ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.7

Az Európai Bíróság egyre jelentősebb szerepet játszik az Európai Közösség irányelveinek értelmezésében, így az „együttdöntési” eljárás során kialakuló irányelvek olykor kétértelmű megfogalmazását is értelmeznie kell. A Bíróságnak egyre sűrűbben iránymutatást is kell adnia a nemzeti bíróságok számára azokon a területeken, ahol tevékenységeik kiegészítik egymást. Az EGSZB nyugtázza a Bíróság előrelépését, nevezetesen azt, hogy 12 %-kal csökkentette a függőben levő olyan esetek számát, amelyekben a tagállamok megsértették tájékoztatási kötelezettségüket, vagy helytelenül alkalmazták, illetve nem tartották be az uniós irányelveket.
4.3.14

Az EGSZB megítélése szerint az erőforrásokkal való gazdálkodással kapcsolatos intézkedésekről szóló döntéshozatali folyamat reformja, amely a szabályozás egyszerűsítésének és hatékonysága növelésének a garanciája, megkívánja a tudományos vélemények és javaslatok (a közösségi vizek esetében az ICES-ACFM-től, a nem közösségi vizek esetében pedig a regionális halászati szervezetek tudományos bizottságaitól) beérkezési határidejének meghosszabbítását, ezáltal lehetővé téve az RTT-kkel és a HATB-kkel való valódi konzultációt. Szükség lehet még arra, hogy a „TAC- és kvótacsomagot” a Tanács több ülésen is napirendre vegye, valamint a gazdálkodási év módosítására is annak érdekében, hogy jobban összhangba hozzák azt a biológiai évvel, és jobban figyelembe vegyék a piac igényeit is. Ez a folyamat tehát átfogó, és nem csak a „frontloadingra” korlátozódik. Az EGSZB úgy véli, hogy részletes, minden tényezőre kiterjedő vizsgálatot kell végezni, és a lehető legszélesebb körű konzultációt kell lefolytatni a tagállamokkal, a halászokkal és az egyéb érdekelt felekkel.
3.3

A végrehajtandó intézkedések megosztott felelősségére vonatkozó alapelvvel kapcsolatosan problémát jelenthet az, hogy az ESZP-ben résztvevő partnerországok vonatkozásában nincs szó csatlakozásról. Az esetleges csatlakozás perspektívája bizonyosan sokkal ösztönzőbb lenne, azonban meg kell jegyeznünk, hogy a NCST-k tartalma, módszerei és az NCST-k megvalósítására rendelkezésre álló források arányaikban hasonlók – vagy akár meg is egyeznek – a legutóbbi bővítési kör új tagállamainak csatlakozási folyamata során felhasznált forrásokkal. A partnerországokban a fejlesztési politikák végrehajtási mechanizmusának is a strukturális politikák tapasztalatait kellene modellként felhasználnia, és az EU és a partnerországok közötti nagyon szoros partnerségi viszonyon kellene alapulnia. Az ESZP jellemző módszereinek egyike a „step by step” módon való előrehaladás; amely lehetővé teszi az alkalmazott módszerek és eszközök ellenőrzését, mindenekelőtt azonban azon lényeges fejlemények értékelését, amelyek esetlegesen a korábbi célkitűzések módosításához vezethetnek. Már az ESZP „új szakaszában” még erőteljesebb kapcsolatok vannak előirányozva az NCST-ket legjobban végrehajtó partnerországokkal: egyfajta „díj” ez, amelynek még szorosabbra kellene fűznie a gazdasági, a politikai, és – lehetőség szerint – az érintett országok társadalma között fennálló kapcsolatokat. Ily módon meg lehet felelni a partnerországok lakossága – olykor akár lelkesedéssel teli – várakozásainak. Az EGSZB véleménye szerint jelenleg téves lenne akár a csatlakozás bármely lehetőségét kizáró merev keretet meghatározni, akár pedig hamis reményeket táplálni az érintett országokban.
2.4

