[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 11.7.2007

COM(2007) 401 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

az EU-keretszabályozás alapján végzett piaci felülvizsgálatokról (2. jelentés)Az elektronikus hírközlés belső piacának konszolidációja{SEC(2007) 962}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

az EU-keretszabályozás alapján végzett piaci felülvizsgálatokról (2. jelentés) Az elektronikus hírközlés belső piacának konszolidációja (EGT vonatkozású szöveg)

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

2. A 7. cikk szerinti eljárás áttekintése 3

3. Az elektronikus hírközlés belső piaca 4

4. A bejelentésekből levont következtetések 5

4.1. Piac meghatározása és piacelemzés 5

4.2. Korrekciós intézkedések 6

4.2.1. A helyhez kötött hozzáférés kiskereskedelmi piaca 6

4.2.2. Vezetékes és mobil hívások végződtetésének piaca 7

4.2.3. A szélessávú hozzáférések nagykereskedelmi piaca (bitfolyam-hozzáférés és helyi hurok átengedése) 8

5. A vizsgált piacokon a versenyhelyzetben mutatkozó tendenciák 9

5.1. A hívások és a bérelt vonalak kiskereskedelmi piaca 10

5.2. A bérelt vonalak tranzitjának és fővonali szakaszainak nagykereskedelmi piaca 10

5.3. A mobilhozzáférés és a híváskezdeményezés nagykereskedelme 11

5.4. A műsorszóró adatátviteli szolgáltatások piaca 11

6. Horizontális kérdések 12

6.1. Eljárások egyszerűsítése 12

6.2. A végleges intézkedések elfogadásának és a korrekciós intézkedések végrehajtásának késedelme 12

6.3. A hozzáférési irányelv 5. cikkének alkalmazása 14

7. Következtetések 14

BEVEZETÉS

Európa számára továbbra is kihívást jelent az egységes európai információs térben az elektronikus hírközlési belső piac nyílt és versenyképes kialakítása. Bár a keretszabályozás mind a polgárok, mind a vállalkozások részére jelentős haszonnal járt, hiszen csökkentek az árak, növekedett a választék és egységesebb versenyfeltételeket alakítottak ki az Unióban, a belső piac lehetőségeinek teljes kiaknázása útjába még mindig állnak akadályok.[1]

A közlemény bepillantást enged a piaci felülvizsgálat során tapasztaltakba, és felhívja a figyelmet néhány főbb folyamatra és kérdésre az i2010 éves jelentés[2], illetve a 12. végrehajtási jelentés[3] kiegészítéseként. Hozzájárul továbbá a Bizottság által 2007 második felében a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a keretszabályozás felülvizsgálatáról beterjesztendő javaslatához. A közleményből kitűnik, hogy a keretirányelv[4] 7. cikkében szereplő konzultációs mechanizmus jelentős mértékben hozzájárult a keretszabályozás következetes végrehajtásához, különösen a piac meghatározása és a piacelemzés területén. Emellett azonban a közlemény szerint egyes területek esetében – ilyen például a korrekciós intézkedések bevezetése – még mindig lehetőség van az eredményesebb szabályozás kialakítására, illetve az Unió-szerte létező korrekciós intézkedések közötti összhang növelésére, hogy ez is egy lépéssel közelebb vigyen az elektronikus hírközlés belső piacának kialakításához.

A 7. CIKK SZERINTI ELJÁRÁS ÁTTEKINTÉSE

A 2003-ban hatályba lépett keretszabályozás fő célkitűzése, hogy az elektronikus hírközlés belső piacán segítse a versenyt, a befektetéseket és az innovációt, a fogyasztók és a versenyképesség érdekében. A keretszabályozásban rögzített konzultációs mechanizmus alapvető fontosságú szerepet játszik e célok megvalósításában. A szabályozással kapcsolatos határozatokat a nemzeti szabályozó hatóságok hozzák, de az uniós szintű ellenőrzési mechanizmus védi a belső piaci célkitűzéseket. A keretirányelv 7. cikke szerint a Bizottság e szerepe döntő jelentőségű i. az egész Európára kiterjedő következetes szabályozás kialakításában; ii. a szabályozás olyan piacokra korlátozásában , amelyeken nem lenne verseny szabályozási beavatkozás nélkül; illetve iii. a szabályozási folyamat átláthatóságának fokozása terén.

A keretirányelv 7. cikke értelmében a piac felügyeletének folyamatával kapcsolatban a nemzeti szabályozó hatóságok a szabályozási intézkedéseik tervezetéről értesítik a Bizottságot és a többi tagállam nemzeti szabályozó hatóságát. A Bizottság indítványozhatja egy nemzeti szabályozó hatóságnál, hogy az vonja vissza szabályozási intézkedésének tervezetét, amennyiben az a közösségi joggal össze nem egyeztethetőnek bizonyul, különösen ha az a piacmeghatározást és/vagy a JPE-analízist (jelentős piaci erő, significant market power) érinti. Ilyen indítványt eddig a Bizottság öt alkalommal tett. A nemzeti szabályozó hatóságok ezen túlmenően 28 alkalommal döntöttek úgy, hogy visszavonják az általuk készített bejelentést. A Bizottság és a többi nemzeti szabályozó hatóság is véleményezheti a korrekciós intézkedések bevezetését, e véleményeket pedig a bejelentést készítő nemzeti szabályozó hatóságnak a legmesszebbmenőkig figyelembe kell vennie. Eleddig a Bizottsághoz több mint 600, szabályozási intézkedés tervezetéről szóló bejelentés érkezett, ezek szerint tehát a 2003/311/EK bizottsági ajánlásban[5] említett 18 piac piaci felülvizsgálatának első fordulója már csaknem befejeződött.

A közlemény I. melléklete részletesebb áttekintést ad az eljárásról.

AZ ELEKTRONIKUS HÍRKÖZLÉS BELSő PIACA

Bár számos országban több üzemeltető működik a piacon[6], az elektronikus hírközlési ágazat területén a legtöbb piac mégis nemzeti. Az üzemeltetők számára, amelyek egységes szolgáltatást igyekeznek kínálni egész Európában – különösen a nemzetközi üzleti ügyfeleik számára –, továbbá törekednek az értékesítési és a marketing eljárások egyszerűsítésére, nagyon fontos, hogy az uniós tagállamokban nagyjából egyformák-e a nagykereskedelmi beszerzési árak[7]. Az eddigi bejelentések alapján látható, hogy a bevezetett korrekciós intézkedések nem olyan eredményesek, mint amennyire lehetnének, és a terület szabályozása nem mindig következetes az egész Unióban, még hasonló piaci körülmények esetében sem. A több tagállamban működni kívánó piaci szereplők így néha igen változatos szabályozási környezettel találják szembe magukat. Ahhoz azonban, hogy az európai elektronikus hírközlési ágazat a belső piacban rejlő minden lehetőséget ki tudja aknázni, valamennyi tagállamban eredményesen tenni kell a hatékony szabályozás kialakításáért és a tagállamok szabályozásában fellelhető indokolatlan különbségek megszüntetéséért. Következetes előzetes (ex ante) szabályozás hiányában az üzemeltetők – különösen az egyszerre több tagállamban jelenlévők – számára nehézséget jelent ajánlataik európai szinten egységes kialakítása.

A jogbiztonság hiánya meghatározó hatással lehet az uniós elektronikus hírközlési ágazat fejlődésére[8]. Az Unió keretszabályozása felülvizsgálatának okán folytatott nyilvános konzultáció [9] .során javasolták, hogy a Bizottság nagyobb szerepet vállaljon a korrekciós intézkedések következetes alkalmazásában[10]

A BEJELENTÉSEKBőL LEVONT KÖVETKEZTETÉSEK

Az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások keretszabályozása a piacok szabályozásán alapul, nem pedig a technológiákén. E piacokat versenyjogi alapelvek szerint határozzák meg és elemzik. Ha az adott piac előzetes szabályozás alá vonható, és a nemzeti szabályozó hatóság úgy találja, hogy egy vagy több vállalkozás jelentős piaci erővel rendelkezik (e fogalom a versenyjogban használatos „erőfölény” fogalmának felel meg) azon a piacon, a hatóságnak megfelelő szabályozást kell bevezetnie. Azokon a piacokon azonban, amelyeken nincs jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás, tilos szabályozást bevezetni, illetve a már hatályos szabályozást hatályon kívül kell helyezni.

E fejezet a piac meghatározása és elemzése terén elért fejlődést mutatja be, illetve rámutat néhány, a korrekciós intézkedések alkalmazása terén továbbra is fellelhető hiányosságra és eltérésre, amelyek veszélyeztetik a belső piacot. Ezt egészíti ki még az e közleményhez mellékelt bizottsági munkadokumentum, amely részletes áttekintést nyújt.

Piac meghatározása és piacelemzés

Az első piaci felülvizsgálatokról szóló közlemény[11] hangsúlyozta, hogy a piac meghatározása és a piacelemzés terén a magas szintű következetesség megvalósítását a Bizottság szerepvállalása tette lehetővé. A közleményt követően beérkezett bejelentésekből leszűrt tapasztalatok azt igazolják, hogy továbbra is ez a helyzet.

Az elektronikus hírközlés keretszabályozása szerint a piac meghatározásának a versenyjog szabályait kell tükröznie, a legmesszebbmenőkig figyelembe véve a technológiai semlegesség alapelvét. A piaci felülvizsgálatokról szóló első közlemény óta a 7. cikk szerinti eljárás és az érintett piacokra vonatkozó ajánlás biztosította, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok egységesen határozzák meg a piacot, beleértve azon piacokat is, amelyek új technológiákat ölelnek fel, például VDSL technológián alapuló nagy sávszélességű szélessávú szolgáltatásokat. A Bizottság megállapítása szerint egy már létező szolgáltatás pusztán új technológia segítségével magasabb színvonalon történő nyújtása révén még nem jön létre új piac[12]. A Bizottság a különféle interfészeket használó bérelt vonalaknak (mint például az Ethernet) a nagykereskedelmi bérelt vonalak piacába való belefoglalásáról is adott iránymutatást[13].

A jelentős piaci erővel kapcsolatban a nemzeti szabályozó hatóság feladata, hogy – az uniós versenyjogi alapelvekkel összhangban és a jelentős piaci erőre vonatkozó útmutatások[14] legmesszebbmenőkig történő figyelembe vételével – értékelje, hogy egy vállalkozás az érintett piacon erőfölénnyel rendelkezik-e. Kivételes körülményektől eltekintve a nagyon nagy piaci részesedés (50 % feletti) már önmagában is bizonyítja az erőfölény meglétét, míg a 40 % feletti piaci részesedésből általában a jelentős piaci erő (JPE) sejthető. A joggyakorlat szerint a vonatkozó piacon a kötött értékesítés beszámítása a piaci erőbe attól függ, hogy egy vállalkozás leányvállalatának forgalma megjelenne-e a kereskedelmi piacon a piaci árak növekedése vagy csökkenése esetén is. A JPE megállapításban még jelentős szerepe van a piaci dinamikának, az olyan infrastruktúra ellenőrzésének, amely mellett nehéz párhuzamos rendszert kiépíteni, valamint a piacra lépés és a potenciális verseny akadályainak.

Korrekciós intézkedések

Amikor egy vállalkozás jelentős piaci erőt képvisel az adott piacon, akkor az illetékes nemzeti szabályozó hatóságnak olyan szabályozó intézkedéseket kell előírnia, amelyek alkalmasak a felismert versenybeli probléma orvoslására.

