Az uniós finanszírozású humanitárius tevékenységek továbbra is szem előtt tartják a fiúk és a lányok különös szükségleteit és sebezhetőségét, és védelmet biztosítanak számukra a kényszerű lakóhelyelhagyás során. Szükség esetén támogatást nyújtunk mind a származási országban, mind a különböző migrációs útvonalak teljes hossza mentén, ideértve az erőszak (köztük a szexuális erőszak) megakadályozását és az ilyen cselekmények elleni válaszlépéseket, az esetkezelést, a regisztrációt és az elveszett személyi okmányok pótlását, a családfelkutatást és a családegyesítést, a pszichoszociális támogatást, a tájékoztatásnyújtást, az oktatást és a kísérő nélküli kiskorúakat fogadó szükséghelyzeti szállásokat. Például Dél-Szudánban az ENSZ Gyermekalap (UNICEF) gyermekvédelmi tevékenységet végzett, amely különösen a következőkre összpontosult: a családtól való elszakadás megelőzése és ezzel kapcsolatos válaszintézkedések, családfelkutatás és családegyesítés; pszichoszociális támogatás; az aknákkal kapcsolatos felvilágosító programok és más életmentő prevenciós üzenetek közvetítése; valamint a fegyveres erőkhöz és csoportokhoz tartozó gyermekek leszerelése és reintegrációja. Irakban a „Save the Children” szervezet azonnali életmentő segítséget nyújt a moszuli válság által érintett gyermekeknek és családjaiknak, valamint a belső menekültek közötti és a befogadó közösségeken belüli lányok és fiúk jó minőségű, inkluzív oktatáshoz és gyermekvédelmi szolgáltatásokhoz való hozzáférésének javításán dolgozik. Afganisztánban a Nemzetközi Migrációs Szervezet humanitárius védelmet nyújt az okmányokkal nem rendelkező, kiszolgáltatott helyzetben lévő, kísérő nélküli afgán kiskorúaknak.

E közlemény a migrációs kihívások kezelése érdekében tett releváns uniós kezdeményezésekre – ideértve az uniós menedékjogi keret reformja kapcsán javasolt további konkrét biztosítékokat –, az integrációs cselekvési tervre és a visszatérésre vonatkozó felülvizsgált uniós cselekvési tervet kísérő, a visszatérésről szóló bizottsági ajánlásra épül. Következésképpen a cél egy sor összehangolt és hatékony intézkedés meghozatala, amelyek révén orvosolni lehet a védelmi hiányosságokat és ki lehet elégíteni a gyermekek mindazon szükségleteit, amelyek az Európába érkezésüket követően merülnek fel, ideértve a személyazonosításukat, fogadásukat, eljárási biztosítékok bevezetését, valamint a tartós megoldások kidolgozását is. Ezen túlmenően valamennyi migrációs szakaszban fokozni lehet a több területet érintő fellépéseket, például az uniós pénzügyi támogatás jobb és célzottabb felhasználása, a migráns gyermekekre vonatkozó adatgyűjtés javítása és a migráns gyermekkel foglalkozó teljes személyzet számára nyújtott képzések révén. E fellépések végrehajtására azon uniós intézkedésekkel szinergiában kerül majd sor, amelyek a gyermekek védelmét célozzák világszerte, így a származási és a tranzitországokban is.

Ezért már a személyazonosítás és nyilvántartásba vétel korai szakaszában is jelen kell lennie egy gyermekvédelemért felelős személynek. Az uniós frontországok számára a többi tagállamnak szükség esetén támogatást kell biztosítania az uniós ügynökségek által kihelyezett szakértők révén. Az uniós fogadóállomásokon sürgősen érvényesíteni kell a gyermekvédelmet oly módon, hogy minden egyes uniós fogadóállomásra gyermekvédelmi tisztviselőt neveznek ki – nevezetesen egy, a gyermekvédelemért felelős személyt, aki valamennyi gyermekeket érintő kérdésben a kapcsolattartó pont szerepét tölti be, függetlenül attól, hogy az érintett gyermekek nemzetközi védelmet kérelmeznek-e vagy sem.

