EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2018.6.1. COM(2018) 392 final 2018/0216(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a közös agrárpolitika keretében a tagállamok által elkészítendő stratégiai tervhez (KAP-stratégiai terv) nyújtott, az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) által finanszírozott támogatásra vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint az 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről {SEC(2018) 305 final}

{SWD(2018) 301 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai A 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről (TPK) szóló bizottsági javaslat meghatározza a közös agrárpolitika (KAP) költségvetési keretét és fő irányvonalait. Ennek alapján a Bizottság a KAP jogi keretét a 2021–2027-es időszakra vonatkozóan kijelölő rendeleteket, valamint az e politika alakulásával kapcsolatos lehetséges forgatókönyveket bemutató hatásvizsgálatot terjeszt elő. E javaslatok az alkalmazás kezdőnapját 2021. január 1-jében rögzítik, és a javaslatokat 27 tagállamból álló Unióra vonatkozóan terjesztik elő. Ez utóbbi összhangban áll azzal, hogy az Egyesült Királyság az Európai Unióról szóló szerződés 50. cikke alapján bejelentette az Európai Unióból és az Euratomból történő kilépésére irányuló szándékát, amely bejelentést az Európai Tanács 2017. március 29-én kapta meg. A KAP legutóbbi reformja, amelyről 2013-ban született döntés, 2015-ben valósult meg. Azóta az a háttér, amelyben a reform kidolgozására sor került, jelentősen megváltozott, különösen a következők tekintetében: Jelentős csökkenés következett be a mezőgazdasági árakban – az árcsökkenést makrogazdasági tényezők, geopolitikai feszültségek és egyéb kényszerítő erők okozták. A kereskedelmi tárgyalásokat illetően érzékelhető hangsúlyeltolódás ment végbe: a többoldalú megállapodások helyett a kétoldalú megállapodások kerültek előtérbe, és az EU nyitott a globális piacok felé. Az EU új nemzetközi kötelezettségeket vállalt – például az éghajlatváltozás mérséklése terén (a COP 21 révén) és a nemzetközi fejlesztés széles körű szempontjait illetően (az ENSZ fenntartható fejlesztési céljai révén) –, továbbá törekedik arra, hogy megfelelőbb választ adjon egyéb geopolitikai fejleményekre, többek között a migrációra is. Ezek a változások nyilvános vitát váltottak ki arról, hogy a 2013. évi reform kellően mélyreható-e ahhoz, hogy a KAP megfelelően tudja kezelni a mezőgazdasági szektor gazdasági állapotához, a környezetvédelemhez, az éghajlatváltozással összefüggő intézkedésekhez, az EU vidéki térségeinek erős gazdasági és társadalmi szövetéhez kapcsolódó, folyamatos kihívások széles körét – különösen a kereskedelem, a biogazdaság, a megújuló energia, a körkörös gazdaság és a digitális gazdaság területén végrehajtható fellépések kapcsán jelentkező lehetőségek vonatkozásában. A KAP korszerűsítésre szorul ahhoz, hogy minimális adminisztratív teherrel, eredményesen tudjon szembenézni e kihívásokkal; nagyobb összhangot kell teremteni a KAP és más uniós szakpolitikák között annak érdekében, hogy a KAP a lehető legnagyobb mértékben tudjon hozzájárulni a tíz bizottsági prioritás és a fenntartható fejlődési célok megvalósulásához. Amint a Bizottság a többéves pénzügyi keretről szóló, közelmúltban kiadott közleményében hangsúlyozta, a korszerűsített közös agrárpolitikának elő kell segítenie a mezőgazdasági ágazat teljes mértékben fenntarthatóvá válását és dinamikus vidéki térségek kifejlődését, és ezzel egyidejűleg stabilan rendelkezésre álló, biztonságos és kiváló minőségű élelmiszereket kell biztosítania több mint 500 millió fogyasztó számára. Európának intelligens, reziliens, fenntartható és versenyképes mezőgazdasági ágazatra van szüksége annak érdekében, hogy biztosítani tudja polgárai számára a biztonságos, kiváló minőségű, megfizethető, tápláló és változatos élelmiszerek termelését, valamint lehetővé tegye erős társadalmi-gazdasági szerkezet kiépítését a vidéki térségekben. A korszerűsített közös agrárpolitikának ambiciózusabb környezetvédelmi és éghajlat-politikai törekvések felvállalásán, valamint a polgárok egészséggel, környezetvédelemmel és éghajlat-politikával kapcsolatos várakozásainak való megfelelésen keresztül növelnie kell uniós hozzáadott értékét. A Bizottság a 2017. évi munkaprogramjában előirányzottaknak megfelelően széles körű egyeztetést folytatott a KAP egyszerűsítéséről és korszerűsítéséről annak érdekében, hogy a szakpolitika a lehető legnagyobb mértékben tudjon hozzájárulni a tíz bizottsági prioritás és a fenntartható fejlődési célok megvalósulásához. Az egyeztetés – a következő TPK-ban a KAP-ra jutó pénzügyi előirányzatok sérelme nélkül – a jövőre vonatkozó konkrét szakpolitikai prioritásokra összpontosított. A folyamatnak részét képezte egy nagyszabású konzultáció, valamint a KAP teljesítményére vonatkozó, rendelkezésre álló bizonyítékok, köztük a megfelelő REFIT-platformon kifejezett vélemények elemzése. Az eredményeket a 2017. november 29-én elfogadott, „Az élelmiszer-ágazat és a mezőgazdaság jövője” című közlemény ismerteti. A közlemény segítségével strukturált vita folytatható a KAP jövőjéről az EU intézményeiben és az érdekeltekkel. Ez a szakpolitikai dokumentum azokat a kihívásokat, célkitűzéseket és lehetséges irányvonalakat vázolta fel, amelyek egy, az idő próbáját kiállni képes KAP tekintetében felmerülhetnek; ahhoz, hogy a KAP időtálló legyen, egyszerűbbé és korszerűbbé kell válnia, és elő kell mozdítania a mezőgazdaság fenntarthatóbbá tételét. A Bizottság a 2020 utáni időszak közös agrárpolitikájának főbb prioritásaiként ambiciózusabb környezetvédelmi és éghajlat-politikai törekvések felvállalását, a támogatások célirányosabbá tételét, valamint a kutatás, az innováció és a tanácsadás területei közötti eredményes összeköttetések megteremtését jelölte meg. A KAP teljesítményének javítása érdekében javaslat született egy új teljesítési modellről, amely a szakpolitikai hangsúlyt a megfelelőségről a teljesítményre helyezi át, és az EU és a tagállamok feladatai között új egyensúlyt teremt, a szubszidiaritás fokozottabb alkalmazásával. Az új modell célja az EU célkitűzéseinek hatékonyabb megvalósítása stratégiai tervezés, széles körű beavatkozások és közös teljesítménymutatók alapján, ami egyben a jövőbeli KAP-on belüli és az EU más céljaival való szakpolitikai összhang javításához is hozzájárul. •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel Az EUMSZ 39. cikke fogalmazza meg a KAP céljait: ·a mezőgazdasági termelékenység növelése a műszaki fejlődés előmozdításával, valamint a mezőgazdasági termelés észszerű fejlesztésének és a termelési tényezők, így különösen a munkaerő lehető legjobb hasznosításának biztosításával; ·ily módon a mezőgazdasági népesség megfelelő életszínvonalának biztosítása, különösen a mezőgazdaságban dolgozók egy főre jutó jövedelmének növelésével; ·a piacok stabilizálása; ·az ellátás hozzáférhetőségének biztosítása;

·a fogyasztók elfogadható ár ellenében történő ellátásának biztosítása. E javaslat teljes összhangban áll a KAP-nak a Szerződésben megfogalmazott céljaival. Korszerűsíti és egyszerűsíti a Szerződés rendelkezéseinek végrehajtását. •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival Az EU területének 84 %-án foglalkoznak mezőgazdasággal vagy erdészettel. E szektorok függnek a környezettől, ugyanakkor befolyásolják is azt. Ezért a javaslatban megfogalmazott konkrét KAP-célkitűzések között számos olyan van, amely környezetvédelmi és éghajlat-politikai fellépések elindítására irányul az EU kapcsolódó szakpolitikáival összhangban. Köztudott, hogy a fogyasztási minták befolyásolják a közegészséget. A mezőgazdasági szakpolitikák az élelmiszerekkel és az élelmiszer-termelés módjával fennálló kapcsolatuk révén kapcsolódnak az egészségügyi szakpolitikákhoz. A javaslatok megerősítik az egészségügyi szakpolitikákkal fennálló kapcsolatokat, különösen az egészséges táplálkozást és az antimikrobiális szerek használatát illetően. Az EU – mint jelentős áruimportőr és nagy értéket képviselő mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek exportőre – hatást gyakorol az Unión kívüli élelmiszerrendszerekre. A javaslat az EUMSZ 208. cikkével összhangban figyelembe veszi a szegénység felszámolására és a fenntartható fejlődés fejlődő országokban történő megvalósítására irányuló uniós fejlesztési együttműködési célkitűzéseket, különösen annak biztosítása által, hogy a mezőgazdasági termelőknek nyújtott uniós támogatások ne, vagy csak minimális mértékben gyakoroljanak hatást a kereskedelemre. Végezetül – más szektorokhoz hasonlóan – a mezőgazdaság és a vidéki térségek eredményesebben tudják hasznosítani az új technológiákat és ismereteket, különösen a digitális technológiákat. A javaslatok kiemelt szerepet biztosítanak a tudáscsere szervezésének a szakpolitikai teljesítési modellben, és ezáltal megerősítik a kutatási szakpolitikával fennálló kapcsolatokat. A digitalizációra helyezett hangsúly az EU digitális menetrendjéhez való kapcsolódást is lehetővé teszi. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap Az EUMSZ 42. cikke és 43. cikkének (2) bekezdése a KAP-stratégiai tervről szóló rendeletet illetően. •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés a mezőgazdaságot az Unió és a tagállamok megosztott hatáskörébe utalja, és rendelkezik a közös célokat szolgáló, közösen végrehajtandó közös agrárpolitika létrehozásáról. A KAP jelenlegi teljesítési rendszere a részletes uniós szintű követelményeken alapul és szoros felügyelet, bírságok és pénzügyi ellenőrzési intézkedések jellemzik. E szabályok gyakran a mezőgazdasági üzem szintjéig részletesen előíró jellegűek. Az Unió jelentősen eltérő mezőgazdasági és éghajlati körülményei között azonban sem a felülről szervezett, sem az egységesen alkalmazandó megközelítések nem alkalmasak arra, hogy a kívánt eredményeket elérjék és az uniós hozzáadott értéket megteremtsék. E javaslat teljesítési modellje szerint az Unió az alapvető politikai paramétereket határozza meg (a KAP céljait, a beavatkozás általános típusait, az alapkövetelményeket), a tagállamok pedig nagyobb felelősséget viselnek és elszámoltathatóbbak a tekintetben, hogy hogyan valósítják meg a célkitűzéseket és a közösen meghatározott célokat. A nagyobb fokú szubszidiaritás lehetővé teszi, hogy hatékonyabban lehessen figyelembe venni a helyi körülményeket és szükségleteket e célok megvalósítása során. A KAP-beavatkozások végrehajtásának módját a tagállamok fogják meghatározni úgy, hogy maximalizálják azok hozzájárulását az uniós célok eléréséhez. Amellett, hogy fenntartják a jelenlegi irányítási rendszereket, amelyeknek továbbra is biztosítaniuk kell valamennyi szakpolitikai cél hatékony nyomon követését és elérését, a tagállamoknak nagyobb beleszólásuk lesz a kedvezményezettekre vonatkozó megfelelőségi és kontroll-keretszabályozás tekintetében (ideértve az ellenőrzést és a szankciókat is). •Arányosság A gazdasági, környezetvédelmi és társadalmi kihívások, amelyekkel az EU mezőgazdasági ágazata és vidéki térségei szembesülnek, érdemi választ igényelnek, amely megfelel e kihívások uniós dimenziójának. Ha a tagállamok – egy eredményorientáltabb modellben – nagyobb jogot kapnak a KAP-on belül rendelkezésre álló szakpolitikai eszközök kiválasztásához és sajátosságaikhoz igazításához a célok megvalósítása érdekében, akkor még kisebb a valószínűsége annak, hogy a KAP túllépi a fellépés arányos szintjét. •A jogi aktus típusának megválasztása Mivel az eredeti aktusok mindegyike európai parlamenti és tanácsi rendelet, a módosításokat is európai parlamenti és tanácsi rendelettel kell elvégezni. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

A KAP az Európai Unió (EU) létrehozásában és fejlődésében gyökerezik. A hatvanas években hozták létre a Szerződésben rögzített céloknak megfelelően. Azóta számos reformon esett át a mezőgazdasági ágazat versenyképességének javítása, a vidékfejlesztés előmozdítása, az új kihívások kezelése és a társadalmi igényeknek való nagyobb mértékű megfelelés érdekében. Az utolsó jelentősebb reformra 2013-ban került sor. A 2013. évi reformban a KAP általános célkitűzéseit racionalizálták és három blokkba rendezték: i. Fenntartható élelmiszer-termelés ii. A természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodás és éghajlat-politikai fellépés iii. Kiegyensúlyozott területfejlesztés Az e célok megvalósítása terén elért haladás értékelése és a jövő kihívásainak azonosítása érdekében széles körű, strukturált konzultációra került sor valamennyi érdekelttel, ideértve a nem a mezőgazdaságban tevékenykedő szereplőket is. Ezenkívül a KAP-ról rendelkezésre álló jelentős mennyiségű információból (a források rövid összefoglalása az alábbi, 1. sz. keretes írásban található) további bizonyítékok kigyűjtésére került sor a KAP teljesítményére vonatkozóan, amelyek háttérként szolgáltak a KAP korábbi években elért eredményeinek és tapasztalt hiányosságainak értékeléséhez, különös tekintettel a legújabb reformra. Mindenekelőtt az alábbiak tartoznak ide: ·a KAP teljesítményét mérő közös monitoring- és értékelési keret segítségével összegyűjtött bizonyítékok; ·A jelenleg hatályos (a 2014–2020-as időszakra vonatkozó) többéves pénzügyi keretről készült értékelő tanulmányok, amelyek a jelenleg hatályos KAP céljait értékelik. Az első megállapítások közzétételére 2017/18-ban kerül sor. A célok elérésében megtett előrehaladásra vonatkozó eredményeket és a megfelelő pénzügyi kereteket a vidékfejlesztésről szóló éves végrehajtási jelentések tartalmazzák. ·A hatásvizsgálat szempontjából releváns további háttérdokumentumok, adatok, tények, számok megtalálhatók a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság honlapján. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk Nyilvános konzultációra került sor, amelynek keretében több mint 322 000 hozzászólás érkezett. Ezenkívül strukturált párbeszéd folyt az érdekeltekkel, öt szakértői munkaértekezletet tartottak, és a Bizottság figyelembe vette a REFIT-platform véleményeit, valamint az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, a Régiók Bizottsága és nemzeti parlamentek hozzájárulásait is. A javaslat kidolgozása során a Bizottság figyelembe vette továbbá a mezőgazdasági piacokat vizsgáló munkacsoport és a Corkban megrendezett vidékfejlesztési konferencia (2016) ajánlásait is. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása Munkaértekezletek megrendezésére került sor 2017. március és 2018. február között annak érdekében, hogy szakértői véleményeket gyűjtsenek össze a KAP-pal összefüggő kérdésekről. E munkaértekezletek alkalmat adtak arra, hogy a szakértők és a Bizottság tisztségviselői véleményt cseréljenek, továbbá hogy előrelépést lehessen elérni a korszerűsítés és az egyszerűsítés során figyelembe veendő főbb következtetések/kérdések megfogalmazásában. A munkaértekezleteken megvitatott öt témakör kiválasztása során a cél az volt, hogy a megbeszélések kiterjedjenek azokra a legfontosabb területekre, ahol korábban az ismeretek hiányosságára és a szakpolitikai megközelítésekkel kapcsolatos nézeteltérésekre derült fény. A munkaértekezleteket hasonló módszertan szerint tervezték, a következők alapján: (1)a rendelkezésre álló legújabb bizonyítékok összegyűjtése szakértőktől, tudósoktól, gyakorló szakemberektől és nemzetközi intézményektől; (2)a gyakorlati tapasztalatra helyezett hangsúly; (3)az új technológiákban/módszerekben rejlő lehetőségek vizsgálata a tárgyalt konkrét terület jövőbeli szakpolitikáinak jobb tervezése érdekében. A munkaértekezletek és a prezentációk összefoglalója itt érhető el: https://ec.europa.eu/agriculture/events/cap-have-your-say/workshops_en 1. munkaértekezlet: A környezet- és éghajlatvédelmi szükségletek kezelésének bevált gyakorlatai (2017. március 23–24.)

