[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 5.12.2007

COM(2007) 774 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTHEZ ÉS A TANÁCSHOZ

Határozott európai szomszédságpolitika

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTHEZ ÉS A TANÁCSHOZ

Határozott európai szomszédságpolitika

1. Bevezetés

Az európai szomszédságpolitika (a továbbiakban: ENP) lényegesen elmélyíti az EU kapcsolatait a szomszédaival[1], és ezen országokkal a politikai paletta egészén folytatott együttműködés kipróbált eszközévé vált. Az ENP azon a feltevésen nyugszik, hogy az Uniónak alapvető érdeke fűződik ahhoz, hogy a szomszédságában nagyobb gazdasági fejlődés, stabilitás és jobb kormányzás valósuljon meg. A békének és a jólétnek az Unió határain túlra való kiterjesztése útját állja a mesterséges megosztottságnak, és az ENP-partnerek és az EU számára egyaránt előnyökkel jár. Az ENP olyan – a reformok érdekében létrejött – partnerség, amely „többért többet” kínál; minél inkább elkötelezi magát valamely partner az Unió mellett, ez utóbbi annál teljesebb körű választ képes adni politikai és gazdasági téren, illetve pénzügyi és technikai együttműködés útján. Ahogy a partnerségi kapcsolatok fejlődnek az ENP keretén belül, úgy válik egyre sokrétűbbé a politika működése.

A Bizottság az ENP első évei során szerzett tapasztalatok alapján 2006. decemberében[2] arra a következtetésre jutott, hogy a politika kezdeti eredményei megfelelőek, teljes mértékű hatékonyságának biztosítása érdekében azonban további intézkedésre tett javaslatot. Ez politikai elkötelezettséget, partnerségi megközelítést és számos érzékeny kérdés kezelését teszi szükségessé. Végső soron az EU-nak a bővítést kiegészítő, az átalakítást és a reformot hatékonyan elősegítő külpolitika kidolgozására való képességéről van szó. Az Európai Tanács általánosságban támogatta azt a jelentést[3], amelyet az EU német elnöksége – a Tanács azon tanácskozásait követően, amelyekhez a Bizottság nem hivatalos dokumentumokkal[4] járult hozzá – e közleményre adott válaszként készített. 2007 szeptemberében a Bizottság is szervezett egy ENP-konferenciát, amely során első alkalommal hívták össze az EU és a partnerországok minisztereit és civil társadalmának képviselőit. Az Európai Parlament november 15-én a 2006-os közleményről szóló jelentést[5] fogadott el.

A legutóbbi közlemény óta haladás történt. Például költségvetési juttatásokat különítettek el a kormányzási eszköz keretében. Folyamatban van a szomszédsági beruházási eszköz létrehozása. A kelet regionális dimenziójaként útjára indították a fekete-tenger szinergiát . Előrelépés történt az EK-programoknak és ügynökségeknek az ENP-partnerek számára történő megnyitása irányába. Viszont sok még a teendő. A legtöbb ENP-országban jelentős igény mutatkozik a politikai, társadalmi és gazdasági reformok iránt.

A partnerországoknak és az EU-nak egyaránt a meglévő kötelezettségvállalások megvalósítására kell helyeznie a hangsúlyt az elkövetkezendő időszakban. Mindkét oldalnak erőfeszítéseket kell tennie. A cselekvési prioritásokat két közlemény fogja megállapítani, amelyek egyrészt az EU-oldalra háruló kötelezettségeket, másrészt az ENP-partnerországok részéről szükséges további erőfeszítéseket érintik.

E közlemény azokkal az intézkedésekkel foglalkozik, amelyeket az EU-nak 2008-ban szükséges és tervezett végrehajtania. Azokra a tevékenységekre összpontosít, amelyeket a tagállamoknak és a Bizottságnak a 2007 folyamán megvitatott javaslatok megvalósítása érdekében kell majd végrehajtaniuk. 2008 tavaszán országspecifikus előrehaladási jelentésekkel ellátott külön közlemény fogja elemezni, hogy az ENP-partnerországok részéről mely területeken lesz szükség további intézkedésekre.

2. KONCEPCIONÁLIS KÉRDÉSEK

2.1. DIFFERENCIÁLÁS

Az ENP nagyon különböző országokat kezel egyetlen szakpolitika által. Az EU valamennyi partnerének egyaránt a kapcsolatok elmélyítését kínálja. Az ENP országspecifikus megközelítése viszont rugalmasságot és differenciálást biztosít, így a lehetséges válaszok száma megegyezik a partnerekével, és az egyes partnerek politika helyzetétől, az Európai Unióval kapcsolatos ambíciójától, reformjainak ütemtervétől és eredményeiről, illetve társadalmi-gazdasági fejlettségétől függ. E differenciálást mutatja az Ukrajnával[6] jelenleg tárgyalási szakaszban lévő megerősített megállapodás, a Marokkóval jelenleg is folyó tárgyalások a „ magasabb státuszról” , illetve Izraellel a kapcsolatok fejlesztéséről. A szakpolitika fejlődésével párhuzamosan egyre hangsúlyosabbá fog válni ez a differenciálás.

