HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 318/69

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A civil társadalmi szervezetek és a regionális és helyi önkormányzatok közötti együttműködés a bevándorlók integrációja terén (kiegészítő vélemény)

2011/C 318/11

Előadó: Luis Miguel PARIZA CASTAÑOS

2011. január 20-án az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy a végrehajtási rendelkezések 29. A cikke alapján kiegészítő véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

A civil társadalmi szervezetek és a regionális és helyi önkormányzatok közötti együttműködés a bevándorlók integrációja terén.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2011. június 27-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2011. július 13–14-én tartott, 473. plenáris ülésén (a július 13-i ülésnapon) 119 szavazattal 1 ellenében, 11 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az elkövetkező években Európában növekedni fog a belső mobilitás, és egyre több harmadik országbeli állampolgár vándorol be Európába. E migrációs folyamatok eredményeként nőni fog az EU nemzeti, etnikai, vallási és kulturális sokszínűsége. (1) A mobilitás és a bevándorlás fokozódása kihívást jelent a helyi és regionális szint számára. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elítéli azokat a közelmúltbeli fellépéseket, amelyek korlátozzák a schengeni övezeten belüli szabad mozgást, és a 2011. június 24-i európai tanácsi munkákhoz való hozzájárulásként véleményt (2) dolgozott ki.

1.2 Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést szolgáló Európa 2020 stratégia egyik vezérelve a bevándorlók befogadása. Az EGSZB megjegyzi, hogy a gazdasági növekedés és a munkahelyteremtés, az oktatás és a közszolgáltatások javítása elősegíti az integrációt.

1.3 Nagyon fontos, hogy az EU rendelkezzen megfelelő közös szabályozással annak érdekében, hogy a bevándorlást megfelelő irányítással sikerüljön legális és átlátható útra terelni. A közös szabályozásnak az Európai Unió Alapjogi Chartájának és az Emberi Jogok Európai Egyezményének tiszteletben tartásán kell alapulnia, azt biztosítandó, hogy a bevándorlók a munkahelyen és a társadalomban is azonos jogokkal és kötelezettségekkel bírjanak, és egyenlő, diszkriminációmentes elbánásban részesüljenek.

1.4 A gazdasági és pénzügyi válság árnyékában Európa-szerte erősödik az intolerancia, az idegengyűlölet és a rasszizmus, és ez még egyes kormányok politikáiban is tetten érhető. Az uniós intézményeknek aktívan fel kell venniük a harcot az idegengyűlölet, valamint a bevándorlók és a láthatóan jelen lévő kisebbségek elleni diszkrimináció ellen, előmozdítva az esélyegyenlőséget, a kohéziót és a társadalmi mobilitást. A médiának felelős és nevelő célzatú magatartást kell tanúsítania.

1.5 A helyi és regionális önkormányzatok rendelkeznek az integrációs politikák kialakításához szükséges politikai, normatív és anyagi eszközökkel. Sok tagállamban vannak a migrációs áramlások kordában tartására irányuló nemzeti szintű politikák, de ezek túlságosan távol állnak a helyi és regionális szinttől, márpedig ezek azok, amelyeknek szembe kell nézniük az integráció kihívásával. Az eddig meghozott intézkedések proaktív, megelőző, korrekciós vagy reaktív jellegűek. A helyi önkormányzatok már túlléptek azon a szemléleten, hogy az integráció problémamentes, természetes folyamat, amely nem igényel külön aktív fellépéseket.

1.6 Az EGSZB úgy véli, hogy az integráció nem valamilyen jogi aktus, hanem egy sokáig tartó, összetett társadalmi folyamat, amelynek számos dimenziója és érintett szereplője van, különösen helyi szinten. A társadalmi integráció folyamata a társadalmi struktúrákban és az élet legkülönbözőbb területein zajlik: a családban, a lakókörnyezetben vagy a városban, a munkahelyen, az iskolában, a képzési központban, az egyetemen, az egyesületekben, a vallási intézményekben, a sportklubokban stb.

1.7 Az integráció társadalmi folyamatát olyan szabályozási kerettel kell támogatni, amely révén garantált „a jogok és a kötelezettségek megállapítása, valamint a termékekhez, a szolgáltatásokhoz és az állampolgári részvételhez való, a többi polgárral azonos hozzáférés fokozatos biztosítása, az egyenlő lehetőségek és bánásmód feltételeinek betartásával”. (3) Az európai integrációs politika első közös alapelve (4) kimondja, hogy „A beilleszkedés dinamikus és kétirányú folyamat, amely a bevándorlók és a tagállamok lakossága közötti kölcsönös kompromisszumra épül”. (5)

1.8 A helyi és regionális önkormányzatok által szorgalmazott integrációs és a társadalmi befogadásra irányuló politikáknak több területre kell irányulniuk: (6) újonnan érkezők fogadása, nyelvoktatás, a törvények és szokások ismertetése, lakáshoz jutás, egészség, szegénység elleni küzdelem, megkülönböztetés elleni küzdelem, foglalkoztatási és szakképzési politikák, nemek közötti egyenlőség, gyermekek oktatása, családpolitika, ifjúságpolitika, egészségügyi ellátás, a szociális szolgáltatások kiterjesztése és a polgári részvétel előmozdítása. A közigazgatási szervek alkalmazottainak körében tükröződnie kell az etnikai és kulturális sokszínűségnek, és a közszférában dolgozókat interkulturális képzésben kell részesíteni. Helyi és regionális szinten támogatni kell a kultúrák, illetve a vallások közötti párbeszédet és együttműködést.

