[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 4.4.2007

COM(2007) 164 végleges

A BIZOTTSÁG ÉVES JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

Európa megtartja ígéreteit a fejlesztés-finanszírozás terén

{COM(2007) 158 végleges}{COM(2007) 163 végleges}{SEC(2007) 415}

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

2. Az EU segélyek rekordnagyságot érhetnek el a 2006–2010-es időszakban 4

2.1. Az EU általános teljesítménye meghaladta a kitűzött célokat, ám néhány tagállamnak még fokoznia kell az erőfeszítéseit 4

2.2. Kedvezőek a kilátások a következő mérföldkövet jelentő célok 2010-ig történő elérésére 6

2.3. Teljesíthető a legkevésbé fejlett államokra (LDC) vonatkozó 2010-es ENSZ-cél 7

2.4. Eredményes az Afrikát központba helyező stratégia 7

2.5. Ugyanakkor választ kell adni a kritikus kihívásokra 8

3. Lassú, de folyamatos a fejlődés a fejlesztés-finanszírozás innovatív forrásainak alkalmazása terén 9

4. Oda kell figyelni az adósságszint folyamatos fenntarthatóságának biztosítására a fejlődő országokban 10

5. Az EU kereskedelemsegélyezési stratégiája kiemeli a kereskedelemre és fejlesztésre vonatkozó kötelezettség-vállalásokat 10

6. A segélyezés hatékonysága– az Uniónak hatékonyabban kell használnia a rendelkezésre álló eszközöket 11

7. Gyorsabb haladás szükséges az előreláthatóbb támogatási mechanizmusok vonatkozásábanirányába 12

8. Enyhíteni a külső sokkhatásokat: a tagállamok erőteljesebb támogatást biztosítanak új megoldások kidolgozásához 12

9. A segélyek feltételekhez való kötésének megszüntetése: a nemzetközi fejlemények elmaradnak az EU által tett előrelépések mögött 13

10. Megerősíteni az EU befolyását a nemzetközi pénzügyi intézményeknél (IFI) 14

11. Az EU biztosít a globális közjavak (GPG) melletti támogatásáról, de tevékenységeit nem fogja a nemzetközi munkacsoport ajánlásaihoz kötni 14

12. Következtetések 15

1. BEVEZETÉS

Az EU a világ legnagyobb donorja, és folyamatosan nő a részesedése az összes folyósított ODA-ból. Annak érdekében, hogy hozzájáruljon a millenniumi fejlesztési célok (MDG) eléréséhez, hosszú távú, széles körű fejlesztés-finanszírozási kötelezettségeket vállal, és azokat időben folyósítja:

- 2002-ben az EU vállalta, hogy 2006-ra a közösségi bruttó nemzeti jövedelem (GNI) 0,39%-át fogja hivatalos fejlesztési segélyre (ODA) fordítani. 2006-ban az EU nemcsak elérte, hanem meg is haladta ezt a célt, hiszen ODA-ját a GNI 0,42%-ára növelte, és 2006-ban 48 milliárd eurós[1] rekordösszeget folyósított fejlesztési célokra. 2005-ben az EU-segélyek legnagyobb részét Afrika kapta. Összességében az uniós ODA harmadát fordították szociális és adminisztratív infrastruktúra-fejlesztésre a szegénység csökkentése érdekében, és 10 százaléka jutott humanitárius segítségnyújtásra.

- 2005-ben a finanszírozások felzárkóztatása érdekében az EU további célokat jelölt meg: 2010-re összességében 0,56%-ra kell növelni az ODA/GNI arányt ahhoz, hogy 2015-re elérhetővé váljon a 0,7%-os ODA/GNI célarány[2]. Ezek a történelmi jelentőségű kötelezettségvállalások teszik ki a G8 által megígért, Afrikába irányuló segélynövekedés majdnem 80%-át. Az EU tehát jól halad mindkét cél teljesítése felé.

- Az EU egyik tagállama GNI-jének több mint 1%-át fordította ODA-ra 2006-ban. Három másik meghaladta a 0,8%-os ODA/GNI szintet. Más tagállamok, amelyek néhány évvel korábban még elmaradtak az irányszámoktól, jelentősen növelték segélyeiket. Az EU-hoz 2004-ben csatlakozott 10 tagállam együttesen megduplázta segélyeit a csatlakozás óta.

- Az Unió vezető szerepet tölt be a nemzetközi fejlesztés-finanszírozásban is, mivel már most jobban és gyorsabban valósítja meg segélyezését. Azon túl, hogy aláírta a támogatás hatékonyságáról szóló párizsi nyilatkozatot, az EU bevezette a Bizottság és a tagállamok által közösen készített elemzések, és az országonkénti segítségnyújtás többéves stratégiai tervezésének rendszerét[3], valamint tárgyalásokat folytat az Európai Uniónak a fejlesztési politika keretében zajló munkamegosztásra vonatkozó magatartási kódexéről[4].

Ez a fejlődés ugyanakkor nem magától értetődő, és nem szabad, hogy háttérbe szorítson bizonyos kérdéseket, például:

- a tagállamok segélyezési költségvetései közötti nagy különbségeket;

- az egyszeri intézkedések hatását, amelyek néha torzítják a segélyek mértékének általános trendjét;

- a hatékonyabb segély-kifizetés szükségességét annak érdekében, hogy valóban azok kapják meg a támogatást, akiknek szüksége van rájuk.

