[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 7.3.2008

COM(2008) 137 végleges

2006/0272 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján

a Tanácsnak a közösségi vasutak biztonságáról szóló 2004/49/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadására tekintettel kialakított közös álláspontjáról

2006/0272 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján

a Tanácsnak a közösségi vasutak biztonságáról szóló 2004/49/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadására tekintettel kialakított közös álláspontjáról

ELŐZMÉNYEK

A javaslat továbbítása az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz (COM(2006) 784 végleges – 2006/0272 COD): | 2006. december 13. |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye: | 2007. július 11. |

Az Európai Parlament véleménye (első olvasat): | 2007. november 29. |

A közös álláspont elfogadása egyhangú határozattal: | 2008. március 3. |

A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK CÉLJA

Az Európai Bizottság 2006. december 13-án intézkedéscsomagot fogadott el azzal a céllal, hogy az európai vasúthálózaton közlekedő vonatok szabad mozgását akadályozó tényezők felszámolásával hozzájáruljon a vasúti ágazat megújulásához.

A Bizottság alapvetően két célból szánta el magát erre a lépésre:

- egyrészt azért, hogy a mozdonyok üzembe helyezésére szolgáló eljárás átláthatóbbá és hatékonyabbá tételével elősegítse a vonatok Európai Unión belüli szabad közlekedését,

- másrészt azért, hogy a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságára irányadó irányelvek egységes szerkezetbe foglalásával és konszolidálásával egyszerűsödjék a szabályozási környezet.

Ezen intézkedések között szerepel a közösségi vasutak biztonságáról szóló 2004/49/EK irányelv módosítása. A javaslat előterjesztésével a Bizottság három célt kíván elérni:

- egyrészt a kölcsönös elismerés elvének bevezetését a tagállamok által már kiadott üzembehelyezési engedélyekkel kapcsolatban. Az elv szerint ha egy vasúti jármű egy tagállamban már kapott üzembehelyezési engedélyt, akkor másik tagállamban csak a további, például a helyi hálózat jellegzetességeiből adódó nemzeti követelmények tekintetében kell esetlegesen kiegészítő tanúsításon átmenniük,

- az ügynökség feladatkörének kiterjesztését a különböző hatályos nemzeti eljárások és műszaki szabályok számba vételére, illetőleg azon követelmények jegyzékének összeállítására és naprakészen tartására (bővítésére), amelyeket – akár azért, mert nemzetközileg elismert szabályokról van szó, akár pedig azért, mert a kérdéses követelmények egyenértékűnek tekinthetők – csak egy ízben kell ellenőrizni,

- a vasúttársaság és a karbantartásért felelős szervezet közötti viszony egyértelmű meghatározását. Az új nemzetközi vasúti fuvarozási egyezmény (COTIF 1999) hatálybalépése következtében új szabályokat kell alkalmazni a járműhasználatra vonatkozó szerződésekre, ezért a javaslat meghatározza a „kocsik üzemben tartója” fogalmát, és – különösen a karbantartás területén – pontosítja a vasúttársaság és az üzemben tartó közötti viszonyt.

MEGJEGYZÉSEK A KÖZÖS ÁLLÁSPONTHOZ

A három intézmény megpróbált már az első olvasatban gyors egyetértésre jutni a javaslatról. Erre azonban nem volt lehetőség, elsősorban azért, mert az Európai Parlament több igénnyel is előállt elsősorban a vasúttársaság és a járművek üzemben tartója között a karbantartás terén fennálló viszony meghatározása tekintetében.

A Tanács egyhangúlag elfogadott közös álláspontja nem ellentétes a bizottsági javaslat alapvető célkitűzéseivel és vezérelvével.

Megjegyezzük, hogy a Tanács közös álláspontja eleve tartalmazza az Európai Parlament által elfogadott módosítások egy részét, és megteremti a szükséges összhangot a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságára vonatkozó irányelvek konszolidálásával (javaslat: COM(2006) 783 végleges, 2006/273 (COD)), amelyről már első olvasatban megegyezés született. A megegyezés értelmében a közösségi vasutak biztonságáról szóló irányelv 14. cikkének tartalma (csakúgy, mint az új 14a. cikké) átkerül a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló új irányelvbe, és így a vasúti járművek üzembe helyezésére vonatkozó valamennyi eljárás egyetlen jogi aktusban lesz megtalálható.

A BIZOTTSÁG RÉSZLETES MEGJEGYZÉSEI

A Bizottság által elfogadott, a közös álláspontban teljes egészében vagy részben szereplő európai parlamenti módosítások

A 2., 9., 19., 20., 24., 25., 26. és 27. módosítás, amelyek egyértelműbbé teszik, pontosítják és kiegészítik a Bizottság javaslatát.

