1.HÁTTÉR-INFORMÁCIÓK

A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv (a továbbiakban: a héairányelv) 395. cikke értelmében a Tanács – a Bizottság javaslata alapján – bármelyik tagállamot egyhangúlag felhatalmazhatja arra, hogy az irányelvben foglalt rendelkezésektől eltérő különös intézkedéseket vezessen be a hozzáadottérték-adó beszedésének egyszerűsítésére vagy egyes adócsalások és -kikerülések megelőzésére. Mivel ezen eljárás a héa általános alapelveitől való eltérésekről rendelkezik, az Európai Unió Bírósága egybehangzó ítéleteinek megfelelően ezen eltéréseknek arányosaknak és korlátozott hatályúaknak kell lenniük.

A Bizottságnál augusztus 8-án iktatott levelében Lettország felhatalmazást kért a héairányelv 193. cikkétől eltérő intézkedés alkalmazására. A héairányelv 395. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottság 2017. november 3-án kelt levelében tájékoztatta a többi tagállamot (illetve Portugáliát 2017. november 6-án kelt levelében) Lettország kérelméről. A Bizottság 2017. november 7-én kelt levelében értesítette Lettországot arról, hogy birtokában van a kérelem elbírálásához szükségesnek ítélt valamennyi információnak.

Általános szabályként a héairányelv 193. cikke alapján az adóhatósággal szemben héa megfizetésére kötelezett személy az árukat értékesítő adóalany. A lett hatóságok kérelmének tárgyát képező eltérés célja ezt a kötelezettséget bizonyos termékek, nevezetesen építőipari termékek esetében arra az adóalanyra áthelyezni, akinek a részére a termékértékesítés történt (ún. fordított adózás). A kérelmezett eltérés célja a csalás elleni küzdelem.

2.FORDÍTOTT ADÓZÁS

A héairányelv 193. cikke értelmében a héa megfizetésére kötelezett személy a termékértékesítést vagy szolgáltatást végző adóalany. A fordított adózás célja a felelősségnek arra az adóalanyra való hárítsa, akinek a részére a termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás történt.

Az „csalárd kereskedő” által elkövetett csalás akkor történik, amikor kereskedők árukat értékesítenek vagy szolgáltatásokat nyújtanak, ügyfeleiktől beszedik a héát, majd eltűnnek anélkül, hogy az ügyfeleiktől beszedett héát befizetnék az adóhatóságok részére. Az ilyen adócsalás legagresszívebb formájában ugyanazon árukat vagy szolgáltatásokat az ún. „körhintamódszerrel” (amely az áruk és szolgáltatások tagállamok közötti kereskedelmét is magában foglalja) többször is értékesítik anélkül, hogy az adóhatóság felé a héát megfizetnék, míg ugyanakkor az ügyfél levonja a beszállítójának kifizetett héát. Azáltal, hogy ilyen esetekben a hozzáadottérték-adó megfizetésére kötelezett személy az lesz, akinek a részére a terméket értékesítik vagy a szolgáltatást nyújtják, a belföldi fordított adózás alkalmazásával megszűnik az ilyen fajta adócsalás elkövetésének lehetősége.

3.A KÉRELEM

Lettország a héairányelv 395. cikke értelmében azt kéri, hogy a Tanács a Bizottság javaslata alapján hatalmazza fel arra, hogy a héairányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedésként fordított adózást alkalmazzon az építőipari termékek belföldi értékesítése tekintetében.

Csalások előfordulása miatt Lettország a héairányelv 199. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében bevezette a fordított adózást az építőipari szolgáltatások ágazatában, ami Lettország szerint csökkentette a héacsalást az építőipari szolgáltatások ágazatában. Azonban a Lettország által benyújtott információk alapján az építőipari szolgáltatások ágazatában a fordított adózás bevezetése után az adófizetőknek járó héavisszatérítések növekedése vált megfigyelhetővé és ez részben azzal magyarázható, hogy az építőipari termékekkel való áruellátás terén növekedett a csalások száma. Lettország állítása szerint okkal feltételezhető, hogy az építőipari ágazatban a nyilvántartásba vett héaalanyok egy része rosszhiszeműen jár el, mivel építőipari szolgáltatások nyújtása esetén nem hozza nyilvánosságra a felhasznált építőipari termékek tényleges mennyiségeit.