A Bizottság itt ismertetett ötödik éves jelentése bemutatja az EU előrehaladását a 2002-ben a monterrey-i konferencia kapcsán született történelmi kötelezettségvállalások megvalósítása terén, amelyeket a 2005-ös ENSZ-csúcstalálkozó előtti Európai Tanács finomított tovább az MDG-k megvalósításának felgyorsítása érdekében[5]. Az EU kötelezettségvállalásai lényegi részét képezik az „Európai konszenzus a fejlesztésről” című nyilatkozatnak is. A 2007 végén esedékes fejlesztés-finanszírozásról szóló magas szintű ENSZ-párbeszéd, a segélyek hatékonyságáról szóló harmadik magas szintű fórum Accrában, valamint a monterrey-i konferencia folytatásaként szolgáló 2008-as dohai konferencia újra fogja tárgyalni, hogy milyen módon lehet növelni a segélyeket, és hogyan lehet azokat eredményesebben és hatékonyabban folyósítani.

Ez a közlemény az EU 27 tagállamának (EU–27) a 2006. végi monitoring kérdőívre adott válaszaiban kifejtett véleményén alapul. A felmérés alapján készült részletes elemzést a bizottsági szolgálatok csatolt munkadokumentuma tartalmazza[6].

2. AZ EU SEGÉLYEK REKORDNAGYSÁGOT ÉRHETNEK EL A 2006–2010-ES IDőSZAKBAN

2.1. Az EU általános teljesítménye meghaladta a kitűzött célokat, ám néhány tagállamnak még fokoznia kell az erőfeszítéseit

Az EU a tervezettnél egy évvel korábban, 2005-ben elérte az első köztes közös ODA-részcélját, és kiváló teljesítményét 2006-ban is igazolta: a 48 milliárd euró összegű, az uniós országok által közösen nyújtott ODA 0,42%-os ODA/GNI aránynak felel meg, amely meghaladja a 0,39%-os célt. A 2002-ben még az új tagállamok nélkül kötelezettséget vállaló 15 tagállam (EU–15) együttes teljesítménye még ennél is jelentősebb, hiszen ők 0,43%-os ODA/GNI arányt értek el. Kétségtelen, hogy az iraki és nigériai adósságcsökkentés, valamint a szökőárt követően nyújtott segélyek hozzájárultak ahhoz, hogy az EU hivatalos fejlesztési támogatása 2005–2006-ban tetőpontot ért el.

1. táblázat: Az EU hivatalos fejlesztési segélyének (ODA) alakulása 2004–2006 között

[pic]

ODA millió euróban, folyó áron. A színes cellák a tagállamok által közölt adatokat tartalmaznak, a többi cella a Bizottság adata vagy számítás. A 27 tagállamra vonatkozó, 2004 és 2005. évi összesített GNI és ODA adatok (EU-27 total) nem tartalmazzák Bulgária és Románia GNI-jét.

Az EU sikere annak a kilenc, élen járó tagállamnak köszönhető, akik már teljesítették a 0,7%-os célt, vagy elhatározták, hogy azt még 2015 előtt elérik. Különösen kiemelkedő Svédország kötelezettségvállalása, amely jelenleg GNI-jének 1%-át fordítja segélyezésre, valamint az ugyanezt az arányt 2012-re elérni tervező Luxemburgé. A néhány éve még sokkal alacsonyabb ODA-szinttel rendelkező tagállamok, például Németország és Spanyolország, bizonyították, hogy megfelelő politikai akarat mellett lehetséges a felzárkózás. Ettől függetlenül Spanyolország 142 millió euróval elmaradt a 0,33%-os egyéni célkitűzéstől. Az EU-hoz 2004-ben csatlakozott 10 tagállam (EU–10) a csatlakozás óta megduplázta ODA-szintjét, valamint bizonyította elkötelezettségét a közösségi vívmányok iránt.

Az Unió teljesítménye még kiemelkedőbb lett volna, ha Görögország, Olaszország és Portugália is idejében megfelelt volna a megállapodás szerinti 0,33%-os ODA/GNI egyedi célkitűzésnek. Ezek az országok ígéretet tettek arra, hogy 2007-re (Görögország, Portugália) és 2008-ra (Olaszország) felzárkóznak csoportjukhoz, ám eddigi nehézségeik jól mutatják azt az általános kockázatot, amelyet az egyes években nyújtott egyszeri nagy összegű ODA-folyósítás jelenthet (PT: ODA-ként elszámolt angolai adósságcsökkentés 2004-ben; Olaszország: multilaterális fejlesztési ügynökségek támogatása 2005-ben), mivel ezek mögött az egyszeri akciók mögött nem állnak olyan politikai változások, amelyek biztosítanák a segélyezési költségvetések fokozatos növekedését. Annak érdekében, hogy a közösen megfogalmazott ígéretek ellenére a tagállamok teljesítménye közötti szakadék ne növekedjen tovább, a minimális célérték alatt teljesítő tagállamoknak folyamatos erőfeszítéseket kell tenniük.

2.2. Kedvezőek a kilátások a következő mérföldkövet jelentő célok 2010-ig történő elérésére

A 2007–2008-ra csökkenő segélyezési szintet előrejelző, globális ODA-kilátásokkal szemben az Unió által nyújtott segélyek összege 2007–2010 között az EU 2010-es vállalásával összhangban várhatóan nőni fog. A javuló gazdasági kilátásoknak köszönhetően az EU 27-30 milliárd euróval többet mozgósíthat évente 2006-hoz képest, tehát többet, mint az eredetileg tervezett 20 milliárd euró. A tagállamok által előre jelzett összegek továbbra is függnek a GNI alakulásától, és nem biztos, hogy elérik a célértékeket. Számos tagállam előre jelzett adatai még nem évenkénti garantált költségvetés-emelkedésen alapulnak, hanem ad hoc fejleményektől függenek. Noha az adósságcsökkentő segélyek rövid távon jelentős szerepet játszanak a magasabb ODA-szintek elérésében, és 2005 óta a támogatások oroszlánrészét adták: Ausztria (AT) esetében több mint 50%, Franciaország, Németország, Olaszország és az Egyesült Királyság esetében körülbelül az ODA 1/3-a), ezek idővel elégtelenné fognak válni. A 2010-es célok eléréséhez szükséges dinamika fenntartása érdekében gyorsítani kell a programozható pénzeszközök mozgósítását, beleértve szükség esetén innovatív finanszírozási formák igénybevételét is. Portugália – a 2006–2010-es időszakra tervezett kiemelkedően magas, 148%-os ODA-növelés ellenére – még nem halad megfelelő mértékben az EU által előírt következő egyéni cél teljesítéséhez. Ugyanígy az EU 2004 óta csatlakozott 12 tagállama közül néhánynak még szintén meg kell mutatnia, hogyan szándékozik növelni az általa nyújtott támogatás mértékét 2010-et megelőzően.

