[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 5.12.2006

COM(2006) 768 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

a 2003/96/EK tanácsi irányelv 19. cikkének (1) bekezdésével összhangban (a cseppfolyósított szénhidrogén (PB-gáz) ipari felhasználására megállapított adóról és a szénre megállapított adóról)

1. Bevezetés

Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003/96/EK tanácsi irányelv[1] (a továbbiakban: energiaadózási irányelv vagy irányelv) 19. cikke (1) bekezdésével összhangban, az irányelvben és különösen annak 5., 15. és 17. cikkében előírt rendelkezéseken kívül a Tanács egyhangúlag, a Bizottság javaslatára eljárva bármely tagállam számára (amely kérelmezte) engedélyezheti további adómentességek vagy adókedvezmények bevezetését meghatározott politikai megfontolásokból.

A Bizottság megvizsgálja a kérelmet. Ezt követően vagy javaslatot terjeszt elő a Tanácsnak, vagy pedig tájékoztatja a Tanácsot azokról az indokokról, amelyek miatt ilyen intézkedés engedélyezését nem javasolja.

Az energiaadózási irányelvben 2006 végéig lejáró eltérések felülvizsgálatának tágabb keretében Görögország és Litvánia engedélykérelmet nyújtott be arra vonatkozóan, hogy az energiaadózási irányelv néhány rendelkezésétől bizonyos energiatermékek tekintetében eltérhessenek. Ezeket a leveleket az Adóügyi és Vámuniós Főigazgatóságon vették nyilvántartásba[2].

E közlemény célja a Tanács tájékoztatása azokról az indokokról, amiért a Bizottság nem javasolja a kért engedélyezéseket.

2. Összefoglaló a kérelmekről

2.1. A görög kérelem

Görögország 0,29 eurónak megfelelő kedvezményes adókulcsot kíván alkalmazni 1000 kg ipari célokra használt cseppfolyósított szénhidrogénre (PB-gáz). Az alkalmazandó minimális adómérték (az energiaadózási irányelv 8. cikke alapján) 100 liter motor-tüzelőanyagként használt cseppfolyósított szénhidrogénre (PB-gáz) 41 EUR.

A görög hatóságok szerint az intézkedésnek két fő célkitűzése van. Az első célkitűzés az egyéb ásványi olajoknál környezetbarátabb üzemanyag használatának elősegítése, mivel ez a második legjobb, ugyanakkor átmeneti megoldás, figyelembe véve, hogy Görögországban még nem fejeződött be a földgázhálózat kiépítése. Ezzel összefüggésben a görög hatóságok hangsúlyozták a PB-gáz környezeti előnyeit. Az intézkedés másik célkitűzése a belföldi ipar versenyképességének megerősítése.

A kérelemben nem szerepel az eltérés megszüntetésének tervezett időpontja.

2.2. A litván kérelem

Litvánia az energiaadózási irányelv általános rendelkezéseiről, különösen a 2. cikk (1) bekezdésétől eltérve a szénre nem kíván adót kiszabni. Más szavakkal kifejezve Litvánia el kívánja halasztani a szén adóztatásának bevezetését.

A litván hatóságok szerint az intézkedés fő célkitűzése az ország távoli területein működő vállalkozások átszervezése és modernizálása, különösen azon vállalkozásokat illetően, amelyek tevékenységük során szenet használnak fel. A litván hatóságok szerint e célkitűzés elérése sok időbe telik, ezért szükséges elhalasztani a szén adóztatásának bevezetését. A litván hatóságok ezzel kapcsolatban kiemelték, hogy az intézkedés célkitűzése az, hogy az ország távoli területein elősegítse a gazdasági fejlődést. Ezen felül a litván hatóságok hangsúlyozták, hogy az egyre emelkedő olajárak mellett növekvő igény mutatkozik az alacsony költségű energiaforrások iránt, továbbá arra is rámutattak, hogy az Ignalina atomerőmű bezárása miatt a nemzeti energiarendszer jelenleg változóban van.

A kérelem szerint az eltérést 2009. december 31-ig kívánják fenntartani.

