Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a gázüzemű berendezésekről /* COM/2014/0258 final - 2014/0136 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE A javaslat általános háttere, okai és céljai A gázüzemű berendezésekről szóló 2009/142/EK irányelv[1] az 1990. június 29-én elfogadott és 1992. január 1-jétől alkalmazandó 90/396/EGK irányelv[2] kodifikált változata. A 2009/142/EK irányelv az uniós harmonizációs szabályozás része, és a gázüzemű berendezések szabad mozgását biztosítja. A szóban forgó irányelv jelentősen hozzájárult a gázüzemű berendezések egységes piacának kiépítéséhez és működéséhez. Az irányelv harmonizálja a hatálya alá tartozó gázüzemű berendezések forgalmazásának és üzembe helyezésének feltételeit, tekintettel a gázzal járó biztonsági kockázatokra és az energia ésszerű használatára. A 2009/142/EK irányelv rögzíti azokat az alapvető követelményeket, amelyeket a gázüzemű berendezéseknek teljesíteniük kell ahhoz, hogy az uniós piacon forgalmazhatók legyenek. A 2009/142/EK irányelv az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: a Szerződés) 114. cikkén alapul, és egyike az első olyan harmonizációs irányelveknek, amelyek az új megközelítési elveket követik, ami azt jelenti, hogy a gyártóknak biztosítaniuk kell, hogy termékeik megfeleljenek a jogi aktus értelmében kötelezően teljesítendő teljesítménybeli és biztonsági követelményeknek, a jogi aktus azonban nem írja elő meghatározott műszaki megoldások vagy előírások alkalmazását. E javaslatnak az a célja, hogy a gázüzemű berendezésekről szóló 2009/42/EK irányelvet rendelettel váltsa fel, összhangban a Bizottság egyszerűsítési célkitűzésével. A 2009/42/EK irányelv alkalmazásának tapasztalata azt mutatja, hogy egyes rendelkezéseit aktualizálni és egyértelműsíteni kell, hatálya azonban nem szorul módosításra. Elsősorban az ágazatspecifikus meghatározásokra, a gázellátási feltételekről a tagállamok által kiadott közlemények tartalmára és formájára, a gázüzemű berendezéseket (más szempontból) érintő egyéb uniós harmonizációs szabályozással való kapcsolatra, valamint egyes alapvető követelményekre vonatkozó rendelkezések kiegészítéséről van szó azzal a céllal, hogy kevésbé szoruljanak értelmezésre. A javaslat nem változtat a 2009/142/EK irányelv jelenlegi hatályán, egyes rendelkezéseit azonban a tartalom egyértelműsítése és aktualizálása érdekében módosítja. A javaslat továbbá igazodik a termékek forgalomba hozatalának közös keretrendszeréről szóló 768/2008/EK határozat (NLF-határozat) rendelkezéseihez. A rendelet ezenkívül egyértelműsíti saját rendelkezései és az uniós harmonizációs szabályozás más, pontosabb rendelkezései kapcsolatát. Ezenkívül egyértelművé teszi, hogy az ezen rendelet I. melléklete 3.5. pontja szerinti, az energia ésszerű használatára vonatkozó alapvető követelmény az energiahatékonyság tekintetében nem alkalmazandó azon gázüzemű berendezésekre, amelyek az energiával kapcsolatos termékek környezetbarát tervezésére vonatkozó követelmények megállapítási kereteinek létrehozásáról szóló 2009/125/EK irányelv[3] valamely végrehajtási intézkedésének hatálya alá tartoznak. A 2009/125/EK irányelv jelenleg hatályos végrehajtási intézkedései: a folyékony vagy gáznemű tüzelőanyaggal működő új melegvízkazánok hatásfok-követelményeiről szóló 92/42/EK tanácsi irányelv[4], a 2009/125/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a helyiségfűtő berendezések és a kombinált fűtőberendezések környezettudatos tervezésére vonatkozó követelmények tekintetében történő végrehajtásáról szóló 813/2013/EU bizottsági rendelet[5], a 2009/125/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a vízmelegítők és a melegvíz-tároló tartályok környezettudatos tervezésére vonatkozó követelmények tekintetében történő végrehajtásáról szóló 814/2013/EU bizottsági rendelet[6] és a 2009/125/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a háztartási szárítógépek környezetbarát tervezésére vonatkozó követelmények tekintetében történő végrehajtásáról szóló 932/2012/EU bizottsági rendelet[7]. Az ebben a rendeletben szereplő, az energia ésszerű használatára vonatkozó követelmény nem vonatkozik azon gázüzemű berendezésekre, amelyeknek a 2009/125/EK irányelv végrehajtására vonatkozó jövőbeni intézkedéseknek kell majd megfelelniük. A környezetbarát tervezés végrehajtására vonatkozó intézkedések hiányában az energia ésszerű használatára vonatkozó követelmény továbbra is alkalmazandó. Ez azonban nem érinti a tagállamok azon kötelezettségét, hogy a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatása és az épületek energiahatékonysága tekintetében nemzeti intézkedéseket fogadjanak el a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról szóló 2009/28/EK irányelvvel[8], az épületek energiahatékonyságáról szóló 2010/31/EU irányelvvel[9] és az az energiahatékonyságról szóló 2012/27/EU irányelvvel[10] összhangban. A szóban forgó intézkedéseknek – amelyek bizonyos körülmények között korlátozhatják az ebben a rendeletben szereplő, az energia ésszerű használatára vonatkozó követelménynek megfelelő gázkészülékek beszerelését – összeegyeztethetőeknek kell lenniük a Szerződéssel, és figyelemmel kell lenniük arra, hogy biztosítani kell a belső piac megfelelő működését és az uniós jog valamennyi vetületének következetes végrehajtását. E javaslatnak az is célja, hogy a 2009/42/EK irányelvet összehangolja a 2008-ban elfogadott „árucsomaggal”, és különösen az NLF-határozattal. Az NLF-határozat közös keretet határoz meg az uniós termékharmonizációs jogi aktusokhoz. Ez a keret a termékekre vonatkozó uniós jogszabályokban közös rendelkezésekből áll (pl. fogalommeghatározások, a gazdasági szereplők kötelezettségei, védelmi mechanizmusok stb.). E közös rendelkezések megerősítésre kerültek, hogy a szabályozást a gyakorlatban hatékonyabban lehessen alkalmazni és érvényesíteni. Olyan új elemek is bevezetésre kerültek, mint például az importőrök kötelezettségei, amelyek döntő fontosságúak ahhoz, hogy biztonságosabbá váljanak a forgalomba kerülő termékek. A Bizottság a 2011. november 21-én elfogadott „NLF végrehajtási csomag” keretében már kilenc irányelvnek az NLF-határozattal való összehangolására tett javaslatot. Az ipari termékekre vonatkozó uniós harmonizációs szabályozáson belüli összhang érdekében, továbbá az NLF-határozat elfogadásával kinyilvánított politikai szándéknak és az NLF-határozat 2. cikkében előírt jogi kötelezettségnek megfelelően e javaslatnak összhangban kell lennie az NLF-határozattal. A javaslat az európai szabványosításról szóló 1025/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[11] figyelembevételével készült. A javaslat továbbá figyelembe veszi a termékek piaci felügyeletéről szóló rendeletjavaslatot[12], amelyet a Bizottság 2013. február 13-án terjesztett elő azzal a céllal, hogy egyetlen jogi aktus szabályozza a nem élelmiszer jellegű termékek – fogyasztási és nem fogyasztási cikkek, illetve az uniós harmonizációs szabályozás hatálya alá tartozó és nem tartozó termékek – piacfelügyeletével kapcsolatos tevékenységeket. Az Unión belüli piacfelügyeleti tevékenységek hatékonyabbá tétele érdekében a javaslat összevonja az általános termékbiztonságról szóló 2001/95/EK irányelvben[13], a termékek forgalmazása tekintetében az akkreditálás és piacfelügyelet előírásainak megállapításáról szóló 765//2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben[14] és az ágazatspecifikus harmonizációs szabályozásban meghatározott piacfelügyeleti szabályokat. Ezenkívül a termékek piaci felügyeletéről szóló rendeletjavaslat tartalmazza a piacfelügyeletre és a védzáradékra vonatkozó releváns rendelkezéseket is. Ezért a meglévő ágazatspecifikus harmonizációs szabályozásból el kell hagyni a piacfelügyelettel és a védzáradékkal kapcsolatos rendelkezéseket. A javasolt rendelet átfogó célja, hogy az uniós piacfelügyeleti keretrendszert érdemben egyszerűsítse és ezáltal hasznavehetőbbé tegye a rendszer fő használói, vagyis a piacfelügyeleti hatóságok és a gazdasági szereplők számára. A 2009/142/EK irányelv rendelkezik a gázüzemű berendezésekre vonatkozó védzáradéki eljárásról. A termékek piaci felügyeletéről szóló rendeletjavaslat elfogadásával létrehozandó keretrendszerrel összhangban ez a javaslat nem tartalmazza az NLF-határozatnak a piacfelügyeletre és a védzáradéki eljárásra vonatkozó rendelkezéseit. A jogi egyértelműség érdekében azonban hivatkozik a termékek piacfelügyeletéről szóló javasolt rendeletre. Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel Ez a kezdeményezés összhangban áll az egységes piaci intézkedéscsomaggal[15], amely hangsúlyozta a forgalomban lévő termékek minőségébe vetett fogyasztói bizalom biztosításának szükségességét és a piacfelügyelet megerősítésének fontosságát. Összhangban áll továbbá az Unió energiapolitikájával, mivel nem befolyásolja az energiahatékonyság és a megújuló energiák területére vonatkozó uniós jogszabályokat. Kiegészíti az energiaellátással és energiahatékonysággal kapcsolatos politikát és összhangban van vele azáltal, hogy nem kerül alkalmazásra, amennyiben rendelkezésre áll részletesebb uniós szabályozás. Támogatja továbbá a szabályozás javítására és a szabályozási környezet egyszerűsítésére irányuló bizottsági politikát. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI Konzultáció az érdekelt felekkel A 2009/142/EK irányelv felülvizsgálata megvitatásra került az irányelv végrehajtásáért felelős nemzeti szakértőkkel, a megfelelőségértékelő szervezetek fórumával, a piacfelügyeleti közigazgatási együttműködési csoporttal, valamint kétoldalú tárgyalásokon az iparági szövetségekkel. A konzultáció keretében találkozókra került sor a gázüzemű berendezésekkel foglalkozó tagállami munkacsoporttal, a gázüzemű berendezésekről szóló irányelv felülvizsgálatával foglalkozó munkacsoporttal, valamint a gázüzemű berendezésekről szóló irányelvvel foglalkozó tanácsadó bizottsággal. 2010–2011-ben utólagos értékelő vizsgálat[16] készült a 2009/142/EK irányelv végrehajtásának eredményértékelése céljából. A vizsgálat azt értékelte, hogy a 2009/142/EK irányelv mennyire hatékony, milyen hatással van a vállalkozásokra és a felhasználókra, adott esetben milyen kereskedelmi akadályok korlátozzák a berendezések szabad mozgását, és az irányelv rendelkezései kellő garanciát jelentenek-e arra nézve, hogy a velük összhangban forgalomba hozott, illetve üzembe helyezett gázüzemű berendezéseket és részegységeket úgy tervezték és gyártották, hogy biztonságosan működjenek, és ne járjanak gázzal összefüggő kockázattal. Az utólagos értékelő vizsgálat rámutatott néhány lehetséges fejlesztési területre, noha következtetése szerint a 2009/142/EK irányelv jól működött és hozzájárult a gázüzemű berendezések biztonságának növeléséhez. 2011 decembere és 2012 márciusa között nyilvános konzultációra került sor elsősorban annak megismerése céljából, hogy a hatóságok, a gyártók, a szakmai szövetségek, a szabványügyi szervezetek, a bejelentett szervezetek, a fogyasztóvédelmi szervezetek és az állampolgárok hogyan vélekednek a 2009/42/EK irányelv felülvizsgálata lehetséges forgatókönyveinek kidolgozásakor felmerülő kérdésekről. A nyilvános konzultáción jelentős volt a részvétel: a Bizottsághoz 90 válasz érkezett hatóságoktól, ipari szervezetektől, bejelentett szervezetektől, szabványügyi és fogyasztóvédelmi szervezetektől, továbbá nagyvállalatoktól, kis- és középvállalkozásoktól és fogyasztóktól egyaránt. A nyilvános konzultáció eredményei itt olvashatók: http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/pressure-and-gas/files/gad/publ-cons-summary_en.pdf. A konzultációs eljárás valamennyi fórumon a felülvizsgálat széles körű támogatottságára mutatott rá. Az érdekeltek egyhangúlag szükségesnek tartják az NLF-határozattal való összehangolást és a meglévő általános szabályozási keret ehhez kapcsolódó fejlesztését. A hatóságok teljes mértékben támogatják a kezdeményezést, mert erősíteni fogja a meglévő rendszert, és javítja az uniós szintű együttműködést. Az iparág arra számít, hogy a szabályozásnak nem megfelelő termékek elleni hatékonyabb fellépés egyenlőbbé fogja tenni a versenyfeltételeket, a jogi aktusok egymással való összehangolásának pedig egyszerűsítő hatása lesz. Néhány kötelezettség kapcsán aggályok fogalmazódtak meg,e kötelezettségek azonban elengedhetetlenek a piacfelügyelet hatékonyságának növeléséhez. Ezek az intézkedések nem jelentenek jelentős költségeket az iparnak, és a piacfelügyelet javulásából származó előnyök messze ellensúlyozzák a költségeket. Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása – Hatásvizsgálat Hatásvizsgálat készült a 2009/142/EK irányelv felülvizsgálatáról. A hatásvizsgálat részletesen ismerteti a 2009/142/EK ágazatspecifikus vonatkozásai felülvizsgálatának különböző lehetőségeit. Az NLF-határozattal való összehangolás kérdésében a 2009/142/EK irányelv felülvizsgálatára vonatkozó hatásvizsgálati jelentés az NLF-végrehajtási csomaghoz kapcsolódó 2011. november 21-i általános hatásvizsgálatra[17] utal vissza. Az NLF-határozattal való összehangolással járó módosítások és azok hatásai például várhatóan ugyanazok lesznek, mint az összehangolási csomag részét képező kilenc termékharmonizációs irányelv esetében. Az összehangolási csomagra vonatkozó hatásvizsgálati jelentés már tartalmazza a különböző lehetőségek mélyreható vizsgálatát, e lehetőségek ugyanis a 2009/142/EK irányelv esetében pontosan ugyanazok. A jelentés az NLF-határozat rendelkezéseivel való szabályozási összehangolás hatásainak részletes elemzését is magában foglalta. A 2009/42/EK irányelv felülvizsgálatára vonatkozó hatásvizsgálati jelentés tehát e szempontokra nem tér ki, hanem inkább a sajátosan a 2009/142/EK irányelvhez kapcsolódó kérdésekre és azok megválaszolására összpontosít. Az összegyűjtött információk alapján a Bizottság a hatásvizsgálat keretében három lehetőséget vizsgált meg és hasonlított össze a 2009/142/EK irányelv kapcsán felmerülő problémák és kérdések fényében. 1. lehetőség – „Minden marad a régiben” – Nincs változás a jelenlegi helyzethez képest E lehetőség szerint nem módosulna a 2009/142/EK irányelv. 2. lehetőség – Beavatkozás nem szabályozási intézkedések révén A 2. lehetőség szerint a feltárt problémákat önkéntességen alapuló intézkedésekkel, például a 2009/142/EK irányelv egyezményesen elfogadott értelmezésének iránymutatásokban való rögzítésével érdemes megoldani. 3. lehetőség – Beavatkozás szabályozási intézkedések révén Ez a lehetőség a 2009/142/EK irányelv módosítását jelenti. A 3. lehetőség a javasolt megoldás, mivel: – a 2. lehetőségnél hatékonyabbnak tűnik, a 2. lehetőség ugyanis nem kötelező erejű, ami kétségessé teszi, hogy valóban jelentkezik-e a várt pozitív hatás; – a gazdasági szereplőkre és a bejelentett szervezetekre nem ró számottevő költséget: a már most is felelősségteljesen eljáró érdekelteknek nem vagy alig kell többletköltséggel számolniuk, hiszen az irányelv pusztán jogi egyértelműsítésekkel egészül ki, hatálya és rendelkezései érdemben nem változnak; – semmilyen számottevő gazdasági vagy társadalmi hatása nem ismert; – az 1. és a 2. lehetőség nem orvosolja a jogi következetlenségeket és kétértelműségeket, ezért nem javít a 2009/142/EK végrehajtásán. A javaslat a következőket foglalja magában: · az elavult 105 °C-os hőmérsékletkorlát elhagyása a hatály meghatározásából; · az ágazatspecifikus terminológia részét képező, a 2009/142/EK irányelvből jelenleg hiányzó fogalommeghatározások bevezetése; · a tagállamok által a területükön használt gáztípusokról és a megfelelő hálózati nyomásokról a 2009/142/EK irányelv 2. cikkének (2) bekezdése alapján kiadott közlemények tartalmának és formájának összehangolása; · a 2009/142/EK irányelv és az egyéb uniós harmonizációs szabályozás, így a 2009/125/EK irányelv szerinti, a környezetbarát tervezésére vonatkozó követelmények és az egyéb uniós energiapolitikai eszközök közötti kapcsolat egyértelműsítése; · A 2009/142/EK irányelv egyes rendelkezéseinek olvashatóbbá tétele. A javaslat hatására – a gazdasági szereplőknek biztosított egyenlő versenyfeltételeknek köszönhetően – versenyképesebbek lesznek az európai vállalkozások, és fokozottabb védelemben részesülnek a fogyasztók és az egyéb végfelhasználók. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Hatály és fogalommeghatározások A javasolt rendelet hatálya azonos a 2009/142/EK irányelv hatályával, vagyis a „berendezésekre” és a „részegységekre” terjed ki. A javaslat néhány, ágazatspecifikus kérdésekhez kapcsolódó fogalommeghatározást vezet be az olvashatóság érdekében. Az NLF-határozattal való összehangolás továbbá néhány általános fogalommeghatározás beillesztésével jár. 3.2. A tagállamok közleményei a területükön alkalmazott gázellátási feltételekről A javasolt rendelet tartalmazza a 2009/142/EK irányelv 2. cikkének (2) bekezdésében foglaltakat, miszerint a tagállamoknak a többi tagállamot és a Bizottságot tájékoztatniuk kell a területükön alkalmazott gáztípusokról és megfelelő hálózati nyomásokról, valamint gázellátási feltételeik minden változásáról. Ezt követően a szóban információk közzétételre kerülnek az Európai Unió Hivatalos Lapjában[18]. Ezek igen fontos információk a gyártók számára, hiszen a gázüzemű berendezés biztonságos és szabályos működése szempontjából igen fontos, hogy milyenek a gázellátás feltételei az üzembe helyezés helyén. Ezt a szempontot tehát a gyártónak már a tervezés szakaszában figyelembe kell vennie. A megfelelő információk megléte annak megállapításához is elengedhetetlen, hogy az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) meghatározása szerint milyen „berendezéskategória”, illetve „berendezéskategóriák” jelölését kell elhelyezni a berendezésen. Ezek az információk jelenleg a hEN 437:2003+A1:2009 harmonizált szabványban és a termékspecifikus európai harmonizációs szabványokban találhatók. Mivel azonban a jelenleg közzétett információ nem elegendő, pontosabban kell meghatározni azokat a paramétereket, amelyeket a tagállamoknak közölniük kell ahhoz, hogy az információk hasznavehetők és összehasonlíthatók legyenek. Az Unió gázellátási feltételei ráadásul éppen gyors változáson mennek keresztül. Ennek oka többek között az, hogy az Unió célul tűzte ki a megújuló forrásból előállított energia részarányának növelését. Következésképpen egyre több nem hagyományos forrásból származó gáz[19] kerül elosztásra a szigetüzemben működő helyi hálózatokon keresztül és a földgázelosztó-hálózatokba való betáplálással. Az Európában alkalmazott gázminőségek fokozottabb harmonizálására tett erőfeszítések[20] ellenére várhatóan egyre változatosabb lesz a gázok minősége, mivel az egyes gázlelőhelyek fokozatos elapadása miatt kieső kitermelést biogázzal pótolják. Mivel a gáztípusok és a megfelelő hálózati nyomások nem kerültek harmonizálásra a 2009/142/EK irányelv keretében, és e javaslat révén sem harmonizálhatók, a javaslatban foglalkozni kell a gázminőség kérdésével annak érdekében, hogy azt ne kezeljék a berendezések biztonságától és teljesítményétől függetlenül. Ezért a javaslatnak fontos biztosítania, hogy a gyártók megfelelő információkat kapjanak az alkalmazott gáztípusokról és hálózati nyomásokról, a gázüzemű berendezések ugyanis igen érzékenyek a tüzelőanyag összetételére. Ha a tervezési szakaszban nem áll rendelkezésre megfelelő vagy elegendő információ, ez a forgalomba kerülő berendezések biztonságának, illetve teljesítményének rovására mehet (például energiahatékonyságukat jelentősen csökkentheti). A javaslat tehát meghatározza a közleményekbe belefoglalandó paramétereket és a közlemények harmonizált formáját, ezáltal fokozottabban előmozdítva, hogy a berendezések kompatibilisek legyenek a gázellátási feltételekkel. 3.3. Gázüzemű berendezések és részegységek forgalmazása, a gazdasági szereplők kötelezettségei, CE-jelölés, szabad mozgás A javaslat a termékekkel kapcsolatos uniós harmonizációs szabályozás jellegzetes rendelkezéseit foglalja magában, és rögzíti az érintett gazdasági szereplők (gyártók, meghatalmazott képviselők, importőrök és forgalmazók) kötelezettségeit, összhangban az NLF-határozattal. A 2009/42/EK irányelv értelmében a részegységek nem viselnek CE-jelölést (mivel védzáradéki eljárás sem vonatkozik rájuk). A részegységek nem gázüzemű berendezések, hanem olyan átmeneti termékek, amelyeket különállóan kizárólag szakemberek szerezhetnek be azzal a céllal, hogy a berendezésekbe még forgalmazásuk előtt beépítsék őket. A 2009/142/EK irányelv értelmében azonban a részegységekhez olyan tanúsítványt kell mellékelni, amely igazolja, hogy a részegység megfelel az irányelv rendelkezéseinek, és amely feltünteti, hogy azt hogyan kell úgy beépíteni egy berendezésbe, illetve úgy összeszerelni, hogy teljesüljenek a kész berendezésekre vonatkozó alapvető követelmények. Mivel egy részegység tervezésének megfelelősége hozzájárul a kész berendezés helyes és biztonságos működéséhez, és mivel a berendezés okozta, gázzal összefüggő kockázatok csak a részegység beépítése után mérhetők fel, a rendelet is úgy rendelkezik, ahogy a hatályos rendelkezés, nevezetesen hogy a részegységek nem viselnek CE-jelölést. Az egyértelműség érdekében azonban a részegységhez a 2009/142/EK irányelv értelmében mellékelendő tanúsítvány neve „részegység-megfelelőségi tanúsítvány”, ami jobban tükrözi tartalmát, és egyértelművé teszi a kapcsolatát az adott esetben alkalmazandó uniós harmonizációs szabályozásban előírt EU-megfelelőségi nyilatkozattal. 3.4. Harmonizált szabványok A harmonizált szabványoknak való megfelelés alapján vélelmezhető, hogy a termék megfelel az alapvető követelményeknek. Az 1025/2012/EU rendelet meghatározza az európai szabványosítás horizontális jogi keretét. A rendelet rendelkezik többek között a Bizottságnak az európai szabványügyi szervezetekhez intézett szabványosítási kéréseiről, a harmonizált szabványok elleni kifogásokat kezelő eljárásról, valamint az érdekelt feleknek a szabványosítási folyamatban történő részvételéről. Következésképpen a 2009/142/EK irányelv azon rendelkezései, amelyek ugyanezekkel a szempontokkal foglalkoznak, a javaslatba jogbiztonsági okokból nem kerültek bele. 3.5. Bejelentett szervezetek Az új megközelítési rendszerben a bejelentett szervezetek megfelelő működése döntő fontosságú az egészség- és biztonságvédelem magas színvonalának biztosítása és valamennyi érdekelt bizalmának megléte szempontjából. Ezért az NLF-határozattal összhangban a javaslat szigorítja a bejelentett szervezetekkel kapcsolatban előírt bejelentési kritériumokat, és külön követelményeket ír elő a bejelentő hatóságokra. 3.6. Megfelelőségértékelés A javaslatban előírt megfelelőségértékelési eljárások azonosak a 2009/142/EK irányelvben foglaltakkal. A megfelelő modulok azonban az NLF-határozattal összhangban aktualizálásra kerültek. A javaslatban így továbbra is szerepel az a követelmény, hogy minden berendezés és részegység tervezési és gyártási szakaszába be kell vonni egy bejelentő szervezetet. Ezenkívül az a jelenlegi megközelítés is változatlan marad a tervezési szakaszt illetően, hogy a terméknek a bejelentett szervezett által végzett típusvizsgálata a teljes berendezés, illetve részegység vizsgálatát jelenti. Ezért a javaslat – az NLF-határozat 4. cikkének (6) bekezdésével összhangban – kizárólag a gyártási típus EU-típusvizsgálatáról rendelkezik, mivel a műszaki dokumentációnak a teljes típus vizsgálatával egybekötött, a 2009/142/EK irányelv szerinti – vizsgálata jobban megfelel a gázbiztonsággal kapcsolatos jelentős kockázatoknak. 3.7. Végrehajtási aktusok és felhatalmazáson alapuló jogi aktusok A javaslat a Bizottságot felhatalmazza, hogy adott esetben végrehajtási aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy a rendeletet egységesen alkalmazzák a bejelentéshez szükséges feltételeket eleve vagy többé már nem teljesítő bejelentett szervezetekre. A szóban forgó végrehajtási aktusokat a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a végrehajtási aktusokra vonatkozó rendelkezéseivel összhangban kell elfogadni. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy szükség esetén – a gázellátás feltételeit érintő műszaki fejlődés figyelembevétele érdekében – a Szerződés 290. cikkének megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el azon közlemények tartalma és formája tekintetében, amelyeket a tagállamok adnak ki a területükön alkalmazott gázellátási feltételekről. 3.8. Záró rendelkezések A javasolt rendelet a hatálybalépése után két évvel válik alkalmazandóvá, ami a gyártóknak, a bejelentett szervezeteknek, a tagállamoknak és az európai szabványügyi testületeknek elegendő időt hagy az új követelményekhez való alkalmazkodásra. A bejelentett szervezetek kijelölésének azonban már kevéssel a rendelet hatálybalépése után az új követelmények és eljárás szerint kell történnie. Így biztosítható ugyanis, hogy a javasolt rendelet alkalmazásának kezdetéig elegendő bejelentett szervezetet jelöljenek ki az új szabályok szerint, és így ne legyen fennakadás a termelés folytonosságában és a piaci ellátásban. A bejelentett szervezetek által a 2009/142/EK alapján kiállított tanúsítványokra átmeneti rendelkezés vonatkozik, amely lehetővé teszi a meglévő készletek felszívódását és az új követelményekre való zökkenőmentes átállást. A javasolt rendelet hatályon kívül helyezi és felváltja a 2009/142/EK irányelvet. 