A kétnapos munkaértekezleten nagyszámú, a környezetvédelmi és éghajlat-politikai kihívásokkal foglalkozó szakértő vett részt. A résztvevők megvizsgálták: ·a környezetvédelmi szükségletek felméréséhez rendelkezésre álló eszközöket; ·az intézkedések kihasználtságának javítására alkalmazható módszereket (hangsúlyozva a magatartásra vonatkozó megközelítések szerepét). 2. munkaértekezlet: Kockázatkezelés (2017. május 18–19.) A kétnapos munkaértekezlet folytatta az azon eszközökről folyó vitához kapcsolódó bizonyítékok összegyűjtését, amelyek révén támogatás nyújtható a mezőgazdasági termelői közösség számára a termeléssel, az árakkal és a jövedelmekkel kapcsolatos kockázatok megfelelőbb kezeléséhez. A résztvevők megvizsgálták: ·az EU piaci védőhálója előtt álló kihívásokat és az Egyesült Államokban érvényben lévő kockázatkezelési rendszer közelmúltbeli változásait; ·a határidős uniós piacok ügyét, az EU mezőgazdasági biztosítási és viszontbiztosítási ágazatát, a köz- és magánszféra közötti partnerség és egy terménybiztosítási rendszer létrehozásának lehetőségét; ·a kockázatkezelés magatartással összefüggő szempontjait. 3. munkaértekezlet: Élelmiszerek és kapcsolódó kérdések (2017. május 31.) Az élelmiszerekről és a kapcsolódó kérdésekről tartott munkaértekezlet a KAP és az egészségügyi szakpolitika közötti harmonizációt, továbbá azt vizsgálta meg, mennyire tud segíteni a KAP a mezőgazdasági termelőknek a fogyasztási mintákban bekövetkezett változásokhoz való alkalmazkodásban. Különösen az antimikrobiális rezisztencia miatt van szükség fokozott figyelemre. 4. munkaértekezlet: Társadalmi-gazdasági kérdések (2017. június 9.) A társadalmi-gazdasági kérdésekről tartott munkaértekezlet az EU agrár-élelmiszeripari ágazatában megvalósuló növekedés és munkahelyteremtés dinamikáját elemezte. Esettanulmányokra támaszkodva, elméleti és gyakorlati szempontból is megvizsgálta a globális mezőgazdaság és az EU élelmiszeripari értékláncai közötti kapcsolatokat. 5. munkaértekezlet: A KAP környezetvédelmi és éghajlat-politikai teljesítményének mérése (2018. február 26.) A munkaértekezlet az EU szintjén meghatározható alapvető szakpolitikai célokat vizsgálta, továbbá azt, hogy ezeket a célokat hogyan lehet tagállami szinten megvalósítani, nyomon követni, ellenőrizni és értékelni. •Hatásvizsgálat A jogalkotási javaslatokat alátámasztó hatásvizsgálat és a Szabályozói Ellenőrzési Testület által kiadott vélemények a következő honlapon elérhetők el: A hatásvizsgálatok és a Szabályozói Ellenőrzési Testület hatásvizsgálatok kapcsán kiadott véleményeinek listája A Szabályozói Ellenőrzési Testület először kedvezőtlen véleményt adott ki. Míg egyfelől a Testület értékelte a KAP korszerűsítésére és egyszerűsítésére irányuló törekvést és a szakpolitikai célkitűzések közötti kompromisszumokat szemléletesen megvilágító különböző forgatókönyvek mélyreható elemzését, másfelől úgy ítélte meg, hogy a jelentésben megfelelőbben ki kell fejteni a javasolt új teljesítési modell szükségességének indokait, valamint a modell megvalósíthatóságát és működését. A Bizottság kiegészítette a hatásvizsgálatot a kért elemekkel, ideértve egy, az új teljesítési modellre vonatkozó javaslatokról szóló külön mellékletet is. Ennek alapján a Szabályozói Ellenőrzési Testület kedvező véleményt bocsátott ki, azonban fenntartásokat fogalmazott meg. Noha elismerte, hogy a jelentés több tekintetben megfelelőbb lett a korábbinál, a Testület további pontosításokat kért az azonosított kockázatok mérséklésére szolgáló konkrét biztosítékok tekintetében. A hatásvizsgálat (bizottsági szolgálati munkadokumentum) 1. melléklete ismerteti a Testület követelményeinek teljesítése céljából végrehajtott kiigazításokat. A hatásvizsgálati jelentés különböző szakpolitikai lehetőségeket mutat be és vizsgál meg. A hatásvizsgálat nem vezetett előnyben részesített lehetőség kijelöléséhez. Ehelyett az egyes javaslatok keretében a javaslatok elemeinek különféle kombinációit tesztelte, hogy kiderüljön, hogyan lehetne optimálisan ötvözni a szóban forgó elemeket.

A lehetőségek alapvetően az alábbi, egymásnak ellentmondó megközelítéseket vizsgálták az azonosított célkitűzések teljesítésével összefüggésben: (1)a környezetvédelmi és éghajlat-politikai törekvések különböző szintjei, a teljesítés kötelező és önkéntes rendszereinek lehetséges hatásaira összpontosítva; (2)a mezőgazdasági jövedelem támogatásának különféle módjai és különösen annak a mezőgazdasági termelők közötti eloszlása, a kis- és közepes méretű mezőgazdasági üzemekre gyakorolt lehetséges hatásokra összpontosítva. (3)szélesebb körű társadalmi-gazdasági beavatkozások, különösen a vidékfejlesztési politika keretében, valamint átfogó megközelítések a korszerűsítés tekintetében. Az első opció az önkéntes ökorendszereknek a környezetvédelmi és éghajlat-politikai törekvések erősítésére való alkalmasságát vizsgálja. Ezenkívül megvizsgálja a kockázatkezelés eszközeinek lehetséges szerepét olyan helyzetben, amikor a mezőgazdasági termelők jövedelmének támogatásához alacsonyabb összegű közvetlen kifizetések állnak rendelkezésre. Az opción belül felvázolt két részlehetőség a tagállamok közvetlen kifizetésekre vonatkozó eltérő törekvéseit és megközelítéseit tükrözi az új teljesítési modell összefüggésében. Egy másik lehetőség szerint a közvetlen kifizetések célirányosabbá, a feltételesség végrehajtására irányuló törekvések pedig ambiciózusabbá válnak annak érdekben, hogy javuljon a KAP közös gazdasági és környezetvédelmi teljesítménye, továbbá hogy kezelni lehessen az éghajlati kihívásokat. Részopciók is kidolgozásra kerültek a környezetvédelmi és éghajlat-politikai célkitűzésekre vonatkozó tagállami törekvések közötti lehetséges különbségek érzékeltetése céljából. Az utolsó opció erőteljes hangsúlyt fektet a környezet megóvására és a foglalkoztatásra; ezen opció szerint a fókusz a vidéki munkalehetőségek megőrzésének zálogát jelentő kis- és közepes méretű mezőgazdasági üzemekre helyeződik át. A tagállamok az éghajlat-politikai fellépéseknek és a természeti erőforrások fenntartható kezelésének a további előmozdítása érdekében kötelesek az I. pillér keretében teljesítendő kifizetések 30 %-át négy, a mezőgazdasági termelők által önkéntes alapon alkalmazható rendszer céljaira biztosított kiegészítő kifizetésekre fordítani; e rendszerek nevezetesen a következők: az ökológiai gazdálkodásra, az állandó gyepterületekre, a hátrányos természeti adottságú területekre és a lineáris tájképi elemekre vonatkozó támogatási rendszerek. A hatásvizsgálat rámutat, hogy, amikor egy ennyire sok különböző célkitűzést megvalósító szakpolitika alapvető paraméterei jelentős mértékben megváltoznak, az óhatatlanul nehéz kompromisszumokkal jár. Az alapvető paraméterek közül az egyik legfontosabb a KAP keretében nyújtott támogatás szintje. A Bizottság által a 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről szóló 2018. májusi közleményben javasolt 5 %-os csökkentés a hatásvizsgálatban figyelembe vett tartományon belül van. Ami a mezőgazdasági üzemek jövedelmét illeti, a támogatás szintje és elosztása egyaránt fontos. A megfelelő szintű támogatásnak – és ezáltal a mezőgazdasági üzemek megfelelő szintű jövedelmének – garantálása lényeges elem marad a jövőben is, hogy biztosítható legyen az élelmezésbiztonság, a környezetvédelmi és éghajlat-politikai célkitűzések megvalósítására való törekvés és a vidéki térségek életképessége. A kis- és közepes méretű mezőgazdasági üzemeknek és a hátrányos természeti adottságú területeknek nyújtott támogatás célirányosabbá tétele segíthet több mezőgazdasági munkahely és mezőgazdasági tevékenység megőrzésében az egész területen, és ezáltal hozzájárulhat a vidéki térségek társadalmi-gazdasági szerkezetének megerősítéséhez. A támogatások felső határának megállapítása és a támogatási szintek egymáshoz való közelítése révén javítható a közvetlen kifizetések elosztása. Egyértelmű, hogy az a megoldás, amely a közvetlen kifizetések jelentős hányadának alacsony termelékenységű mezőgazdasági üzemek és régiók javára történő újraelosztására irányul, rövid távon az EU versenyképességének csökkenéséhez vezet, ugyanakkor a környezet hatékonyabb védelmét is eredményezi. Az azonban már kevésbé egyértelmű, hogy miként kellene összeállítani azt a megfelelő intézkedéskombinációt, amely alkalmas lenne a jövedelemre gyakorolt kedvezőtlen hatások mérséklésére, és ezzel egyidejűleg eredményesebben kezelné a mezőgazdaságot is érintő kihívásokat, például a környezetvédelmi, éghajlat-politikai vagy társadalmi elvárásokat. Ehhez ösztönzést kell biztosítani olyan kiigazítások végrehajtásához, amelyek javítják az ágazat társadalmi, gazdasági és környezeti teljesítményét. Az érintettekkel folytatott konzultáció és az elemzések azt bizonyítják, hogy mindez megvalósítható, ha a nagyobb környezetvédelmi és éghajlat-politikai ambíciókat megjelenítő szükséges kísérő intézkedések hozzájárulnak a tudást, az innovációt és a legújabb releváns technológiát magukban foglaló bevált gyakorlatok bevezetéséhez (a gazdálkodás hagyományos és egyéb formáiban egyaránt). Az elemzés feltételezései és választásai alapján úgy tűnik, lehetséges kompromisszumos megoldásokat találni a KAP gazdasági, környezeti és társadalmi céljainak megvalósításában és áhított korszerűsítésében és egyszerűsítésében. Összegezve: az újraelosztás kezelhető hatásokat eredményezhet a jövedelmek tekintetében, és segítséget nyújthat a kívánt ambiciózusabb környezetvédelmi és éghajlat-politikai fellépések és egyéb KAP-szinergiák megvalósításához. Ehhez azonban az kell, hogy az ágazat és a szakpolitika megragadja az innováció és a technológiák által kínált lehetőségeket, amelyek segítségével már jelenleg is lehetséges a korszerűsítés és az egyszerűsítés. Más feltételezések és választások bizonyára változtatnának a részletes eredményeken, de nem az alapul szolgáló üzeneten, nevezetesen azon, hogy a jövőbeli KAP megteremtésére vonatkozóan előnyben részesített megoldásnak ötvöznie kell a különféle opciók legeredményesebb elemeit, de el kell kerülnie az opciók gyengeségeit oly módon, hogy bevezeti az uniós szintű egyenlő feltételek megteremtéséhez szükséges garanciákat. Ez magában foglalja a jövedelemtámogatás szintjére és elosztására (például a felső határ megállapítására és/vagy a fokozatos csökkentésre), a környezetvédelmi és az éghajlat-politikai törekvésekre, a feltételességre, a korszerűsítésre való ösztönzésre és a megfelelő mértékű szubszidiaritásra/egyszerűsítésre vonatkozó egyértelmű kritériumok szükségességét. •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés A jelenlegi szakpolitika végrehajtásának összetettsége nagyrészt az EU szintjén rögzített részletes szabályoknak való megfelelés hangsúlyozásához kapcsolódik. A javasolt új teljesítési modell megszünteti az uniós szintű támogathatósági kritériumokat, amivel lehetővé teszi, hogy a tagállamok maguk határozzák meg a sajátos körülményeiknek leginkább megfelelő támogathatósági feltételeket. Ez várhatóan jelentős egyszerűsítéshez vezet. Történeti távlatban nézve a KAP egymást követő reformok során fejlődött különféle eszközök együttesévé. Időnként az eszközök koordinációja nehéznek bizonyult. A jelenlegi javaslat a KAP különféle támogatási elemeit egyetlen egységes keretbe foglalja, amely csökkenteni fogja a KAP megvalósításának adminisztratív terheit. •Alapjogok A javaslat tiszteletben tartja az alapvető jogokat és betartja a többek között az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert elveket. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretről szóló bizottsági javaslat (COM(2018) 322 final) értelmében az uniós költségvetésből továbbra is jelentős rész szolgál a mezőgazdaság, e stratégiai jelentőségű közös politika finanszírozására. A javaslat szerint ezért a KAP-nak fő tevékenységeire kell összpontosítania, és ennek érdekében a többéves pénzügyi keret folyó árakon 286,2 milliárd EUR-t irányoz elő az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és 78,8 milliárd EUR-t az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) számára.