3. A kérelmek háttere

Az EU-ban az ásványi olajok – ideértve a cseppfolyósított szénhidrogént (PB-gáz) – adóztatását 1993 óta hangolják össze[3]. A közösségi jogszabályok meghatározzák a tüzelő- és fűtőanyagok használatának minimális adómértékeit. Az EU bizonyos kereskedelmi és ipari ágazatainak a harmadik országokkal szembeni versenyképessége kapcsán az energiaadózási irányelv 8. cikke jelentősen alacsonyabb minimum adómértékeket állapít meg az üzemanyag megfelelő célokra való felhasználása esetében. A belső piacon e minimum adómértékek célja, hogy a vállalkozások számára egyenlő feltételeket alakítsanak ki.

Ebben az összefüggésben Görögország számára kezdetben jóváhagyták a kedvezményes adómértékek és adómentesség alkalmazását az ipari célra felhasznált cseppfolyósított szénhidrogén (PB-gáz) esetében. 2001-ben ezt az engedélyt a Tanács utoljára hosszabbította meg 2006. december 31-ig, és ezen engedélyt később beültették az energiaadózási irányelv átmeneti intézkedéseibe.

Az energiaadózási irányelv elfogadásával a jövedéki adó szerkezetének összehangolását kiterjesztették az ásványi olajokon kívül – azonban azoknak közvetlen konkurenciát jelentő – egyéb energiatermékekre is, mint például a szénre. A cél az volt, hogy megszűnjön egyrészt az ásványi olajak és az egyéb, azoknak közvetlen konkurenciát jelentő és EU-szerte nem adóköteles energiatermékek közötti verseny torzulása, másrészt azon tagállamok energiafogyasztói közötti verseny torzulása, amelyek az ásványi olajoktól eltérő energiatermékeket adóztatják, illetve nem adóztatják (vö. az energiaadózási irányelv második preambulumbekezdésével).

Annak érdekében, hogy a tagállamok alkalmazkodni tudjanak az új helyzethez, és különösen az újonnan adóköteles termékek hirtelen árnövekedésének elkerülése érdekében, az energiaadózási irányelv számos (általános vagy országspecifikus) átmeneti időszakot adott meg. Ebben az összefüggésben, valamint konkrét helyzetét tekintve Litvánia engedélyt kapott a szén, a koksz és a lignit adókötelessé tételének elhalasztására 2007. január 1-ig.[4]

2006. júniusában a 2003/96/EK tanácsi irányelv II. és III. mellékletében előírt, 2006 végéig hatályos eltérések felülvizsgálatáról szóló közleményében[5] (a továbbiakban: a 2006-os közlemény) a Bizottság áttekintést adott az energiaadózási irányelvben foglalt sokoldalú rugalmasságról, továbbá különösen kiemelte számos termékspecifikus vagy felhasználóspecifikus lehetőség felvételének indokoltságát és magyarázatát. A Bizottság különösen azt hangsúlyozta, hogy az irányelv már megfelelő módon figyelembe veszi azokat a lehetséges versenyképességi korlátokat, amelyek az energiaadózás kapcsán jelentkezhetnek. A Bizottság e közleményében azt is kiemelte, hogy az irányelv rendkívüli fontosságot tulajdonít a szén adóztatásának.

4. A Bizottság értékelése

A Bizottság úgy véli, hogy Görögország és Litvánia kérelme főleg olyan érveket tartalmazott, amelyeket maga az irányelv már figyelembe vett. Ez az egyes termékek és felhasználások esetében különösen az adózás alkalmazási körére, a minimum adómértékekre, valamint a lehetséges eltérő adómértékekre utal. A közösségi jogalkotó – az EK-Szerződés 93. cikkében meghatározott eljárással összhangban cselekedve – a különböző kritériumok megállapítása során a hasonló érveket összehasonlította az energiaadózási irányelv 19. cikkének (1) bekezdésében egyaránt említett célkitűzésekkel és érdekekkel, különösen a belső piaccal és a torzulásoktól mentes versennyel, valamint a Közösség környezetvédelmi és energiapolitikájával kapcsolatos érdekekkel.