Viszont a közös ENP-keret elősegíti, hogy az Európai Unió objektív és következetes választ adjon e különböző partnereknek, és biztosítja az EU egészének teljes mértékű elkötelezettségét a kapcsolatok elmélyítése iránt valamennyi partnerünkkel.

2.2. Felelősség

E nagyratörő célkitűzések elérése érdekében elengedhetetlen az ENP iránti közös felelősségvállalás, amit tovább kell erősíteni. A differenciálás erősödésével, és a számos területen folytatott kétoldalú politikai párbeszéd elmélyülésével párhuzamosan a felelősségvállalás is tovább fog fejlődni. Lényeges, hogy kölcsönös kötelezettségvállalásaik teljesítéséért az ENP-partnerországok és az EU egyaránt felelőssé tehessék egymást.

A 2007. szeptemberi ENP-konferencia hangsúlyozta az EU elkötelezettségét az azon partnerországokkal folytatott együttműködés mellett, amelyek részt vesznek az ENP-n belüli saját törekvéseik meghatározásában. 2008-ban nyomonkövetési konferenciára kerül sor, és Grúzia felajánlotta, hogy ellátja a fogadó ország szerepét.

2.3. Regionális folyamatok

Az ENP elsősorban ugyan bilaterális, azonban összekapcsolódik a regionális és szubregionális folyamatokkal. Az EU és déli szomszédai közötti viszonynak továbbra is sarkalatos pontja marad az euro-mediterrán partnerség. Az ENP és az euro-mediterrán partnerség kölcsönösen erősítik egymást: míg az ENP kétoldalú kerete alkalmasabb a belső reformok előmozdítására, addig az euro-mediterrán együttműködési keret biztos ítja a regionális összefüggést.

Amennyiben a már meglévő folyamatokra épülnek, a Bizottság támogatja a mediterrán térség országaival tartott kapcsolatok erősítésére irányuló kezdeményezéseket. E kezdeményezések felölelhetik többek között a környezetvédelem, a kultúrák közötti párbeszéd, a gazdasági növekedés és a biztonság területére vonatkozó fellépéseket. A Bizottság ennek kapcsán tudomásul veszi Franciaország felkérését, hogy vegyen részt a 2008. júniusi találkozón annak érdekében, hogy új lendületedet adjon a régió országaival fenntartott kapcsolatoknak.

A keleti regionális együttműködési keret kialakítására irányuló felhívásra adott válaszként útjára indították a fekete-tengeri szinergiát, amely kiegészíti az EU-nak a régióban folytatott főleg kétoldalú politikáit: az ENP-t, az Orosz Föderációval folytatott stratégiai partnerséget, illetve a Törökországgal folytatott csatlakozási tárgyalásokat. A fekete-tengeri szinergia miniszteri találkozójára 2008 februárjában, Kijevben az EU részvételével kerül majd sor.

Ezzel párhuzamosan kidolgozzák majd a lehetséges szinergiákat az EU Közép-Ázsiára vonatkozó stratégiájának, illetve a közös EU–Afrika stratégiának a vonatkozásában is.

3. Érdemi kérdések – a javasolt lényegi javítások

3.1. A további gazdasági integrációra irányuló intézkedések

Az ENP-partnerekkel létrehozandó fokozott gazdasági integráció lényegi elemeit képezik az igényekhez igazított részletességű és átfogó szabadkereskedelmi megállapodások, ideértve a szabályozási környezet révén fennálló, nem vámjellegű akadályok csökkentésére irányuló intézkedéseket. Ezeknek a szabadkereskedelmi megállapodásoknak szabályozniuk kell az áruk és szolgáltatások lényegében valamennyi cseréjét az EK és az ENP-partner között, a kereskedelmi és gazdasági szabályozási kérdések végrehajtására vonatkozóan pedig határozott, jogilag kötelező rendelkezéseket kell tartalmazniuk.

Már eddig is jelentős lépések történtek, e menetrend előmozdításához azonban valamennyi fél részéről további határozott erőfeszítések szükségesek. Az Unió a jövőben is pénzügyi és technikai segítségnyújtás formájában megvalósuló aktív támogatást nyújt a szomszédoknak a szabályozásbeli konvergencia megteremtéséhez. Azonban további ösztönzőkre is szükség van.