1.9 A demokratikus kormányzás arra az elvre épül, hogy a politikai közösség minden tagja közvetlenül és közvetve részt kell, hogy vehessen a kormányzati döntéshozatali folyamatban. Ahhoz, hogy az integrációs politikák sikerrel járjanak, szükség van a civil társadalom, valamint a helyi és regionális önkormányzatok aktív együttműködésére az integrációs politikák megtervezésében, végrehajtásában és értékelésében.

1.10 Egy demokratikusan működő társadalomban alapfeltétel, hogy a közös döntéshozatal által érintett valamennyi személy befolyást gyakorolhasson, és lehetősége legyen részt venni a döntéshozatalban. A XXI. század multikulturális európai városaiban javítani kell a demokráciát azáltal, hogy a politikai életben korlátozott részvételi joggal rendelkező lakosok, azaz a nem uniós polgárok számára lehetőséget adnak a döntéshozatali folyamatban való részvételre. (7)

1.11 Az EGSZB már korábban kérte (8) a polgárjogok kiterjesztését az EU-ban állandó letelepedési engedéllyel rendelkező harmadik országbeli állampolgárokra. Emellett kéri, hogy a tagállamok rugalmasabb honosítási politikákat alkalmazzanak.

1.12 Az EGSZB az aktív polgári szerepvállalásra vonatkozó mutatókról kidolgozott véleménnyel szívesen együttműködne a zaragozai konferencia következtetéseinek végrehajtásában.

1.13 A 9. közös alapelv, azaz hogy „A bevándorlók részvétele a demokratikus folyamatokban, a beilleszkedési politikák és intézkedések kialakításában elősegíti beilleszkedésüket”, nem érvényesül kellőképpen a tagállamokban. A MIPEX (9) harmadik kiadása (31 európai és észak-amerikai ország integrációs mutatói) arra a következtetésre jutott, hogy a bevándorlók többségének kevés lehetősége van részt venni az őket érintő politikákban.

1.14 Az EGSZB úgy véli, hogy proaktív jellegű, az EU-ban kétirányú megközelítést alkalmazó, a befogadó társadalom és a bevándorlók felé irányuló integrációs politikákat kell alkalmazni egy olyan társadalom létrehozása érdekében, amelyben az összes lakos ugyanolyan jogokkal és kötelezettségekkel rendelkezik, és a nyitott és plurális demokrácia értékeit vallja magáénak.

1.15 Az európai városokban a civil társadalom igen aktívan törekszik az együttélés és a polgári integráció javítására. Az ilyen szervezetek kivételes társadalmi tőkét képviselnek, és képesek arra, hogy saját tevékenységi területeiken befogadóbbá tegyék a társadalmat. Az EGSZB azt javasolja, hogy a helyi és regionális önkormányzatok támogassák a civil társadalmi tevékenységeket, és nyílt, átlátható és megfelelően finanszírozott eljárások révén ösztönözzék a polgárokat véleménynyilvánításra és részvételre. A finanszírozási rendszerek nem korlátozhatják a szervezetek függetlenségét.

1.16 Az integráció elősegítése érdekében a civil társadalom részvételi mechanizmusainak segítségével javítani kell a kormányzást, ezért az EGSZB azt javasolja, hogy erősítsék meg a meglévő helyi és regionális részvételi és konzultatív szervek szerepét, és hozzanak létre új fórumokat és platformokat azokban a városokban és régiókban, ahol még nincsenek ilyenek, a részvételi mechanizmusok ugyanis sikeresebbé teszik az állami intézkedéseket.

1.17 Az EGSZB azt javasolja, hogy az európai városok és régiók önkormányzatai hozzanak létre tanácsokat, fórumokat és konzultatív platformokat abból a célból, hogy a civil társadalom (bevándorlószervezetek és bevándorlókat támogató szervezetek, emberjogi szervezetek, nőszervezetek, szociális partnerek – szakszervezetek és munkáltatói szervezetek – valamint egyéb NGO-k) részt vegyen az integrációs politikákban, és kérjék ki a véleményét ezekről. Települési szinten stabilabb vagy rugalmasabb részvételi struktúrák alakíthatók ki, amelyeket a helyi sajátosságokhoz lehet igazítani. A helyi és regionális önkormányzatoknak erőfeszítéseket kell tenniük a részvétel előtt álló akadályok felszámolására.

1.18 Az EGSZB úgy véli, hogy új integrációs menetrendjében az Európai Bizottságnak hangsúlyoznia kell a helyi és a regionális szint jelentőségét, és ösztönöznie kell a politikai szervek és a civil szervezetek közötti együttműködést. Az integráció helyi szinten valósul meg leghatékonyabban, és ott alakul ki az az érzés a bevándorlókban, hogy tartoznak valahová. A társadalmi és politikai részvétel nélkülözhetetlen ahhoz, hogy létrejöjjön ez az érzés.

1.19 Az Európai Bizottság közleményének azt kellene javasolnia, hogy helyi szinten alakítsanak ki a bevándorlók és a civil társadalom véleményének kikérésére szolgáló struktúrákat. Ezenkívül a szervezetek függetlenségének garantálása mellett az Európai Integrációs Alap együttműködhetne a helyi önkormányzatokkal ezeknek a részvétel fokozására irányuló tevékenységeknek a finanszírozásában.

