Nem hagyhatjuk, hogy a korábbi nemzedékek által hozott áldozatok a feledés homályába merüljenek. Az emberi méltóságot, a szabadságot és a demokráciát kemény munkával kellett kivívnunk, és sosem mondhatunk le róluk. Még ha a békéhez való ragaszkodás ma már nem is minden európai számára jelenti ugyanazt, mint szülei vagy nagyszülei számára, továbbra is ezek az alapvető értékek jelentik társadalmunk összetartó erejét.

Európát számos partnere vonzónak tartja. Rövid távon ugyan nem várható további államok uniós csatlakozása, ám már ennek lehetősége is erőteljes eszközként járul hozzá a stabilitás és a biztonság megőrzéséhez határaink mentén. Az EU aktívan együttműködik szomszédságával mind keleti, mind déli irányban. Az Ukrajnához fűződő megerősített partnerségünktől kezdve az afrikai partnereinkkel folytatott szerteágazó együttműködésig Európa – mint pozitív globális erő – minden korábbinál fontosabb szerepet tölt be.

Ez a fehér könyv felvázolja a következő évtizedben várható változások mozgatórugóit, és több forgatókönyvet mutat be, melyek Európa lehetséges fejlődési irányait ismertetik 2025-ig. Ezzel egyidejűleg egy vitafolyamatot is elindít, amely ráirányítja a figyelmet és új válaszokat keres egy régi kérdésre:

Ez kétszeresen is fontos, mivel Európának szembe kell néznie a társadalom mélyreható digitalizációjával, ami már eleve összemossa a munkavállalók és az önfoglalkoztatók, az áruk és a szolgáltatások, vagy a fogyasztók és a termelők közötti határvonalakat. Sok mai foglalkozás egy évtizede még egyáltalán nem létezett, a következő években pedig még több fog újonnan megjelenni. Az alapfokú tanulmányaikat most megkezdő gyermekek zöme jó eséllyel olyan új típusú álláshelyet fog betölteni, amely ma még nem is létezik. A technológia és az automatizálás térnyerésével járó kihívások valamennyi munkahely és iparág tekintetében éreztetni fogják hatásukat. Ahhoz, hogy az új lehetőségekből a lehető legtöbbet hozzuk ki, esetleges negatív hatásukat pedig mérsékeljük, nagyszabású befektetéseket kell eszközölnünk a készségfejlesztésbe, és gyökeresen felül kell vizsgálnunk az oktatás és az egész életen át tartó tanulás rendszereit. Emellett új szociális jogok bevezetésére is szükség lesz, hogy lépést tartsunk a munka változó világával.

Európa ezzel egyidejűleg elkötelezett gazdaságának ambiciózus dekarbonizációja és a káros kibocsátások mérséklése iránt. Nekünk pedig változatlanul alkalmazkodnunk kell az egyre növekvő éghajlati és környezeti nyomáshoz. Iparágainknak, városainknak és háztartásainknak át kell alakítaniuk működésüket és energiaellátásukat. Az intelligens városok, a természeti erőforrások hatékony hasznosítása és az éghajlatváltozás elleni globális küzdelem terén már most is az élen járunk. Vállalataink birtokolják világszinten a megújulóenergia-technológiákkal kapcsolatos szabadalmak 40 %-át. A megoldandó fő kihívásaink egyike az lesz, hogy piacra vigyük az innovatív megoldásokat, itthon és külföldön egyaránt.

FOKOZOTT FENYEGETÉSEK ÉS A BIZTONSÁGGAL, ILLETVE A HATÁROKKAL KAPCSOLATOS AGGÁLYOK

Európa rendkívül szabad és stabil hely polgárai számára egy olyan világban, amely még mindig tele van széthúzással és megosztottsággal. A világon a legbékésebbként számon tartott 25 ország közül 15 az EU-ban található. A közelmúltbeli terrorista támadások sokkoló hatása azonban megrendítette társadalmainkat. A belső és a külső fenyegetések közötti, egyre elmosódóbb határvonalak megváltoztatják, hogy az emberek miként gondolkodnak a személyes biztonságról és a határokról. Paradox módon ez éppen akkor történik, amikor minden eddiginél egyszerűbb és természetesebb munkaügyi okokból vagy üdülési céllal utazni a világban.

A migrációt kiváltó nyomás sokszorosára erősödik, és a világ különböző részeiről fognak áramlások indulni, amint a népességnövekedés, a széles körű feszültségek és az éghajlatváltozás hatásai éreztetni kezdik magukat. A menekültügyi válság, – amelynek során 2015-ben 1,2 millióan érkeztek Európába – a második világháború óta nem tapasztalt méreteket öltött. Ennek nyomán heves vita bontakozott ki a tagállamok közötti szolidaritásról és felelősségvállalásról, amelynek során a határigazgatás és az Európán belüli szabad mozgás jövője is alapvetően megkérdőjeleződött.

A tagállamok határát átlépve naponta ingázó 1,7 millió európai polgár, valamint a családi, turisztikai vagy üzleti célból Európa-szerte utazó évi százmilliók számára a határok fogalma már a múlté. Mégis, miután egy generációval ezelőtt lebontották a falakat, a közelmúltbeli válságok következtében Európa egyes belső határszakaszain ideiglenesen visszaállították az ellenőrzést.

A BIZALOM ÉS A LEGITIMÁCIÓ MEGKÉRDŐJELEZÉSE

A világban végbemenő számos változás és a tényleges biztonsághiány sokak által tapasztalt érzése ahhoz vezetett, hogy az emberek minden szinten egyre inkább elfordulnak a hivatalos politikai narratívától és a politikai intézményektől. Ez gyakran a közigazgatási szervek tevékenységét övező közönyben és bizalmatlanságban nyilvánul meg és emellett olyan légüres teret hoz létre, amelyet a populista és nacionalista szólamok játszi könnyedséggel be tudnak tölteni.

A problémákért „Brüsszel” hibáztatása, a sikerekért pedig otthon a babérok learatása, a közös döntésekért való felelősség alóli kibújás, valamint a másokra ujjal mutogatás – ezekről a gyakorlatokról már bebizonyosodott, hogy mennyire kártékonyak. Az európaiak nem védettek a megosztottság ilyen kirívó megnyilvánulásaival szemben.