Az 1., 10., 11., 12., 13., 15. és 23. módosítás azzal, hogy át kell bennük vezetni a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló 1999/468/EK határozat módosításáról szóló 2006/512/EK tanácsi határozat egységes terminológiáját.

A 8. módosítás: a nemzeti járműnyilvántartásra (NVR) való utalás összhangban van a nemzeti járműnyilvántartásról rendelkező 2007. november 9-i bizottsági határozattal.[1] Ezt a fogalommeghatározást azonban a Tanács a közös álláspontban oly módon módosította, hogy igazodjék a járművek karbantartására vonatkozó új cikkben foglaltakhoz.

A 18. módosítás : e módosítás első bekezdése nem szükséges, mert a megegyezés szerint a tartalma átkerül a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló új irányelvbe.

A Bizottság által elutasított, a közös álláspontban sem teljes egészében, sem részben nem szereplő európai parlamenti módosítások

A 3. módosítás : a hatályos irányelv (14) preambulumbekezdése már utal a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló irányelv és a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló 89/391/EGK irányelv, illetőleg a vasúti üzem személyzetet érintő kockázatainak minimalizálását célzó egyedi rendelkezések megállapítása közötti összefüggésre.

A 4., 5., 6. és 7. módosítás : a „nemzeti biztonsági szabályok” fogalma tekintetében nem lenne célszerű eltérni a közösségi vasutak biztonságáról szóló 2004/49/EK irányelvben található eredeti fogalommeghatározástól, hiszen ezt az irányelvet a tagállamok éppen most ültették át nemzeti jogukba. Ezt a fogalommeghatározást soha egyetlen szereplő sem vitatta. Alapvető szempont, hogy a nemzeti biztonsági szabályok nem foglalják magukban a vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról rendelkező irányelvekben előírt valamennyi alapvető követelményt: egyes ilyen követelmények például a környezetvédelemmel kapcsolatosak.

A 14. módosítás : a közös biztonsági célkitűzések körébe tartozó célkitűzésekről és az elfogadásukra szolgáló eljárásról 2004-ben született megegyezés. Azóta számos eredményt sikerült elérni, és nem tűnik indokoltnak, hogy a folyamat kellős közepén módosítsuk az alapfeltevéseket. Másrészt a költség-haszon elemzésről az eredeti irányelv 6. cikkének (4) bekezdése egyébként is rendelkezik.

A 16. és 17. módosítás : ezek a módosítások utalnak egy bizonyos „magas biztonsági szintre”; ezekkel kapcsolatban a Tanács közös álláspontja olyan megfogalmazást tartalmaz, amely jobban igazodik az irányelv többi rendelkezéséhez.

A 22. módosítás : e módosítás értelmében lehetőség lenne arra, hogy a kérelmezők a biztonsági tanúsítvány vagy a biztonsági engedély megadásával kapcsolatban a biztonsági hatóság által hozott elutasító határozatokról szakvéleményt kérjenek az Európai Vasúti Ügynökségtől. Ez a rendelkezés túllépne a Bizottság javaslatának célkitűzésein.

A Bizottság által elfogadhatónak tartott, de a közös álláspontban sem teljes egészében, sem részben nem szereplő európai parlamenti módosítások

A 21. módosítás , amelyet a Bizottság elvben elfogadott. A közös álláspont szövege mindazonáltal a „karbantartásért felelős szervezet” fogalmából indul ki, igazodva az új közösségi keretszabályozáshoz (ezt a fogalmat használja a „teherkocsik” ÁME,[2] illetőleg – „karbantartásért felelős szerv” formában – a nemzeti járműnyilvántartásról rendelkező, fent említett határozat is). Fontos az is, hogy az irányelvben nem szabad rögzíteni az üzemben tartók tanúsítási rendszerének kötelező vagy önkéntes jellegét, ebben a kérdésben célszerűbb lenne az ügynökség által elvégzendő hatásvizsgálat alapján dönteni.

KÖVETKEZTETÉS

A Bizottság álláspontja szerint a Tanács által 2008. március 3-án egyhangúlag elfogadott közös álláspont hozzájárul a bizottsági javaslat alapvető célkitűzéseinek megvalósításához és vezérelvéhez, ezért a közös álláspont a Bizottság számára elfogadható.

[1] HL L 305., 2007.11.23., 30. o.

[2] HL L 344., 2006.12.8., 1. o.