A Bizottság megállapítása szerint az Unióban a korrekciós intézkedések megválasztása terülén kisebb a következetesség mint a piacmeghatározás, vagy a JPE-analízis esetében. A korrekciós intézkedésekben mutatkozó eltéréseket nem mindig igazolták az eltérő piaci feltételek, vagy a bejelentett egyéb ismérvek. Ráadásul nem mindig a leghatékonyabb korrekciós intézkedést választották. Az alábbi pontokban a főbb problémás területek ismertetése következik.

A helyhez kötött hozzáférés kiskereskedelmi piaca

A „hozzáférés” (azaz hívást és kapcsolódó szolgáltatások igénybevételét lehetővé tevő rögzített telefonhálózathoz történő csatlakozás) kiskereskedelmi értékesítési piacán a nemzeti szabályozó hatóság nem írta elő a költségelszámolás, illetve a számviteli elkülönítés kötelezettségét, vagy elmulasztotta megfelelő részletességgel szabályozni azokat[15]. Mivel a kiskereskedelmi hozzáférési piacra vonatkozóan nincsen ilyen kötelezettség, ezért a különféle ehhez kapcsolódó nagykereskedelmi termékek esetében nehéz hatékony árszabályozást (pl. nagykereskedelmi vonalbérlés, illetve helyi hurok átengedése) és a megkülönböztetés-mentesség kötelezettségének ellenőrzését bevezetni. Megnehezíti a versenyszabályok utólagos végrehajtását is, például a versenyellenes árazás esetében.

A nagykereskedelmi vonalbérlésre vonatkozó kötelezettségek bevezetése és végrehajtása ráadásul tagállamonként jelentősen eltér. Ezeket az eltéréseket nem mindig igazolják az eltérő piaci feltételek[16]. Végezetül pedig a Bizottság rámutat, hogy a hozzáférések kiskereskedelmi piacán a tényleges verseny hiányát hatékony, a nagykereskedelemre vonatkozó szabályozással kell kezelni (pl. nagykereskedelmi vonalbérlés, vagy helyi hurok átengedése). Amikor a nemzeti szabályozó hatóság értékeli, hogy szükség van-e a kiskereskedelem szabályozására – különösen a piacelemzés második körében – a nemzeti szabályozó hatóságnak először a már a nagykereskedelemre vonatkozóan rendelkezésre álló korrekciós intézkedéseket[17] kell megvizsgálnia, illetve azok hatását javítania.

A tagállamok által alkalmazott korrekciós intézkedések lényegesen eltérnek egymástól. Az ilyen különbségeket nem minden esetben indokolják az eltérő piaci körülmények.

Vezetékes és mobil hívások végződtetésének piaca

Alapjában véve mindegyik üzemeltető a hálózatába irányuló hívások hívásvégződtetése terén monopol helyzetben van. Bár az eleddig elfogadott intézkedések révén jelentős mértékben csökkent a hívásvégződtetés díja az egész Unióban, még továbbra is eltérően alkalmazzák a szabályokat. A következők még továbbra is problémát okoznak.

Bár a hívásvégződtetés esetében bizonyos mértékű költségalapúság tapasztalható a legtöbb tagállamban, a mobil hívásvégződtetés díjában mégis igen nagy eltérések mutatkoznak. Az eltéréseket részben megmagyarázzák az eltérő költségek, de okozhatják azokat a nemzeti szabályozó hatóság által alkalmazott különböző ármegállapító módszerek, illetve a különböző, a mobil hívásvégződtetés árának a hatékonyan működő üzemeltető költségeivel megegyező szintre csökkentésére meghatározott határidők is. A magas hívásvégződtetési díjak miatt számos tagállamban továbbra is magasak – jóllehet már csökkennek – a fogyasztói árak.

Ezenkívül sok nemzeti szabályozó hatóság kisebb üzemeltetők esetében – amelyek közvetlenül piacra lépésüket követően még nem profitáltak a méretgazdaságosságból – jóváhagyta a magas hívásvégződtetési díjakat. Ez azonban visszatarthatja az üzemeltetőket a kiskereskedelmi piaci részesedés növelésétől, hiszen a fogyasztók számának növekedése miatt, a szabályozás következtében, csökkenne a hívásérkeztetés díja. Ezért a hívásérkeztetési díjaknak, elvben, szimmetrikusnak kellene lenniük, az aszimmetrikus díjakat pedig megfelelő módon indokolni kellene. A Bizottság elismeri, hogy bizonyos kivételes esetekben az objektív költségbeli különbségek – amelyek az érintett üzemeltetőkön kívülálló okokból erednek, például alapvető hálózati elemek közötti megváltoztathatatlan különbségek – indokolhatják az aszimmetriát. Ha a hívásérkeztetési díjak közötti aszimmetria oka nem vezethető vissza objektív költségbeli eltérésekre, akkor azt ésszerű határidőn belül meg kell szüntetni.

A Bizottság hangsúlyozta, hogy a vezetékes és a mobil hívásvégződtetés piacán a hatékonyan működő üzemeltető költségein alapuló szimmetrikus hívásvégződtetési díjak alapján kellene meghatározni a hívásvégződtetés díját, és ösztönözte a nemzeti szabályozó hatóságokat, hogy ennek megfelelően csökkentsék a díjakat, különösen a mobil hívásvégződtetés terén. Tekintettel arra, hogy a tagállamokban alkalmazott eltérő módszerek hátrányosan hatnak a belső piacra, a Bizottság felhívta a nemzeti szabályozó hatóságokat, hogy az európai szabályozók csoportjával (ERG) szoros együttműködésben egységes, uniós léptékű megközelítést alakítsanak ki a költségek számítására, valamint a szimmetria növelésére.

