[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 20.4.2006

COM(2006) 184 végleges

A BIZOTTSÁG ÖSSZEFOGLALÓ JELENTÉSE

A tagállamoknak a Számvevőszék 2004-es évről szóló éves jelentésére adott válaszai {SEC(2006) 524}

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

2. A számvevőszék éves jelentésének elkészítése 4

3. ellenőrzés és ellenőrzési keretrendszer 6

4. A 2004. év legfontosabb megállapításai 7

4.1. Mezőgazdasági politika 8

4.2. Strukturális intézkedések 9

5. Következtetés 10

1. Bevezetés

Az Európai Számvevőszék (a továbbiakban: a Számvevőszék vagy ECA) 2005. november 15-én tette közzé a 2004-es pénzügyi évről szóló éves jelentését (2004-es éves jelentés)[1]. A Számvevőszék a jelentésben előterjesztette a megbízhatósági nyilatkozatot (franciául DAS), valamint az alátámasztó adatokat, beleértve a tagállamokban folytatott pénzgazdálkodásra vonatkozó megfigyeléseket.

A költségvetési rendeletben[2] előírt módon a Bizottság azonnal értesítette a tagállamokat e megfigyelésekről, valamint a Számvevőszék által az ellenőrzések során feltárt és a tagállamokat illető megállapításokról. A tagállamokat felkérték, hogy válaszaikat 2005. december 15-éig nyújtsák be. A tagállamok túlnyomó többsége a szoros határidőn belül, vagy röviddel annak lejártát követően válaszolt, sok esetben igen részletes észrevételeket benyújtva.

Mivel a beérkezett válaszok fordítása és mélyreható elemzése időbe telt, a Bizottság nem volt képes benyújtani összefoglaló jelentését 2005. február 15-ig, de KALLAS alelnök tájékoztatta az Európai Parlamentet és a Tanácsot (ECOFIN) az előzetes megállapításokról[3].

A 2006-os év két kihívást hoz a külső ellenőrzés és a költségvetési mentesítés területén. Az egyik kihívás a Bizottság által 2006. január 17-én elfogadott, Az egységes belső ellenőrzési keretrendszerre irányuló bizottsági cselekvési terv [4] című dokumentum (a továbbiakban: cselekvési terv). Célja a Számvevőszék ésszerű biztosítékkal való ellátása az uniós források jogszerű és szabályos módon történő felhasználását illetően. Azonban a cselekvési terv nem hozhatja meg a kívánt eredményeket, kivéve ha az összes érintett szereplő, azaz az Európai Parlament, a Számvevőszék, a tagállamok és a Bizottság is – saját feladatkörüknek és függetlenségüknek megfelelően – hozzájárul a 16 intézkedés megvalósításához.

A másik kihívás a Számvevőszék éves jelentésének elkészítésére vonatkozó új, szűkebb határidő. A költségvetési rendeletnek[5] megfelelően az éves jelentést ezentúl legkésőbb október 31-ig közzé kell tenni, azaz az eddiginél egy hónappal korábban. Ez megnöveli az érdekelt felek – azaz a Számvevőszék, a Bizottság és a tagállamok– jelentéskészítési munkájával szembeni azon elvárást, hogy hatékony formában sor kerüljön a Számvevőszék előzetes megállapításaira vonatkozó előzetes véleménycserére.

A második szakasz a Számvevőszék éves jelentéssel kapcsolatos szűkebb határidejére vonatkozó problémákat taglalja. A harmadik szakasz a tagállamok által a pénzügyi ellenőrzési és az ellenőrzési kerettel kapcsolatban tett megjegyzéseket ismerteti. A negyedik szakasz tartalmazza a mezőgazdasági politika és a strukturális fellépések területén a tagállamokat érintő legfontosabb megállapításokat. A következtetéseket az 5. szakasz tartalmazza[6].

2. A számvevőszék éves jelentésének elkészítése

A 2005 -ös éves jelentés elkészítéséhez a korábbinál egy hónappal kevesebb idő áll rendelkezésre a jelentés előrehozott, október 31-i közzétételére vonatkozó kötelezettség értelmében. Ennek mind a Számvevőszék, mind a Bizottság és a tagállamok szempontjából következményei vannak.