Ukrajnával 2007-ben megkezdődtek a tárgyalások a megerősített megállapodásról, és Ukrajnának a Kereskedelmi Világszervezethez történő csatlakozását követően a szabad kereskedelemmel összefüggő kérdésekre is ki fogják ezt terjeszteni. A Bizottság javaslatot tett a Moldovai Köztársaságnak biztosítandó autonóm kereskedelmi kedvezményeket bevezető rendelettervezetre. Jövőre befejezik a Grúziával és Örményországgal megkötendő szabadkereskedelmi megállapodások lehetőségét vizsgáló megvalósíthatósági tanulmányokat. Folytatódtak a tárgyalások a mediterrán ENP-partnerekkel a szolgáltatások liberalizálásáról és a letelepedés szabadságáról, illetve a mezőgazdasági termékek kereskedelméről. Magas rangú tisztviselői szinten 2008-ban fog megkezdődni a munka annak érdekében, hogy 2010-ig és az azt követő időszakra meghatározzák a mediterrán partnerekkel meglévő megállapodásoknak a kereskedelem területén történő fejlesztésére vonatkozó ütemterv következő lépéseit. Szintén előrelépés történt az ipari termékek kereskedelmének elősegítésére irányuló előkészítő munka esetében a megfelelőségi értékelésről és az ipari termékek elfogadásáról szóló megállapodás megkötése révén.

A tárgyalások sikeres lezárása érdekében valamennyi fél részéről további arányos erőfeszítésekre van szükség. A gazdasági integráció előmozdítása és a piacra jutás javítása érdekében az EU-oldalnak kell fokozott politikai elkötelezettséget tanúsítania. Kulcsfontosságú, hogy a tagállamok – elsősorban a teljes körű liberalizációból kizárt termékek számának korlátozása révén – támogatást nyújtsanak a Bizottságnak a most folyó mezőgazdasági és halászati tárgyalások gyors, és a partnerek eltérő fejlettségi szintjét figyelembe vevő lezárására irányuló erőfeszítéséhez. Ennek részét kell képeznie valamennyi fél azon célkitűzés elérésére irányuló összehangolt erőfeszítésének, hogy az elkövetkező évek elsődleges feladataként fokozatosan kiterjesszék partnereinkre a részletes és átfogó megállapodásokat. A tárgyalásokra alapos értékelést és mérlegelést követően kerülhet sor, és azok sebességét hozzá kell igazítani az érintett országok kapacitásához és a várható eredményhez.

A Bizottság ugyanakkor továbbra is támogatást fog nyújtani egyes területeken – így a technikai szabályozások, egészségügyi és növény-egészségügyi kérdések, vám- és adóügyek, valamint az ENP-partnerországok egymás közötti gazdasági integrációja tekintetében – megvalósuló fejlesztésekhez és további konvergenciához. Ösztönözni fogja az együttműködést az intézményekkel, így például az Európai Szabadalmi Hivatallal. Támogatásban fog részesülni a vállalatközi párbeszéd, és a Bizottság elősegíti majd az üzleti és a befektetői környezet javítását a szomszédságban. Ez utóbbi érdekében figyelmet kell fordítani többek között a kormányzási és fenntarthatósági kérdésekre.

3.2. Mobilitás

A kereskedelemtől és a beruházástól a kulturális cseréig az ENP számos vetülete szempontjából rendkívül fontos, hogy az emberek képesek legyenek mozogni és kapcsolatba lépni egymással. A mobilitás önmagában is létfontosságú külpolitikai prioritás, mivel ez az a prizma, amelyen keresztül a partner országok polgárai képet alkotnak az EU-ról.

A Bizottság javaslatot tesz a jogszerű, rövid idejű utazások megkönnyítésére, illetve a megfelelően kezelt migrációra vonatkozó olyan nagyratörőbb, hosszú távú fejlesztésekre, amelyek – abban az esetben ha az a küldő és fogadó ország szempontjából egyaránt előnyös – a tagállami munkaerőpiacok megnyitásának a lehetőségével járnak.

A mobilitás nyilvánvalóan csak biztonságos környezetben fejlődhet, és a biztonsági javulás elő fogja segíteni a nagyobb mobilitás feltételeinek megteremtését. A mobilitás előmozdítása együtt fog járni partnereinknek a biztonságra és az igazságszolgáltatásra, valamint az illegális migráció elleni küzdelemre vonatkozó kötelezettségvállalásaival, továbbá azokkal az erőfeszítésekkel, amelyek szomszédainknak az országaikat érintő migrációs áramlások kezelésére, illetve az okmánybiztonság megerősítésére vonatkozó képességének javítására irányulnak.