Az EGSZB nagyra értékeli az egyablakos rendszer kialakítására tett javaslatot a gyors és egyszerű cégalapítás érdekében. Ez nagyon fontos kérdés az általános növekedés és a több munkahely megteremtése érdekében. Az EGSZB azonban már korábban is kifejtette, hogy a vállalkozások előtti akadályok – a létrehozás előtt és után is – sokkal nagyobbak, mint azt korábban gondolni lehetett. A gyors cégbejegyzésre helyezett túlságosan nagy hangsúly akaratlanul is lerövidítheti a vállalkozó által – az új üzleti vállalkozás elindítását megelőzően – fontos kutatásokra, tervezésre, kapacitásépítésre és mérlegelésre szánt szükséges időszakot (3). Ezzel kapcsolatban az EGSZB ismételten megjegyzi, hogy nemcsak a vállalkozások elindításával, hanem átadásával is foglalkozni kell itt.
2.1

„Bridging the gap”, a polgárok és az EU intézményei közötti szakadék áthidalásának egyik fontos szerepét testületünk tölti be EU-s és tagállami szinten, mint élő és aktív szereplő. Közvetíti és véleményezi a Bizottságnak a gondolkozási időszakra vonatkozó dokumentumaiban megfogalmazott célkitűzéseket, elősegíti a polgárok aktív részvételét az EU-politikák megvalósítása érdekében (cselekvési terv, D-terv és a fehér könyv a kommunikációs politikáról c. dokumentum).
3.5.1

Az EGSZB felkéri az Európai Bizottságot, hogy alapjaiban vizsgálja felül ezt a jogszabályt. Először is, az üzemanyag-forgalmazók helyzete nem indokolja a mentesítés kiterjesztését – az üzemanyagtartályon felül – a hordozható tartályokra; ezt a könnyítést meg kellene szüntetni, ha másért nem, legalább az üzemanyagtartályon kívüli üzemanyag-szállítás veszélyessége miatt. Emlékeztetnünk kell arra is, hogy sok országban a közlekedésrendészeti szabályzat már most is tiltja ezt a gyakorlatot. A tilalmat ki kellene terjeszteni a jármű esetleges beépített póttartályaira is; a teherautók esetében, amelyek gyakran két tartállyal rendelkeznek, a tilalomnak a jármű forgalomba helyezésekor nem engedélyezett tartályokra kellene vonatkoznia.
2.8

Az utóbbi időben az Egyesült Nemzetek Szervezete is figyelme középpontjába állította e kérdést, és támogatását adta az erre a területre vonatkozó számos intézkedéshez. Ennek keretében különleges bizottságot állított fel (7), melyet azzal bízott meg, hogy dolgozzon ki nemzetközi egyezményt a nemzetközi szervezett bűnözés ellen, melyet két évvel később Palermóban (8) el is fogadtak. Majd hamarosan egyetértés született ezzel összefüggésben a lőfegyverek illegális kereskedelmének jelentőségről is.
—

A DSL a helyi hálózatban meglévő rézkábeles infrastruktúrát használja a szélessávú szolgáltatás biztosításához; azonban az ilyen kábelek gyakran már elavultak, és fejlesztésük szükséges a DSL megfelelő működéséhez. Az üzemeltetők esetleg vonakodnak attól, hogy az ilyen fejlesztésekbe ruházzanak be. Így, még ha a helyi központ alkalmas is a széles sávra, és a fogyasztó 5 km-es távolságon belül lakik is, a helyi huroknak az otthon vagy az üzleti vállalkozás felőli része nem feltétlenül használható a szélessávú DSL szolgáltatására.
1.3

A javasolt módosítás két szempontból is kapcsolódna a „Jobb jogalkotás” címmel 2003-ban elfogadott intézményközi megállapodáshoz: egyrészt egyszerűsítené, rugalmasabbá tenné és mérsékelné az európai audiovizuális szolgáltatók szabályozási kötelezettségeit, másrészt ösztönözné az ágazat ön- és társszabályozását. A javaslat lényegre törőbb szabályozási keret kialakítására is törekszik, és – miután az irányelv beépül a tagországok jogrendjébe – megerősítené a származási ország elvét is.
1.4

A szén és az urán a világpiacon több forrásból is beszerezhető – az Unión belül is –, így ez esetben nincs ok aggodalomra.
5.4.1