A pénzügyi év közben vagy annak vége után röviddel a Számvevőszék ellenőrzéseket hajt végre a Bizottságon és a tagállamokon belüli eljárásokkal és műveletekkel kapcsolatban. A tagállamokban a Számvevőszék azt vizsgálja, hogy a végső kedvezményezettek megfelelnek-e a támogatási feltételeknek (megfelelő-e a szántóföld-terület vagy az állatlétszám, végrehajtották-e a strukturális alapok által finanszírozott projektet), valamint hogy léteznek-e a megfelelő ellenőrzési eljárások.

A Számvevőszék minden egyes ellenőrzési kiküldetés után elemzi a megállapításokat, és előzetes megfigyeléseit speciális értesítésben[7] juttatja el a megfelelő biztoshoz vagy a legfőbb nemzeti ellenőrzési intézménynek attól függően, hogy az alapokat központilag vagy tagállami szinten kezelik-e. A Számvevőszék jellemzően két hónapon belüli válaszadásra kéri a Bizottságot vagy a tagállamot. Nincs válaszadási kötelezettség a Számvevőszék felé, de ez a bevett gyakorlat – sok válasz azonban a Számvevőszék által megállapított határidő után érkezik meg.

Mostanáig a Számvevőszéknek tavasszal vagy kora nyáron kellett megkapnia a tagállamok válaszát ahhoz, hogy a megjegyzéseket lefordítsa, elemezze és a lehetséges mértékben beépítse a november 30-ig közzéteendő éves jelentésbe. Ennek oka a számvevőszéki belső eljárásokhoz szükséges idő, a június-szeptember folyamán a Bizottsággal folytatott egyeztető eljárás, továbbá a jelentés jelenlegi 20 nyelvre történő lefordítása.

A 2004-es pénzügyi év esetében azonban a legtöbb tagállam csak júniusban vagy később nyújtotta be a lényegi megállapításokra[8] adott válaszait. Ez részben annak volt köszönhető, hogy a Számvevőszék május-július folyamán küldte ki az értesítések[9] egy jelentős részét, részben pedig annak, hogy a tagállamok sok esetben az értesítések beérkezésétől számítva több mint 60 nappal küldték meg válaszukat.

Ebből következően egyes tagállamok megállapították, hogy a Számvevőszék nem vette figyelembe válaszaikat. Finnország a 2004-es éves jelentésre vonatkozó észrevételeiben például hangsúlyozta, „hogy a Számvevőszék az előzetes észrevételeire adott válaszokat nem mindig vette figyelembe az éves jelentésben szereplő következtetésekben. Ezen okból a következtetések egyértelműen hibásak. A válaszok és magyarázatok megfogalmazása gyakran rengeteg problémát idéz elő ahhoz képest, amennyi minimális hatással rendelkezik a Számvevőszék végleges jelentésére.”

Ezt Lengyelország is megerősítette, amikor kijelentette, hogy „aggodalomra ad okot, hogy a Számvevőszék nem vette figyelembe az ECA vizsgálati kiküldetése után megállapított hibákra adott magyarázatainkat. Így az Európai Bizottsághoz most elküldött magyarázat túlnyomórészt megegyezik a korábban a Számvevőszéknek eljuttatott anyaggal.”

A Számvevőszék rendszerint tájékoztatja a tagállamokat a nemzeti hatóságoktól kapott válaszok elemzéséről. Ez a nyomon követés hasznosnak tűnik abból a szempontból, hogy a Számvevőszék által tett megállapítások kiigazítására ösztönözze a tagállamokat. Lengyelország hangsúlyozta: „...amennyiben a tagállam nem ért egyet a Számvevőszék ténybeli elemzésével, és nem kap visszajelzést, hogy a vizsgálat alá vont intézmények válaszait elfogadták-e, nehezen várható el, hogy megválaszolja a hibák jellegére, illetve arra vonatkozó kérdéseket, hogy történtek-e kiigazító intézkedések vagy terveznek-e ilyeneket.”

A mostantól megszigorított határidőket figyelembe véve – tekintettel az éves jelentés elkészítésénél felmerülő határidőkkel kapcsolatos egyedi problémákra – nagyobb figyelmet kellene szentelni a Számvevőszék, a Bizottság és a tagállamok közötti, a megállapításokra vonatkozó információcserének. Ezen információcsere hatékonyságát tovább fokozza a cselekvési terv[10] 7., 8. és 9. intézkedésének végrehajtása, amelyek az ellenőrzések és ellenőrzési eredmények megosztására koncentrálnak.