A Bizottság arra ösztönzi a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy fogadják el az európai vízumpolitika felülvizsgálatára, a közös térségen belüli nagyfokú biztonság garantálására és a vízumkérelmezési eljárások egyszerűsítésére irányuló 2006-os jogalkotási „javaslatcsomagját”. E javaslat a schengeni vízumok kiállításával kapcsolatos fennálló problémák megoldásának elősegítése révén meg fogja könnyíteni a rövid távú utazásokat. A javaslat mindenekelőtt egyszerűsíti az utas jóhiszeműségének bizonyítását, javítja a kérelmezők hozzáférését a konzulátusokhoz, illetve jobb konzuli jelenlétet és regionális lefedettséget garantál, ideértve szükség esetén a közös kérelmezési központok létrehozását is.

Az utazás megkönnyítésére szolgáló meglévő lehetőségeket sem veszik teljes mértékben igénybe. A kishatárforgalomról szóló rendelet lehetővé teszi, hogy a tagállamok a határtérségekben élők közötti kapcsolatok javítása érdekében kétoldalú megállapodásokat kössenek a szomszédos harmadik országokkal. E lehetőség előnyeit teljes mértékben ki kellene használni. Az is hozzájárulhatna a gördülékenyebb szabályozáshoz, ha a tagállamok jobban alkalmaznák a jelenlegi schengeni vívmányok keretében előírt rugalmassági intézkedéseket .

Valamennyi ENP-partnerországra ki kell terjeszteni az euro-mediterrán találkozók résztvevői számára történő vízumkiadás rugalmasságáról szóló 2003. évi tanácsi következtetések[7] végrehajtását. E kiterjesztés elsősorban Örményországot, Azerbajdzsánt és Grúziát érinti, mivel Ukrajnával és a Moldovai Köztársasággal hamarosan hatályba lépnek a vízumkönnyítési megállapodások. A tagállamokat felkérték, hogy gyorsított eljárásban dolgozzák fel az ENP-eseményeken részt vevő személyek vízumkérelmeit, és – amennyiben a kérelmező korábban már megfelelt a vízumkövetelményeknek – rendszeresebben adjanak ki többszörös belépésre feljogosító vízumot. A Bizottság aktívabb szerepet fog játszani azáltal, hogy támogató leveleket nyújt és arra ösztönzi a jelentkezőket, hogy kellő időben indítsák el az eljárást.

A körkörös migrációról, valamint a mobilitási partnerségekről szóló közleményét[8] követően a Bizottság azt javasolta, hogy kiválasztott harmadik – elsősorban ENP – országokkal korlátozott számú kísérleti mobilitási partnerségről folytassanak tárgyalásokat. A partnerséghez a kísérleti országoknak kötelezettséget kell vállalniuk arra, hogy a migrációs áramlatok kezelése tekintetében aktívan együttműködnek az EU-val, és egyidejűleg előnyösebb lehetőségeket kínálnak a legális migrációra, továbbá elősegítik a régión belüli migrációs áramlatok kezelésére vonatkozó kapacitások kifejlesztését, intézkedéseket hoznak a körkörös vagy visszatérési migráció előmozdítására, illetve javítják a rövid távú tartózkodásra jogosító vízumok kiadásával kapcsolatos eljárásokat. Az ENP munkaerőpiaci politikáinak modernizálása érdekében támogatási intézkedések kidolgozására van szükség.

A következetes mobilitás-politikának az alábbi külső és belső célokra kell irányulnia: a kapcsolatok és cserék elősegítése, az EU értékeinek és megközelítéseinek terjesztése, a gazdasági fejlődés és a biztonság előmozdítása, a nemzeti munkaerőpiacokon jelentkező hiányok betöltése. Mivel a belső és külső dimenziók általában a tagállami és európai uniós közigazgatások eltérő részeinek a felelősségi körébe tartoznak, ezért lényeges e megközelítések következetességének és összhangjának biztosítása.

3.3. Regionális konfliktusok és politikai párbeszéd

A szomszédságban továbbra is számos, jelentős (befagyott) konfliktus áll fenn: Transzdnyisztria, Abházia, Dél-Oszétia, Hegyi-Karabah, a Közel-Kelet és a Nyugat-Szahara. Az Uniónak közvetlen érdeke, hogy ezek megoldásának elősegítése érdekében együttműködjön a partnerekkel, mert a konfliktusok aláássák az EU-nak a szomszédságbeli politikai reform és gazdasági fejlődés előmozdítására tett erőfeszítéseit, és az azok által kiváltott regionális eszkaláció, kezelhetetlen migrációs áramlatok, illetve az energiaellátás és a kereskedelmi útvonalak zavarai az Unió saját biztonságát is veszélyeztethetik, vagy táptalaját képezhetik mindenfajta terrorista tevékenységnek és bűnözésnek.

A konfliktusmegelőzés és -megoldás terén az EU már jelenleg is aktív, azonban még többet kell tenni. Számos KKBP- és EBVP-intézkedést indítottak el. Sor került az Unió különleges képviselőinek kinevezésére, illetve az EBVP rendőrségi, határellenőrzési és határőrizeti segítségnyújtó missziói is fejlesztik tevékenységüket.

