Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVEI a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2000. március 20-i 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló, március 15-i 93/6/EGK 1993. tanácsi irányelv átdolgozásáról /* COM/2004/0486 végleges */





HU || AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA Brüsszel, 2004.7.14. COM(2004) 486 végleges 2004/0155 (COD) 2004/0159 (COD) I. kötet Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVEI a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2000. március 20-i 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló, március 15-i 93/6/EGK 1993. tanácsi irányelv átdolgozásáról (előterjesztő: a Bizottság) [SEC(2004)921] INDOKOLÁS 1. ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK Az EU egységes pénzügyi piaca kulcsszerepet játszik az európai gazdaság versenyképességének és a vállalatok számára a tőkeköltségek csökkentésének elősegítésében. A pénzügyi szolgáltatásokról szóló cselekvési tervben szerepel, hogy 2004-ben a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó új tőkemegfelelési szabályokról szóló irányelv készül, összhangban a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság G-10 szinten elért előrelépéseivel[1]. A G-10 Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság által 1988-ban megkötött ún. Bázeli Egyezmény (Bázel I.) eredményeként több mint 100 országban fogadták el a minimális tőkekövetelményre vonatkozó előírásokat[2]. A megállapodás nagyjából egybeesett az alapvető EU-irányelvek elfogadásával (a hitelintézetek szavatolótőkéjéről szóló, 1989. április 17-i 89/299/EGK irányelv, a hitelintézetek szolvenciamutatójáról szóló, 1989. december 18-i 89/647/EGK irányelv, amelyeket a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2000. március 20-i 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben foglaltak egységes szerkezetbe). Ezek az irányelvek a hitelintézetek azon kockázatait kezelték, amelyek a hitelnyújtásból erednek. A befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló, 1993. március 15-i 93/6/EGK irányelv a hitelkockázati és piaci kockázati szabályokat a befektetési vállalkozásokra is kiterjesztette. 1) Az európai előírások javításának szükségessége Bár a hatályos szabályozás jelentősen hozzájárult a belső piac létrehozásához és a magas szintű prudenciális standardok kialakításához, különböző súlyos hiányosságok azonosíthatók. 1. A hitelkockázatok nagyvonalú becslése rendkívül laza kockázatmeghatározáshoz vezet és így aláássa az ilyen becslések megbízhatóságát. 2. Tőkearbitrázs: a piaci innovációk lehetővé tették a pénzügyi intézmények számára, hogy hatékonyan arbitrálják az eltérést a tőkének a kockázatok szerinti, intézmények által végzett saját felosztása és a minimális tőkekövetelmények között. 3. A hatékony kockázatcsökkentési eljárások elismerésének hiánya: a jelenlegi irányelvek nem biztosítják a kockázatcsökkentési eljárások megfelelő elismerését. 4. A hatályos irányelvek alapján olyan kockázatok hiányos lefedése, beleértve a működési kockázatot, amelyekre nem vonatkozik tőkekövetelmény. 5. Hiányzik a felügyeletek kötelezettsége a hitelintézetek tényleges kockázati profiljának értékelésére vonatkozóan annak megállapítására, hogy azok rendelkeznek-e az ennek a kockázati profilnak megfelelő tőkével. 6. A felügyeleti együttműködésre vonatkozó kötelezettség hiánya: a határokon egyre inkább átnyúló piacokon a hatóságok hatékony együttműködésére van szükség a határokon átnyúló tevékenységet folytató csoportok felügyelete tekintetében a szabályozási terhek csökkentése érdekében. 7. A piac megfelelő tájékoztatásának hiánya: a hatályos irányelvek nem ösztönzik a piaci szereplők megbízható tájékoztatását elősegítő piaci fegyelmet a megfelelő megalapozottságú értékelések elvégzéséhez. 8. A szabályozási keret rugalmasságának hiánya: az EU jelenlegi rendszeréből hiányzik az a fajta rugalmasság, amellyel lépést tarthatna a pénzügyi piacokon és a kockázatkezelési gyakorlat területén zajló gyors változásokkal, valamint a szabályozási és felügyeleti eszköztár javulásával. Az új irányelv nélküli forgatókönyv Széleskörű az egyetértés a tekintetben, hogy a jelenlegi helyzet nem fenntartható. A tőkekövetelmények továbbra sem felelnének meg a kockázatoknak, ami a prudenciális szabályok korlátozott mértékű hatékonyságát eredményezné, és növelné a fogyasztókkal szembeni kockázatot, valamint veszélyeztetné a pénzügyi stabilitást. Az egyes pénzügyi intézetek által vállalt kockázatok továbbra sem lennének teljes mértékben lefedve. Továbbra sem ösztönöznék vagy ismernék el a legújabb és leghatékonyabb kockázatkezelési módszereket, és a több tagállamban működő pénzügyi szolgáltató csoportok továbbra is ki lennének téve a többszintű szabályozás és felügyelet jelentette aránytalan terheknek. Végezetül, az EU nem lenne képes arra, hogy a jövőbeni fejődésből megfelelően hasznot húzzon, tekintettel azokra a nehézségekre, amelyeket a jelenlegi EU-szabályozási keret megfelelő gyorsaságú aktualizálása jelent. Az új bázeli tőkeegyezmény világszintű alkalmazására irányuló javaslat tekintetében az EU-ban működő pénzügyi szolgáltatási szektor jelentős hátrányba kerülne a tengerentúli versenytársakkal szemben. 2) Az irányelv alapgondolata A Bizottság 1998. évi pénzügyi szolgáltatásokról szóló cselekvési terve szerint az EU-nak pontos, nemzetközileg is koherens, korszerű felügyeleti standardokra van szüksége. E standardoknak ezen túlmenően arányosnak kell lenniük és el kell ismerniük a kitettségek felmerülésével összefüggésben létrejövő kockázatok csökkentését, különös tekintettel a fogyasztóknak és a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott kölcsönökre. A szabályoknak vonatkozniuk kell mind a hitelintézetekre, mind a beruházási vállalkozásokra (azonos versenyfeltételek), de ugyanakkor ügyelni kell az arányosságra és teljes mértékben figyelembe kell venni az EU-ban működő pénzügyi intézmények sokféleségét. 2. Konzultáció és hatásvizsgálat a) Konzultáció az érintettekkel és az érdekcsoportokkal A Bizottság 1999 novembere óta konzultációkat folytat az érintettekkel és az érdekcsoportokkal. E célból három konzultációs iratot adott ki 1999. XI. 22-én, 2001. II. 5-én és 2003. VII. 1-én. Az érintettekkel 2002. XI. 18-án átfogó és strukturált párbeszédet folytatott. Konzultációs tanulmányokat tettek közzé bizonyos szakmai kérdésekről (az ingatlanokról és a fedezett kötvényekről 2003. IV. 7-én; a várható és váratlan veszteségekről 2003. XI. 23-án; a kollektív befektetési formákról 2004. II. 3-án). Az elemzők alapvetően támogatták a projekt fő céljait. Támogatást élvez a nagyobb mértékű pénzügyi stabilitáshoz vezető fokozott kockázati érzékenység, és egyre sürgetőbbé válik a szabályok aktualizálása, a pénzügyi szolgáltatásoknál a kockázatmérés és –kezelés területén zajló jelentős változásokhoz való alkalmazkodás és az egyre kifinomultabb szabályozás és felügyeleti gyakorlat figyelembe vétele érdekében. Széleskörű támogatást élvez a Bizottságnak azon szándéka, hogy az EU tőkekeretrendszerét az új nemzetközi keretrendszerrel összhangba hozza, ahol szükséges figyelembe véve az EU jellegzetességeit. Kevésbé komplex intézetek Széleskörű és jelentős támogatás tapasztalható abban a vonatkozásban, hogy az új európai szabályozás valamennyi hitelintézet és befektetési szolgáltatásokat nyújtó intézmény tekintetében alkalmazandó legyen, függetlenül annak jogi természetétől és komplexitásától, Ennek révén megelőzhető „másodosztályú” intézmények kialakulása, amire jó esély lenne, ha néhány közülük kimaradna az alkalmazás köréből. Ez tükrözi azt a megközelítést, amely szerint a javasolt új keretrendszer a széleskörű alkalmazás céljának megfelelően kerül kialakításra. Az új irányelv rugalmassága Folyamatos, széleskörű támogatás áll a javasolt koncepció mögött, amely biztosítja, hogy az új keretrendszer tekintetbe vegye a piaci és felügyeleti innovációkat az EU pénzügyi szolgáltatási szektorában az optimális hatékonyság és versenyképesség fenntartása érdekében. Az érintettek támogatják azt a koncepciót, amely szerint a hosszú távú alapelveket és célokat a cikkekben határozzák meg, és megbízást adnak arra, hogy a részletek és a technikai rendelkezések a mellékletekben kerüljenek megállapításra. A mellékletek módosításának eljárása során biztosítani kell az érintettekkel folytatandó átfogó és eredményes konzultációt. Befektetési vállalkozások Jelentős változtatásokat vezettek be a befektetési vállalkozások szektorából érkező azon fenntartások kezelésére, amelyek szerint a befektetési vállalkozásokra olyan tőkekövetelmények vonatkoznak, amelyek véleményük szerint inkább a hitelintézetekre megfelelőek. Komplexitás Néhány válaszadó az egyszerűsítést és az előírások csökkentését emelte ki. A Bizottság világosabbá és érthetőbbé tette a szöveget. A terv vonzó lesz az olyan intézmények számára, amelyek egyszerű szabályokat kívánnak alkalmazni, illetve azok számára, amelyek fokozatosan komplexebb tőkeszabályok irányába óhajtanak elmozdulni. A javasolt új keret különböző komplexitású választási lehetőségeket és megközelítéseket kínál. 1999 óta számos, részletkérdésekkel foglalkozó konzultációra került sor. A javaslat számításba veszi az érdekelt felek, különösen a bankok és a befektetési vállalkozások részletes és hasznos észrevételeit. b) Hatásvizsgálat Annak érdekében, hogy megállapítsák az uniós szinten jelentkező cselekvési szükségleteket, alapos hatásvizsgálatot végeztek. A Bázeli Bizottság kvantitatív hatástanulmányt (QIS3) tett közzé, amelyben az új bázeli javaslatoknak a bankok minimális tőkekövetelményeire gyakorolt hatásait vizsgálták, 40 ország hitelintézeteinek példája alapján. A Bizottság támogatta, hogy a Bázelben nem képviselt EU-országokra is terjesszék ki a vizsgálatot. A főbb levont következtetések szerint az új szabályok az EU hitelintézeteire vonatkozó tőkekövetelményeket a jelenlegi szinthez viszonyítva általában véve kb. 5%-kal csökkentenék. Továbbá az egyes módszerek eredményei megfelelnek a céloknak – különösen a tőkesemlegesség kombinálása olyan megfelelő ösztönzőkkel, amelyek elősegítik azt, hogy az intézmények kifinomultabb módszerek irányába mozduljanak el. Végezetül, olyan kisebb hazai hitelintézetek, amelyek az egyszerű módszert alkalmazzák, némileg alacsonyabb tőkekövetelményekkel találkoznak majd; a fejlettebb módszert alkalmazó, nemzetközileg aktív, nagyobb hitelintézetek alapvetően változatlan tőkekövetelményekkel, a fejlett módszert alkalmazó kisebb, de szakosodott és fejlett EU-hitelintézetek pedig a jelenlegihez képest jelentősen alacsonyabb tőkekövetelményekkel szembesülhetnek majd. Fontos, hogy a tőkekövetelmények csökkentésének fő forrása a lakossági portfólió, amely túlnyomórészt a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott, 1 millió euro alatti kölcsönökből, valamint lakóingatlanra bejegyzett kölcsönökből áll. A hitelintézetek tőkekövetelményeinek csökkentése ellentételezésének fő forrása elsősorban az új elemet jelentő működési kockázattal kapcsolatos tőkekövetelmény. A barcelonai Európai Tanács kérésére a Bizottság a javasolt új tőkekövetelményeknek az EU hitelintézeteire és befektetési vállalkozásaira gyakorolt hatásait vizsgáló tanulmány[3] készítésére adott megbízást. A PricewaterhouseCoopers által készített zárójelentés pozitívan értékeli a hatásokat (csak két, a befektetési vállalkozások és a kockázati tőke területét illették kritikával, ezeket a bizottsági javaslat figyelembe vette)[4]. A főbb következtetések szerint a tőkekövetelményekre vonatkozó új keretek kedvezőek lennének az EU, valamint az EU-n belüli prudenciális szabályozás szempontjából. Az EU-hitelintézetek tőkekövetelménye ± 5 %-kal (90 milliárd euro) csökkenne, amely ± 10–12 milliárd euro éves profitnövekményben mutatkozna meg. Kisebb hitelintézetek számára nem mutatkozik hátrány, és nincsenek arra utaló jelek sem, hogy az új szabályozás forszírozná a fúziókat vagy a konszolidációt. Azáltal, hogy az irányelv alkalmazásába valamennyi hitelintézetet bevonják, az EU vállalkozásai nem kerülnek versenyhátrányba, és az az amerikai döntés, amely szerint mintegy húsz nagy hitelintézetre csak a fejlett módszert alkalmazzák, szintén nem gyakorol jelentős hatást a versenyre. Az EU-szintű hitelintézetek számára az irányelv végrehajtási költségei nem kizárólag a Bázel II-ből származnak, mivel e befektetések túlnyomó részére (akár 80 %-ára) amúgy is sor került volna, bár hosszabb időszakon át. Fontos, hogy a legtöbb EU-tagállamban az irányelv nem gyakorol negatív hatást a kis- és középvállalkozások finanszírozási lehetőségeire (a prociklikus hatások a jelenlegi szabályokhoz képest gyengébbek és kevésbé ártalmasak). A KKV-k aggályai arra vezethetők vissza, hogy a Basel II-vel kapcsolatban nem állnak rendelkezésre megfelelő szintű információk. A Basel II-nek az EU gazdaságára gyakorolt makrogazdasági hatásai csekélyek – a gazdaságban jóindulatú kínálatoldali sokk jelentkezhet, amely csökkentené a vállalkozások tőkeköltségeit és 0,07%-al növelné az EU GDP-jét. Általánosságban az új tőkekövetelmény keretrendszer a kockázati tudatosság növelésén és a kockázatkezelés javításán keresztül csökkentené a bankrendszer sérülékenységét, valamint a tőke hatékonyabb allokációján keresztül hosszútávon kedvező hatást gyakorolhat az EU gazdaságára. 