Az irányelv elfogadása során a közösségi jogalkotó a versenyképességi szempontokat megfelelően figyelembe vette. E szempontok elsősorban a minimum adómértékek termék és felhasználás alapján való megállapítását befolyásolták. Ezenfelül az irányelv számos olyan lehetőséget tartalmaz, amelyekkel a tagállamok kizárólag az irányelv alapján különböző okok – például az egyes esetekben felmerülő versenyképességi aggályok – miatt további megkülönböztetéseket tehetnek az adómértékek között. A legtöbb esetben a minimum adómértékeket be kell tartani annak érdekében, hogy a belső piacon működő vállalkozások számára egyenlő feltételeket biztosítsanak. E minimum alatti szintek a vállalati felhasználók esetében az irányelv 17. cikkének (2)–(4) bekezdésében foglalt szigorú feltételekkel összhangban alkalmazhatók. Az egyik ilyen feltétel az, hogy e minimumokkal elérendő környezetvédelmi hatásokat más módon biztosítják.

Az irányelv 8. cikkének alkalmazási körén belül alkalmazandó minimum adómértékeket, amelyek a 7. cikk (1) bekezdésében rögzített szinteknél alacsonyabbak, ebben az összefüggésben kell figyelembe venni. A Görögország által saját iparának versenyképes helyzetére tett utalása tehát nem tükröz meghatározott politikai megfontolást az irányelv 19. cikke értelmében. A Görögország által javasolt, versenyképességi okokból történő korlátlan eltérés tehát nem fogadható el.

Ebben az összefüggésben az sem helyénvaló, hogy korlátozott ideig érvényes további eltéréseket hagyjanak jóvá. Görögország számára már elegendő idő állt rendelkezésre ahhoz, hogy a PB-gázra vonatkozó minimum adómértékekhez igazodjon, mivel a tüzelőanyagok bizonyos ipari és kereskedelmi célokra való használatának harmonizált minimum adómértékei 1993 óta léteznek, és ezek valamennyi tagállamban alkalmazandók. Ebben az összefüggésben Görögország nem hivatkozott olyan érvre, amelyet az energiaadózási irányelv 19. cikke értelmében figyelembe kell venni.

A PB-gázzal kapcsolatban a Görögország által említett környezetvédelmi szempontok tekintetében a Bizottság szeretne rámutatni arra, hogy tudomása szerint a gázhálózat kiépítése valójában már részben befejeződött, különösen Görögország leginkább iparosított területein. A PB-gáz esetében a túl kedvező adóügyi megítélés, különösen a tagállam által tervezett tulajdonképpeni mentesség a felhasználókat elriasztaná a földgázra való áttéréstől, amely legalább annyira környezetbarát, mint a PB-gáz. Ez rontaná az e két tüzelőanyag közötti versenybeli viszonyt, amelyet a Tanács az energiaadózási irányelv 8. cikkében rögzít. E versenybeli viszonyt más hasonló viszonyokkal együtt a Tanács szándékosan állapította meg az EK-Szerződés 93. cikkében foglalt eljárással összhangban eljárva. Amennyiben valamely tagállam másként értékeli ezt a viszonyt, az nem jelent meghatározott politikai megfontolást az energiaadózási irányelv 19. cikke értelmében.

A Litvánia által benyújtott kérelem tekintetében mindenekelőtt azt kell megemlíteni, hogy az energiaadózási irányelv a jövedéki adó harmonizációját szándékosan terjesztette ki a szénre (vö. fentebb). Ezt a különböző tüzelőanyagok közötti verseny szempontja mellett a környezetvédelem szükségessége is igazolja; ez olyan szempont, amelyet az energiaadózási irányelv minden egyes energiatermék tulajdonságainak megfelelően figyelembe vesz. Ezzel kapcsolatban az irányelv kifejezettem megemlíti a Szerződés 6. cikkét, amely előírja, hogy a környezetvédelmet be kell illeszteni más közösségi politikák meghatározásába és végrehajtásába (hatodik preambulumbekezdés). Ezenkívül említi a Közösség által ratifikált Kiotói Jegyzőkönyvet[6], valamint emlékeztet arra, hogy az energiatermékek és a villamos energia adóztatása egyike azon rendelkezésre álló eszközöknek, amelyek révén a Jegyzőkönyv célkitűzései megvalósíthatók (hetedik preambulumbekezdés). Az energiaadózási irányelv hatálya alá tartozó fő tüzelőanyag-kategóriák közül azonban a szén esetében legmagasabb a CO2 kibocsátás.