3. ellenőrzés és ellenőrzési keretrendszer

A Számvevőszéknek minden évben megbízhatósági nyilatkozatot kell készítenie az Európai Parlament és a Tanács részére a számlák megbízhatóságáról, illetve az azokhoz tartozó ügyletek jogszerűségéről és szabályosságáról.[11] A nyilatkozatot az éves jelentés tartalmazza. A Számvevőszék négy bizonyítékforrásra alapozza nyilatkozatát[12]:

(a) a közösségi intézményekben, a tagállamokban, illetve a harmadik államokban kialakított felügyeleti és ellenőrzési rendszerek működésének vizsgálata ;

(b) az összes nagyobb területen folyó ügyletből vett minták vizsgálata, a végső kedvezményezett szintjéig kiterjedően;

(c) éves tevékenységi jelentéseknek és a főigazgatók nyilatkozatainak, továbbá ezek elkészítése során alkalmazott eljárásoknak az elemzése;

(d) amennyiben lehetséges, a Közösség igazgatási eljárásaiban nem érintett más könyvvizsgálók munkájának vizsgálata.

Néhány tagállam a 2004-es éves jelentésre a Bizottságnak adott válaszában élt azzal a lehetőséggel, hogy észrevételeket tegyen az általános könyvvizsgálati és ellenőrzési megközelítéssel kapcsolatban.

Az Egyesült Királyság például javasolta, hogy az ellenőrzéseket az ügyletek nyomonkövetésére irányuló ellenőrzések helyett a rendszer-, illetve költség-haszon elemzésre irányuló ellenőrzésekkel helyettesítsék […]. Az ügyletek nyomonkövetésére irányuló ellenőrzések gyakran a kisebb összegű, egyedi időzített hibákat is kimutatják, amelyek extrapoláció esetén azt a látszatot kelthetik, mintha az egész program hibás lenne. Ezeket a hibákat később gyakran ki is javítják, erre azonban nem derül fény, ha az ellenőrzésekre meghatározott időtartamon belül kerül sor.”

Franciaország a Számvevőszék strukturális intézkedésekkel kapcsolatos ellenőrzéseinél alkalmazott mintavételi módszerről kér részletesebb információkat. A francia hatóságok nem találtak a módszerre vonatkozó említést az éves jelentésben, és megállapítják, hogy „az általános következtetéseket olyan észrevételekből vonták le, amelyeket elszigetelt, kevés számú és gyakran korlátozott összegekre vonatkozó műveletek alapján tettek.”

Dánia rendkívül fontosnak tartja, hogy a tagállamok legfőbb nemzeti ellenőrzési intézményeinek munkája lehetőség szerint megjelenjen a Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozattal kapcsolatos ellenőrzésében. Beszámol arról, hogy a Dán Nemzeti Számvevőszék először adott ki nyilatkozatot az uniós források dániai felhasználásáról[13], amelyben kijelentette, hogy: „A Nemzeti Számvevőszék általánosságban azon a véleményen van, hogy az uniós források kezelése, kifizetése, könyvelése és ellenőrzése kielégítő volt, és megfelelt a szabályoknak és rendeleteknek.”

Németország hangsúlyozza, hogy az ellenőrzések jelentős költségekkel járnak. Javasolja, hogy „a Bizottság mérje fel a tagállami irányítási és ellenőrzési rendszerek költségét annak érdekében, hogy a költségek arányban legyenek az elért eredményekkel.”

A fenti megjegyzések az alábbi megválaszolandó kérdésekre világítanak rá:

- A Számvevőszék éves jelentése és azon tény közötti lehetséges ellentmondás feloldása, hogy egyes belső ellenőrzéseket többéves programokra terveztek.

- A megfelelő költség-haszon arány és annak biztosítása, hogy ez a megbízhatósági nyilatkozatban is érvényesüljön.

- A legfőbb nemzeti ellenőrzési intézményeknél érvényben lévő ellenőrzések, továbbá felhalmozott tapasztalatok és erőforrások hatékony felhasználása.

- A cselekvési terv, különösen a 3., 4.,7., 8. és 10[14]. intézkedés több szemszögből próbálja meg kezelni ezeket a kérdéseket. A cselekvési terv a nemzeti szintű operatív irányítási nyilatkozatok és összefoglaló jelentések támogatására koncentrál.