3. Jogalap A javaslatok a Szerződés 47. cikkének (2) bekezdésén alapulnak, amely jogalapját képezi a pénzügyi szolgáltatások belső piacának létrehozását célzó közösségi intézkedések elfogadásának. Az e célok elérését leginkább szolgáló eszköznek az irányelvet választották, amely módosítja azokat a létező irányelveket, amelyek ugyanezekkel a szakmai kérdésekkel foglalkoznak. Az irányelv rendelkezései nem lépnek túl a célok eléréséhez szükséges mértéken. 4. Megjegyzések a cikkekhez A javaslatok az „átdolgozási technikát” (Intézményközi megállapodás 2002/C 77/01) alkalmazzák, amely lehetővé teszi már létező jogi aktusok jelentős módosítását anélkül, hogy önálló módosító irányelvet kellene elfogadni. Ez érthetőbbé teszi az EU-jogszabályok komplexitását és elősegíti azok könnyebb értelmezhetőségét. Számos rendelkezésnél hajtanak végre kisebb módosításokat az irányelvek struktúrájának, szövegezésének és olvashatóságának javítása érdekében. A. 2000/12/EK irányelv 4. cikk: Fogalommeghatározások A 4. cikk bizonyos új, alapvető aspektus jelentésének pontosabb meghatározását és érthetőbbé tételét elősegítő fogalommeghatározást tartalmaz. 22. cikk: A jelenlegi változat módosításával áttekinthetőbbé tették és továbbfejlesztették a hitelintézeteknek a hatékony belső kockázatkezelési rendszerek működtetésére irányuló kötelezettségét. Tekintettel az érintett hitelintézetek sokféleségére, e követelmények betartatásakor figyelemmel kell lenni az arányosság elvére. A vonatkozó technikai rendelkezések az V. mellékletben találhatók meg. 56-67. cikkek: Itt csak néhány változtatást hajtottak végre. Bár nem célozza a „szavatolótőke” meghatározásának átdolgozását, a bázeli bizottság madridi döntésében a várható veszteségek tekintetében megjelenő módosított megközelítés következtében mégis szükség van néhány kisebb módosításra. 68-75. cikkek: A hitelintézeteknek mindenkor megfelelő szavatolótőkével kell rendelkezniük és meg kell határozniuk annak minimális szintjét. A rendelkezések meghatározzák a követelményeknek való megfelelés módját abban az esetben, amikor a hitelintézet egy csoport tagja (megtartották, de pontosították a jelenleg a tagállamok hatóságai számára biztosított lehetőséget, hogy eltekintenek bizonyos követelményektől). E követelmények kiszámítását tisztázták a nemzetközi számviteli standardok alkalmazásáról szóló 1606/2002/EK rendelet bevezetésének fényében. 76-101. cikkek: Ezek a rendelkezések a hitelkockázatra vonatkozó jelenlegi szolvenciamutató-követelmények helyébe lépnek és két módszert vezetnek be a kockázattal súlyozott kitettségérték kiszámítására. A sztenderd módszer (78-83. cikkek) a jelenlegi szabályozáson alapul, amelyben a kockázati súlyokat úgy határozzák meg, hogy az aktívákat és a mérlegen kívüli tételeket korlátozott számú kockázati kategóriához rendelik. A kockázati érzékenységet a hitel- és kitettségi kategóriák egész sorával növelték (79. cikk). Alacsonyabb kockázati súlyok vonatkoznak a nem jelzáloghitelt megtestesítő lakossági hitelekre (75 %) és a lakóingatlanra bejegyzett jelzáloghitelekre (35 %). 150 %-os kockázati súlyt vezetnek be a 90 napos késedelmű kölcsönökre (100 % a lakóingatlanra bejegyzett jelzáloghiteleknél). A kockázati súlyok hozzárendelésekor megengedett a hitelminősítő ügynökségek minősítéseinek alkalmazása („külső minősítés”), amennyiben azok rendelkezésre állnak (81-83. cikk). A vonatkozó technikai rendelkezések az VI. mellékletben találhatók. A belső minősítésen alapuló módszer (84-89. cikk) lehetővé teszi, hogy a hitelintézetek alkalmazhassák a különböző hitelkockázat-kitettségeik kockázati paramétereire vonatkozó saját becsléseiket. Ezek a paraméterek képezik az előírt, 99,9 %-os megbízhatósági szintű biztonságot célzó számítások inputját. Az „alap” módszer lehetővé teszi a hitelintézetek számára, hogy alkalmazzák a nemteljesítési valószínűségre vonatkozó saját becsléseiket, miközben más kockázati tényezőkre szabályban előírt értékeket alkalmaznak. A „fejlett” módszer alapján a hitelintézetek felhasználhatják saját becsléseiket a nemteljesítéskori veszteségráta és a nemteljesítéskori kockázati kitettség meghatározásához. A hitelintézetek a kockázati paraméter értékek meghatározásához felhasználhatnak gyűjtött adatokat. Ez lehetővé teszi kisebb hitelintézetek számára, hogy kockázatérzékenyebb módszert alkalmazzanak a tőkekövetelmények kiszámításakor. A belső minősítésen alapuló módszerhez javasolt átmeneti szabályok (85. cikk) a hitelintézetek számára rugalmasságot biztosítanak ahhoz, hogy ésszerű időkereten belül különböző üzleti tevékenységek és kockázati kitettségi kategóriák esetén az alapmódszerre vagy a fejlett belső minősítésen alapuló módszerre váltsanak. Lehetséges a részleges alkalmazás nem jelentős kockázati kitettségi kategóriák és üzleti tevékenységek esetén (a tőkekövetelmény meghatározható a sztenderd módszer szerint akkor is, ha a hitelintézet a kockázati kitettségi kategóriák meghatározására a belső minősítésen alapuló módszert alkalmazza). A javasolt irányelv méltányolja azt, hogy az egyes ügyfelek számára kialakítandó minősítési rendszer kötelezettsége potenciálisan nagy terhet jelent a kisebb hitelintézetek számára. Az ilyen kockázati kitettségi kategóriák folyamatosan történő részleges alkalmazását javasolják olyan esetekre is, amikor a hitelintézetek ilyen ügyfelekkel szembeni kitettsége jelentős (89. cikk). A belső minősítésen alapuló módszerre vonatkozó technikai rendelkezéseket a VI. melléklet tartalmazza. 90-93. cikkek: A szabályok meghatározzák a kockázatcsökkentő technikák közös kérdéseit és a közös kockázatok, illetve gazdasági hatások egységes kezelését. Ezek tartalmazzák a biztosítékok és garancia/hitelderivatívák nyújtóinak a jelenlegihez képest szélesebb körének elismerését. A belső minősítésen alapuló alapmódszer a pénzügyi követeléseknek és dologi biztosítékoknak prudenciális szempontból megfelelő szintű elismerését nyújtja. A hitelintézetek számára rendelkezésre állnak alternatív módszerek, amelyek közül választhatnak a különböző összetettségi szintű módszerek között (a könnyen alkalmazható, a „kockázati súly helyettesítő” módszeren alapuló egyszerű módszer, vagy a volatilitási korrekciós tényezőket a kapott biztosíték értékére alkalmazó, átfogó módszer). A volatilitási korrekciós tényezők számítására több és kevésbé bonyolult módszerek állnak rendelkezésre (az egyszerű „felügyeleti” módszernél a volatilitási korrekciós tényezők benchmark értékeit táblázat tartalmazza; illetve a kockázatérzékenyebb, saját becslésen alapuló módszer). A vonatkozó technikai rendelkezések a VIII. mellékletben találhatók. 94-101. cikkek: E cikkek első ízben vezetik be az értékpapírosítási tevékenységekre és befektetésekre vonatkozó tőkekövetelmények harmonizált szabályait. Ez jelentősen javítja a tőkekövetelmény szabályozást, lehetővé téve a hitelintézetek számára, hogy alkalmazzák a finanszírozási lehetőségekből, mérlegkezeléséből és az ezekhez hasonló ügyletekből származó előnyöket. A szabályok ugyanakkor hozzájárulnak ahhoz, hogy az értékpapírosítást kevésbé tekintsék a tőkearbitrázs eszközének. A vonatkozó technikai rendelkezések a IX. mellékletben találhatók. 102-105. cikkek: Ezekben a rendelkezésekben határozzák meg a hitelintézetek működési kockázatainak fedezéséhez szükséges követelményeket. Erre háromféle módszer áll rendelkezésre. Az egyetlen jövedelemindikátoron alapuló, egyszerű módszer (alapvető mutató módszere) (103. cikk). Ez a módszer tőkepuffert nyújt a működési kockázatok ellen, anélkül hogy megkövetelné a hitelintézetektől a kockázati kitettségüket mutató, komplex és költséges saját információs rendszer kifejlesztését. Egy ennél pontosabb módszer alapját az üzletágak szolgáltatják (sztenderd módszer) (104. cikk). Ez a módszer kockázatérzékenyebb, mivel a működési kockázat tőkekövetelménye differenciáltabb, amely figyelembe veszi a különböző üzletágak relatív kockázatait. Ez a módszer elsősorban a kisebb méretű/kevésbé komplex hitelintézetek számára lehet vonzó. A fejlettebb módszereknél (fejlett mérési módszer-AMA) (105. cikk) a működési kockázat meghatározására saját mérési módszereket alkalmaznak, amelyek megfelelnek a komolyabb kockázatkezelési sztenderdeknek. Várható, hogy elsősorban a nagyobb, nemzetközileg tevékeny hitelintézetek, valamint a kisebb, specializáltabb hitelintézetek, amelyek a főbb tevékenységeikre fejlett kockázatmonitoring rendszert építettek ki, térnek át fokozatosan a fejlett mérési módszerekre. A vonatkozó technikai rendelkezések a X. mellékletben találhatók. 106-119. cikkek: Néhány módosítás összhangba hozza a tőkekövetelményeket és a nagykockázatvállalásra vonatkozó szabályokat, különösen annak érdekében, hogy tekintetbe vegye a hitelkockázat csökkentési technikák kibővített elismerését. 123-124. cikkek: Ezek a cikkek a bázeli bizottság tőkegyezményének második pillérével foglalkoznak. Az 51A. cikk megköveteli, hogy a hitelintézetek olyan belső eljárásokkal rendelkezzenek, amelyekkel a kockázataikat és a véleményük szerint azok lefedéséhez szükséges belső tőke nagyságát saját maguk mérhetik és kezelhetik. Az illetékes hatóságoknak ellenőrizniük kell, hogy a hitelintézetek eleget tesznek-e a szervezésre és kockázatellenőrzésre vonatkozó különböző jogszabályi kötelezettségeiknek, valamint értékelniük kell a hitelintézetek által vállalt kockázatokat (124. cikk). A felügyeleti hatóságok ezt az értékelést használják fel az ellenőrzésekben és a birtokolt szavatolótőkében fennálló gyengeségek kimutatására. A vonatkozó technikai rendelkezések a XIII. mellékletben találhatók. 125-143. cikkek: Az EU-ban egyre jelentősebbek a határokon átnyúló üzleti tevékenységek és megfigyelhető a határokon átnyúló csoportokon belül a kockázatkezelés központosítása. Ez megköveteli az EU-n belül a nemzeti felügyeleti hatóságok közötti koordináció és együttműködés fokozását. Emiatt megerősítették a jelenleg is jól működő konszolidált alapú felügyelet szerepét. A 136. cikk a felügyeleteket olyan minimális harmonizált jogosultságokkal ruházza fel, amelyekkel az irányelv követelményeinek elégtelenségei esetén a hitelintézetektől megkövetelhetik a megfelelő intézkedések megtételét. 144. cikk: A tagállamok hatóságainak a cikkben lefektetett minimális tájékoztatási kötelezettsége ösztönzi az irányelv megfelelő végrehajtását és biztosítja az átláthatóságot. 145-149. cikkek: Ezek a cikkek a Bázeli Bizottság új tőkegyezményének harmadik pillérével foglalkoznak. A hitelintézetek részéről a piaci résztvevőknek szolgáltatott információ elősegíti a pénzügyi biztonságot és a stabilitást, fenntartja a versenysemlegességet, miközben tekintetbe veszi bizonyos információk érzékenységét. A 147. cikk szerint a hitelintézetek többségének az információkat legalább évente nyilvánosságra kell hozniuk – bizonyos feltételek mellett szükséges lehet az ennél gyakoribb nyilvánosságra hozatal is. A vonatkozó technikai rendelkezések a XII. mellékletben találhatók. 150. cikk: Az irányelvnek lépést kell tartania a piaci fejlődéssel. A rugalmasság szükséges szintjét az alapvető és a technikai (különösen az irányelv mellékleteiben szereplő) szabályok közötti különbségtétel révén biztosítják, amelyeknél rövid vagy közép távon módosítások válhatnak esedékessé. A 150. cikk új technikai területekkel egészíti ki a (1989-ben bevezetett) 2000/12/EK irányelvben foglaltakat, és azt javasolja, hogy az új technikai mellékletek ugyanilyen gyorsított eljárás keretében módosíthatók legyenek. B. a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló 93/6/EGK irányelv 2. cikk: Hatály A 2. cikk meghatározza, hogy az önálló befektetési vállalkozások, a befektetési vállalkozások csoportjai és a vegyes csoportok esetében miként alkalmazandók a követelmények. 3. cikk: Fogalommeghatározások A cikk számos új, az alapvető fogalmak jelentésének pontosabb meghatározását és jobb érthetőségét elősegítő fogalommeghatározást tartalmaz. 