A szélessávú hozzáférések nagykereskedelmi piaca (bitfolyam-hozzáférés és helyi hurok átengedése)

A szélessávú hozzáférések („bitfolyam-hozzáférés”) nagykereskedelmi piacának és a helyi hurok átengedésének hatékony szabályozása alapvető fontosságú a szélessávú hozzáférés kiskereskedelmi piacának versenyképes fejlődéséhez, illetve a szélessávú infrastruktúra felhasználásával nyújtott ún. „hármas szolgáltatás” (triple play, azaz telefon, szélessávú internet-hozzáférés és kábeltelevízió) szolgáltatás fejlődéséhez. A bitfolyam-hozzáférés az új belépők számára lehetővé teszi, hogy kiskereskedelmi szinten szélessávú hozzáférési szolgáltatást nyújtsanak a végfelhasználók számára. Az új belépők számára ezért ez egy fontos lépés a saját hálózatukon kívülre terjeszkedő, összetettebb szerep felé, amely a helyi hurok átengedéséhez vezet. Bizonyos idő elteltével a versenytársak igyekeznek a két hozzáférési forma keverékét alkalmazni, befektetnek abba – ha ez gazdaságilag megtérül, azaz általában nagy népsűrűségű területeken –, hogy a saját infrastruktúrájukat a meglévő (inkumbens) üzemeltető hurkáig elvigyék, ugyanakkor a vidéki területeken a bitfolyam alapú hozzáférésre támaszkodnak.

Néha a szélessávú hozzáférések nagykereskedelmi piacán a korrekciós intézkedések megkésett[18] alkalmazása rontotta a szabályozás hatékonyságát. Számos esetben azokat a hálózati pontokat, amelyeknél bitfolyam-hozzáférést kellett biztosítani, vagy nem határozták meg megfelelően, vagy azok nem voltak elegendők arra, hogy a verseny kialakulását lehetővé tegyék[19]. Az árszabályozás nem mindig volt hatékony[20], és az Unió tagállamaiban más-más ármegállapítási módszereket alkalmaztak. A nem hatékony árszabályozás néhány tagállamban torzítja a belső piacot, és alkalmat adhat a verseny torzítására is, főként az árrés-prés révén. Nem minden tagállam kötelezte a meglévő üzemeltetőt, hogy a „csupasz DSL” hozzáférést is elérhetővé tegye, azaz, hogy lehetővé tegye az alternatív üzemeltetők számára, hogy azok a végfelhasználóknak szélessávú szolgáltatást kínáljanak anélkül, hogy telefonvonalat kellene bérelniük a meglévő üzemeltetől[21].

A kapcsolt távbeszélő-hálózatok „utolsó kilométer”-e párhuzamos kiépítésének nagy költségére tekintettel a korábban monopol helyzetben lévő üzemeltetők piaci helyzete még mindig nagyon erős a helyi hurok átengedésének nagykereskedelmében. Ezen okok alapján mindegyik nemzeti szabályozó hatóság, amely már készített e piacról bejelentést, megállapította, hogy ez a piac nem versenyző piac.

Néhány tagállamban a hurok egyes részeit jelenleg fejlesztik, száloptikára cserélik a fő kábelrendezők és az utcai elosztószekrények között. A Bizottság külön hangsúlyozta, hogy ez azonban nem gátolhatja a versenytársakat abban, hogy hozzáférjenek a jelentős piaci erővel rendelkező üzemeltető hálózatához oly mértékben, amely lehetővé teszi számukra, hogy továbbra is érdemben részt tudjanak venni a versenyben. A bitfolyam-hozzáférést és a helyi hurok átengedését a jövőben – az előbbiekben ismertetett fejleményekre figyelemmel– nem szabad önmagában vizsgálni, hogy ezáltal is biztosítva legyen a területet összefüggéseiben vizsgáló megközelítés.

A VIZSGÁLT PIACOKON A VERSENYHELYZETBEN MUTATKOZÓ TENDENCIÁK

A 7. cikk szerinti mechanizmus egyik fő célkitűzése, hogy a szabályozást azokra a piacokra korlátozza, amelyeken – részben tekintettel azok szerkezeti jellemzőire – a szabályozási beavatkozás nélkül semmiképp nem tudna tényleges verseny kialakulni. E fejezet azokkal a piacokkal foglalkozik, amelyek esetében megállapították, hogy javult a verseny. A javulást az „érintett piacokra vonatkozó ajánlás” felülvizsgálatakor figyelembe fogják venni. Az „érintett piacokra vonatkozó ajánlás”-ban említett valamennyi piac fejlődését a közlemény III. melléklete ismerteti részletesen.

A hívások és a bérelt vonalak kiskereskedelmi piaca

Az Unióban a hívások kiskereskedelmi piacán érzékelhető, hogy kialakulóban van a verseny. Számos tagállamban már a piacelemzés első fordulójában megállapították, hogy különösen[22]a nemzetközi hívások piacán verseny van. Azokon a piacokon is, amelyek még nem minősíthetők versenypiacnak, a versenyfeltételek javulnak, azaz csökkennek az árak és új piaci belépők szereznek piaci részesedést. A meglévő üzemeltető viselkedését korlátozza a szomszédos piacokról – például a mobilpiacról – ható megnövekedett versenynyomás. A nagykereskedelem szabályozása (közvetítő választása és közvetítő elő-választása, néha a nagykereskedelmi vonalbérléssel együtt) csökkenti a piacra való belépés akadályait. Ezek mellett még a szélessávú internet-kapcsolatok elterjedése, ezzel együtt pedig a szélessávon alapuló hangátviteli szolgáltatás (VoB, Voice over Broadband) megjelenése várhatóan tovább javítja a versenyt a következő években a hívások piacán.

