29/2008/EK KÖZÖS ÁLLÁSPONT

a Tanács által 2008. december 9-én elfogadva

a hajótulajdonosok tengeri biztosítási kárigényre vonatkozó biztosításáról szóló, …-i 2008/…/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadására tekintettel

(EGT-vonatkozású szöveg)

(2008/C 330 E/02)

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),

a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (3),

mivel:

Ezen irányelv rendelkezéseinek be nem tartását ki kell küszöbölni. Már a kikötő szerint illetékes állam általi ellenőrzésről szóló, …-i 2008/…/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (átdolgozás) (5) rendelkezik a hajók fedélzeten tartandó bizonyítványok hiánya esetén történő visszatartásáról. Helyénvaló azonban lehetőséget teremteni a biztosításról szóló igazolással a fedélzeten nem rendelkező hajók kiutasítására. A kiutasítás módozatainak lehetővé kell tenniük a helyzet ésszerű határidőn belüli orvoslását.

ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:

1. cikk

Tárgy

Ez az irányelv meghatározza a hajótulajdonosok tengeri biztosítási kárigényre vonatkozó biztosításával kapcsolatos kötelezettségeinek egyes szempontjaira alkalmazandó szabályokat.

2. cikk

Hatály

(1) Ezt az irányelvet a 300 vagy ennél nagyobb bruttó tonnatartalmú hajókra kell alkalmazni.

(2) Ezen irányelv nem alkalmazandó a hadihajókra, a haditengerészeti kisegítő hajókra és a tagállamok tulajdonában lévő vagy általuk üzemeltetett egyéb, nem kereskedelmi jellegű közszolgálati célra használt hajókra.

(3) Ez az irányelv nem érinti az érintett tagállamokban hatályban lévő és a mellékletben felsorolt eszközök által létrehozott rendszereket.

3. cikk

Fogalommeghatározások

Ezen irányelv alkalmazásában az alábbi fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

„biztosítás”: önrészes vagy önrész nélküli biztosítás, amely magában foglalja például a kölcsönös biztosító (P&I) klubok nemzetközi csoportjának tagjai által jelenleg kínált felelősségbiztosítás-típust, továbbá más hatékony biztosítási formákat (ideértve az igazolt önbiztosítást is), és a hasonló fedezeti feltételeket nyújtó pénzügyi biztosítékokat;

c)

4. cikk

A tengeri biztosítási kárigényekre vonatkozó biztosítás

(1) Minden tagállam megköveteli, hogy a lobogója alatt hajózó hajók tulajdonosai e hajókra biztosítással rendelkezzenek.

(2) Minden tagállam megköveteli, hogy a saját lobogójától eltérő lobogó alatt hajózó hajók tulajdonosai érvényes biztosítással rendelkezzenek, amikor e hajók belépnek a tagállam joghatósága alá tartozó kikötőbe. Ez nem zárja ki, hogy a tagállamok – a nemzetközi joggal összhangban – megköveteljék a felségvizeiken tartózkodó ilyen hajóktól az ennek a követelménynek való megfelelést.

(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett biztosítás az 1996. évi egyezmény szerinti korlátozásnak megfelelő tengeri biztosítási kárigényekre terjed ki. A biztosítás hajónkénti és káreseményenkénti összege egyenlő az 1996. évi egyezményben a felelősségkorlátozás tekintetében megállapított vonatkozó legnagyobb összeggel.

5. cikk

Ellenőrzés, megfelelés, a kikötőből való kiutasítás és a kikötőbe való belépés megtagadása

(1) Minden tagállam gondoskodik arról, hogy a joghatósága alá tartozó kikötőben tartózkodó hajónak a 2008/…/EK irányelvvel összhangban történő ellenőrzése során ellenőrizzék azt is, hogy a 6. cikkben említett igazolás a fedélzeten található-e.

(2) Amennyiben a 6. cikkben említett igazolás nincs a fedélzeten, és a biztonsági kérdéseket érintő esetekben a hajók visszatartását elrendelő 2008/…/EK irányelv sérelme nélkül az illetékes hatóság a hajóra vonatkozóan kiutasítási végzést bocsáthat ki, amelyről a Bizottságot, a többi tagállamot és az érintett lobogó szerinti államot is köteles értesíteni. Az ilyen kiutasítási végzés kibocsátásának eredményeképpen minden tagállam megtagadja e hajótól a kikötőibe való belépést mindaddig, amíg a hajótulajdonos a 6. cikkben említett igazolásról értesítést nem küld.

6. cikk

A biztosításról szóló igazolás

(1) A 4. cikkben említett biztosítás meglétét a biztosítás nyújtója által kibocsátott egy vagy több igazolással kell bizonyítani, és az igazolást a hajó fedélzetén kell tartani.