E fellépéseket az átfogó intézményi és irányítási összefüggésekre irányuló, és a stabilizációt ily módon elősegítő, hosszabb távú EK-politikáknak megfelelően kell megtervezni, és össze kell azokkal hangolni. Növelhető lenne az Unió befolyása és elkerülhetők lennének a rövid távú válságkezelés korlátai, amennyiben valamennyi rendelkezésre álló eszközt alkalmaznának, függetlenül attól, hogy azok az első, a második, vagy a harmadik pillérbe tartoznak. Az Unió jelentősen hozzájárulhat a konfliktushelyzetek kezeléséhez, ha a konfliktust előidéző kérdésekhez kapcsolódó tevékenységet folytat; a gazdasági és jogi rendszerek közötti konvergencia előmozdítása érdekében a határvonal mindkét oldalán hasonló reformokat szorgalmaz, elősegíti a fokozottabb társadalmi integrációt és hozzájárul a bizalomépítéshez. Az EK és a KKBP eszközök közös megközelítésben való integrációjának működését mutatja az EU ukrajnai és moldovai köztársasági határőrizeti segítségnyújtó missziójának példája. A konfliktus jellegétől függően, más esetekben a menekültekkel foglalkozó minisztériumok kapacitásainak bővítése, a kisebbségek beilleszkedésének nyelvoktatás segítségével történő előmozdítása, a konfliktust követő infrastruktúrafejlesztésnek – többek között a kulturális örökség helyreállításának – a támogatása, vagy helyi bevételtermelő projektek végrehajtása jelenthetik a megfelelő bizalomépítő intézkedéseket.

Nagyon változatos az EU intézményes részvétele a konfliktusrendező mechanizmusokban. Míg az Unió teljes jogú résztvevője a Négyeknek (közel-keleti békefolyamat) és megfigyelőként vesz részt az 5+2 tárgyalásokon (Transzdnyisztria), addig a Bizottság megfigyelőként van jelen a Közös Ellenőrző Bizottságban (Dél-Oszétia). Csak az egyes tagállamok vesznek részt a minszki csoportban (Hegyi-Karabah) és Grúzia ENSZ-beli barátai (Abházia) között. Tekintve, hogy a regionális integráció segítségével békét és stabilitást teremtett, az Unió fellépése hozzáadott értéket képvisel az egyes tagállamok erőfeszítéseihez képest, és készen kell állnia arra, hogy nagyobb szerepet vállaljon a szomszédsági konfliktusok megoldásában.

A fő hangsúlyt mindig a konfliktusokra kell fektetni az ENP-partnerekkel folytatott politikai párbeszéd során. Az Uniónak biztosítania kell azt is, hogy a konfliktusok a megfelelő nemzetközi szervezetekkel és harmadik országokkal folytatott párbeszéd napirendjén maradjanak.

A Bizottság a Tanáccsal együtt készen áll arra, hogy – közösségi és nem-közösségi eszközöket egyaránt alkalmazva – további javaslatokat dolgozzon ki a konfliktusmegoldás területén.

A Bizottság annak biztosítása érdekében is minden tőle telhetőt megtesz, hogy teljes mértékben kiaknázza az egyéb témákról– többek között a terrorizmusról, a kábítószerekről, a migrációs áramlatokról és a különösen a kormányzásról szóló – politikai párbeszédben rejlő esetleges lehetőségeket.

Elsősorban a demokráciának, az emberi jogoknak és a jogállamnak az egész szomszédságban történő folyamatos előmozdítása révén a jövőben is elősegíti majd a stabilitást.

3.4. Ágazati reform és modernizáció

A 2008-as év során továbbra is támogatást fog nyújtani az ENP-partnerországoknak a segítségnyújtással egybekötött ágazati szakpolitikai párbeszéd.

Egyre inkább a szomszédsággal való kölcsönös függőség érvényesül az energia ellátás biztonsága és az energia biztonságosság területén. Az Európai Tanács egy energiacsomag márciusi elfogadásával előkészítette a terepet a közös külső energiapolitika számára. Az ENP egy asztalhoz ülteti a szorosabb együttműködés és integráció lehetséges nyerteseit: a termelőket, a fogyasztókat és a tranzitországokat. A Bizottság az Azerbajdzsánnal és Ukrajnával kötött energiaügyi egyetértési megállapodás és a Marokkóval és Jordániával tett együttes nyilatkozatok végrehajtására fogja összpontosítani az erőfeszítéseit, illetve Algériával és Egyiptommal hasonló megállapodások megkötésére törekszik. Arra is törekedni fog, hogy az energiahordozók, szolgáltatások és beruházások kereskedelmére vonatkozó, jogilag kötelező rendelkezéseket érjen el.