2. táblázat: Becsült előrejelzések a 2007–2010-es célok eléréséhez

[pic]

ODA millió euróban, folyó áron.

A színes cellák a tagállamok által közölt adatokat tartalmaznak, a többi cella a Bizottság adata vagy számítás.

2.3. Teljesíthető a legkevésbé fejlett államokra (LDC) vonatkozó 2010-es ENSZ-cél

A 2005. évi csúcstalálkozó eredményei és a monterrey-i konszenzus következményeként az EU–15 minden országa már elkülönített legalább 0,15% ODA/GNI-t az LDC-k számára, vagy 2010-ig szándékozik elérni ezt a szintet. Hat további tagállam hajlandó megállapodni egy LDC-k számára juttatandó minimális ODA-arányról. A leginkább rászorultak (LDC-k, a segélyezés mellőzöttjei, törékeny helyzetű országok) támogatása, a szegénység csökkentése és az MDG-k megvalósítása közötti kapcsolat lesz újra a 2008-as accrai és dohai konferenciák központi témája.

2.4. Eredményes az Afrikát központba helyező stratégia

2002 óta Európa megduplázta az Afrikának juttatott éves segélyek összegét, amely ezzel majdnem 14 milliárd euróra emelkedett 2005-ben. Az EU összes segélyének majdnem fele már Afrikába irányul, és a 2006. évi kimagasló összegű ODA felét az EU Afrika-stratégiájának részeként a kontinensnek ígérték. Amint az OECD Fejlesztési Támogatási Bizottsága (OECD/DAC) által meghatározott 2006-os ODA statisztikák elérhetővé válnak az idén, a Bizottság összeállít egy táblázatot, amelyet alapul véve értékelhetővé válnak az EU Afrikába irányuló jövőbeni juttatásai. Az EU segélynövelésének általános tendenciájával összhangban nagy a valószínűsége annak is, hogy az uniós szinten nyújtott, Afrikába irányuló segélyek összege további 10 milliárd euróval, vagy akár még többel nőhet.

2.5. Ugyanakkor választ kell adni a kritikus kihívásokra

A következő kérdések igényelnek nagyobb figyelmet annak érdekében, hogy láthatóbbá váljon az EU fejlesztés-finanszírozási ígéreteinek betartása, valamint vezető szerepe a hatékony és eredményes fejlesztés terén:

- Az MDG-k megvalósításának előfeltétele, hogy a segélyek folyósítása hosszabb távon előrelátható legyen . Míg néhány tagállam nemzeti tervek alapján cselekedve folyamatosan növeli segélyeit, más tagállamok ODA-folyósítása mértékét és összetételét tekintve változékonyabb. Emiatt nagyon fontos, hogy minden tagállam készítsen nemzeti ütemtervet 2007 végéig, és ezáltal biztosítsa a segélyek szintjének évről évre történő, fokozatos növelését .

- Különösen azoknak a tagállamoknak kell jobban demonstrálnia, hogy milyen módon fognak hozzájárulni a tagállamok közti megfelelő és igazságos tehermegosztás szellemének megvalósulásához, amelyek a 2006-os célkitűzéseket nem valósították meg, és a 2010-es mérföldkőnek számító célok elérésére sem állnak még készen. Vállalásaikat megkettőzött tájékoztatási tevékenységnek kell kísérnie annak érdekében, hogy a közvéleményt megnyerjék a magasabb segélyezési kiadásoknak . A Bizottság kész arra, hogy támogassa ezt a folyamatot.

- Az adósságcsökkentés addicionalitása : 2005-ben az EU összes segélyének 55%-át adó három tagállamnak az adósságcsökkentési támogatások nélkül számított nettó ODA-szintje csökkent (Németország –5,5%, Franciaország –0,7%), vagy csak jelentéktelen mértékben nőtt (Egyesült Királyság +0,9%). Ez ellentmondani látszik a monterrey-i konszenzusnak és a 2006. áprilisi tanácsi következtetéseknek[7].

- A tagállamok által nyújtott segélyek mértékének összehasonlíthatósága érdekében a tagállamoknak fejleszteniük kell az ODA-val kapcsolatos jelentési erőforrásaikat és módszereiket . Azok a tagállamok, melyek egyben jelenleg a DAC tagjai is, kérjék fel a DAC-ot, hogy alkalmazza tájékoztatási stratégiáját az új donorok , azaz azon 12 EU-tagállam irányában, amelyek nem tagjai a DAC-nak; a Bizottság kész arra, hogy támogassa ezt a folyamatot.