E mezőgazdasági alapok forrásait további, a Horizont Európa program keretében rendelkezésre bocsátandó összegek egészítik ki, ugyanis e program javasolt költségvetése magában foglal egy, az élelmiszerek, a mezőgazdaság, a vidékfejlesztés és a biogazdaság terén megvalósuló kutatás és innováció támogatására szánt, 10 milliárd EUR-s előirányzatot. Új mezőgazdasági tartalék jön létre az EMGA keretében a mezőgazdasági ágazatnak nyújtott további támogatások finanszírozására. A tartalék adott évben fel nem használt összegét átviszik a következő évre. Ami a közvetlen kifizetések tagállamok közötti megoszlását illeti, javasolt, hogy minden olyan tagállam esetében, ahol a közvetlen kifizetések mértéke nem éri el az uniós átlag 90 %-át, folytatódjon a 2014–2020-as időszakban elkezdett folyamat, és 50 %-kal csökkenjen a jelenlegi kifizetési szint és az uniós átlag 90 %-a közötti különbség. Ennek a közvetlen kifizetések szintjei tekintetében megvalósítandó külső konvergenciának a finanszírozásához valamennyi tagállam hozzá fog járulni. Ennek alapján történik a KAP-stratégiai tervről szóló rendeletben a közvetlen kifizetések tekintetében meghatározott tagállami juttatások kiszámítása. A vidékfejlesztést illetően a Bizottság javasolja a finanszírozás kiegyensúlyozottabbá tételét az uniós és a tagállami költségvetések viszonylatában. Az európai strukturális és beruházási alapok tekintetében javasolt intézkedéssel összhangban emelkednének a tagállami társfinanszírozási arányok, aminek köszönhetően az európai vidéki térségek számára biztosított köztámogatás terén a helyzet nagyrészt változatlan maradna. Az EMVA-támogatások elosztása a szakpolitikai célkitűzésekhez kötődő objektív kritériumok alapján, a jelenlegi elosztás figyelembevételével történik. Indokolt, hogy a kevésbé fejlett régiók – a jelenlegi helyzethez hasonlóan – a jövőben is magasabb arányú társfinanszírozásban részesüljenek; e magasabb arányok bizonyos egyéb beavatkozások – például a LEADER vagy az igazgatási kötelezettségvállalások kapcsán teljesített kifizetések – esetében is alkalmazandók lesznek. A tagállamok bizonyos rugalmasságot élveznek majd a keretösszegek közötti átcsoportosítások tekintetében. A közvetlen kifizetések maximum 15 %-a átcsoportosítható lesz az EMVA-kerethez és fordítva. A közvetlen kifizetéseknek a fent említettnél nagyobb hányada is átcsoportosítható az EMVA keretéhez a környezeti és éghajlat-politikai célkitűzések megvalósítására irányuló beavatkozások és a fiatal mezőgazdasági termelők mezőgazdasági tevékenységének megkezdéséhez nyújtott támogatások esetében. A KAP-ra vonatkozó javaslat pénzügyi hatását részletesen a javaslatot kísérő pénzügyi kimutatás ismerteti. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A teljesítményközpontúbb szakpolitika irányába történő elmozduláshoz stabil teljesítménykeretet kell létrehozni, amely közös mutatókon alapul, és amely lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy értékelje és nyomon kövesse a szakpolitika teljesítményét. A jelenlegi közös monitoring- és értékelési keret, valamint a közvetlen kifizetések és a vidékfejlesztés jelenlegi monitoringrendszere lenne az alapja a szakpolitikai teljesítmény nyomon követésének és értékelésének, azonban ezeket is egyszerűsíteni kell és tovább kell fejleszteni (többek között a két pillér közötti összhang vonatkozásában). További befektetés szükséges a megfelelő mutatók kidolgozásához és a megfelelő adatáramlás biztosításához. Az új teljesítmény-, monitoring- és értékelési keret a jövőbeli KAP valamennyi eszközét tartalmazza: a KAP-stratégiai tervet, továbbá a KAP azon elemeit, amelyekre a KAP-stratégiai terv nem terjed ki (a közös piacszervezési rendszer bizonyos részeit, egyedi rendszereket). A teljesítmény mérése a szakpolitika egyedi célkitűzéseihez kapcsolódóan történik, közös mutatók alkalmazásával. Az új modell a következő elvekre épül: ·A kontextusmutatók relevánsak maradnak, mivel a gazdaságban, a környezetben és a társadalomban lejátszódó általános folyamatok releváns aspektusait tükrözik és valószínűleg befolyásolják a teljesítményt. ·Korlátozottabb számú, de célzottabb mutatókat kell kiválasztani; elsősorban olyanokat, amelyek – a kiindulási alaphoz viszonyítva és egyértelmű definíciók alkalmazásával – a lehető legjobban tükrözik, hogy a támogatott beavatkozás hozzájárul-e a célok megvalósításához. ·Az általános szakpolitikai teljesítmény értékelése többéves időközönként, hatásmutatószámok alapján történik. A szakpolitikai teljesítmény évenkénti utánkövetése az eredménymutatók teljes jegyzékére épül. ·A kimeneti mutatók évente kapcsolják össze a ráfordításokat a szakpolitika megvalósításának teljesítményével. Az utóbbi évenkénti eljárás, amely a nagyrészt már rendelkezésre álló kimeneti mutatók jegyzékére épít. ·A vonatkozó teljesítménymutatók megbízhatóságát erősíthetik a statisztikai és az adminisztratív adatok közötti szinergiák, azonban egy minőség-ellenőrzési rendszerre is szükség van. A javaslat alapvetően a feladatoknak és a lehetőségeknek egy közös, egyértelműen meghatározott és érvényesített keretbe történő átcsoportosítását irányozza elő annak érdekében, hogy egyszerre egynél több kiemelt célkitűzés – nevezetesen az egyszerűsítés, (a megfelelőség helyett) az eredményorientáltság és a szakpolitikai hatékonyság és eredményesség célja – is megvalósítható legyen. Az éves teljesítmény-felülvizsgálat a folyamatos nyomon követés és irányítás kulcseleme a szakpolitika végrehajtását illetően. Az éves teljesítmény-felülvizsgálat akkor lesz hasznos, ha elegendő kimeneti mutató és eredménymutató szerepel az Éves teljesítményjelentés elnevezésű, a KAP-stratégia terv megvalósításáról készített éves jelentésben. A tagállamok évente jelentést készítenek a megvalósult kimenetekről és kiadásokról, továbbá a teljes időszakra kitűzött, eredménymutató-értékekben kifejezett céloktól való távolságról. Értékelésekre kerül majd sor a 2016. április13-i intézményközi megállapodás (22) és (23) bekezdésének megfelelően, amelyekben a három intézmény megerősítette, hogy a jövőbeni fellépésekre vonatkozó lehetőségeket elemző hatásvizsgálatok alapját a meglévő jogszabályok és szakpolitika értékelésének kell képeznie. Az értékelések a program gyakorlati hatásait egyfelől a programhoz kapcsolódó mutatók és célok alapján mérik fel, másfelől egy részletes elemzésre támaszkodva, amely azt vizsgálja, hogy a program milyen mértékben tekinthető relevánsnak, eredményesnek, hatékonynak, valamint hogy kielégítő uniós hozzáadott értéket képvisel-e, és összhangban van-e az egyéb uniós szakpolitikákkal. Az értékelések tanulságokat is megfogalmaznak annak érdekében, hogy azonosítsák az esetleges hiányosságokat/problémákat, illetve a fellépések továbbfejlesztésének vagy az eredmények javításának lehetőségeit, valamint hogy hozzájáruljanak azok kiaknázásának/hatásának maximalizálásához. •Magyarázó dokumentumok (irányelvek esetén) Nem releváns.

•A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata A javaslat három rendeletre vonatkozik: ·Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a közös agrárpolitika keretében a tagállamok által elkészítendő stratégiai tervhez (KAP-stratégiai terv) nyújtott, az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) által finanszírozott támogatásra vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint az 1305/2013/EU és az 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (a továbbiakban: a KAP-stratégiai tervről szóló rendelet) ·Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról, valamint az 1306/2013/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről (a továbbiakban: a KAP-ra vonatkozó horizontális rendelet) ·Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a mezőgazdasági termékpiacok közös szervezésének létrehozásáról szóló 1308/2013/EU rendelet, a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló 1151/2012/EU rendelet, az ízesített borászati termékek meghatározásáról, megnevezéséről, kiszereléséről, jelöléséről és földrajzi árujelzőinek oltalmáról szóló 251/2014/EU rendelet, az Unió legkülső régiói részére egyedi mezőgazdasági intézkedések megállapításáról szóló 228/2013/EU rendelet és az egyedi mezőgazdasági intézkedéseknek a kisebb égei-tengeri szigetek javára történő megállapításáról szóló 229/2013/EU rendelet módosításáról (a továbbiakban: a módosító rendelet) Ezek a rendeletek együttesen kiigazítják a KAP-ot, méghozzá oly módon, hogy célkitűzéseit összhangba hozzák a Juncker-prioritásokkal és a fenntartható fejlesztési célokkal, és ezzel egyidejűleg egyszerűsítik a szakpolitika végrehajtását. A KAP az uniós szintű támogathatósági feltételek eltörlésének köszönhetően jobban illeszkedik majd a helyi körülményekhez. A támogathatósági feltételek többségét a tagállamok határozhatják meg nemzeti szinten, annak érdekében, hogy azok jobban megfeleljenek egyedi körülményeiknek. Ugyanakkor az ellenőrzéshez kapcsolódó adminisztratív terhet csökkenti az uniós szintű támogathatósági feltételek és a végső kedvezményezettek közötti közvetlen kapcsolat korlátozása. A KAP általános célkitűzései a mezőgazdasági üzemek gazdasági életképességére, rezilienciájára és jövedelmére, a jobb környezeti és éghajlat-politikai teljesítményre, valamint a vidéki térségek társadalmi-gazdasági szerkezetének megerősítésére összpontosulnak abból a célból, hogy további előrelépéseket lehessen elérni a gazdálkodás, az élelmiszer-termelés és a vidéki térségek fenntartható fejlődése terén. Ezenkívül a KAP átfogó célkitűzései közé tartozik az ismeretek gyarapításának, az innovációnak és a digitalizációnak a mezőgazdaságban és a vidéki térségekben történő előmozdítása is. Az új KAP a következő konkrét célkitűzések teljesítését szolgálja: a)a mezőgazdasági üzemek fennmaradását biztosító jövedelemnek és az üzemek rezilienciájának támogatása EU-szerte az élelmezésbiztonság fokozása céljából; b)a piacorientáltság fokozása és a versenyképesség növelése, többek között oly módon, hogy nagyobb hangsúlyt kap a kutatás, a technológia és a digitalizáció; c)a mezőgazdasági termelők helyzetének javítása az értékláncban; d)hozzájárulás az éghajlatváltozás mérsékléséhez és az ahhoz való alkalmazkodáshoz, valamint a fenntartható energia hasznosításának terjesztéséhez; e)a fenntartható fejlődés és a természeti erőforrásokkal – például a vízzel, a talajjal és a levegővel – való hatékony gazdálkodás támogatása; f)hozzájárulás a biológiai sokféleség védelméhez, az ökoszisztéma-szolgáltatások gyarapítása, valamint az élőhelyek és a tájak megőrzése; g)a mezőgazdasági pálya vonzóvá tétele a fiatal mezőgazdasági termelők számára, valamint a vállalkozásfejlesztés vidéki térségekben történő előmozdítása; h)a foglalkoztatás, a növekedés, a társadalmi befogadás és a helyi fejlesztés előmozdítása a vidéki térségekben, ideértve a biogazdaságot és a fenntartható erdőgazdálkodást is; i)az uniós mezőgazdaság által az élelmiszerekkel és az egészséggel kapcsolatos társadalmi igényekre adott válasz javítása, többek között a biztonságos, tápláló élelmiszerek fenntartható termelése és az állatjólét terén. E célkitűzések teljesítése érdekében a tagállamoknak gondoskodniuk kell a KAP keretében nyújtott támogatások egyszerűbbé és eredményesebbé tételéről. Ehhez a rendeletben említett beavatkozástípusok alapján a saját körülményeiknek megfelelő beavatkozásokat fognak kidolgozni. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a környezet- és éghajlat-specifikus célokra, a generációs megújulásra és a szakpolitika végrehajtásának korszerűsítésére, törekedve a tudás, a tanácsadás és az új (digitális) technológiák hatékonyabb felhasználására. A tagállamok a KAP-stratégiai tervben mutatják be a konkrét uniós célkitűzések teljesítéséhez javasolt beavatkozásokat. A jogszabályok szabályokat állapítanak meg a KAP-stratégiai terv tartalmáról, a Bizottságnak pedig ellenőriznie kell majd a terveket és jóvá kell hagynia azokat. A KAP-stratégiai terv egyesíteni fogja a KAP-hoz tartozó, az EMGA (ideértve a piacok közös szervezéséről szóló rendelet értelmében eddig létrehozott ágazati programokat) és az EMVA keretében finanszírozott támogatási eszközök zömét. Így tagállamonként egyetlen egységes beavatkozási stratégia készül. A KAP-stratégiai tervben a tagállamok a közösen meghatározott eredménymutatók felhasználásával megállapítják a programozási időszakban elérni kívánt célokat. A KAP-stratégiai tervek kidolgozását követően a tagállamok a közös mutatók rendszerére támaszkodva évente jelentést készítenek a végrehajtásban elért előrehaladásról. A tagállamok és a Bizottság nyomon követik az előrehaladást és értékelik a beavatkozások eredményességét.