A nagykereskedelem szintjén történő megfelelő szabályozás feleslegessé kell, hogy tegye a kiskereskedelem szabályozását, amint alternatív üzemeltetők jelennek meg a piacon és a meglévő üzemeltetővel versenyezve igyekeznek jobb szolgáltatást és alacsonyabb árakat kínálni a fogyasztóknak. A nemzeti szabályozó hatóságoknak ezért gondoskodniuk kell a hatályos nagykereskedelmi szabályozás végrehajtásáról. A Bizottság kéri a tagállamokat, hogy gondosan kísérjék figyelemmel a nagykereskedelmi szabályozás hatásait és ha szükséges, akkor a tapasztaltak szerint módosítsák korrekciós intézkedéseiket, a kiskereskedelmi szinten zajló verseny biztosítása érdekében. A Bizottság továbbá ösztönzi a nemzeti szabályozó hatóságokat, hogy a nemzeti versenyhatóságokkal szorosan együttműködve biztosítsák, hogy versenyellenes magatartások ne torzítsák a hívások kiskereskedelmi piacán a versenyt.

A technológiai fejlődésnek és a nagykereskedelemre vonatkozó megfelelő szabályok következetes és hatékony végrehajtásának köszönhetően a hívások és bérelt vonalak kiskereskedelmi piacán megerősödött a verseny.

A bérelt vonalak tranzitjának és fővonali szakaszainak nagykereskedelmi piaca

A nemzeti szabályozó hatóságok megállapították, hogy a bérelt vonalak fővonali szakaszának nagykereskedelmi piacán tényleges verseny folyik[23]. Néhány tagállamban a meglévő üzemeltetők alapvető hálózati infrastruktúrája mellé telepítettek azzal párhuzamos infrastrukúrát, és alternatív üzemeltetők is elkezdtek fővonali bérelt vonalakat ajánlani harmadik személyeknek a meglévő üzemeltetővel versenyezve. Az alternatív üzemeltetők hálózatai lehet, hogy nem fedik le a tagállam egész területét, de sok tagállamban lehetőségük van a lefedettség további növelésére. Ez hatással lehet az alternatív üzemeltetőknek a meglévő üzemeltetővel szembeni kiegyenlítő vásárlóerejére.

Négy nemzeti szabályozó hatóság a tranzitpiacokat versenyzőnek találta. Még néhány nem versenyző tranzitpiac esetében is elkezdett kialakulni a verseny, amikor is a jelentős piaci erővel rendelkező üzemeltető piaci részesedése csökkent – bár még midig jelentős maradt –, mert valamely alternatív üzemeltető az övével párhuzamosan hálózatot épített, nemcsak saját szükségleteinek kielégítésére, hanem harmadik személyeknek tranzitszolgáltatás nyújtására is. Ezáltal párhuzamosan több alapvető hálózati infrastruktúra létezik, és a tranzitszolgáltatások alapvető feltételét képező bérelt vonalak általánosan hozzáférhetővé váltak.

Valószínűsíthető, hogy a tranzit és a fővonali szakaszok gerinchálózatával párhuzamos hálózatok kiépítése a jövőben is folytatódni fog, bár számos tagállamban a kevésbé forgalmas vonalak esetében az alternatív üzemeltetők még továbbra is a meglévő üzemeltető hálózatát fogja használni.

A mobilhozzáférés és a híváskezdeményezés nagykereskedelme

A piacelemzés első fordulójában öt nemzeti szabályozó hatóság találta úgy, hogy a mobilhozzáférési és a híváskezdeményezési szolgáltatások nagykereskedelmi piacán nincsen tényleges verseny, és így a terület szabályozását javasolta[24]. Más tagállamokban a piacot versenyzőnek találták. Számos tagállamban a mobilhozzáférést és a híváskezdeményezést kereskedelmi alapon kínálják. A szolgáltatók piaci megjelenésével – akár a jogi szabályozás által előírt, akár a mobilhálózat üzemeltetőjével kötött kereskedelmi megállapodással biztosított hozzáférés révén – a gazdaszolgáltató gazdasági érdekében állhat a kereskedelmi viszony fenntartása[25].

Bár a legtöbb tagállam nagykereskedelmi mobil-hozzáférési és híváskezdeményezési piaca ténylegesen versenyzőnek bizonyult, még vizsgálni kell, hogy a verseny fejlődése – például MVNO (virtuális mobil rádiótelefon szolgáltató, mobile virtual network operator) megállapodások révén – megfelelő-e a hozzáférések és híváskezdeményezés nagykereskedelmi piacán.

A műsorszóró adatátviteli szolgáltatások piaca

Ciprus kivételével valamennyi nemzeti szabályozó hatóság szabályozta már legalább részben a műsorszóró adatátviteli szolgáltatások nagykereskedelmi piacát. A tagállamok által választott szabályozás lényegesen eltér egymástól, mint ahogy a szabályozás alapjául szolgáló piaci feltételek is. A legtöbb tagállamban elsősorban földfelszíni technológiát alkalmaznak, míg más tagállamokban főként a kábeles technológiát alkalmazzák A digitális átállás időzítése más és más az unió tagállamaiban, továbbá a nemzeti szabályozás is, amely egyes műsorszolgáltatókat kötelez erre, lényegesen eltérő.

A műsorszóró adatátviteli szolgáltatások piacát a technológiai fejlődés határozza meg. A digitális földfelszíni televíziózás elterjedése révén a fogyasztókhoz többféle televíziós műsor fog eljutni. Az internetes tv és a digitális földfelszíni tv fejlődése várhatóan a jövőben csökkenti az infrastrukturális átváltás költségét. Az átviteli infrastruktúrák számának növekedésével a műsorszórók egy bizonyos átviteli technológiától való függésének csökkennie kell, és növekednie kell a kiegyenlítő vásárlóerejüknek.

