvostechnika, élelmiszeripar, szállítóeszközök, telekommunikáció és pénzügyi szolgáltatások. Ezek az ágazatok egyben az Unióból Japánba irányuló exportok jelentős részét teszik ki. A közbeszerzés átláthatósága, valamint a szellemitulajdon-joghoz fűződő problémák szintén fontos nem tarifális korlátokat jelentenek, amelyek a japán piacra jutást szinte lehetetlenné teszik az európai vállalkozások számára. 2. A szubszidiaritás elemzése A kereskedelempolitika és a nemzetközi kereskedelmi megállapodások tárgyalása terén az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 207. cikke szerint. A szubszidiaritás elve ebben az esetben nem alkalmazható. E javaslat az arányosság elvével is összhangban van: a legmesszemenőbb opciók sem lépik túl a meghatározott politikai célkitűzések elérését. 3. Célkitűzések A gazdasági és kereskedelmi kapcsolatokra irányuló uniós politika átfogó célkitűzése: · a kétoldalú kereskedelem ösztönzése és további fejlesztése, · a kereskedelemre és a külföldi befektetésekre vonatkozó korlátozások megszüntetése, valamint · a vámok és más korlátok csökkentése. Az európai kereskedelempolitika általános célkitűzései így magukban foglalják a következőket: · intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés a kereskedelem bővítése révén; · munkahelyek és munkalehetőségek, valamint jóléti előnyök teremtése; · alacsonyabb fogyasztói árak és más fogyasztói előnyök; · a világpiaci versenyképesség növelése. Az Unió és Japán közötti jövőbeni gazdasági és kereskedelmi kapcsolatok tekintetében az Unió konkrét szakpolitikai célkitűzései a következők: · a kétoldalú áru- és szolgáltatáskereskedelem mértékének növelése a korlátok csökkentése révén; · Az Unió és Japán közötti beruházási tőkeáramlás fokozása a korlátok csökkentése révén; · a közbeszerzési piacokhoz való kiegyensúlyozottabb hozzáférés elérése, mindkét fél részére. A fenti négy tárgykörhöz tartozó konkrét célkitűzések a fő jelentésben részletesebb, operatív célkitűzésekre vannak bontva. 4. Szakpolitikai opciók A fent említett célkitűzések elérése érdekében különböző szakpolitikai forgatókönyveket vizsgáltak meg, amelyekhez többek között a következők tartoznak: a) a jelenlegi, 2001-es cselekvési tervben meghatározott keret folytatása, kétoldalú gazdasági párbeszédek és üzleti együttműködési programok formájában, amelyek például a szabályozási reformról szóló párbeszéd (Regulatory Reform Dialogue), a magas szintű kereskedelmi párbeszéd (High Level Trade Dialogue) és más ágazati kétoldalú párbeszédek (mint például az iparpolitikai párbeszéd, a pénzügyi szolgáltatások párbeszéde, a kétoldalú szellemitulajdon-jog párbeszéd), valamint e tevékenységek működésének és hatékonyságának lehetőség szerinti javítása. b) egy átfogó szabadkereskedelmi megállapodás (free trade agreement, FTA) az Unió és Japán között, amely a vámtarifák megszüntetésére, a szolgáltatások kereskedelmének liberalizációjára, a szolgáltatási és nem szolgáltatási ágazatokon belüli befektetési tőkeáramlás liberalizációjára és megkönnyítésére irányul – a nem tarifális intézkedések költségeinek csökkentésével együtt. Ezen az opción belül az elemzés négy különböző lehetséges forgatókönyvre tér ki, amelyek a kereskedelem liberalizációjának különböző fokozatait javasolják: két konzervatív és két ambiciózus forgatókönyvről van szó, mindkét esetben egy szimmetrikus és egy aszimmetrikus forgatókönyvvel együtt. A konzervatív és az ambiciózus forgatókönyvek a nem tarifális intézkedésekből eredő költségcsökkentések tekintetében számos lehetséges eredményt szolgáltatnak. A 20 %-os csökkentés az Unió és Korea közötti szabadkereskedelmi megállapodás tárgyalásakor elért eredményekhez képest jóval alacsonyabb minimális eredményekhez vezetne, ugyanakkor az 50 %-os költségcsökkentés nagyon ambiciózus lehetséges eredményeket vetít előre a nem tarifális intézkedések tekintetében[1]. E két érték közötti eredmények következetesen pozitívak, csupán az összes elért előny mértékében különböznek. A szimmetrikus és az aszimmetrikus forgatókönyvek teljesebb képet adnak mindkét fél ambícióiról és célkitűzéseiről. A szimmetrikus forgatókönyvek teljes paritásból indulnak ki. Az aszimmetrikus