1.20 A következő időközi értékeléssel összefüggésben az EGSZB úgy véli, hogy növelni kellene az alap költségvetését, továbbá hogy az alapot a helyi és regionális önkormányzatok számára rugalmasabb finanszírozást lehetővé tevő mechanizmusokkal kellene ellátni. Nagy hozzáadott értékű uniós intézkedések finanszírozása érdekében lehetővé kellene tenni, hogy az Európai Bizottság akár az alap 20 %-a felett is rendelkezhessen. Az EGSZB osztja számos bevándorlószervezet azzal kapcsolatos aggodalmát, hogy az alapból csak olyan projektek finanszírozhatók, amelyeket számottevő társfinanszírozáshoz hozzáférő nagy szervezetek terjesztenek be, a kis helyi szervezetek viszont nem jutnak támogatáshoz.

2. Háttér és általános megjegyzések

2.1 Az EGSZB számos véleménnyel járult hozzá ahhoz, hogy az EU közös megközelítést alakítson ki az integrációs politikával kapcsolatban. Megemlítendő ezzel kapcsolatban a Közös Beilleszkedési Program, a közös alapelvek, az Európai Integrációs Alap, a miniszteri konferenciák, a nemzeti kapcsolattartó pontok hálózata, az integrációs kézikönyvek, az éves jelentések, az integrációs weblap, valamint az Európai Integrációs Fórum.

2.2 A Lisszaboni Szerződéssel az Európai Unió immár jogalaphoz (az Európai Unió működéséről szóló szerződés 79. cikkének (4) bekezdése) jutott ahhoz, hogy intézkedéseket dolgozzon ki azon tagállami lépések ösztönzésére és támogatására, melyek harmadik országok állampolgárainak az Európai Unióban történő beilleszkedésére irányulnak.

2.3 2006-ban az EGSZB elfogadott egy saját kezdeményezésű véleményt, (10) amellyel helyi és regionális szemléletű közösségi integrációs politikák kidolgozásához kívánt hozzájárulni. Az EGSZB hangsúlyozta, hogy az integrációs politikák területén nemcsak a tagállamok, hanem a helyi és regionális önkormányzatok is rendelkeznek hatáskörrel.

2.4 Jó kormányzásra van szükség annak biztosítása érdekében, hogy a hatóságok megfelelő intézkedésekkel támogassák ezt a társadalmi folyamatot. A különböző tagállamokban gyakorolt hatáskörük keretein belül a helyi és regionális önkormányzatok olyan politikai, jogszabályi és pénzügyi eszközökkel rendelkeznek, amelyeket az integrációs politikák területén megfelelően kell alkalmazniuk. Fontos, hogy hatékonyságuk biztosítása és az általános koherencia megteremtése érdekében a programok és intézkedések megfelelően kiegészítsék egymást, legyenek egymással összhangban, és három (nemzeti, regionális és helyi) szinten legyenek kiértékelve.

2.5 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a szervezett civil társadalom regionális és helyi szinten figyelemmel kíséri az integrációs politikákat és a megkülönböztetés elleni küzdelmet, és elkötelezett ezek iránt: erről tanúskodnak a bevándorlószervezetek és a bevándorlókat támogató szervezetek, a szakszervezetek, a munkaadói szövetségek, emberjogi és a rasszizmus ellen küzdő NGO-k, vallási közösségek, női, ifjúsági és szomszédsági egyesületek, oktatási létesítmények, kulturális és sportegyesületek stb.

2.6 Az EGSZB már korábban is rámutatott arra, hogy a munka a társadalmi integrációs folyamat alapvető eleme, „mivel a tisztességes körülmények közötti munka a bevándorlók gazdasági önellátásának kulcsa, kedvez a befogadó társadalom és a bevándorlók közötti társadalmi kapcsolatoknak és egymás kölcsönös megismerésének”. (11)

2.7 Az oktatás és képzés az integráció és az esélyegyenlőség alapvető fontosságú eszköze. Javítani kell a vállalatok továbbképzési rendszereit, hogy a bevándorló munkavállalók számára könnyebbé váljon szakképesítésük elismertetése. Az EU-nak rugalmasabb rendszerekkel kell rendelkeznie a származási országokban szerzett diplomák és szakképesítések elismeréséhez.

2.8 Az EGSZB megvizsgálta (11), hogy melyek a rendezetlen jogállású bevándorlók társadalmi integrációjának fő nehézségei, és azt javasolta, hogy e bevándorlók helyzetét eseti alapon rendezzék, szakmai és munkahelyi beilleszkedésük figyelembevételével, az Európai Bevándorlási és Menekültügyi Paktum keretében tett európai tanácsi kötelezettségvállalás (12) alapján. Ezekre az esetenkénti legalizálásokra a nemzeti jogszabályok szerint, humanitárius vagy gazdasági okokból kerülne sor, figyelembe véve, hogy a nők helyzete bizonytalanabb.

2.9 Az Európa Tanács felülvizsgált Európai Szociális Chartájának (13) 19. cikke bizonyos elveket sorol fel a bevándorló munkavállalók és családjuk beilleszkedésével kapcsolatban. Az EGSZB véleménye szerint ezek alapján bontakozhat ki az egyének fejlődése a városokban. A felülvizsgált Chartát az Európa Tanács 47 tagja közül 30 ratifikálta. A Charta egy jelentős mechanizmust biztosít a szakszervezetek, munkaadók és civil szervezetek által indítható kollektív keresetekkel kapcsolatban (ezt a mechanizmust csak 14 ország ratifikálta).