HORIZONTÁLIS KÉRDÉSEK

A Bizottság az EU-keretszabályozás értelmében történő piaci felülvizsgálatokról szóló közleményében különösen arra ösztönözte a nemzeti szabályozó hatóságokat, hogy az európai konzultációt megelőzően szerezzék be a piaci szereplők és a nemzeti versenyhatóságok véleményét, továbbá megállapította, hogy a piaci felülvizsgálat egyes szakaszairól külön készített bejelentés szükségtelenül meghosszabbítja a szabályozási eljárást. Az előbbiekben említett problémákon túlmenően – amelyek továbbra is napirenden maradnak, és amelyeket újra megerősítettek a múlt év folyamán – a Bizottság a következő horizontális problémákra hívta fel a figyelmet.

Eljárások egyszerűsítése

Annak érdekében, hogy biztosítsa a keretirányelv 7. cikkében meghatározott szigorú határidőket betartó, hatékony döntéshozatalt, a Bizottság eljárási ajánlást fogadott el[26]. Bár az ajánlás egyértelmű, de rugalmas eljárásokat tartalmaz a Bizottság és a nemzeti szabályozó hatóság együttműködésére, a tapasztalatok szerint további végrehajtó intézkedésekre lehet szükség a jogbiztonság növelése, a nemzeti szabályozó hatóságok, üzemeltetők és a Bizottság igazgatási terheinek minimalizálása és a folyamat további egyszerűsítése érdekében.

A Bizottság az év folyamán javaslatot fog készíteni, hogy az eljárási ajánlás módosításával egyszerűsödjenek az eljárások.

A végleges intézkedések elfogadásának és a korrekciós intézkedések végrehajtásának késedelme

Tekintettel arra, hogy az elektronikus hírközlési piacok sok esetben gyorsan fejlődnek, a szabályozási beavatkozások csak akkor vezethetnek eredményre a piaci nehézségek leküzdésében, ha a szabályozási intézkedéseket gyorsított ütemben hajtják végre.

Egyes tagállamokban a nemzeti szabályozó hatóság a piacfelülvizsgálat lezárultát követően jelentős késéssel fogadta el a végleges intézkedéseket. Ilyen késedelemnek a piaci felülvizsgálat során feltárt piaci nehézségek megfelelő időben való kezelésének biztosítása érdekében nem szabadna megtörténnie.

Továbbra is késedelem várható egyes tagállamok esetében, mert a korrekciós intézkedéseket külön jelentik be, nem pedig az alapjukul szolgáló piacmeghatározással és piacelemzéssel együtt. Ennek következtében a piaci hiányosságokat nem megfelelő időn belül kezelik, ami a szabályozás hatékonyságát csökkenti, így pedig kockáztatja az ágazat versenyképességét.

A Bizottság szorgalmazza, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok részéről a piaci felülvizsgálat minden szakaszában a felülvizsgálat és a bejelentés egyszerre történjen (piacmeghatározás, piacelemzés és a szabályozásba bevezetni kívánt kötelezettségek).

Végül pedig, néhány esetben meglehetősen hosszú idő telt el, amíg a nemzeti szabályozó hatóság egy korábbi tervezett intézkedését követően, amelyet vissza kellett vonnia, ismételten bejelentette azt. A nemzeti szabályozó hatóságnak a kérdéses intézkedés-tervezetet módosítania kell, és nemzeti szintű egyeztetésre kell bocsátania a lehető leghamarabb azt követően, hogy a Bizottság a nemzeti szabályozó hatóságot felhívja az intézkedés visszavonására, hogy ezáltal is biztosítva legyen a versenyben jelentkező problémák gyors kezelése.

Néhány nemzeti szabályozó hatóság általános jellegű intézkedéseket vezetett be, és a korrekciós intézkedések részleteinek kialakítását a piaci szereplők közötti kereskedelmi egyeztetésekre hagyta; például az árak meghatározására általánosan a költségalapúság kötelezettségét vezette be, de nem adta meg az árak felső határát vagy részletezte a költségelszámolással kapcsolatos kötelezettségeket. Ha a piaci szereplők közötti egyeztetések kudarcot vallanának, a nemzeti szabályozó hatóság beavatkozna a vitarendezésbe, hogy a költségalapú árképzés kötelezettsége alapján speciális árakat állapítson meg. [27]Bár a vállalkozásoknak alapvetően jóhiszeműen kellene eljárniuk a hozzáférési és összekapcsolási megállapodások tárgyalása során, a versennyel kapcsolatosan a szabályozási eljárás során felmerülő problémákat minél hamarabb és minél hatékonyabban meg kell oldani. A későbbi szabályozási beavatkozás implicit veszélye – akár a vitarendezés során, akár hivatalból, abban az esetben, ha a kereskedelmi egyeztetések nem tudják a felismert versenyproblémát orvosolni – nem tűnik elegendőnek, mivel az a piaci szereplők számára átláthatatlan és jogbizonytalanságot jelent, továbbá szükségtelen késedelmekhez vezethet.

A végleges intézkedésben a korrekciós intézkedéseket megfelelően egyértelműen és részletesen kell meghatározni, továbbá azoknak alkalmasnak kell lenniük a felismert versenybeli nehézségek eredményes leküzdésére.

A hozzáférési irányelv 5. cikkének alkalmazása

A tagállamok számos esetben alkalmazták a hozzáférési irányelv 5. cikkének (1) bekezdését[28]. A cikk felhatalmazza a tagállamokat, hogy szabályozási intézkedéseket vezessenek be a JPE-vel nem rendelkező üzemeltetőkre vonatkozóan, amennyiben az a végpontok közötti összeköttetés biztosításához szükséges. A Bizottság kiemelte, hogy az 5. cikket a tagállamok nem használhatják a piacelemzés kikerülésére használni, hanem az csak azokban az esetekben alkalmazható, amikor a végpontok közötti összeköttetést kell biztosítani.

A nemzeti szabályozó hatóság a hozzáférési irányelv 5. cikkével kapcsolatos hatáskörét csak teljesen egyértelmű esetekben, a túlszabályozás és a piaci bizonytalanságok elkerülése érdekében alkalmazhatja.