- A gyors ütemben növekvő segélymennyiség hatékony és eredményes felhasználására való felkészülés : A tagállamok a pótlólagos EU-segélyek 90%-át bilaterálisan fogják nyújtani. Mivel a segélyek oroszlánrészének programozható segélynek kell lennie, az EU donorjainak haladéktalanul át kell tekinteniük struktúráikat és operatív módszereiket annak érdekében, hogy megfelelőbb módon és gyorsabban tudjanak több segélyt rendelkezésre bocsátani. Ennek a folyamatnak a következőket kell magában foglalnia:

- A megnövelt ODA-mennyiség lehívásához szükséges megnövelt erőforrásokra vonatkozó nemzeti terveket, ellenkező esetben a növekedés csak a kötelezettségvállalások szintjén valósul meg, de a kifizetések késhetnek;

- Az Európai Uniónak a fejlesztési politika keretében zajló munkamegosztásra vonatkozó , előkészületben lévő magatartási kódexének gyors és célszerű alkalmazása ;

- Bármely egyéb kifizetési csatorna gyakoribb használata, mint például a közös európai eszközök, amelyek az európai konszenzus eredményeként jönnek létre annak érdekében, hogy

- megvalósuljanak olyan közös politikai célok , mint az EU Afrika-stratégiája, vagy a kiterjedt uniós partnerségi/társulási megállapodások, például az afrikai infrastruktúra támogatására szolgáló európai uniós vagyonkezelői alapba történő önkéntes befizetések formájában ;

- választ adhassunk globális kihívásokra , amelyek például olyan külső csapásokhoz kapcsolódnak, mint a klímaváltozás, természeti katasztrófák, a nyersanyagárak változása, vagy súlyos köz- és állat-egészségügyi fenyegetések;

- előmozdítsuk az EU közös elkötelezettségeinek ( pl. a kereskedelmet támogató segélynek) megvalósulását ;

és amelyek hozzájárulnak ahhoz, hogy az EU profilja és jelenléte megfelelően kidomborodjon a világban.

3. LASSÚ, DE FOLYAMATOS A FEJLőDÉS A FEJLESZTÉS-FINANSZÍROZÁS INNOVATÍV FORRÁSAINAK ALKALMAZÁSA TERÉN

A 2006-os eredmények néhány EU-tagállam tekintélyes mértékű erőfeszítésén alapultak, amelyek az EU-n kívüli országok részvételét is ösztönözték. Franciaország és az Egyesült Királyság úgy döntöttek, hogy az együttesen több mint 200 millió eurós, repülőjegy-adóból származó éves becsült bevételüket a Nemzetközi Gyógyszerbeszerzési Eszköz (UNITAID) javára fordítják. Az Egyesült Királyság, Franciaország, Olaszország, Spanyolország és Svédország (Norvégiával együtt) tőkepiacokon gyűjtötték össze az első 1 milliárd amerikai dollárt a nemzetközi védőoltási pénzügyi mechanizmus (IFFIm) javára, gyermekek oltásaira. Nemrég az Egyesült Királyság és Olaszország (Kanadával, Norvégiával, Oroszországgal és a Bill & Melinda Gates Alapítvánnyal közösen) elindították az első előzetes piaci kötelezettségvállalást (AMC) annak érdekében, hogy felgyorsítsák a pneumococcos fertőzések elleni új vakcina kifejlesztését és annak piaci bevezetését a fejlődő országokban; folyamatban van egy malária elleni vakcinára vonatkozó újabb kísérleti projekt kidolgozása is.

Ezek az új eszközök a stabil és kiszámítható finanszírozási források közé tartoznak. Legnagyobb előnyük, hogy hosszú távú költségvetési kötelezettségvállalásokhoz kapcsolódnak. Ugyanakkor magasabb tranzakciós költségekkel járhatnak, és jelentős adminisztratív és politikai erőfeszítéseket igényelnek.

Az innovatív mechanizmusokból származó bevételek legnagyobb része már létező csatornákon és olyan szervezeteken keresztül kerül kifizetésre, amelyek tapasztalattal rendelkeznek a fejlődő országok egészségügyi ágazatában végzett munka terén. Bár ez a rendszer kivédi a párhuzamos struktúrák kiépítését, továbbra is kihívást jelent ezen kezdeményezések összehangolása a partnerországok egészségügyi stratégiáival.

Az EU tagországainak nagy többsége nem tervezi a közeljövőben, hogy tevékenyen részt vegyen az innovatív finanszírozási formákban sem fejlesztési céllal, sem a globális közjavak tekintetében.

A Bizottság arra bátorítja azokat a tagállamokat, amelyek jelenleg egyik kezdeményezésben sem vesznek részt, hogy elemezzék tovább hatékonyságukat részvételük lehetséges kiterjesztésének fényében, és mozgósítsanak több és biztosabb finanszírozási forrást. Ugyanakkor emlékeztet arra, hogy az innovatív források nem helyettesíthetik az ODA-t, és nem szabad, hogy a tagállamoknak az innovatív finanszírozási formák alkalmazására irányuló erőfeszítései eltérítsék őket a fejlesztés-finanszírozás többi fontos prioritásától.