4. A 2004. év legfontosabb megállapításai

A Számvevőszék tájékoztatást adott a 2004-es pénzügyi évre vonatkozó megállapításokkal kapcsolatban. Mivel a Számvevőszék nem adta meg az ügyletek mintavételi módszerét, a megállapítások szignifikanciájára vonatkozóan nem lehetett következtetéseket levonni.

A Bizottság arra kérte a tagállamokat, hogy a lényegi, azaz az uniós költségvetésre nézve pénzügyi következményekkel járó megállapításokhoz fűzzenek részletesebb magyarázatokat. A legtöbb tagállam megadta a kért információkat, azonban a tagállamok esetenként nem voltak képesek azonosítani a megállapításokat a megadott listában, mivel az adott tagállam nem ismerte a Számvevőszék által a megállapításokhoz megadott kódot, illetve a kód nem felelt meg a tagállam és/vagy a Bizottság által használt projektszámozásnak.

A végrehajtott ellenőrzések a különböző szakpolitikákat követik. A gazdáknak nyújtott támogatások gyakran a földterület méretéhez vagy az állatlétszámhoz kapcsolódnak. A Számvevőszék ennek megfelelően a mezőgazdasági politika keretében gyakran végez a földterületeken helyszíni méréseket GPS-berendezéssel, és tart állatlétszám-felmérést annak ellenőrzése érdekében, hogy a gazdálkodó a valós adatokat adta-e meg.

A strukturális intézkedések keretében a támogatásokat gyakran regionális szintű projekteknek ítélik oda. A végső kedvezményezettek mérete, formája, határidői és típusai projektenként jelentősen változók lehetnek. Ilyenkor a Számvevőszék helyszíni vizsgálatot tart annak megállapítására, hogy a projektet valóban befejezték-e (megépült-e a híd vagy az autópálya), a kifizetéseket rendben találták-e (a kiadások támogathatók-e és léteznek-e ellenőrzési nyomvonalak), betartották-e a versenytárgyalási eljárásokat (kiírtak-e versenytárgyalást, a megfelelő pályázót választották-e ki), végrehajtották-e a kötelező ellenőrzéseket stb.

A strukturális intézkedések változatossága tág teret nyit a szabályok és az ellenőrzési bizonyítékok különböző értelmezésének, ami gyakran abban is kifejezésre jut, hogy a tagállamok az ilyen esetekben ritkábban értenek egyet a Számvevőszékkel, mint a mezőgazdasági politikával kapcsolatos ügyekben. Amikor a Bizottság utólagosan ellenőrzi a Számvevőszék megállapításait, gyakran maga is a Számvevőszékétől eltérő következtetésre jut.

A 4.1 és 4.2 szakasz a mezőgazdasági politikával és a strukturális intézkedésekkel összefüggésben tett megállapításokat összegzi. A saját forrásokról és az előcsatlakozási támogatásról szóló szakaszok nem szerepelnek, mivel e két területtel kapcsolatban igen kevés lényegi megállapítást sikerült azonosítani, ami megerősíti, hogy e két ágazat 2004-ben pozitív megbízhatósági nyilatkozatot kapott a Számvevőszéktől.

4.1. Mezőgazdasági politika

A mezőgazdasági politikán belül 2004-ben a tagállamokra vonatkozó lényegi megállapítások kétharmada azzal kapcsolatos, hogy a ténylegesnél nagyobb földterületet vallottak be. Általánosságban a bevallott és a Számvevőszék által az ellenőrzés során megmért földterület-méret közötti különbség 2 %-nál kevesebbet tett ki az esetek 25 %-ában, 2–10 %-ot az esetek 50 %-ában, az összes többi esetben pedig 10 % feletti értéket.

A Számvevőszék valamennyi lényeges megállapítása 11 tagállamra vonatkozik. A többség egyetértett a Számvevőszékkel, bár néhány esetben csak részben – többek között a mérési módszerek körüli nézeteltérések miatt. A Számvevőszék megállapításai egyes esetekben azt eredményezték, hogy a gazdálkodóktól vissza kellett téríteni összegeket. Sok esetben azonban a tagállamok nem kezdeményeztek behajtást, mivel elhanyagolhatónak találták a megállapítások pénzügyi hatását (Németországban 100 euró alatti összeget jelentő eset fordult elő).

