E rendelkezéssel összhangban ez a jelentés a biztosítási követelményekkel kapcsolatos kihívásokat mutatja be (amelyek némelyikét korábban dokumentálták), tartalmazza az uniós tagállamok – többek között a Covid19-világjárvány lehetséges hatásaira is kiterjedő – válaszainak általános összefoglalását, valamint további lépéseket javasol.

Egyes helyeken az uniós tagállamok a vízumkódex 48. cikke (3) bekezdésének d) pontja szerinti információcserét követően közösen kidolgozták azon „ajánlott biztosítótársaságok” jegyzékét, amelyek termékeit ellenőrizték a követelményeknek való megfelelés szempontjából. Eltekintve attól, hogy ez mindenki számára megkönnyíti az értékelési feladat elvégzését, a kérelmezőket ezzel abba az irányba próbálják terelni, hogy a felsorolt biztosítások közül válasszanak, következésképpen korlátozzák a bemutatott különböző biztosítási kötvények számát. Egyes helyeken az ilyen jegyzékek hasznos eszköznek bizonyultak, hiszen a biztosítótársaságok kérik a jegyzékbe való felvételüket (még ha nem is írnak elő ilyen hivatalos kérelmet), és arra törekednek, hogy ott is maradjanak. Az „ajánlott” biztosítások jegyzéke ráadásul a kérelmezőket is megnyugtathatja afelől, hogy megfelelő biztosítással rendelkeznek. A legtöbb helyen a – többek között az interneten is – rendelkezésre álló biztosítási kötvények száma miatt lehetetlennek tekintik az ilyen közös értékelést. A versenyszabályok tehát megakadályozzák, hogy a biztosítási kötvényeket elutasítsák azon az alapon, hogy azok nem szerepelnek az „ajánlott” biztosítások jegyzékében, ha azok eleget tesznek a vízumkódexben meghatározott kritériumoknak.

2.Jelenlegi helyzet: a kép nem egyértelmű

Az uniós tagállamok által szerzett tapasztalatok terén jelentős különbségek vannak, ami főként az egészségügyi rendszerek közötti különbségeknek tudható be. Mindenkinek biztosítják sürgősségi orvosi ellátást, a költségek fedezése másodlagos kérdés. Néhány uniós tagállamban a harmadik országokkal kötött kétoldalú megállapodások az egészségügyi ellátásra is kiterjednek, attól függetlenül, hogy az érintett személy rendelkezik-e vagy sem biztosítással. A helyzet attól függően is változik, hogy az egészségügyi ellátást magáncélú üzleti szerződés keretében vagy közvetlenül állami intézmények nyújtják, vagy a kettő ötvözete érvényesül, amikor is az állam a viszontbiztosító. A kifizetetlen egészségügyi számlák összegére vonatkozó tagállami becslések jelentősen eltérnek. Egyes uniós tagállamok jelentéktelennek tartják a problémát, és azt állítják, hogy „a vízumbirtokosok fedezik az egészségügyi kiadásaikat”, azonban bizonyítékkal nem szolgálnak. Más tagállamok szerint ez komoly problémát jelent, megjegyezve, hogy a 30 000 EUR összegű fedezeti küszöb nem elegendő.

Mivel a belépésnek nem feltétele a biztosítás megléte, és ezért azt a belépéskor nem is ellenőrzik, nincs bizonyíték arra, hogy a vízumbirtokosok minden egyes utazásuk alkalmával megfelelő biztosítással rendelkeznek.

Ezenkívül a rövid távú tartózkodásra jogosító vízummal rendelkezők kifizetetlen számláival kapcsolatos pontos adatok gyűjtése nehézségekbe ütközik, és úgy tűnik, hogy nem is állnak rendelkezésre ilyen adatok. A (harmadik országbeli állampolgárokat érintő) kifizetetlen számlákkal kapcsolatos okok tehát továbbra sem ismertek, és több szempontból is tisztázni kell a helyzetet, ideértve többek között a következőket:

-Mekkora a tartózkodásuk ideje alatt sürgősségi orvosi ellátásra szoruló, rövid távú tartózkodásra jogosító vízummal rendelkező azon személyek aránya, akik nem rendelkeznek biztosítással vagy elégtelen biztosítással rendelkeznek?

-Magyarázhatja vajon az a tény az elégtelen biztosítási fedezetet, hogy a jelenlegi jogalap nem határozza meg egyértelműen azokat a követelményeket, amelyek alapján a biztosítás megfelelőnek minősül?