3.9. Uniós hatáskör, jogalap, a szubszidiaritási elve és jogi forma Jogalap A javaslat a Szerződés 114. cikkén alapul. A szubszidiaritás elve A szubszidiaritás elvének alkalmazása különösen a 2009/142/EK irányelv hatékonyabb végrehajtása érdekében újonnan beillesztett rendelkezések – a gazdasági szereplők kötelezettségei, a nyomonkövethetőségi rendelkezések, a megfelelőségértékelő szervezetek értékelésére és bejelentésére vonatkozó rendelkezések – kapcsán merül fel. A szabályozás végrehajtásában szerzett tapasztalat azt mutatja, hogy a nemzeti szinten hozott intézkedések az Unión belül különféle megközelítésekhez és a gazdasági szereplők eltérő bánásmódban való részesítéséhez vezettek, ami aláássa a 2009/12/EK céljait. Ha a problémák megoldására nemzeti szinten születnek intézkedések, fennáll annak a kockázata, hogy ez akadályokat gördít az áruk szabad mozgása elé. Ezenkívül a nemzeti szintű intézkedések az adott tagállam területére korlátozódnak. Az uniós szintű koordinált fellépés sokkal alkalmasabb a kitűzött célok elérésére, és különösen a piacfelügyelet hatékonyabbá tételére. Ezért helyénvalóbb uniós szintű intézkedést hozni. 4.3.4 Arányosság Az arányosság elvével összhangban a javasolt módosítások nem terjednek túl azon, ami a kijelölt célok eléréséhez szükséges. Az új vagy módosított kötelezettségek nem rónak szükségtelen terhet és költséget az iparágra – különösen a kis- és középvállalkozásokra – és a közigazgatásra. Ha a módosításoknak negatív hatások tulajdoníthatók, az adott lehetőség hatásainak elemzése arra szolgál, hogy a felismert problémákat a legarányosabb megoldással lehessen orvosolni. Számos módosításnak az a célja, hogy a meglévő irányelvet egyértelműbbé tegye, többletköltséget jelentő új követelmények bevezetése nélkül. Az alkalmazott jogalkotási technika A javaslat rendelet formáját ölti. Az irányelv rendelettel való felváltása a Bizottság azon általános célkitűzését szolgálja, hogy a szabályozási környezetet egyszerűsítse, és az egész Unióban biztosítsa a javasolt szabályozás végrehajtásának egységességét. A javasolt rendelet a Szerződés 114. cikkén alapul, és a gázüzemű berendezések belső piacának megfelelő működését szolgálja. Az egész Unióban egyszerre életbe lépő és egységesen alkalmazandó, egyértelmű és részletes szabályokról rendelkezik. A teljes harmonizáció elvével összhangban a tagállamok nemzeti joga nem kötheti szigorúbb vagy további követelményekhez a gázüzemű berendezések forgalomba hozatalát. Így a kötelezően teljesítendő alapvető követelményeknek és a gyártók által követendő megfelelőségértékelési eljárásoknak is egyformáknak kell lenniük minden tagállamban. Ugyanez vonatkozik az NLF-határozattal való összehangolás érdekében bevezetett rendelkezésekre is. A rendelkezések egyértelműek, és kellően pontosak ahhoz, hogy az érintettek közvetlenül alkalmazzák őket. A tagállamok a számukra előírt kötelezettségeket – például a megfelelőségértékelő szervezetek értékelésének, kijelölésének és bejelentésének kötelezettségét – egyébként sem a nemzeti jogukba való közvetlen átültetéssel, hanem a szükséges szabályozási és igazgatási intézkedések megtételével hajtják végre. Ez nem változik akkor, ha a szóban forgó kötelezettségeket rendelet írja elő. A tagállamoknak tehát alig van mozgásterük egy irányelvnek a nemzeti jogukba való átültetésében. A rendelet eszköze azonban megtakarítja nekik az irányelv átültetésével járó költségeket. Rendelet útján történő szabályozás esetén továbbá nem merül fel az a kockázat, hogy az irányelvet a tagállamok eltérően ültetik át, ami különbségeket eredményezne a biztonságvédelem szintjében, belső piaci akadályokat támasztana, és ezáltal aláásná a szabályozás hatékony végrehajtását. Az irányelvről rendeletre való átállás nem jár semmilyen változással a szabályozási megközelítésben. Az új megközelítés minden jellemzője megmarad, különösen az abban a tekintetben biztosított rugalmasságot illetően, hogy a gyártók az alapvető követelményeket milyen eszközökkel teljesítik, és hogy a rendelkezésre álló megfelelőségértékelési eljárások közül melyiket alkalmazzák a gázüzemű berendezések megfelelőségének igazolására. A szabályozás végrehajtását támogató meglévő mechanizmusokat (szabványosítási eljárás, munkacsoportok, közigazgatási együttműködés, iránymutatások kidolgozása stb.) nem érinti a jogi aktus jellege. A rendelet útján történő szabályozás továbbá nem jelenti a döntéshozatali eljárás központosítását. A tagállamok megőrzik hatáskörüket többek között a bejelentett szervezetek kijelölése és akkreditálása, a piacfelügyeleti és jogérvényesítési intézkedések meghozatala, valamint – mindaddig, amíg a gázminőségek nincsenek uniós szinten harmonizálva – a gázellátási feltételek meghatározása tekintetében. Ezenkívül a belső piac rendeletek útján történő szabályozása – az érdekeltek preferenciájával is összhangban – a túlszabályozás kockázatát is kiküszöböli. A gyártók így közvetlenül a rendelet szövegét vehetik alapul, ahelyett hogy 28 átültető jogszabályt kellene megtalálniuk és tanulmányozniuk. Ennek alapján megállapítható, hogy a rendelet valamennyi érintett számára a legmegfelelőbb megoldás, mivel a javasolt szabályozás gyorsabb és egyöntetűbb alkalmazását teszi lehetővé, és a gazdasági szereplőknek egyértelműbb szabályozási környezetet teremt. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZAT A javaslatnak nincsen az Unió költségvetését érintő vonzata. 5. KIEGÉSZÍTŐ INFORMÁCIÓK Meglévő jogi aktusok hatályon kívül helyezése A javaslat elfogadása a 2009/142/EK irányelv hatályon kívül helyezéséhez vezet. Európai Gazdasági Térség A javaslat érinti az Európai Gazdasági Térséget, ezért arra is ki kell terjeszteni. 2014/0136 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a gázüzemű berendezésekről (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[21], rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) A gázüzemű berendezésekről szóló 2009/142/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[22] meghatározza a gázüzemű berendezések forgalomba hozatalára és üzembe helyezésére vonatkozó szabályokat. (2) A 2009/142/EK irányelv a műszaki harmonizáció és a szabványosítás új megközelítési módjáról szóló, 1985. május 7-i tanácsi állásfoglalásban[23] meghatározott új megközelítési elveken alapul. Ennek megfelelően csak a gázüzemű berendezésekre alkalmazandó alapvető követelményeket határozza meg, a műszaki részleteket pedig az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) és az Európai Elektrotechnikai Szabványügyi Bizottság (Cenelec) fogadja el az európai szabványosításról szóló 1025/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel[24] összhangban. Azon szabványok betartása, amelyek így kerültek megállapításra, és amelyek hivatkozási száma az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétételre került, magában foglalja a 2009/142/EK irányelv követelményei teljesítésének vélelmét. A tapasztalatok azt mutatják, hogy ezek az alapelvek beváltak ebben az ágazatban, ezért indokolt megtartani, sőt szélesebb körben alkalmazni őket. (3) A 2009/42/EK irányelv alkalmazása során szerzett tapasztalat azt mutatja, hogy módosítani kell egyes rendelkezéseit, mivel a jogbiztonság érdekében egyértelműsíteni és aktualizálni kell az irányelv hatályát érintő meghatározásokat, a gázok típusairól és azok hálózati nyomásáról kiadott tagállami közlemények tartalmát és egyes alapvető követelményeket. (4) Mivel a 2009/142/EK irányelvet bizonyos vonatkozásokban felül kell vizsgálni és tovább kell fejleszteni, az egyértelműség érdekében indokolt az irányelvet hatályon kívül helyezni. Mivel minden tagállamra azonos hatály, alapvető követelmények és megfelelőségértékelési eljárások irányadók, az új megközelítési elveken alapuló irányelveknek a nemzeti jogba való átültetése igen csekély mozgásteret hagy. A szabályozási keret egyszerűsítése érdekében a 2009/142/EK irányelvet rendelettel célszerű felváltani, mivel ez a jogalkotási eszköz a legmegfelelőbb, ugyanis olyan egyértelmű és részletes szabályok előírását teszi lehetővé, amelyek nem adnak alkalmat eltérő tagállami átültetésekre, így az egész Unióban egységes végrehajtást biztosítanak. (5) A termékek forgalomba hozatalának közös keretrendszeréről szóló 768/2008/EK európai parlamenti és tanácsi határozat[25] közös keretrendszert teremt a termékek forgalomba hozatalára vonatkozó feltételeket harmonizáló jogi aktusokra vonatkozó általános elvek és referenciarendelkezések számára, egységes alapot biztosítva ezáltal e jogszabályok felülvizsgálatához, illetve átdolgozásához. A termékekre vonatkozó egyéb ágazati szabályozásokkal való összhang érdekében célszerű a 2009/42/EK irányelvet a szóban forgó határozathoz hozzáigazítani. (6) A termékek forgalmazása tekintetében az akkreditálás és piacfelügyelet előírásainak megállapításáról szóló, 2008. július 9-i 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[26] horizontális rendelkezéseket tartalmaz a megfelelőségértékelő szervezetek akkreditálására, [a harmadik országokból érkező termékek piacfelügyeletére és ellenőrzésére] és a CE-jelölésre vonatkozóan. (7) [A termékek piaci felügyeletéről] szóló […/…]/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[27] részletes piacfelügyeleti és ellenőrzési szabályokat állapít meg az Unióba harmadik országokból belépő termékekre, beleértve a gázüzemű berendezéseket is. Az említett rendelet védzáradéki eljárásról is rendelkezik. A tagállamok feladata a piacfelügyelet megszervezése és elvégzése, a piacfelügyeleti hatóságok kijelölése, valamint azok hatáskörének és feladatkörének meghatározása. Ezenkívül általános és ágazatspecifikus piacfelügyeleti programokat kell létrehozniuk. (8) Indokolt, hogy e rendelet hatálya azonos legyen a 2009/142/EK irányelvével. Indokolt, hogy ez a rendelet a gázüzemű berendezésekre és a gázüzemű berendezésekbe beépítendő részegységekre legyen alkalmazandó. A gázüzemű berendezés olyan háztartási vagy nem háztartási berendezés, amelyet bizonyos meghatározott rendeltetésre szánnak. (9) E rendeletnek arra kell irányulnia, hogy biztosítsa a gázüzemű berendezések és azok részegységei belső piacának megfelelő működését a gázzal járó biztonsági kockázatok és az energiahatékonyság tekintetében. (10) Nem indokolt, hogy e rendelet alkalmazása kiterjedjen olyan területekre, amelyekről részletesebben rendelkeznek az uniós harmonizációs szabályozás más rendelkezései. Ez utóbbiak magukban foglalják a környezetbarát tervezésre vonatkozó követelmények keretét létrehozó 2009/125/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[28] alapján intézkedéseket is. (11) E rendelet 6 cikke értelmében a tagállamok nem szabhatnak olyan szigorított egészségügyi, biztonsági vagy energiahatékonysági követelményeket, amelyek tiltják, korlátozzák vagy akadályozzák az e rendeletben foglaltaknak megfelelő berendezések forgalmazását és üzembe helyezését. Ez a rendelkezés ugyanakkor nem befolyásolja azt a lehetőséget, hogy az uniós irányelvek végrehajtásakor a tagállamok a termékek, többek között a gázüzemű berendezések energiahatékonyságát érintő rendelkezéseket vezessenek be, feltéve, hogy ezek a Szerződéssel összhangban vannak. (12) A megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról szóló 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[29] előírja a tagállamok számára, hogy a tagállamok építési szabályaikban és törvényeikben olyan intézkedéseket vezessenek be, amelyek célja, hogy az építési ágazatban a megújuló energiaforrásokból előállított, bármilyen típusú energia részaránya emelkedjen. Az épületek energiahatékonyságáról szóló 2010/31/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[30] előírja a tagállamok számára, hogy az épületekre és épületelemekre vonatkozóan energiahatékonysági minimumkövetelményeket, a meglévő épületekbe utólag beépített épületgépészeti rendszerek általános energiateljesítménye tekintetében pedig rendszerkövetelményeket határozzanak meg. Az energiahatékonyságról szóló európai parlamenti és tanácsi 2012/27/EU irányelv [31] értelmében a tagállamoknak kielégítő intézkedéseket kell hozniuk annak érdekében, hogy a különböző területeken, többek között az épületekben