11. cikk: A kereskedési könyv tőkekövetelménye A cikk a kereskedési könyv javított meghatározását tartalmazza a vonatkozó tőkekövetelmények nagyobb biztonsággal történő meghatározása, valamint a kereskedési és a banki könyv közötti lehetséges arbitrázs korlátozása céljából. A vonatkozó technikai rendelkezések a VII. mellékletben találhatók. 18-20. cikkek: A 18. cikk előírja a hitelintézetek és a befektetési vállalkozások piaci kockázatának lefedését szolgáló minimális tőkekövetelményeket. Újak a hitelderivatívák és a kollektív befektetési vállalkozások pozíciói kezelését illető, valamint a megnövekedett kockázati érzékenységet célzó egyes módosítások. A vonatkozó technikai rendelkezések az I-VII. mellékletekben találhatók. A jelenlegihez képest a 20. cikk a befektetési vállalkozásokra is kiterjeszti a hitelkockázatra és a működési kockázatra vonatkozó, a 2000/12/EK irányelvben szereplő tőkekövetelményeket. Az új hitelkockázati elemek tartalmazzák a hitelderivatívák kezelésére vonatkozó rendelkezéseket, valamint a repóügyletek és értékpapír/árufinanszírozási ügyletek kockázati kitettségének mérését szolgáló módosított intézkedést. A működési kockázat vonatkozásában jelentős módosításokra került sor, amelyek figyelembe veszik a befektetési szektor specifikus sajátosságait, biztosítva annak lehetőségét, hogy az alacsony, közepes és közepes/magas kockázati kategóriába eső befektetési vállalkozásokra továbbra is alkalmazzák a kiadásalapú tőkekövetelményt. 28. cikk: Nagykockázatvállalások Fenntartják a jelenlegi állapotot, amelyben a hitelintézetekre és a befektetési vállalkozásokra ugyanazok a szabályok vonatkoznak a kereskedési könyv szerinti ügyletek nagykockázatvállalásait érintő módosítások függvényében. Új elemet jelent a repóügyletekre és az értékpapír/árufinanszírozási ügyletekre vonatkozó kitettség mérésének módosítása. A vonatkozó technikai rendelkezések a VI. mellékletben találhatók. 33. cikk: A pozíciók jelentési célból történő értékelése A kereskedési könyv pozícióinak értékelésével kapcsolatos fokozott követelményeket írnak elő a prudenciális biztonság érdekében a naponta piaci áron értékelt kereskedési könyv pozícióira kialakított szabályok összefüggésében. A vonatkozó technikai rendelkezések a VII. mellékletben találhatók. 22. cikk: Konszolidált alapú követelmények Prudenciális szempontból szigorúbb feltételek mellett fenntartják az illetékes hatóságok számára annak lehetőségét, hogy eltekinthessenek a befektetési vállalkozásokból álló csoportok esetében a konszolidált követelmények alkalmazásától. 34. cikk: Kockázatkezelés és tőkeértékelés A 34. cikk tartalmazza a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó azon kötelezettséget (2000/12/EK irányelv 17. cikke), hogy hatékonyan működő belső ellenőrzési mechanizmusokkal rendelkezzenek. Tekintettel az érintett intézetek sokféleségére, e követelményeket arányos alapon kell betartani. A cikk a 2000/12/EK irányelv 51A. cikkének követelményét a hitelintézetekre is alkalmazza, amely szerint a kockázatok mérésére és kezelésére belső eljárásokkal, valamint a kockázatok lefedésére a véleményük szerinti megfelelő tőkeösszeggel (belső tőke) kell rendelkezniük. Ezzel a rendelkezéssel kiegészítik a befektetési vállalkozások kockázatkezelési követelményeire vonatkozó, a 2004/39/EK irányelv értelmében érvényben levő rendelkezéseket. 37. cikk: Felügyelet E cikk szerint a 2000/12/EK irányelv szabályai értelemszerűen befektetési vállalkozásokra is érvényesek. 42. cikk A 2000/12/EK irányelvhez hasonlóan a 93/6/EGK irányelvnek is lépést kell tartania a piaci fejlődéssel. A szükséges rugalmasságot az alap és a (különösen a mellékletekben szereplő) technikai szabályok közötti különbségtétel biztosítja , amelyek módosítására rövid, illetve középtávon szükség lesz. Biztosítani kell, hogy a technikai mellékletek gyorsított eljárás keretében módosíthatók legyenek. A cikk a következő évek során a szabályozási gyakorlat területén várható jelentős fejleményekre való reagálás érdekében a partnerkockázat kezelésének felülvizsgálatára vonatkozó rendelkezést tartalmaz. ê 2000/12/EK 2004/0155 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról (átdolgozás) òúj szöveg (EGT vonatkozású szöveg) ê 2000/12/EK (kiigazított szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 47. cikke (2) bekezdésének második és harmadik mondatára, tekintettel a Bizottság javaslatára, tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[5], a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárással [6] összhangban, mivel: ê 2000/12/EK (1) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (1) A bankok és egyéb pénzintézetek önálló vállalkozási tevékenységeivel kapcsolatos letelepedési szabadságra és szolgáltatásnyújtási szabadságra vonatkozó korlátozások megszűntetéséről szóló, 1973. június 28-i 73/183/EGK tanácsi irányelvet[7] , a hitelintézetek tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1977. december 12-i 77/780/EGK első tanácsi irányelvet[8] , a hitelintézetek szavatolótőkéjéről szóló, 1989. április 17-i 89/299/EGK tanácsi irányelvet[9] , a hitelintézetek létesítésére, üzleti tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 15-i 89/646/EGK második tanácsi irányelvet[10] , a hitelintézetek szolvenciamutatójáról szóló, 1989. december 18-i 89/647/EGK irányelvet[11] , a hitelintézetek összevont (konszolidált) alapon történő felügyeletéről szóló, 1992. április 6-i 92/30/EGK tanácsi irányelvet[12] , és a hitelintézetek nagykockázatainak felügyeletéről és ellenőrzéséről szóló 1992. december 21-i 92/121/EGK irányelvét[13]számos alkalommal és jelentős mértékben módosították. Az áttekinthetőség és az ésszerűség érdekében ezért az említett irányelveket egységes szerkezetbe kell foglalni. Ö A hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2000. március 20-i 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet[14] számos alkalommal és jelentős mértékben módosították. Mivel további módosításokra van szükség, a rendeletet az áttekinthetőség érdekében át kell dolgozni. Õ ê 2000/12/EK (2) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A Szerződés értelmében a letelepedésre és a szolgáltatásnyújtásra vonatkozó minden olyan hátrányos megkülönböztetés tilos, amely vagy az állampolgárságon vagy azon a tényen alapul, hogy a vállalkozást nem letelepedett abban a tagállamban, amelyben szolgáltatásait nyújtja. ê 2000/12/EK (3) preambulumbekezdés (2) A hitelintézeti tevékenység megkezdésének és folytatásának megkönnyítése érdekében elengedhetetlen a tagállamok hitelintézetekre vonatkozó jogszabályai között fennálló, legnagyobb akadályokat képező különbségek felszámolása. ê 2000/12/EK (4) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (3) Ez az irányelv nélkülözhetetlen eszközét képezi a belső piac megvalósításának, amelynek folyamatát az Egységes Európai Okmány, ütemtervét a Bizottság Fehér Könyve határozza meg, a hitelintézeti tevékenység területén mind a letelepedés mind a pénzügyi szolgáltatások nyújtásának szabadsága szempontjából. ê 2000/12/EK (5) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (4) A hitelintézeti koordinációt szolgáló intézkedéseknek minden intézményre vonatkozniuk kell, mind a megtakarítások védelme, mind az ilyen intézmények közötti egyenlő versenyfeltételek megteremtése érdekében. Szükség szerint Ö mindazonáltal figyelembeÕ ugyanakkor megfelelően figyelembe kell venni Ö veszik Õ azokat az objektív különbségeket, amelyek az intézmények alapszabályaiban és a nemzeti jogszabályok által megállapított sajátos céljaiban fennállnak. ê 2000/12/EK (6) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (5) Az intézkedések hatályát ezért amennyire csak lehet, ki kell szélesíteni, hogy az kiterjedjen mindazokra az intézményekre, amelyek üzleti tevékenységük keretében betétek formájában vagy egyéb módon, úgymint kötvények és más hasonló értékpapírok folyamatos kibocsátása révén visszafizetendő pénzeszközöket vesznek át a nagy nyilvánossághoz tartozó ügyfelektől, és amelyek saját számlájukra hiteleket nyújtanak. Kivételeket kell Ö biztosítanak Õ egyes hitelintézetek esetében, amelyekre ez az irányelv nem alkalmazható. Az irányelv rendelkezései nem sérthetik az olyan különleges kiegészítő engedélyekről rendelkező nemzeti jogszabályok alkalmazását, amelyek alapján a hitelintézetek sajátos tevékenységeket folytathatnak, vagy bizonyos fajta műveleteket végezhetnek. ê 2000/12/EK (7) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (6) Az elfogadott megközelítési mód értelmében Ö Helyénvaló, hogy csak Õ az elengedhetetlen mértékű harmonizáció megvalósítása a cél, amely szükséges és elégséges ahhoz, hogy biztosítsa az engedélyek és a prudenciális felügyeleti rendszerek kölcsönös elismerését, lehetővé téve egyetlen, a Közösség egész területén érvényes engedély kiadását, valamint a székhely szerinti tagállam prudenciális felügyelete elvének alkalmazását. Ennél fogva az üzleti terv kötelező elkészítését csupán olyan tényezőnek kell tekinteni, amely lehetővé teszi az illetékes hatóságok számára, hogy objektív kritériumok alkalmazásával, pontosabb ismeretek alapján döntsenek. Bizonyos fokú rugalmasságra mindazonáltal lehetőség van a hitelintézetek jogi formájával szemben támasztott követelményeket vagy a banknevek védelmét Ö illetően Õ . òúj szöveg (7) mivel a javasolt intézkedések céljait tagállami szinten nem lehet kellő mértékben megvalósítani, s ezért a javasolt intézkedés léptékére és hatásaira tekintettel ezek a célok közösségi szinten jobban megvalósíthatóak, a Közösség a Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az arányosság elvével összhangban, mint ahogy az a cikkben is kifejezésre kerül, ez az irányelv nem lépi túl a célok eléréséhez szükséges minimális mértéket. ê 2000/12/EK (8) preambulumbekezdés (8) Azonos jellegű pénzügyi követelményeket kell támasztani a hitelintézetekkel szemben a megtakarítók számára hasonló védelem, a hitelintézetek összehasonlítható csoportjai számára pedig tisztességes versenyfeltételek biztosítása érdekében. A további összehangolásig megfelelő strukturális arányszámokat kell kialakítani, amelyek a nemzeti hatóságok közötti együttműködés keretében lehetővé teszik a hasonló típusú hitelintézetek pozícióinak szokványos módszerekkel történő megfigyelését. Ennek az eljárásnak elő kell segítenie a tagállamok által létrehozott és alkalmazott mutatórendszerek fokozatos közelítését. Mindazonáltal különbséget kell tenni egyfelől az olyan mutatók között, amelyek a hitelintézetek megbízható irányítását hivatottak szolgálni, másfelől azokat, amelyeket gazdaság- és monetáris politikai célokból hoztak létre. ê 2000/12/EK (9) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (9) A kölcsönös elismerés és a székhely szerinti tagállam felügyeletének elvei megkövetelik, hogy a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai ne adják ki, illetve vonják vissza az engedélyt, amennyiben bizonyos tényezők, többek között az üzleti terv tartalma, a földrajzi eloszlás vagy a tényleges tevékenységek egyértelműen jelzik, hogy egy alapkezelő társaság azért választotta egy bizonyos tagállam jogrendszerét, hogy megkerülje a szigorúbb előírásokat annak a másik tagállamnak a területén, ahol tevékenységeinek nagyobb hányadát végezni szándékozik vagy végzi. A jogi személyiséggel rendelkező hitelintézetnek abban a tagállamban kell Ö kap Õ engedélyt kapnia, ahol az alapító okirat szerinti székhelye található. A jogi személyiséggel nem rendelkező hitelintézetnek abban a tagállamban Ö működteti Õ kell központi irodáját működtetnie, ahol működési engedélyt kapott. Ezen túlmenően a tagállamoknak Ö előírják Õ elő kell írniuk, hogy egy hitelintézet központi irodájának mindig a székhely szerinti tagállamban kell lennie, és működését is ténylegesen ott Ö fejti ki Õ kell kifejtenie. ê 2000/12/EK (10) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (10) Az illetékes hatóságok nem adhatnak engedélyt, vagy nem engedélyezhetik tovább egy hitelintézet működését, ha felügyeleti feladataik hatékony gyakorlásában gátolhatják őket az intézmény és más természetes vagy jogi személyek között fennálló szoros kapcsolatok. E tekintetben a már engedélyezett hitelintézeteknek is Ö megfelelnek Õ meg kell felelniük az illetékes hatóságok elvárásainak. A „szoros kapcsolatok” kifejezésre ebben az irányelvben adott meghatározás a minimális jellegzetességeket állapítja meg. A tagállamokat ez nem köti meg abban, hogy azt a meghatározásban felvázoltakon kívül más helyzetekre is alkalmazzák. Kizárólag