A következő rész a három rendelet egyedi tartalmáról nyújt információkat. A KAP-stratégiai tervről szóló rendelet Az I. cím a rendelet hatályára vonatkozó rendelkezéseket és fogalommeghatározásokat foglal magában. A II. cím a KAP általános és konkrét célkitűzéseit ismerteti, amelyeket a tagállamok által a KAP-stratégiai tervükben kidolgozott beavatkozások útján kell teljesíteni. A III. cím a KAP-stratégiai tervekre alkalmazandó közös követelményeket és több beavatkozáshoz is kapcsolódó elemeket vezet be. A közös követelmények olyan általános elvek és alapvető jogok betartását érintik, mint például a versenytorzulás elkerülése, a belső piac tiszteletben tartása és a megkülönböztetésmentesség; ezenkívül kiterjednek a Kereskedelmi Világszervezet (a továbbiakban: WTO) belső támogatásra vonatkozó szabályainak betartására is. Magukban foglalnak továbbá bizonyos, a KAP-ra vonatkozó tervekben meghatározandó konkrét elemekkel kapcsolatos követelményeket is, például a tekintetben, hogy mi minősül mezőgazdasági területnek, mezőgazdasági tevékenységnek, ki tekintendő valódi mezőgazdasági termelőnek, illetve fiatal mezőgazdasági termelőnek. E szakasz bemutatja a feltételesség alapján teljesítendő kötelezettségeket (vagyis azon kötelezettségeket, amelyeket a területalapú kifizetések minden kedvezményezettjének teljesítenie kell a helyes mezőgazdasági gyakorlatokkal kapcsolatban, továbbá az uniós jogból fakadó kötelezettségeket) és a jól működő mezőgazdasági tanácsadási szolgáltatások szükségességét. Végezetül e cím ismerteti azokat a beavatkozástípusokat, amelyeket a tagállamok a KAP-stratégiai tervük megvalósításához alkalmazhatnak. A beavatkozástípusok a beavatkozásoknak a tagállamok által a KAP-stratégiai tervükben felhasználható, tágan meghatározott kategóriái. A IV. cím pénzügyi rendelkezéseket tartalmaz. Magában foglal többek között a pénzügyi előirányzatok tagállamonkénti és alapok szerinti elosztására vonatkozó előírásokat, és meghatározza az előirányzatoknak az alapok közötti átcsoportosítására alkalmazható rugalmasságot. Megállapítja az EMVA-ra vonatkozó hozzájárulási arányokat a tagállamokban felmerülő közkiadások tekintetében, és egyes konkrét célokat illetően rögzíti a pénzügyi előirányzatok minimumát vagy maximumát. Az V. cím a KAP-stratégiai tervre alkalmazandó szabályokat ismerteti. Felsorolja, mely elemeket kell a tagállamoknak figyelembe venniük a KAP-stratégiai terv összeállítása során, továbbá ismerteti a terv minimális tartalmát, ideértve a célokat és a pénzügyi tervezést. Ez a cím ismerteti továbbá a KAP-stratégiai terv Bizottság általi jóváhagyásának szabályait, továbbá azt, hogy hogyan lehet módosítani a tervet. A VI. cím a koordináció és az irányítás szükséges elemeit mutatja be. Felelősségi köröket rendel a tagállamok hatóságaihoz a KAP-stratégiai tervhez kapcsolódó speciális feladatok kapcsán. Monitoringbizottságot hoz létre, amelyben valamennyi érdekelt részt vesz. Hálózatokat is kialakít, amelyek célja a KAP-stratégiai tervek sikeres megvalósításának előmozdítása. Ezek a hálózatok nemzeti és uniós szinten egyaránt kialakításra kerülnek. Végül pedig ez a cím európai innovációs partnerséget hoz létre a tudás- és innovációcsere előmozdítására. A VII. cím a teljesítmény-, monitoring- és értékelési keret bevezetéséről rendelkezik, és szabályokat állapít meg a tekintetben, hogy a tagállamoknak mit és mikor kell jelenteniük a KAP-stratégiai tervük megvalósításának előrehaladásával kapcsolatban, és hogyan kell az előrehaladást nyomon követni és értékelni. Ez a cím tartalmazza többek között a jó környezeti és éghajlati teljesítményért járó teljesítménybónuszra vonatkozó szabályokat. Végül pedig a VIII. és a IX. cím a versenyszabályokra vonatkozik, amelyek többek között az állami támogatási szabályok alkalmazásáról rendelkeznek, továbbá tartalmazza a záró rendelkezéseket, amelyek megállapítják, hogy mely rendeletek vesztik hatályukat, és hogy e rendeletet mikortól kell alkalmazni. A KAP-ra vonatkozó horizontális rendelet A javaslat értelmében célszerű fenntartani a KAP jelenlegi kétpilléres szerkezetét: az I. pillérbe tartozó, általánosan alkalmazandó éves intézkedéseket a II. pillér többéves programozási megközelítésmódjának keretében olyan intézkedések egészítik ki, amelyek a tagállami és regionális sajátosságokat tükrözik. Ugyanakkor a 2020 utáni KAP új kialakítása nagyobb mértékű szubszidiaritás irányába mutat annak érdekében, hogy a tagállamok jobban hozzá tudják igazítani a két pillér szerinti végrehajtási intézkedéseket realitásaikhoz és a mezőgazdasági termelők konkrét körülményeihez. A nagyobb szubszidiaritás a KAP irányításához kapcsolódó feladatok új egyensúlyának megteremtését jelenti, továbbá azon törekvést tükrözi, hogy új kapcsolat jöjjön létre az Európai Unió, a tagállamok és a mezőgazdasági termelők között. Mindezek alapján a KAP-ra vonatkozó jelenlegi horizontális rendelet az új teljesítési modellnek megfelelően kiigazításra kerül, hogy ezáltal nagyobb rugalmasságot biztosítson a tagállamoknak a szakpolitika végrehajtásában (összhangban helyi igényeikkel), kevesebb bürokráciát jelentsen a kedvezményezetteknek, és kifejezésre juttassa a teljesítményalapú szakpolitika irányába végbemenő hangsúlyeltolódást. A megfelelőségtől a teljesítmény felé való uniós szintű elmozduláshoz a szakpolitika által elérni kívánt célok egyértelmű azonosítása szükséges: ezeket a célokat is uniós szinten kell meghatározni. Az erőteljesebben a teljesítményre épülő szakpolitikai mechanizmus megvalósítása érdekében a mögöttes ügyletek jogszerűségére és szabályszerűségére vonatkozó bizonyosságot a teljesítményre és az EU alapkövetelményeinek betartására vonatkozó – például az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerrel vagy az irányító testületekkel (kifizető ügynökségek, koordináló szervek, illetékes hatóságok és tanúsító szervek) kapcsolatos – bizonyosság váltja fel. A KAP-ra jellemző erős és megbízható irányítási struktúrák fennmaradnak. A pénzügyi rendelkezések mellett a KAP-ra vonatkozó horizontális rendelet továbbra is tartalmaz az ellenőrzés és a szankcionálás általános elveire, a feltételesség ellenőrzésére és az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerre vonatkozó rendelkezéseket. Ezzel összefüggésben a rendelet szabályokat állapít meg a finanszírozásra, az igazgatási és az ellenőrző rendszerekre, a záróelszámolási folyamatokra (éves pénzügyi záróelszámolás és éves teljesítményalapú záróelszámolás) és a megfelelőségi eljárásra vonatkozóan. Ez a rendelet különféle egyszerűsítő elemeket tartalmaz. Először is az éves teljesítményalapú záróelszámolás az egyes kedvezményezettek megfelelőségéről a szakpolitika által a tagállamokban elért eredmények felé történő hangsúlyeltolódást tükrözi. A rendelet ezenkívül előírja a kifizető ügynökségek számának csökkentését, valamint a koordináló szerv és a tanúsító szerv szerepének erősítését, összhangban az új teljesítési modellel. Ezáltal átláthatóbbá válik a rendszer, és kisebb teherrel jár majd a tagállami közigazgatási szervek és a Bizottság számára. A költségvetési rendelettel összhangban bevezetésre kerül az egységes ellenőrzési megközelítés koncepciója, így a bizottsági auditok száma csökkenthető. A módosító rendelet Az élelmiszer-ágazat és a mezőgazdaság jövőjéről szóló közlemény a KAP kiemelt elemeként erősíti meg a piacorientáltságot, ugyanakkor hangsúlyozza a környezeti fenntarthatósághoz és az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó kihívásokat is. Ezenkívül a mezőgazdaságot az élelmiszerekről és az állampolgárok ezekkel kapcsolatos aggályairól folytatott viták középpontjába helyezi és emlékeztet arra, hogy „a szakpolitika legfontosabb szerepe, hogy segítse a mezőgazdasági termelőket az étkezési szokásokban bekövetkező fejlemények előrejelzésében és abban, hogy termelésüket hozzá tudják igazítani a piac jelzéseihez és a fogyasztók igényeihez”. Mivel uniós szinten megállapításra kerültek olyan részletes szabályok, amelyek megakadályozhatják a szükséges kiigazításokat, a reform lehetőséget nyújt a szükséges változtatások elvégzéséhez. A KAP-nak foglalkoznia kell továbbá az állampolgároknak a fenntartható mezőgazdasági termeléssel kapcsolatban megfogalmazott aggályaival. Ezért a javaslat az 1308/2013/EU rendelet struktúrájának és főbb vonásainak megőrzését és ezzel egyidejűleg – a hatálybalépése, azaz 2014 óta bekövetkezett gazdasági, környezeti és társadalmi fejlemények figyelembevételével – korlátozott számú rendelkezés módosítását irányozza elő.