2.10 Ezenkívül a polgárok és az érdekképviseleti szervezetek az EUSZ 11. cikke értelmében még inkább lehetőséget kapnak arra, hogy az Unió fellépésének valamennyi területéről véleményt nyilváníthassanak, és véleményüket nyilvánosan megvitathassák. Tavaly (2010-ben) az EGSZB egy saját kezdeményezésű véleményében üdvözölte ezt a rendelkezést, amely a horizontális és vertikális párbeszéd, valamint az európai polgári kezdeményezés révén szerinte mérföldkő a polgárok Európájának kialakításában. (14) Az EGSZB annak a véleményének adott hangot, hogy (mennyiségi és minőségi) képviseleti kritériumokat kell meghatározni a szövetségek részvételével kapcsolatban, és azt javasolta, hogy az európai polgári kezdeményezésben azok a harmadik országbeli állampolgárok is részt vehessenek, akik állandó jelleggel az EU-ban tartózkodnak.

3. Az Európai Integrációs Fórum

3.1 Az Európai Bizottság felkérésére az EGSZB 2008-ban elfogadott egy feltáró véleményt, (15) amely a fórum létrehozásának alapjául szolgált. Félévente sorra kerülő plenáris üléseit a fórum az EGSZB épületében tartja. A Fórum eddig már öt plenáris ülést tartott. A most tárgyalt véleménnyel az EGSZB hozzájárult a 2011. májusi, 5. plenáris üléshez, amelyen megvitatták a helyi és regionális szint jelentőségét az integráció szempontjából.

3.2 A fórum munkájában az uniós intézmények, különféle szakértők és a civil szervezetek (bevándorlószervezetek, jogvédő szervezetek, szociális partnerek és más releváns NGO-k) száz képviselője vesz részt. A fórum, amelynek véleményét kikérik az uniós intézmények, információcserét folytat, és az egyes tagállamokban bevált gyakorlatok figyelembevételével ajánlásokat dolgoz ki az integráció európai menetrenden belüli előmozdítására. Munkáját egy négy tagból (Európai Bizottság, EGSZB és az érintett szervezetek két képviselőjéből) álló Elnökség segíti. Ellentétben az Európai Bizottság egyéb konzultatív mechanizmusaival, a fórum strukturált, folyamatos és proaktív módon ad hangot a civil társadalom álláspontjának.

3.3 Az EGSZB elkötelezte magát amellett, hogy aktív szerepet vállal a Fórum munkájában, és úgy határozott, hogy felállít egy, a SOC szekció keretében működő, a bevándorlással és az integrációval foglalkozó állandó tanulmányozócsoportot (IMI). Ez a testület véleményeket állít össze, meghallgatásokat tart és hozzájárul a Fórum tevékenységeihez.

3.4 A stockholmi program (16) is felkéri az Európai Bizottságot, hogy támogassa a tagállami erőfeszítéseket, amelyek a civil társadalommal folytatott konzultáció javítására és a civil társadalom hatékonyabb bevonására irányulnak, a különböző szakpolitikai területekhez kapcsolódó integrációs szükségletek figyelembevételével. Az Európai Integrációs Fórumnak és az európai integrációs honlapnak alapvető szerepet kell betöltenie ebben.

3.5 Számos tagállamban és néhány regionális önkormányzatban olyan konzultációs fórumokat és platformokat hoztak létre, amelyekben részt vehetnek a civil társadalom szervezetei. A civil társadalom és a bevándorlói szervezetek részvételének és a velük való konzultációnak ezek a módszerei helyi szinten működnek a legszélesebb körben, és igen eltérő formákat ölthetnek az eltérő európai körülmények, valamint társadalmi és politikai kultúrák függvényében.

3.6 Az Európai Integrációs Fórum negyedik ülését megelőzően az EGSZB felkérte a Migration Policy Group nevű szervezetet, hogy készítsen jelentést arról, hogy a nemzeti szintű konzultatív szervek hogyan állnak az integráció terén. (17) Tizenegy országban vannak nemzeti konzultatív testületek (Németországban és Olaszországban már létezik a jogi keret, de intézmény még nincs, és Írországban is csak nemrég került felállításra). Tizenöt ország rendelkezik helyi szintű konzultációs rendszerekkel. Tíz országban van regionális konzultatív tanács (például Németországban és más szövetségi államokban), három országban pedig (Ausztria, Franciaország, Görögország) léteznek helyi szintű konzultatív testületek, de nemzeti szintűek nem.

4. A zaragozai miniszteri konferencia

4.1 Az integráció témájában tartott legutóbbi, zaragozai miniszteri konferencia (18) előkészítéséhez az EGSZB két vélemény (19) elkészítésével járult hozzá. Most először a Fórum két képviselője is részt vett a miniszteri konferencián.

4.2 A konferencia következtetései hangsúlyozták, hogy egy új integrációs menetrendet kell kidolgozni. Az Európai Bizottság a közeljövőben fejezi be az új integrációs menetrend kialakítását, amelynek előkészületeként az EGSZB tájékoztató jelentést (20) készített.