forgatókönyvek elismerik, hogy a nem tarifális intézkedések által okozott teher csökkentése ugyan az Unió egyik fő prioritása, Japán fő prioritása viszont a Japán számára kulcsfontosságú ágazatokra vonatkozó uniós vámtarifákra irányul. Egy bizonyos aszimmetriára szükség lehet ahhoz, hogy a tárgyalások esetleges eredménye elfogadhatóan kiegyensúlyozott legyen. A megvizsgált aszimmetrikus forgatókönyvek szerint az Unió részéről megvalósuló csökkentés a japán részről az árukra kivetett nem tarifális intézkedésekkel kapcsolatos költségek csökkentésének egyharmadát tenné ki. Az ambiciózus forgatókönyvek egy olyan megállapodást vesznek alapul, amely összhangban lenne a kereskedelmi megállapodások azon új generációjával, amelyek tárgyalása jelenleg folyamatban van az Unió és kereskedelmi partnerei, mint például Kanada között. A jelenlegi uniós kereskedelmi megállapodások meghaladják a Japánnal kötött szabadkereskedelmi megállapodások alkalmazási körét és célkitűzéseit. Egy, az Unió és Japán közötti átfogó szabadkereskedelmi megállapodásnak számos olyan piacra jutási kérdésre ki kellene terjednie, amely mindkét fél érdeke, az árukereskedelmet érintő (a kereskedelem technikai akadályaira (technical barriers to trade, TBT) és az egészségügyi és növény-egészségügyi intézkedésekre (sanitary and phytosanitary measures, SPS) vonatkozó aspektusokat is beleértve), a szolgáltatások kereskedelmét, valamint azok további piacra jutását és a befektetéseket is érintő tarifális és nem tarifális intézkedéseket, a közbeszerzést, a befektetések védelmét, a versenyt és a szellemi tulajdonhoz fűződő jogokat is beleértve. Az Unió és Japán közötti átfogó szabadkereskedelmi megállapodás bizonyult az Unió és Japán által választott lehetőségnek; a 2011. május 28-i csúcstalálkozón hozták meg a felek ezzel kapcsolatban azt a döntésüket, hogy megindítsák a szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalásokat, amennyiben megfelelő feltételeket lehet ezekhez biztosítani. Az elkövetkezendő években előreláthatólag mind az Unió, mind Japán több harmadik országgal is szabadkereskedelmi megállapodást fog kötni. Az Unió azon megállapodásait is figyelembe vették, amelyek tárgyalása más kereskedelmi partnerekkel (Kanadával, Indiával, a Mercosur és az ASEAN országaival) jelenleg folyamatban van, illetve amelyeket a közelmúltban véglegesítettek (mint például az Unió és Korea közötti szabadkereskedelmi megállapodást). A különböző forgatókönyvek azt feltételezve kerülnek elemzésre, hogy a Kereskedelmi Világszervezet keretében a dohai fejlesztési menetrendről sikeres megállapodás születik. Az összehasonlítás érdekében azonban azok a kétoldalú kereskedelmi liberalizációra vonatkozó hozzáférhető adatok is felvételre és mérlegelésre kerültek, amelyek nem veszik figyelembe a jövőbeni dohai fejlesztési menetrendre vonatkozó megállapodás hatását. 5. Hatásvizsgálat a) szakpolitikai opció: a jelenleg hatályos intézkedésekhez hasonló intézkedések folytatása, tekintettel az elmúlt évek során egészen máig elért, rendkívül korlátozott eredményekre, előreláthatólag nem fogja a kétoldalú kereskedelem, illetve a befektetési mennyiségek jelentős növekedését maga után vonni. Így nem várható jelentős GDP-növekedés sem az Unióban, sem Japánban. b) szakpolitikai opció: egy átfogó szabadkereskedelmi megállapodás jelentős GDP-növekedést vetít előre 2020-re: 0,75 %-ot a konzervatív, szimmetrikus forgatókönyv esetében; 0,34 %-ot a konzervatív, aszimmetrikus forgatókönyv esetében; 1,9 %-ot az ambiciózus, szimmetrikus forgatókönyv esetében, illetve 0,8 %–ot az ambiciózus, aszimmetrikus forgatókönyv esetében.