(2) A biztosító által kiállított igazolásoknak a következő információkat kell tartalmazniuk:

c)

(3) Ha az igazolásokon használt nyelv nem angol, francia vagy spanyol, akkor a szövegnek tartalmaznia kell a fenti nyelvek egyikére történő fordítást is.

7. cikk

Szankciók

A 4. cikk (1) bekezdése alkalmazásában a tagállamok szankciórendszert alakítanak ki az ezen irányelv értelmében elfogadott nemzeti jogszabályaik megsértésének esetére, és meghoznak minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy e szankciókat alkalmazzák. Az előírt szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.

8. cikk

Jelentés

A Bizottság ezen irányelv alkalmazásáról háromévenként, és első alkalommal 2015. január 1-je előtt jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé.

9. cikk

Átültetés

(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2012. január 1-je előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.

Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.

(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.

10. cikk

Hatálybalépés

Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.

11. cikk

Címzettek

Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

(1) HL C 318., 2006.12.23., 195. o.

(2) HL C 229., 2006.9.22., 38. o.

(3) Az Európai Parlament 2007. március 29-i véleménye (HL C 27. E, 2008.1.31., 166. o.), a Tanács 2008. december 9-i közös álláspontja és az Európai Parlament …-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

(4) HL L 255., 2005.9.30., 11. o.

(5) HL L …

A TANÁCS INDOKOLÁSA

I. BEVEZETÉS

A Bizottság a harmadik tengeri közlekedési biztonsági csomag egyik javaslataként 2006. január 31-én benyújtotta a hajótulajdonosok polgári jogi felelősségéről és az általuk nyújtandó pénzügyi biztosítékokról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvjavaslatot (1).

Az Európai Parlament 2007. március 29-én megszavazta az első olvasat során kialakított véleményét (2).

A Tanács 2008. október 9-én politikai megállapodást ért el a hajótulajdonosok tengeri biztosítási kárigényre vonatkozó biztosításáról szóló irányelvtervezetről. A jogi-nyelvi ellenőrzést követően a Tanács 2008. december 9-én elfogadta közös álláspontját a Szerződés 251. cikkének megfelelően.

Munkája során a Tanács figyelembe vette az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (3) és a Régiók Bizottsága (4) véleményét is.

II. A KÖZÖS ÁLLÁSPONT ELEMZÉSE

Általános észrevételek

A hajótulajdonosok polgári jogi felelősségéről és az általuk nyújtandó pénzügyi biztosítékokról szóló, a Bizottság által 2006 elején benyújtott irányelvjavaslat a harmadik tengeri közlekedési biztonsági csomag része. A javaslat célja a hajótulajdonosok felelősségi rendszerének és a kapcsolódó felső összeghatároknak a közösségi szintű harmonizálása, valamint egy kötelező biztosítási rendszer és a tengerészek magára hagyása esetében alkalmazandó pénzügyi biztosítékok bevezetése.

Bár a Tanács egyetért a bizottsági javaslat azon célkitűzésével, amely a hajók üzemeltetéséből eredő károkat elszenvedők érdekeinek hatékonyabb védelmére törekszik, azonban úgy véli, hogy a javaslat több olyan rendelkezése, amely ugyanarra a kérdésre a nemzetközi kötelezettségekkel párhuzamosan saját közösségi szabályokat hoz létre, ellentmondásos helyzethez vezetne, és a fent említett célkitűzés tekintetében ellentétes hatású volna. Ez különösen igaz a felelősségi rendszerrel és a tengerészekre vonatkozó intézkedésekkel kapcsolatos rendelkezésekre. Az IMO-egyezmémy megerősítését kötelezővé tevő, javasolt rendelkezések nem elfogadhatók a tagállamok számára, elsősorban alkotmányos okokból. Ezenfelül a Tanács néhány rendelkezést – különösen az igazolások kiadását és ellenőrzését érintő rendelkezéseket – nem tekint helyénvalónak, mivel azok szükségtelen adminisztratív terhet jelentenének.

A Tanács közös álláspontja egyértelműen hozzáadott értékkel bíró, jelenleg sem nemzetközi, sem közösségi szinten nem létező rendelkezések kialakítására törekszik. Ezért a hajótulajdonosok tekintetében olyan biztosítási kötelezettség bevezetésére összpontosít, amelynek szintje követi a tengeri biztosítási kárigény tekintetében fennálló felelősség korlátozásáról szóló, az 1996. évi jegyzőkönyvvel módosított egyezményben (LLMC 96) megállapított felső határértékeket. Meghatározza az e kötelezettség végrehajtására szolgáló intézkedéseket, amelyek értelmében ellenőrizni kell az e célból a hajó fedélzetén tartott igazolást, továbbá szankciókat állapít meg az irányelv be nem tartása esetére.