A szomszédságra vonatkozó, az energiaügy területét szabályozó közös jogi keret lehetséges előnyeinek vizsgálata céljából megvalósíthatósági tanulmányt fognak készíteni.

A bakui folyamat (Fekete-tenger/ Kaszpi-tenger/ Közép-Ázsia) keretében 2008-ban sorra kerülő energiaügyi miniszteri találkozó még inkább előmozdítja majd az energiaellátás biztonsága terén folytatott együttműködést és a keleti piacok integrációját. Az Európai Uniónak a Nabucco földgázvezeték fejlesztése melletti elkötelezettsége – többek között egy koordinátor közelmúltbeli kinevezése – határozott lendületet ad az alapvető érdeket képviselő hálózatok fejlesztésére irányuló európai uniós erőfeszítéseknek. Előkészületben áll a Moldovai Köztársaság és Ukrajna csatlakozása az energiaközösséghez. Grúzia megfigyelői státusz iránti kérelmet nyújtott be.

Délen folytatódnak az euro-mediterrán integrált energiapiac kiépítésére irányuló munkálatok. A Bizottság villamosenergia-piacuk integrációjának előmozdítása céljából együttműködik a Maghreb országokkal, illetve a földgázágazat biztonságának és infrastruktúrájának erősítése érdekében a Mashreq régióval. Ennek során az euromediterrán energiafórum és a közelmúltbeli, sharm-el-sheiki EU–Afrika–Közel-Kelet energiakonferencia eredményeire – elsősorban az Arab Gas gázvezeték kiépítésére és a tiszta technológiákra vonatkozó szakismeret cseréjére – fog építeni.

A Bizottság az energiahatékonyság javítása, a zöld energia piacának fejlesztésre kínálkozó lehetőségek vizsgálata, és a partnerek nap-, szél- és fenntartható biomassza energiaforrásainak bővítése érdekében együtt fog működni a szomszédsági partnerekkel.

A Bizottság – többek között a 2012 utáni éghajlat-változási szabályozással kapcsolatos kiigazítás[9] kapcsán – elmélyíti az éghajlat-változási párbeszédet. Az éghajlat-változási politikákkal kapcsolatos kapacitás kiépítése érdekében technikai segítséget is fog nyújtani. Elő fogja mozdítani a kiotói mechanizmusokat[10], amelyek a közvetlen külföldi tőkebefektetések vonzása és a tisztább technológiák kifejlesztése tekintetében nagy lehetőségeket rejtenek magukban. Megosztásra kerülnek az EU kibocsátáskereskedelmi rendszerére vonatkozó tapasztalatok. A Bizottság fokozottabban fogja támogatni a tisztább környezet megvalósítására irányuló erőfeszítéseket a szomszédságban. A fekete-tengeri szinergia keretén belüli[11] Duna–Fekete-tenger munkacsoport fokozni fogja tevékenységét a vízügy terén, illetve más területekre – így a hulladékkezelésre – is kiterjeszti azt. Meg fog valósulni az EK-nak a Fekete-tenger szennyezés elleni védelméről szóló egyezményhez történő csatlakozása, és a Bizottságnak a Környezetvédelem Európáért folyamat melletti elkötelezettsége hangsúlyosabbá teszi az ENSZ-EGB-egyezmények végrehajtását[12]. Az EK a mediterrán térségben továbbra is támogatni fogja a szennyezés csökkentésére irányuló Horizon 2020 kezdeményezést. Az egész térségben előmozdítják a közös környezeti információs rendszereket, a környezeti hatásvizsgálatokat, a tengerparti övezet integrált kezelését, valamint a fenntartható idegenforgalmat.

A partnerekkel a megfelelő fórumokon folytatott szoros együttműködés segítségével, illetve kétoldalú megállapodások útján az EK változatlanul elősegíti a felelős és fenntartható halászati tevékenységet.

A további integráció szempontjából létfontosságú az EU és szomszédsága közötti integrált közlekedési rendszer. A tagállamoknak és az ENP-partnereknek szorosan együtt kell működniük a transzeurópai közlekedési tengelyek[13] szomszédos országokra történő kiterjesztésének megvalósítása érdekében. Mind a mediterrán, mind a TRACECA (Európa, Kaukázus, Közép-Ázsia közlekedési folyosó) partnerországok a fenntartható közlekedési rendszerek fejlesztésére vonatkozó olyan regionális cselekvési terveket fogadnak el, amelyek végrehajtása tagállami hozzájárulásokban is részesülhet. Fel kell gyorsítani a tágabb közös légtérre vonatkozó tanácsi határozat 2010-ig történő végrehajtását. Míg a Marokkóval kötött átfogó légi közlekedési megállapodás már jelenleg is működőképes, addig Ukrajnával folyamatban vannak, Jordániával pedig hamarosan elkezdődnek a tárgyalások. A Bizottság tárgyalási irányelveket kér a Tanácstól az ENP-országokkal megkötendő további átfogó légi közlekedési megállapodásokhoz.