KÖVETKEZTETÉSEK

Majdnem mindegyik nemzeti szabályozó hatóság véglegesítette az ajánlásban szereplő 18 piacról készített felülvizsgálatának első fordulóját, kivéve Bulgáriát és Romániát, amelyek 2007. január 1-jén csatlakoztak az Unióhoz. A keretirányelv 7. cikkében létrehozott uniós konzultációs mechanizmus elősegítette a verseny fejlődését, a beruházásokat és az innovációt, valamint hozzájárult az elektronikus hírközlés belső piacának megszilárdításához. Következetes megközelítésről gondoskodott, különösen az egész Európára kiterjedő piac-meghatározás és a JPE-analízis terén, a piaci felülvizsgálati eljárás részévé tette az alapos gazdasági elemzést, így a folyamat átláthatóbbá vált. Összességében tekintve a Bizottság és a nemzeti szabályozó hatóság együttműködése révén a verseny alapelvein nyugvó jobb szabályozás formálódott, és hozzájárult a közös európai szabályozási környezet fejlődéséhez. A Bizottságnak a javasolt korrekciós intézkedésekkel kapcsolatban tett észrevételei hozzájárultak egy egységes európai szabályozási megközelítés kialakulásához, miközben továbbra is figyelmet fordított a sajátos nemzeti körülményekre is. A Bizottság hangsúlyt fektetett arra, hogy a korrekciós intézkedések megfelelőek (azaz, hogy megfeleljenek a felismert probléma természetének), arányosak és a keretirányelvben meghatározott célkitűzésekkel összeegyeztethetők legyenek.

Mégis további intézkedéseket kell tenni a szabályozás hatékonyságának javítása, illetve a korrekciós intézkedések kiválasztásának és alkalmazásának következetesebb megvalósítása érdekében.

Bár a piac meghatározásának és a piaci erő elemzésének szabályozási megközelítése nagyon sokat közeledett egymáshoz, a korrekciós intézkedések azonban nem mindig alkalmasak az azonosított versenybeli probléma megoldására, illetve néhány esetben jelentősen eltérnek a tagállamokban, a hasonló piaci helyzet ellenére is.

.

A Bizottság tovább kívánja egyszerűsíteni és minimalizálni a piaci szereplőkre és a nemzeti szabályozó hatóságokra nehezedő adminisztratív terheket, a Bizottság jobb szabályozásról szóló stratégiájával összhangban [29] . A keretszabályozás felülvizsgálatának eredménye fényében fogja a Bizottság a megfelelő javaslatait megtenni. Továbbá a Bizottság kéri a tagállamokat, hogy a piaci felülvizsgálati eljárás egyszerűsítéséhez nemzeti szinten járuljanak hozzá. A nemzeti szabályozó hatóságoknak különös figyelmet kell fordítania a következőkre i. az intézkedések tervezetéről szóló értesítés és a végleges intézkedés elfogadása közötti késedelem elkerülése, valamint ii. a piacelemzésről és a megtenni kívánt korrekciós intézkedésekről szóló bejelentések szétválasztásának elkerülése.

Az elektronikus hírközlésre vonatkozó keretszabályozás felülvizsgálatát végzi a Bizottság, és javaslatát 2007 második felében fogja a Tanács és a Parlament elé terjeszteni. A felülvizsgált keretszabályozás azonban várhatóan 2009-2010 előtt nem fog hatályba lépni. A Bizottság rövid távú céljai között szerepel az érintett piacokra vonatkozó ajánlás, illetve a 7. cikk szerinti eljárási ajánlás felülvizsgálata, a szövegek új változatát 2007 második felében fogják elfogadni.

[1] Egységes piac a polgárok számára, COM(2007) 60 végleges, 2007.2.21

[2] i2010 – 2007. évi éves jelentés az információs társadalomról, COM(2007)146. végleges, 2007.3.30.

[3] Európai elektronikus hírközlési szabályozás és piacok 2006 (12. jelentés), COM(2007) 155, 2007.3.29.

[4] Az Európai Parlament és a Tanács 2002. március 7-i 2002/21/EK irányelve (továbbiakban: „keretirányelv”) az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról, HL L 108., 2002.4.24., 33. o.

[5] A Bizottság 2003. február 11-i 2003/311/EK ajánlása az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról ( „az érintett piacokra vonatkozó ajánlás”), HL L 114., 2003.5.8., 45. o.

[6] A vezetékes vonalak és a szélessávú hozzáférés) piacán számos üzemeltető több tagállamban is működik, akár az Unió egész területén is. A mobilpiacon számos vállalkozás több tagállamban is működik, az egyik üzemeltető az EU25 országainak több mint felében jelen van. A műholdas távközlési piacon a üzemeltetők már most is kínálnak országhatárokon átnyúló szolgáltatásokat. Lásd „Az elektronikus hírközlési szabályozás következő lépéseinek előkészítése – az elektronikus hírközlésre vonatkozó európai uniós keretszabályozás felülvizsgálata” című 2006. júliusi tanulmányt (a „Hogan & Hartson and Analysys tanulmány”).

[7] Lásd „Hogan & Hartson and Analysys tanulmány”.

[8] Az elektronikus hírközlési szektor a teljes ICT szektor 44,5 %-át teszi ki, amelyet a Bizottság 12. végrehajtási jelentése 2006-ban 649 milliárdra értékelt.

[9] Lásd különösen az elektronikus hírközlő hálózatokra vonatkozó európai uniós keretszabályozás felülvizsgálatáról szóló közleményt, COM(2006) 334 végleges, 2006.6.28.

[10] Lásd a London Economics által a PricewaterhouseCoopers-szel együttműködésben készített „Az elektronikus hírközlés keretszabályozásának értékelése: növekedés és beruházások az EU elektronikus hírközlési ágazatában”, 2006. július (az „LE PWC tanulmány”).