A Tanács közös álláspontja így – átszövegezve azt, illetve a szöveg több részének törlésével – nagymértékben módosítja az eredeti bizottsági javaslatot. Ez azt jelenti, hogy a Tanács nem fogadott el minden módosítást, amelyet az Európai Parlament első olvasatban elfogadott véleményébe ezen törölt részekhez kapcsolódóan vezetett be.

A közös állásponttal párhuzamosan az Európai Unió tagállamai kormányképviselőinek nyilatkozata (5) megerősíti kötelezettségvállalásukat arra, hogy mindent megtesznek a tengeri közlekedés biztonságáról szóló nemzetközi egyezmények, a lobogó szerinti állammal szembeni kötelezettségekkel kapcsolatos IMO-szabályozás, valamint az IMO-audit gyors és hatékony végrehajtásának érdekében.

Kulcsfontosságú szakpolitikai kérdések

i. A tengeri biztosítási kárigényekre vonatkozó kötelező biztosítás

A Tanács követi a Bizottság azon javaslatát, amely biztosítási kötelezettséget vezet be a valamely tagállam lobogója alatt hajózó hajók, valamint a más tagállam lobogója alatt hajózó hajók tulajdonosai számára. Ez utóbbit illetően a Tanács közös álláspontja úgy rendelkezik, hogy e kötelezettség akkortól áll fenn, amikor a hajó belép a tagállam joghatósága alá tartozó kikötőbe, vagy amennyiben a tagállam úgy határoz, amikor a hajó a felségvizein tartózkodik.

A Tanács – a biztosítási fedezet általános, harmonizált szintjének meghatározása érdekében – közös álláspontjában az LLMC 96-ban megállapított felső összeghatárokat alkalmazza a biztosítás hajónkénti és káreseményenkénti összegeként. A közös álláspontban használt „biztosítás” kifejezés nagyrészt az IMO A.898(21) határozatában („Iránymutatások a hajótulajdonosok tengeri biztosítási kárigényekhez kapcsolódó felelősségéről”) szereplő fogalommeghatározáson alapul.

ii. Ellenőrzés, megfelelés és szankciók

A közös álláspont, ellenőrizendő, hogy a hajótulajdonosok eleget tesznek-e biztosítási kötelezettségüknek – a kikötő szerint illetékes állam általi ellenőrzésről szóló irányelvvel összhangban – a kikötő szerint illetékes állam által végzendő ellenőrzésről rendelkezik. E célból a hajó fedélzetén kell tartani a biztosító által kiállított egy vagy több igazolást. Az igazolásra vonatkozó, a közös álláspontban szereplő előírások nagyrészt az eredeti bizottsági javaslaton alapulnak.

A Tanács fontosnak véli, hogy külön szankciók lehetőségét irányozza elő arra az esetre, ha az igazolás nincs a fedélzeten. Az érintett hajónak a kikötő szerint illetékes állam általi ellenőrzésre vonatkozó szabályok szerinti visszatartásának sérelme nélkül, a hajót ki lehet utasítani a kikötőből, és nem léphet be a tagállamok kikötőibe mindaddig, amíg nem orvosolja a helyzetet. A közös álláspont tartalmaz egy, a tagállamok lobogó szerinti állam mivoltukból eredő kötelezettségükhöz kapcsolódó általános rendelkezést is az irányelv be nem tartása esetére megállapítandó szankciókról.

iii. Kapcsolat a felelősségről és kártalanításról szóló egyéb eszközökkel létrehozott rendszerekkel

A bizottsági javaslatot követve a Tanács közös álláspontjában úgy rendelkezik, hogy az irányelv nem érinti a más nemzetközi egyezmények – nevezetesen a CLC-egyezmény, HNS-egyezmény, a bunkerolaj-egyezmény és a hajóroncsok eltávolításáról szóló egyezmény –, valamint az athéni egyezményt a közösségi jogba átültető rendelet értelmében létrehozott rendszereket.

III. ÖSSZEGZÉS

A Tanács úgy véli, hogy közös álláspontja a hajók üzemeltetéséből eredő károkat elszenvedők hatékonyabb kártalanításához, és a követelményeket nem teljesítő hajók kitiltásához hozzájáruló eszköz.

A Tanács tudomásul veszi – a harmadik tengeri közlekedési biztonsági csomagról folytatott tárgyalások keretében – az Európai Parlamenttel a javaslattal kapcsolatban már megtörtént kapcsolatfelvételt. Várakozással tekint a szövegről való gyors megállapodás elé, amely lehetővé teszi az irányelv mielőbbi elfogadását.

(1) 5907/06.

(2) 7805/07 CODEC 277 MAR 20 ENV 171.

(3) CESE 1177/2006, 2006.9.13. (HL C 318., 2006.12.23., 195. o.).

(4) CdR 43/2006, 2006.6.15. (HL C 229., 2006.9.22., 38. o.).

(5) 15859/08 ADD 1.