az a tény, hogy jelentős hányadát megszerezték egy társaság tőkéjének, még nem jelenti a „szoros kapcsolatok” értelmében vett részesedést, amennyiben ezt a tulajdoni hányadot kizárólag olyan átmeneti befektetésként szerezték meg, amely az intézmény szerkezete vagy pénzügyi politikája felett nem teszi lehetővé befolyás gyakorlását. ê 2000/12/EK (11) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (11) A felügyeleti szervek felügyeleti hatásköreinek hatékony gyakorlására történő utalás az összevont (konszolidált) alapon történő felügyeleti tevékenységre vonatkozik, amelyet olyan hitelintézet felett kell gyakorolni, amely esetében a közösségi jog rendelkezései így rendelkeznek. Ilyen esetekben az engedély iránti kérelemmel megkeresett Ö hatóságok azonosítani tudják Õ hatóságoknak tudniuk kell azonosítani a szóban forgó hitelintézet feletti összevont (konszolidált) alapon történő felügyelet gyakorlására illetékes hatóságokat. ê 2000/12/EK (12) preambulumbekezdés A székhely szerinti tagállam az illetékes hatóságai által engedélyezett intézményre az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében, (2) bekezdésében, valamint a 7., 16., 30., 51. és 65. cikkben előírtaknál szigorúbb szabályokat is megállapíthat. ê 2000/12/EK (13) preambulumbekezdés A közösségi hitelintézetek fióktelepeire vonatkozó engedélyezési kötelezettség megszüntetése szükségessé teszi a dotációs tőke eltörlését is. ê 2000/12/EK (14) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (12) A kölcsönös elismerés alapján a választott megközelítési mód lehetővé teszi a Ö A Õ székhely szerinti tagállamban engedélyezett hitelintézetek számára Ö lehetséges Õ, hogy Ö fióktelepeket létesítsenek Õ fióktelepek létesítése vagy szolgáltatásnyújtás útján a Közösség egész területén az I. mellékletben felsorolt tevékenységek bármelyikét vagy mindegyikét folytassák. Az említett mellékletben nem szereplő tevékenységek folytatására a Szerződésnek a letelepedés szabadságára és a szolgáltatásnyújtás szabadságára megállapított általános rendelkezései vonatkoznak. ê 2000/12/EK (15) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (13) Indokolt ugyanakkor kiterjeszteni a kölcsönös elismerést az I. mellékletben felsorolt tevékenységekre akkor is, ha azokat hitelintézetek leányvállalataként működő pénzügyi szervezetek végzik, feltéve, hogy az ilyen leányvállalatokra kiterjed anyavállalkozásaik összevont (konszolidált) felügyelete, és megfelelnek bizonyos szigorú feltételeknek. ê 2000/12/EK (16) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (14) A letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának gyakorlásával összefüggésben a fogadó tagállam Ö megköveteli Õ megkövetelheti a székhely szerinti tagállamban nem hitelintézetként engedélyezett intézményektől, hogy megfeleljenek a saját nemzeti törvényei, illetve rendeletei egyedi rendelkezéseinek az I. mellékletben nem szereplő tevékenységek tekintetében, feltéve, hogy egyrészt a szóban forgó rendelkezések összhangban állnak a közösségi joggal és a közjó védelmét hivatottak szolgálni, másrészt, hogy az ilyen intézményekre vagy az ilyen tevékenységekre nem vonatkoznak egyenértékű szabályok a székhely szerinti tagállam törvényei vagy rendeletei szerint. ê 2000/12/EK (17) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (15) A Ö tagállamok biztosítják Õ tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy semmi sem gátolja azt, hogy a kölcsönös elismerésben részesülő tevékenységeket ugyanolyan módon lehessen végezni, mint a székhely szerinti tagállamban, mindaddig, amíg az nem ütközik a közjó védelmét szolgáló törvényi rendelkezésekbe a fogadó tagállamban. ê 2000/12/EK (18) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) Szükségszerű kapcsolat áll fenn ezen irányelv célja és az egyéb közösségi jogszabályok nyomán megvalósuló tőkemozgás-liberalizáció között. A banki szolgáltatások liberalizációjával kapcsolatos intézkedéseknek minden esetben összhangban kell lenniük a tőkemozgások liberalizációját célzó intézkedésekkel. ê 2000/12/EK (19) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (16) Valamennyi tagállamban azonos tartalmú szabályokat kell alkalmazni az olyan hitelintézetek fiókjaira, amelyek központi irodája a Közösségen kívül van. Jelenleg azt fontos Ö Fontos azt Õ biztosítani, hogy ezek a rendelkezések ne legyenek kedvezőbbek, mint azok, amelyek a tagállamokból származó intézmények fióktelepeire vonatkoznak. Le kell szögezni, hogy a Ö A Õ Közösség Ö képes Õ köthet olyan megállapodást Ö kötni Õ harmadik országokkal, amely az említett fióktelepeknek, a viszonosság elvét is számításba véve, a Közösség egész területén azonos elbánást biztosító szabályok alkalmazását írja elő. A harmadik országban engedélyezett hitelintézetek fióktelepei nem Ö élnek Õ élhetnek a Szerződés 49. cikkének második bekezdése alapján a szolgáltatásnyújtás szabadságával, vagy a letelepedés szabadságával, azon a tagállamon kívül, ahol magukat a fióktelepeket létesítették. Mindazonáltal a harmadik országok joga által szabályozott társaságok által benyújtott, leányvállalat vagy részesedésszerzés engedélyezése iránti kérelmekre olyan eljárás vonatkozik, amely annak biztosítására szolgál, hogy a közösségi hitelintézetek kölcsönös elbánásban részesüljenek a szóban forgó harmadik országokban. ê 2000/12/EK (20) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) Ezen irányelv értelmében az illetékes nemzeti hatóságok által nyújtott hitelintézeti engedélyek területi hatálya már nem csupán a nemzeti területre, hanem az egész Közösség területére kiterjed. A jelenleg érvényben lévő viszonossági klauzulák ennélfogva nem hatályosak. Ezért szükség van egy rugalmas eljárásra, amely lehetővé teszi a viszonosság közösségi alapon történő megállapítását Ennek az eljárásnak a célja nem az, hogy elzárja a Közösség pénzpiacait, hanem inkább az, hogy mivel a Közösség nyitva szándékozik tartani pénzpiacait a világ más részei előtt, elősegítse a globális pénzpiacok liberalizációját harmadik országokban. Ebből a célból az irányelv rendelkezik a harmadik országokkal folytatandó tárgyalásokra vonatkozó eljárásokról, és, végső esetre, az új engedélykérelmek felfüggesztésével vagy az új engedélyek korlátozásával járó intézkedések meghozatalának lehetőségéről. ê 2000/12/EK (21) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (17) Kívánatos, hogy megegyezés jöjjön létre Ö Megegyezésre van szükség Õ viszonossági alapon a Közösség és harmadik országok között avégett, hogy az összevont (konszolidált) felügyelet gyakorlati megvalósítása a lehető legtágabb földrajzi területre terjedhessen ki. ê 2000/12/EK (22) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (18) A hitelintézetek rendezett pénzügyi helyzetének, különösen fizetőképességüknek felügyeletéért a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai felelősek. A fogadó tagállam illetékes hatóságai a likviditás Ö az üzletágak likviditásának Õ és a pénzügyi politika Ö politikák Õ felügyeletéért maradnak felelősek. A piaci kockázat felügyeleteének a székhely szerinti tagállam és a fogadó tagállam illetékes hatóságai közötti szoros együttműködés tárgyát Ö képezi Õ kell képezznie. ê 2000/12/EK (23) és (24) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (19) A belső bankpiac zavartalan működése nemcsak jogi szabályozást tesz szükségessé, hanem szoros és rendszeres együttműködést ð és a szabályozási és felügyeleti gyakorlatok jelentősen javított közelítését ï is a tagállamok illetékes hatóságai között. Ö Különösen, Õ Az Ö az Õ egyes hitelintézeteket érintő problémák megfontolása céljából ð és a kölcsönös információcsere a 2004/5/EK bizottsági határozattal[15] felállított Európai Bankfelügyeleti Bizottságban történik ï.a bankfelügyeleti hatóságok között felállított „groupe de contact” (kapcsolattartó csoport) marad a legmegfelelőbb fórum. Ez a csoport alkalmas szerv a 28. cikkben előírt kölcsönös információcsere megvalósítására. Ez a kölcsönös tájékoztatási eljárás semmi esetre sem pótolja a 28. cikkben megállapított kétoldalú együttműködést. A sSaját ellenőrzési jogkörük sérelme nélkül, Ö a fogadó tagállam illetékes hatóságai, szükséghelyzetben saját kezdeményezésükre, Õ vagy a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságainak kezdeményezését követően folytathatják annak vizsgálatát, hogy a területükön letelepedett hitelintézetek tevékenysége megfelel-e a rájuk vonatkozó jogszabályoknak, a megbízható ügyviteli és számviteli eljárások elveinek és a kielégítő belső ellenőrzés követelményeinek. ê 2000/12/EK (25) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (20) Ajánlatos megengedni az információcserét az illetékes hatóságok és az olyan hatóságok vagy szervek között, amelyek rendeltetésüknél fogva elősegítik a pénzügyi rendszer stabilitásának megerősítését. A megküldött tájékoztatás bizalmas jellegének megőrzése érdekében a címzettek körét szűk korlátok között Ö tartják Õ kell tartani. ê 2000/12/EK (26) és (27) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (21) Bizonyos viselkedési formák, így a csalás és a bennfentes visszaélések, befolyásolhatják a pénzügyi rendszer stabilitását, beleértve annak integritását, még akkor is, ha azok hitelintézetektől eltérő intézményeket érintenek. Meg kell határozni azokat a feltételeket, amelyek mellett az ilyen információcsere Ö ilyen esetekben Õ engedélyezett. ê 2000/12/EK (28) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (22) Amennyiben ki van kötve, hogy információ csak az illetékes hatóságok kifejezett egyetértésével továbbítható, adott esetben ezek a hatóságok szigorú feltételek betartásától Ö teszik Õ tehetik függővé hozzájárulásukat. ê 2000/12/EK (29) preambulumbekezdés (elfogadott) (23) Szintén engedélyezni kell az információcserét egyfelől az illetékes hatóságok, másfelől a központi bankok és más, monetáris hatósági minőségben hasonló feladatot ellátó szervek, valamint szükség szerint a fizetési rendszerek felett gyakorolt felügyeletért felelős más hatóságok között. ê 2000/12/EK (30) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (24) A hitelintézetek prudenciális felügyeletének és a hitelintézeti ügyfelek védelmének erősítése céljából elő kell írni, hogy a könyvvizsgáló kötelessége azonnal jelenteni az illetékes hatóságoknak, ha, amint arról ezen irányelv rendelkezik, munkájának Ö ellátása Õ végzése során olyan tények jutnak tudomására, amelyek jelentősen befolyásolhatják a hitelintézet pénzügyi helyzetét, illetve igazgatási és számviteli szervezetét. Erre a célra tekintettel kívánatos volna, hogy Ö Ugyanebből a célból Õ a tagállam Ö is Õ előírja, hogy e kötelezettség minden körülmények között fennáll, amikor a könyvvizsgáló munkavégzése során ilyen tényeket tár fel olyan vállalkozásnál, amely szoros kapcsolatban áll egy hitelintézettel. A könyvvizsgálók kötelessége, amelynek értelmében az illetékes hatóságokkal szükség esetén közölniük kell a hitelintézettel kapcsolatos bizonyos tényeket, illetve döntéseket, amelyeket egy nem pénzügyi vállalatnál végzett munkájuk során tárnak fel, önmagában nem változtat a szóban forgó vállalkozásnál elvégzendő feladataik természetén, sem azon, ahogyan e feladatokat annál a vállalkozásnál el kell látniuk. ê 2000/12/EK (31) és (35) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A hitelintézetek szavatolótőkéjére vonatkozó közös alapnormák kulcsfontosságú tényezői az egységes belső bankpiac megvalósításának, mivel a hitelintézetek folyamatos működőképességének és a megtakarítások védelmének biztosítását szolgálják Ez a harmonizáció erősíti a hitelintézetek felügyeletét és hozzájárul a bankszektort érintő további koordinációhoz. Ezeket a normákat a Közösségben engedélyezett összes hitelintézetre alkalmazni kell. A hitelintézetek szavatolótőkéje szolgálhat az olyan veszteségek fedezésére, amelyeket nem ellensúlyoz megfelelő mértékű nyereség. A szavatolótőke fontos mércéül szolgál az illetékes hatóságok számára is, különösen a hitelintézetek fizetőképességének felmérése során és egyéb prudenciális célok érvényesítésénél. A hitelintézetek a belső banki piacon közvetlenül versenyeznek egymással, ennélfogva a szavatolótőkére vonatkozó meghatározásoknak és normáknak egyenértékűeknek kell lenniük. Ezért a szavatolótőke összetételének meghatározására szolgáló kritériumokat nem szabad kizárólagosan a tagállamokra bízni. A közös alapnormák elfogadása a Közösség legjobb érdekeit szolgálja, amennyiben ilyen módon a verseny torzulása megakadályozható és a közösségi bankrendszer erősíthető. A szavatolótőke ezen irányelvben megállapított meghatározása a