E körülmények között Litvánia kérelme nem fogadható el, mivel általánosságban a versenyképességgel kapcsolatos aggodalmakon alapul. Az energiaadózási irányelv szándékosan integrálta rendszerébe a szenet, pontosan a versennyel kapcsolatos okok miatt, miközben a fent részletezett különböző differenciálásról is rendelkezett. Az ilyen jellegű aggodalmak nem minősülnek az energiaadózási irányelv 19. cikke értelmében vett meghatározott politikai megfontolásnak.

A fentiekből ugyanúgy következik, hogy a szén kedvező adóügyi megítélése nem indokolt környezetvédelmi szempontból sem – amelyet a 19. cikk érelmében szintén figyelembe kell venni.

A fenti következtetéseket támasztja alá Litvánia azon érve is, hogy a szén esetében kevésbé emelkednek az energiaárak, mint az olyan környezetbarátabb tüzelőanyagok esetében, mint például a földgáz.

Ezen felül helyénvaló a Litvánia által benyújtott néhány további érvvel is foglalkozni.

Litvánia kérelmét úgy is lehet értelmezni, hogy azt a szénre vonatkozó mentesség átmeneti jellegű intézkedésként való meghosszabbítása motiválja.

Ebben a tekintetben hangsúlyozni kell, hogy Litvánia engedélyt kapott az eltérésre, így lehetővé vált számára, hogy 2007. január 1-ig a szén, a koksz és a lignit vonatkozásában adómentességet adjon[7], ami teljes mértékben összhangban állt az EU-csatlakozás előtt benyújtott kérelemével az újonnan elfogadott irányelvből eredő átmeneti időszakoknak a csatlakozó tagállamok számára történő engedélyezése keretében[8]. Az átmeneti időszakok célja az volt, hogy az érintett tagállamok számára lehetővé tegye, hogy megbirkózzanak az irányelv által bevezetett új követelményekkel. Ebben a tekintetben a Tanács úgy találta, hogy a 2003/96/EK irányelvben meghatározott minimum mértékek alkalmasak arra, hogy komoly gazdasági és társadalmi nehézségeket teremtsenek, ezért szükség van az átmeneti időszakokra (vö. a 2004/74/EK irányelv második és harmadik preambulumbekezdésével).

Litvánia kérelmével összhangban a 2004/74/EK irányelv szerinti átmeneti időszak odaítélése során különösen azt a szempontot vették figyelembe, amelyre Litvánia jelenleg hivatkozik. E szempont azt az átmenetet érinti, amelyre a litván energiaágazatnak az Ignalina atomerőmű leszerelését követően van szüksége. Erre vonatkozóan Litvánia kérelmezte az eltérést, majd erre engedélyt is kapott, minélfogva adómentességet adhat a földgáz és a villamos energia esetében 2010. január 1-ig, az Ignalina atomerőmű leszerelési programjával összhangban.

Mivel a 2004/74/EK irányelv elfogadása során alaposan figyelembe vették ezeket a szempontokat, a Bizottság a jelenlegi összefüggésben nem tud semmilyen meghatározott politikai megfontolást azonosítani.

Végül a Bizottság nem tudja elfogadni a Litvánia által előterjesztett, regionális politikára vonatkozó érvet.

Erre vonatkozóan a Bizottság megjegyzi, hogy a 2004–2006 közötti időszakra odaítélt eltérés célja nem az ország távoli területein működő vállalkozások átszervezése és modernizálása volt, így ezen a címen nincs lehetőség az eltérés „meghosszabbítására”.