Az EGSZB azonban szeretné kiemelni, hogy a járműjavítási információkhoz korlátlan és szabványosított hozzáférést kell biztosítani, mivel a gyakorlatban a járműgyártók hajlamosak ezeket az információkat különféle közegeken és dokumentációs struktúrákon keresztül terjeszteni. Ez pedig jelentős akadályokat emel a független, több márkával is foglalkozó alkatrész-forgalmazók és gépjármű-javítóműhelyek, különösen az uniós független járműjavítási piacra szakosodott kisvállalkozások elé. Az EGSZB ezért támogatja az Európai Bizottságnak azt a javaslatát, hogy a rendeletbe egy olyan rendelkezés is kerüljön be, amely megkövetelné, hogy a járműjavítási információkhoz internetes oldalakon keresztül, szabványosított formában is hozzá lehessen férni.
1.4

Az EGSZB úgy véli, hogy a nehézségekkel küzdő cégek számára nyújtott megmentési és szerkezetátalakítási célú támogatás mellett a magas üzemanyagárak halászati vállalkozásokra és legénységükre gyakorolt súlyos hatásainak enyhítésére egy sor további intézkedést is kell tenni. Az EGSZB a következő konkrét lépések elfogadását javasolja az Európai Bizottságnak és a Tanácsnak: a) a „de minimis” támogatások szintjének vállalkozásonként 100 000 euróra történő emelése; b) „előre nem látható körülmények”, így például a magas üzemanyagárak okozta válság esetén a halászati tevékenységek átmeneti beszüntetése; c) a mezőgazdasági szektorban nyújtotthoz hasonló támogatás engedélyezése az üzemanyagár-kockázat elleni fedezeti szerződések díjainak finanszírozására; d) egy közösségi selejtezési alap létrehozása külön költségvetéssel, amely elsősorban a flotta legtöbb problémával küzdő szegmenseire irányulna, és lehetővé tenné, hogy azok a hajótulajdonosok, akik önként felhagynak a halászattal, ezt elfogadható módon tehessék; e) mind a nemzeti, mind a közösségi szervek részéről maximális támogatás nyújtása az RTDI támogatáson keresztül (4) a halászati szektor által beterjesztett olyan projektek részére, amelyek a halászat energiahatékonyságának javítását, az olaj melletti alternatív vagy kiegészítő energiaforrások keresését, illetve a halászati technológiai platformok fejlesztését célozzák; f) törekvés a halászok mentalitásának megváltoztatására, próbálva meggyőzni őket arról, hogy a termékek hozzáadott értékének növelése érdekében kapcsolódjanak be a halászati termékek eladásába; g) a part menti halászattal foglalkozó flottára vonatkozó adóügyi előírások felülvizsgálata, mindenekelőtt a haltermékek nagybani halpiacok általi első értékesítéséből származó bevétel társasági adó alóli mentessége, valamint az ilyen halpiacok által végzett közvetítő tevékenységekre kivetett HÉA csökkentése tekintetében; h) a közösségi vizeken kívül halászó mélytengeri flotta bejegyeztetése a kereskedelmi flotta tekintetében számos tagállamban létező másodlagos regiszterekbe, módosítva ezzel a halászati ágazatra vonatkozó állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatásokat is.
4.1.3

Jelenleg a határokon átnyúló szavazást több akadály is gátolja. A részvényzárolás továbbra is fennáll bizonyos országokban, és ez számos befektető számára komoly nehézséget jelent. Ebben a tekintetben a részvényzárolás a határokon átnyúló tőkepiacok hatékony működése előtt álló korlát. A befektetetők ezen túlmenően nem is ismerik pontosan, hogy az egyes EU-tagállamokban hogyan működik a részvényzárolás rendszere. Ez is jelentős költségtétel a befektetők számára, melyet az irányelvtervezet csökkenthet.
2.3.1