[2] Japánra nézve a GDP-növekedést 0,27 %-ra becsülik mindkét konzervatív forgatókönyv esetében, és 0,7 %-ra mindkét ambiciózus forgatókönyv esetében. Mind a konzervatív, mind az ambiciózus forgatókönyvek esetén az Unió exportja globális szinten előreláthatólag ugyanazokban az ágazatokban növekszik majd: az élelmiszeripari ágazatban, az elektromos gépgyártás, valamint az üzleti szolgáltatások ágazatában. Az ambiciózus forgatókönyvek esetén az Unió exportja globális szinten az élelmiszeripari, légiközlekedési, a pénzügyi és üzleti szolgáltatási ágazatokban növekedne, az elektromos gépgyártás ágazatában pedig csökkenne. A gépjárműipar esetében az Unió globális szintű exportja [6,73 %/aszimmetrikus], valamint az importja [2,6 %/aszimmetrikus] is növekedne. Japán vonatkozásában a globális szintű export az elektromos gépgyártás ágazatában, a gépjárműipari, más gépipari ágazatban, más szállítóeszköz-előállítási ágazatban, valamint más feldolgozóágazatban növekedne. Japán globális szintű importja jelentősen növekedne az élelmiszeripari, vegyipari, szállítóeszköz-előállítási, gépjárműipari, fémipari ágazatban és üzleti szolgáltatások ágazatában. Az uniós kis- és középvállakozások (kkv-k) számára az Unió és Japán közötti szabadkereskedelmi megállapodás várhatóan előnyösnek bizonyulna, mivel a szabályozásnak való megfelelés költségei nagyobb terhet jelentenek számukra, valamint azért is, mert a kkv-k azokban az ágazatokban vannak jelen, amelyek előnyt élveznének, mint például az élelmiszeripar. A környezet tekintetében a hulladékkal, a biodiverzitással és a természeti erőforrásokkal kapcsolatos negatív hatásokat bizonyos mértékben mérsékli a környezeti szempontból fenntartható áruk és szolgáltatások kereskedelmének növekedése. A globális széndioxid-kibocsátás tekintetében a szabadkereskedelmi megállapodással járó kibocsátásnövekedés várhatóan nullához közeli lesz [1,5 millió tonna CO2]. Az Unió és Japán közötti fokozott kereskedelem a munkaerő-kereslet növekedéséhez vezetne, és így mindkét fél számára megnövelné a jólétet: minél nagyobb mértékű a liberalizáció, annál nagyobb mértékű a jóléti előny. Az Unióban a foglalkoztatás előreláthatólag jelentősen növekedne, például az elektromos gépgyártás ágazatában, a gépjárműiparban azonban korlátozott mértékű veszteségre lehet számítani [-0,40 % a konzervatív, aszimmetrikus szabadkereskedelmi megállapodás, és -0,10 % az ambiciózus, aszimmetrikus szabadkereskedelmi megállapodás esetén]. Mivel mind az Unió, mind Japán esetében nagymértékben fejlett demokráciáról beszélhetünk, a szabadkereskedelmi megállapodás várhatóan nem lesz hatással az emberi jogokra. Az Unió, Japán és harmadik országok számára egyaránt előnyös lenne a két ország nem tarifális intézkedéseinek csökkentéséből eredő egyszerűsítő hatás, amely mérsékli az adminisztratív költségeket az Unióval vagy Japánnal való kereskedelem során. 6. A szakpolitikai opciók összehasonlítása Az a) szakpolitikai opció, amely fenntartja a meglévő helyzetet, nem teljesíti a fenti említett operatív célkitűzéseket. A kétoldalú gazdasági együttműködési programok – mint a szabályozási reform párbeszéd – folytatása, valamint további együttműködés olyan területeken, amelyek esetében megállapodások születtek, várhatóan nem vezet sok eredményhez. Eredményességük az operatív célkitűzésekre nézve nullának, sőt potenciálisan negatívnak is tekinthető. A b) szakpolitikai opció, a különböző forgatókönyvekkel együtt a teljes körű szabadkereskedelmi megállapodás mellett szól, különböző mértékű kereskedelmi liberalizációval, valamint a kereskedelem költségeinek csökkentésével együtt; mindez számottevő előnyökkel járna mind az Unió, mind Japán számára. Az előnyök közé tartoznak a következők: GDP-növekedés, az exportok növekedése, átfogó foglalkoztatásnövekedés, bérnövekedés az alacsony képesítésű és a képzett munkavállalók esetében; mindez együtt járna a versenyképesség növekedésével, valamint azzal, hogy mind az Unió, mind Japán más globális versenytársakhoz viszonyított pozíciója megerősödne. A szabadkereskedelmi megállapodás esetén a különböző opcióik fő eredményeinek összehasonlítása az 1. mellékletben szerepel, táblázat formájában. 7. Nyomon követés és értékelés Az említett általános, meghatározott és operatív célkitűzések elérése szempontjából a nyomon követésre javasolt fő mutatókat összefoglaló táblázat a 2. mellékletben található. 