fokozatosan csökkenjen az energiafelhasználás mértéke. (13) Ez a rendelet nem érinti a tagállamok azon kötelezettségét, hogy a 2009/28/EK, a 2010/31/EU és a 2012/27/EU irányelveknek megfelelően nemzeti intézkedéseket hozzanak a megújuló forrásokból előállított energia támogatása céljából és az épületek energiahatékonyságának előmozdítása érdekében. Ezen irányelvek célkitűzéseivel összeegyeztethető, hogy a nemzeti intézkedések bizonyos körülmények esetén korlátozzák az olyan gázüzemű berendezések beszerelését, amelyek megfelelnek az ebben a rendeletben szereplő, az energia ésszerű felhasználására vonatkozó követelménynek, feltéve hogy az ilyen követelmények nem jelentenek indokolatlan piaci akadályt. (14) A tagállamoknak helyénvaló minden szükséges lépést megtenniük, hogy csak olyan gázüzemű berendezést lehessen forgalomba hozni és üzembe helyezni, amely rendeltetésszerű használat esetén nem veszélyezteti a személyek, a háziállatok és a vagyon biztonságát. (15) Az e rendeletben foglalt rendelkezések nem érintik a tagállamok jogát, hogy a gázüzemű berendezések üzembe helyezésére vagy rendszeres felülvizsgálatára vonatkozó szabályokat állapítsanak meg a helyes telepítés, használat és karbantartás biztosítására. (16) Ez a rendelet nem érinti a tagállamok jogát, hogy megállapítsák az általuk szükségesnek ítélt követelményeket a telepítés egyes vonatkozásai, a helyiség szellőzésére vonatkozó feltételek és az magának az épületnek a biztonságával és energiahatékonyságával kapcsolatos szempontok tekintetében, feltéve, hogy e rendelkezések a gázüzemű berendezésekkel szemben nem támasztanak tervezési követelményeket. (17) Mivel e rendelet hatálya nem terjed ki a helytelenül telepített, karbantartott vagy használt gázüzemű berendezések okozta kockázatokra, a tagállamoknak érdemes intézkedéseket tenniük, hogy felhívják a nyilvánosság figyelmét a tüzelőanyagokkal, és különösen a szén-monoxiddal kapcsolatos kockázatokra. (18) Noha ez a rendelet nem szabályozza a tagállamokban alkalmazott gázellátási feltételeket, figyelemmel kell lennie arra, hogy a gázok típusát és a hálózati nyomást illetően tagállamonként eltérőek a feltételek, mivel a gáz halmazállapotú tüzelőanyag műszaki jellemzői nincsenek harmonizálva. A gázüzemű berendezés biztonságos és szabályos működése szempontjából igen fontos, hogy ott, ahol üzembe helyezik, milyen összetételűek a különböző típusú gázok, milyen műszaki jellemzőkkel rendelkeznek, és mekkora a hálózati nyomásuk, ezért ezt a megfontolást már a berendezés tervezésekor figyelembe kell venni annak érdekében, hogy a berendezés valóban kompatibilis legyen azzal a gáztípussal (azokkal a gáztípusokkal) és azzal a hálózati nyomással (azokkal a hálózati nyomásokkal), amelyre (amelyekre) tervezték. (19) Annak érdekében, hogy a gázüzemű berendezésekre nézve ne származzanak kereskedelmi akadályok abból, hogy a gázellátási feltételek még nincsenek harmonizálva, és hogy elegendő információ álljon a gazdasági szereplők rendelkezésére, indokolt, hogy a tagállamok a többi tagállamot és a Bizottságot tájékoztassák és változás esetén kellő időben értesítsék a területükön alkalmazott gáztípusokról és hálózati nyomásokról. (20) A tagállamok által a gáztípusokról és a hálózati nyomásokról kiadott közleménynek tartalmaznia kell minden információt, amely a gazdasági szereplők szempontjából releváns és szükséges. Ennek keretében a gáz halmazállapotú tüzelőanyaggal való ellátás fő forrása nem releváns a gázüzemű berendezések jellemzői és teljesítménye, valamint e berendezéseknek a közölt gázellátási feltételekkel való kompatibilitása szempontjából. (21) A tagállamoknak a területükön alkalmazott gázcsaládok és gázcsoportok megválasztásánál érdemes figyelembe venniük a gázminőségekkel kapcsolatban folyamatban lévő szabványosítási munkát, és ezáltal az egész Unióban egységes összehangolt közelítésmódot biztosítaniuk a gáz halmazállapotú tüzelőanyagok szabványosítás útján történő harmonizálása tekintetében. (22) Amennyiben a tagállamok – a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[32] és a gáz minőségi jellemzőit illetően a CEN által jelenleg végzett szabványosítási munkával összhangban – a biogáz szélesebb körű alkalmazása érdekében tett konkrét intézkedések részeként biogázt táplálnak gázelosztó hálózatukba vagy szigetüzemben működő rendszeren keresztül biogázt szolgáltatnak, indokolt kellő időben aktualizálniuk a gáztípusokra vonatkozó közleményüket, ha a szolgáltatott gáz minősége már nincs a korábban közölt minőségi tartományban. (23) Amikor a tagállamok a 2009/28/EK irányelvvel összhangban kialakítják nemzeti cselekvési tervüket azon kötelezettségük teljesítése érdekében, hogy növeljék a megújuló energiaforrásoknak, és különösen a biogáznak a teljes energiafogyasztáson belüli részarányát, érdemes megfontolniuk annak lehetséges módjait, hogy gázelosztó hálózatukba biogázt tápláljanak. (24) A tagállamoknak célszerű meghozniuk a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a gázellátási feltételek ne képezzenek kereskedelmi akadályt és ne korlátozzák a helyi gázellátási feltételekkel kompatibilis gázüzemű berendezések üzembe helyezését. (25) Indokolt, hogy az áruk szabad mozgásának elve érvényesüljön az e rendelet hatálya alá tartozó és a benne foglalt rendelkezéseknek megfelelő gázüzemű berendezések esetében. Az ilyen berendezések üzembe helyezését lehetővé kell tenni, feltéve, hogy megfelelnek a helyi gázellátási feltételeknek. (26) A berendezés adattábláján feltüntetett berendezéskategória közvetlenül utal arra, hogy az adott berendezést mely gázcsaládok, illetve gázcsoportok biztonságos és a kívánt teljesítményszinten történő égetésére tervezték, biztosítva ezáltal az adott berendezés kompatibilitását a helyi gázellátási feltételekkel. (27) Az alapvető biztonsági, egészségügyi és az energia ésszerű használatára vonatkozó követelményeket be kell tartani annak biztosítása érdekében, hogy a gázüzemű berendezések a rendeltetésszerű és a kívánt teljesítményszinten való használat során biztonságosak legyenek. (28) Az alapvető követelményeket a tudománynak és a technikának a tervezéskori és gyártáskori állását, valamint a magas fokú egészség- és biztonságvédelemmel és az energia ésszerű használatával összhangban lévő műszaki és gazdasági megfontolásokat figyelembe véve kell értelmezni és alkalmazni. (29) A közérdeknek az egészségre, a biztonságra és az energia ésszerű használatára is kiterjedő védelme, továbbá a fogyasztók, az egyéb felhasználók, a háziállatok és a vagyon magas szintű védelme és az uniós piacon megvalósuló tisztességes verseny garantálása érdekében indokolt, hogy a gazdasági szereplők az ellátási láncban betöltött szerepüktől függően felelősséggel tartozzanak azért, hogy a gázüzemű berendezések és azok részegységei megfeleljenek e rendelet rendelkezéseinek. (30) Indokolt, hogy az ellátási és értékesítési láncba bekapcsolódó valamennyi gazdasági szereplő megfelelő intézkedéseket hozzon annak biztosítására, hogy csak olyan gázüzemű berendezéseket forgalmazzon, amelyek megfelelnek ennek a rendeletnek. Az egyes gazdasági szereplők között egyértelműen és arányosan, az ellátási és az értékesítési láncban vállalt szerepnek megfelelően kell felosztani a kötelezettségeket. (31) Mivel a gyártó részletes ismerettel rendelkezik a tervezésről és a gyártásról, ő a legalkalmasabb arra, hogy elvégezze a teljes megfelelőségértékelési eljárást. Ezért indokolt, hogy a megfelelőségértékelés elvégzésének kötelezettsége kizárólag a gyártót terhelje. (32) A gyártónak elegendő és kellően részletes információt kell rendelkezésre bocsátania a gázüzemű berendezés rendeltetésszerű használatáról ahhoz, hogy a berendezést helyesen és biztonságosan lehessen telepíteni, üzembe helyezni, használni és karbantartani. Ez adott esetben azt is jelenti, hogy az információnak műszaki információkat kell magában foglalnia a berendezés és az üzembe helyezési környezet közötti kapcsolódásról. (33) A gazdasági szereplők, a nemzeti piacfelügyeleti hatóságok és a fogyasztók közötti kommunikáció elősegítése érdekében a tagállamoknak célszerű arra ösztönözniük a gazdasági szereplőket, hogy azok a postai címük mellett internetes honlapjuk címét is megadják. (34) Gondoskodni kell arról, hogy a harmadik országokból az uniós piacra lépő gázüzemű berendezések és részegységek megfeleljenek ennek a rendeletnek, és különösen arról, hogy a gyártók ezeken a berendezéseken, illetve részegységeken elvégezzék a vonatkozó megfelelőségértékelési eljárásokat. Ezért indokolt az importőrök számára előírni, hogy gondoskodjanak az általuk forgalomba hozott gázüzemű berendezések és részegységek e rendelet követelményeinek való megfelelőségéről, és hogy ne hozzanak forgalomba olyan berendezést, illetve részegységet, amely nem felel meg az említett követelményeknek vagy kockázatot jelent. Ezenkívül indokolt az importőröket annak ellenőrzésére kötelezni, hogy sor került-e a megfelelőségértékelési eljárásokra, és hogy a berendezéseknek a gyártók által elkészített jelölése és dokumentációja ellenőrzés céljából az illetékes felügyeleti hatóságok rendelkezésére áll-e. (35) A gyártó vagy az importőr által már forgalomba hozott gázüzemű berendezést vagy részegységet a forgalmazó forgalmazza; ez utóbbinak kellő gondossággal kell eljárnia, hogy a berendezést, illetve a részegységet olyan módon kezelje, hogy ne befolyásolja hátrányosan a berendezés megfelelőségét. (36) Helyénvaló, hogy gázüzemű berendezés vagy részegység forgalomba hozatalakor az importőr a berendezésen, illetve a részegységen minden esetben feltüntetesse nevét, bejegyzett kereskedelmi nevét vagy bejegyzett védjegyét és kapcsolatfelvételre használható postai címét. Ha a berendezés, illetve a részegység mérete vagy jellege ezt nem teszi lehetővé, a fentiek alól kivételt lehet tenni. Ide tartoznak azok az esetek is, amikor az importőrnek fel kellene bontania a csomagolást ahhoz, hogy nevét és címét a terméken feltüntethesse. (37) Indokolt gyártónak tekinteni és a gyártóval azonos kötelezettségekkel terhelni minden olyan gazdasági szereplőt, aki saját neve vagy védjegye alatt hoz forgalomba gázüzemű berendezést vagy részegységet, vagy olyan módosítást végez egy már piaci forgalomba hozott berendezésen vagy részegységen, amely befolyásolja, hogy az megfelel-e e rendelet követelményeinek. (38) Indokolt, hogy a forgalmazók és az importőrök, mivel közel vannak a piachoz, szerepet vállaljanak az illetékes nemzeti hatóságok által ellátott piacfelügyeleti feladatokban, és készek legyenek tevékenyen részt venni bennük, például úgy, hogy az illetékes hatóságok rendelkezésére bocsátják az adott gázüzemű berendezéssel, illetve részegységgel kapcsolatban az összes szükséges információt. (39) A piacfelügyelet egyszerűbbé és hatékonyabbá tehető annak biztosításával, hogy a gázüzemű berendezést, illetve a részegységet az egész ellátási láncra kiterjedően nyomon lehessen követni. A hatékony nyomonkövetési rendszer megkönnyíti a piacfelügyeleti hatóságoknak azt a feladatát, hogy a nem megfelelő gázüzemű berendezéseket vagy részegységeket forgalmazó gazdasági szereplők nyomára akadjanak. (40) Ennek a rendeletnek az alapvető követelmények megfogalmazására kell korlátozódnia. Az említett követelményeknek való megfelelőség értékelésének megkönnyítésére indokolt a megfelelőség vélelméről rendelkezni azon gázüzemű berendezések, illetve részegységek esetében, amelyek megfelelnek az említett követelményekhez kapcsolódó részletes műszaki előírásokat rögzítő, az európai szabványosításról szóló 1025/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[33] alapján elfogadott – különösen a gázüzemű berendezések tervezésére, gyártására, működésére, az energia ésszerű használatának vizsgálatára és telepítésére vonatkozó – harmonizált szabványoknak. (41) Az 1025/2012/EU rendelet meghatározza azt az eljárást, amely akkor alkalmazandó, ha kifogás merül fel azzal kapcsolatban, hogy a harmonizált szabványok teljes mértékben eleget tesznek-e e rendelet követelményeinek. (42) Annak érdekében, hogy a gazdasági szereplők igazolni tudják, az illetékes hatóságok pedig biztosítani tudják, hogy a forgalmazott gázüzemű berendezések, illetve részegységek megfelelnek az alapvető követelményeknek, megfelelőségértékelési eljárásokat kell meghatározni. A 768/2008/EK határozat a megfelelőségértékelési eljárások tekintetében különböző modulokat határoz meg, amelyek a felmerülő veszélyekkel és a szükséges biztonsági szinttel arányosan növekvő szigorúságú eljárásokat