A Lettország által benyújtott információk alapján – más ágazatokhoz hasonlóan – az építőipari ágazatban működő adófizetők a héacsalás ugyanazon módjait alkalmazzák, nevezetesen: a) az előzetesen felszámított adót indokolatlanul megemelik b) az építőipari áruk beszállítója kétséges („csalárd kereskedő”), mivel a vállalatok lehetetlenné teszik a termékek eredetének meghatározását c) a termékeket „puffercégektől” szerzik be, és előzetesen felszámított adót jelentenek be.

Lettország beadványa szerint az építőipari ágazatban a legmagasabb a rejtett gazdaság aránya, vagyis az üzleti tevékenységeket nem jelentik be és „zsebbe fizetnek”.

Lettország azáltal kívánja megszüntetni az építőipari termékek ágazatában előforduló fenti csalásokat, hogy a héa megfizetésére kötelezett személyként azt a személyt jelölné ki, akinek a részére az építőipari árukat értékesítik. A kérelem alapján úgy tűnik – és ezt a Bizottság részére 2017. október 12-én küldött levél is megerősíti – hogy Lettország 2018 január 1-jétől előirányozza a fordított adózás alkalmazását az ilyen árukra vonatkozóan.

4.A BIZOTTSÁG ÁLLÁSPONTJA

Ha a Bizottsághoz a 395. cikk szerinti kérelmek érkeznek be, vizsgálat útján meggyőződik arról, hogy megfelelnek-e az ilyen kérelmek jóváhagyásához szükséges alapvető feltételeknek, vagyis hogy a javasolt különös intézkedés egyszerűsít-e eljárásokat az adóalanyok és/vagy az adóhatóság számára, illetve hogy a javaslat megakadályozza-e az adócsalás vagy az adókikerülés bizonyos típusait. E téren a Bizottság mindig is a megszorító, elővigyázatos megközelítést részesítette előnyben annak megállapításakor, hogy az eltérések szükségesek és arányosak-e, illetőleg annak érdekében, hogy az általános héarendszer működését alá ne ássák, az alkalmazási körük pedig megfelelően korlátozott legyen.

Ezért a szakaszos fizetés elvétől való bármilyen eltérést csak végső eszközként és sürgősségi intézkedésként lehet alkalmazni, továbbá garanciát kell nyújtani az engedélyezett eltérés szükségességét és kivételes jellegét illetően.

Az említettek fényében meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a fordított adózás alkalmazására irányuló eltérések engedélyezését az eddigiekben csak olyan esetekben vette fontolóra, amikor az érintett termékek egyébként nem jutottak el a végfelhasználókhoz, az eltérés révén a bizonytalan adófizető helyébe megbízhatóbb adófizető került, és nem merült fel az adócsalás kockázata a kiskereskedelem szintjén és az olyan tagállamokban, amelyek nem alkalmaznak fordított adózást.

Először is megjegyzendő, hogy a szóban forgó árukat saját fogyasztásra is szánhatják, ami azzal a kockázattal jár, hogy a csalás az ellátási lánc egy alsóbb szintjére tevődik át és még nehezebben ellenőrizhetővé válik. A héafizetés teljes felelősségének az értékesítési lánc utolsó tagjára való hárítása ezért növelné a kockázatot. Az a kockázat is fennáll, hogy a csalás más tagállamokra tevődik át.

Az eltérés egyébként sem jelent hosszú távú megoldást, és nem helyettesíti az ágazat és az adóalanyok ellenőrzésére irányuló megfelelő intézkedéseket. Bár Lettország kérelmében jelezte, hogy jelenleg egy sor átfogó ellenőrző intézkedés van érvényben a héacsalók kezelésére, azt nem tüntette fel, hogy az említett ellenőrző intézkedések miért nem elegendőek az építőipari termékek terén elkövetett csalások megakadályozásához. Lettország azt sem jelölte meg pontosan, hogy milyen intézkedéseket tettek, vagy fognak tenni az építőipari áruk ágazatában elkövetett csalások elleni fellépés érdekében.