4.3 A zaragozai nyilatkozat kijelenti, hogy a civil társadalom aktív szerepet tölt be az integrációs folyamatban, és hogy kísérleti projektet kell indítani az integrációs politikák értékelése céljából.

4.4 A tagállamoknak, régióknak és helyi önkormányzatoknak erősíteniük kell a helyi szintű integrációs célú kezdeményezéseket és a polgárok részvételét célzó módszereket. Támogatást kap a hálózatok létrehozása és a helyi és regionális önkormányzatok, valamint a szervezett civil társadalom közötti párbeszéd csatornáinak kialakítása.

4.5 A nyilatkozatban említett mérőszámok a foglalkoztatásra, oktatásra és társadalmi befogadásra vonatkoznak, de tartalmazzák a polgári részvételt is, hiszen a bevándorlóknak a demokratikus folyamatban – aktív polgárokként – való részvétele hozzájárul integrációjukhoz és fokozza közösségi érzésüket.

4.6 A konferencián részt vett az EGSZB is, amely rámutatott, hogy a mennyiségi mérőszámok mellett minőségi mutatókat is ki kellene alakítani. Az EGSZB ezen túlmenően egy, a polgári részvétel mutatóiról készítendő véleménnyel hozzájárulhatna a zaragozai konferencia következtetéseinek végrehajtásához.

5. Kormányzás a városokban

5.1 Az 1985-ben elfogadott Helyi Önkormányzatok Európai Chartája (21) kijelenti, hogy „a polgárok közügyekben való részvételének a joga az Európa Tanács minden tagállama által vallott egyik demokratikus elv.” Ezt a jogot a legközvetlenebb módon helyi szinten lehet gyakorolni.

5.2 Az Európa Tanácsnak a külföldiek helyi közéletben való részvételéről szóló, 144. számú egyezménye (1992) (22) kijelenti, hogy a külföldiek aktív részvétele fokozza a helyi közösség fejlődését és gazdagságát. Az egyezmény vállalja, hogy garantálja a külföldiek számára a véleménynyilvánítás szabadságát, valamint az egyesülési és gyülekezési szabadságot, illetve ösztönzi a konzultatív testületeket, hogy képviseljék helyi szinten a külföldi lakosokat. Végezetül pedig vállalja, hogy előmozdítja a helyhatósági választásokon való részvételi jogukat. Mindeddig azonban az Európa Tanács csupán igen kevés tagállama írta alá ezt az egyezményt, ezért az EGSZB kéri a tagországokat ennek megtételére.

5.3 Az emberi jogok városokban való védelméről szóló, 2000-ben Saint-Denis-ben 70-nél is több európai város által elfogadott európai charta (23) kijelenti, hogy a polgárközeli demokrácia politikai és társadalmi színtere a város. Az aktív polgári részvétel határozza meg a várost. Az aláíró városok vállalják, hogy a helyi képviselők szabad és demokratikus választások révén, a külföldi és a belföldi állampolgárok megkülönböztetése nélkül elismerik a helyi közéletben való részvétel jogát, és javasolják, hogy a városi választójogot terjesszék ki mindenkire, aki legalább két éve él a városban. A nemzeti jogszabályok által bevezetett korlátokra tekintettel kérik, hogy a demokráciát úgy mozdítsák elő, hogy a polgárokat és szervezeteiket (például nyilvános vitákkal, városi szintű népszavazással, találkozókkal, közéleti fellépéssel) bevonják a helyi közösségeket érintő döntésekbe.

5.4 A 128 európai nagyváros alkotta Eurocities hálózat tagjai 2003-ban elfogadtak egy hozzájárulást a bevándorlók beilleszkedésével és a menedékkérők befogadásával kapcsolatos helyes kormányzáshoz. (24) A városok által a városok számára összeállított charta az integráció kezelésének általános elveit tartalmazza. Elismeri, hogy a helyi integrációs politikák eredményesebbek, ha az egész közösség támogatását élvezik.

5.5 A Régiók Bizottsága (RB) különösen proaktív az integráció kapcsán: több véleményt is készített, (25) amelyekben azt hangsúlyozza, hogy a helyi és regionális testületek alkotják a frontvonalat az integrációs politika kialakításában, végrehajtásában, értékelésében és nyomon követésében, ezért a kidolgozás során kulcsfontosságú szereplőknek kell tekinteni őket. (26) Az RB szól még annak jelentőségéről is, hogy a helyi és regionális önkormányzatok aktív szerepet töltenek be a bevándorlók beilleszkedésében, illetve együttműködik az Európai Bizottsággal.

5.6 Az EGSZB saját kezdeményezésű véleményt (27) fogadott el a végül megbukott alkotmányszerződést kidolgozó konventnek címezve. Ebben kérte, hogy adják meg az európai polgárságot azoknak a harmadik országokból származó személyeknek, akik hosszú távú tartózkodási engedéllyel rendelkeznek. Az EGSZB kéri az Európai Bizottságot és az Európai Parlamentet, hogy fogadjanak el új kezdeményezéseket annak biztosítására, hogy a letelepedett bevándorlók – különösen helyi szinten – állampolgári jogokat kapjanak.

5.7 Az Európai Bizottság második „Kézikönyv az integrációról szakpolitikusok és szakemberek számára” című kiadványa (28) beruházásokat szorgalmaz a társadalmi szerveződésbe és mobilizációba, a strukturált kommunikációba és párbeszédbe, valamint a helyi integrációs hálózatok megerősítésébe.