foglalnak magukban. Az ágazatok közötti koherencia biztosítása és az eseti változatok elkerülése érdekében célszerű a lehetséges megfelelőségértékelési eljárások körét e modulokra korlátozni. (43) Célszerű, hogy a gázüzemű berendezés gyártója EU-megfelelőségi nyilatkozatot állítson ki, melybe belefoglalja az e rendeletben előírt információkat arról, hogy az adott gázüzemű berendezés megfelel az e rendeletben és az egyéb vonatkozó uniós harmonizációs szabályozásban foglalt követelményeknek. (44) A piacfelügyeleti célú információ-hozzáférés hatékonysága érdekében egyetlen EU-megfelelőségi nyilatkozatba célszerű belefoglalni az adott gázüzemű berendezésre irányadó valamennyi uniós jogi aktus azonosításához szükséges információkat. (45) Célszerű, hogy a részegység gyártója részegység-megfelelőségi tanúsítványt állítson ki, melybe belefoglalja az e rendeletben előírt információkat arról, hogy az adott részegység megfelel az e rendeletben foglalt követelményeknek. Ha a részegységre más uniós harmonizációs szabályozás is vonatkozik, a részegység gyártójának adott esetben EU-megfelelőségi nyilatkozatot is indokolt kiállítania a vonatkozó szabályozásnak megfelelően. (46) A tágabb értelemben vett megfelelőségértékelésre irányuló eljárás egészének látható végeredménye a gázüzemű berendezés megfelelőségét igazoló CE-jelölés. A CE-jelölésre irányadó általános elveket és a CE-jelölés és más jelölések közötti kapcsolatot a 765/2008/EK rendelet határozza meg. A CE-jelölés feltüntetésére vonatkozó szabályokat ebben az rendeletben célszerű megállapítani. (47) A részegységek nem gázüzemű berendezések, hanem berendezésekbe való beépítés céljából szakemberek rendelkezésére bocsátott átmeneti termékek. Mivel egy részegység tervezésének megfelelősége hozzájárul a kész berendezés helyes és biztonságos működéséhez, és mivel a berendezés okozta, gázzal összefüggő kockázatok csak a részegység beépítése után mérhetők fel, a rendelet is úgy rendelkezik, ahogy a hatályos rendelkezés, nevezetesen hogy a részegységek nem viselnek CE-jelölést. (48) A felhasználók és a harmadik felek hatékony védelme érdekében a gázüzemű berendezéseknek és a részegységeknek az e rendeletben előírt alapvető követelményeknek való megfelelősége ellenőrzésre szorul. (49) Annak biztosítására, hogy a gázüzemű berendezések megfeleljenek az alapvető követelményeknek, erre alkalmas megfelelőségértékelési eljárások követését kell előírni a gyártók számára. A szóban forgó eljárásokat a 768/2008/EK határozatban foglalt megfelelőségértékelési modulokból kiindulva célszerű meghatározni. (50) Az ebben a rendeletben előírt megfelelőségértékelési eljárások olyan megfelelőségértékelő szervezetek közreműködését igénylik, amelyeket a tagállamok jelentenek be a Bizottságnak. (51) A tapasztalat azt mutatja, hogy a 2009/142/EK irányelvben meghatározott kritériumok, amelyeket a Bizottsághoz való bejelentés céljából a megfelelőségértékelő szervezeteknek teljesíteniük kell, nem elégségesek annak biztosításához, hogy e szervezetek az egész Unióban egységesen magas szintű teljesítményt nyújtsanak. Mindazonáltal létfontosságú, hogy valamennyi megfelelőségértékelő szervezet azonos színvonalon és tisztességes versenyfeltételek között lássa el feladatait. Ezért kötelező követelményeket kell megállapítani azokra a megfelelőségértékelő szervezetekre nézve, amelyek megfelelőségértékelési szolgáltatások nyújtása céljából be kívánják jelentetni magukat. (52) A megfelelőségértékelés egységes minőségi színvonalának biztosítása érdekében a bejelentő hatóságokra, valamint a bejelentett szervezetek értékelésében, bejelentésében és ellenőrzésében részt vevő egyéb szervezetekre nézve szintén követelményeket kell előírni. (53) Amennyiben egy megfelelőségértékelő szervezet igazolja a harmonizált szabványokban rögzített kritériumok teljesítését, akkor azt kell vélelmezni, hogy megfelel e rendelet megfelelő követelményeinek. (54) Az e rendeletben megállapított rendszert a 765/2008/EK rendeletben meghatározott akkreditálási rendszer egészíti ki. Mivel az akkreditálás a megfelelőségértékelő szervezetek alkalmassága ellenőrzésének egyik alapvető eszköze, a bejelentés céljából ezt is alkalmazni kell. (55) Indokolt, hogy a nemzeti hatóságok az Unió egészében előnyben részesítsék a 765/2008/EK rendelet szerinti – a megfelelőségi tanúsítványokba vetett bizalom szükséges szintjét biztosító – átlátható akkreditálást mint eszközt a megfelelőségértékelő szervezetek műszaki alkalmasságának bizonyítására. A nemzeti hatóságok azonban úgy ítélhetik meg, hogy rendelkeznek a megfelelő eszközökkel ahhoz, hogy maguk végezzék el ezt az értékelést. Ebben az esetben az értékelés megfelelő szintű hitelességének a többi nemzeti hatóság felé való biztosítása érdekében indokolt, hogy a nemzeti hatóságok a Bizottság és a többi tagállam rendelkezésére bocsássák azokat az igazoló dokumentumokat, amelyek szükségesek annak bizonyításához, hogy az értékelt megfelelőségértékelő szervezet megfelel a vonatkozó szabályozási követelményeknek. (56) A megfelelőségértékelő szervezetek gyakran alvállalkozásba adják a megfelelőségértékeléshez kapcsolódó tevékenységeik bizonyos részeit, vagy e célból leányvállalatot vesznek igénybe. Az uniós piacon forgalomba hozandó gázüzemű berendezésekre előírt védelmi szint megóvása érdekében alapvető fontosságú, hogy a megfelelőségértékelési feladatok ellátását illetően az alvállalkozók és leányvállalatok ugyanazokat a követelményeket teljesítsék, mint a bejelentett szervezetek. Ezért fontos, hogy a bejelentendő szervezetek alkalmasságának és teljesítményének értékelése, valamint a már bejelentett szervezetek ellenőrzése az alvállalkozók és leányvállalatok által végzett tevékenységekre is kiterjedjen. (57) Célszerű a bejelentési eljárást hatékonyabbá és átláthatóbbá tenni, és különösen az online bejelentés lehetővé tétele érdekében az új technológiákhoz hozzáigazítani. (58) Mivel a megfelelőségértékelő szervezetek az Unió egészében kínálhatják szolgáltatásaikat, helyénvaló lehetőséget biztosítani a többi tagállamnak és a Bizottságnak arra, hogy egy adott bejelentett szervezettel szemben kifogást emeljenek. Ezért fontos rendelkezni egy olyan időtartamról, amely alatt tisztázhatók a megfelelőségértékelő szervezet alkalmasságával kapcsolatos kétségek vagy aggályok, még mielőtt az megkezdi bejelentett szervezetként való működését. (59) A versenyképesség érdekében döntő jelentőségű, hogy a megfelelőségértékelő szervezetek úgy alkalmazzák a megfelelőségértékelési eljárásokat, hogy közben ne hárítsanak szükségtelen terheket a gazdasági szereplőkre. Ugyanebből az okból és a gazdasági szereplőkkel való egyenlő bánásmód biztosítása érdekében a megfelelőségértékelési eljárások technikai alkalmazásában biztosítani kell a következetességet. Ez legjobban a megfelelőségértékelő szervezetek egymás közötti megfelelő koordinálásával és együttműködésével érhető el. (60) E rendelet végrehajtási feltételeinek egységessége érdekében a Bizottságra végrehajtási hatáskörökkel kell ruházni. E hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó szabályokat megállapító 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[34] megfelelően kell gyakorolni. (61) A tanácsadó bizottsági eljárást kell alkalmazni azon végrehajtási aktusok elfogadására, amelyek a bejelentéshez szükséges feltételeket nem vagy már nem teljesítő bejelentett szervezetek tekintetében szükséges korrekciós intézkedések elfogadását írják elő a bejelentő tagállam számára. (62) A műszaki fejlődés figyelembevétele érdekében indokolt a Bizottságot a Szerződés 290. cikke alapján felhatalmazni, hogy jogi aktusokat fogadjon el azon közlemények tartalmának és formájának módosítása tekintetében, amelyeket a tagállamok adnak ki a területükön alkalmazott gázellátási feltételekről. (63) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során a Bizottságnak indokolt gondoskodnia arról, hogy a releváns dokumentumok egyidejűleg, kellő időben és megfelelően eljussanak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz. (64) Rendelkezni kell olyan átmeneti rendelkezésekről, amelyek lehetővé teszik a 2009/142/EK irányelvnek megfelelően már forgalomba hozott gázüzemű berendezések és részegységek forgalmazását és üzembe helyezését. (65) Helyénvaló, hogy a tagállamok meghatározzák az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, valamint biztosítaniuk kell végrehajtásukat. A szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. (66) Mivel e rendelet célját – nevezetesen annak biztosítását, hogy a forgalomba kerülő gázüzemű berendezések megfeleljenek a felhasználók egészségének és biztonságának magas szintű védelmét, a háziállatok és a vagyon védelmét, valamint az energia ésszerű használatát előíró követelményeknek, ugyanakkor pedig a belső piac megfelelően működjön – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és így az léptéke és hatásai miatt uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritási elvvel összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az ugyanazon cikkben foglalt arányossági elvnek megfelelően ez a rendelet nem terjed túl azon, ami az említett cél eléréséhez szükséges. (67) Ezért a 2009/142/EK irányelvet hatályon kívül kell helyezni. ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. FEJEZET ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. cikk Hatály (1) Ezt a rendeletet a berendezésekre és részegységekre kell alkalmazni. (2) E rendelet alkalmazásában egy berendezésről akkor mondható, hogy „rendeltetésszerűen használják”, ha a következő feltételek teljesülnek: a) a berendezést a gyártó utasításainak megfelelően szerelték fel és rendszeresen karbantartják; b) a berendezést a gázminőség szokásos változása és a hálózati nyomás szokásos ingadozása mellett használják; c) a berendezést a szándékolt céljának megfelelően vagy ésszerűen előrelátható módon használják. (3) Ez a rendelet nem alkalmazandó: a) a kifejezetten ipari területen végzett ipari folyamatokban történő felhasználásra tervezett berendezésekre; b) a kifejezetten légi és vasúti járműveken való használatra tervezett berendezésekre; c) a kifejezetten kutatási célra, laboratóriumokban való ideiglenes használatra tervezett berendezésekre. (4) Amennyiben a berendezések és részegységek kapcsán felmerülő, e rendelet hatálya alá tartozó kérdésekről részletesebben rendelkeznek az uniós harmonizációs szabályozás más jogi aktusai, a szóban forgó kérdések tekintetében ez a rendelet nem alkalmazandó az adott berendezésekre, illetve részegységekre. (5) Az e rendelet I. melléklete 3.5. pontjában szereplő, az energia ésszerű használatára vonatkozó követelmény nem vonatkozik a 2009/125/EK irányelv 15. cikke alapján hozott valamely intézkedés hatálya alá tartozó berendezésekre. 