A gyermekjogok előmozdítására és védelmére vonatkozó, közelmúltban felülvizsgált uniós iránymutatás megújítja az EU kötelezettségvállalását a gyermekjogok oszthatatlanságának előmozdítására és védelmére a harmadik országokkal – köztük a származási és tranzitországokkal – folytatott kapcsolatai során. Ezen iránymutatás segítséget nyújt az uniós intézmények személyzete és a tagállamok számára ahhoz, hogy miként tegyenek működőképessé egy olyan, a rendszerek megerősítését előtérbe helyező megközelítést, amely valamennyi gyermek jogainak védelmét biztosítja. A Tanács 2017. április 3-án elfogadott következtetéseiben hangsúlyozta, hogy az Európai Unió továbbra is tevékenyen részt fog venni azokban a folyamatokban, amelyek eredményként kidolgozásra kerül a menekültekről szóló globális megállapodás és a migrációról szóló globális megállapodás, a menekültekről és a migránsokról szóló, 2016. szeptemberi New York-i nyilatkozat elfogadását követően. Ezzel összefüggésben a Tanács ismételten megerősítette, hogy jogállásuktól függetlenül védelmet kell biztosítani valamennyi menekült és migráns gyermek számára, és mindenkor a gyermek – ideértve a kísérő nélküli és a szüleiktől külön érkező kiskorúakat is – érdekeit kell elsősorban szem előtt tartani, teljes összhangban a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezménnyel és annak fakultatív jegyzőkönyveivel.

Megfelelő biztosítékokat kell alkalmazni az Európai Unió területén tartózkodó valamennyi gyermek esetében a menekültügyi és visszatérési eljárás minden szakaszában. Jelenleg számos kulcsfontosságú védelmi intézkedést meg kell erősíteni, különösen az információhoz, a törvényes képviselethez és a gyámsághoz való hozzáféréssel, a meghallgatáshoz való joggal, a hatékony jogorvoslathoz való joggal, valamint a multidiszciplináris és a jogokkal összeegyeztethető életkor-meghatározással összefüggésben.

A gyámok kulcsszerepet töltenek be a jogokhoz való hozzáférés biztosítása és valamennyi kísérő nélküli kiskorú – köztük a menedékjogot nem kérő kiskorúak – érdekeinek védelme területén. Már szereplőkkel együttműködve segíthetnek a gyermekkel kiépítendő bizalmi kapcsolat kialakításában és a gyermek jóllétének biztosításában, valamint segítséget nyújthatnak az integráció során is. A gyámok hozzájárulhatnak annak megelőzéséhez is, hogy a gyermekek eltűnjenek vagy emberkereskedelem áldozatává váljanak. Egyes tagállamok gyámsági rendszerének működésében jelenleg komoly hiányosságok fedezhetők fel, különösen a megfelelően képzett gyámok száma és kijelölésük gyorsasága tekintetében. Szükség esetén meg kell erősíteni a gyámügyi intézményeket. Megfelelő számú gyámot kell foglalkoztatni, fel kell gyorsítani kijelölésüket és hatékonyabb eszközöket kell biztosítani számukra a feladataik elvégzéséhez. Égető szükség van arra is, hogy a gyámok és a tagállami gyámügyi intézmények bevált gyakorlatokat és iránymutatásokat dolgozzanak ki és ezeket megosszák egymás között. Ezzel a szándékkal jön létre 2017-ben az európai gyámsági hálózat.

A közös európai menekültügyi rendszer reformjára vonatkozó 2016-os bizottsági javaslatok elismerik, hogy a kísérő nélküli kiskorúak mellé rendelt gyámok alapvető szerepet töltenek be, és törekednek a kifejezetten gyermekek esetében alkalmazandó biztosítékok megerősítésére. A menekültügyi eljárásokról szóló rendeletre irányuló javaslat célja a tagállami gyámsági rendszerek megerősítése, a Dublini Rendelet pedig annak gyors megállapítását hivatott biztosítani, hogy melyik tagállam felelős a gyermek nemzetközi védelem iránti kérelmének elbírálásáért.

Az életkor meghatározására szolgáló módszerek és eljárások jelentősen eltérnek a különböző tagállamokban, és nem minden esetben felelnek meg az EASO ajánlásainak és az alakulóban lévő gyakorlatnak. Előfordul például, hogy feleslegesen végeznek életkor-meghatározást, esetenként invazív módszereket alkalmaznak, a gyámokat sokszor csak az életkor-meghatározási eljárás után jelölik ki, és az életkorral kapcsolatos viták néha a gyermekek letartóztatásához vezetnek. Bizonyos esetekben a gyermekektől elvárják, hogy ők maguk fizessenek a vitás életkor-meghatározás kétségbe vonásáért. Amennyiben kétség merül fel azzal kapcsolatban, hogy egy személy betöltötte-e a 18. életévét, akkor megbízható, multidiszciplináris és az életkor-meghatározáshoz kapcsolódó, uniós jog szerinti jogi biztosítékoknak teljes mértékben megfelelő életkor-meghatározási eljárásokat kell alkalmazni. Az uniós jog értelmében az érintettet gyermeknek kell tekinteni és „ a kétség esetén a javára” elv szerint kell dönteni. Az EASO 2017-ben aktualizálni fogja életkor-meghatározásra vonatkozó iránymutatását.

Mint már említettük, a családfelkutatásra, a családegyesítésre, illetve a család egységének fenntartására irányuló eljárások gyakran elhúzódnak vagy késve kezdődnek meg. Ezeket az eljárásokat a gyermek jogállásától függetlenül végre kell hajtani, bevonva a gyermekvédelemért felelős személyt vagy – ha már kinevezték – a gyermek gyámját. A menedékkérők esetében a Dublini Rendelet családi egységre vonatkozó rendelkezései alapján történő átadásokat a lehetségesnél ritkábban alkalmazzák és a végrehajtás néha hónapokig húzódik. A családegyesítési eljárások felgyorsítása érdekében közös erőfeszítésekre van szükség, és elsőbbséget kell adni a kísérő nélküli és szüleiktől külön érkező kiskorúaknak. Gyermekek uniós tagállamok közötti áthelyezése esetén az egyes tagállamokban a gyermekek jóllétéért felelős hatóságoknak szorosan együtt kell működniük, függetlenül attól, hogy az áthelyezésre a Dublini Rendelet értelmében vagy más módon kerül-e sor. A tagállamoknak maradéktalanul ki kell aknázniuk a meglévő együttműködési csatornák nyújtotta lehetőségeket, többek között a Brüsszel IIa. rendelet értelmében létrehozott központi hatóságokon keresztül.

A gyermekeket érintő menedékjogi vagy egyéb eljárások néha jelentős késedelemmel zajlanak. A gyermekek jogállásának megállapítására irányuló eljárásoknak (a „sürgősségi elv” alapján) elsőbbséget kell biztosítani az Európa Tanács gyermekbarát igazságszolgáltatásról szóló iránymutatásával összhangban.

A menedékkérők Olaszországból és Görögországból való áthelyezésének rendszerét úgy alakították ki, hogy az e tagállamokra nehezedő nyomás enyhítésén túl a menedékjogi eljárásokhoz való gyors hozzáférést is biztosítsa az áthelyezett személyek számára. Az áthelyezésről szóló tanácsi határozatok értelmében a tagállamoknak elsőbbséget kell adniuk a veszélyeztetett személyek áthelyezésének, ideértve a kísérő nélküli kiskorúakat és más, különösen kiszolgáltatott helyzetben lévő gyermekeket. 2016 decemberében az Európai Tanács felszólította a tagállamokat, hogy fokozzák erőfeszítéseiket az áthelyezések felgyorsítása érdekében, különösen a kísérő nélküli kiskorúak esetében. A Bizottság folyamatos ösztönzése ellenére 2017. április 2-ig csupán 341 kísérő nélküli és szüleitől külön érkező kiskorút helyeztek át Görögországból. Olaszországból csupán egy szüleitől külön érkező kiskorút helyeztek át, mivel a hatóságok még nem dolgozták ki a kísérő nélküli kiskorúak áthelyezésének célzott eljárását. Elengedhetetlen, hogy a tagállamok teljesítsék vállalásaikat különösen a kísérő nélküli és szüleiktől külön érkező kiskorúak tekintetében.