-Valóban túl alacsony a fedezet mértéke (30 000 EUR), hogy minden költséget fedezzenek?

-Milyen okokból tagadják meg a biztosítótársaságok a felmerült egészségügyi költségek fedezését?

-Miért nem próbálják meg az egészségügyi intézmények behajtani a kifizetetlen összegeket? Vajon ennek oka az alacsony sikerarányban keresendő, vagy abban, hogy a központi hatóságok végül fedezik a tartozásokat?

További, ám jelentős problémát jelent, hogy nincs bizonyíték arra, hogy az egészségügyi ellátás terén másfajta problémák merülnének fel a vízumköteles harmadik országbeli állampolgárok esetében, mint azon harmadik országbeli állampolgárok esetében, akik vízummentesen utazhatnak az Unióba (lásd alább). Ezért erősen megkérdőjelezhető, hogy az utazók e két kategóriájára vonatkozó eltérő követelmények indokoltak-e.

Néhány uniós tagállam válaszában úgy érvel, hogy a követelmény az utazók védelmére szolgáló eszköznek is tekintendő abban az esetben, ha tartózkodásuk ideje alatt sürgősségi orvosi ellátásra szorulnának. Ezt a megfontolást azonban minden olyan harmadik országbeli állampolgár esetében alkalmazni kellene, aki az Unióba utazik.

3.A Covid19-világjárvány hatása

A Covid19-világjárvány és az ezt követő világszintű utazási korlátozások 2020. március végétől hirtelen és csaknem teljesen leállították a vízumügyintézéseket, és nagyon sok olyan vízumbirtokos tartózkodik az uniós tagállamokban, akik nem tudtak távozni a vízumuk lejártáig. A világjárvány továbbá arra is rávilágított, hogy sürgősen értékelni kell a biztosítások hatékonyságát, és a következő kérdéseket tették fel a tagállamoknak:

-Milyen hatása van a jelenlegi Covid19-világjárványnak? Észleltek bármilyen változást ezen időszak alatt a kifizetetlen egészségügyi számlák tekintetében? Amennyiben ilyen adatok még nem állnak rendelkezésre, adják meg, hogy mikor tudnak ilyen adatokkal szolgálni.

-Az egészségbiztosítás és az egészségügyi ellátás kapcsán milyen rendelkezések vonatkoznak a rövid távú tartózkodásra jogosító vízummal rendelkező azon személyekre, akiknek a Covid19-világjárvány miatt 90 napnál hosszabb ideig kell a schengeni térségben maradniuk?

Az uniós tagállamok nagyon hasonló válaszokat adtak ezekre a kérdésekre: még túl korai eldönteni, hogy a világjárványnak volt-e bárminemű hatása, de a (vízumköteles vagy vízummentességet élvező) harmadik országbeli állampolgárságú utazók alacsony száma arra enged következtetni, hogy nem lesz semmilyen hatása. A legtöbb uniós tagállam nem követelte meg a tartózkodási idejüket nem önként túllépő személyektől, hogy biztosítást kössenek a meghosszabbított tartózkodásukra, és ebben az időszakban minden sürgősségi ellátást biztosítottak. A meghosszabbított tartózkodásuk során másfajta egészségügyi ellátásra szoruló személyeknek maguknak kellene fedezniük a költségeket.

2020 novemberéig az uniós tagállamok újra elkezdték feldolgozni a világszerte lecsökkent mennyiségű vízumkérelmeket, és felmerültek a Covid19-világjárványhoz közvetlenül kapcsolódó biztosítási szempontok. A 2020 áprilisában végzett szúrópróbaszerű ellenőrzések azt mutatják, hogy jelenleg több nagyobb biztosítótársaság is olyan konkrét záradékokat tartalmazó biztosítási kötvényeket kínál, amelyek a fedezetből kizárják a járvány vagy világjárvány kitöréséhez kapcsolódó egészségügyi költségeket, vagy csak részben fedezik azokat. Hasonló tendenciákról számoltak be az uniós tagállamok konzulátusai is.

III.Következő lépések

A jelenlegi biztosítási követelmény hatékonyságát illetően nem egyértelmű a kép. E jelentésből kitűnik, hogy hiányoznak a releváns és megbízható adatok, amelyek alapján a Bizottság teljeskörűen értékelni tudná a jelenlegi szabályok hatékonyságát. Számos bizonyíték van azonban arra, hogy a különböző szereplők kihívásokkal szembesülnek az intézkedések végrehajtása során, és már most meg lehet fogalmazni a következő következtetéseket: