TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

1.1. A vámunió fejlődése érdekében követendő stratégia a 2008–2013 időszakban 3

1.2. Változó környezet 4

2. 2008 óta elért eredmények 5

2.1. A vámunió fejlődése számokban 5

2.2. A vámunió információtechnológiai fejlődése 6

2.3. A vámunióval kapcsolatos politikai változások és ezek végrehajtása 7

2.3.1. Az Unió védelme – a biztonsági módosítás végrehajtása 7

2.3.2. A kereskedelem további könnyítése – a Modernizált Vámkódex 8

2.3.3. 2009 decembere óta érvényes új politikai környezet – a Lisszaboni Szerződés 8

2.3.4. A vámunió és az együttműködés 8

3. Egyes projektek terén elért eredmények 9

3.1. Egyablakos ügyintézés 9

3.2. Rendszeralapú megközelítés 10

3.3. A hamisítás és a kalózkodás elleni küzdelem 10

3.4. Gyors válaszadási képesség válsághelyzetekben 11

3.5. A csalás és a csalással kapcsolatos illegális tevékenységek elleni küzdelem 11

4. Észrevételek a vámunió működési modelljéről 13

5. Jövőbeli kilátások: hogyan lehet javítani a vámunió teljesítményét (egységesség, eredményesség és hatékonyság) 14

5.1. Stratégiai viták a jövőbeli lehetőségekről 14

5.1.1. Szorosabb együttműködés a vámunión belül 14

5.1.2. Szinergiák kialakítása más szakpolitikai területekkel 14

5.1.3. Az irányítás és a munkamódszerek javítása 14

5.1.4. Teljesítmények és eredmények minőségének mérése és javítása 15

5.2. További lépések 15

BEVEZETÉS

A 21. század elején a vámhatóságoknak világszerte gyorsan változó környezetben kellett helyt állniuk: folyamatosan fejlődtek a gyártási módszerek és a fogyasztási szokások, bővült a nemzetközi kereskedelem, olyan globális fenyegetések jelentek meg, mint a terrorizmus, a szervezett bűnözés és a környezetszennyezés, és nőtt a veszélyes anyagok kereskedelme által jelentett kockázat.

Nagyszabású reformfolyamat kezdődött annak érdekében, hogy az Európai Unió vámuniójának[1] hatóságai ebben a változó környezetben továbbra is eleget tudjanak tenni számos kötelezettségüknek. Először létrehozták a Modernizált Vámkódexet[2]. Másodsorban pedig az „e-vámról szóló határozat”[3] megteremtette a papírmentes vám- és kereskedelmi környezet alapjait[4].

Az átfogó és következetes hosszú távú fejlődés érdekében a Bizottság a tagállamokkal közösen elvégezte az uniós vámügy szerepének és működésének átfogó felülvizsgálatát[5] A 27 vámügyi főigazgató által 2007-ben elfogadott jelentés[6] megteremtette a vámunió fejlődése érdekében követendő stratégiáról (a továbbiakban: „a stratégia”) szóló 2008. évi bizottsági közlemény[7] alapját. Megszületett a jövő vámügyével kapcsolatos kezdeményezés.

A vámunió fejlődése érdekében követendő stratégia a 2008–2013 időszakban

A stratégia a vámunió stratégiai célkitűzéseit tartalmazza. Megteremti a fejlesztés és az új kezdeményezések következetes és koherens irányításának politikai keretét . A stratégia célja a jogi és információtechnológiai környezet fent említett reformjának kiegészítése, továbbá határozottan rámutat a vámunió jövőbeli fejlődésének személyi állománnyal kapcsolatos szempontjainak jelentőségére, ideértve az erőforrásokat és a készségeket is.

A vámunió stratégiai célkitűzései a következők: (1) az Unió védelme és (2) az Unió versenyképességének támogatása . Ezeket a célkitűzéseket egységes és hatékony módon, hathatós és eredményes ellenőrzések végrehajtásával, az egyes vámhatóságok közötti, valamint a vámhatóságok és egyéb hatóságok, a vámhatóságok és a vállalkozások, illetve a nemzetközi partnerek közötti szoros együttműködéssel kell megvalósítani.

[pic]

Forrás: az ábra alapjául a COM(2008) 169 bizottsági közleményben meghatározott célkitűzések szolgálnak.

2008. május 14-én az Ecofin Tanács jóváhagyta a stratégiát, a célkitűzéseket, valamint azt, hogy szükség van a készségekbe, a képességekbe, az erőforrásokba és a technológiákba történő beruházásra. Az Európai Parlament 2008. június 19-én elfogadott állásfoglalása[8] szintén támogatja a stratégiát, és felkéri a tagállamokat és a Bizottságot a stratégia eredményes végrehajtására. Ezenkívül átfogó megvalósítási terv[9] kidolgozását irányozták elő, amelyet azóta a Vámpolitikai Csoport a tagállamokkal folytatott konzultációt követően ki is dolgozott. A hamisítás és a kalózkodás elleni küzdelem, a válsághelyzetekre való válaszadás képessége, továbbá a csalás elleni küzdelem megerősítése érdekében a Tanács és az Európai Parlament különösen hangsúlyozta az egyablakos ügyintézés és az új ellenőrzési módszerek (rendszeralapú megközelítés) bevezetésének szükségességét. Általánosságban ezenkívül mindkét intézmény kiemelte az érdekelt felekkel és más hatóságokkal való együttműködés megerősítésének szükségességét is. A Tanács felkérte a Bizottságot, hogy 2011-ben készítsen jelentést az elért eredményekről, aminek a Bizottság ezzel a dokumentummal tesz eleget.

Változó környezet

A stratégia elfogadása óta jelentős események történtek; ezek közé tartozik a pénzügyi és gazdasági válság, a terrorizmus jelentette fenyegetés globalizálódása vagy a számos természeti, illetve ember okozta katasztrófa. Hatályba lépett egy új Szerződés, és az Unió a növekedés előmozdítása[10] és a biztonság megerősítése[11] érdekében új politikai napirendet tűzött maga elé. Ezek a változások befolyásolják a vámunió működésének módját is.

Ezért ez a bizonyos területeken elért eredményekről szóló jelentés a legújabb változások és a jelenlegi környezet átfogóbb értelmezését, továbbá ezeknek a vámuniós stratégia végrehajtására gyakorolt hatásait is tartalmazza. A jelentés emellett a jelenleg folyó végrehajtással és reformmal, a kívülről nyomást gyakorló tényezőkkel, valamint egy, a vámunió struktúráiról szóló, új keletű „önértékelés” eredményeivel, továbbá a végrehajtásban részt vevő 28 kormányzati szerv (27 tagállam és a Bizottság) közti együttműködés és integráció különböző formáival is foglalkozik. A jelentés figyelembe véve ezt a környezetet rövid áttekintést ad a stratégia jövőbeli sikeres végrehajtásának fő akadályairól és kilátásairól is.

2008 óta elért eredmények

Az európai vámunió 2008 óta elért fő eredményeit össze lehet foglalni számadatokkal (2.1), az információtechnológiai környezet fejlődésével (2.2), valamint a politikai változások és ezek végrehajtásának leírásával (2.3).

A vámunió fejlődése számokban

2007 és 2011 között a benyújtott vámáru-nyilatkozatok száma (a válság ellenére) hosszú távon növekedő tendenciát mutatott.

1. ábra: A 2007 és 2010 között benyújtott (normál és egyszerűsített) vámáru-nyilatkozatok számának alakulása

[pic]

Forrás: MoR data

Bár a pénzügyi/gazdasági válság éreztette hatását a normál eljárásra benyújtott vámáru-nyilatkozatok esetében, szokatlan módon azonban az egyszerűsített eljárásokban nem[12]. Ami a további fontos számokat illeti, a gazdasági szereplők nyilvántartását és azonosítását szolgáló új adatbázisnak (EORI)[13] köszönhetően 2010 óta tudjuk, hogy a vámunió közel 3 millió ügyfelet szolgál ki. A vámunióhoz 2011. október 25-ig az engedélyezett gazdálkodókat nyilvántartó rendszerbe (AEO) való felvételre (megbízható kereskedői státus elnyerésére) vonatkozóan 11 867 kérelmet nyújtottak be, amelyből 2011. október 25-ig 8072 kérelmet hagytak jóvá.

Míg a munkamennyiség folyamatosan nőtt, és továbbra is nő, az erőforrások jelentősen csökkennek. 2007 és 2010 között az uniós (azaz tagállami) vámhatóságokban dolgozó alkalmazottak száma 13 %-kal csökkent, és továbbra is csökkenő tendenciát mutat.

A vámunió információtechnológiai fejlődése

A 2008 és 2011 közötti időszakban nőtt az elektronikus adatfelvétel[14] aránya, különösen az export terén, ami a transzeurópai export-ellenőrzési rendszer (ECS) bevezetésének köszönhető, hiszen ez a 2008-as év elejétől kezdve magával hozta a tagállamok exportjának számítógépesítését[15].

2. ábra: Az elektronikus adatfelvétel arányának változása a normál és egyszerűsített eljárásokban összesítve (27 tagállamra nézve)

[pic]

Forrás: MoR data

Ugyanebben az időszakban a Vámkódex „biztonsági módosításának”[16] végrehajtása komoly erőfeszítést követelt a nemzeti vámhatóságoktól. A belépési gyűjtő vámáru-nyilatkozatok befogadásához és feldolgozásához teljesen új nemzeti információtechnológiai rendszerek bevezetése vált szükségessé, ezek közé tartozik például az import-ellenőrzési rendszer (ICS) ; ezenkívül frissíteni kellett az új számítógépesített árutovábbítási rendszert (NCTS) és az ECS-t[17] is. A központi közös vámügyi kockázatkezelő rendszer (CRMS) által támogatott, közös vámügyi kockázatkezelési keretrendszer (CRMF) végrehajtása érdekében a módosítás szükségessé tette továbbá nemzeti kockázatelemző rendszerek bevezetését vagy korszerűsítését. Ezenkívül a Bizottságnak a gazdasági szereplők nyilvántartási és azonosító számainak közzététele ( EORI ), továbbá az említett nyilatkozatok érvényesítésének lehetővé tétele érdekében létre kellett hoznia az új uniós központi adatbázist, továbbá az engedélyezett gazdálkodói kérelmeket és engedélyezési folyamatokat kezelő új rendszert ( AEO ).

2008 és 2011 között a biztonsági módosítás végrehajtásától függetlenül számos egyéb rendszer frissítésére is sor került, nevezetesen a következőkre: a TARIC frissítése TARIC3 rendszerre , továbbá a QUOTA és a Surveillance 2 rendszer[18] frissítése.

Ezek az információtechnológiai fejlesztések jelentős költségekkel jártak: a 2008-as, 2009-es és 2010-es év során a tagállamok 320 millió EUR-t ruháztak be erre a célra.

A vámunióval kapcsolatos politikai változások és ezek végrehajtása

A 2008 és 2011 közötti időszak fő politikai fejleményei a terrorizmus elleni küzdelemhez hozzájáruló biztonsági módosítás végrehajtásához, a Modernizált Vámkódex létrehozásához és módosításához, valamint a vámhatóságok és egyéb hatóságok, illetve a vállalkozások és a nemzetközi partnerek közötti együttműködés új formáihoz kapcsolódnak.

Az Unió védelme – a biztonsági módosítás végrehajtása

A biztonsági módosítás fontos előrelépést jelentett az Unió biztonságosságának és biztonságának a globális szállítási lánc jelentette kockázatoktól való megfelelőbb védelme felé. Bevezetésre került az AEO program, amelynek keretében a gazdasági szereplők a kereskedelmet megkönnyítő kiegészítő előnyökért cserébe önkéntes alapon fejlesztik szállítási láncaik biztonságát. Az Unió biztonsági kockázatoktól való védelmének megerősítése érdekében kockázati szabályok kerültek elfogadásra és végrehajtásra. Maga a végrehajtási folyamat fontos tanulságokkal szolgál a jövőre nézve. A nehéz kezdet és a szinkronizálási nehézségek – amelyek arra vezethetők vissza, hogy a módosítás kiterjesztette a hagyományos vámterületet, és új érdekelt feleket vont be a vámeljárásokba – következtében a teljes végrehajtás csak némi késéssel, 2011. január 1-jére történt meg. A végrehajtás különösen arra világított rá, hogy napjainkban, az „összekapcsolt e-vámok uniójának” korában alapvető fontosságú, hogy a jogszabályok elfogadása előtt állapodjunk meg a célkitűzésekben, határozzuk meg a folyamatokat és a módszertant, valamint tervezzük meg a végrehajtást valamennyi érdekelt féllel közösen. Időközben bevezetésre került az üzleti folyamatokat modellező rendszer (BPM), amelynek segítségével elkerülhető a jogi szövegek eltérő értelmezése és végrehajtása, az információtechnológiai fejlesztésekkel nem összeegyeztethető folyamatok bevezetése, illetve a csak jelentős többletköltséggel betartható határidők megszabása.

A szükséges információtechnológiai rendszerek most már működőképes állapotban vannak. A 2010 végén a légi teherszállítás terén jelentkező biztonsági probléma és a 2011. évi fukushimai atomkatasztrófa lehetőséget teremtett a kockázatkezelő rendszer tesztelésére, amelyen a teszt eredményei szerint van még mit javítani.

A kereskedelem további könnyítése – a Modernizált Vámkódex

A Modernizált Vámkódex 2008. évi elfogadása egy újabb óriási projekt kezdetét jelentette. A biztonsági módosítás végrehajtása során szerzett tapasztalatokat és a pénzügyi/gazdasági válság okozta, a tagállamokat és a kereskedőket egyaránt érintő beruházási nehézségeket (itt egyre növekvő és sokkal nagyobb beruházásokról van szó, mint a biztonsági módosítás esetében) figyelembe véve egyértelművé vált, hogy szükség van a vámügyi folyamatok részletes leírására és elemzésére, továbbá bizonyos esetekben az ezek javítását/módosítását célzó javaslatokra. Nyilvánvalóvá vált az is, hogy az új információtechnológiai architektúra meghatározásánál fontos olyan elérhető, új technológiák alkalmazásának lehetővé tétele, amelyek a tagállamoknak és a kereskedőknek egyaránt megtakarításokat jelenthetnek (például uniós szintű méretgazdaságosság révén).

Ezek a felismerések és a Lisszaboni Szerződés következményei vezettek a Modernizált Vámkódex átdolgozását célzó döntéshez. A rendelet átdolgozott változata figyelembe fogja venni az Unió új intézményes keretét, be fogja vezetni a szükséges javításokat és az üzleti folyamatoknak a végrehajtási rendelkezések kidolgozása keretében végrehajtott elemzése alapján szükségesnek bizonyult módosításokat.

A Modernizált Vámkódex végrehajtásáig, amely az átdolgozás miatt fog váratni magára, olyan intézkedések kerültek elfogadásra, mint amilyen például az egyszerűsített eljárásokra vonatkozó egységes engedély (SAPS) létrehozása. Ezenkívül figyelembe kell majd venni a Számvevőszék egyszerűsített eljárásokról szóló különjelentésében[19] megfogalmazott aggályokat és ajánlásokat, különösen a vámhatóságoknak a tradicionális saját források megfelelő és egységes beszedésének biztosítása terén betöltött kulcsfontosságú szerepével kapcsolatban[20].

2009 decembere óta érvényes új politikai környezet – a Lisszaboni Szerződés

A Lisszaboni Szerződés két szempontból is érinti a vámuniót. Először is a pillérek megszüntetésével uniós szinten megszűnik a vámügyi tevékenységek formális szétválasztása. Jelenleg folyik az a jogi elemzés, amelynek célja e változás vámunióra gyakorolt következményeinek felmérése. Másodsorban pedig bizonyos, a végrehajtásra és a hatáskör-átruházásra vonatkozó intézményi rendelkezések, valamint az újonnan elfogadott komitológiai szabályok jelentősen különböznek a 2008. évi állapotoktól.

A vámunió és az együttműködés

A 2008 és 2011 közötti időszakban a vámhatóságok által alkalmazott, biztonságosságra és biztonságra irányuló intézkedések egyre erőteljesebb kihangsúlyozása befolyásolta a vámunió együttműködési mechanizmusainak és rendszereinek változásait. Ezenkívül a határokon alkalmazandó intézkedések racionalizálására és integrálására irányuló politikai nyomás is előmozdította a vámunió együttműködési menetrendjének létrehozását.

A határokon alkalmazandó egészségügyi, biztonsági és környezeti intézkedések végrehajtása, valamint a hatóságok és vállalkozások hatékonyságának fokozása szorosabb és jobb együttműködést és koordinációt kíván meg a vámhatóságok és egyéb illetékes hatóságok között (például az állat-egészségügyi, a növény-egészségügyi vagy a piacfelügyeleti hatóságok, a rendőrség, a határőrség). Ezek a tényezők ösztönzőleg hatottak az egyablakos vámkezelés kidolgozására, valamint a belső biztonsági stratégia[21] keretében számos olyan intézkedés bevezetésére, amelyek a határigazgatás jobb koordinációja révén nemzeti szinten is fokozzák a biztonságot.

A politikai célkitűzések eredményes megvalósításában egyre nagyobb szerepet kapnak a nemzetközi kapcsolatok is. Egyrészről a kereskedelem feltételeinek javítására, a kölcsönös közigazgatási segítség lehetővé tételére, a csalás elleni, a szellemitulajdon-jogok megsértése elleni vagy a veszélyes áruk (például kábítószer-prekurzorok) kereskedelme elleni küzdelem előmozdítására nemzetközi megállapodások jönnek létre fő kereskedelmi partnereinkkel, köztük keleti szomszédjainkkal. Példának okáért az Unió 2008 óta a harmadik országokkal való kölcsönös közigazgatási segítség fokozását és hatékonyabbá tételét szolgáló eszközökkel kapcsolatosan hét kiegészítő megállapodást vagy rendelkezést helyezett hatályba, amelyek összesen húsz országot érintenek. Másrészről az Unió a megbízható uniós kereskedők számára kölcsönös elismerési megállapodások megkötésével kívánja megkönnyíteni a kereskedelmet; a kölcsönös elismerés már megvalósult Norvégiával és Svájccal[22], valamint Japánnal.

EGYES PROJEKTEK TERÉN ELÉRT EREDMÉNYEK

A Tanács felkérte a Bizottságot, hogy készítsen jelentést az elért eredményekről, és külön kihangsúlyozott öt olyan területet, amelyeknek kiemelt jelentőségük van a vámunió stratégiai célkitűzései szempontjából, különösen a következőket: az egyablakos ügyintézés projektje, a vámellenőrzés rendszeralapú megközelítése, a hamisítás és a kalózkodás elleni küzdelem, a gyors válaszadási képesség válsághelyzetekben, valamint a csalás elleni küzdelem.

Egyablakos ügyintézés

A stratégia elfogadása után a vámszakértők és a kereskedelem képviselői hosszasan tárgyaltak és vitáztak az egyablakos ügyintézés meghatározásáról és megtervezéséről. 2010-ben a Bizottság egy működőképes és kölcsönösen elfogadható megoldás kidolgozása érdekében projektcsoportot hozott létre a tagállamok és tagjelölt országok szakértőivel, továbbá más szakpolitikai területek (állategészségügy és mezőgazdaság) hatóságainak képviselőivel közösen. Mivel az „egyablakos ügyintézés” fogalmát nemzetközi szinten többféleképpen lehet értelmezni, és a tagállamokban és egyéb országokban különböző lehet az egyablakos ügyintézés gyakorlati megvalósítása (bizonyos esetekben a vámhatóságok valósítják meg, míg más esetekben nem), az első fontos sikeres lépés e téren az egyablakos ügyintézés „európai szabványának” és fogalmának meghatározása. Ez a fogalommeghatározás magában foglalja a vámhatóságok és az egyéb hatóságok közötti lehetséges üzenetek meghatározott szabványát is. Ez a szabvány lehetővé teszi a hatóságok közötti kommunikáció lehető legalacsonyabb költséggel járó számítógépesítését. A Vámpolitikai Csoport mint megfelelő előremutató lépést támogatta az egyablakos ügyintézés gyakorlati menetrendjére irányuló javaslatot[23], amely előírja a különböző szakpolitikák által támasztott követelmények integrálásának lehetséges módját.

Rendszeralapú megközelítés

A Bizottság 2008-ban megkezdte a vámellenőrzés rendszeralapú megközelítésének kidolgozását. A rendszeralapú megközelítés azt jelenti, hogy bizonyos, előzetes értékelésnek alávetett, minőségbiztosított kereskedők esetében a vámhatóságok a jelenlegi ügyletalapú megközelítésről (minden egyes szállítmány ellenőrzése) áttérhetnek egy olyan ellenőrzési modellre, amely a kereskedő által a saját áruin és szállítási láncán végzett ellenőrzések minőségén és teljesítményén alapul. A tagállamok szakértőiből álló, e célra létrehozott projektcsoport 2008-ban megvitatta ezt a koncepciót, annak következményeit és lehetséges előnyeit a vállalkozások és a vámhatóságok számára, ezt követően pedig a 2009-ben elvégzett munka során még alaposabban megvizsgálták a megközelítés végrehajtásának feltételeit és korlátait. 2011 decemberében fog lezárulni a harmadik, 2010–2011-es munkafázis, amelynek eredményeképpen többek között létre fog jönni a megközelítés összehangolt uniós megvalósításának menetrendje. A kidolgozás során a projektcsoport rendszeresen konzultált a magánszektor szakértőivel, különösen abban a kérdésben, hogy a kereskedők számára vonzó-e, illetve milyen lehetséges előnyökkel járhat a rendszeralapú, saját ellenőrzésen alapuló vámellenőrzés. Bár a rendszeralapú megközelítés a kereskedők többsége esetében valószínűleg nem alkalmazható, és a kereskedők többsége valószínűleg nem fog érdeklődést mutatni az erre való átállás iránt[24], a legnagyobb kereskedelmi volumennel rendelkező vállalkozások esetében történő alkalmazása mégis jelentős előnyökkel járhat mind a vámhatóságok, mind a kereskedelem számára. A megfelelően megvalósított rendszeralapú megközelítés egy teljes mértékben modern ellenőrzési modellt fog képviselni, fokozni fogja a vámellenőrzés eredményességét és hatékonyságát, valamint meg fogja könnyíteni a kereskedelmet – mind a rendszeralapú ellenőrzésre átálló vállalkozások számára, mind a kereskedelmi forgalmuk hagyományos, ügyletalapú ellenőrzésénél maradó vállalkozások számára. A végrehajtás további lépései közé fognak tartozni azok a célzott kísérleti intézkedések, amelyek a követelményekkel kapcsolatos megfelelő mechanizmusok és munkamódszerek létrehozására és tesztelésére irányulnak (például az elszámolásokkal kapcsolatos részletek, a pénzügyi ellenőrzésre vonatkozó szabványok stb.).

A hamisítás és a kalózkodás elleni küzdelem

A vámhatóságok különleges helyzetben vannak, mivel teljes mértékben képesek áttekinteni az Unió határain zajló kereskedelmi forgalmat, és mindig is jelentős szerepet töltöttek be a szellemitulajdon-jogok érvényesítésében. 2008 óta egyre több olyan felkérés fogalmazódott meg, amelyek a szellemitulajdon-jogok megsértése elleni küzdelemben cselekvésre és új kezdeményezésekre szólítanak fel. 2009-ben elfogadásra került egy, a vámhatóságoknak a szellemitulajdon-jogokat sértő áruk kereskedelmére adandó válaszának megerősítésére irányuló, négyéves európai cselekvési terv[25]. Ez a cselekvési terv megteremti a Bizottságnak és a tagállamoknak a szellemitulajdon-jogok határokon történő, megfelelőbb érvényesítésére irányuló közös törekvéseinek keretét[26]. A 2008 és 2010 közötti időszakban a lefoglalások száma a korábbi megközelítőleg 49 000-ről csaknem 80 000-re nőtt. Ez jól mutatja mind a vámhatóságok tevékenységének mértékét, mind az általuk megoldandó probléma méretét.

A Bizottság 2011 májusában a szellemitulajdon-jogok egységes piacára irányuló stratégia részeként és a vámhatóságok szellemitulajdon-jogok érvényesítésére irányuló kapacitásának megerősítése érdekében, valamint a szabályszerűen működő gazdasági szereplők érdekeinek figyelembevételével előterjesztett egy, a szellemitulajdon-jogok vámhatósági érvényesítéséről szóló új rendeletre irányuló javaslatot[27]. A Bizottság és a nemzeti vámhatóságok ezenkívül olyan intézkedéseket hajtottak végre, amelyek előmozdítják a vállalkozásokkal való együttműködést, felhívják a fogyasztók és vállalatok figyelmét a szóban forgó problémára, elősegítik a bevált gyakorlatok cseréjét, stb.[28]

A nemzetközi együttműködés is kulcsszerepet játszik a szellemitulajdon-jogokat sértő áruk uniós piacra való bekerülésének megelőzésében. Az Unió elkötelezett a fő kereskedelmi partnereivel (például az Egyesült Államok és Japán) való együttműködés mellett. Mivel a problémát a gyökerénél kell kezelni, az Unió dolgozik a kínai vámhatósággal való szorosabb együttműködés kialakításán is, mégpedig egy, a szellemitulajdon-jogok érvényesítésére irányuló cselekvési terv segítségével. A vámhatóságok más nemzetközi kezdeményezésekben is fontos szerepet töltenek be, így például a nemrég megkötött hamisítás elleni kereskedelmi megállapodásban (ACTA). A szellemitulajdon-jogok határokon való érvényesítése számos harmadik ország esetében a kétoldalú kereskedelmi tárgyalásokban és együttműködési megállapodásokban is szerepet kap. Korai lenne megítélni e fellépéseknek a kereskedelmi tendenciákra gyakorolt hatását, de az biztosan a javukra írható, hogy e fellépések keretében az országok közösen törekednek a modern gazdaságok egyik alapvető értékének védelmére.

Gyors válaszadási képesség válsághelyzetekben

A vámunió válsághelyzeti gyors válaszadási képessége összefüggésben áll a rendkívül veszélyes helyzetek / biztonsági helyzetek (például terrorcselekmények, egészségügyi, állat-egészségügyi és növény-egészségügyi incidensek, környezeti incidensek) jelentette kockázatok kockázatkezelésével. 2010 végén létrejött az Unió vámügyi válságkezelő hálózata. Valamennyi tagállamban központi kapcsolattartó pontok vannak, ezekből áll össze a hálózat, amely fő kommunikációs platformként a vámügyi kockázatkezelő rendszert (CRMS) használja. A hálózatot a fukushimai válság kapcsán, 2011 márciusában alkalmazták először. A hálózat a kockázatkezelő keretrendszer nélkülözhetetlen elemének és a tagállamokat válsághelyzetben összekapcsoló alapvető eszköznek bizonyult. Az első gyakorlati tapasztalatot követően a válsághelyzet alatti „élő” kommunikáció megerősítése érdekében bizonyos módosításokat fognak elvégezni a vámügyi válságkezelő folyamatban.

Felsőbb szinteken az uniós vámszervek válsághelyzeti gyors válaszadási kapacitását is fejleszteni kell. Ehhez szükséges a nemzetközi kereskedelmet is érintő válságokra, valamint az illetékes hatóságok válságkezelési intézkedéseire vonatkozó információkhoz való hozzáférés fejlesztése. Az ellenőrző intézkedéseknek összeegyeztethetőnek kell lenniük a vámeljárásokkal és a munkamódszerekkel. Nélkülözhetetlen a különböző illetékes hatóságok közötti, uniós és nemzeti szintű együttműködés struktúrájának javítása.

A csalás és a csalással kapcsolatos illegális tevékenységek elleni küzdelem

A vámhatóságok közötti kölcsönös közigazgatási segítség kulcsfontosságú szerepet játszik az Unió pénzügyi érdekeinek védelmében és a csalás, illetve a csalók elleni küzdelemben. Az Unió a 2008. évi stratégia elfogadása óta jelentős jogalkotási, műveleti és stratégiai intézkedéseket dolgozott ki a csalás elleni küzdelem előmozdítása érdekében. Ezek közé tartozik a kölcsönös segítségnyújtásról szóló, 1997. március 13-i 515/97/EK tanácsi rendelet[29] módosítása[30], amely a feltételezett csalásokra vonatkozó információk cseréjét a kereskedelemre vonatkozó, előre meghatározott információk rendszeres időközönkénti közlésével bővíti, ezenkívül stratégiai és operatív elemzéssel, illetve a lefoglalások jelentésével egészíti ki a váminformációs rendszert, továbbá létrehozza az ügyirat-azonosítási adatbázist (FIDE)[31]. 2008 óta jelentős előrelépés történt az eszközök és az operatív tevékenység, például a közös műveletek terén (az OLAF 2009 óta összesen kilenc közös műveletet koordinált). A jövőben a tagállamokkal, az OLAF-fal és valamennyi érintett szervvel (köztük az Europollal és az Interpollal) szorosan együttműködve törekedni kell egy állandóbb struktúra kialakítására.

Az illetékes hatóságok közötti információcserét illetően – amely kulcsszerepet játszik a csalás elleni küzdelem hatékonyságának javításában – a Bizottság kidolgozott egy olyan politikát, amely uniós és nemzeti szinten is megkönnyíti az illetékes hatóságok számára az információkhoz való hozzáférést. 2011. január 1-je óta az Unió pénzügyi hírszerző egységei (pénzmosás elleni hatóságok) a megállapított vagy feltételezett tiltott pénzmozgásokra vonatkozó információk cseréje céljából össze vannak kapcsolva az AFIS portállal[32].

Az árutovábbítás ban jelentkező rendellenes minták és az érkezési helytől való eltérések felderítése érdekében 2011 júliusában elfogadták a Csalás Elleni Árutovábbítási Információs Rendszerről (ATIS) szóló igazgatási megállapodást, amely lehetővé teszi a Bizottság számára az árutovábbítási adatokhoz való teljes hozzáférést.

Az OLAF jelentős tapasztalatokra tett szert a nemzeti hatóságoknak való, az eredeti és hamisított cigaretta csempészetével kapcsolatos vámügyi nyomozás koordinációját illető segítségnyújtás terén. Ezek a tapasztalatok különösen hasznosnak bizonyultak azokban az esetekben, ahol a feltételezések szerint olyan nemzetközi csalási hálózatok állnak a csempészet mögött, amelyek bizonyos hamisított termékekre, különösen a veszélyes árukra fókuszálnak (például gyógyszer, műtrágya, autóalkatrészek, elektromos berendezések stb.).

2011-ben a Bizottság elfogadta az Unió pénzügyi érdekeinek a büntetőjog és igazgatási vizsgálatok által biztosított védelméről szóló közleményt [33], valamint egy új csalás elleni stratégiát [34] a csalás, illetve az ahhoz kapcsolódó bűncselekmények elleni küzdelemre vonatkozó politikák aktualizálása és modernizálása érdekében; ez számos intézkedést tartalmaz annak biztosítására, hogy a csalás és más, az Unió költségvetését érintő, törvénybe ütköző cselekmények megelőzését, felderítését, illetve az ellenük való küzdelmet szolgáló lehető legjobb eszközök elérhetőek legyenek minden szinten és minden ágazatban. Az új csalás elleni stratégia a csalás elleni küzdelem teljes ciklusát érinti a csalás megelőzésétől és felderítésének korai szakaszától kezdve a vizsgálatokig, a szankcionálásig és a visszaélés tárgyát képező eszközök visszaszerzéséig. Az Unió keleti határainál folyó cigaretta- és alkoholcsempészet elleni cselekvési tervhez[35] egy, kifejezetten az uniós vámhatóságok által végrehajtandó stratégia is kapcsolódik. Ez a kezdeményezés jelentős előrelépéseket eredményezhet a csalás elleni küzdelem terén, mivel becslések szerint a dohány- és alkoholcsempészet az elmaradt adó- és vámbevételek miatt akár 10 milliárd EUR összegű veszteséget is okozhat az Unió és tagállamai számára.

Mindent összevetve a vámunió csalás elleni küzdelemre irányuló törekvései javultak, és az uniós szintű stratégiai megközelítés is megerősödött. Azonban még jelentős előrelépésekre van szükség az új cselekvési terv végrehajtása terén.

ÉSZREVÉTELEK A VÁMUNIÓ MŰKÖDÉSI MODELLJÉRŐL

A változó környezet, a legújabb (kedvező és kedvezőtlen) tapasztalatok a biztonsági módosítás és egyéb projektek végrehajtásáról, a Modernizált Vámkódex jövőbeli végrehajtására vonatkozó észrevételek és előkészítő munka, valamint a Számvevőszéknek a tradicionális saját források megfelelő beszedésére irányuló megállapításai nyomon követésének szükségessége számos stratégiai vitát váltott ki az uniós vámszervek vezetői között arról, hogy ( eredményesség és egységesség tekintetében) hogyan lehetne olyan módon javítani az uniós vámszervek teljesítményét, hogy közben ezzel egyidejűleg megpróbálják racionalizálni a forrásokat, korlátozni a szükséges beruházásokat, és csökkenteni a működési költségeket ( hatékonyság ).

A média egyre többet foglalkozik az Unió és tagállamai pénzügyi érdekeit, a belső piac működését, valamint különösen az Unió biztonságát és biztonságosságát fenyegető azon kockázatokkal, amelyek abból származhatnak, hogy elégtelen, nem megfelelő vagy nem megfelelően elosztott forrásokat bocsátanak a vámunió rendelkezésére feladatai – a kereskedelem irányítása és az Unió védelme – ellátására. Az utóbbi időben az Európai Parlament is foglalkozik ezekkel a kockázatokkal[36]. A korszerűsítés megköveteli, hogy – mind ami az emberi, mind ami a fizikai tőkét illeti – jelentős beruházásokat hajtsanak végre a szükséges információtechnológiai rendszerekbe, valamint az új eljárások és jobb kockázatelemzési módszerek megvalósításához szükséges kapacitásokba és új készségekbe. Az Unió fő támogatási mechanizmusát az Adóügyi és Vámuniós Főigazgatóság fejlesztési tevékenysége és a Vám 2013 program[37] révén mobilizálják. A jövőben az uniós támogatást mind az eszközök, mind a finanszírozás terén a javasolt FISCUS[38] program keretében a vámunió általános hatékonyságának javítása érdekében kell megerősíteni és továbbfejleszteni. További strukturális kérdésekkel is foglalkozni kell. A jelenlegi működési modell teljes és szisztematikus elemzése érdekében az Adóügyi és Vámuniós Főigazgatóság megbízást adott egy, a vámunió működési struktúrájáról szóló tanulmány[39] elkészítésére. A tanulmány SWOT-elemzéssel elemzi a vámunió működési struktúráját, és néhány fontos, orvosolandó problémát határoz meg; a tanulmány emellett számos olyan lehetőséget is kiértékel, amelyek révén javítani lehetne a vámunió működését. Ezeket a lehetőségeket, valamint esetleges végrehajtásukat és nyomon követésüket első lépésként a belső érdekelt felek, a Bizottság és a tagállamok vámigazgatási szervei vizsgálták meg és vitatták meg.

A tagállamok igazgatási szervei és a Bizottság között zajló megbeszélések során megállapították, hogy a belső strukturális fejlesztések kiegészítéseképpen még több erőfeszítésre van szükség, különösen ami a vámunió kockázatkezelő és adatkezelő koncepcióinak és mechanizmusainak további fejlesztését, a vámunió válsághelyzeti válaszadási képességének és gyorsaságának fejlesztését, valamint a más hatóságokkal és a nemzetközi partnerekkel való jövőbeli jobb együttműködés kiépítését illeti.

JÖVőBELI KILÁTÁSOK: HOGYAN LEHET JAVÍTANI A VÁMUNIÓ TELJESÍTMÉNYÉT (EGYSÉGESSÉG, EREDMÉNYESSÉG ÉS HATÉKONYSÁG)

Stratégiai viták a jövőbeli lehetőségekről

A 2008 óta elért eredményeket, a jövőbeli kockázatokat és a számos intézkedés gyakorlati végrehajtásakor tapasztalt kontextuális és strukturális nehézségeket figyelembe véve az igazgatási szervek számos stratégiai vitát folytattak a jövőbeli jobb végrehajtás biztosításának lehetőségeiről. A következő témák megvitatására került sor:

Szorosabb együttműködés a vámunión belül

A vámunió működési struktúrájáról szóló külső tanulmányok és értékelések[40] megállapították, hogy a vámunió szereplőinek[41] szorosabban együtt kell működniük, és újításokat kell bevezetniük a mechanizmusok megfelelő működése érdekében – különösen operatív szinten, valamint azokon a területeken, ahol az erőforrások különösen szűkösek (biztonságosság és biztonság, kockázatkezelés). E területek bizonyos forráshiányainak megszüntetése, a fokozott uniós támogatás és a szakmai erőforrások tagállamok közötti összevonása nemcsak eredményesebb védelmet tenne lehetővé, hanem a modern, legkorszerűbb munkamódszerek elterjedését is ösztönözné, ami az adminisztratív terhek csökkenéséhez is hozzájárulna, és megkönnyítené a kereskedelmet a szabályszerűen működő vállalkozások számára. A szorosabb együttműködés mindenekelőtt a működési költségek csökkentésének lehetősége és a hatékonyság uniós szintű növelése (méretgazdaságosság, különösen az információtechnológia terén) miatt fontos. A szorosabb képzési együttműködésre különösen a kiemelt területeken kell nagy hangsúlyt fektetni, valamint ott, ahol az emberi tényező különösen fontos az uniós szinten egységes eredmények eléréséhez.

Szinergiák kialakítása más szakpolitikai területekkel

Mivel a vámhatóságok tevékenysége egyre több, egyéb szakpolitikai területtel és egyre több, egyéb hatóság tevékenységével kerül kölcsönhatásba, stratégiai megközelítésre van szükség a jogi követelmények, a munkamódszerek és a munkafolyamatok összeegyeztetése és a szinergiák létrehozása érdekében, eközben pedig – ahol lehetséges – költségeket kell megtakarítani az állami és magánszereplők számára. A vámhatóságok közötti együttműködés hasonló eszközeit és mechanizmusait ezenkívül az egyéb hatóságokkal való együttműködés megerősítésére is alkalmazni lehet, többek között a statisztikai hatóságokkal (hiszen az európai kereskedelmi statisztikák létrehozásánál az elsődleges adatforrást a vámhatóságok importra és exportra vonatkozó adatai jelentik), az állat-egészségügyi, a halászati és a piacfelügyeleti hatóságokkal, valamint a különböző közlekedési hatóságokkal való együttműködés esetén.

Az irányítás és a munkamódszerek javítása

Egy egyre komplexebb és kiterjedtebb vámunióban korszerűsíteni és általánosságban fejleszteni kell az irányítási mechanizmusokat – a módosításoknak mind intézményeken belül, mind az intézmények között, uniós szinten a fennálló komplex koordinációs és irányítási struktúra felismert problémáira kell irányulniuk. Az irányítás terén végrehajtott változtatásoknak érinteniük kell azokat az operatív tevékenységeket, ahol a koordináció az új intézményi környezetben szétaprózott és nem eredményes.

Az irányítás terén végrehajtott változtatások olyan új, felsőbb szinteken alkalmazott munkamódszereket is jelenthetnek, mint például az üzleti folyamatokat modellező rendszer (BPM) és a gazdaságossági tanulmányok módszertana a stratégiai és operatív döntések hatásvizsgálatának javítása érdekében. A vámuniós folyamatok végrehajtásának folyamatirányítása és mérése emellett szilárdabb alapot teremthet a jövőbeli kezdeményezések, munkamódszerek és az erőforrások szétosztása terén.

Teljesítmények és eredmények minőségének mérése és javítása

A vámuniós teljesítmények és eredmények minőségének javításához egy olyan rendszer létrehozása szükséges, amellyel mérni, értékelni és azonosítani lehet a gyenge pontokat és az elmaradásokat, valamint (második lépésben) irányítani lehet a vámuniós folyamatok végrehajtását. Az Adóügyi és Vámuniós Főigazgatóság egy tagállami szakértőkből álló projektcsoportot hozott létre annak érdekében, hogy a vámunión belül következetes teljesítményirányítási rendszer kifejlesztésére kerüljön sor.

További lépések

A 2008 óta elért eredményeket, valamint a legújabb tanulmányokat és vitákat figyelembe véve a jövőre nézve ezeket a következtetéseket kell levonni:

(1) A vámunió 2008-ban meghatározott stratégiai célkitűzései továbbra is érvényesek és időszerűek.

(2) A vámuniós stratégia végrehajtása terén már megvalósult intézkedések mellett a következő területeken nélkülözhetetlen a további fejlődés:

- A biztonság, az egészségügy, a biztonságosság és a környezet terén más ügynökségekkel és nemzetközi partnerekkel való együttműködésre vonatkozó átfogóbb stratégiai megközelítés.

- A vámuniós folyamatok vállalkozásközpontúbb megközelítésének kialakítása érdekében az irányítás fejlesztése és korszerűsítése mind a struktúrák, mind a munkamódszerek tekintetében. Az irányítási struktúrák és az intézményi kérdések kezelése, valamint a mindennapi irányítás egyszerűsítése mellett stabil, szabványosított munkamódszerek rendszerszerű alkalmazására van szükség az egyes ügyviteli eljárások pontosabb meghatározása érdekében, a kezdeményezések esetében pedig részletesen modellezni kell az üzleti folyamatokat. Ez nemcsak a kezdeményezések végrehajthatóságának, hatásainak és eredményeinek alaposabb előzetes megismerését teszi majd lehetővé, hanem a kezdeményezések fontossági sorrendjének jobb megállapítását, és a szűkös források racionalizáltabb felhasználását is.

- A kapacitások és képességek tagállamok közötti, illetve tagállamok és Bizottság közötti megosztása és összevonása a hatékonyság, eredményesség és egységesség előmozdítása és a méretgazdaságosság megvalósítása érdekében. Ezt a jövőbeli FISCUS program keretében megvalósuló új mechanizmusok megerősítésével és alkalmazásával lehet elérni.

- A végrehajtás (teljesítmények és eredmények) mérési és értékelési alapjának meghatározása annak biztosítására, hogy a vámunió eleget tudjon tenni a célkitűzéseknek, és/vagy meghatározza az elmaradásokat vagy hiányosságokat. Ez különösen nagy kihívást fog jelenteni, mivel olyan, vámuniós szinten lényeges mutatókat kell megállapítani vagy létrehozni, amelyek elérhető és megbízható forrásadatokon alapulnak. [pic]

[1] Ez a jelentés „vámunió” alatt kizárólag az Uniónak az EUMSZ 1. fejezetében meghatározott terület vámunióját és területét érti, amelybe nem tartozik bele a Törökországgal, Andorrával és San Marinóval fennálló vámunió.

[2] Az Európai Parlament és a Tanács 2008. április 23-i 450/2008/EK rendelete, HL L 145., 2008.6.4.

[3] Az Európai Parlament és a Tanács 2008. január 15-i 70/2008/EK határozata, HL L 23., 2008.1.26., 21. o.