[11] Lásd az EU keretszabályozás értelmében történő piaci felülvizsgálatokról szóló közleményt, COM(2006) 28, végleges, 2006.2.7.

[12] A Bizottság felszólítást küldött Németországnak a német hírközlési törvény módosítása miatt, amely gyakorlatilag a gyors internet-hozzáférést biztosító hálózatokat (VDSL) mentesítené a verseny alól, lásd a 2007.2.26-i IP/07/237 sajtóközleményt.

[13] A másfajta interfésszel rendelkező bérelt vonalakat (beleértve az Ethernetet) is be kell vonni a nagykereskedelmi bérelt vonalak piacára, ha egy, a versenyjogi alapelvek alapján készített értékelés megállapítja, hogy a másfajta interfésszel rendelkező bérelt vonalak helyettesítik a hagyományos interfésszel rendelkező bérelt vonalak nagykereskedelmét, különösen, ha az alkalmazhatóságuk és árszintjük hasonló.

[14] A közösségi keretszabályozás szerint az elektronikus hírközlő hálózatok és szolgálatok esetében a piacelemzésről és a jelentős piaci erő felméréséről szóló bizottsági iránymutatások (a „JPE-iránymutatások”), (HL C 165., 2002.7.11., 6. o).

[15] A Bizottság Németország esetében rámutatott a költségalapúság és a számviteli szétválasztás hiányára; Szlovákia esetében a költségelszámolás módszerére vonatkozó információ hiányára.

[16] A Bizottság észrevételeket tett például a portugál, spanyol, egyesült királyságbeli nagykereskedelmi vonalbérléssel kapcsolatban, illetve Lengyelország esetében kérte, hogy az pontosítsa a nagykereskedelmi vonalbérbeadási kötelezettségét.

[17] A Bizottság különösen Magyarországot, Franciaországot, Szlovéniát és Spanyolországot említette mint olyan országokat, ahol korrekciós intézkedésekre, valamit Franciaországot, ahol e korrekciós intézkedések végrehajtására figyelmet kell fordítani.

[18] Például a német nemzeti szabályozó hatóság a piacelemzés bejelentését követően több mint egy évvel jelentette be a végső korrekciós intézkedéseket.

[19] Ez történt Luxemburg, Csehország és Lengyelország esetében.

[20] Különösen Csehországban, Németországban és Finnországban.

[21] A Bizottság a Németországtól és a Luxemburgtól kapott bejelentést követően tett észrevételeket a kérdéssel kapcsolatban.

[22] Ez volt (részben) a helyzet Ausztriában, Belgiumban, a Cseh Köztársaságban, Dániában, Finnországban, Németországban, Hollandiában, Svédországban és az Egyesült Királyságban.

[23] Ez volt a helyzet Ausztriában, Belgiumban, a Cseh Köztársaságban, Finnországban, Magyarországon, Litvániában, Hollandiában, Svédországban és Szlovéniában.

[24] Cipruson és Szlovéniában egyetlen üzemeltetőről állapították meg, hogy jelentős piaci erővel rendelkezik. Írországban, Spanyolországban és Máltán kollektív erőfölényt állapítottak meg. Írországban nemzeti bíróság eljárását követően az ír szabályozó hatóság visszavonta a végleges intézkedést.

[25] Ha a gazdaszolgáltató felhagyna a szolgáltatással, a szolgáltató átmehet másik nagykereskedelmi üzemeltetőhöz. A másik oldalról nézve viszont, ha a szolgáltató kilép a kiskereskedelmi piacról, előfordulhat, hogy a gazdaszolgáltató nem tudja átvenni a szolgáltató annyi ügyfelét, amennyi ellensúlyozhatná a nagykereskedelmi bevételei terén jelentkező veszteségeit.

[26] A Bizottság 2003. július 23-i, 2003/561/EK ajánlása a keretirányelv 7. cikkében rögzített bejelentési kötelezettségről, határidőkről és konzultációkról („az eljárási ajánlás"), HL L 190., 2003.7.30., 13.o.)

[27] Lásd az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférésről, valamint azok összekapcsolásáról („Hozzáférési irányelv”) szóló, 2002. március 7-i 2002/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, (HL L 108., 2002.4.24., 7.o.), (5) és (6) preambulumbekezdését, valamint 4. cikkét.

[28] Az NL/2003/17.sz ügyben a holland gazdasági minisztérium elfogadott egy olyan rendeletet, amely általános kötelezettséget tartalmazott arra nézve, hogy a végpontok közötti összeköttetést valamennyi nyilvánosan elérhető telefonszolgáltatás között biztosítani kell Hollandiában. Az UK/2003/19. sz. ügyben a brit nemzeti szabályozó hatóság kötelezte az egyetlen digitális televíziózáshoz hozzáférés-ellenőrzési szolgáltatást kínáló szolgáltatót (Sky Subscriber Services Limited), hogy e szolgáltatásokhoz tisztességes, ésszerű és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett biztosítson hozzáférést. A lengyel szabályozó hatóság megkülönböztetés-mentességre és átláthatóság biztosítására kötelezte a meglévő üzemeltetőt, különösen azért, hogy megakadályozza, hogy a meglévő üzemeltető saját fogyasztói és a más elektronikus hírközlési üzemeltető közötti IP-átvitel minőségét befolyásolja (lásd: PL/2006/0382. sz. ügy). Az UK/2006/0454. sz. ügyben a brit nemzeti szabályozó hatóság a British Telecomra vonatkozóan javasolta hozzáférésre vonatkozó kötelezettség bevezetését, amely szerint a British Telecom köteles nagykereskedelmi kis sávszélességű hívásvégződtetési szolgáltatást vásárolni bármely nyilvános elektronikus hírközlési hálózat üzemeltetőjétől.

[29] Lásd különösen a jobb szabályozás a növekedés és munkahelyteremtés területén az Európai Unióban című bizottsági közleményt, COM(2005) 97 végleges, 2005.3.16.