tételek és a minősítő összegek maximális értékeit állapítja meg, az egyes tagállamok szabad belátására bízva, hogy ezeknek a tételeknek teljes körét vagy egy részét használják-e, illetve a minősítő összegekre vonatkozóan alacsonyabb küszöbértékeket fogadnak-e el. ê 2000/12/EK (36) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (25) Ez Aaz irányelv Ö szerint Õ meghatározza Ö meg kell határozni Õ a szavatolótőke bizonyos elemeire vonatkozó minősítő kritériumokat, a tagállamok ugyanakkor Ö szigorúbb rendelkezéseket Õ szabadon alkalmazhatnak szigorúbb rendelkezéseket. ê 2000/12/EK (37) preambulumbekezdés A kezdeti szakaszban a közös alapnormák tágabban kerülnek meghatározásra abból a célból, hogy felöleljenek minden olyan tételt, amely a különböző tagállamokban a szavatolótőke részét képezi. ê 2000/12/EK (38) (26) A szavatolótőkét képező tételek jellegének függvényében ezen irányelv különbséget tesz az olyan tételek között, amelyek az eredeti szavatolótőkét alkotják és azok között, amelyek a járulékos szavatolótőkét képezik. ê 2000/12/EK (39) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (27) Annak kifejezésre juttatása érdekében, hogy a járulékos szavatolótőkét képező tételek nem ugyanolyan természetűek, mint azok, amelyek az eredeti szavatolótőkét alkotják, a szavatolótőkében foglalt járulékos tőkeelemek összege nem Ö haladja Õ haladhatja meg az eredeti szavatolótőkét. Ezen túlmenően, a járulékos szavatolótőke egyes bennfoglalt tételei összegszerűen nem Ö haladják Õ haladhatják meg az eredeti szavatolótőke összegének felét. ê 2000/12/EK (39) preambulumbekezdés (28) A verseny torzulásának elkerülése érdekében az állami hitelintézetek nem szerepeltethetik szavatolótőkéjük között a tagállamok vagy a helyi hatóságok által nekik nyújtott garanciákat. ê 2000/12/EK (40) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (29) Ha a felügyelet során bármikor meg kell határozni egy hitelintézeti csoport összevont (konszolidált) szavatolótőkéjének összegét, a számítást ezen irányelvnek megfelelően Ö végzik Õ kell elvégezni. ê 2000/12/EK (41) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (30) A szavatolótőke és a szolvenciamutató kiszámítására ð , a hitelintézet kockázati kitettségének való megfelelésre, ï valamint a kockázatok koncentrációjának felmérésére használandó pontos számviteli módszernek figyelembe Ö veszi Õ kell vennie a bankok és más pénzügyi intézmények éves és összevont (konszolidált) beszámolójáról szóló, 1986. december 8-i 86/635/EGK tanácsi irányelv[16] rendelkezéseit, amely irányelv magában foglalja a Szerződés 44. cikke (2) bekezdésének g) pontja alapján az összevont (konszolidált) beszámolóról szóló, 1983. június 13-i 83/349/EGK tanácsi irányelv[17] rendelkezéseinek egyes kiigazításait, ð vagy a nemzetközi számviteli standardok alkalmazásáról szóló, 2002. július 19-i 1606/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet[18], annak függvényében, hogy melyik vonatkozik a nemzeti jogban a hitelintézetek beszámoltatására. ï ê 2000/12/EK (42) és (47) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A szavatolótőkére vonatkozó rendelkezések annak a szélesebb nemzetközi erőfeszítésnek a részét képezik, amely a legjelentősebb országoknak a szavatolótőke megfelelésére vonatkozó hatályban lévő szabályainak közelítésére irányul. Egy egységes belső bankpiacon az intézményeknek közvetlenül versenyre kell kelniük egymással, és a minimális arányszámmal meghatározott, a fizetőképességre vonatkozó közös normák megakadályozzák a verseny torzulását és erősítik a Közösség bankrendszerét. A Bizottság jelentést készít, és időszakonként a szigorítás szándékával megvizsgálja a szavatolótőkére vonatkozó rendelkezéseket, hogy a szavatolótőkére vonatkozó közös meghatározás nagyobb fokú hasonlóságát érje el. Ez a hasonlóság lehetővé teszi majd a közösségi hitelintézetek szavatolótőkéinek kiegyenlítését. A szolvenciamutatókra vonatkozó rendelkezések a bankügyi tanácsadó bizottság által végzett munka végeredményét képezik, amely bizottságnak az a feladata, hogy javaslatokat terjesszen a Bizottság elé a tagállamokban alkalmazott mutatók összehangolására. Egy megfelelő szolvenciamutató létrehozása központi szerepet játszik a hitelintézetek felügyelete terén. Egy olyan arányszám, amely az eszközöket és a mérlegen kívüli tételeket a hitelkockázat mértéke szerint súlyozza, különösen hasznos a mindenkori fizetőképesség mérésére. òúj szöveg (31) A minimális tőkekövetelmények központi szerepet játszanak a hitelintézetek felügyeletében és a felügyeleti technikák kölcsönös elismerésében. E tekintetben a minimális tőkekövetelményekre vonatkozó rendelkezéseket más, olyan sajátos jogi eszközökkel együtt kell figyelembe venni, amelyek szintén a hitelintézetekre vonatkozó alapvető felügyeleti technikák harmonizációját célozzák. (32) A versenytorzulás megelőzése érdekében és a belső piac bankrendszerének erősítése végett helyénvaló a közös minimális tőkekövetelmények meghatározása. (33) A megfelelő szolvencia biztosítása céljából fontos a minimális tőkekövetelmények meghatározása, amelyek a kockázati fokozatnak megfelelően súlyozzák az eszközöket és a mérlegen kívüli tételeket. ê 2000/12/EK (48) és (51) preambulumbekezdés Ennek megfelelően a hitelkockázatnak kitett eszközökkel és mérlegen kívüli tételekkel kapcsolatos, a szavatolótőkére vonatkozó egységes normák kidolgozása lényeges elemét képezi a felügyeleti technikákkal kapcsolatos kölcsönös elismerés megvalósításának, és így a belső bankpiac teljessé tételéhez szükséges harmonizációnak. E tekintetben a szolvenciamutatóra vonatkozó rendelkezéseket más, olyan sajátos jogi eszközökkel együtt kell figyelembe venni, amelyek szintén a hitelintézetekre vonatkozó alapvető felügyeleti technikák harmonizációját célozzák. Egy egységes belső bankpiacon az intézményeknek közvetlenül versenyre kell kelniük egymással, és a minimális arányszámmal meghatározott, a fizetőképességre vonatkozó közös normák megakadályozzák a verseny torzulását és erősítik a Közösség bankrendszerét. Ezen irányelv előírja, hogy a különböző pénzügyi vállalkozások által kibocsátott garanciákat különböző módon kell súlyozni. A Bizottság ennek megfelelően vállalja, hogy megvizsgálja, összességében ez az irányelv nem torzítja-e számottevően a hitelintézetek és a biztosítók közötti versenyt, és ennek a vizsgálatnak a fényében mérlegeli, hogy indokolt-e valamilyen helyreigazító intézkedést hozni. òúj szöveg (34) Alapvető fontosságú a Közösség területén működő hitelintézetek sokféleségének figyelembe vétele a különböző kockázati érzékenységi szinteket magában foglaló és különböző komplexitási fokot igénylő hitelkockázatok lefedését szolgáló minimális tőkekövetelmények kiszámítására vonatkozó különböző módszerek biztosításával. A külső minősítések és a hitelintézeteknek az individuális hitelkockázati paraméterekre vonatkozó saját becsléseinek használata a hitelkockázati szabályok kockázati érzékenységének és prudenciális biztonságának számottevő javulását jelentik. Szükség van megfelelő ösztönzőkre, hogy a hitelintézetek a kockázatérzékenyebb módszerek alkalmazásának irányába mozduljanak el. (35) A minimális tőkekövetelményeknek arányban kell állniuk a kockázatokkal. A követelményeknek különösen a viszonylag kismértékű, de nagyszámú kitettségekből fakadó kockázati szintek csökkentését kell tükrözniük. (36) Fokozottan el kell ismerni a hitelkockázat-csökkentési technikákat, ugyanakkor a szabályozási keretrendszernek biztosítania kell, hogy a fizetőképességet nem ássa alá az indokolatlan elismerés. (37) Annak biztosítása érdekében, hogy a hitelintézetek értékpapírosítási tevékenységeiből és befektetéseiből fakadó kockázatokat és kockázatcsökkentéseket megfelelő mértékben figyelembe vegyék a hitelintézetekre vonatkozó minimális tőkekövetelmények meghatározásánál, szükség van az ilyen tevékenységek és befektetések kockázatérzékenységen és prudenciális biztonságon alapuló kezelésére vonatkozó szabályok beépítésére. ê 2000/12/EK (52) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A III. melléklet határozza meg, hogyan kell a mérlegen kívüli tételeket kezelni a hitelintézetek tőkekövetelményének kiszámításkor. A belső piac zavartalan működése és különösen az azonos mozgástér biztosítása érdekében a tagállamok kötelesek arra törekedni, hogy a szerződéses nettósítás megállapodásokat az illetékes hatóságaik egységesen értékeljék. A III. melléklet figyelembe veszi a bankfelügyelők nemzetközi fórumának a kétoldalú nettósítás felügyeleti elismerésére irányuló munkáját, különösen egyes tranzakciók esetében a szavatolótőkére vonatkozó követelmények nettó – és nem bruttó – összeg alapján történő kiszámításának lehetőségével kapcsolatban, feltéve, hogy vannak olyan jogilag kötelező erejű megállapodások, amelyek biztosítják, hogy a hitelkockázat a nettó összegre korlátozódik. Számos harmadik ország nemzetközi tevékenységet folytató hitelintézete és hitelintézet-csoportja számára, amelyek közösségi hitelintézetekkel versenyeznek, a szélesebb nemzetközi szinten elfogadott szabályok a tőzsdén kívüli (OTC) származékos ügyletek kifinomultabb felügyeleti kezelését eredményezik. Ez a finomodás megfelelőbb tőkefedezeti kötelezettséghez vezet, amely figyelembe veszi a felügyeleti szinten elismert szerződéses nettósítási megállapodások kockázatcsökkentő hatását a lehetséges jövőbeni hitelkockázatokra. Egyes tagállamokban az OTC származékos ügyleteknek a központi partnerként fellépő elszámolóházak által végzett elszámolása jelentős szerepet tölt be. A hitelkockázat prudenciális kezelésekor helyénvaló elismerni az ilyen elszámolás előnyeit, amelyek a hitelkockázat és a kapcsolódó, a rendszerből eredő kockázat csökkentésében jelentkeznek. Szükség van arra, hogy az elszámolóházon keresztül lebonyolított OTC származékos szerződésekből eredő jelenlegi és lehetséges jövőbeni kockázatvállalások biztosítékokkal teljes mértékben fedezve legyenek, és hogy az elszámolóház kockázatvállalásainak a bejegyzett biztosítékok piaci értékét meghaladó mértékű felhalmozódásának veszélye ki legyen zárva, annak érdekében, hogy az elszámolt OTC származékos ügyletek számára átmeneti időszakra ugyanolyan prudenciális kezelést biztosítsanak, mint a tőzsdei származékos ügyletek számára. Az illetékes hatóságok által kielégítő szintűnek ítéltnek kell lennie a kezdeti letét és a változó letét előírt mértékének, valamint a bejegyzett biztosíték által nyújtott védelem minőségének és szintjének. A tagállamokban alapított hitelintézeteknek a III. melléklet hasonló lehetőséget nyújt a kétoldalú nettósítás illetékes hatóságok általi elismerésére, és így egyenlő versenyfeltételeket biztosít a hitelintézetek számára. A szabályozás egyaránt kiegyensúlyozott és alkalmas a prudenciális felügyeleti intézkedések hitelintézetekre való alkalmazásának további erősítésére. A tagállamok illetékes hatóságainak biztosítaniuk kell, hogy a hozzáadott összegek kiszámítása a tényleges – és nem a látszólagos – nemzeti összegekre épüljön. òúj szöveg (38) A hitelintézetek jelentős mértékű működési kockázatot viselnek, amelynek fedezésére szavatolótőkére van szükség. Alapvető fontosságú a Közösség területén működő hitelintézetek sokféleségének figyelembe vétele a működési kockázatok lefedéséhez szükséges, a kockázatérzékenység különböző szintjeit és a komplexitás különböző fokozatait magukban foglaló minimális tőkekövetelmények meghatározását szolgáló különböző módszerek biztosítása révén. Szükség van megfelelő ösztönzőkre, hogy a hitelintézetek a kockázatérzékenyebb módszerek alkalmazásának irányába mozduljanak el. Tekintettel arra, hogy a működési kockázat mérését és kezelését szolgáló technikák még kialakulóban vannak, a szabályokat rendszeresen felül kell vizsgálni és szükség esetén aktualizálni kell. Ez vonatkozik a különböző üzletágak díjaira és a kockázatcsökkentési technikák elismerésére is. (39) A hitelintézetek csoportjának megfelelő fizetőképessége biztosítása érdekében alapvető fontosságú, hogy a minimális tőkekövetelményeket a csoport konszolidált pénzügyi helyzete alapján alkalmazzák. Annak érdekében, hogy biztosítsák a szavatolótőkének a csoporton belüli megfelelő elosztását, valamint ahol szükséges, a megtakarítások védelmét célzó rendelkezésre állását, a minimális tőkekövetelmények a csoporton belüli önálló hitelintézetekre vonatkoznak, feltéve hogy ez a cél más módon nem érhető el hatékonyan. ê 2000/12/EK (53) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A mutató ezen irányelvben előírt minimális értéke megerősíti a közösségi hitelintézetek tőkehelyzetét. A 8%-os szintet