Kulcsintézkedések: A Bizottság és az uniós ügynökségek 2017-ben elvégzik az alábbiakat: egy európai gyámsági hálózat létrehozása, amely a Gyámügyi Intézmények Európai Hálózatával együttműködve bevált gyakorlatok és iránymutatások kidolgozásával és megosztásával foglalkozik, az EASO részéről az életkor-meghatározásra vonatkozó iránymutatás aktualizálása. A tagállamokat a Bizottság és az uniós ügynökségek támogatásával az alábbiakra ösztönzik: a gyámügyi hatóságok/intézmények megerősítése, annak érdekében, hogy valamennyi kísérő nélküli kiskorú mellé gyorsan gyámot rendeljenek, megbízható, multidiszciplináris és nem invazív eljárások bevezetése az életkor meghatározására, az Unión belüli és azon kívüli gyors és hatékony családfelkutatás biztosítása a határokon átnyúló együttműködés meglévő csatornáinak teljes mértékű kihasználása révén, a gyermekeket érintő ügyek (például a menedékjog iránti kérelmek) elsőbbségi elbírálása, összhangban a sürgősségi elvvel, a kísérő nélküli kiskorúak Olaszországból és Görögországból történő áthelyezésének prioritásként való kezelése.

6.Tartós megoldások biztosítása

A tartós megoldások kulcsfontosságúak ahhoz, hogy hosszú távú rendet és stabilitást lehessen biztosítani valamennyi gyermek számára. A tartós megoldások azonosítása során meg kell vizsgálni minden lehetőséget, így például az integrációt egy tagállamban, a származási országba való visszatérést, az áthelyezést vagy a családegyesítést egy harmadik országban. Minden esetben alapos körültekintéssel meg kell állapítani a gyermek mindenek felett álló érdekét.

Egyértelmű szabályokat kell meghatározni azon gyermekek jogállására vonatkozóan, akik nem kapnak menedékjogot, de nem is kötelezik őket a származási országukba való visszatérésre. A tagállamoknak olyan eljárásokat és folyamatokat kell kidolgozniuk, amelyek segítségével személyre szabottan azonosíthatók a tartós megoldások, valamint világosan meg kell határozniuk az értékelésben részt vevő személyek szerepét és kötelességeit annak érdekében, hogy a gyermekek jogállása ne legyen huzamosabb ideig bizonytalan. A tartós megoldás azonosításáig az oktatáshoz, az egészségügyi ellátáshoz és a pszichoszociális támogatáshoz való hozzáférést is biztosítani kell a gyermekek számára. Végezetül a tagállamoknak törekedniük kell arra, hogy a származási országukba vissza nem térő gyermekek számára biztosítsák a jogállás meghatározására irányuló eljárások rendelkezésre állását és rendezzék a tartózkodással kapcsolatos jogállásukat, különösen azon gyermekek esetében, akik egy bizonyos ideje már az országban tartózkodnak.

A gyermekek korai integrációja fejlődésük felnőttkorig tartó támogatásának elengedhetetlen eleme. Ez egy társadalmi befektetés és egy olyan alapvető fontosságú tényező, amely hozzájárul a társadalmi kohézió biztosításához egész Európában. A gyermekek lehető legkorábbi, általános és személyre szabott intézkedések révén történő integrációja az esetleges bűncselekmények és a radikalizálódásnak való kitettség kockázatának minimalizálása szempontjából is fontos. A radikalizálódástudatossági hálózat (RAN) megvizsgálja a rendelkezésre álló gyakorlatokat és megközelítéseket azzal kapcsolatban, hogy miként lehet támogatni és védelmezni azokat a gyermekeket, akiket esetleg trauma ért és fogékonyak lehetnek a radikális eszmékre. Ennek részét képezi a sokszínűséggel kapcsolatos pozitív megközelítés népszerűsítése éppúgy, mint a migráns gyermekekkel szembeni rasszizmus, idegengyűlölet és különösen a gyűlöletbeszéd elleni küzdelem.

Mivel a nemrégiben érkezett gyermekek esetleg még nem tudtak szert tenni a teljes és aktív társadalmi integrációhoz, különösen pedig a továbbtanuláshoz vagy a munkaerőpiacon való érvényesüléshez szükséges készségekre és kompetenciákra, ebben az átmeneti szakaszban iránymutatást és támogatást kell nyújtani nekik, valamint biztosítani kell számukra az oktatásban és képzésben való további részvétel lehetőségét. Ezenfelül – az állami gondozott, uniós állampolgár gyermekek esetéhez hasonlóan – olyan mechanizmusokra és eljárásokra van szükség, amelyek segítik az állami gondozott migráns gyermekeket a felnőtté válás/a gondozási intézmény elhagyása során.