Nem titok, hogy az Európai Tanács által 2000 márciusában, viszonylag kedvező gazdasági körülmények között megállapított ambiciózus növekedési és foglalkoztatási célokat ez idáig korántsem sikerült megvalósítani. „Az Unió gazdasága” – fogalmaz a gazdaságpolitikára vonatkozó átfogó iránymutatás (2005. július 12.) – „ma több szempontból is távolabb áll attól a célkitűzésétől, hogy a világ legversenyképesebb gazdaságává váljon, mint 2000 márciusában.” (6) Ennek oka egyrészt a munkanélküliség tartósan magas szintje, melyet a foglalkoztatási ráta elenyésző emelkedése is tükröz (2003-ban 63 %-ra emelkedett, tehát messze elmarad a 2010-re kitűzött 70 %-os céltól), másrészt pedig a termelékenység növekedésének alacsony szintje. Erre a jelenségre már a lisszaboni stratégiát tanulmányozó, Wim Kok vezette munkabizottság 2004. novemberi jelentése is felhívta a figyelmet. A termelékenység (teljesített munkaórában számolt) növekedési mutatójának visszaesése az EU-ban a 90-es évek közepe óta „nagyjából egyformán tulajdonítható az egy alkalmazottra jutó befektetések csökkenésének és a technológiai fejlődés lelassulásának” (7). Ez a lassulás, ugyancsak a munkabizottság jelentése szerint, „ugyanazzal az okkal hozható összefüggésbe, ami miatt Európa nem teljesíti a lisszaboni célkitűzéseket: elégtelen befektetések a K+F-be és az oktatásba; a kutatás nem kellő hatékonyságú átalakítása értékesíthető termékké és folyamatokká, valamint az európai ICT-t előállító iparágak […] és az európai ICT-t felhasználó szolgáltatások […] alacsonyabb termelékenysége, az ICT elterjedésének lassabb üteme miatt.” (8) Az európai gazdaságból tehát nyilvánvalóan hiányoznak a jövőorientált termékek és technológiák, valamint az innovációs képesség, amely befektetéseket is igényel az emberek képesítési lehetőségeibe. A célkitűzéshez (2010-re a GDP 3 %-a) képest csekély mértékű, kutatásra és fejlesztésre fordított kiadás is erre a jelenségre utal. Ráadásul a kutatási kiadásokból az Unióban csak 55 %-ot finanszírozott a magánszféra, ami az USA és az EU közötti innovációs rés egyik lényeges okának tekinthető (9).
3.4.3

A 22. cikk c) pontja nehezen érthető. Úgy tűnik, arról kíván rendelkezni, hogy a Közösség később kibocsátandó jogi aktusai adott esetben tartalmazhatnak saját kollíziós szabályokat, amelyek megelőzik e rendelet alkalmazását. A nemzetközi magánjog egységesítése terén elért helyzetet a jövőben is meg kell őrizni. El kell kerülni, hogy a jogi aktusok különböző, tartalmilag eltérő szabályozást meghatározó jogforrásokra forgácsolódjanak szét. Amennyiben szükség lenne speciális szabályokra a jövőben, azokat be kell építeni a rendeletbe. Az EGSZB kezdeményezi a c) pont elhagyását.
2.2.1

A bizottsági javaslat szerint „A történelmi, földrajzi, éghajlati, igazgatási és szabályozási környezetbeli különbségek a városi környezet esetében is helyi szinten kialakított, egyedi megoldásokat tesznek szükségessé. A szubszidiaritás elve szerint olyan szinten kell fellépni, ahol az a leghatékonyabb, és adott esetben ez a helyi szintet is jelentheti”. „Azonban a városi környezetek sokféleségére, a meglévő nemzeti, regionális és helyi kötelezettségek különbségeire, valamint a városi környezet ügyét érintő kérdésekben a közös normák kialakításának nehézségeire való tekintettel a Bizottság úgy döntött, hogy a jogi szabályozás nem a leghatékonyabb eszköz a stratégia céljainak eléréséhez”. Ezt a véleményt a legtöbb tagállam és helyi hatóság is osztotta.
1.13

Az EGSZB úgy véli, hogy a 4056/86/EGK rendelet hatályon kívül helyezése során az Európai Bizottságnak figyelembe kell vennie a kis- és középvállalkozások érdekeit is. A kis- és középvállalkozások az EU gazdaságának gerincét alkotják, és fontos szerepet játszanak a felülvizsgált lisszaboni stratégiában is. A piacnak nyitottnak kell maradnia a jelenlegi és a potenciális versennyel szemben, amelybe a kis- és középvállalkozások is beletartoznak.
5.5

Az EGSZB azt szeretné, ha az Európai Bizottság fontolóra venné, nem kellene-e a konzultációs eljárások eredményének ellenőrzését végző tagjait is ugyanilyen ellenőrzésnek alávetni, amint arról az EKSz. 231. cikkének második bekezdése is rendelkezik, és a Személyzeti Szabályzat 11. és 16. cikkének szigorú betartása is ezt kívánja meg. Az átláthatósághoz és az intézmények megfelelő működéséhez a konzultációs és döntéshozatali folyamatokban részt vevő összes felet tekintetbe kell venni.
4.2