4. ODA KELL FIGYELNI AZ ADÓSSÁGSZINT FOLYAMATOS FENNTARTHATÓSÁGÁNAK BIZTOSÍTÁSÁRA A FEJLőDő ORSZÁGOKBAN

A rendkívüli adósságcsökkentésen (Irak, Nigéria) túl folytatódott a súlyosan eladósodott szegény országokra (HIPC) vonatkozó kezdeményezés végrehajtása is. A többoldalú adósságcsökkentési kezdeményezés (MDRI) újabb erőfeszítéseket tesz a HIPC-országok adósságainak további csökkentésére: 100%-ban elengedi a Nemzetközi Fejlesztési Társulásnál ( IDA , Világbank), az Afrikai Fejlesztési Alapnál és az IMF –nél felhalmozott adósságállományt, de nem fedezi az Amerika-közi Fejlesztési Banktól és más regionális fejlesztési bankoktól származó, kint lévő kölcsönöket. A Bizottság támogatja azokat a megerősített, nemzetközi szinten koordinált törekvéseket, melyek az alacsony jövedelmű országokat segítik a nem fenntartható adóssági helyzet elkerülésére irányuló törekvéseikben. Ezen tevékenységek során továbbfejlesztett adósságkezelést kell alkalmazni, be kell vonni új hitelező országokat az adósság-fenntarthatósági rendszerről folyó egyeztetésbe, valamint kezelni kell a potyautas-jelenséget (azaz annak a lehetőségét, hogy az adósságcsökkentés keresztfinanszírozza azokat a hitelezőket, akik nem kedvezményes kölcsönöket kínálnak egykori HIPC-országoknak). A Bizottság azt javasolja, hogy a Tanács kérje fel a tagállamokat, hogy a megfelelő nemzetközi fórumokon gondolják tovább, milyen módon lehet elősegíteni a felelős hitelnyújtást és –felvételt, ide értve a fejlődő országok adósságkezelésének fejlesztését és az új hitelezőkkel való párbeszéd kezdeményezését.

5. AZ EU KERESKEDELEMSEGÉLYEZÉSI STRATÉGIÁJA KIEMELI A KERESKEDELEMRE ÉS FEJLESZTÉSRE VONATKOZÓ KÖTELEZETTSÉG-VÁLLALÁSOKAT

A Bizottság indítványozza, hogy a Tanács és az Európai Parlament támogassa „Az Európai Unió kereskedelemsegélyezési stratégiája felé vezető úton – a Bizottság közreműködése” című közleményben[8] bemutatott javaslatait.

6. A SEGÉLYEZÉS HATÉKONYSÁGA– AZ UNIÓNAK HATÉKONYABBAN KELL HASZNÁLNIA A RENDELKEZÉSRE ÁLLÓ ESZKÖZÖKET

A segélyek hatékonyságának fokozása az EU politikai programjának előterében áll, és azt minden kezdeményezésében szem előtt tartja. 2006-os elfogadása óta a „Többet, eredményesebben és gyorsabban” című támogatás-hatékonyságról szóló cselekvési terv legtöbb, időhöz kötött célkitűzésének megvalósítása megkezdődött, vagy már be is fejeződött:

(1) Közös, többéves stratégiai tervezést kell megvalósítani idővel minden országban a komplementaritás javítása érdekében. Mindez a 2006. áprilisi tanácsi következtetések értelmében az AKCS-országok vonatkozásában kezdődött el, ahol a 10. EFA programozása lehetőséget nyújtott arra, hogy a folyamat elején a többi, helyi donorral közösen tervezhessenek.

A fejlődés üteme és a donorok részvételének tekintetében nagyon vegyesek a tapasztalatok. Hatékony koordinációs mechanizmusok segítették elő, hogy az országok helyzetének elemzése közös munka eredményeként valósult meg. A közös válaszadási stratégiák felvázolása is fokozatosan megvalósul a legtöbb kiválasztott ország esetében[9], mint például a Kongói Demokratikus Köztársaság, a Dominikai Köztársaság, Etiópia, Ghána, Haiti, Kenya, Mali, Sierra Leone, Szomália, Dél-Afrika, Tanzánia, Uganda és Zambia. A közös programozás rugalmas és fokozatos jellegére építve a folyamatok igazodnak az országok különleges helyzetéhez, és ahol szükséges, más folyamatok kerülnek alkalmazásra, mint például a közös segítségnyújtási stratégia.

A folyamat formálódó természete miatt ezek az adatok folyamatosan változnak. Ugyanakkor megmutatják, hogy néhány számottevő teljesítmény ellenére a tagországok programozási mechanizmusainak heterogenitása, valamint a központban és a helyszínen megfogalmazott álláspontok közötti különbség visszafogta az eredményeket. A Bizottság felállított egy speciális uniós szakértői hálózatot és közös missziókat szervezett pl. Haitin és Szomáliában annak érdekében, hogy segítsen megbirkózni az akadályokkal, technikai támogatást nyújtson, és javítsa a központ és a helyszín közötti összhangot.

(2) Az uniós donorok közötti munkamegosztást segítő magatartási kódexet várhatóan 2007 májusában fogja elfogadni a Tanács.

(3) Az európai fejlesztési napok első rendezvényét sikeresen tartották meg 2006 novemberében, amire ezentúl minden évben sor fog kerülni.

Összeállításra került egy átdolgozott EU segélyezési atlasz , amely regionális (pl. Nyugat-Afrika) és országos (pl. Mozambik) szintű összeállításokat tartalmaz.

(5) A párizsi nyilatkozat vonatkozásában az EU által vállalt négy további kötelezettségvállalás kiindulópontját egy harmonizációról szóló uniós ütemterv-gyakorlat segítségével határozták meg, amelynél figyelembe vették, hol tartanak a segélyek hatékonyságának javítására irányuló helyi folyamatok. A Bizottság újra megfogalmazza azon szándékát, hogy az országos rendszereken keresztül költségvetési támogatásként juttatott segélyek vonatkozásában elérje az 50%-os célt.

(6) Minden akadályt elhárítottak a közösségi szabályok szerinti társfinanszírozás elől.