az 1988 elején hatályos tőkekövetelmények statisztikai felmérése nyomán állapították meg. ê 2000/12/EK (54) preambulumbekezdés (40) A hitelintézetek nagykockázatainak felügyeleti ellenőrzésére vonatkozó alapvető szabályokat harmonizálni kell. A tagállamok számára ugyanakkor változatlanul lehetővé kell tenni, hogy az ezen irányelvben megfogalmazottaknál szigorúbb rendelkezéseket is elfogadhassanak. ê 2000/12/EK (55) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (41) A hitelintézetek kockázatvállalásainak nyomon követése és ellenőrzése a felügyelet szerves részét képezik. A Ö Emiatt a Õ kockázatvállalások túlzott összpontosulása egyetlen ügyfélre vagy egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportjára Ö történő túlzott összpontosulása Õ a veszteség kockázatának elfogadhatatlan mértékét eredményezheti. Az ilyen helyzet a hitelintézet fizetőképességére hátrányosnak tekinthető. ê 2000/12/EK (56) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (42) A hitelintézetek a belső bankpiacon Ö Mivel a belső bankpiac hitelintézetei Õ közvetlen versenyben állnak egymással, ennél fogva a megfigyelés követelményeinek a Közösség területén meg kell egyezniük. Ezért a kockázatvállalások koncentrációjának meghatározására alkalmazott ismérveket közösségi szintű, jogilag kötelező szabályokban kell rendezni, és azt nem lehet teljesen a tagállamok mérlegelési jogkörébe utalni. A Közösség érdekeit ennek megfelelően közös szabályok elfogadása szolgálja leginkább, mivel ez kiküszöböli a versenyfeltételek különbözőségét, egyúttal erősíti a közösségi bankrendszert. ê 2000/12/EK (57) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ð új szöveg (43) A hitelintézetek szolvenciamutatójára vonatkozó rendelkezések tartalmazzák azoknak a hitelkockázatoknak a felsorolását, amelyeket a hitelintézetekek vállalhatnak. Ezért ezt a jegyzéket kell használni a nagykockázatok vállalásának behatárolása céljából a kockázatvállalások meghatározásához is. Ugyanakkor ð Miközben célszerű a nagykockázatvállalások felső határának megállapításához a kockázat fogalmának meghatározását a hitelkockázat minimális tőkekövetelményének meghatározására alapozni, addig ï elviekben nem célszerű a szóban forgó rendelkezésekben megállapított kockázati súlyozásokra vagy fokokra hivatkozni. Ezek a kockázati súlyozások és fokok azzal a céllal lettek kialakítva, hogy a hitelintézetek által viselt hitelezési kockázatok fedezésére szolgáló általános fizetőképességi követelményt állítsanak fel. A nagykockázatok vállalásának szabályozásával összefüggésben az a cél, Ö Annak érdekében, Õ hogy korlátozva legyen a hitelintézet által egyetlen ügyfél vagy egymással kapcsolatban álló ügyfelek csoportja révén elszenvedhető legnagyobb veszteség,. Ezért olyan körültekintő, prudens megközelítési módot célszerű elfogadni, amelyben általános szabályként a kockázatvállalások nominális értékét veszik figyelembe, Ö célszerű a nagykockázatok meghatározására olyan szabályokat elfogadni, amelyek figyelembe veszik a kockázatvállalás nominális értékét, a Õ de semmilyen Ö kockázati súlyozások Õ at Ö vagy fokozatok Õ at Ö alkalmazása nélkül Õ nem alkalmaznak. òúj szöveg (44) Bár kívánatos, hogy a nagykockázatokra vonatkozó rendelkezések változtatásáig a számítási követelmények limitálása érdekében megengedett legyen a hitelkockázat- csökkentés hatásainak a minimális tőkekövetelményekre megengedetthez hasonló elismerése, a hitelkockázat csökkentésére vonatkozó szabályokat a nagyszámú ügyfélnek való kitettségből fakadó, általános diverzifikált hitelkockázatok összefüggésében alakították ki. Ennek megfelelően az egyéni ügyfélnél vagy az ügyfelek csoportjánál esetlegesen felmerülő maximális veszteségek korlátozását célzó nagykockázatok felső határainak megállapításánál az ilyen technikák hatásainak elismerése prudenciális korlátok alá esik. ê 2000/12/EK (58) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (45) Amikor egy hitelintézet saját anyavállalatával, vagy az anyavállalat más leányvállalatával kapcsolatban vállal kockázatot, különösen nagy elővigyázatosságra van szükség. A hitelintézetek által vállalt kockázatok kezelését Ö kezelése Õ teljesen önálló módon Ö történik Õ kell megoldani, a megbízható bankirányítás elveivel összhangban, tekintet nélkül az ezeken az elveken kívüli egyéb megfontolásokra. Ez az irányelv úgy rendelkezik, hogy hHa a hitelintézetben közvetlenül vagy közvetve befolyásoló részesedéssel rendelkező személyek befolyásukat feltehetőleg az intézmény körültekintő és megbízható irányításának rovására gyakorolják, az illetékes hatóságok megfelelő intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy véget vessenek ennek a helyzetnek. A nagykockázatok vállalásának területén egyedi Ö , szigorúbb korlátozásokat tartalmazó Õ szabályokat kell megállapítani a hitelintézet részéről saját csoportjával kapcsolatban vállalt kockázatok vonatkozásában is, ezekben az esetekben szigorúbb korlátozások meghatározása indokolt, mint egyéb kockázatvállalások esetén. Ugyanakkor nem szükséges a szigorúbb korlátozásokat Ö az ilyen standardokat Õ alkalmazni, amennyiben az anyavállalat pénzügyi holdingtársaság, vagy hitelintézet, vagy ha a többi leányvállalat olyan hitel- vagy pénzügyi intézmény illetve vállalkozás, mely kiegészítő banki szolgáltatásokat nyújt, feltéve, hogy minden ilyen vállalkozásra kiterjed a hitelintézet összevont (konszolidált) alapú felügyelete. Ezekben az esetekben a csoport összevont (konszolidált) figyelése megfelelő szintű felügyeletet tesz lehetővé, és nem válik szükségessé szigorúbb kockázatvállalási korlátok bevezetése. Ez a megközelítés a bankcsoportokat is ösztönözni fogja arra, hogy szervezeti felépítésüket úgy alakítsák ki, hogy lehetővé váljon az összevont (konszolidált) alapú felügyeleti ellenőrzés, ami azért is kívánatos, mivel így teljesebb körű, átfogóbb megfigyelésre nyílik lehetőség. òúj szöveg (46) A hitelintézetek biztosítják a megfelelő mennyiségű, minőségű és elosztottságú belső tőkeellátottságot a jelenlegi és az esetlegesen felmerülő kockázatok lefedésére. Ennek megfelelően a hitelintézeteknek olyan stratégiákkal és eljárásokkal kell rendelkezniük, amelyekkel értékelhetik belső tőkeellátottságukat, és megfelelő szinten tarthatják azt. (47) Az illetékes hatóságoknak meg kell győződniük arról, hogy a hitelintézetek jó szervezeti struktúrával és megfelelő szavatolótőkével rendelkeznek a jelenlegi vagy esetlegesen felmerülő kockázataik lefedésére. (48) A belső bankpiac hatékony működése érdekében az Európai Bankfelügyeleti Bizottság hozzájárul ezen irányelv következetes alkalmazásához és a felügyeleti gyakorlat közelítéséhez a Közösség teljes területén. (49) Ugyanebből az okból és annak biztosítása érdekében, hogy a több tagállamban tevékenykedő közösségi hitelintézetek ne viseljenek az egyes tagállamok illetékes hatóságainak engedélyezési és felügyeleti feladataiból fakadó, aránytalanul nagy terheket, alapvető jelentőségű, hogy szorosabbá fűzzék az illetékes hatóságok közötti együttműködést. Ebben a vonatkozásban erősíteni kell az összevont (konszolidált) alapú felügyelet szerepét. Az Európai Bankfelügyeleti Bizottság támogatja és javítja az ilyen együttműködést. ê 2000/12/EK (65) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (50) A hitelintézetek összevont (konszolidált) alapú ellenőrzéséneke legfőképpen arra kell irányulnia, hogy védje a szóban forgó Ö hitelintézetek Õ intézmények betéteseinek érdekeit és biztosítsa a pénzügyi rendszer stabilitását. ê 2000/12/EK (59) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (51) Annak érdekében, hogy az összevont (konszolidált) alapú felügyeletet hatékony legyen, azt minden bankcsoportra Ö alkalmazzák Õ alkalmazni kell, beleértve azokat, amelyek anyavállalatai nem hitelintézetek Az illetékes hatóságoknak rendelkezniük kell Ö rendelkeznek Õ az ilyen felügyelet ellátásához szükséges jogi eszközökkel. ê 2000/12/EK (60) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (52) A különböző tevékenységeket folytató olyan csoportok esetében, amelyek anyavállalatai legalább egy hitelintézetnek minősülő leányvállalatot irányítanak, az illetékes Ö hatóságok felmérik Õ hatóságoknak fel kell tudniuk mérni az ilyen csoporthoz tartozó hitelintézet pénzügyi helyzetét. Későbbi koordinációig a tagállamok az irányelv célkitűzéseinek megvalósítása érdekében megfelelő konszolidációs módszereket írhatnak elő. Az illetékes hatóságoknak Ö rendelkeznek Õ legalább azokkal az eszközökkel rendelkezniük kell, amelyek révén az egy csoportba tartozó valamennyi vállalkozás vonatkozásában hozzáférnek a feladatuk ellátásához szükséges információkhoz. Többféle pénzügyi tevékenységet folytató vállalkozások csoportjai esetében meg kell teremteni a különböző pénzügyi ágazatok felügyeletéért felelős hatóságok közötti együttműködést. Későbbi koordinációig a tagállamok az irányelv célkitűzéseinek megvalósítása érdekében megfelelő konszolidációs módszereket írhatnak Ö írnak Õ elő. ê 2000/12/EK (61) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (53) A tagállamok ezenkívül megtagadhatják vagy visszavonhatják a banki engedélyt egyes csoportstruktúrák esetén, amelyeket nem tartanak alkalmasnak a banki tevékenységek folytatására, legfőképpen azért, mert e struktúrák felügyeleti ellenőrzését nem tudják eredményesen ellátni. E tekintetben az illetékes hatóságok Ö rendelkeznek a szükséges jogkörökkel Õ ezen irányelv 7. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében, a 7. cikkének (2) bekezdésében, a 14. cikke (1) bekezdésének c) pontjában és a 16. cikkében említett jogkörökkel rendelkeznek, hogy biztosíthassák a hitelintézetek megbízható és megfelelő működését. ê 2000/12/EK (62) és (64) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A tagállamok az olyan struktúrával rendelkező csoportokra, amelyekre ez az irányelv nem tejed ki, egyaránt alkalmazhatnak arra alkalmas felügyeleti technikákat. Amennyiben ezek a struktúrák általánossá válnak, az irányelvet ki kell terjeszteni erre a kategóriára is. Az összevont (konszolidált) alapú felügyeletnek ki kell terjednie az I. mellékletben felsorolt összes tevékenységre. Ennél fogva minden olyan vállalkozást, amelynek fő tevékenysége a fentiekből áll, az összevont (konszolidált) alapú felügyelet alá kell vonni. Ennek következtében a pénzügyi vállalkozások meghatározását ki kell szélesíteni, hogy az felölelje ezeket a tevékenységeket is. A 86/635/EGK irányelv, a 83/349/EGK irányelvvel együtt felállította a hitelintézetek által közzéteendő összevont (konszolidált) beszámolókra vonatkozó konszolidációs szabályokat. Ennél fogva pontosabban meg lehet határozni az összevont (konszolidált) alapon gyakorolt prudenciális felügyelet keretében alkalmazandó módszereket. òúj szöveg (54) A belső bankpiac hatékonyságának növelése érdekében, valamint, hogy biztosítsák a Közösség polgárai számára a szükséges mértékű átláthatóságot, szükséges, hogy az illetékes hatóságok nyilvánosságra hozzák ezen irányelv végrehajtásának módját, lehetővé téve a megfelelő összehasonlítást. (55) Annak érdekében, hogy erősítsék a piaci fegyelmet, és ösztönözzék a hitelintézeteket piaci stratégiájuk, kockázatellenőrzésük és belső irányítói szervezetük javítására, biztosítani kell, hogy a hitelintézetek megfelelően tájékoztassák a közvéleményt. ê 2000/12/EK (66) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (56) Ezen irányelv, valamint a hitelintézetek tevékenységéről szóló többi irányelv által szabályozott területeken felmerülő kérdések vizsgálata szükségessé teszi az illetékes hatóságok és a Bizottság közötti együttműködést egy bankügyi tanácsadó bizottság keretében, különösen, ha az a szorosabb koordináció céljából folyik. A tagállamok illetékes hatóságainak bankügyi tanácsadó bizottsága nem zárja ki az együttműködés egyéb formáit a hitelintézeti tevékenység megkezdését és folytatását felügyelő hatóságok között, és különösen nem zárja ki a „groupe de contact” (kapcsolattartó csoport) keretében a bankfelügyeleti hatóságok között kialakított együttműködést. ê 2000/12/EK (67) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (57) Az ezen irányelvben megállapított részletes szabályok technikai módosítása időről időre szükségessé válhat, hogy a bankszektorban bekövetkezett új fejleményeket számításba vegyék. Ennek megfelelően a bankügyi tanácsadó bizottsággal történő konzultációt követően, a Szerződés által ráruházott végrehajtási jogkörök keretei között a Bizottság szükség szerint megvalósítja az ilyen módosításokat. Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal Ö [19] Õ összhangban kell elfogadni. òúj szöveg (58) A piaci zavar elkerülése és a szavatolótőke általános szintjén a folyamatosság biztosítása érdekében helyénvaló különleges átmeneti szabályozásokat hozni. (59) A minimális tőkekövetelményekre vonatkozó szabályok kockázatérzékenysége tekintetében kívánatos annak folyamatos felülvizsgálata, hogy azok jelentős hatást gyakorolnak-e a gazdasági ciklusra. A Bizottság, figyelembe véve az Európai Központi Bank hozzájárulását, jelentést készít az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezekről az aspektusokról. ê 2000/12/EK (68) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) Az irányelv 36. cikkének (1) bekezdése alapján a hitelfelvevők egyetemleges kötelezettségvállalásai a szövetkezeti formában vagy alapként megszervezett hitelintézetek esetében, a 34. cikk (2) bekezdés 7. pontja értelmében szavatolótőkeként kezelhetők. A dán kormány kifejezte erős érdekeltségét abban, hogy a kisszámú, szövetkezetként vagy alapként működő dán jelzálog-hitelintézetet részvénytársasággá alakítsák át. Az átalakítás megkönnyítése, illetve lehetővé tétele érdekében olyan átmeneti eltérésre van szükség, amely lehetővé teszi, hogy egyetemleges kötelezettségeik egy részét bevonják a szavatolótőkébe. Ennek az átmeneti eltérésnek nem szabad torzítaniuk a hitelintézetek közötti versenyt. ê 2000/12/EK (69) - (71) preambulumbekezdések (új szöveg) A 20%-os súlyozás alkalmazása a jelzáloglevelek hitelintézeti állományaira zavarokat idézhet elő az olyan nemzeti pénzpiacon, amelyen az ilyen értékpapírok túlnyomó súllyal szerepelnek. Ebben az esetben ideiglenes intézkedések meghozatalával 10%-os kockázati súlyozás kerül alkalmazásra. Az értékpapírosítás piaca gyorsan fejlődik. Kívánatos ezért, hogy a Bizottság a tagállamokkal együtt vizsgálja meg az eszközalapú értékpapírok prudenciális kezelését és 1999. június 22-ig terjesszen elő javaslatokat a jelenlegi jogszabályok kiigazítására, annak érdekében, hogy meghatározzák az eszközalapú értékpapírok megfelelő prudenciális kezelését. Az illetékes hatóságok 50%-os súlyozást is engedélyezhetnek azokra az eszközökre, amelyeket irodákon vagy többcélú kereskedelmi helyiségeken alapított jelzálogjog biztosít 2006. december 31-ig. A jelzálogjog fedezetéül szolgáló ingatlanra szigorú értékelési kritériumokat kell alkalmazni, valamint a kereskedelmi hasznosítású ingatlanok piacán bekövetkező fejlemények figyelembevétele céljából azt rendszeresen újra kell értékelni. Az ingatlant vagy a tulajdonosnak kell birtokba vennie, vagy bérbe kell adnia. Az ingatlanfejlesztéshez nyújtott hitelek ki vannak zárva az 50%-os súlyozás alól. (70) A nagykockázatok vállalásáról szóló rendelkezések harmonikus alkalmazásának biztosítása érdekében a tagállamok számára meg kell engedni, hogy az új korlátok alkalmazásáról két lépcsőben rendelkezzenek. A kisebb hitelintézetek esetében, minthogy a 25%-os szabály túlságosan gyors alkalmazása a hitelezési tevékenységet túl hirtelen csökkenthetné, hosszabb átmeneti időszakot lehet biztosítani. (71) Azonfelül a hitelintézetek átszervezésére és felszámolására vonatkozó feltételek harmonizációja szintén folytatódik. ê 2000/12/EK (72) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (60) A likviditási kockázatok felügyeletéhez szükséges rendelkezéseket a jövőben szintén Ö harmonizálják Õ harmonizálni kell. ê 2000/12/EK (73) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) Ez az irányelv nem befolyásolhatja a tagállamok kötelezettségeit az V. melléklet B. részében meghatározott végrehajtási határidőkkel kapcsolatban. òúj szöveg (61) Ez az irányelv összhangban áll az alapvető jogokkal, valamint figyelembe veszi különösen az Európai Unió alapjogi chartája által elismert elveket mint a közösségi jog általános elveit. (62) Ezen irányelvnek a nemzeti jogba való átültetésére irányuló kötelesség csak azokat a rendelkezéseket érinti, amelyek tartalmán a korábbi irányelvekhez képest jelentős mértékben változtattak. A változatlan rendelkezések átültetésére vonatkozó kötelesség az eddigi irányelvekből adódik. (63) Ez az irányelv nem érinti a tagállamoknak a XIII. melléklet B. részében megállapított irányelvek nemzeti jogba való átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos kötelességeit, ê 2000/12/EK ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: ò új szöveg TARTALOM 1. CÍM || TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK II. CÍM || A HITELINTÉZETI TEVÉKENYSÉG MEGKEZDÉSÉRE ÉS FOLYTATÁSÁRA VONATKOZÓ KÖVETELMÉNYEK III. CÍM || A LETELEPEDÉS SZABADSÁGÁRA ÉS A SZOLGÁLTATÁSNYÚJTÁS SZABADSÁGÁRA VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK 1. szakasz || Hitelintézetek 2. szakasz || Pénzügyi intézmények 3. szakasz || A letelepedés jogának gyakorlása 4. szakasz || A szolgáltatásnyújtás szabadságának gyakorlása 5. szakasz || A fogadó tagállam illetékes hatóságainak hatásköre IV. CÍM || HARMADIK ORSZÁGOKKAL VALÓ KAPCSOLATOK 1. szakasz || Harmadik országbeli vállalkozásokra vonatkozó bejelentés és a piacrajutás feltételei ezekben az országokban 2. szakasz || Harmadik országbeli illetékes hatóságokkal való együttműködés az összevont alapú felügyelet vonatkozásában V. CÍM || A PRUDENCIÁLIS FELÜGYELET ÉS A KÖZZÉTÉTEL ALAPELVEI ÉS GYAKORLATI ESZKÖZEI 1. fejezet || A prudenciális felügyelet alapelvei 1. szakasz || A székhely szerinti és a fogadó tagállam hatásköre 2. szakasz || Adatcsere és hivatali titoktartás 3. szakasz || Az éves és összevont beszámolók törvényességi ellenőrzéséért felelős személyek kötelezességei 4. szakasz || Az illetékes hatóságok szankcionálási jogköre és a bírósághoz fordulás joga 2. fejezet || A prudenciális felügyelet gyakorlati eszközei 1. szakasz || Szavatolótőke 2. szakasz || Kockázatok elleni védelem 1. alszakasz || Alkalmazási fokozatok 2. alszakasz || A követelmények kiszámítása 3. alszakasz || A szavatolótőke minimális szintje 3. szakasz || A hitelkockázatok fedezését célzó minimális szavatolótőkére vonatkozó követelmények 1. alszakasz || Sztenderd módszer 2. alszakasz || Belső minősítésen alapuló módszer 3. alszakasz || Hitelkockázat csökkentés 4. alszakasz || Értékpapírosítás 4. szakasz || A működési kockázatok fedezését célzó minimális szavatolótőkére vonatkozó követelmények 5. szakasz || Nagykockázatvállalások 6. szakasz || A pénzügyi szektoron kívüli befolyásoló részesedés 3. fejezet || A hitelintézetek értékelési eljárása 4. fejezet || Az illetékes hatóságok által lefolytatott felügyelet és közzététel 1. szakasz || Felügyelet 2. szakasz || Az illetékes hatóságok általi közzététel 5. fejezet || A hitelintézetek általi közzététel VI. CÍM || VÉGREHAJTÁSI HATÁSKÖRÖK VII. CÍM || ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK 1. fejezet || Átmeneti rendelkezések 2. fejezet || Záró rendelkezések I. MELLÉKLET || A kölcsönös elismerés alá tartozó tevékenységek listája II. MELLÉKLET || Mérlegen kívüli tételek osztályozása III. MELLÉKLET || Származtatott ügyletek kezelése IV. MELLÉKLET || Származtatott ügyletek típusai V. MELLÉKLET || A kockázatok szervezésének és kezelésének technikai kritériumai VI. MELLÉKLET || Sztenderd módszer VI. MELLÉKLET 1. rész || Kockázati súlyok VI. MELLÉKLET 2. rész || Külső hitelminősítő intézmények elismerése és hitelminősítéseinek megfeleltetése VI. MELLÉKLET 3. rész || A külső hitelminősítő intézmények hitelminősítéseinek használata a kockázati súlyok meghatározására VII. MELLÉKLET || Belső minősítésen alapuló módszer VII. MELLÉKLET 1. rész || Kockázattal súlyozott kitettségértékek és várható veszteségek VII. MELLÉKLET 2. rész || PD, LGD és lejárat VII. MELLÉKLET 3. rész || Kitettségérték VII. MELLÉKLET 4. rész || A belső minősítésen alapuló módszer minimumkövetelményei VIII. MELLÉKLET || A hitelkockázat mérséklése VIII. MELLÉKLET 1. rész || Elismerhetőség VIII. MELLÉKLET 2. rész || Minimumkövetelmények VIII. MELLÉKLET 3. rész || A hitelkockázat mérséklés hatásainak kiszámítása VIII. MELLÉKLET 4. rész || Lejárati eltérés VIII. MELLÉKLET 5. rész || Hitelkockázat mérséklési technikák kombinációja a sztenderd módszer szerint VIII. MELLÉKLET 6. rész || Kosarat alkalmazó hitelkockázat mérséklési technikák IX. MELLÉKLET || Értékpapírosítás IX. MELLÉKLET 1. rész || Fogalommeghatározások a X. melléklet alkalmazásában IX. MELLÉKLET 2. rész || Jelentős mértékű hitelkockázat átruházásának elismerésére vonatkozó minimumkövetelmények, valamint az értékpapírosított kitettségek kockázattal súlyozott kitettségértékeinek és várható veszteség értékeinek kiszámítása IX. MELLÉKLET 3. rész || Külső hitelminősítés IX. MELLÉKLET 4. rész || Kiszámítás X. MELLÉKLET || Működési kockázat X. MELLÉKLET 1. rész || Alapvető mutató módszere X. MELLÉKLET 2. rész || Sztenderd módszer X. MELLÉKLET 3. rész || Fejlett mérési módszerek X. MELLÉKLET 4. rész || Különböző módszerek együttes alkalmazása X. MELLÉKLET 5. rész || Veszteség kategóriák XI. MELLÉKLET || Az illetékes hatóságok általi felülvizsgálat és értékelés technikai kritériumai XII. MELLÉKLET || A nyilvánosságra hozatal technikai kritériumai XII. MELLÉKLET 1. rész || Általános kritériumok XII. MELLÉKLET 2. rész || Általános követelmények XII. MELLÉKLET 3. rész || Egyes eszközök vagy módszerek alkalmazásához szükséges minősítési követelmények XIII. MELLÉKLET A. rész || Hatályukat vesztett irányelvek és azok egymást követő módosításai (a 158. cikkben említettek szerint) XIII. MELLÉKLET B. rész || Végrehajtási határidők (a 159. cikkben említettek szerint) XIV. MELLÉKLET || Korrelációs táblázat ê 2000/12/EK (kiigazított szöveg) 1. CÍM Ö TÁRGY, HATÁLY ÉS Õ FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ê 2000/12/EK 2. cikk (1) és (2) bekezdés (kiigazított szöveg) 1. cikk 1. Ezen irányelv a hitelintézeti tevékenység megkezdésére és folytatására Ö , valamint annak prudenciális felügyeletére Õ vonatkozik. Az irányelv minden hitelintézetre alkalmazandó. 2. A Ö 39. Õ és 52-56. cikk Ö és az V. cím, 4. fejezet, 1. szakasz a Õ pénzügyi holdingtársaságokra és a vegyes tevékenységű holdingtársaságokra is alkalmazandó, amennyiben központi irodájuk a Közösség területén van. 3. A (3) bekezdés értelmében az Ö Az 5. cikk szerint az Õ irányelv hatálya alól véglegesen kizárt intézmények, a 25. és 52-56. cikk Ö 39. cikk és az V. cím, 4. fejezet, 1. szakasz Õ alkalmazásában pénzügyi intézménynek minősülnek, kivéve mindazonáltal a tagállamok központi bankjait. ê 2000/12/EK 2. cikk (3) bekezdés 2.cikk Az irányelv nem alkalmazható a következőkre: – a tagállamok központi bankjai, – a postai elszámolóközpontok, – Belgiumban az „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut”, – Dániában a „Dansk Eksportfinansieringsfond”, a „Daanmarks Skibskreditfond” és a „Dansk Landbrugs Realkreditfond”, – Németországban a „Kreditanstalt für Wiederaufbau”, a „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz” alapján az állami lakáspolitika szerveiként elismert vállalkozások, amelyek túlnyomórészt nem banki ügyletekkel foglalkoznak, valamint az említett törvény értelmében non-profit lakásépítési vállalkozásként elismert vállalkozások, – Görögországban az „Ελληνική Τράπεζα Βιομηχανικής Αναπτύξεως” (Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), a „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων” (Tamio Parakatathikon kai Danion) ιs a „Ταχυδομικό Ταμιευτήριο” (Tachidromiko Tamieftirio), – Spanyolországban az „Instituto de Crédito Oficial”, – Franciaországban a „Caisse des dêpot et consignations”, – Írországban a „credit unions” és a „friendly societies”, – Olaszországban a „Cassa depositi e prestiti”, – Hollandiában a „Netherlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV”, az „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij”, az „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering” és az „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV”, – Ausztriában a közhasznú lakásépítési egyesületként elismert vállalkozások, valamint az „Österreichische Kontrollbank AG”, – Portugáliában az 1986. január 1-jén létező „Caixas Económicas”, a részvénytársaságként alapítottak és a „Caixa Económica Montepio Geral” kivételével, – Finnországban a „Teollisen yhteisyön rahasto Oy/Fonden för industrielt samarbete AB” és a „Kera Oy/Kera Ab”, – Svédországban a „Svenska Skeppshypotekskassan”, – az Egyesült Királyságban a „National Savings Bank”, a „Commonwealth Development Finance Company Ltd”, az „Agricultural Mortgage Corporation”, a „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd”, a „Crown Agents for overseas governments and administrations”, a „credit unions” és a „municipal banks”. ê2003-as csatlakozási okmány – Lettországban a »krājaizdevu sabiedrības«, a »Krājaizdevu sabiedrību likums« alapján szövetkezeti vállalkozásoknak minősülő vállalkozások, amelyek kizárólag a tagjaik részére nyújtanak pénzügyi szolgáltatásokat,< – Litvániában »Centrinė kredito unija«-n kívüli »kredito unijos«, – Magyarországon a »Magyar Fejlesztési Bank Rt.