Az EGSZB annak is tudatában van, hogy bizonyos szabályozó hatóságok és az üzemeltetők vonakodása miatt a barangolási árak csökkentésére vonatkozó konszenzus kialakítása nehézségekbe ütközik. A bírálók elsősorban arra hivatkoznak, hogy az Európai Bizottság kezdeményezése túlzott mértékű szabályozást vezetne be; hogy nem került sor elegendő konzultációra az érintett felekkel; a rendelet alkalmazásának túlságosan rövid a határideje, ami nem teszi lehetővé az üzemeltetők alkalmazkodását; ezeknek a társaságoknak lehetőséget kellene kapniuk az önszabályozásra; az intézkedés csak a kiskereskedelmi árakra – a nagykereskedelmi díjtételeket érintetlenül hagyva – is vonatkozhatna; a kezdeményezés különösen azon országok üzemeltetőit érinthetné hátrányosan, ahová sokan látogatnak más országokból, vagy azzal a káros hatással járhatna, hogy más távközlési szolgáltatásoknak növelné az árát, és veszélybe kerülnének az elektronikus hírközlés fejlesztéséhez szükséges jövőbeli beruházások (3G, szélessávú internetszolgáltatás stb.).
2.3

Márpedig a továbbra is változó közösségi jog (nevezetesen „büntetőjogi intézkedésekre” irányuló javaslatok várhatók) és annak az egyes tagállamok nemzeti jogába való, különbözőképpen végrehajtott átültetése tekintetében meg kell állapítanunk, hogy a szerzői jogok (és különösen a szomszédos jogok) birtokosainak jogai és a művek célcsoportjának (a közönségnek, a tudományos és egyetemi közösségnek stb.), azaz a „kulturális szolgáltatások fogyasztóinak” jogai közötti egyensúly nem valósul meg, mivel a védett művek célcsoportjának jogai több tagállamban is egyre korlátozottabbá válnak. Számos esetben például a saját felhasználási célú másolathoz való jogot veszélyeztetik az ún. „DRM” (digital rights management: digitális jogkezelő) rendszerek fizikai vagy informatikai védelmi elemei; és a szoftverek kompatibilitását célzó, ún. „reverse engineering” alkalmazhatósága is ugyanezen okokból válik kétségessé.
3.4

Ez az iparág, amely évi mintegy 5 milliárd euróval járul hozzá az exporthoz (4), 50 000 embert foglalkoztat közvetlenül (és körülbelül ötször ennyit közvetve), és egymilliárd eurónál több tőkét fektet be évente, igen fontos az EU gazdasága szempontjából. Emellett az EU mezőgazdasági termelőinek fontos vevője is: a legutóbbi bővítést megelőzően évente mintegy 2 millió tonna gabonát, 2,5 millió tonna cukorrépát, 300 000 tonna gyümölcsöt és 16 millió hektoliter bort használt fel; ezeket az adatokat az EU 25 tagállamára nézve frissíteni kell. A tíz új tagállam csatlakozása miatt a burgonyát is hozzá kell adni ehhez a listához, mivel a szeszesitalok készítéséhez nyersanyagként évente körülbelül 100 000 tonnát használnak fel belőle.
2.4

A PPP-k kiszámítása egy összehasonlítható termék- és szolgáltatáskosár segítségével történik, amelyet többek között a Classification of Individual Consumption by Purpose („egyéni fogyasztás rendeltetés szerinti osztályozása”, COICOP (5)) és a Classification of Products by Activity (Szolgáltatások Jegyzéke, CPA) alapján választanak ki. Az adatgyűjtést az adott gazdasági terület egy vagy több városában (általában kizárólag a tagállamok fővárosaiban) végzik. A tagállamok többsége térbeli kiigazítási szorzótényezőket alkalmaz a regionális különbségek tekintetbevételére, egyikük azonban csak a főváros adatait veszi figyelembe, mivel kis földrajzi kiterjedése miatt nem érvényesülnek a regionális különbségek.
4.6.1

Az EFIN-jelentés (European Framework for Inland Navigation) keretében „Az európai belvízi hajózás új intézményi keretei” címmel elkészített, valamint az Európai Bizottság megbízásából készült PINE-jelentés (Prospects of Inland Navigation in an Enlarged Europe) keretében végrehajtott közelmúltbeli, a belvízi hajózást elemző vizsgálat egyik fontos következtetése, hogy a belvízi szállítás politikai szinten más ágazatokkal összehasonlítva nem részesül megfelelő figyelemben, és stratégiai politikai kezelése nem kielégítő. Ezért az EGSZB nemrég saját kezdeményezésű véleményt dolgozott ki az európai belvízi szállítás intézményi keretéről. A rövidség kedvéért ezúton csak felhívjuk a figyelmet erre a véleményre.
1.3