A bevált gyakorlatok megosztásának segítése, valamint a minden migráns gyermek – köztük a kísérő nélküli kiskorúak – számára elérhető kísérleti projektek pénzügyi támogatása révén a Bizottság előmozdítja a tagállamok e területen folytatott együttműködését. A kísérő nélküli kiskorúak integrációja a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alap (AMIF) 2014–2020 közötti időszakra megfogalmazott prioritásai között szerepel. Összhangban a harmadik országbeli állampolgárok integrációjáról szóló cselekvési tervvel és a 2016. decemberi tanácsi következtetésekkel, kulcsfontosságú lépésként eddig közzétettek olyan pályázati felhívásokat, amelyek több szakpolitikai területet fognak át és kiemelt fontosságot tulajdonítanak az integrációnak.

A tagállamok integrációs politikája tükrözi eltérő gazdasági és társadalmi hátterüket és körülményeiket. Az inkluzív, iskolarendszerű oktatáshoz – így a kisgyermekkori neveléshez és gondozáshoz – való korai és hatékony hozzáférés a gyermekek integrációjának egyik legfontosabb és leghatásosabb eszköze, amely elősegíti a magasabb szintű nyelvtudást, a társadalmi kohéziót és a kölcsönös megértést. Az integráció szempontjából kulcsfontosságú az, hogy képzés keretében felkészítsék a tanárokat a különböző hátterű gyermekekkel való foglalkozásra. A szocializáció egyéb vetületeire is figyelmet kell fordítani, többek között a szabadidős tevékenységeken és a sporton keresztül. Valamennyi gyermek számára biztosítani kell az oktatáshoz való hatékony hozzáférést, valamint az ehhez szükséges bármely intézkedés (például nyelvtanfolyamok) elérhetőségét, még a valamely harmadik országba való visszatérésre kötelezett gyermekek esetében is. Mivel az utóbbi időben felmerült a migráns gyermekek szegregált oktatásának kockázata, az inkluzív és megkülönböztetésmentes oktatáshoz való hozzáférés alapvető fontosságú ahhoz, hogy a gyermekek az élet egyéb területein is integrálódjanak. Az egészségügyi ellátás kellő időben való igénybevételének lehetősége és a megfelelő életszínvonal kulcsfontosságú a gyermekek fogadó államban való integrációjához. Kiemelkedően fontos az életkörülmények javítása, valamint a gyermekszegénység kezelését és az egészségügyi ellátás (így a mentális egészségügyi ellátás) biztosítását célzó intézkedések bevezetése.

A tagállamoknak továbbá gyakrabban kellene alkalmazniuk az áttelepítést és az Unióba való bejutás egyéb legális lehetőségeit a gyermekek – köztük a családban lévő gyermekek – esetében, különös figyelmet szentelve a leginkább kiszolgáltatott helyzetben lévőkre. A kísérő nélküli vagy szüleiktől külön érkező kiskorúak és a családok jogosultak lehetnek szükséghelyzeti áttelepítésre a tagállamok nemzeti áttelepítési programjai vagy az áttelepítésről szóló, 2015. július 20-i következtetések és a 2016. március 18-i EU–Törökország nyilatkozat értelmében létrehozott, folyamatban lévő európai letelepítési programok keretében. A Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alapról szóló rendelet értelmében a kísérő nélküli vagy szüleiktől külön érkező kiskorúak áttelepítését az uniós áttelepítési program keretében nyújtott pénzügyi ösztönzőkkel is segítik. 2016. július 13-án a Bizottság rendeletjavaslatot fogadott el az uniós áttelepítési keret létrehozásáról, amelynek értelmében a veszélyeztetett gyermekek és serdülők kiszolgáltatott személynek minősülnek és jogosulttá válnak az áttelepítésre.