1. MELLÉKLET Kritérium || Szakpolitikai opciók A || B1 || B2 || B3 || B4 Gyorsabb és fenntarthatóbb gazdasági növekedés || 0 || + || + || + || + A munkalehetőségek javítása, fogyasztói és jóléti előnyök || 0 || + || + || ++ || ++ Európa világpiaci versenyképességének növelése || 0 || + || + || ++ || +++ A kétoldalú árukereskedelem volumenének növelése a korlátok csökkentése révén || 0 || + || + || ++ || +++ A kétoldalú szolgáltatáskereskedelem volumenének növelése a korlátok csökkentése révén || 0 || + || + || ++ || +++ Az Unió és Japán közötti beruházási tőkeáramlás fokozása a korlátok csökkentése révén || 0 || + || + || ++ || ++ a japán közbeszerzési piachoz való, az EU által biztosított hozzáféréshez hasonlítható hozzáférés biztosítása || 0 || + || + || ++ || ++ (Átfogó) Eredményesség || 0/- || + || + || ++ || +++ Hatékonyság (a felhasznált idő és erőforrás a becsült eredményességhez viszonyítva) || 0/- || + || + || ++ || ++ Az átfogó uniós politikai célkitűzésekkel (például az Európa 2020 stratégia célkitűzéseivel) való összhang || 0 || + || + || ++ || ++ A szoros együttműködés előnyeinek kihasználása (például tapasztalatcsere) || 0 || + || + || ++ || ++ Az egyszerűsítési hatásokból eredő előnyök (például a nem tarifális intézkedések csökkentése révén) || 0 || + || + || ++ || ++ 2. MELLÉKLET Általános célkitűzések || Mutatók Gazdasági növekedés || - a GDP százalékban kifejezett változása - a nemzeti jövedelem abszolút értékben kifejezett változása Munkalehetőségek és jóléti előnyök teremtése || - a képzett és kevésbé képzett munkaerő-állomány százalékban kifejezett változása - a képzett és kevésbé képzett munkaerő-állomány bérének százalékban kifejezett változása Az Unió relatív versenyképességének növelése || Az Unió tagállamainak globális versenyképességét vizsgáló ranglisták felállítása, a Világgazdasági Fórum globális versenyképességről szóló jelentéséhez hasonlóan Konkrét célkitűzések || A kétoldalú árukereskedelem növekedése || - a kétoldalú áruexport és -import értékének viszonyított és abszolút/százalékban kifejezett változása – ágazatokra lebontva A kétoldalú szolgáltatáskereskedelem növekedése || - a kétoldalú áruexport és -import értékének viszonyított és abszolút/százalékban kifejezett változása – ágazatokra lebontva A kétoldalú befektetések növekedése || - a kétoldalú beruházási tőkeáramlás viszonyított és abszolút/százalékban kifejezett változása A piacra jutás elősegítése, különösen az Unió számára, a közbeszerzési ágazatban || Az uniós vállalkozások által elnyert ajánlati felhívások számának növekedése Operatív célkitűzések || Az ipari és mezőgazdasági termékekre kivetett vámtarifák megszüntetése || japán vámtarifák Az árukereskedelemre vonatkozó nem tarifális intézkedések csökkentése || - a szabványok/technikai szabályozások konvergenciája - specifikus mellékletek - változások a szabályozás/jogszabályok terén - az információk átláthatóságának/ elérhetőségének fokozása - vállalati felmérések A szolgáltatások kereskedelmére vonatkozó nem tarifális intézkedések csökkentése és azok piacra jutásának elősegítése || - a szabványok/technikai szabályozások konvergenciája - változások a szabályozás/jogszabályok terén - kötelezettségek listája és specifikus mellékletek - az információk átláthatóságának/ elérhetőségének fokozása - vállalati felmérések A közvetlen külföldi befektetésekre vonatkozó nem tarifális intézkedések csökkentése || - a szabványok/technikai szabályozások konvergenciája - kötelezettségek listája és specifikus mellékletek - változások a szabályozás/jogszabályok terén - az információk átláthatóságának/elérhetőségének fokozása - vállalati felmérések A japán közbeszerzésre vonatkozó nem tarifális intézkedések csökkentése és a közbeszerzési piacra jutás elősegítése || - a szabványok/technikai szabályozások konvergenciája - változások a szabályozás/jogszabályok terén - az információk átláthatóságának/ elérhetőségének fokozása - kötelezettségeket tartalmazó listák és specifikus mellékletek - vállalati felmérések [1] Tekintettel arra, hogy számos jogos indok szól a nemzeti szabályozás mellett, valószerűtlen azt feltételezni, hogy az összes nem tarifális intézkedést meg lehet szüntetni, vagy hogy az összes szabályozási eltérést ki lehet küszöbölni. Egy 50%-os költségcsökkentés ezért ambiciózusnak minősíthető. [2] NB. Az aszimmetrikus forgatókönyvben az Unió részéről az árukra kivetett nem tarifális intézkedések költségének a csökkentése egyharmada lenne a Japán részéről történő csökkentésnek.