2. cikk Fogalommeghatározások FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK E rendelet alkalmazásában: 1. „berendezések”: főzésre, hűtésre, légkondicionálásra, légfűtésre, meleg víz előállítására, világításra vagy mosásra használatos gázüzemű berendezések, valamint légbefúvásos gázégők és ilyen gázégőkkel felszerelendő hőcserélők; 2. „részegységek”: azok a biztonsági, ellenőrző vagy szabályozó szerkezetek és építőegységeik, amelyek önállóan kerülnek forgalomba, és gázüzemű berendezésekbe történő beépítésre vagy ilyen berendezéssé való összeszerelésre vannak tervezve; 3. „égés”: az a folyamat, amelynek során gáz halmazállapotú tüzelőanyag oxigénnel reagálva hőt vagy fényt bocsát ki; 4. „mosás”: a mosás folyamatának egésze, beleértve a szárítást és a vasalást is; 5. „gáz halmazállapotú tüzelőanyag”: bármely olyan tüzelőanyag, amely 15 °C hőmérsékleten és 1 bar nyomáson gáz halmazállapotú; 6. „ipari folyamat”: anyag, növény, állat, állati termék, élelmiszer vagy más termék kereskedelmi felhasználás céljából történő kinyerése, termesztése, finomítása, feldolgozása, előállítása, gyártása vagy elkészítése; 7. „kifejezett célra való tervezés”: egy berendezés tervezése akkor, ha az kizárólag egy adott igény teljesítését szolgálja egy adott folyamaton belül; 8. „ipari létesítmény”: bármely olyan helyszín, ahol fő tevékenységként külön nemzeti egészségügyi és biztonsági szabályozás hatálya alá vonandó ipari folyamatot végeznek; 9. „gázcsalád”: hasonló égési jellemzőkkel rendelkező, Wobbe-indextartományuk alapján összetartozó gáz halmazállapotú tüzelőanyagok; 10. „gázcsoport”: egy adott gázcsaládon belüli meghatározott Wobbe-indextartomány; 11. „Wobbe-index”: a tüzelőanyagok helyettesíthetőségének mutatószáma, amelyet a berendezésekben alkalmazott, különböző összetételű gázokból kinyerhető hőmennyiség összehasonlítására használnak; 12. „berendezéskategória”: annak megjelölése a berendezéseknek a CEN által meghatározott kategóriajelölése szerint, hogy az adott berendezést mely gázcsaládok, illetve gázcsoportok biztonságos és a kívánt teljesítményszinten történő égetésére tervezték; 13. „berendezések forgalmazása”: berendezés gazdasági tevékenység keretében történő rendelkezésre bocsátása – ellenérték fejében vagy ingyenesen – az uniós piacon való terjesztés vagy felhasználás céljára; 14. „részegységek forgalmazása”: részegység kereskedelmi felhasználásra való rendelkezésre bocsátása – ellenérték fejében vagy ingyenesen – berendezésbe való beépítés vagy berendezéssé történő összeszerelés céljából való uniós forgalmazás céljára; 15. „energiahatékonyság”: a berendezésből kinyert hasznos energia és a befektetett energia hányadosa; 16. „forgalomba hozatal”: berendezés vagy részegység első alkalommal történő forgalmazása az uniós piacon; 17. „üzembe helyezés”: berendezés első használata vagy a gyártó saját céljaira első alkalommal történő használata; 18. „gyártó”: bármely természetes vagy jogi személy, aki berendezést vagy részegységet gyárt, vagy aki berendezést vagy részegységet terveztet vagy gyártat, és a szóban forgó terméket saját neve vagy védjegye alatt értékesíti; 19. „meghatalmazott képviselő”: az Unióban letelepedett természetes vagy jogi személy, akit a gyártó írásban meghatalmazott, hogy meghatározott feladatokat a nevében elvégezzen; 20. „importőr”: az Unióban letelepedett természetes vagy jogi személy, aki harmadik országból származó berendezést vagy részegységet hoz forgalomba az uniós piacon; 21. „forgalmazó”: az a gyártótól vagy az importőrtől különböző természetes vagy jogi személy az ellátási láncban, aki forgalmazza a berendezést, illetve a részegységet; 22. „gazdasági szereplő”: a gyártó, a meghatalmazott képviselő, az importőr és a forgalmazó; 23. „műszaki előírás”: a berendezés, illetve a részegység által teljesítendő műszaki követelményeket ismertető dokumentum; 24. „harmonizált szabvány”: az 1025/2012/EU rendelet 2. cikke 1. pontjának c) alpontjában meghatározott harmonizált szabvány; 25. „akkreditálás”: a 765/2008/EK rendelet 2. cikke 10. pontjában meghatározott akkreditálás; 26. „nemzeti akkreditáló testület”: a 765/2008/EK rendelet 2. cikke 11. pontjában meghatározott nemzeti akkreditáló testület; 27. „megfelelőségértékelés”: az e rendeletben előírt alapvető követelmények teljesülésének valamely berendezés vagy részegység vonatkozásában való igazolására szolgáló eljárás; 28. „megfelelőségértékelő szervezet”: a kalibrálásra, a vizsgálatra, a tanúsításra és az ellenőrzésre is kiterjedő megfelelőségértékelési tevékenységeket végző szervezet; 29. „visszahívás”: a végfelhasználó számára már hozzáférhetővé tett berendezés visszavételére irányuló bármilyen intézkedés; 30. „forgalomból történő kivonás”: az értékesítési láncba került berendezés vagy részegység forgalmazásának megakadályozására irányuló bármilyen intézkedés; 31. „CE-jelölés”: olyan jelölés, amellyel a gyártó jelzi, hogy a berendezés megfelel a jelölés feltüntetéséről rendelkező uniós harmonizációs szabályozás vonatkozó követelményeinek; 32. „uniós harmonizációs szabályozás”: minden, a termékek piaci értékesítésének feltételeit harmonizáló uniós szabályozás. 3. cikk Forgalmazás és üzembe helyezés (1) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy csak olyan berendezést lehessen forgalmazni és üzembe helyezni, amely megfelel e rendelet követelményeinek. (2) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy csak olyan részegységet lehessen forgalmazni és üzembe helyezni, amely megfelel e rendelet követelményeinek. (3) Ez a rendelet nem érinti a tagállamok jogát, hogy rögzítsék azokat a követelményeket, amelyeket szükségesnek ítélnek a személyek, a háziállatok és a vagyontárgyak épségének a berendezések rendeltetésszerű használatakor való megőrzéséhez , feltéve, hogy ez nem jár a berendezések módosításával. 4. cikk A gázellátás feltételei (1) A tagállamok – a II. mellékletben foglalt követelményeknek megfelelően – a Bizottságot és a többi tagállamot tájékoztatják és bármilyen változás esetén kellő időben értesítik a gáz halmazállapotú tüzelőanyagként területükön alkalmazott gáztípusokról és a megfelelő hálózati nyomásokról. (2) A Bizottság gondoskodik arról, hogy ezt az információt az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétegyék. 5. cikk Alapvető követelmények A berendezéseknek és a részegységeknek meg kell felelniük az I. mellékletben rájuk vonatkozóan rögzített alapvető követelményeknek. 6. cikk Szabad mozgás (1) A tagállamok e rendelet hatálya alá tartozó szempontokra való hivatkozással nem tilthatják meg, nem korlátozhatják és nem gátolhatják az e rendeletnek megfelelő berendezések forgalmazását és üzembe helyezését. (2) A tagállamok az e rendelet hatálya alá tartozó kockázatokra való hivatkozással nem tilthatják meg, nem korlátozhatják és nem akadályozhatják az e rendeletnek megfelelő részegységek forgalmazását. (3) Ez a rendelet nem érinti a tagállamok azon kötelezettségét, hogy – a 2009/28/EK, a 2010/31/EU és a 2012/27/EU irányelveknek megfelelően – intézkedéseket kell hozniuk a megújuló forrásokból előállított energia támogatása céljából és az épületek energiahatékonyságának előmozdítása érdekében. Ezen intézkedéseknek összeegyeztethetőeknek kell lenniük a Szerződéssel. II. FEJEZET A GAZDASÁGI SZEREPLŐK KÖTELEZETTSÉGEI 7. cikk [a 768/2008/EK határozat R2. cikke] A gyártók kötelezettségei (1) A gyártók a berendezéseik és részegységeik forgalomba hozatalakor megbizonyosodnak arról, hogy azok tervezése és gyártása az I. mellékletben előírt alapvető követelményekkel összhangban történt. (2) A berendezések, illetve részegységek gyártói elkészítik a III. mellékletben említett műszaki dokumentációt, és elvégzik vagy elvégeztetik a 14. cikk szerinti alkalmazandó megfelelőségértékelési eljárást. Ha az első albekezdés szerinti eljárás során a berendezésről bebizonyosodik, hogy az megfelel az alkalmazandó követelményeknek, a gyártó EU-megfelelőségi nyilatkozatot állít ki, és feltünteti a CE-jelölést a szóban forgó berendezésen. Ha az első albekezdés szerinti eljárás során a részegységről bebizonyosodik, hogy az megfelel az alkalmazandó követelményeknek, a gyártó részegység-megfelelőségi tanúsítványt állít ki. (3) A gyártók a műszaki dokumentációt és az EU-megfelelőségi nyilatkozatot a berendezés forgalomba hozatalától számított 10 évig megőrzik. A gyártók a műszaki dokumentációt és a részegység-megfelelőségi tanúsítványt a részegység forgalomba hozatalától számított 10 évig megőrzik. (4) A gyártók gondoskodnak olyan eljárások meglétéről, amelyek a sorozatgyártás megfelelőségének fenntartását szolgálják. Megfelelően figyelembe kell venni a berendezés, illetve a részegység tervezésének vagy jellemzőinek változásait, valamint azon harmonizált szabványok vagy egyéb műszaki előírások változásait, amelyek alapján a berendezés, illetve a részegység megfelelőségéről nyilatkoztak. A gyártó, amennyiben a berendezés, illetve a részegység jelentette kockázatokra való tekintettel indokoltnak tartja, a fogyasztók és az egyéb végfelhasználók egészsége és biztonsága érdekében mintavételes vizsgálatnak veti alá a már forgalmazott berendezést, kivizsgálja a nem megfelelő berendezésekkel, illetve részegységekkel kapcsolatos panaszokat, szükség esetén nyilvántartást vezet e panaszokról, valamint a szóban forgó berendezések visszahívásairól, és folyamatosan tájékoztatja a forgalmazókat minden ilyen nyomonkövetési intézkedésről. (5) A gyártók biztosítják, hogy berendezéseiken, illetve részegységeiken fel legyen tüntetve olyan típus-, tétel- vagy sorozatszám vagy egyéb elem, amely alapján azok azonosíthatók. Ha ez utóbbit a berendezés, illetve a részegység mérete vagy jellege nem teszi lehetővé, akkor a gyártó biztosítja, hogy az előírt információ a csomagoláson szerepeljen. (6) A gyártók a berendezésen, vagy ha ez nem lehetséges, annak csomagolásán és a berendezéshez mellékelt használati utasításban feltüntetik nevüket, bejegyzett kereskedelmi nevüket vagy bejegyzett védjegyüket és kapcsolatfelvételre használható postai címüket. A címnek tartalmaznia kell egy központi elérhetőséget, ahol a gyártóval fel lehet venni a kapcsolatot. Az elérhetőséget olyan – az adott tagállam által meghatározott – nyelven kell megadni, amelyet a fogyasztók és az egyéb felhasználók, továbbá a piacfelügyeleti hatóságok könnyen megértenek. A gyártók a részegységen, vagy ha ez nem lehetséges, annak csomagolásán és a részegységhez mellékelt utasításokon feltüntetik nevüket, bejegyzett kereskedelmi nevüket vagy bejegyzett védjegyüket és kapcsolatfelvételhez használható postai címüket. A címnek tartalmaznia kell egy központi elérhetőséget, ahol a gyártóval fel lehet venni a kapcsolatot. (7) A gyártók gondoskodnak arról, hogy a berendezéshez az I. melléklet 1.5. pontjának megfelelően használati utasítás és biztonsági tájékoztató legyen mellékelve olyan – az adott tagállam által meghatározott – nyelven, amelyet a fogyasztók és az egyéb végfelhasználók könnyen megértenek. A használati utasításnak és a biztonsági tájékoztatónak egyértelműnek, érthetőnek és világosnak kell lennie. A gyártók gondoskodnak arról, hogy a részegységhez az I. melléklet 1.7. pontjának megfelelően olyan részegység-megfelelőségi tanúsítvány legyen mellékelve, amely tartalmazza – egyebek mellett – a beépítési, illetve összeszerelési, továbbá a beállítási, üzemeltetési és karbantartási utasításokat, mégpedig a berendezésgyártók számára könnyen érthető nyelven. Az utasításoknak egyértelműeknek, érthetőknek és világosaknak kell lenniük. (8) Azok a gyártók, amelyek úgy ítélik meg vagy okkal feltételezik, hogy egy általuk forgalomba hozott berendezés vagy részegység nem felel meg az e rendeletben foglaltaknak, azonnal meghoznak minden szükséges korrekciós intézkedést annak érdekében, hogy a berendezést, illetve részegységet – esettől függően – összhangba hozzák a rendelkezésekkel, kivonják a forgalomból vagy visszahívják. Ezenkívül ha a berendezés, illetve a részegység kockázatot jelent, a gyártók erről – különösen a szabályozásnak való meg nem felelés és adott esetben a meghozott korrekciós intézkedések részletezésével – azonnal tájékoztatják azon tagállamok illetékes nemzeti hatóságait, ahol a berendezést, illetve a részegységet forgalomba hozták. (9) A gyártók egy illetékes nemzeti hatóság indokolt kérésére kötelesek e hatóság rendelkezésére bocsátani – számára könnyen érthető nyelven – valamennyi olyan információt és dokumentációt, amely szükséges annak igazolásához, hogy a berendezés, illetve a részegység megfelel az ebben a rendeletben foglaltaknak. A szóban forgó információ és dokumentáció papíron vagy elektronikus formában egyaránt átadható. A gyártók az említett hatósággal – annak kérésére – együttműködnek az általuk forgalomba hozott berendezések, illetve részegységek jelentette kockázatok kiküszöbölése érdekében tett intézkedésekben. 8. cikk [a 768/2008/EK határozat R3. cikke] Meghatalmazott képviselők (1) A gyártók írásbeli megbízással kinevezhetnek egy meghatalmazott képviselőt. A 7. cikk (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségek és a műszaki dokumentáció elkészítése nem képezik a meghatalmazott képviselő megbízatásának részét. (2) A meghatalmazott képviselő a gyártótól kapott megbízásban meghatározott feladatokat látja el. A megbízatásnak lehetővé kell tennie legalább azt, hogy a meghatalmazott képviselő: a) a berendezés forgalomba hozatalától számított 10 évig megőrizze és a nemzeti felügyeleti hatóságok rendelkezésére bocsássa az EU-megfelelőségi nyilatkozatot és a műszaki dokumentációt; b) a részegység forgalomba hozatalától számított 10 évig megőrizze és a nemzeti felügyeleti hatóságok rendelkezésére bocsássa a részegység-megfelelőségi tanúsítványt és a műszaki dokumentációt; c) egy illetékes nemzeti hatóság indokolt kérésére annak rendelkezésére bocsásson valamennyi olyan információt és dokumentációt, amely szükséges a berendezés, illetve a részegység megfelelőségének igazolásához; d) az illetékes nemzeti hatóságokkal – kérésükre – együttműködjön a megbízatása körébe tartozó berendezések, illetve részegységek jelentette kockázatok kiküszöbölése érdekében tett intézkedésekben. 