A tagállamok már eddig is jelentős eszközöket fektettek be az elektronikus vámrendszerek kifejlesztésébe. Az említett rendszerek között azonban jelentős különbségek vannak a technikai fejlettség, az érvényes előírások és az adatok felhasználása tekintetében. Az eddig elért harmonizáció tehát nem volt elégséges mértékű. Ehhez még hozzáadódik egy sokkal fontosabb és eleddig megoldatlan probléma is: a rendszerek hiányzó átjárhatósága (interoperabilitása).
4.7.4.2

Az EGSZB véleménye szerint a polgári jogi felelősséget egyértelmű és átlátható szabályoknak kell szabályozniuk. A tengeri jogban a „súlyos gondatlanság” (gross negligence) gyakran használt jogi fogalom a hajórakományban bekövetkezett kárral kapcsolatos peres ügyekben. A vétkesség nélküli felelősség kizárására nemzetközileg használt fogalom a „tudatos gondatlanság” (recklessness with knowledge), azaz, amikor a szállító gondatlan, bár tudja, hogy károk következhetnek be. Az EGSZB is támogatta ezt a megoldást az ERIKA-II csomagról szóló véleményében, csakhogy az olajszennyezések kérdésében. Ezért az EGSZB azt javasolja, hogy az irányelvtervezetben objektív tényezőket is tüntessenek fel annak érdekében, hogy a tagállamok és joghatóságaik meg tudják határozni, mikor is teljesülnek a „súlyos gondatlanság” kritériumai. Enélkül fennáll annak a veszélye, hogy a különböző tagállamok különbözőképpen valósítják meg az irányelvet.
5.6.1

Mivel a határokon átnyúló kapcsolatokban a partnerek ismerete bizalom- és hatékonyságnövelő tényező, az EGSZB véleménye szerint a cikkben leírt közös látogatásokba a vámigazgatási szervek vezetőin túl nagymértékben be kell vonni a vámhatóságokat is, ahogyan erre a korábbi Mattheus program során is törekedtek.
3.4

Rövid távon mindenesetre világossá kellene tenni az Unió kiskereskedelmi láncai és feldolgozóipara számára, hogy a harmadik országból importált mezőgazdasági termékek és feldolgozott állati termékek esetében – saját érdekükben és azért is, hogy a nagyközönség körében kedvező képet alakítsanak ki magukról – ügyelniük kellene arra, hogy a termelő országban betartsanak egy megfelelő magatartási kódexet, amelyhez a vonatkozó uniós rendelkezéseknek megfelelő állatvédelmi normák is hozzátartoznak. Ez történhet például a szállítókkal való kötelező együttműködés formájában (6). Az Európai Bizottságnak mindenképpen ennek elérését kellene célul kitűznie, és a civil társadalomnak is tennie kellene azért, hogy a kérdést a média segítségével megvilágítsa. Világossá kell tenni tehát az EU kiskereskedelmi láncai és az élelmiszeripara számára, hogy az importált mezőgazdasági termékek és feldolgozott állati termékek esetében a jövőben jobban odafigyelnek majd a termelés körülményeire. A fogyasztók és a mezőgazdasági termelők szövetségeinek az államok szintjén közösen kell az effajta feladatokat felvállalniuk. Ettől függetlenül ugyanakkor az is igen fontos, hogy hosszabb távon az állatok jólétét a mezőgazdasági termékek kereskedelmében az egyik nem kereskedelempolitikai szempontnak tekintsék (lásd alább).
4.7.3

Másrészt az 1408/71/EGK és az 574/72/EGK rendelet rendelkezései már 1994 óta az EGT tagállamaira és polgáraira is alkalmazandók. A Svájccal megkötött, a személyek szabad mozgásról szóló megállapodás – amely 2002. június 1-je óta érvényes – kiterjeszti a koordinálási szabályokat a Svájccal való kapcsolatokra is. Grönlandot és polgárait pedig az 1661/85/EGK rendelet vonta be.