Az ENP-partnereknek az Európai Kutatási Térségbe való sikeres bevonása érdekében nagyobb hangsúlyt kell helyezni a partnerek kutatási prioritásaira (pl.: a társadalmi és gazdasági, valamint kormányzási kérdésekkel kiegészített egészségügy és mezőgazdaság), és több erőfeszítést kell tenni a hetedik keretprogramban történő szélesebb körű részvételük ösztönzésére. A hetedik keretprogram éves munkaprogramjainak tükrözniük kell az ENP jelentőségét, illetve az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz költségvetési tételét az ENP partnerek tudományos kapacitásának növelése érdekében kell felhasználni.

Az információs társadalom tekintetében az ENP-partnerek nem csupán a nagysebességű hálózatok közötti összeköttetések, hanem az ENP-térség szabályozó hatóságai és ezen ágazat európai szabályozói közötti szorosabb együttműködés előnyét is élvezhetnék.

Oktatás és emberi tőke. A Bizottság fokozni fogja az ENP-partnerek felsőoktatási rendszereinek strukturális fejlesztéséhez a TEMPUS program segítségével nyújtott támogatását, valamint a bolognai folyamathoz és a lisszaboni menetrendhez való felzárkózásuk segítését. Az ENP számára létrehozott új ösztöndíjrendszer révén 2007-2008 folyamán több mint ezer egyetemi hallgató és oktató érkezhet az Unióba, és több száz az ENP-partnerországokba. A Bizottság – annak érdekében, hogy bővítse az EU működésével kapcsolatos ismereteket, és támogatást nyújtson a pártatlan, beszámoltatható és hatékony közszolgálathoz – saját belső ösztöndíjrendszereiben ösztönözni fogja az ENP partner országokból származó gyakornokok kiválasztását , illetve meg fogja vizsgálni kirendelt tisztviselők fogadásának lehetőségét.

A foglalkoztatás és szociális fejlődés terén megvalósuló szorosabb együttműködés fokozni fogja a munkahelyteremtéssel, a szegénység csökkentésével, a társadalmi befogadással és szociális védelemmel, illetve az esélyegyenlőséggel kapcsolatos stratégiákra vonatkozó információcserét annak érdekében, hogy a globalizáció összefüggésében kezeljék a közös kihívásokat és elősegítsék a tisztességes munkát.

Az EU és szomszédai megerősítik az egészségügyi együttműködést. A Bizottság az ENP-partnereket is bevonja az olyan fórumokba, mint az egészségügyi tájékoztatás és ismeretek tekintetében illetékes hatóságok hálózata; a fertőző betegségek dél-európai és mediterrán térségbeli ellenőrzésére szolgáló EpiSouth hálózat, valamint a HIV/AIDS agytröszt. A közelmúltban elfogadott uniós egészségügyi stratégia előírja, hogy a harmadik országok közötti stratégiai partnerekkel – így a szomszédsággal – folytatott együttműködés fokozása révén erősíteni kell az EU szerepét a világszintű egészségügyi kérdésekben. Az EK-nak és a tagállamoknak egyesíteniük kell erőiket, hogy többek között a nemzetközi egészségügyi megállapodások – elsősorban a Dohányzás-ellenőrzési Keretegyezmény[14] és a Nemzetközi Egészségügyi Szabályzat[15] – végrehajtása révén kezeljék a szomszédságbeli egészségügyi kihívásokat és veszélyeket.

A közelmúltban elfogadott „Az Európai Unió integrált tengerpolitikája ”[16] című közlemény a tengerpolitikai kérdésekben és a megosztott tengerek igazgatása tekintetében folytatott párbeszéd és együttműködés eszközeként határozza meg az ENP-t. E szakpolitika célkitűzéseit belefoglalják majd az Európai Uniónak az ENP-partnerországokkal folytatott rendszeres politikai párbeszédébe.

A Bizottság még inkább előmozdítja majd a regionális politika fejlesztésére vonatkozó tapasztalatok cseréjét, valamint a regionális politika kidolgozásának és végrehajtásának módszereire – így a többszintű kormányzásra és a partnerségre – vonatkozó kétoldalú párbeszédet. Törekedni fog a nemzeti, regionális és helyi hatóságok közötti kölcsönhatás erősítésére.

3.5. Részvétel a közösségi programokban és az ügynökségek munkájában

A megerősített ENP keretében megvalósuló partnerség jelentős és vonzó jellemzője a közösségi programokban és az ügynökségek munkájában való részvétel lehetősége.