5.8 Az „Intelligens városok” kezdeményezés (29) a folyamatos értékelés 2007-ben létrehozott eszköze, amelyben 70 középméretű európai város vesz részt, megosztva egymással a gazdaság, az emberi közösség, a kormányzás, a mobilitás, a környezetvédelem és az életminőség terén kialakított fenntartható fejlesztési stratégiáikat. Ezekben különféle mutatókat használnak. Az EGSZB javasolja, hogy a jelen véleményben foglalt ajánlásokat vegyék figyelembe a közösséggel és a kormányzással kapcsolatos mutatók vonatkozásában.

5.9 Az „Interkulturális városok” kezdeményezés (ICC) az Európa Tanács és az Európai Bizottság közös fellépése, amelyet a kultúrák közötti párbeszéd 2008-as európai éve folyamán alakítottak ki. Célja, hogy sokszínűség jellemezte városi közösségekben hozzájáruljon egy kultúrák közötti integrációs modell kidolgozásához. A kulturális sokszínűségre úgy tekint, mint a különböző kultúrák és etnikai csoportok közötti párbeszéd, megértés és tisztelet megszilárdítását célzó politikák és gyakorlatok előmozdításának eszközére.

5.10 A „Polgárság és részvétel interkulturális városokban” című dokumentumban (30) az ICC-program elemzi azokat a módszereket és eljárásokat, amelyeket a városok a kultúrák közötti párbeszéd és kölcsönhatások fokozása érdekében bevezethetnek. A szövegben ismét megerősítik a külföldiek helyi közéletben való részvételéről szóló 1992-es európa tanácsi egyezményben foglalt elveket, illetve kreatív megközelítést alkalmaznak, rugalmasabb konzultációs formákat javasolva informálisabb környezetben. A dokumentum értékes kiegészítő szempontot ajánl a konzultációs testületeken alapuló hosszú távú kormányzati stratégiákhoz.

5.11 Jelenleg számos tagállam – Belgium, Dánia, Észtország, Finnország, Görögország, Írország, Hollandia, Málta, Portugália, Szlovákia, Spanyolország, Svédország és az Egyesült Királyság – garantál (teljes vagy részleges) szavazati jogot külföldi polgárainak. A külföldi népesség aktív részvétele azonban elenyésző mértékű, az EGSZB ezért úgy véli, hogy a külföldiek részvételének fokozása érdekében népszerűsíteni kell a civil társadalommal együttműködésben történő állami fellépéseket.

5.12 A MIPEX III szerint Európán belül a harmadik országok állampolgárai 13 országban jelöltethetik magukat önkormányzati posztokra, 19 országban szavazhatnak az önkormányzati, 7 országban a regionális és 2 országban (Portugáliában és az Egyesült Királyságban) az országos választásokon. Amint már kiemeltük, 11 országban léteznek nemzeti, és 15 országban helyi konzultatív testületek.

5.13 A MIPEX III adatai nyújtanak néhány igen fontos támpontot, nem csupán a bevándorlók véleményét kikérő országokról, hanem a valódi integrációs politikák fejlődéséről is. Az erős konzultatív struktúrákkal rendelkező országok olyan országok, amelyek minden ember számára garantálják a politikai szabadságjogokat, megfelelő finanszírozással segítik a bevándorlók civil társadalmát, kiterjesztik a szavazati jogokat és a teljes jogú állampolgárságot, és többet tesznek annak előmozdítása érdekében, hogy valamennyi lakos teljes mértékben részt vegyen a foglalkoztatással, az oktatással, az egészségüggyel és a lakhatással foglalkozó konzultatív rendszerekben. A MIPEX rámutat, hogy a konzultatív szervek nem helyettesítik a szavazati jogokat.

5.14 A legerősebb konzultatív tanácsok Európában azok, amelyek a legrégebb óta működnek (néhány már a hetvenes-nyolcvanas évek óta működik), és azokban az országokban találhatók, amelyekben a legtöbb előzménye van a bevándorlásnak, a leggyengébbek pedig Európa déli részén, azokban az országokban találhatók, ahol a legújabb keletű a bevándorlás. A bevándorlókat nem régóta fogadó közép-európai országok rendszerei nem túl fejlettek.

5.15 Az ilyen platformok európa tanácsi kritériumok szerinti elemzése (31) azt mutatja: nem szabad, hogy ezeknek a struktúráknak a létrejötte és fennmaradása a hatóságok és a kormányok szándékától függjön, hanem pontosan meghatározott jogi normatívákra van szükség. Képesnek kell lenniük arra, hogy kezdeményezéseket tegyenek, illetve válaszokat és információkat fogadjanak azokon a területeken, amelyeken kikérik a véleményüket, és az 5. Európai Integrációs Fórumon tett észrevételek alapján úgy tűnik, hogy ez nem általános gyakorlat. Olyan, reprezentatív szerveknek kell lenniük, amelyeket egyértelműen bevándorlók vezetnek, és amelyek elegendő pénzügyi támogatással rendelkeznek. (32) Az EGSZB hangsúlyozza, hogy biztosítani kell a szervezetek reprezentativitását és a nők részvételét.