Bár a tagállamok többségében elfogadták a Számvevőszék következtetéseit, némelyikük jelezte, hogy a földmérések esetében eltérésekre lehet számítani, illetve eltéréseket kell alkalmazni. Az ellenőrzésekre néha csak a következő mezőgazdasági évben került sor, amikorra a gazdálkodó már megváltoztatta földje felhasználási vagy felosztási módját, így az eredetileg bevallott területet nehezen lehetett rekonstruálni. Más esetekben a gazdálkodó a hivatalos földnyilvántartásban szereplő területméretet vallotta be, de ezek a nyilvántartások nem álltak szükségképpen összhangban a Számvevőszék mérési eredményével. E problémát súlyosbíthatja a mérési berendezések folyamatos modernizációja. Németország esetében végül volt egy eset, amikor az ország két tizedesjegy pontossággal mért területre alapozta a véleményét, míg a Számvevőszék három tizedesjegyet használt. Ebben az egyedi esetben ez is elég volt ahhoz, hogy a mérési eredmény besorolását elfogadhatóról megállapításra változtassa.

A 11 tagállam közül kettő nagy részben nem értett egyet a Számvevőszékkel. Az első tagállam (Hollandia) esetében csak egyetlen lényegi megállapítást tettek: az ország nem értett egyet a Számvevőszék azon döntésével, hogy megállapításként rögzítsék egy szarvasmarha levágására vonatkozó bizonyíték hiányát, annak ellenére, hogy a Számvevőszék az ellenőrzési kiküldetés után megkapta a bizonyítékot. Több megállapítást is tettek a másik tagállam, Görögország esetében, amely azonban megjegyezte, hogy az észrevételre okot adó problémák egy része átmeneti jellegű (pl. a bankszámlára átutalt összeget a termelő még nem kapta kézhez, vagy visszautalták az uniós költségvetésnek). Egyéb kérdésekben is eltért a véleménye a Számvevőszékétől, például hogy abban az esetben is megilleti-e a támogatás a gazdálkodót, ha az adott földterülettel kapcsolatban nem rendelkezik szerződéssel, hanem másik gazdálkodóval földcserében állapodott meg.

4.2. Strukturális intézkedések

2004-ben a tagállamok az esetek valamivel több, mint egyharmadában értetettek egyet a Számvevőszékkel a strukturális politikán belüli lényegi megállapításokkal, míg a mezőgazdasági politika esetében ez kb. kétharmad részben volt igaz.

A tipikus példák közé, amikor a tagállamok nem vagy nem teljes mértékben értettek egyet a Számvevőszékkel, olyan esetek tartoznak, mint a kiadások besorolása (támogatható-e vagy sem), a társfinanszírozás bizonyítékai, valamint az ellenőrzési nyomvonal megléte.

Igen csekély volt azon esetek száma, amikor a Számvevőszéknek azt kellett megállapítania, hogy a kiadások hibás besorolása szándékos volt. A megállapítások alapján ugyanakkor szükség van a szabályok pontosítására és a területtel kapcsolatos további iránymutatások kidolgozására. A belga hatóságok a következő megjegyzést tették az egyik esettel kapcsolatban, amikor nem értettek egyet a Számvevőszékkel: „Tudomásunk szerint a szabályoknak nem megfelelő kiadások fogalmát nem vitatták meg és nem határozták meg az ESZA (Európai Szociális Alap) strukturális támogatásaira vonatkozó szabályozás keretében, ezért tisztázni szükséges a kiadások meg nem felelésére vonatkozó kijelentés megalapozottságát, különösen mivel maguk az ellenőrök is elismerik, hogy ezek a kiadások nem utalnak szabálytalanságra vagy jogszerűtlenségre."

A tagállamok arra is rámutattak, hogy problémák adódnak az auditálási és ellenőrzési struktúrákra vonatkozó előírások egyes programozási időszakok közötti eltéréséből. Spanyolország megjegyezte: „amikor az ellenőr megállapítja, hogy «az ellenőrzési nyomvonal hiányos volt», ez azzal jár együtt, hogy a 2000–2006-os időszakig még nem tisztázott fogalmakat alkalmaz az 1994–1999-es időszakra.”

A Számvevőszék az ügyletekre vonatkozó ellenőrzések lefolytatása mellett azt is szerette volna ellenőrizni, hogy a tagállamok végrehajtották-e a kötelező 5 %-os ellenőrzéseket, azaz a program összértékének 5 %-át kitevő projektek ellenőrzését. A Számvevőszék megállapította, hogy az ellenőrzéseket gyakran késve és hiányos kockázatelemzés alapján hajtották végre.