Először is a javaslat értelmében törlésre kerülnek az 1308/2013/EU rendeletben az ágazati beavatkozások tekintetében megállapított rendelkezések, mivel a jövőbeli KAP e beavatkozásai [a KAP-stratégiai tervről szóló rendelet] hatálya alá fognak tartozni és a tagállami stratégiai tervek részét fogják képezni annak érdekében, hogy biztosítható legyen a KAP beavatkozásainak nagyobb összhangja. Másodszor, bár a borászati szakpolitika 2008-as és a 2013-as reformja összességében elérte célját, azaz egy gazdaságilag dinamikus borágazat jött létre, új gazdasági, környezeti és éghajlati kihívások jelentek meg. Ezért a rendelet a meglévő szabályok számos konkrét módosítását irányozza elő annak érdekében, hogy kezelni lehessen ezeket a kihívásokat. Harmadszor, az élelmiszer-ágazat és a mezőgazdaság jövőjéről szóló közlemény szorgalmazza a földrajzi árujelzők vonzóbbá tételét a mezőgazdasági termelők és fogyasztók számára, és indítványozza egy könnyebben kezelhető rendszer kialakítását. Javasolt tehát a földrajzi árujelzőkre vonatkozó, négy különböző alap-jogiaktus részét képező jelenlegi szabályok módosítása, aminek célja a földrajzi árujelzők rendszerének egyszerűsítése, a földrajzi árujelzők gyorsabb nyilvántartásba vétele és a termékleírások módosításainak hatékonyabb jóváhagyása. E változtatások a földrajzi árujelzők olyan, egyszerűsített rendszerének létrehozására irányulnak, amelyet a fogyasztók könnyebben megértenek, amely könnyebben népszerűsíthető és amelynek igazgatása kevesebb adminisztratív költséggel jár. Ami a borok földrajzi árujelzőire vonatkozó szabályokat illeti, a kérelmek uniós szintű vizsgálatának a nyilvánvaló hibák kiszűrésére korlátozása, a szellemi tulajdonra vonatkozó szabályoknak a termékleírásban rögzített egyéb követelményektől való elkülönítése és a tagállamok uniós szintű hatást nem gyakorló módosítások elfogadására történő felhatalmazása egyszerűsítené a jóváhagyást, lerövidítené a határidőket és észszerűsítené a forrásokkal való gazdálkodást – a szubszidiaritás és az arányosság kettős elvének megfelelően. Ugyanebben a szellemben javasolt bizonyos speciális eljárások – például a felszólalási eljárások – egyszerűsítése, ami szintén hozzá fog járulni a jóváhagyási folyamat hatékonyabbá válásához. A borok esetében, az oltalom alatt álló eredetmegjelölés fogalommeghatározásának pontosítása lehetővé teszi, hogy a termelői csoportok új fajtákat alkalmazzanak, amire az éghajlatváltozás miatt is szükség van; továbbá elősegíti a kérelmek megfelelő megindokolását – összhangban a szőlészet és borászat realitásaival. Javasolt a földrajzi árujelzők fokozott védelme a földrajzi árujelzők internetes értékesítésen keresztül, illetve tranzitárukon elkövetett hamisítása ellen. A borok földrajzi árujelzőire vonatkozó javasolt egyszerűsítést egyéb mezőgazdasági termékekre és élelmiszerekre is alkalmazni kell annak érdekében, hogy észszerű szintű összhangot lehessen biztosítani a rendszerek között, és hogy a fenti előnyöket ebben a szektorban is élvezhessék a földrajzi árujelzővel ellátott termékek termelői. Az ízesített borok földrajzi árujelzőinek rendszere, amely a 3350 földrajzi árujelzőből 5-re terjed ki, nem lehet működőképes, ezért egy másik rendszerbe szükséges integrálni – a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek rendszere megfelelő e célra, mivel az már az egyéb alkoholtartalmú italokra is vonatkozik. A rendelet előirányoz továbbá olyan rendelkezéseket, amelyek pusztán arra szolgálnak, hogy az EU és a tagállamok által a WTO közelmúltbeli miniszteri határozataival összefüggésben, nevezetesen az exporttámogatásokkal kapcsolatban vállalt kötelezettségek beépüljenek a belső jogszabályokba. Végül pedig javasolt, hogy számos, már nem aktuális rendelkezést töröljenek, többek között a cukorágazatra vonatkozó, a 2016/2017-es gazdasági év végén lejárt termelésszabályozási és követelményrendszert. 2018/0216 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a közös agrárpolitika keretében a tagállamok által elkészítendő stratégiai tervhez (KAP-stratégiai terv) nyújtott, az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) által finanszírozott támogatásra vonatkozó szabályok megállapításáról, valamint az 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet és az 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 42. cikkére és 43. cikke (2) bekezdésére, tekintettel az 1979. évi csatlakozási okmányra és különösen az ahhoz csatolt, a gyapotra vonatkozó 4. jegyzőkönyv (6) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, tekintettel a Számvevőszék véleményére,

rendes jogalkotási eljárás keretében eljárva, mivel: (1)„Az élelmiszer-ágazat és a mezőgazdaság jövője” című, az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának címzett, 2017. november 29-i bizottsági közlemény meghatározza a 2020 utáni közös agrárpolitika (a továbbiakban: KAP) kihívásait, célkitűzéseit és irányvonalait. E célkitűzések között szerepel egyebek mellett, hogy a KAP-nak eredményorientáltabbá kell válnia, nagyobb hangsúlyt kell helyeznie a korszerűsítésre és a fenntarthatóságra, ezen belül a mezőgazdasági, erdőgazdálkodási és vidéki területek gazdasági, társadalmi, környezeti és éghajlati fenntarthatóságára, valamint elő kell segítenie az uniós jogszabályokból adódóan a kedvezményezettekre nehezedő adminisztratív terhek csökkentését. (2)Tekintettel arra, hogy a KAP-nak konkrétabb válaszokat kell adnia az uniós, nemzetközi, nemzeti, regionális, helyi és mezőgazdasági üzemi szinten felmerülő kihívásokra és lehetőségekre, korszerűsíteni kell az irányítását, javítani kell az uniós célkitűzések terén felmutatott eredményeit, és jelentősen csökkenteni kell a vele járó adminisztratív terheket. A teljesítményalapú jövőbeli KAP (az ún. „teljesítési modell”) értelmében az Unió határozza meg az olyan alapvető politikai paramétereket, mint a KAP célkitűzései és alapkövetelményei, míg a tagállamok nagyobb felelősséget viselnek a tekintetben, hogy hogyan valósítják meg e célkitűzéseket és konkrét célokat. A nagyobb fokú szubszidiaritás révén hatékonyabban figyelembe vehetők a helyi körülmények és szükségletek, és a támogatások úgy alakíthatók, hogy maximálisan hozzájáruljanak az uniós célkitűzésekhez. (3)A teljes egészükben uniós szinten megfogalmazott közös meghatározások alkalmazása bizonyos nehézségeket okozott a tagállamoknak sajátosságaik nemzeti, regionális és helyi szintű érvényesítésében. Ezért indokolt rugalmasságot biztosítani a tagállamoknak, lehetővé téve számukra, hogy bizonyos fogalmakat maguk határozzanak meg a KAP-stratégiai tervükben. Az egyenlő feltételek biztosítása érdekében azonban uniós szinten meg kell alkotni egy, a szóban forgó meghatározásokba belefoglalandó szükséges alapvető elemekből álló keretet („keretmeghatározások”). (4)Annak érdekében, hogy az Unió teljesíteni tudja a WTO mezőgazdaságról szóló megállapodásában rögzített, a belső támogatásra vonatkozó nemzetközi kötelezettségeit, és különösen, hogy a fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatás és a kapcsolódó beavatkozástípusok továbbra is bejelenthetők legyenek „zöld dobozos” támogatásként – azaz olyan támogatásként, amelynek nincsenek a kereskedelmet torzító vagy a termelést befolyásoló hatásai, vagy az ilyen hatásai csak minimálisak –, a „mezőgazdasági tevékenység” fogalmának olyan keretmeghatározására van szükség, amely a mezőgazdasági termékek előállítását és a mezőgazdasági terület fenntartását egyaránt magában foglalja. A tagállamoknak a helyi körülményekhez való igazodás célját szem előtt tartva rögzíteniük kell a mezőgazdasági tevékenység tényleges meghatározását a KAP-stratégiai tervükben. (5)A tagállami döntések összemérhetőségét biztosító alapvető uniós elemek megőrzése érdekében, ugyanakkor a tagállamok azon lehetőségének korlátozása nélkül, hogy uniós célkitűzéseket teljesítsenek, meg kell adni a „mezőgazdasági terület” fogalmának keretmeghatározását. A „szántóföld”, az „állandó kultúrák” és az „állandó gyepterület” fogalmának kapcsolódó keretmeghatározását tágabban kell megadni annak érdekében, hogy a tagállamok helyi körülményeiknek megfelelően pontosíthassák a meghatározásokat. A „szántóföld” fogalmának keretmeghatározását úgy kell megadni, hogy a tagállamok e fogalmat a termelés különféle formáira – például az agrárerdészeti rendszerekre, valamint a cserjékkel és fákkal tarkított szántóföldekre is – alkalmazhassák, továbbá hogy a meghatározás az ugaroltatott területekre is kiterjedjen annak érdekében, hogy biztosítható legyen a beavatkozások termeléstől független jellege. Az „állandó kultúrák” keretmeghatározásának a tagállamok által meghatározandó, ténylegesen termelésre használt és termelésre nem használt területeket, valamint faiskolákat és rövid vágásfordulójú fás szárú energetikai ültetvényeket is magában kell foglalnia. Az „állandó gyepterület” fogalmának keretmeghatározását úgy kell megadni, hogy a tagállamok további kritériumokat határozhassanak meg, és e fogalom alá vonhassák a gyeptől vagy más egynyári takarmánynövénytől eltérő, legeltetésre vagy takarmány előállítására használható növényfajokkal borított területeket is, függetlenül attól, hogy azokat tényleges termelésre használják-e. (6)Az EMVA és a Horizont Európa program közötti szinergiáknak elő kell segíteniük, hogy az EMVA a lehető legnagyobb mértékben kiaknázza a kutatási és az innovációs eredményeket – és ezeken belül különösen a Horizont Európa program által finanszírozott projektekből származó, valamint a mezőgazdaság termelékenységét és fenntarthatóságát célzó európai innovációs partnerség révén elért eredményeket –, és ezáltal előmozdítsa innovációk megvalósítását a mezőgazdasági ágazatban és a vidéki térségekben. (7)Annak érdekében, hogy érvényesüljön a jogbiztonság a tekintetben, hogy a támogatást olyan mezőgazdasági terület után folyósítják, amely a mezőgazdasági termelő rendelkezésére áll és amelyen mezőgazdasági tevékenység folyik, indokolt megadni a „támogatható hektár” fogalmának keretmeghatározását, megjelölve annak alapvető elemeit. Mindenekelőtt – annak elkerülésére, hogy ugyanarra a földterületre vonatkozóan több kérelmet is benyújthassanak – a tagállamoknak meg kell határozniuk azokat a feltételeket, amelyek segítségével eldönthető, hogy a földterület valóban a mezőgazdasági termelő rendelkezésére áll-e. Tekintettel arra, hogy előfordulhat, hogy a mezőgazdasági földterületeken – időnként és átmenetileg – olyan tevékenységet folytatnak, amely szigorúan véve nem tekinthető mezőgazdasági tevékenységnek, továbbá arra, hogy bizonyos nem mezőgazdasági tevékenységek is hozzájárulhatnak a mezőgazdasági üzemek jövedelmének diverzifikálásához, a tagállamoknak meg kell határozniuk azokat a feltételeket, amelyek teljesülése esetén a nem mezőgazdasági tevékenységek folytatására is használt területek támogatható hektárnak minősülnek. (8)A kender termelésére használt területeket illetően, a közegészség megóvása és a jogszabályi összhang biztosítása érdekében, azon kendermagfajták használatának, amelyek tetrahidrokannabinol-tartalma nem éri el a 0,2 %-ot, részét kell képeznie a támogatható hektár meghatározásának. (9)A KAP teljesítményének további javítása érdekében indokolt úgy rendelkezni, hogy csak valódi mezőgazdasági termelők részesülhessenek jövedelemtámogatásban. Annak érdekében, hogy uniós szinten biztosított legyen a támogatás e célcsoportra történő korlátozására vonatkozó egységes megközelítés alkalmazása, meg kell adni a „valódi mezőgazdasági termelő” fogalmának keretmeghatározását, megjelölve annak alapvető elemeit. E keret, továbbá olyan szempontok, mint például a jövedelemteszt, a mezőgazdasági üzem munkaerő-ráfordításai, a vállalat céljai és nyilvántartásban való szereplése alapján a tagállamoknak KAP-stratégiai tervükben meg kell határozniuk, hogy kik azok a mezőgazdasági termelők, akik nem tekinthetők valódi mezőgazdasági termelőknek. E meghatározás ugyanakkor nem akadályozhatja meg azoknak a többféle tevékenységet folytató mezőgazdasági termelőknek a támogatását, akik aktívan gazdálkodnak, de mezőgazdasági üzemükön kívül nem mezőgazdasági tevékenységet is folytatnak, mivel változatos tevékenységük gyakran erősíti a vidéki térségek társadalmi-gazdasági szerkezetét. (10)A közvetlen kifizetésekkel kapcsolatos beavatkozástípusok és a vidékfejlesztési beavatkozástípusok közötti összhangnak a generációs megújulás célkitűzésével összefüggésben történő biztosítása érdekében uniós szinten meg kell adni a „fiatal mezőgazdasági termelő” fogalmának keretmeghatározását, megjelölve az alapvető elemeket. (11)Annak érdekében, hogy mélyebb tartalmat lehessen adni az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 39. cikkével létrehozott közös agrárpolitika céljainak és biztosítható legyen, hogy az Unió megfelelően reagáljon a legutóbbi kihívásokra, indokolt rendelkezni „Az élelmiszer-ágazat és mezőgazdaság jövője” című közleményben kijelölt irányvonalakat tükröző általános célkitűzésekről. Emellett egy sor konkrét célkitűzést is meg kell határozni uniós szinten, a tagállamoknak pedig bele kell építeniük ezeket a KAP-stratégiai tervükbe. E konkrét célkitűzéseknek – amellett, hogy a hatásvizsgálattal összhangban egyensúlyt kell teremteniük a fenntartható fejlődés különféle dimenziói között – a KAP általános célkitűzéseit konkrétabb prioritásokká kell átalakítaniuk, és figyelembe kell venniük a vonatkozó uniós jogszabályokat, különös tekintettel az éghajlat-politikai, az energiaügyi és a környezetvédelmi rendelkezésekre. (12)Az intelligensebb, korszerűbb és fenntarthatóbb KAP-nak fel