5.16 A vélemény kidolgozása során, 2011. március 30-án az EGSZB és a valenciai regionális kormányzat szervezésében meghallgatásra került sor Valenciában a helyi és regionális igazgatás, illetve a civil szervezetek közötti együttműködésről. A különböző felszólalások során ismertették Róma (Olaszország), Flandria régió (Belgium), Strasbourg (Franciaország), Dublin (Írország), Hessen (Németország), Aarhus (Dánia) és Valencia (Spanyolország) konzultációval és részvétellel kapcsolatban szerzett tapasztalatait. Ebbe a véleménybe számos, az ülésen megvitatott tapasztalatot és nézetet beépítettünk. Mellékletként csatolunk egy beszámolót is.

5.17 Az EGSZB úgy véli, hogy a helyi és regionális önkormányzatoknak meg kell könnyíteniük, hogy a bevándorló hátterű személyek gyakorolhassák gyülekezési jogukat, mivel a nemzeti jogszabályok korlátozott állampolgári státuszt biztosítanak a harmadik országbeli állampolgároknak (a politikai részvételi jog szavazati jog formájában nincs kellőképpen és egyenlő módon elismerve). Az egyesületek fokozzák a szervezett részvételt, erősítik a szolidaritási hálókat, javítják a polgárok beilleszkedésének és jó közérzetének feltételeit, és végső soron az egész közösségnek hasznára válnak.

5.18 A helyi és regionális önkormányzatoknak elő kell mozdítaniuk a szerveződések – különösen a bevándorlói szervezetek – kialakítását, és támogatniuk kell őket technikai erőforrásokkal (tanácsadás a szervezet vezetésével, a demokratikus, gazdasági, pénzügyi és kommunikációs irányítással kapcsolatban; kapacitásépítő intézkedések és vezetői képességek fejlesztése, különösen a bevándorló nők számára; a fórumok és hálózatok élénkítése, a bevált gyakorlatok cseréje stb.); pénzügyi erőforrásokkal (támogatások, megállapodások vagy szolgáltatásnyújtási szerződések odaítélése) és tárgyi erőforrásokkal (infrastruktúra a szervezetek számára: helyiségek és alapvető erőforrások a tevékenységek végzéséhez), különösen az e-befogadásra irányuló lépések esetében.

5.19 A helyi és regionális önkormányzatoknak elő kell segíteniük a bevándorlók tagként vagy vezetőként való bevonását a civil társadalmi szervezetekbe. Különösen fontosak a helyi lakosok egyesületei, az oktatási intézményekben működő szülői munkaközösségek, a női szervezetek, a kulturális, sport- és szabadidős egyesületek, a vallási közösségek, valamint a szakszervezetek és az üzleti szervezetek. Európában nagy hagyománya van annak, hogy a szakszervezetekben tagként tevékenykednek a bevándorló hátterű munkások. A szakszervezeti tagok etnikai és kulturális szempontból igen sokféle rétegből kerülnek ki, és a szakszervezetek jelentős szociális közvetítő szerepet játszanak.

5.20 Elő kell mozdítani a bevándorlók szervezetei és a szervezett civil társadalom többi része közötti kapcsolatokat is, elősegítve a valamennyi polgárt érintő közös társadalmi célokon (oktatás, foglalkoztatás, lakhatás, várostervezés és -fejlesztés) alapuló hálózatok kialakítását. Az önkéntesség európai éve lehetőség a szervezetek elismerésére és segítésére.

5.21 Ez az EU-ban számos különböző formát ölthet: konzultációs platformok és tanácsok, kerekasztalok stb. A közpolitikával foglalkozók III. integrációs kézikönyve szerint a párbeszéd-platform olyan civil tér, ahol „nyílt és tiszteletteljes véleménycsere kezdődhet a bevándorlók között, a többi lakóval vagy a kormányzati szervekkel”. A cél az, hogy a résztvevők közös megítélést és kölcsönös bizalmat alakíthassanak ki.

5.22 Az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Integrációs Fórumnak hálózatban kell működnie az EU-ban létező konzultatív tanácsokkal és fórumokkal. A helyi és regionális fórumoknak a tagállamok szintjén is hálózatokat kell létrehozniuk. (Nagyon érdekes Dánia esete, ahol az ország etnikai kisebbségeinek tanácsa 42 helyi fórum által választott 14 tagból áll.)

5.23 Az EGSZB szeretné elősegíteni, hogy az európai városok demokratikusabbak legyenek, ösztönözve a városi lakhelyhez kötődő egységes polgárságot („urbánus polgárság”, a rotterdami polgármester-helyettes szavaival élve), szem előtt tartva, hogy a város a legfontosabb olyan helyszín, ahol igen különböző emberek között alakul ki az odatartozás közös érzése. A bevándorlók nagy része jobban azonosul a várossal, ahol él, mint az állammal. A város az a hely, ahol az emberek leginkább megosztják problémáikat, elképzeléseiket és álmaikat.