Ha a gyermek mindenek felett álló érdeke azt diktálja, akkor gondoskodni kell arról, hogy visszatérjen származási országába, vagy egy harmadik országban egyesüljön családjával. A gyermekek származási országba való visszatérésére vonatkozó határozatoknak összhangban kell lenniük a visszaküldés tilalmának elvével és a gyermek mindenek felett álló érdekével, egyedi értékelésen kell alapulniuk, valamint a gyermek védelemhez és megkülönböztetésmentességhez való jogát tiszteletben tartó, tisztességes és hatékony eljárás során kell megszületniük. Kiemelt fontosságot kell tulajdonítani a származási országokkal való jobb együttműködésnek, többek között a családfelkutatás és a reintegráció feltételeinek javítása révén. A visszatéréssel kapcsolatos feladatokról szóló kézikönyv, valamint a 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv végrehajtása során a visszatérések hatékonyságának javításáról szóló, 2017. március 7-i bizottsági ajánlás konkrét iránymutatásokat tartalmaz a gyermek mindenek felett álló érdeke tekintetében. Fontos annak biztosítása, hogy a visszatérésre kötelezett gyermekek (re)integrációját késedelem nélkül megfelelő intézkedésekkel lehessen segíteni, indulásuk előtt és a származási országba vagy egy másik harmadik országba való megérkezésük után egyaránt.

Kulcsintézkedések: A Bizottság 2017-ben elvégzi az alábbiakat: a gyermekek integrációjának elősegítése a rendelkezésre álló finanszírozás, valamint a közszolgáltatásokhoz és a célzott programokhoz való megkülönböztetésmentes hozzáférést szolgáló bevált gyakorlatok megosztása révén. A tagállamokat az alábbiakra ösztönzik: annak biztosítása, hogy a gyermek a megérkezését követő rövid időn belül megkülönböztetés nélkül hozzáférjen az inkluzív, iskolarendszerű oktatáshoz – így a kisgyermekkori neveléshez és gondozáshoz –, valamint célzott programok kidolgozása és megvalósítása ennek támogatása érdekében, annak biztosítása, hogy minden gyermek kellő időben igénybe vehesse az egészségügyi ellátást és más alapvető közszolgáltatásokat, támogatásnyújtás annak érdekében, hogy a felnőtté válás (vagy a gondozási intézmény elhagyásának) küszöbén álló gyermekek hozzáférhessenek a szükséges oktatáshoz és képzéshez, a társadalmi befogadás elősegítése valamennyi integrációs szakpolitika keretében, például azáltal, hogy kiemelt figyelmet szentelnek a vegyes, nem szegregált lakóövezetek és az inkluzív oktatás kérdésének. a nemzetközi védelemre szoruló gyermekek esetében az Európába való áttelepítés gyakoribb alkalmazása, a családfelkutatást és a reintegrációt célzó megfelelő intézkedések meglétének biztosítása a származási országukba való visszatérésre kötelezett gyermekek szükségleteinek kielégítése érdekében.

7.Több területet érintő fellépések: a gyermek mindenek felett álló érdekének tiszteletben tartása és garantálása, az adatok, a kutatások, a képzések és finanszírozási források hatékonyabb kihasználása

A gyermekeket érintő valamennyi fellépéssel vagy döntéssel összefüggésben értékelni kell és elsődlegesen figyelembe kell venni a gyermek mindenek felett álló érdekét. Jelenleg azonban a legtöbb tagállam jogszabályai nem határozzák meg az azonosítás és a végrehajtás eljárásait sem e követelmény tekintetében, sem pedig a kísérő nélküli kiskorúak esetében alkalmazandó egyéni és multidiszciplináris értékelésen alapuló tartós megoldások vonatkozásában. A nemzeti jogszabályok ráadásul a gyám szerepét sem mindig határozzák meg egyértelműen. Fontos, hogy az Európai Unió további, nemzetközi normákon alapuló iránymutatással szolgáljon ebben a témakörben. A gyermek számára legmegfelelőbb tartós megoldás azonosítása keretében megbízhatóan meg kell határozni a gyermek mindenek felett álló érdekét, és az erre vonatkozó eljárásrendnek a szokásosnál több eljárási biztosítékot kell magában foglalnia, tekintettel arra, hogy a döntés igen jelentős mértékben befolyásolja a gyermek jövőjét.