kell karolnia a kutatás és az innováció ügyét annak érdekében, hogy az uniós mezőgazdaság, erdészet és élelmiszer-ellátási rendszerek multifunkcionalitását szolgálhassa, továbbá be kell ruháznia a technológiai fejlesztésekbe és a digitalizációba, valamint javítania kell a pártatlan, hatékony, fontos, új tudáshoz és ismeretekhez való hozzáférést. (13)Míg a KAP teljesítési modellje alapján az uniós célkitűzések, a beavatkozástípusok és a tagállamokra vonatkozó uniós követelmények meghatározásáért az Unió felelős, az uniós keretszabályozást a tagállamoknak kell átültetniük a gyakorlatba a kedvezményezettekre alkalmazandó konkrét támogatási intézkedések útján. Ennek kapcsán a tagállamoknak az Alapjogi Chartával és az uniós jog általános elveivel összhangban kell eljárniuk, és gondoskodniuk kell róla, hogy az uniós támogatás kedvezményezetteknek történő odaítélésére alkalmazandó jogi keret a KAP-stratégiai tervükön alapuljon és összhangban legyen az e rendelet és a(z) [horizontális rendelet] alapján meghatározott elvekkel és követelményekkel. (14)Az intelligens és reziliens mezőgazdasági ágazat létrejöttének előmozdítása érdekében a közvetlen kifizetések továbbra is meghatározó szerepet töltenek be a termelőknek nyújtott méltányos jövedelemtámogatás biztosításában. A gazdaságok átalakításába, korszerűsítésébe, innovációjába és sokszínűbbé tételébe és az új technológiák elterjesztésébe történő beruházások ugyancsak szükségesek a mezőgazdasági termelők nagyobb piaci sikereihez. (15)A KAP piacorientáltságának fokozásával összefüggésben – „Az élelmiszer-ágazat és a mezőgazdaság jövője” című bizottsági közleményben rögzítetteknek megfelelően – a piaci kitettség, az éghajlatváltozás és a szélsőséges időjárási események ehhez kapcsolódó gyakorisága és súlyossága, továbbá az egészségügyi és növényegészségügyi válságok az áringadozásoknak és a jövedelmekre nehezedő nyomás fokozódásának a kockázatát vonhatják maguk után. Ezért, bár végső soron a mezőgazdasági termelő feladata gazdasága stratégiájának megtervezése, megfelelő kockázatkezelést garantáló, szilárd keretet kell kialakítani. Ennek érdekében a tagállamok és a mezőgazdasági termelők a kapacitásépítéshez uniós szintű kockázatkezelési platformra támaszkodhatnak annak érdekében, hogy a beruházásokhoz szükséges, megfelelő finanszírozási eszköz, továbbá működő tőke, képzés, tudástranszfer és szakmai tanácsadás álljon a mezőgazdasági termelők rendelkezésére. (16)A környezet megóvásának és az éghajlat-politikai fellépésnek az előmozdítása, valamint az Unió környezetvédelmi és éghajlattal kapcsolatos célkitűzéseinek teljesítéséhez való hozzájárulás nagyon magas prioritást képez az uniós mezőgazdaság és erdészet jövőjében. A KAP szerkezetének éppen ezért erőteljesebb törekvéseket kell tükröznie e célkitűzésekkel kapcsolatban. A teljesíti modell alapján a környezet pusztulásával és az éghajlatváltozással kapcsolatos problémák kezelését célzó fellépésnek eredményorientáltnak kell lennie, és az EUMSZ 11. cikkét e célból eredménykötelemnek kell tekinteni. Mivel az Unió sok vidéki térségét érintik strukturális problémák, például a vonzó munkalehetőségek és a szakemberek hiánya, a hálózatokba, infrastruktúrákba és az alapvető szolgáltatásokba történő beruházások elhanyagolása, a fiatalok elvándorlása, alapvetően fontos e területek társadalmi-gazdasági szerkezetének a Cork 2.0 nyilatkozattal összhangban történő megerősítése, különösen munkahelyteremtés és a generációs megújulás, a Bizottság növekedési és foglalkoztatási stratégiájának a vidéki térségekben való megvalósítása, a társadalmi befogadás ösztönzése és az európai vidék „intelligens falvainak” megteremtése révén. Amint azt „Az élelmiszer-ágazat és a mezőgazdaság jövője” című bizottsági közlemény is jelzi, az új vidéki értékláncok, például a megújuló energia, a kibontakozóban lévő biogazdaság, a körkörös gazdaság és az ökoturizmus jó növekedési és munkalehetőségeket kínálnak a vidéki térségek számára. Ebben az összefüggésben a finanszírozási eszközök és az InvestEU Alapból nyújtott garanciák kiemelt szerepet játszhatnak a finanszírozáshoz való hozzáférés biztosításában, valamint a mezőgazdasági üzemek és a vállalkozások növekedési kapacitásának erősítésében. A vidéki térségek munkalehetőségeket biztosíthatnak jogszerűen tartózkodó, harmadik országbeli állampolgárok számára, és ezáltal – mindenekelőtt a közösségvezérelt helyi fejlesztési stratégiák keretében – előmozdíthatják azok társadalmi és gazdasági integrációját. (17)A KAP-nak a jövőben is garantálnia kell az élelmezésbiztonságot, ami alatt a megfelelő mennyiségű, biztonságos és tápláló élelmiszerekhez való folyamatos hozzáférés értendő. Ezenkívül elő kell segítenie, hogy az uniós mezőgazdaság megfelelőbben reagáljon az élelmiszerekkel és az egészséggel kapcsolatos új társadalmi igényekre, ideértve a fenntartható mezőgazdasági termeléssel, az egészségesebb táplálkozással, az élelmiszer-pazarlás mérséklésével és az állatjóléttel összefüggő elvárásokat is. A KAP-nak továbbra is támogatnia kell az egyedi, értékes tulajdonságokkal rendelkező termelést, ezzel egyidejűleg pedig segítenie kell a mezőgazdasági termelőknek abban, hogy proaktívan hozzáigazítsák termelésüket a piac jelzéseihez és a fogyasztók elvárásaihoz.

(18)A célkitűzések teljesítéséhez és az aggályok megválaszolásához szükséges reform hatályára tekintettel helyénvaló megalkotni egy új, egyetlen rendeletben meghatározott jogi keretet, amely az Európai Mezőgazdasági Garanciaalapból (EMGA) finanszírozott uniós támogatásokra és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) finanszírozott uniós támogatásokra egyaránt kiterjed, és amely helyébe lép a jelenleg az 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben, valamint az 1307/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben megállapított rendelkezéseknek. (19)E rendeletben meg kell állapítani az EMGA-ból, illetve az EMVA-ból finanszírozott, a tagállamok által kidolgozott és a Bizottság által jóváhagyott, a KAP-stratégiai tervben meghatározott beavatkozástípusok formájában nyújtott uniós támogatásokra alkalmazandó szabályokat. (20)Annak érdekében, hogy az Unió teljesíteni tudja a WTO mezőgazdaságról szóló megállapodásában rögzített, a belső támogatásra vonatkozó nemzetközi kötelezettségeit, indokolt úgy rendelkezni, hogy egyes, e rendeletben előírt beavatkozástípusok továbbra is „zöld dobozos” – azaz a kereskedelmet torzító vagy a termelést befolyásoló hatással nem vagy csak minimális mértékben rendelkező – támogatásként, illetve „kék dobozos” – vagyis termeléskorlátozó programok keretében nyújtott és ennélfogva a csökkentési kötelezettségek alól mentesített – támogatásként kerüljenek bejelentésre. Bár a rendelet ilyen típusú beavatkozásokra vonatkozó rendelkezései már jelenleg is megfelelnek a WTO mezőgazdaságról szóló megállapodásának 2. mellékletében a „zöld dobozos” támogatások, 6. cikkének (5) bekezdésében pedig a „kék dobozos” támogatások tekintetében megállapított követelményeknek, biztosítani kell, hogy a jövőben a tagállamok által a KAP-stratégiai tervükben e beavatkozástípusok keretében tervezett beavatkozások ugyancsak megfeleljenek az említett követelményeknek. (21)A kölcsönös megfeleltetés 2020-ig végrehajtandó korábbi rendszerére építve az új feltételesség rendszere a KAP-támogatás teljes összegének folyósítását a környezettel, az éghajlatváltozással, a közegészséggel, az állategészségüggyel és a növényegészségüggyel, valamint az állatjóléttel kapcsolatos alapvető előírások kedvezményezettek általi betartásához köti. Az alapvető előírások racionalizált formában egyesítik a jogszabályban foglalt gazdálkodási követelmények (JFGK) és a földterület jó mezőgazdasági és környezeti állapotára vonatkozó előírások jegyzékét. Ezen alapvető előírások keretében nagyobb figyelmet kell fordítani a környezettel és az éghajlattal kapcsolatos kihívásokra, valamint a KAP új környezetvédelmi struktúrájára annak érdekében, hogy megvalósíthatók legyenek a Bizottság által „Az élelmiszer-ágazat és a mezőgazdaság jövője” című közleményében és a többéves pénzügyi keretre (TPK) vonatkozó javaslatban bejelentett ambiciózusabb környezetvédelmi és éghajlat-politikai törekvések. A feltételesség célja a fenntartható mezőgazdaság megteremtése, méghozzá annak elérése révén, hogy a kedvezményezettek nagyobb mértékben legyenek tudatában annak, hogy az említett alapvető előírásokat be kell tartani. Emellett további célja, hogy a környezetre, a közegészségügyre, az állategészségügyre, a növényegészségügyre és az állatjólétre vonatkozó célkitűzésekkel való nagyobb fokú összhang kialakítása révén a KAP jobban megfeleljen a társadalmi elvárásoknak. A feltételességnek mint az ambiciózusabb környezetvédelmi és éghajlat-politikai kötelezettségvállalások viszonyítási alapjának szerves részét kell képeznie a KAP környezetvédelmi struktúrájának, és az Unió egész területén teljeskörűen kell alkalmazni. A tagállamoknak gondoskodniuk kell róla, hogy azokat a mezőgazdasági termelőket, akik nem felelnek meg a szóban forgó követelményeknek, arányos, eredményes és visszatartó erejű szankciók sújtsák [a horizontális rendeletnek] megfelelően. (22)A jó mezőgazdasági és környezeti állapotra vonatkozó előírások keretének célja az, hogy hozzájáruljon az éghajlatváltozás mérsékléséhez és a hozzá való alkalmazkodáshoz, a vízzel kapcsolatos kihívások kezeléséhez, a talaj és a biológiai sokféleség védelméhez és minőségéhez. A keretet ki kell tágítani annak érdekében, hogy az kiterjedjen többek között a közvetlen kifizetések környezetbarátabbá tétele kapcsán 2020-ig meghatározott gyakorlatokra, az éghajlatváltozás mérséklésére, valamint a mezőgazdasági üzemek fenntarthatóságának javítása iránti igényre és különösen a tápanyag-gazdálkodásra. Elfogadott tény, hogy a jó mezőgazdasági és környezeti állapotra vonatkozó előírások mindegyike több célkitűzés megvalósításához is hozzájárul. A keret végrehajtása céljából a tagállamoknak nemzeti előírásokat kell meghatározniuk minden egyes, uniós szinten meghatározott előírásra vonatkozóan, figyelembe véve az érintett terület egyedi sajátosságait, köztük a talaj- és éghajlati körülményeket, az aktuálisan fennálló gazdálkodási körülményeket, a földhasználatot, a vetésforgót, a művelési gyakorlatokat és a mezőgazdasági üzemek szerkezetét. Ezenkívül a tagállamok egyéb nemzeti előírásokat is meghatározhatnak a III. mellékletben megállapított főbb célkitűzésekhez kapcsolódóan a jó mezőgazdasági és környezeti állapotra vonatkozó előírások által alkotott keret környezet- és éghajlatvédelmi teljesítményének javítása érdekében. A jó mezőgazdasági és környezeti állapotra vonatkozó előírások által alkotott keret részeként, a mezőgazdasági üzemek mezőgazdasági és környezeti teljesítményének javítása érdekében tápanyag-gazdálkodási tervet kell készíteni a tagállamok által az egyéni mezőgazdasági termelők rendelkezésére bocsátott, a mezőgazdasági üzemek fenntarthatóságát elősegítő, speciálisan erre a célra kidolgozott elektronikus eszköz segítségével. Az eszköz a várakozások szerint segítséget nyújt majd a mezőgazdasági üzemeken belüli döntéshozatalhoz, egészen a tápanyag-gazdálkodással kapcsolatos minimumfunciók szintjétől kezdve. Ezenkívül a széles körű átjárhatóság és a modulrendszerű felépítés révén várhatóan lehetőség nyílik majd arra, hogy az eszköz további, a mezőgazdasági üzemekben alkalmazható elektronikus és e-kormányzási alkalmazásokkal egészüljön ki. Annak érdekében, hogy egyenlő feltételeket lehessen biztosítani a mezőgazdasági termelők között és az EU-n belül, a Bizottság segítséget nyújthat a tagállamoknak az eszköz megtervezéséhez, valamint a szükséges adattárolási és -feldolgozási szolgáltatások rendelkezésre állásának biztosításához. (23)A tagállamoknak teljeskörűen végre kell hajtaniuk a jogszabályban foglalt gazdálkodási követelményeket, hogy azok a gazdaságok szintjén működőképesek legyenek, valamint hogy biztosított legyen a mezőgazdasági termelőkkel szembeni egyenlő bánásmód. A szakpolitika fenntarthatóságát erősítő feltételességi szabályok összhangja érdekében a jogszabályban foglalt gazdálkodási követelményeknek ki kell terjedniük a környezetvédelemre, a közegészségügyre, az állategészségügyre, a növényegészségügyre és az állatjólétre vonatkozó főbb uniós jogszabályokra, amelyek nemzeti szintű végrehajtása pontosan meghatározott kötelezettségeket ró az egyéni mezőgazdasági termelőkre, ideértve a 92/43/EGK tanácsi irányelv és a 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, illetve a 91/676/EGK tanácsi irányelv alapján fennálló kötelezettségeket is. Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelethez mellékelt együttes nyilatkozatában foglaltak nyomon követése érdekében a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2009/128/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv vonatkozó rendelkezései – jogszabályban foglalt gazdálkodási követelményekként – a feltételesség hatálya alá kerülnek, és a jó mezőgazdasági és környezeti állapotra vonatkozó előírások jegyzéke ennek megfelelően módosul. (24)A tagállamoknak gazdasági, környezeti és társadalmi dimenziókkal egyaránt rendelkező mezőgazdasági tanácsadási szolgáltatásokat kell létrehozniuk a mezőgazdasági üzemek és a vidéki üzleti vállalkozások fenntartható gazdálkodásának és általános teljesítményének javítása céljából, továbbá annak megállapítása érdekében, hogy hol szorulnak kiigazításra a KAP-stratégiai tervekben előírt, a mezőgazdasági üzemek szintjén megvalósítandó intézkedések. A mezőgazdasági tanácsadási szolgáltatásoknak hozzá kell járulniuk ahhoz, hogy a mezőgazdasági termelők és a KAP-támogatások más kedvezményezettjei pontosabb képet alkothassanak a mezőgazdasági üzem irányítása és a földgazdálkodás közötti kapcsolatról, és bizonyos – például környezetvédelmi és éghajlattal kapcsolatos – előírások, követelmények és információk vonatkozásában gyarapíthassák ismereteiket. Az utóbbiak közé tartoznak a mezőgazdasági termelőkre és a KAP-támogatások más kedvezményezettjeire vonatkozó vagy a számukra szükséges, a KAP-stratégiai tervben rögzített előírások, továbbá a vízre és a peszticidek fenntartható használatára vonatkozó jogszabályokban foglalt rendelkezések, továbbá az antimikrobiális rezisztencia legyőzésével és a kockázatkezeléssel kapcsolatos kezdeményezések. A szaktanácsok minőségének és eredményességének javítása céljából a tagállamoknak a tanácsadókat a mezőgazdasági ismeretek és innovációk rendszerébe („AKIS”) kell tömöríteniük annak érdekében, hogy kutatás és innováció útján nyert, naprakész technológiai és tudományos információkkal szolgálhassanak. (25)A jövedelemtámogatás méltányosabb elosztásának biztosítása érdekében a közvetlen kifizetések összegét egy bizonyos felső határérték felett csökkenteni kell, és az így fennmaradó összeget vagy a fenntarthatóságot szolgáló, átcsoportosítással nyújtható kiegészítő jövedelemtámogatás folyósítására kell felhasználni, vagy át kell csoportosítani az EMVA keretébe. A foglalkoztatásra gyakorolt kedvezőtlen hatások elkerülése érdekében a munkaerőt figyelembe kell venni a mechanizmus alkalmazásakor. (26)Az uniós jogszabályokban elő kell írni, hogy a tagállamok a KAP-stratégiai tervükben állapítsanak meg követelményeket azon minimális területnagyságra vonatkozóan, amely után termeléstől független kifizetés folyósítható. E követelmények megállapításakor szem előtt kell tartani annak szükségességét, hogy elkerülhető legyen a nagy számú kis összegű kifizetés kezeléséből eredő túlzott adminisztratív teher, továbbá, hogy a támogatások eredményesen járuljanak hozzá azon KAP-célkitűzések teljesítéséhez, amelyek tekintetében a támogatástól független közvetlen kifizetések folyósítására sor kerül. Annak érdekében, hogy a mezőgazdasági jövedelemtámogatás minimális szintje valamennyi valódi mezőgazdasági termelő számára garantálható legyen, és teljesüljön a Szerződés azon célkitűzése, amely szerint megfelelő életszínvonalat kell biztosítani a mezőgazdasági népesség számára, éves, területalapú, termeléstől független kifizetést kell előirányozni „a fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatás” elnevezésű beavatkozástípus keretében. A szóban forgó támogatás még célirányosabbá tétele érdekében a kifizetés összegei területcsoportonként, társadalmi-gazdasági és/vagy agronómiai feltételek alapján differenciálhatók. A mezőgazdasági termelők jövedelmét hátrányosan befolyásoló hatások elkerülése érdekében a tagállamok dönthetnek úgy, hogy a fenntarthatóságot elősegítő, alapszintű jövedelemtámogatást támogatási jogosultságok alapján nyújtják. Ebben az esetben a támogatási jogosultságok bármilyen további közelítés előtti értékének arányosnak kell lennie az 1307/2013/EU rendelet szerinti alaptámogatási rendszerek keretében meghatározott értékkel, figyelembe véve az éghajlat és a környezet szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatokra nyújtott támogatásokat is. A tagállamoknak emellett törekedniük kell vonatkozó értékeik további közelítésére abból a célból, hogy folytatódjon a múltbeli értékektől való fokozatos eltávolodás. (27)Amennyiben a tagállamok a támogatási jogosultságok rendszere alapján nyújtanak termeléstől független közvetlen támogatást, továbbra is gondoskodniuk kell nemzeti tartalék vagy területcsoportonkénti tartalékok fenntartásáról. Ezeket a tartalékokat elsősorban a fiatal mezőgazdasági termelők és a mezőgazdasági tevékenységüket megkezdő mezőgazdasági termelők támogatására kell felhasználni. Szükség van továbbá a támogatási jogosultságok felhasználására és átruházására vonatkozó szabályokra is a rendszer zökkenőmentes működéséhez. (28)A mezőgazdasági kisüzemek az uniós mezőgazdaság sarokkövei maradnak, mivel lényeges szerepet játszanak a vidéki foglalkoztatás támogatásában és hozzájárulnak a területfejlesztéshez. A támogatások elosztásának kiegyensúlyozottabbá tétele és a kis összegű támogatások kedvezményezettjeire háruló adminisztratív terhek csökkentése érdekében lehetővé kell tenni a tagállamok számára, hogy felkínálják a mezőgazdasági kistermelőknek azt a lehetőséget, hogy az egyéb közvetlen kifizetések helyett kerekítettátalány-kifizetésben részesüljenek. (29)Tekintettel arra, hogy nyilvánvalóan szükséges látható és mérhető módon elősegíteni támogatásoknak a kis és/vagy közepes méretű mezőgazdasági üzemek érdekében megvalósítandó, kiegyensúlyozottabb elosztását, uniós szinten ki kell alakítani egy hektáronkénti, egyedi, termeléstől független támogatást, nevezetesen a fenntarthatóságot elősegítő, kiegészítő, átcsoportosítással nyújtható jövedelemtámogatást. E kiegészítő támogatás célirányosabbá tétele érdekében és a mezőgazdasági üzemek szerkezetében Unió-szerte tapasztalható eltéréseket figyelembe véve a tagállamoknak lehetőséget kell kapniuk arra, hogy különböző hektártartományonként különböző kiegészítő támogatási összegeket írjanak elő. (30)A fiatal mezőgazdasági termelők számára a mezőgazdasági ágazathoz kapcsolódó új gazdasági tevékenységek beindítása és felfejlesztése pénzügyi kihívást jelent, amelyet a közvetlen kifizetések elosztása és célirányosabbá tétele során figyelembe kell venni. A szóban forgó tevékenységek fejlesztése alapvetően fontos az uniós mezőgazdaság versenyképességéhez, ezért a tagállamok kiegészítő jövedelemtámogatást irányozhatnak elő a fiatal mezőgazdasági termelők részére. E beavatkozástípus létrehozásának célja az, hogy kiegészítő jövedelemtámogatást biztosítson a fiatal mezőgazdasági termelőknek tevékenységük megkezdését követően. (31)A KAP-nak biztosítania kell, hogy a tagállamok a helyi szükségleteknek és a mezőgazdasági termelők tényleges körülményeinek figyelembevételével javítsák környezeti teljesítményüket. A tagállamoknak a KAP-stratégiai tervükben szereplő közvetlen kifizetések keretében önkéntes ökorendszereket kell létrehozniuk a mezőgazdasági termelők számára; e rendszereket teljes mértékben össze kell hangolni az egyéb releváns beavatkozásokkal. A tagállamoknak az ökorendszereket olyan támogatások formájában kell meghatározniuk, amelyek a közjavaknak a környezet és az éghajlat szempontjából előnyös mezőgazdasági gyakorlatok alkalmazásával történő előállítására való ösztönzés és az ilyen javak előállításának ellentételezése céljából, illetve az említett gyakorlatok bevezetésére ítélhetők oda. Mindkét esetben a KAP környezeti és éghajlati teljesítményének javítására kell törekedniük, következésképpen túl kell mutatniuk a feltételesség rendszerében már előírt követelményeken. A tagállamok dönthetnek úgy, hogy ökorendszereket hoznak létre olyan mezőgazdasági gyakorlatok vonatkozásában, mint az állandó legelőkkel és a tájképi jellegzetességekkel való hatékonyabb gazdálkodás, valamint az ökológiai gazdálkodás. E rendszerek magukban foglalhatnak kezdő szintű programokat is, ami előfeltétele lehet az ambiciózusabb vidékfejlesztési kötelezettségvállalásoknak. (32)A tagállamoknak lehetőséget kell kapniuk arra, hogy a közvetlen kifizetésekhez rendelkezésre álló pénzügyi keretük egy részét termeléstől függő jövedelemtámogatás nyújtására használják fel annak érdekében, hogy javítsák a versenyképességet, a fenntarthatóságot és/vagy a minőséget egyes olyan ágazatokban és termelési ágakban, amelyek társadalmi, gazdasági vagy környezetvédelmi szempontból különösen fontosak, és nehézségekkel küzdenek. Ezenkívül a tagállamoknak arra is lehetőséget kell kapniuk, hogy a közvetlen kifizetésekhez rendelkezésre álló pénzügyi keretük egy részét olyan, termeléstől függő jövedelemtámogatás nyújtására fordítsák, amely kifejezetten a fehérjenövény-termesztés támogatására irányul annak érdekében, hogy csökkenteni lehessen az e tekintetben mutatkozó uniós lemaradást. (33)Gondoskodni kell róla, hogy a termeléstől függő jövedelemtámogatás összhangban álljon az Unió nemzetközi kötelezettségvállalásaival. Ide tartoznak különösen az Európai Gazdasági Közösség és az Amerikai Egyesült Államok között a GATT keretében létrejött, az olajos magvakról szóló egyetértési megállapodás követelményei az olajos magvakra vonatkozó külön uniós bázisterületnek az EU összetételének megváltozása miatti módosításai nyomán alkalmazandó változatukban. Ezért a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el a vonatkozó részletes szabályok megállapítása céljából. (34)Az 1979. évi csatlakozási okmányhoz csatolt, a gyapotra vonatkozó 4. jegyzőkönyvben rögzített célkitűzésekkel összhangban szükséges a támogatható hektáronkénti terményspecifikus támogatást a továbbiakban is biztosítani a gyapottermesztéssel összefüggésben, továbbá folytatni kell a szakmaközi szervezetek támogatását is a gyapottermesztő területeken. Mivel azonban a gyapottermesztéshez rendelt költségvetési előirányzatok rögzítettek és nem használhatók más célra, továbbá mivel a szóban forgó program jogalapja a Szerződésre vezethető vissza, a gyapottermesztés támogatása nem képezheti a KAP-stratégiai tervben jóváhagyott beavatkozások részét. A gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás hatékony alkalmazásának és igazgatásának biztosítása érdekében indokolt felhatalmazni a Bizottságot bizonyos jogi aktusok elfogadására. (35)Szükség van olyan ágazati beavatkozástípusokra, amelyek hozzájárulnak a KAP célkitűzéseinek megvalósításához és a KAP más eszközeivel kialakított szinergiák megerősítéséhez. A teljesítési modellel összhangban az ilyen ágazati beavatkozástípusok tartalmára és célkitűzéseire vonatkozóan minimális követelményeket kell kidolgozni uniós szinten annak érdekében, hogy egyenlő feltételeket lehessen biztosítani a belső piacon, és elkerülhető legyen az egyenlőtlen és tisztességtelen versenyfeltételek kialakulása. A tagállamoknak meg kell indokolniuk az egyes beavatkozástípusoknak a KAP-stratégiai tervükben való szerepeltetését, és biztosítaniuk kell az egyéb ágazati szintű beavatkozásokkal való összhangot. Célszerű úgy rendelkezni, hogy az uniós szinten megállapítandó átfogó beavatkozástípusok alkalmazása kiterjedjen a zöldség- és gyümölcságazatra, a borágazatra, a méhészetre, az olívaolaj- és étkezésiolajbogyó-ágazatra, a komlóágazatra és az egyéb olyan, a későbbiekben meghatározandó termékekre, amelyek esetében az ágazati programok létrehozása várhatóan kedvező hatást gyakorol a KAP e rendeletben megjelölt általános és konkrét célkitűzéseinek vagy azok egy részének teljesítésére. (36)Nemzeti pénzügyi keretekre és egyéb, felső határok formájában előírt korlátozásokra van szükség a beavatkozás egyediségének megőrzése, valamint a borra, az olívaolajra és az étkezési olajbogyóra, a komlóra és az e rendeletben meghatározandó egyéb mezőgazdasági termékekre vonatkozó ágazati beavatkozások programozásának megkönnyítése érdekében. A gyümölcs- és zöldségágazatban és a méhészeti ágazatban ugyanakkor az uniós pénzügyi támogatást továbbra is az 1308/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben megállapított szabályoknak megfelelően kell nyújtani annak érdekében, hogy ne kerüljön veszélybe a szóban forgó beavatkozástípusokhoz kapcsolódó további célkitűzések teljesítése. Ha a tagállamok a KAP-stratégiai tervükben támogatást kívánnak előirányozni az „egyéb ágazati beavatkozások” kategóriájára, a vonatkozó pénzügyi előirányzatot a pénzügyi semlegesség megőrzése érdekében le kell vonni az érintett tagállam közvetlen kifizetések formájában meghatározott beavatkozástípusához rendelt előirányzatból. Ha valamely tagállam úgy dönt, hogy nem hajt végre ágazati beavatkozásokat a komló- és az olívaolaj-ágazatban, a szóban forgó tagállam kapcsolódó előirányzatait további előirányzatként a közvetlen kifizetések formájában megvalósított beavatkozástípusok céljaira kell rendelkezésre bocsátani. (37)A vidékfejlesztésre irányuló beavatkozások alapelveinek meghatározása uniós szinten történik, különös tekintettel a kiválasztási kritériumok tagállamok általi alkalmazására vonatkozó alapkövetelményekre. Ugyanakkor a tagállamoknak tág mérlegelési jogkört kell kapniuk a szükségleteiknek megfelelő egyedi feltételek meghatározásához. A vidékfejlesztésre irányuló beavatkozások típusai magukban foglalják az azon környezet- és éghajlatvédelmi és egyéb gazdálkodási kötelezettségvállalásokhoz kapcsolódó kifizetéseket, amelyeket a tagállamoknak – egyedi nemzeti, regionális vagy helyi szükségleteikkel összhangban – a területük egészén támogatniuk kell. Indokolt, hogy a tagállamok támogatást nyújtsanak azoknak a mezőgazdasági termelőknek és egyéb gazdálkodóknak, akik önkéntes alapon olyan gazdálkodási kötelezettségeket vállalnak, amelyek hozzájárulnak az éghajlatváltozás hatásainak enyhítéséhez és az azokhoz való alkalmazkodáshoz, valamint a környezet védelméhez és állapotának javításához, ideértve a víz minőségével és mennyiségével, a levegő minőségével, a talajjal, a biológiai sokféleséggel és az ökoszisztéma-szolgáltatásokkal – köztük a Natura 2000 területekkel és a genetikai sokféleséggel – kapcsolatos önkéntes kötelezettségvállalásokat is. A gazdálkodási kötelezettségvállalásokhoz kapcsolódó kifizetések keretében nyújtott támogatás helyi irányítású, integrált vagy együttműködésen alapuló megközelítések és eredményalapú beavatkozások formáját is öltheti.