7. GYORSABB HALADÁS SZÜKSÉGES AZ ELőRELÁTHATÓBB TÁMOGATÁSI MECHANIZMUSOK VONATKOZÁSÁBANIRÁNYÁBA

13 tagállam továbbra is a segélyek költségvetési támogatás formájában történő folyósítását részesíti előnyben, amelyet a fejlődő országok számára nyújtott, középtávú, szakpolitikai teljesítményen alapuló támogatás alapvető eszközeként tartanak számon. Néhányan egyre inkább hajlandóak az ágazatok költségvetési támogatása elé helyezni az általános költségvetési támogatást. A Bizottság egy olyan általános költségvetési támogatási koncepció kialakításán dolgozik, amely hozzájárulhat a segélyek előreláthatóságának fokozásához, a világos jogosultsági feltételek megfogalmazásához és az eredményekre történő koncentráláshoz. A költségvetési támogatásnak olyan mechanizmusok szerint kellene működnie, amelyek utólagos információszolgáltatást és elszámoltathatóságot biztosítanak. Lehetséges megoldást jelenthetnek a hosszabb távú költségvetési támogatások, amelyek védzáradékok mellett bizonyos szintű éves támogatást garantálnának.

8. ENYHÍTENI A KÜLSő SOKKHATÁSOKAT: A TAGÁLLAMOK ERőTELJESEBB TÁMOGATÁST BIZTOSÍTANAK ÚJ MEGOLDÁSOK KIDOLGOZÁSÁHOZ

Az EU fejlesztési politikájának közös célja a fejlődő országok külső gazdasági sokkhatásokkal (árak tekintetében való sebezhetőség) és természeti jelenségekkel (katasztrófák, klímaváltozás és járványok) szembeni rugalmasságának növelése. Ennek érdekében 2006-ban új eszközöket hoztak létre és próbáltak ki, de ezek kevés figyelmet kaptak, és az előrelépés korlátozott maradt.

- Jövedelem tekintetében való sebezhetőség : Hollandia (NL) és a Közösség (EK) megújítja a Világbank Árukockázat-kezelési Csoportjának (CRMG) nyújtott támogatását, amely megmutatta, hogy a külső árváltozásokkal kapcsolatos piaci alapú kockázatcsökkentési eszközök működőképesek lehetnek. FR pamutra vonatkozó kockázatkezelő kezdeményezéseket alakított ki, és tervezi egy új, integrált mechanizmus kísérleti jelleggel való bevezetését néhány kiválasztott országban, egy kialakulóban lévő közös adományozói megközelítés keretein belül.

- "Katasztrófakockázatok csökkentése" (DRR) : 2005–2006-ban az EU több mint 3,5 milliárd eurót költött katasztrófákhoz kapcsolódó támogatásra, aminek becslések szerint csak három százaléka irányult megelőzési célokra . Bár a katasztrófákra való felkészüléssel kapcsolatos szélesebb körű stratégiai megközelítések iránt nő az érdeklődés, sokkal szélesebb körű támogatásra van szükség a tagállamok részéről. A közös megközelítés kialakítása érdekében a Bizottság 2008-ban egy közös "Európai DRR-stratégiát" fog javasolni, amely a rendelkezésre álló tapasztalatokon fog alapulni (pl. a 9. EFA természeticsapás-eszköze), és összhangban fog állni a többi nemzetközi kezdeményezéssel.

- Az EK FLEX nevű mechanizmusa olyan reformok létrehozását támogatja az AKCS-országokban, amelyek az exportbevételek rövid távú ingadozásainak hatásait védenék ki. A FLEX gazdasági ciklusok ellen ható tulajdonságának fokozása érdekében a tagállamok és az AKCS-csoport meg fogja vitatni azokat a javaslatokat, amelyek a FLEX-támogatások korábban és könnyebben történő rendelkezésre bocsátására vonatkoznak.

A Bizottság javasolja, hogy a tagállamok

- törekedjenek nagyobb egyensúlyra a természeti csapásokra utólagosan adott válaszok és az előzetes kockázatcsökkentő stratégiák alkalmazása között ;

- fokozzák az új eszközök és módszerek kipróbálására, illetve továbbfejlesztésére fordított támogatásukat annak érdekében, hogy csökkenjen a külső sokkhatások fejlődő országokban kiváltott kedvezőtlen hatása, megkülönböztetve a nemzetközi áringadozásból származó sokkhatásokra adott piaci válaszokat és a természeti katasztrófák által okozott károk enyhítésére irányuló erőfeszítéseket;

- aktívan vegyenek részt a nemzetközi nyersanyagkockázat-kezelési munkacsoport munkájában az új kockázatkezelési módszerekről folyó információcsere fejlesztése érdekében.

9. A SEGÉLYEK FELTÉTELEKHEZ VALÓ KÖTÉSÉNEK MEGSZÜNTETÉSE: A NEMZETKÖZI FEJLEMÉNYEK ELMARADNAK AZ EU ÁLTAL TETT ELőRELÉPÉSEK MÖGÖTT

Az EU egyre több segélyt nyújt feltételek nélkül. Azoknak a tagállamoknak a többsége, amelyek egyben DAC-adományozók is, (szinte) teljes ODA-ját feltételek nélkül nyújtja. A többiek új intézkedéseket hoztak segélyeik további részének feltételek nélküli nyújtására. Az EU-10-ek közül is megkezdték néhányan a DAC-nak a legkevésbé fejlett országok számára nyújtott segélyek feltételeinek megszüntetésére irányuló ajánlásának alkalmazását. A költségvetési támogatások alkalmazásának növekedése is hozzájárul az Unió együttes fejlesztési támogatásának emelkedéséhez. Az EU arra bátorítja a tagállamokat, hogy tovább haladjanak a segélyek feltételeinek teljes megszüntetése irányába.

Mivel az EK belső piaci szabályai a tagállamok ODA-jára is vonatkoznak , a Bizottság újra megerősíti az e tekintetben elkövetett szabálytalanságok kivizsgálására irányuló kötelezettségét. Azoknak a tagállamoknak, akiknek a fejlesztési együttműködési rendszere, nevezetesen a beszerzési rendszere kiépítés alatt áll, nem szabad feltételekhez kötni segélyeiket az összes többi tagállam viszonylatában.