« és a »Magyar Export-Import Bank Rt.«, – Lengyelországban a »Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo - Kredytowe« és a »Bank Gospodarstwa Krajowego«. ê2004/xx/EK irányelv 3.1 pont (kiigazított szöveg) 4. A Bizottság, a 60. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárás szerint határoz a (3) bekezdésben szereplő felsorolás módosításáról. ê 2000/12/EK 2. cikk (5) és (6) bekezdés (kiigazított szöveg) 3.cikk 1. Az olyan, Ö Egy, vagy több, Õ ugyanazon tagállamban elhelyezkedő hitelintézetek, amelyek 1977. december 15-én az azokat felügyelő és ugyanazon tagállamban letelepedett központi szerv kapcsolt vállalkozásai voltak, mentesülhetnek a 6. cikk Ö 7. és 11. cikk Õ (1) bekezdésének, valamint a 8. cikk és az 59. cikk követelményei alól, ha legkésőbb 1979. december 15-ig a nemzeti jogalkotás úgy rendelkezett, hogy: (a) a központi szerv és a kapcsolt intézmények kötelezettségvállalásai egyetemleges kötelezettségeket képeznek, illetve a kapcsolt intézmények kötelezettségvállalásait a központi szerv teljes körűen garantálja, (b) a központi szerv és az összes kapcsolt intézmény szolvenciáját és likviditását együtt, az összevont (konszolidált) beszámolók alapján ellenőrzik, (c) a központi szerv vezetősége jogosult utasításokat adni a kapcsolt intézmények vezetőségének. A helyi működésű hitelintézetek, amelyek 1977. december 15-e után Ö folyamatosan Õ váltak az első albekezdés szerinti központi szerv kapcsolt vállalkozásaivá, kihasználhatják az első albekezdésben megállapított feltételeket, amennyiben azok természetes módon egészítik ki a szóban forgó központi szervhez tartozó intézményhálózatot. ê2004/xx/EK irányelv 3. cikk (2) bekezdés (kiigazított szöveg) Olyan hitelintézetek esetében, amelyeket nem a tengertől újabban visszahódított területeken létesítettek, és amelyek nem a központi szervnek alárendelt vagy annak felelős létező intézmények feldarabolásából vagy egyesítéséből származnak, a Bizottság — a 60. cikk (2) bekezdésében Ö 150. cikkben Õ meghatározott eljárás szerint — a második albekezdés alkalmazására vonatkozó további szabályokat állapíthat meg, beleértve az első albekezdésben előírt mentességek hatályon kívül helyezését, ha megítélése szerint a második albekezdésben megállapított rendelkezésekből hasznot húzó új intézmények kapcsolódása a központi szervhez kedvezőtlen hatással lehet a versenyre. ê 2000/12/EK 2. cikk (5) és (6) bekezdés (kiigazított szöveg) 2. Az a hitelintézet, amely az (5) Ö (1) Õ bekezdés első albekezdésében meghatározott módon kapcsolódik egy ugyanazon tagállamban található központi szervhez, szintén mentesülhet Ö a 9. és 10. cikkek Õ az 5. cikk , valamint a 40-51. és 65. cikk Ö V. cím, 2. fejezet, 2, 3, 4, 5 és 6 szakaszok, valamint a 3. fejezet Õ rendelkezései alól, feltéve, hogy a magára a központi szervre vonatkozó említett rendelkezések alkalmazásának sérelme nélkül a központi szerv és a kapcsolt intézmények által együttesen alkotott egységre a fent említett Ö azok a Õ rendelkezések összevont alapon vonatkoznak. Mentesség esetén a Ö 16., 23., 24., 25., 26. cikk (1)-(3) bekezdések, 28. és 29-37. cikk Õ 13., 18., 19. cikk, a 20. cikk (1)-(6) bekezdése, a 21. és 22. cikk a központi szerv és a kapcsolt intézmények által együttesen alkotott egységre vonatkozik. ê 2000/12/EK (1) cikk (kiigazított szöveg) 4.cikk Fogalommeghatározások Ezen irányelv alkalmazásában a következő Ö meghatározások alkalmazandók: Õ meghatározásokat kell alkalmazni: ê 2000/28/EK 1. cikk (1) -(5) bekezdés (kiigazított szöveg) (1) A hitelintézet Ö : Õ (a) olyan vállalkozás, amely a nyilvánosságtól betéteket vagy más visszafizetendő pénzeszközöket vesz át, valamint saját számlára hiteleket nyújt; vagy (b) az elektronikuspénz-kibocsátó intézmények tevékenységének megkezdéséről, folytatásáról és prudenciális felügyeletéről szóló, 2000. szeptember 18-i a Ö 2000/46/EK Õ európai parlamenti és tanácsi irányelv[20] szerinti elektronikuspénz-kibocsátó intézmény. Az összevont (konszolidált) alapú felügyelet gyakorlása céljából hitelintézetnek tekintendő az első bekezdés értelmezésének megfelelő hitelintézet és minden olyan magán- vagy állami vállalkozás, amely megfelel az első bekezdésben foglalt meghatározásnak, és amelyet egy harmadik országban engedélyeztek. A nagykockázatok vállalásának felügyelete és ellenőrzése céljából hitelintézetnek minősül az első bekezdés értelmezésének megfelelő hitelintézet, beleértve a hitelintézet harmadik országban lévő fióktelepeit, és minden olyan magán- vagy állami vállalkozás, beleértve annak fióktelepeit, amely megfelel az első bekezdésben foglalt meghatározásnak, és amelyet egy harmadik országban engedélyeztek. (2) Az „engedély” olyan, a hatóságok által bármilyen formában kibocsátott okiratÖ okiratot jelent Õ, amely jogot biztosít hitelintézeti tevékenység folytatására; (3) A „fióktelep” olyan üzletviteli hely Ö helyet jelent Õ, amely jogilag nem önálló részét képezi egy hitelintézetnek, és amely közvetlenül bonyolítja a hitelintézeti tevékenység szerves részét képező ügyleteket vagy az ügyletek egy részét; egyetlen fióktelepnek tekintendő valamennyi üzletviteli hely, amelyet ugyanabban a tagállamban létesített egy olyan hitelintézet, amelynek székhelye egy másik tagállamban van; (4) Az „illetékes hatóságok” a hitelintézetek felügyeletére törvény vagy rendelet által felhatalmazott nemzeti hatóságok Ö hatóságokat jelenti Õ; (5) A „pénzügyi intézmény” olyan vállalkozás Ö vállalkozást jelent Õ, amely nem hitelintézet, és amelynek fő tevékenysége tulajdoni részesedések megszerzése, vagy az I. melléklet 2-12. pontjában felsorolt tevékenységek közül egynek vagy többnek a folytatása; òúj szöveg (6) „intézmények” az 5. cím 2. fejezete második és harmadik szakaszainak alkalmazásában a [96/3/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének (3) bekezdésében[21]] meghatározott intézményeket jelenti; ê 2000/12/EK 1. cikk (6) -(8) bekezdés (kiigazított szöveg) (7) A „székhely szerinti tagállam” az a tagállam Ö azt a tagállamot jelenti Õ, amelyben a hitelintézet működését a 4-11. Ö 6-9. és 11-14. cikkeknek Õ cikknek megfelelően engedélyezték; (8) A „fogadó tagállam” az a tagállam Ö azt a tagállamot jelenti Õ, amelyben a hitelintézet fiókteleppel rendelkezik, vagy amelyben szolgáltatásokat nyújt; (9) Az „ellenőrzés” az anyavállalat és leányvállalat közötti kapcsolat Ö olyan kapcsolatot jelenti Õ, amint az a 83/349/EGK irányelv 1. cikkében meghatározásra került, vagy egy ehhez hasonló viszonyt egy természetes vagy jogi személy és egy vállalkozás között; ê 2002/87/EK 29. cikk (1) bekezdés a) pont (kiigazított szöveg) ð új szöveg (10) a „részesedés” az Ö 57. cikk Õ az összevont felügyeletre vonatkozó rendelkezések, valamint a 34. cikk (2) bekezdése Ö o) és p) pontjainak és a 71-73. cikkek valamint V. cím 4 fejezete alkalmazásban Õ 15. és 16. pontjának alkalmazásában« a 78/660/EGK Ö tanácsi Õ irányelv[22] 17. cikkének első mondata szerinti részesedés, illetve egy vállalkozás szavazati jogainak vagy a tőkéjének 20%-os vagy annál nagyobb közvetlen vagy közvetett tulajdonlása; ê 2000/12/EK 1. cikk (10) -(13) bekezdések (kiigazított szöveg) (11) A „befolyásoló részesedés” olyan közvetlen vagy közvetett részesedés Ö részesedést jelent Õ egy vállalkozásban, amely a tőke vagy a szavazati jogok legalább 10%-át képviseli, illetve amely lehetővé teszi számottevő befolyás gyakorlását azon vállalkozás Ö annak a vállalkozásnak a Õ vezetése felett, amelyben ez a részesedés fennáll; Ö ; Õ Az „induló tőke” a 34. cikk (2) bekezdésének 1. és 2. pontjában meghatározott tőke; (12) Az „anyavállalat” shall mean Ö means Õ (a) a 83/349/EGK irányelv 1. és 2. cikkében meghatározott Ö anyavállalatot jelenti Õ anyavállalat. (b) Ö A 71-73.cikkek, az V. cím, 2. fejezet, 5. szakasz és 4. fejezet alkalmazásában Õ Az anyavállalat az összevont (konszolidált) alapú felügyelet, illetve a nagykockázatok vállalásának ellenőrzése céljából a 83/349/EGK irányelv 1. cikke (1) bekezdésének megfelelő anyavállalat, valamint minden olyan vállalkozás, amely az illetékes hatóságok megítélése szerint ténylegesen meghatározó befolyást gyakorol egy másik vállalkozásra; (13) A leányvállalat Ö : Õ (a) a 83/349/EGK irányelv 1. és 2. cikkében meghatározott leányvállalat Ö leányvállalatot jelenti. Õ (b) Ö A 71-73.cikkek, az V. cím, 2. fejezet, 5. szakasz és 4. fejezet alkalmazásában Õ Az anyavállalat az összevont (konszolidált) alapú felügyelet, illetve a nagykockázatok vállalásának ellenőrzése céljából a 83/349/EGK irányelv 1. cikke (1) bekezdésének megfelelő leányvállalat, valamint minden olyan vállalkozás, amelyre az illetékes hatóságok megítélése szerint ténylegesen meghatározó befolyást gyakorol egy anyavállalat. A leányvállalatok valamennyi leányvállalata azon vállalkozás leányvállalatának is tekintendő, amely az előbbiek eredeti anyavállalata; òúj szöveg (14) „tagállami hitelintézet anyavállalat” olyan hitelintézetet jelent, amelynek hitelintézet vagy pénzügyi intézmény leányvállalata van, vagy részesedése van egy ilyen intézményben, és önmaga nem leányvállalata más, ugyanabban a tagállamban engedélyezett hitelintézetnek, vagy ugyanabban a tagállamban felállított pénzügyi holdingtársaságnak, és amelyben más, ugyanabban a tagállamban engedélyezett hitelintézetnek nincs részesedése. (15) „tagállami pénzügyi holdingtársaság anyavállalat” olyan pénzügyi holdingtársaságot jelent, amely nem leányvállalata egy ugyanazon tagállamban engedélyezett hitelintézetnek, vagy egy ugyanazon tagállamban felállított pénzügyi holdingtársaságnak. (16) „EU-szintű hitelintézet anyavállalat” olyan tagállami hitelintézet anyavállalatot jelent, amely nem leányvállalata tagállamban engedélyezett hitelintézetnek, vagy tagállamban felállított pénzügyi holdingtársaságnak és amelyben más, tagállamban engedélyezett hitelintézetnek nincs részesedése; (17) „EU-szintű pénzügyi holdingtársaság anyavállalat” olyan tagállami pénzügyi holdingtársaság anyavállalatot jelent, amely nem leányvállalata tagállamban engedélyezett hitelintézetnek. ê 2000/12/EK 1. cikk (14) -(18) bekezdés (kiigazított szöveg) Az „A zóna” magában foglalja az összes tagállamot és minden más országot, amely teljes jogú tagja a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezetnek (OECD), valamint azokat az országokat, amelyek különleges kölcsönnyújtási megállapodásokat kötöttek a Nemzetközi Valutaalappal (IMF) az Alap általános kölcsönfelvételi egyezményével (GAB) összefüggésben. Bármely olyan ország azonban, amely átütemezi külső államadósságát, ötéves időtartamra kizáratik az A zónából. A „B zóna” magában foglalja az összes olyan országot, amely nem tartozik az A zónába. „A zónabeli hitelintézetek” alatt a tagállamokban a 4. cikknek megfelelően engedélyezett hitelintézeteket kell érteni, beleértve a harmadik országbeli fióktelepeiket is, valamint minden olyan magán- és állami vállalkozást, amely az 1. pont első albekezdésének meghatározása alá vonható, és amelyet, beleértve fióktelepeit is, más A zónabeli országban engedélyeztek; „B zónabeli hitelintézet” alatt az összes olyan A zónán kívül engedélyezett magán- vagy állami vállalkozást kell érteni, amely megfelel az 1. pont első albekezdésében szereplő meghatározásnak, beleértve a Közösség területén működő fióktelepeit is; „Nem banki szektor” a 16. és 17. pontban meghatározott hitelintézetek kivételével az összes többi hitelfelvevő, központi kormány és központi bank, regionális önkormányzat és helyi hatóság, az Európai Közösségek, az Európai Beruházási Bank (EBB) és a 19. pontban meghatározott multilaterális fejlesztési bank; ê 2004/69/EK (1) cikk «Multilaterális fejlesztési bank» a Nemzetközi Újjáépítési és Fejlesztési Bank, a Nemzetközi Pénzügyi Társaság, az Amerika-közi Fejlesztési Bank, az Ázsiai Fejlesztési Bank, az Afrikai Fejlesztési Bank, az Európa Tanács Letelepedési Alapja, az Északi Beruházási Bank, a Karibi Fejlesztési Bank, az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank, az Európai Beruházási Alap, az Amerika-közi Beruházási Társaság és a Multilaterális Beruházásbiztosítási Ügynökség; ê 2000/12/EK 1. cikk (20) bekezdés A „«maximális kockázatú», «közepes kockázatú», «közepes/alacsony kockázatú» és «alacsony kockázatú» mérlegen kívüli tételek” a 43. cikk (2) bekezdésében meghatározott és a