(38)A gazdálkodási kötelezettségvállalásokhoz kapcsolódó támogatások a következőket foglalhatják magukban: az ökológiai gazdálkodáshoz nyújtott, a földterületek ökológiai gazdálkodásba való bevonását és az ökológiai gazdálkodásba bevont területek fenntartását szolgáló támogatások; egyéb, környezetbarát termelési rendszereket – például az agroökológiát, a talajvédő művelést és az integrált termelést – támogató beavatkozástípusok keretében teljesített kifizetések; erdő-környezetvédelmi és éghajlattal kapcsolatos szolgáltatások, erdővédelem; erdősítéshez és agrárerdészeti rendszerek létesítéséhez nyújtott támogatások; állatjólét; a genetikai erőforrások megőrzése, fenntartható használata és fejlesztése. A tagállamok szükségleteiknek megfelelően egyéb programokat is kidolgoztatnak e beavatkozástípus keretében. Ez a kifizetéstípus kizárólag az uniós és a tagállami jogban meghatározott kötelező előírásokon és követelményeken túlmutató kötelezettségvállalásokkal, valamint a KAP-stratégiai tervben megállapított feltételességgel összefüggésben felmerülő többletköltségek és elmaradt jövedelmek fedezésére szolgálhat. A beavatkozások e típusához kapcsolódó kötelezettségvállalások előzetesen meghatározott, éves vagy többéves időszakokra vonatkozhatnak, és időtartamuk kellően indokolt esetben meghaladhatja a hét évet. (39)Az erdőgazdálkodással kapcsolatos intézkedéseknek hozzá kell járulniuk az uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtásához, és a tagállamok nemzeti vagy szubnacionális erdőprogramjain vagy azokkal egyenértékű eszközökön kell alapulniuk, amelyeknek viszont a földhasználathoz, a földhasználat-megváltoztatáshoz és az erdőgazdálkodáshoz kapcsolódó üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak és -elnyelésnek a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat- és energiapolitikai keretbe történő beillesztéséről szóló rendeletből [LULUCF-rendelet] eredő és az európai erdők védelmével foglalkozó miniszteri konferencián tett kötelezettségvállalásokra kell épülniük. A beavatkozásoknak az erdőgazdálkodási tervekre vagy azokkal egyenértékű eszközökre kell alapulniuk, és a következőket foglalhatják magukban: az erdőterületek fejlesztése és a fenntartható erdőgazdálkodás, beleértve a földterületek erdősítését és az agrárerdészeti rendszerek létrehozását és megújítását is; az erdészeti erőforrások védelme, helyreállítása és minőségének javítása, figyelembe véve az alkalmazkodási igényeket is; az erdők védelmének és rezilienciájának biztosítását és fokozását szolgáló beruházások, valamint az erdei ökoszisztémákkal és az éghajlattal kapcsolatos szolgáltatások nyújtása; továbbá a megújuló energiák használatának és a biogazdaságnak a támogatására irányuló intézkedések és beruházások. (40)Annak érdekében, hogy Unió-szerte biztosítható legyen a méltányos jövedelem és a reziliens mezőgazdasági ágazat, a tagállamok támogatást nyújthatnak a hátrányos természeti adottságú területeken és az egyéb területspecifikus nehézségekkel küzdő területeken tevékenységet végző mezőgazdasági termelőknek. A hátrányos természeti adottságú területekre vonatkozó kifizetéseket illetően továbbra is a 2014–2020-as időszakra szóló vidékfejlesztési szakpolitika szerinti területmegjelölést kell alkalmazni. Ahhoz, hogy a KAP hozzájáruljon az ambiciózusabb uniós környezetvédelmi törekvések megvalósításához, valamint a természethez és a biológiai sokféleséghez kapcsolódó beruházások finanszírozása terén létrejött szinergiák megerősödéséhez, szükség van egy olyan különálló intézkedés megtartására, amelynek célja az, hogy ellentételezést biztosítson a kedvezményezettek számára a Natura 2000 irányelv és a víz-keretirányelv végrehajtásából eredő hátrányok tekintetében. Ezért továbbra is támogatást kell nyújtani a mezőgazdasági termelők és az erdőgazdálkodók részére ahhoz, hogy megbirkózzanak a 2009/147/EK irányelv és a 92/43/EGK irányelv végrehajtásából eredő különös hátrányokkal, és hozzájáruljanak a Natura 2000 területek hatékony kezeléséhez. Támogatást kell biztosítani továbbá a mezőgazdasági termelőknek a víz-keretirányelv végrehajtása nyomán a vízgyűjtő területeken jelentkező hátrányok leküzdéséhez. A támogatást olyan, a KAP-stratégiai tervben ismertetett konkrét követelményekhez kell kapcsolni, amelyek túlmutatnak a vonatkozó kötelező előírásokon és követelményeken. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról is, hogy ne fordulhasson elő kettős finanszírozás a mezőgazdasági termelőknek az ökorendszerek keretében nyújtott támogatásokkal párhuzamosan folyósított kifizetések miatt. Ezenkívül a tagállamoknak a KAP-stratégiai tervek általános kialakításában figyelembe kell venniük a Natura 2000 területek sajátos szükségleteit. (41)A KAP célkitűzéseinek megvalósítására termelő és nem termelő, mezőgazdasági üzemeken belüli és kívüli beruházásokhoz nyújtott támogatások révén egyaránt törekedni kell. Ezek a beruházások irányulhatnak egyebek mellett a mezőgazdaság és az erdőgazdálkodás fejlesztéséhez, korszerűsítéséhez vagy éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásához – többek között a mezőgazdasági földterületekhez való hozzáféréshez, a birtokrendezéshez és a termőföld minőségének javításához, az agrárerdészeti gyakorlatokhoz, valamint az energia- és vízellátáshoz és az energia- és víztakarékossághoz – kapcsolódó infrastruktúrákra. A KAP-stratégiai tervek és az uniós célkitűzések közötti nagyobb összhang és a tagállamok közötti egyenlő feltételek biztosítása érdekében e rendelet megállapítja a beruházási témák negatív listáját. (42)Tekintettel arra, hogy meg kell szüntetni az uniós mezőgazdaság beruházási hiányát, és javítani kell a kiemelt fontosságú csoportok, nevezetesen a magasabb kockázati profilú fiatal mezőgazdasági termelők és új belépők finanszírozási eszközökhöz való hozzáférését, elő kell mozdítani az InvestEU Alap garanciáinak és a támogatások és a finanszírozási eszközök kombinációjának igénybevételét. Mivel a finanszírozási eszközök alkalmazásában jelentős eltérések figyelhetők meg a tagállamokban a finanszírozáshoz való hozzáférés, a bankszektor fejlettsége, a kockázati tőke jelenléte, a közigazgatás működésének ismerete és a kedvezményezettek lehetséges köre tekintetében fennálló különbségek miatt, a tagállamoknak KAP-stratégiai tervükben meg kell határozniuk a megfelelő célokat, a kedvezményezetteket, a preferenciális feltételeket és a támogathatósággal kapcsolatos egyéb lehetséges szabályokat. (43)A fiatal mezőgazdasági termelők és az új belépők továbbra is komoly akadályokkal szembesülnek a földterületekhez való hozzáférés, a magas árak és a hitelhez való hozzáférés kapcsán. Vállalkozásaikat nagyobb mértékben veszélyezteti az árak ingadozása (az inputok és a termények esetében is), és nagy szükségük van a vállalkozói és kockázatkezelési készségek tárgyában tartott képzésekre. Ezért alapvetően fontos, hogy folytatódjék az új vállalkozások és mezőgazdasági üzemek létesítésének támogatása. A tagállamoknak stratégiai megközelítést, valamint egyértelmű és koherens beavatkozásokat kell kidolgozniuk a generációs megújulás érdekében az e kérdéshez rendelt konkrét célkitűzéseknek megfelelően. E cél megvalósítása érdekében a tagállamoknak lehetőségük lesz arra, hogy KAP-stratégiai terveikben preferenciális feltételeket állapítsanak meg a fiatal mezőgazdasági termelők és az új belépők által igénybe vehető finanszírozási eszközök tekintetében, és a szóban forgó stratégiai tervekben rendelkezniük kell a közvetlen kifizetések keretösszegének legalább 2 %-át kitevő összeg elkülönítéséről. A fiatal mezőgazdasági termelők tevékenységének megkezdéséhez és a vidéki induló vállalkozásoknak nyújtott támogatás maximális összegét, amely finanszírozási eszközökön keresztül vagy azokkal kombinálva is elérhető, indokolt felemelni 100 000 EUR-ra. (44)Tekintve, hogy szükség van megfelelő kockázatkezelési eszközök biztosítására, indokolt fenntartani a biztosítási díjakhoz nyújtott támogatást és a kölcsönös kockázatkezelési alapokat, amelyeket az EMVA-ból kell finanszírozni. A kölcsönös kockázatkezelési alapok kategóriája magában foglalja mind a termelési veszteségekhez kapcsolódó kölcsönös kockázatkezelési alapokat, mind a jövedelemkieséshez kapcsolódó ágazatspecifikus jövedelemstabilizáló eszközöket. (45)A támogatásnak lehetővé kell tennie, hogy legalább két jogalany együttműködést alakítson ki és folytasson a KAP célkitűzéseinek teljesítése céljából. A támogatás az ilyen együttműködés valamennyi szempontjához kapcsolódhat, például a következőkhöz: minőségrendszerek létrehozása; kollektív környezetvédelmi és éghajlat-politikai fellépések; a rövid ellátási láncok és a helyi piacok támogatása; kísérleti projektek; a mezőgazdaság termelékenységét és fenntarthatóságát célzó európai innovációs partnerség operatív csoportjainak projektjei, helyi fejlesztési projektek, intelligens falvak, vásárlói klubbok és közös géphasználat céljából létrejövő termelői körök; mezőgazdasági társulások; erdőgazdálkodási tervek; hálózatok és klaszterek; szociális mezőgazdaság; közösségi támogatású mezőgazdaság; a LEADER hatálya alá tartozó fellépések; továbbá termelői csoportok és termelői szervezetek létrehozása, valamint az együttműködés egyéb olyan formáinak kialakítása, amelyek a KAP konkrét célkitűzéseinek eléréséhez szükségesnek bizonyulnak. (46)„Az élelmiszer-ágazat és a mezőgazdaság jövője” című bizottsági közlemény az ismeretek cseréjét és az innováció hangsúlyosabbá tételét az új KAP átfogó célkitűzéseként említi. A KAP-nak továbbra is támogatnia kell az interaktív innovációs modellt, amely erősíti a szereplők közötti együttműködést annak érdekében, hogy a kiegészítő ismerettípusokat a gyakorlati megoldások elterjesztése érdekében a lehető legnagyobb mértékben ki lehessen aknázni. A mezőgazdasági tanácsadási szolgáltatásokat az AKIS keretein belül meg kell erősíteni. A KAP-stratég