9. cikk [a 768/2008/EK határozat R4. cikke] Az importőrök kötelezettségei (1) Az importőrök kizárólag az előírásoknak megfelelő berendezéseket, illetve részegységeket hozhatnak forgalomba. (2) Berendezés forgalomba hozatala előtt az importőrök megbizonyosodnak arról, hogy a gyártó a 14. cikk szerinti vonatkozó megfelelőségértékelési eljárást elvégezte. Ezenkívül megbizonyosodnak arról is, hogy a gyártó elkészítette-e a műszaki dokumentációt, a berendezésen fel van tüntetve a CE-jelölés, és mellékelve van hozzá az I. melléklet 1.5. pontjában előírt használati utasítás és biztonsági tájékoztató, továbbá a gyártó teljesítette a 7. cikk (5) és (6) bekezdésében meghatározott követelményeket. Részegység forgalomba hozatala előtt az importőrök megbizonyosodnak arról, hogy a gyártó a 14. cikk szerinti vonatkozó megfelelőségértékelési eljárást elvégezte. Ezenkívül megbizonyosodnak arról is, hogy a gyártó előzőleg elkészítette a műszaki dokumentációt, hogy a részegységhez az I. melléklet 1.7. pontjának megfelelően olyan részegység-megfelelőségi tanúsítvány van mellékelve, amely tartalmazza – egyebek mellett – a beépítési, illetve összeszerelési, továbbá a beállítási, üzemeltetési és karbantartási utasításokat, és hogy a gyártó teljesítette a 7. cikk (5) és (6) bekezdése szerinti követelményeket. Ha az importőr egy berendezésről vagy részegységről úgy ítéli meg vagy okkal feltételezi, hogy az nem felel meg az I. mellékletben előírt alapvető követelményeknek, a szóban forgó berendezést, illetve részegységet mindaddig nem hozhatja forgalomba, amíg annak megfelelőségéről nem gondoskodtak. Ezenkívül ha a berendezés kockázatot jelent, az importőr tájékoztatja erről a gyártót és a piacfelügyeleti hatóságokat. (3) Az importőrök a berendezésen, vagy ha ez nem lehetséges, annak csomagolásán és a berendezéshez mellékelt használati utasításban feltüntetik nevüket, bejegyzett kereskedelmi nevüket vagy bejegyzett védjegyüket és kapcsolatfelvételhez használható postai címüket. Az elérhetőséget olyan – az adott tagállam által meghatározott – nyelven kell megadni, amelyet a fogyasztók és az egyéb végfelhasználók, továbbá a piacfelügyeleti hatóságok könnyen megértenek. Az importőrök a részegységen, vagy ha ez nem lehetséges, annak csomagolásán feltüntetik nevüket, bejegyzett kereskedelmi nevüket vagy bejegyzett védjegyüket és kapcsolatfelvételhez használatható postai címüket. Az elérhetőséget olyan – az adott tagállam által meghatározott – nyelven kell megadni, amelyet a berendezésgyártók és a piacfelügyeleti hatóságok könnyen megértenek. (4) Az importőrök gondoskodnak arról, hogy a berendezéshez az I. melléklet 1.5. pontjának megfelelően használati utasítás és biztonsági tájékoztató legyen mellékelve olyan – az adott tagállam által meghatározott – nyelven, amelyet a fogyasztók és az egyéb végfelhasználók könnyen megértenek. Az importőrök gondoskodnak arról, hogy a részegységhez az I. melléklet 1.7. pontjának megfelelően olyan részegység-megfelelőségi tanúsítvány legyen mellékelve, amely tartalmazza – egyebek mellett – a beépítési, illetve összeszerelési, továbbá a beállítási, üzemeltetési és karbantartási utasításokat, mégpedig a berendezésgyártók számára könnyen érthető – az érintett tagállam által meghatározott – nyelven. (5) Az importőrök biztosítják, hogy amíg ők felelősek a berendezésért, illetve a részegységért, az I. mellékletben meghatározott alapvető követelményeknek való megfelelését ne veszélyeztessék a tárolás vagy a szállítás körülményei. (6) Az importőr, amennyiben a berendezés, illetve részegység jelentette kockázatokra való tekintettel indokoltnak tartja, a fogyasztók és az egyéb végfelhasználók egészsége és biztonsága érdekében mintavételes vizsgálatnak veti alá a már forgalmazott berendezéseket, illetve részegységeket, kivizsgálja a nem megfelelő berendezésekkel, illetve részegységekkel kapcsolatos panaszokat, szükség esetén nyilvántartást vezet e panaszokról, valamint a szóban forgó berendezések visszahívásairól, és folyamatosan tájékoztatja a forgalmazókat minden ilyen nyomonkövetési intézkedésről. (7) Azok az importőrök, amelyek úgy ítélik meg vagy okkal feltételezik, hogy egy általuk forgalomba hozott berendezés vagy részegység nem felel meg az e rendeletben foglaltaknak, azonnal meghoznak minden korrekciós intézkedést annak érdekében, hogy a berendezést, illetve részegységet összhangba hozzák a rendelkezésekkel, illetve – indokolt esetben – kivonják a forgalomból vagy visszahívják. Ezenkívül ha a berendezés, illetve a részegység kockázatot jelent, az importőrök erről – különösen a szabályozásnak való meg nem felelés és adott esetben a meghozott korrekciós intézkedések részletezésével – azonnal tájékoztatják azon tagállamok illetékes nemzeti hatóságait, ahol a berendezést, illetve a részegységet forgalomba hozták. (8) Az importőrök a berendezés forgalomba hozatalától számított 10 éven át a piacfelügyeleti hatóságoknak folyamatos hozzáférést biztosítanak az EU-megfelelőségi nyilatkozat egy példányához, és biztosítják, hogy a műszaki dokumentáció kérésre e hatóságok rendelkezésére bocsátható legyen. Az importőrök a részegység forgalomba hozatalától számított 10 éven át a piacfelügyeleti hatóságoknak folyamatos hozzáférést biztosítanak az részegység-megfelelőségi tanúsítvány egy példányához, és biztosítják, hogy a műszaki dokumentáció kérésre e hatóságok rendelkezésére bocsátható legyen. (9) Az importőrök egy illetékes nemzeti hatóság indokolt kérésére kötelesek e hatóság rendelkezésére bocsátani – számára könnyen érthető nyelven – valamennyi olyan információt és dokumentációt, amely szükséges a berendezés, illetve a részegység megfelelőségének igazolásához. A szóban forgó információ és dokumentáció papíron vagy elektronikus formában egyaránt átadható. Az importőrök az említett hatósággal – annak kérésére – együttműködnek az általuk forgalomba hozott berendezések, illetve részegységek jelentette kockázatok kiküszöbölése érdekében tett intézkedésekben. 10. cikk [a 768/2008/EK határozat R5. cikke] A forgalmazók kötelezettségei (1) Berendezés, illetve részegység forgalmazásakor a forgalmazók az e rendeletben előírt követelményekkel kapcsolatban kellő gondossággal járnak el. (2) A berendezés forgalmazását megelőzően a forgalmazók megbizonyosodnak arról, hogy a berendezésen fel van tüntetve a CE-jelölés, hogy az I. melléklet 1.5. pontjának megfelelően a berendezéshez használati utasítás és biztonsági tájékoztató van mellékelve a fogyasztók és az egyéb végfelhasználók számára könnyen érthető – a majdani forgalmazás szerinti tagállam által meghatározott – nyelven, és hogy a gyártó és az importőr teljesítette a 7. cikk (5) és (6) bekezdésében, valamint a 9. cikk (3) bekezdésében előírt követelményeket. A részegység forgalmazását megelőzően a forgalmazók megbizonyosodnak arról, hogy a részegységhez az I. melléklet 1.7. pontjának megfelelően olyan részegység-megfelelőségi tanúsítvány van mellékelve, amely tartalmazza – egyebek mellett – a beépítési, illetve összeszerelési, továbbá a beállítási, üzemeltetési és karbantartási utasításokat, mégpedig a berendezésgyártók számára könnyen érthető nyelven, és hogy az importőr teljesítette a 7. cikk (5) és (6) bekezdésében, valamint a 9. cikk (3) bekezdésében előírt követelményeket. Ha a forgalmazó egy berendezésről vagy részegységről úgy ítéli meg vagy okkal feltételezi, hogy az nem felel meg az I. mellékletben előírt alapvető követelményeknek, a szóban forgó berendezést, illetve részegységet mindaddig nem forgalmazza, amíg azt megfelelővé nem tették. Ezenkívül ha a berendezés, illetve a részegység kockázatot jelent, a forgalmazó erről tájékoztatja a gyártót vagy az importőrt, valamint a piacfelügyeleti hatóságokat. (3) Az importőrök biztosítják, hogy amíg ők felelősek a berendezésért, illetve a részegységért, az I. mellékletben meghatározott alapvető követelményeknek való megfelelését ne veszélyeztessék a tárolás vagy a szállítás körülményei. (4) Azok a forgalmazók, amelyek úgy ítélik meg vagy okkal feltételezik, hogy egy általuk forgalmazott berendezés vagy részegység nem felel meg az e rendeletben foglaltaknak, azonnal meghoznak minden korrekciós intézkedést annak érdekében, hogy a berendezést összhangba hozzák a rendelkezésekkel, illetve – indokolt esetben – kivonják a forgalomból vagy visszahívják. Ezenkívül ha a berendezés kockázatot jelent, a forgalmazók erről – különösen a szabályozásnak való meg nem felelés és adott esetben a meghozott korrekciós intézkedések részletezésével – azonnal tájékoztatják azon tagállamok illetékes nemzeti hatóságait, ahol a berendezést, illetve a részegységet forgalmazták. (5) A forgalmazók egy illetékes nemzeti hatóság indokolt kérésére kötelesek e hatóság rendelkezésére bocsátani valamennyi, a berendezés, illetve a részegység megfelelőségének igazolásához szükséges információt és dokumentációt. A szóban forgó információ és dokumentáció papíron vagy elektronikus formában egyaránt átadható. A forgalmazók az említett hatósággal – annak kérésére – együttműködnek az általuk forgalmazott berendezés, illetve részegység jelentette kockázatok kiküszöbölése érdekében tett intézkedésekben. 11. cikk [a 768/2008/EK határozat R6. cikke] Azon esetek, amelyekben gyártói kötelezettségek vonatkoznak az importőrökre és a forgalmazókra E rendelet alkalmazásában gyártónak kell tekinteni és a gyártóknak a 7. cikk szerinti kötelezettségei terhelik azt az importőrt, illetve forgalmazót, amely saját nevében vagy védjegye alatt hoz forgalomba berendezést vagy részegységet, vagy olyan módosítást végez egy már piaci forgalomba hozott berendezésen vagy részegységen, amely befolyásolja, hogy az megfelel-e e rendelet követelményeinek. 12. cikk [a 768/2008/EK határozat R7. cikke] A gazdasági szereplők azonosítása A gazdasági szereplőknek kérésre azonosítaniuk kell a piacfelügyeleti hatóságok felé a következőket: a) minden olyan gazdasági szereplő, amely berendezést vagy részegységet szállított neki; b) minden olyan gazdasági szereplő, amelynek berendezést vagy részegységet szállított. A berendezést vagy részegységet átvevő, illetve szállító gazdasági szereplőnek az első bekezdésben előírt információkat az átvételtől, illetve a szállítástól számított tíz évig be kell tudnia mutatni. III. FEJEZET BERENDEZÉSEK ÉS RÉSZEGYSÉGEK MEGFELELŐSÉGE 13. cikk [a 768/2008/EK határozat R8. cikke] A berendezések és részegységek megfelelőségének vélelmezése Az Európai Unió Hivatalos Lapjában hivatkozott harmonizált szabványoknak vagy azok részeinek megfelelő berendezésekről és részegységekről vélelmezni kell, hogy megfelelnek azoknak az I. melléklet szerinti alapvető követelményeknek is, amelyekre kiterjednek a szóban forgó szabványok, illetve szabványrészek. 14. cikk A berendezésekre és részegységekre alkalmazandó megfelelőségértékelési eljárás (1) A gyártó a berendezést, illetve a részegységet annak forgalomba hozatala előtt megfelelőségértékelési eljárásnak veti alá a (2) vagy a (3) bekezdésben foglaltak szerint. (2) A sorozatgyártással készült berendezések és részegységek esetében az e rendelet követelményeinek való megfelelőséget a III. melléklet 1. pontja szerinti EU-típusvizsgálattal (B. modul – gyártási típus), valamint – a gyártó választása szerint – az alábbi megfelelőségértékelési eljárások valamelyikével kell igazolni: a) belső gyártásellenőrzésen és a berendezés, illetve a részegység véletlenszerű időközönkénti felügyelt vizsgálatán alapuló – a III. melléklet 2. pontja szerinti – típusmegfelelőség (C2. modul); b) a gyártási eljárásra alkalmazott minőségbiztosításon alapuló – a III. melléklet 3. pontja szerinti típusmegfelelőség (D. modul); c) a berendezésre, illetve a részegységre alkalmazott minőségbiztosításon alapuló – a III. melléklet 4. pontja szerinti – típusmegfelelőség (E. modul); d) a berendezés, illetve a részegység ellenőrzésén alapuló – a III. melléklet 5. pontja szerinti típusmegfelelőség (E. modul). (3) Egyedileg vagy kis darabszámban gyártott berendezés esetében a gyártó az egyedi termékellenőrzésen alapuló – a III. melléklet 6. pontja szerinti – megfelelőséget (G. modul) is választhatja. (4) A (2) bekezdés a)–d) pontja vagy a (3) bekezdés szerinti eljárások végzetével a gyártó a berendezésen – amennyiben az megfelelőnek bizonyult – a 18. cikknek megfelelően elhelyezi a CE-jelölést, és EU-megfelelőségi nyilatkozatot állít ki. A (2) bekezdés a)–d) pontja szerinti eljárások végeztével a berendezés gyártója részegység-megfelelőségi tanúsítványt állít ki. (5) A berendezés, illetve a részegység megfelelőségértékelésével kapcsolatos ügyintézést és levelezést a (2) és a (3) bekezdés szerinti eljárást lefolytató bejelentett szervezet székhelye szerinti tagállam hivatalos nyelvén (nyelvein) vagy az említett szervezet által elfogadott nyelven kell lebonyolítani. 