A tagállamok többnyire elismerték, hogy az ellenőrzésekben késések mutatkoztak, de Svédország hozzátette: „a rendelet értelmében nem létezik olyan előírás, hogy adott időpontban az ellenőrzéseknek el kell érniük az egyes alapok 5 %-át.”

A pénzügyi következmények a strukturális intézkedésekre vonatkozó lényegi megállapítások esetében sokkal változatosabbak voltak, mint a mezőgazdaságra vonatkozó lényegi megállapítások esetében. Egyes esetekben a megállapítások nem feltétlenül járnak együtt tényleges pénzügyi következményekkel, mert például a tagállamok által bejelentett és a Számvevőszék által nem támogathatónak minősített kiadásokat kiegyenlíthetik a még be nem vallott további kiadások. A Bizottság a nyomonkövetésben magyarázatot ad ezekre az esetekre.

Ez felveti a többéves időszakok kérdését is. Németországgal kapcsolatban például előfordult egy eset, amikor elismerte a megállapítást és kiigazítására azt javasolta, hogy következő kifizetési kérelem terhére levonást érvényesít. Nem értett egyet azzal, hogy a megállapítás pénzügyi kárt okozott az uniós költségvetésnek, mivel a megállapítást végül mindenképpen felfedezték volna legkésőbb a végső záráskor, a kiadásra vonatkozó bizonyíték ellenőrzésekor. A Számvevőszék azonban kitartott amellett, hogy az ellenőrzés alkalmával a megállapítás helytálló volt.

5. Következtetés

A Bizottság üdvözli a tagállamoktól nagy számban beérkezett, részletes választ. A tagállamok éves visszajelzései értékes lehetőséget biztosítanak a Számvevőszék éves jelentésével kapcsolatos horizontális kérdések összegyűjtésére. A 2004-es gyakorlatra adott válaszok alapján a Bizottság négy kérdésre szeretné felhívni a figyelmet:

1. Néhány tagállam nehezményezte, hogy válasza nem tükröződött a Számvevőszék 2004-es éves jelentésében. Ez részben a Számvevőszék által az éves jelentés elkészítése során betartandó szoros határidőnek tudható be. Erre a speciális problémára megoldást kell találni a legfőbb nemzeti ellenőrzési intézmények tapasztalatainak hatékonyabb hasznosításáról, illetve az egységes ellenőrzési megközelítés megvalósítási módjáról[15] folyó vitában.

2. Néhány tagállam az ellenőrzési struktúrával és magával a DAS módszerrel kapcsolatban tett megjegyzéseket, kijelentve, hogy véleményük szerint ezek előnyei nincsenek arányban a költségekkel. Ezt a kérdést működési szempontból az ellenőrzések költségbecslésénél[16] kell figyelembe venni, de stratégiai szinten is, a kockázati tűréshatár megállapításakor[17] is.

3. A mezőgazdasági politika és a strukturális intézkedések területén belüli lényegi megállapításokkal kapcsolatban egyre több kvalitatív elemzés készült azzal a céllal, hogy feltárja a tagállamok közötti hasonlóságokat. Az elemzés alapján az alábbi problémák megoldására vagy tisztázására van szükség: 1) a földterületmérésre használt megfelelő módszer, 2) a strukturális intézkedések területén melyek a támogatható kiadások, 3) a strukturális intézkedésekkel kapcsolatban mikor kell végrehajtani az 5 %-os ellenőrzést. E bizonytalanság miatt a Bizottság a nyomon követés során nem biztos, hogy képes megerősíteni a Számvevőszék megállapításait. Ezek a problémák javarészt ágazatspecifikus hiányosságok, amelyekre a cselekvési terv[18] is keresi a kezelési módozatokat.