[4] Nem hivatalos elnevezéseként használatos az „e-vám kezdeményezés” is; a kezdeményezés célja egyrészről az Unió vámhivatalai, másrészről a vámhivatalok és más, az áruforgalomban érintett hatóságok, harmadrészről pedig a vámhatóságok és a kereskedők közötti erős kommunikációs hálózat kialakítása.

[5] A vámok jövőbeli szerepéről (FRoC) szóló projekt.

[6] TAXUD/1434/2007.

[7] COM(2008) 169 végleges.

[8] Az Európai Parlament 2008. június 19-i állásfoglalása a vámunió negyvenedik évfordulójáról. HL C 286., 2009.11.27., 20. o.

[9] Az FCI megvalósítási terve, TAXUD / 379996/2009_rev2.

[10] Az Európa 2020 stratégia és az egységes piaci intézkedéscsomag.

[11] A Stockholmi Program.

[12] 2008 végén és 2009 elején világosan érezhető volt a válság hatása a normál eljárások terén, azonban az egyszerűsített nyilatkozatok terén nem (a mérés mindkét esetben a tételek/árucikkek szintjén történt). Erre a jelenségre nincsen egyértelmű, a vámokkal összefüggő magyarázat, de lehetséges, hogy a nagy, rendszeres kereskedelmet folytató (és az egyszerűsített eljárásokat alkalmazó) vállalatok kereskedelmi mintáit a válság kevésbé érintette, mint összességében a kereskedelem egészét.

[13] A rendszerről a későbbiekben lesz részletesebben szó.

[14] Mind a normál, mind az egyszerűsített eljárások esetében.

[15] A papíralapú kiviteli nyilatkozatokról az elektronikus kiviteli nyilatkozatokra történő átállás 2008-ban kezdődött meg.

[16] A 2913/92/EGK rendeletet a 648/2005/EK rendelet, a 2454/93/EGK rendeletet pedig az 1875/2006/EK rendelet módosítja.

[17] Ezek a transzeurópai információtechnológiai rendszerek 27 különböző nemzeti rendszeren alapulnak, és ezekre a különböző rendszerekre lettek kifejlesztve, azonban a magas fokú harmonizációnak és a rendszerekbe ágyazott kapcsolódási szabályoknak köszönhetően képesek összehangoltan működni.

[18] A további, az OLAF által kifejezetten a csalás elleni küzdelem céljaira kifejlesztett uniós információtechnológiai fejlesztésekről a 3.5. részben lesz szó.

[19] Az Európai Számvevőszék 1/2010. sz. különjelentése az egyszerűsített importvámeljárások ellenőrzésének eredményességéről.

[20] Általánosságban elmondható, hogy a vámhatóságok által végrehajtott megfelelő bevételbeszedés ellenőrzésének fenntartása, illetve szükség esetén fejlesztése továbbra is olyan fő célkitűzés marad, amelyet a jogszabályok és kezdeményezések (például kockázatkezelés fejlesztése, a vámellenőrzés rendszeralapú megközelítésének végrehajtása) jövőbeli végrehajtásakor mindig figyelembe kell venni.

[21] COM(2010) 673, ideértve a 4. célkitűzés 4. fellépését: Az ügynökségek közötti együttműködés javítása nemzeti szinten.

[22] Norvégia és Svájc esetében az engedélyezett gazdálkodók (AEO) kölcsönös elismerése egy átfogóbb, elsősorban a biztonsági vámintézkedésekre vonatkozó megállapodás részét képezi.

[23] TAXUD/359494/2011.

[24] A kereskedők várható érdeklődése nem a vállalkozás méretén vagy a földrajzi tényezőkön, hanem sokkal inkább a minőséggel kapcsolatos jellemzőkön (például a szállítási lánc irányításának minősége, a számviteli rendszerek minősége) múlik, valamint azon, hogy mennyire fontos az adott kereskedőnek ez a lehetőség (például a nemzetközi kereskedelem arányának jelentősége a cég forgalmában). A koncepció iránt érdeklődést mutathatnak nemcsak bizonyos nagy multinacionális vállalatok, hanem bizonyos meghatározott profillal rendelkező kkv-k is – például azok, amelyeknek viszonylag sok vámáru-nyilatkozatot kell benyújtaniuk.

[25] A Tanács 2009. március 16-i állásfoglalása az Európai Uniónak a szellemi tulajdonjogok megsértése elleni küzdelemre irányuló 2009–2012-es vámügyi cselekvési tervéről.

[26] Az uniós cselekvési terv kiértékelésére a jövő évben kerül sor, de az már most látható, hogy mind uniós, mind nemzeti szinten nagyon hasznosnak bizonyult a közös fejlesztések irányításában.

[27] COM(2011) 285.

[28] Például mostanában hoztak létre egy olyan szakértői csoportot, amely az interneten vásárolt és postai küldeményként feladott, szellemitulajdon-jogokat sértő áruk jelentette óriási kihívás megoldására törekszik.

[29] HL L 82., 1997.3.22., 1. o.

[30] Az Európai Parlament és a Tanács 766/2008/EK rendelete, HL L 218., 2008.8.13., 48. o.

[31] A FIDE lehetővé teszi a vámügyi nyomozás végrehajtására hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok számára más tagállamok azon illetékes hatóságainak azonosítását, amelyek szintén nyomozást folytatnak vagy folytattak ugyanazokkal a személyekkel vagy vállalkozásokkal kapcsolatban, és így előmozdítja a munka összehangolását.

[32] Az Európai Parlament és a Tanács 1889/2005/EK rendeletének 6. cikke (HL L 309., 2005.11.25., 9–12. o.).

[33] COM(2011) 293.

[34] COM(2011) 376.

[35] SEC(2011) 791.

[36] Az Európai Parlament 2011. december 1-jei állásfoglalása a vámügyi modernizációról (2011/2083(INI)); P7_TA(2011)0546.

[37] A közösségi vámügyi cselekvési program (Vám 2013) létrehozásáról szóló, 2007. május 23-i 624/2007/EK határozat.

[38] COM(2011) 706.

[39] A vámunió jövőbeli működési struktúrája és az európai adózás szövetkezeti modellje (2011. május). TAXUD D(2010) 433216.

[40] Tanulmány a vámunió működési struktúrájáról (2011); A Vám 2003 program félidős értékelése (2011).

[41] Ezalatt a tagállamok igazgatási szervei és a Bizottság értendők.