15. cikk EU-megfelelőségi nyilatkozat [a 768/2008/EK határozat R10. cikke] (1) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat igazolja, hogy az I. mellékletben meghatározott alapvető követelmények teljesültek. (2) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat az V. mellékletben foglalt minta szerinti felépítéssel rendelkezik, tartalmazza a III. melléklet szerinti vonatkozó megfelelőségértékelési eljárásokban foglalt tételeket, és folyamatosan aktualizálásra kerül. Az EU-megfelelőségi nyilatkozatot le kell fordítani az azon tagállam által előírt nyelvre vagy nyelvekre, amelynek piacán a berendezést forgalomba hozzák vagy forgalmazzák. (3) Amennyiben egy adott berendezésre több olyan uniós jogi aktus alkalmazandó, amely EU-megfelelőségi nyilatkozatot ír elő, egyetlen EU-megfelelőségi nyilatkozatot kell kiállítani valamennyi ilyen uniós jogi aktus alapján. Ez a nyilatkozat tartalmazza az érintett jogi aktusok azonosítását, ideértve közzétételük hivatkozásait is. (4) Az EU-megfelelőségi nyilatkozat kiállításával a gyártó felelősséget vállal azért, hogy a berendezés megfelel az ebben a rendeletben előírt követelményeknek. 16. cikk Részegység-megfelelőségi tanúsítvány (1) A részegység-megfelelőségi tanúsítvány igazolja, hogy az I. mellékletben meghatározott vonatkozó alapvető követelmények teljesültek. (2) A részegység-megfelelőségi tanúsítványnak a VI. mellékletben foglalt minta szerinti felépítéssel kell rendelkeznie. A kész berendezésekre alkalmazandó – az I. mellékletben foglalt – alapvető követelmények teljesítésének megkönnyítése érdekében a részegység-megfelelőségi tanúsítvány ismerteti a berendezés jellemzőit, és utasításokat tartalmaz a berendezésbe való beépítéshez, illetve a berendezéssé való összeszereléshez. A részegység-megfelelőségi tanúsítvány továbbá tartalmazza a III. melléklet szerinti vonatkozó megfelelőségértékelési eljárásokban foglalt tételeket, és folyamatosan aktualizálásra kerül. A szóban forgó igazolást a gyártók számára könnyen érthető nyelven kell kiállítani. (3) A részegység-megfelelőségi tanúsítványt mellékelni kell a részegységhez. (4) Amennyiben egy adott részegységre más olyan – egyéb vonatkozású – uniós jogi aktus is alkalmazandó, amely CE-jelölést ír elő, ez utóbbin fel kell tüntetni, hogy a berendezésről vélelmezhető a szóban forgó más uniós aktusoknak való megfelelés. Ebben az esetben azokban a részegységhez mellékelt dokumentumokban, tájékoztatókban, illetve utasításokban, amelyeket a szóban forgó jogi aktusok írnak elő, fel kell tüntetni ez utóbbiaknak az Európai Unió Hivatalos Lapjában való fellelhetőségét. (5) A részegység-megfelelőségi tanúsítvány kiállításával a gyártó felelősséget vállal azért, hogy a részegység megfelel az ebben a rendeletben előírt követelményeknek. 17. cikk [a 768/2008/EK határozat R11. cikke] A CE-jelölésre vonatkozó általános elvek A CE-jelölésre a 765/2008/EK rendelet 30. cikkében meghatározott általános elvek vonatkoznak. 18. cikk [a 768/2008/EK határozat R12. cikke] A CE-jelölés és más jelölések feltüntetésére vonatkozó szabályok és feltételek (1) A CE-jelölést és a IV. mellékletben említett feliratokat jól láthatóan, olvashatóan és letörölhetetlenül fel kell tüntetni a berendezésen vagy annak adattábláján. (2) A IV. melléklet 2. pontjában említett feliratokat – amennyiben relevánsak – jól láthatóan, olvashatóan és letörölhetetlenül fel kell tüntetni a részegységen vagy annak adattábláján. (3) A CE-jelölést, illetve a IV. mellékletben említett feliratokat a berendezés, illetve a részegység forgalomba hozatala előtt kell feltüntetni. (4) A CE-jelölést a berendezés gyártásellenőrzésének szakaszában részt vevő bejelentett szervezet azonosító száma követi. (5) A részegységen fel kell tüntetni a gyártásellenőrzési szakaszban részt vevő bejelentett szervezet azonosító számát. (6) A CE-jelölés, illetve a (4) és (5) bekezdésben említett azonosító szám után feltüntethető bármilyen más, különleges kockázatra vagy felhasználásra utaló jelölés. IV. FEJEZET A MEGFELELŐSÉGÉRTÉKELŐ SZERVEZETEK BEJELENTÉSE 19. cikk [a 768/2008/EK határozat R13. cikke] Bejelentés A tagállamok a Bizottságnak és a többi tagállamnak bejelentik a harmadik fél által végzendő megfelelőségértékelési feladatoknak a 14. cikkel összhangban történő ellátására felhatalmazott szervezeteket. 20. cikk [a 768/2008/EK határozat R14. cikke] Bejelentő hatóságok (1) A tagállamok bejelentő hatóságot jelölnek ki, amely felelős a megfelelőségértékelő szervezetek értékeléséhez és bejelentéséhez, valamint a bejelentett szervezeteknek a 24. cikkben foglaltak betartására is kiterjedő ellenőrzéséhez szükséges eljárások kialakításáért és végrehajtásáért. (2) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy az (1) bekezdésben említett értékelést és ellenőrzést egy, a 765/2008/EK rendelet szerinti nemzeti akkreditáló testület végzi el az említett rendelet rendelkezéseivel összhangban. (3) Ha a bejelentő hatóság az (1) bekezdés szerinti értékelést, bejelentést vagy ellenőrzést hatáskör-átruházással vagy más módon nem kormányzati szervezetre bízza, akkor e szervezetnek jogi személynek kell lennie, és értelemszerűen meg kell felelnie a 21. cikk (1)–(6) bekezdésében foglalt követelményeknek. Emellett a szervezetnek gondoskodnia kell a tevékenységeivel összefüggő felelősség kérdésének teljes körű rendezéséről. (4) A bejelentő szervezet teljes felelősséget vállal a (3) bekezdésben említett szervezet által elvégzett feladatokért. 21. cikk [a 768/2008/EK határozat R15. cikke] A bejelentő hatóságokra vonatkozó követelmények (1) A bejelentő hatóságot úgy kell létrehozni, hogy ne alakuljon ki összeférhetetlenség a megfelelőségértékelő szervezetekkel. (2) A bejelentő hatóságot úgy kell megszervezni és működtetni, hogy biztosítva legyen tevékenységének objektivitása és pártatlansága. (3) A bejelentő hatóságot úgy kell megszervezni, hogy a megfelelőségértékelő szervezet bejelentésével kapcsolatban minden egyes döntést az értékelést végzőktől eltérő illetékes személy hozzon meg. (4) A bejelentő hatóság nem kínál vagy végez olyan tevékenységet, amelyet a megfelelőségértékelő szervezetek végeznek, illetve nem nyújt szaktanácsadási szolgáltatást kereskedelmi vagy piaci alapon. (5) A bejelentő hatóság gondoskodik a birtokába kerülő információk bizalmas kezeléséről. (6) A bejelentő hatóság kellő létszámú felkészült személyzettel rendelkezik feladatai megfelelő ellátásához. 22. cikk [a 768/2008/EK határozat R16. cikke] A bejelentő hatóságok tájékoztatási kötelezettsége A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a megfelelőségértékelő szervezetek értékelésére és bejelentésére, valamint a bejelentett szervezetek ellenőrzésére szolgáló eljárásaikról és azok változásairól. A Bizottság ezeket az információkat nyilvánosan hozzáférhetővé teszi. 23. cikk [a 768/2008/EK határozat R17. cikke] A bejelentett szervezetekre vonatkozó követelmények (1) A bejelentés érdekében a bejelentett szervezetnek teljesítenie kell a (2)–(11) bekezdésben foglalt követelményeket. (2) A megfelelőségértékelő szervezet egy tagállam nemzeti jogszabályai szerint jön létre, és jogi személyiséggel rendelkezik. (3) A megfelelőségértékelő szervezet olyan harmadik fél, amely független az általa értékelt szervezettől, berendezéstől vagy részegységtől. Ilyen szervezetnek tekinthető az a szervezet is, amely az általa értékelt berendezés, illetve részegység tervezésében, gyártásában, szállításában, üzembe helyezésében, használatában vagy karbantartásában részt vevő vállalkozásokat képviselő üzleti szerveződésekhez vagy szakmai szövetségekhez tartozik, feltéve hogy bizonyítottan független és összeférhetetlenségektől mentes (4) A megfelelőségértékelő szervezet, valamint annak felső szintű vezetése és megfelelőségértékelést végző személyzete nem lehet az értékelés alá vont berendezések, illetve részegységek tervezője, gyártója, szállítója, üzembe helyezője, vásárlója, tulajdonosa, felhasználója vagy karbantartója, továbbá e felek képviselője sem. Ez nem zárja ki az olyan, értékelésen átesett berendezések, illetve részegységek felhasználását, amelyek a megfelelőségértékelő szervezet működéséhez szükségesek, továbbá nem zárja ki az ilyen berendezések személyes célra történő használatát sem. A megfelelőségértékelő szervezet, valamint annak felső szintű vezetése és megfelelőségértékelést végző személyzete nem vehet részt közvetlenül az érintett berendezések, illetve részegységek tervezésében, gyártásában vagy megépítésében, értékesítésében, üzembe helyezésében, használatában vagy karbantartásában, továbbá nem képviselhet ilyen tevékenységben részt vevő feleket. Nem vehet részt továbbá olyan tevékenységben, amely veszélyeztetné döntéshozói függetlenségét vagy feddhetetlenségét a bejelentett megfelelőségértékelési tevékenységek kapcsán. Ez különösen érvényes a szaktanácsadási szolgáltatásokra. A megfelelőségértékelő szervezet biztosítja, hogy leányvállalatainak és alvállalkozóinak a tevékenysége ne befolyásolja megfelelőségértékelési tevékenységei bizalmas jellegét, objektivitását és pártatlanságát. (5) A megfelelőségértékelő szervezet és személyzete a legmagasabb szintű szakmai feddhetetlenséggel és az adott szakterületen elvárható műszaki felkészültséggel végzi megfelelőségértékelési tevékenységeit, és független minden olyan – különösen pénzügyi – nyomásgyakorlástól és ösztönzéstől, amely – különösen a tevékenysége eredményeiben érdekelt személyek vagy azok csoportjai részéről – alkalmas az ítélőképességének vagy megfelelőségértékelési tevékenysége eredményeinek befolyásolására. (6) A megfelelőségértékelő szervezetnek alkalmasnak kell lennie mindazon, a II. melléklettel ráruházott megfelelőségértékelési feladatok elvégzésére, amelyekre bejelentették, akár úgy, hogy e feladatokat a megfelelőségértékelő szervezet maga végzi el, akár úgy, hogy az ő nevében és felelősségi körében más végzi el őket. A megfelelőségértékelő szervezetnek – mindenkor, minden megfelelőségértékelési eljárás esetében és minden olyan berendezés, illetve részegység tekintetében, amelyre bejelentették – rendelkeznie kell a következőkkel: a) olyan személyzet, amely műszaki ismeretekkel, valamint elegendő és megfelelő tapasztalattal rendelkezik a megfelelőségértékelési feladatok elvégzéséhez; b) a megfelelőségértékelés során követett eljárások olyan leírása, amely biztosítja ezen eljárások átláthatóságát és reprodukálhatóságát. A szervezetnek megfelelő intézkedésekkel és eljárásokkal kell rendelkeznie a bejelentett szervezetként végzett feladatainak az általa végzett egyéb tevékenységektől történő elkülönítésére; c) olyan eljárásokkal, amelyek segítségével tevékenysége során kellően figyelembe tudja venni egy vállalkozás méretét, azon ágazatot, amelyben az tevékenykedik, a vállalkozás szerkezetét, a berendezés, illetve a részegység egy adott technológiájának összetettségi fokát és a gyártási folyamat tömeg- vagy sorozatjellegét. A megfelelőségértékelő szervezetnek rendelkeznie kell a megfelelőségértékelési tevékenységekhez kapcsolódó műszaki és adminisztrációs feladatok megfelelő ellátásához szükséges eszközökkel, és hozzá kell férnie minden szükséges felszereléshez, illetve létesítményhez. (7) A megfelelőségértékelési tevékenységek elvégzéséért felelős személyzetnek rendelkeznie kell a következőkkel: a) alapos műszaki és szakmai szakképzettség az összes olyan megfelelőségértékelési tevékenységre kiterjedően, amelyre a megfelelőségértékelő szervezetet bejelentették; b) megfelelő ismeretek az általuk végzett értékelések követelményeiről, és megfelelő hatáskör a szóban forgó értékelések elvégzésére; c) az I. mellékletben meghatározott alapvető követelmények, az alkalmazandó harmonizált szabványok, valamint az uniós harmonizációs szabályozás és a nemzeti szabályozás vonatkozó rendelkezéseinek megfelelő ismerete és megértése; d) az értékelések elvégzését igazoló tanúsítványok, nyilvántartások és jelentések elkészítésére való alkalmasság. (8) Biztosítani kell a megfelelőségértékelő szervezet, annak felső szintű vezetése és megfelelőségértékelést végző személyzet pártatlanságát. A megfelelőségértékelő szervezet felső szintű vezetésének és megfelelőségértékelést végző személyzetének javadalmazása nem függhet az elvégzett megfelelőségértékelések számától vagy azok eredményétől. (9) A megfelelőségértékelő szervezetek felelősségbiztosítást kötnek, kivéve,