6. Az Európai Integrációs Alap

6.1 Az 5. Európai Integrációs Fórum az Európai Bizottság által végzett félidei kiértékelés kapcsán megvitatta az Alap működését. A megállapításokkal összhangban az EGSZB a következőket javasolja: 6.1.1 Az Alapról szóló határozat 10. pontjában szereplő együttműködési elvnek prioritást kell kapnia. A tagállamoknak ezért a nemzeti szintű többéves programnak és az Alap országos felhasználásának a kidolgozásába, végrehajtásába és (utólagos) kiértékelésébe be kell vonniuk a regionális és helyi önkormányzatokat és a civil társadalmat képviselő szervezeteket. 6.1.2 Az Alap jelenlegi szabályai és eljárásai meglehetősen bonyolultak, és olyan adminisztratív terhet jelentenek, amely megnehezíti mind a civil társadalom, mind pedig a regionális és helyi önkormányzatok finanszírozását. (33) Az EGSZB azt ajánlja, hogy ezeket a szabályokat – különösen a hozzáférés, a társfinanszírozás, az átláthatóság és a személyek kritériumait illetően – az Európai Integrációs Fórummal együttműködve, az együttműködés elvével összhangban vizsgálják felül. Az EGSZB úgy véli, hogy annak érdekében, hogy az Alap hozzáadott értéket nyújtson, minden finanszírozott projektnek garantálnia kell a legelső közös alapelv érvényesülését, vagyis azt, hogy „az integráció kétirányú folyamat”.

Kelt Brüsszelben, 2011. július 13-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) HL C 48., 2011.2.15., 6. o.

(2) EGSZB-vélemény a migrációról; a Hivatalos Lapban még nem jelent meg.

(3) HL C 125., 2002.5.27., 112. o.

(4) 14615/04. sz. tanácsi dokumentum: A Tanács és a tagállamok képviselői által 2004. november 19-én elfogadott közös alapelvek.

(5) COM(2005) 389 végleges. A harmadik országok állampolgárainak az Európai Unióban történő beilleszkedése keretrendszerének közös programja.

(6) HL C 347., 2010.12.18., 19. o.

(7) R. Gropas and R. Zapata-Barrero (2011) Active immigrants in multicultural contexts: democratic challenges in Europe [Aktív bevándorlók multikulturális környezetben: demokratikus kihívások Európában], in A. Triandafyllidou, T. Modood, és N. Meer: European Multiculturalism(s): Cultural, religious and ethnic challenges [Európai multikulturalizmus(ok): Kulturális, vallási és etnikai kihívások]. Edinburgh: Edinburgh University Press.

(8) HL C 208., 2003.9.3., 76. o.

(9) Migrant Integration Policy Index III, 2011.

(10) HL C 318., 2006.12.23., 128. o.

(11) HL C 354., 2010.12.28., 16. o.

(12) Az EU Tanácsa, 13440/08, 2008. szeptember 24.

(13) Európai Szociális Charta: Torinó, 1961. október 18. Európa Tanács (Strasbourg). Felülvizsgált változat: Strasbourg, 1996. május 3., http://www.coe.int/t/dghl/monitoring/socialcharter/

(14) HL C 354., 2010.12.28., 59. o.

(15) HL C 27., 2009.2.3., 114. o.

(16) A stockholmi program – A polgárokat szolgáló és védő, nyitott és biztonságos Európa (HL C 115., 2010.5.4., 1. o.). 6.1.5. pont.

(17) Konzultáció a bevándorlókkal a nemzeti szakpolitikák javítása céljából; Migration Policy Group.

(18) 2010. április 15–16.

(19) HL C 347., 2010.12.18., 19. o. és HL C 354., 2010.12.28., 16. o.

(20) HL C 48., 2011.2.15., 6. o.

(21) A Helyi Önkormányzatok Európai Chartáját az Európa Tanács Miniszteri Bizottsága 1985 júniusában fogadta el. A tagok számára aláírásra 1985. október 15-én, az Európa Tanács Helyi és Regionális Önkormányzatok Kongresszusa (CLRAE) 20. ülésének első napján nyitották meg.

(22) Egyezmény a külföldiek helyi közéletben való részvételéről. Strasbourg, 1992. 02. 5.

(23) Az emberi jogok városokban való védelméről szóló európai charta, 2000. 05. 18.

(24) Hozzájárulás a bevándorlók beilleszkedésével és a menedékkérők befogadásával kapcsolatos helyes kormányzáshoz, 2003.11.28.

(25) A Régiók Bizottsága véleménye: Közös bevándorláspolitika Európa számára (HL C 76., 2009.3.31., 34. o.).

(26) A Régiók Bizottsága véleménye: A migrációval kapcsolatos általános megközelítés megerősítése: az összehangolás, a koherencia és a szinergiahatások fokozása (HL C 211., 2009.9.4., 43. o.).

(27) HL C 208., 2003.9.3., 76. o.

(28) Kézikönyv az integrációról szakpolitikusok és szakemberek számára. Második kiadás, 2007. május.

(29) http://www.smart-cities.eu/.

(30) http://www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/culture/Cities/paperviarregio_en.pdf.

(31) Az Európa Tanács 144. számú egyezménye a külföldieknek a helyi közéletben való részvételéről (1992).

(32) „Consulting immigrants to improve national policies” [A bevándorlók véleményének kikérése a nemzeti politikák javítása érdekében]. Thomas Huddleston, Migration Policy Group.

(33) Lásd: S. Carrera és A. Faure Atger (2011): „Integration as a two-way process in the EU: Assessing the Relationship between the European Integration Fund and the Common Basic Principles on Integration, Executive Summary” [Integráció mint kétirányú folyamat az EU-ban: Az Európai Integrációs Alap és az integráció közös alapelvei közötti viszony felmérése / Vezetői összefoglaló], Centre for European Policy Studies (CEPS), Brüsszel. Elérhető a következő címen: http://www.ceps.eu/system/files/research_area/2011/02/CEPS_EIF_study_summary.pdf.