2006-ban az EK beolvasztotta a segélyek feltételeinek megszüntetéséről szóló határozatait az EK költségvetésének új pénzügyi együttműködési eszközeibe; ezáltal a nem állami szereplők támogatásának feltételei is megszűntek.

A Bizottság üdvözli a DAC-ajánlás hatályának többéves patthelyzetet követő (alkalmazási küszöbének csökkentése általi) kiterjesztését, és további haladást sürget, azaz szorgalmazza a donorok közti kölcsönös hozzáférés kérdésére korlátozott kereskedelmi megközelítéstől való elmozdulást a fejlődő országokra fókuszáló, a szegények érdekeit jobban szolgáló megközelítés felé. Ehhez szükséges a DAC ajánlásának további kiterjesztése (a fejlődő országok hozzáférésére való koncentrálás; a helyi preferenciák előtérbe helyezése). A Bizottság az EU megállapodására hivatkozva sürgeti az élelmiszersegélyek és az élelmiszersegély-szállítás feltételeinek megszüntetését a megfelelő nemzetközi fórumokon.

10. MEGERőSÍTENI AZ EU BEFOLYÁSÁT A NEMZETKÖZI PÉNZÜGYI INTÉZMÉNYEKNÉL (IFI)

Az előrelépés változó üteme ellenére javult a Világbankon és az IMF-en belüli EU-koordináció. Elsősorban a Világbank uniós ügyvezető igazgatói növelték jelentősen az EU jelenlétének érezhetőségét és befolyását azáltal, hogy eddig mintegy negyven együttes nyilatkozatot bocsátottak ki egy informális koordinációs csomagban. Az EU tagállamainak közös állásfoglalása lényegesnek tűnik az Unió nemzetközi pénzügyi intézményeknél elérhető láthatóságának és befolyásának növelése szempontjából. Az IFI-ken belüli jobb EU-koordináció leginkább az intenzívebb párbeszéden és információ-megosztáson múlik. A Világbank és az IMF uniós ügyvezető igazgatói hetente találkoznak, hogy megvitassák az Igazgatótanács elé kerülő kérdéseket, és ahol lehet, közös álláspontot fogadjanak el; a Bizottság segíti ezt a koordinációt, és további támogatás nyújtására törekszik. Van még lehetőség az IMF-en belüli EU-együttműködés javítására, különösen Washingtonban.

A Bizottság 2007-ben a három fő regionális fejlesztési bank (az Afrikai, az Ázsiai, valamint az Amerika-közi Fejlesztési Bank) uniós ügyvezető igazgatóit is meghívta Brüsszelbe annak érdekében, hogy javuljon a Bizottsággal való együttműködésük és az egymás közti párbeszéd. A találkozó hasznosnak bizonyult, és a jövőben rendszeresen megrendezésre fog kerülni.

A Bizottság szintén javasolja

- a Világbank és az IMF uniós ügyvezető igazgatói közötti rendszeres egyeztető ülések szervezését a Bizottság részvételével annak érdekében, hogy minél gyakrabban legyen lehetőség az Igazgatótanács elé kerülő kérdésekben közös európai nyilatkozatok elfogadására;

- az európai koordináció fejlesztését a tavaszi/éves üléseket megelőzően; a Bizottság készen áll a szükséges támogatás biztosítására;

- az információk és dokumentumok cseréjét az uniós ügyvezető igazgatók és a Bizottság között, beleértve az IFI-k igazgatótanácsi dokumentumainak a Bizottság részére időben történő és rendszeres átadását (a regionális fejlesztési bankok esetében is);

- az európai fellépés erősítését a Világbankban, a fejlődő országok fellépésének erősítésével egyidejűleg.

11. AZ EU BIZTOSÍT A GLOBÁLIS KÖZJAVAK (GPG) MELLETTI TÁMOGATÁSÁRÓL, DE TEVÉKENYSÉGEIT NEM FOGJA A NEMZETKÖZI MUNKACSOPORT AJÁNLÁSAIHOZ KÖTNI

A globális közjavakkal foglalkozó nemzetközi munkacsoport jelentése – Globális kihívások megoldása– 2006 szeptemberében jelent meg. A tagállamok első reakciói általában arra engednek következtetni, hogy problémát jelentett a jelentés véglegesítésének többszöri elhalasztása, és annak gyenge minősége. A jelentés ismeretében sincsenek a tagállamok meggyőződve arról, hogy az lényegesen hozzájárult a globális közjavakkal kapcsolatos vitához. A Bizottság osztja ezt a véleményt, ugyanakkor méltányolja a munkacsoport által végzett jelentős elemző munkát és a szereplők széles körével folytatott konzultációt. A munkacsoport által meghatározott, prioritást élvező globális közjavak (GPG) körét általános egyetértés övezi, különösen az egészségügyhöz és környezetvédelemhez kapcsolódókat, de ez nem vonatkozik a GPG-k speciális finanszírozására.

A legtöbb tagállam egyetért abban, hogy szükség van az ENSZ rendszerének reformjára az ENSZ szervezeti koherenciájával foglalkozó magas rangú munkacsoport ajánlásaival összhangban, hogy működésének átláthatósága és általános elszámoltathatósága javuljon; de nem támogatják a jelentés azon érdemi javaslatát, amely a globális kormányzás javítására, azaz a Global 25 fórumra vonatkozik.