4. A tagállamok jellemzően inkább egyetértettek a Számvevőszék mezőgazdasági politika területén tett megállapításaival, mint a strukturális intézkedésekkel kapcsolatosakkal. Ennek oka az lehet, hogy a tagállamok és a Számvevőszék között nézeteltérés volt azzal kapcsolatban, hogy mi tekinthető e területen szabálytalanságnak. További esetleges ok lehet, hogy a tagállamok és a Számvevőszék nem értettek egyet a strukturális intézkedések területén elfogadható kockázat mértékével. Mivel a Számvevőszék által alkalmazott mintát egyedi ügyletek ellenőrzésére tervezték, nem pedig arra, hogy a rendszerek meglétét és működését tesztelje, a nézeteltérés okai nem voltak megállapíthatók. Ez tovább hangsúlyozza annak szükségességét, hogy az elszámolások alapjául szolgáló ügyletekben tolerálható kockázatokról, illetve ezeknek a Számvevőszék által alkalmazott DAS módszerre gyakorolt hatásáról[19] intézményközi párbeszédet kell kezdeményezni.

A tagállamok által felvetett kérdések megválaszolása érdekében a Bizottság és a tagállamok mellett a Számvevőszéknek, és bizonyos mértékben a legfőbb nemzeti ellenőrzési intézményeknek is szerepet kell vállalniuk. Az együttműködési keretet az a cselekvési terv biztosítja, amely 2006–2007 folyamán megvalósítandó 16 speciális intézkedést határoz meg, természetesen minden érintett szerepének, feladatköreinek és függetlenségének teljes tiszteletben tartása mellett.

[1] A jelentést a 2005.11.30-i C 301. sz. Hivatalos Lapban tették közzé. Hozzáférhető a Számvevőszék honlapján, a www.eca.eu.int címen. www.eca.eu.int.

[2] Lásd az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 143. cikkének (6) bekezdése

[3] Vö.: KALLAS alelnök 2006. február 15-én kelt, Karl-Heinz GRASSER, az ECOFIN elnökének címzett 2006. február 15-i levele[4].

[5] COM(2006) 9., 2006. január 17.

[6] 143. cikk (5) bekezdés.

[7] Az ezen összefoglaló jelentés alapjául szolgáló elemzéseket A Bizottság munkadokumentuma: A tagállamoknak a Számvevőszék 2004-es évről szóló éves jelentésére adott válaszai elemzése (SEC(2006) 524) című dokumentum tartalmazza.

[8] Nyilatkozat az előzetes megállapításokról.

[9] Azaz olyan megállapítások, amelyek az Európai Unió költségvetésére nézve pénzügyi következményekkel járnak.

[10] A Számvevőszéknek eddig a költségvetési rendeletben (a 143. cikk (2) bekezdésében) előírtaknak megfelelően július 15-ig kellett eljuttatnia észrevételeit a tagállamok részére. A 2005-ös pénzügyi évtől kezdődően június 15. a határidő.

[11] 7. intézkedés: A projektszinten elvégzett ellenőrzések költség-haszon arányának javítását célzó legjobb gyakorlatok ösztönzése; 8. intézkedés: A nemzeti legfelsőbb ellenőrzési intézményektől (SAI-k) szerzett kiegészítő bizonyosság megkönnyítése; 9. intézkedés: Hatásos eszközök létrehozása az ellenőrzések és ellenőrzési eredmények megosztására és az egységes ellenőrzési megközelítés alkalmazásának elősegítésére.

[12] Vö. az Európai Közösséget létrehozó szerződés 248. cikkének (1) bekezdésével.

[13] Vö. a 2004-es éves jelentés 1. cikkének 46. bekezdésével.

[14] A nyilatkozatot a 2004-es nemzeti költségvetés ellenőrzéséről szóló jelentés (D) szakasza tartalmazza.

[15] 3. intézkedés: Az ellenőrzési stratégiák és megfelelő bizonyosságú bizonyítékaik bemutatásának hatékonyabb kialakítása és összehangolása 4. intézkedés: Intézményközi párbeszéd kezdeményezése az elszámolások alapjául szolgáló ügyletekben tolerálható kockázatokról. 7. intézkedés: A legjobb gyakorlat ösztönzése az ellenőrzések projektszintű költség-haszon arányának növelése céljából. 8. intézkedés: A nemzeti legfelsőbb ellenőrzési intézményektől (SAI-k) szerzett kiegészítő bizonyosság megkönnyítése. 10. intézkedés: Az ellenőrzési költségek kezdeti felbecslése és értékelése.

[16] A cselekvési terv 8. és 9. intézkedése.

[17] A cselekvési terv 10. intézkedése.

[18] A cselekvési terv 4. intézkedése.

[19] A cselekvési terv 12–16. intézkedése.

[20] A cselekvési terv 3. és 4. intézkedése.