Az említett célkitűzés önmagában olyan megalapozott politikai megfontolásként sem elfogadható, amely az energiaadózási irányelv 19. cikkében előírt engedély alapjául szolgálna. Eltekintve attól a ténytől, hogy a tervezett kedvező adóügyi megítélés nem is korlátozódik bizonyos régiókra, a szén esetében tett kivétel nem tűnik arányos megoldásnak az ilyen politikai célkitűzés esetében. A meghatározott tevékenységeknek nyújtott megfelelő közvetlen támogatással[9] ellentétben a szénre vonatkozó adómentesség nem a különféle esetekben felmerülő megfelelő szükségleteket célozná, hanem különbségtétel nélkül fedné le a szénfelhasználást, miközben szükségtelenül aláásná az adózás egyik legfőbb célkitűzését, konkrétan az olyan ösztönzők kialakítását, amelyek fejlettebb energiahatékonysághoz és fokozottabb környezetvédelemhez vezetnek. Ezen felül a Bizottság ismét emlékeztet arra, hogy az energiaadózási irányelv olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyek az adózás tekintetében lehetővé tesznek bizonyos engedményeket, és amelyek egyúttal megőrzik az irányelv által megvalósítandó környezetvédelmi célkitűzéseket (vö. az irányelv 17. cikkének (2)–(4) bekezdésével).

5. Következtetések

A fenti szempontok alapján a Bizottság véleménye az, hogy az előterjesztett politikai megfontolások nem igazolják a kért engedélyeket, amelyek az energiaadózási irányelv néhány kulcsfontosságú rendelkezésétől való eltéréshez vezetnének. Tekintettel az energiaadózási irányelv feltételeire – ide értve az abban foglalt különféle lehetőségeket is – a kérelmeket alátámasztó versenyügyi aggályok nem tekinthetők a 19. cikk értelmében vett meghatározott politikai megfontolásoknak. A benyújtott kérelmek egyes szempontjai ellentmondanak az irányelv rendelkezéseit alátámasztó célkitűzéseknek és érdekeknek, amelyeket szintén a 19. cikk említ. A szén esetében tett kivétel nem arányos válasz a Litvánia által előterjesztett szerkezetátalakítási és modernizációs célkitűzésekre.

Nem soroltak fel olyan okokat sem, amelyek a 19. cikk szerint indokolnák az eltérések átmeneti intézkedésként való engedélyezését.

Következésképpen a Bizottság nem javasolja a kért engedélyek megadását.

[1] A Tanács 2003. október 27-i 2003/96/EK irányelve az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről (HL L 283., 2003.10.31., 51. o.; a legutóbb a 2004/74/EK és a 2004/75/EK irányelvvel (HL L 157., 2004.4.30., 87. o., ill. 100. o.) módosított irányelv.)

[2] 2006. október 13-án (Görögország esetében) és 2006. szeptember 29-én (Litvánia esetében).

[3] A Tanács 1992. október 19-i 92/81/EGK irányelve az ásványolajok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról (HL L 316., 1992.10.31.); az irányelvet, valamint az ásványolajok jövedékiadó-mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19-i 92/82/EGK tanácsi irányelvet a 2003/96/EK tanácsi irányelv 2003. december 31-ével hatályon kívül helyezte.

[4] Vö. a Tanács 2004. április 29-i 2004/74/EK irányelvével, HL L157., 87.o.

[5] A 2003/96/EK tanácsi irányelv II. és III. mellékletében előírt, 2006 végéig hatályos eltérések felülvizsgálatáról szóló bizottsági közlemény (COM(2006) 342., 2006. június 30.)

[6] A Tanács 1993. december 15-i 94/69/EK határozata az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozási keretegyezményének megkötéséről, HL L 33., 1994.2.7., 11. o.

[7] A Tanács 2004. április 29-i 2004/74/EK irányelve a 2003/96/EK irányelvnek az energiatermékek és a villamos energia vonatkozásában egyes tagállamok részére az ideiglenes adómentesség vagy kedvezményes adómérték alkalmazásának lehetősége tekintetében történő módosításáról (HL L 157., 2004.4.30., 87. o.).

[8] A Tanács 2004. január 28-i irányelvjavaslata a 2003/96/EK irányelvnek az energiatermékek és a villamos energia vonatkozásában egyes tagállamok részére az ideiglenes adómentesség vagy kedvezményes adómérték alkalmazásának lehetősége tekintetében történő módosításáról. COM(2004) 42

[9] A támogatás természetesen az állami támogatások terén alkalmazandó szabályok hatálya alá tartozik.