A munkacsoport GPG- finanszírozásra vonatkozó stratégiájának támogatottsága vegyes: a tagállamok többsége támogatja a javaslatok azon részét, amelyek egyértelműek, és nemzetközi egyetértés tárgyát képezik. A többi innovatívabb ajánlás, amely a GPG-ket leválasztaná a fejlesztési segélyekről, figyelemre méltó, de csak nagyon kevés tagállam támogatja őket. A fentiek fényében, valamint a Bizottságnak a jelentésről készített saját elemzése alapján úgy tűnik, hogy a munkacsoport javaslatai egyelőre nem tartanak számot jelentős uniós érdeklődésre. Ezért jelen pillanatban elhamarkodott és meggondolatlan lenne a GPG-k fokozott támogatására és finanszírozására vonatkozó uniós cselekvési terv kidolgozása. Ezen értékelés ellenére az EU jelentős előrelépést tett a prioritást élvező GPG-k (egészségügyi és környezetvédelmi kérdések) támogatásának fokozására, valamint továbbra is felvállalja a munkacsoport által hangsúlyozott „felelős vezető” szerepét. Egy átfogó GPG-kezdeményezés lehetőségének újraértékelésére is sor kerülhet a jövőben.

Eközben a Bizottság fokozni fogja tevékenységét a környezetvédelmi GPG-k terén a fejlődő országokkal való kapcsolatépítésre irányuló fokozott együttműködés által. Ez a fokozott együttműködés a Kiotói Jegyzőkönyv második (2012-t követő) szakaszát célozza, amely több célt is szolgálhat, pl. vonatkozhat az MDG-k teljesítésére és az éghajlat felmelegedésének korlátozására is.

12. KÖVETKEZTETÉSEK

A 2006-os, uniós szinten összesített ODA-értékek felülmúlták a várakozásokat, de néhány tagállamnak még fel kell zárkóznia és el kell érnie a vállalt támogatási alapértékeket. Az általános kilátások kedvezőek arra vonatkozóan, hogy az EU el fogja érni a 2010-re kitűzött, következő mérföldkövet jelentő ODA-célokat, amennyiben az EU, mint a legnagyobb fejlesztési támogatást nyújtó adományozó hitelének fenntartására irányuló legfontosabb kérdésekre válasz születik, és amennyiben a közvélemény támogatja a növelést. A fejlesztési politika keretében zajló munkamegosztásra vonatkozó uniós magatartási kódex gyors alkalmazása a legjobb lehetőség arra, hogy az EU segélyeinek hatékonysága terén jelentős fejlődést érhessenek el. A kereskedelem és a fejlesztés közötti kapcsolatot az EU kereskedelemsegélyezési stratégiája keretében kell megvizsgálni, amely az összes szereplő aktív részvételét kívánja meg. Összességében minden uniós kötelezettségvállalás tekintetében tapasztalható – változó ütemű – fejlődés, de nagyobb erőfeszítésre és a tagállamok nagyobb aktivitására van szükség számos területen, például a költségvetési támogatások és a külső sokkhatások enyhítése terén.

[1] Annak érdekében, hogy 2006-ra összességében az EU GNI-je legalább 0,39%-át fordítsa ODA-ra, a tagállamok vállalták, hogy növelik hozzájárulásukat: azok a tagállamok, amelyek ODA/GNI aránya 0,7%, vállalták, hogy tartják a magas szintet; a többi tagállam pedig vállalta, hogy eléri a legalább 0,33%-os ODA/GNI arányt.

[2] A 2010-re kitűzött második köztes közös cél egyedi célkitűzéseken alapul, azaz azok a tagállamok, amelyek ODA-ja még nem éri el GNI-jük 0,51%-át, vállalják, hogy eljutnak erre a szintre. A tagállamok vállalják, hogy 2015-ig elérik a 0,7%-os ODA/GNI célarányt, és azok, akik már elérték ezt a célt, vállalják, hogy a célérték felett maradnak. Azok a tagállamok, amelyek 2002 után csatlakoztak az EU-hoz, törekszenek arra, hogy 2010-re elérjék vagy megtartsák a legalább 0,17%-os, 2015-re pedig a 0,33%-os ODA/GNI arányt. Ehhez a kötelezettségvállaláshoz tartozik egy olyan ígéret is, hogy uniós szinten a megállapított ODA-emelés legalább 50%-át Afrika kapja.

[3] 2006. áprilisi tanácsi következtetés. „Fejlesztés-finanszírozás és támogatás-hatékonyság: Többet, eredményesebben és gyorsabban” .

[4] A Bizottság 2007. február 28-i COM(2007) 72 közleménye alapján.

[5] 2005. májusi tanácsi következtetés. „Millenniumi fejlesztési célok: Az EU-nak az ENSZ 2005. évi magas szintű eseményén a millenniumi fejlesztési célok (MDG-k) felülvizsgálatához való hozzájárulásáról” . Az EU ígéretei további kötelezettségvállalásokat is tartalmaznak a fejlesztés-finanszírozás innovatív forrásaival, az adósságcsökkentéssel és globális közjavakkal, valamint jobban koordinált és hatékonyabb segélyekkel kapcsolatban, utóbbiba beleértve az előreláthatóbb segélymechanizmusokat, a külső csapások enyhítését, a segélyek feltételekhez való kötésének megszüntetését és a nemzetközi pénzügyi intézmények reformját is.

[6] Fejlesztés-finanszírozás Monterrey 2002-től Doha 2008-ig – Időközi jelentés 2007. – SEC(2007) 415.

[7] 2006. április tanácsi következtetés, a (24) bekezdésének 1. lábjegyzete.

[8] A Bizottság közleménye – COM(2007) 163, 2007.4.4.

[9] A tanácsi kritériumoknak megfelelően (51. tanácsi következtetés): „a) a szegénység csökkentését célzó stratégia vagy azzal egyenrangú eszköz megléte, b) elegendő számú aktív, programozását rendszeresen felülvizsgáló uniós adományozó megléte, c) helyi koordinációs folyamatok megléte, d) törékeny helyzetű államok esetében egyedi megfontolások, valamint e) pozitív helyszíni felmérés”.