A Bizottság 2007-ben jegyzőkönyvek létrehozására irányuló tárgyalásokat kezdett Izraellel, Marokkóval és Ukrajnával; azzal a három országgal, amelyeknek a 2007. júniusi elnökségi jelentés megállapítása szerint a leginkább haszna lehet ezekből az intézkedésekből. A jegyzőkönyv küszöbön álló aláírása Izraellel lehetővé teszi, hogy ez utóbbi az ENP partner országok közül elsőként részt vegyen a versenyképességi és innovációs keretprogramban.

A Bizottság a 2008-as év során továbbra is kapcsolatot tart az ENP-partnerekkel annak érdekében, hogy megállapítsa érdekeiket és az EK tevékenységeiben történő részvételre vonatkozó képességüket.

3.6. Pénzügyi együttműködés

Új pénzügyi eszközök jelennek meg, és javítani fogják az elsősorban az EBB-vel és az EBRD-vel – az Unió ENP-országokbeli kiemelt partnereivel –, a többi donorral illetve nemzetközi szervezettel folytatott együttműködést. E fejlemények lehetővé teszik majd az EU számára, hogy olyan hatékonyabb választ adjon az ENP partner országok szükségleteire, amely tükrözi az utóbbiaknak az EU-hoz fűződő eltérő kapcsolatait.

2007 végén veszi kezdetét a határokon átnyúló együttműködési programok végrehajtásának megújítása az Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz keretében. A Bizottság kidolgozta az Unió külső határán végrehajtott 15 programot átfogó programozási keretet, és egyedi végrehajtási rendelkezéseket fogadott el. A tagállamok, a partnerországok és régióik képviselőit tömörítő közös munkacsoport véglegesíti a programozási dokumentumokat, így 2008 elején megkezdődhet a határokon átnyúló együttműködési programok végrehajtása. A helyi érdekelt felek közösen kezelik ezeket a programokat, amelyek hozzá fognak járulni a szomszédokkal való szoros kapcsolatok előmozdításához és a külső határok megosztó hatásainak csökkentéséhez, nagyobb mennyiségű gazdasági cseréhez vezetnek, illetve megelőzik az EU és az ENP határmenti régiói közötti fejlettségi szakadék létrejöttét.

Haladás történt a 2006-os közlemény által bevezetett két új eszköz vonatkozásában is:

A 2007 és 2010 közötti időszakra évi 50 millió EUR indikatív költségvetési juttatással rendelkező új kormányzási eszköz további támogatást fog nyújtani azoknak a partnerországoknak, amelyek a legnagyobb előrehaladást érték el a cselekvési terveikben vállalt – elsősorban az emberi jogokkal, a demokráciával és a jogállamisággal kapcsolatos – kormányzati prioritások végrehajtása terén. 2007-ben kiutalták Marokkónak és Ukrajnának a kormányzási eszköz első juttatásait. 2008-ban tovább fogják árnyalni az ENP-partnerországokról szóló éves előrehaladási jelentést, amely alapját képezi az ENP-országok teljesítményére vonatkozó objektív értékelésnek, és ennélfogva javítja majd a kormányzási eszköz juttatásaira vonatkozó döntések átláthatóságát.

A közösségi költségvetésből származó első 50 millió eurós hozzájárulással létrehozott szomszédsági beruházási eszköz (a továbbiakban: NIF) 2008-ban támogatást fog nyújtani az ENP-partnereknek történő hitelnyújtáshoz. A Bizottság a következő négy év során az eszköz számára összesen 250 millió EUR indikatív költségvetési juttatást fog elkülöníteni, illetve azt tervezi, hogy a 2011 és 2013 közötti időszakban további 450 millió EUR-t fog erre szánni (összesen 700 millió EUR-t 7 év alatt). A tagállamokkal folyamatban vannak a tárgyalások a NIF vagyonkezelő alapjának létrehozásáról. Jelentős tőkeáttételi hatást eredményezne a közösségi és a tagállami hozzájárulás egymáshoz igazítása. A szomszédsági beruházási eszköznek elsősorban az energia, a környezetvédelmi és a közlekedési ágazat közös érdekű területeire összpontosító műveletei teljes mértékben meg fog felelni a megerősített euro-mediterrán beruházási hitel és partnerségnek (a továbbiakban: FEMIP).. A Bizottság intézkedéseket fog hozni a korábbi FEMIP műveletek visszaáramlásainak a FEMIP érdekében, illetve a jövőbeni műveletek visszaáramlásainak kölcsönösen a NIF és a FEMIP érdekében történő felhasználásának engedélyezésére is.

4. Működési kérdések

4.1. A cselekvési tervek meghosszabbítása

Az Ukrajnára, a Moldovai Köztársaságra, valamint Izraelre vonatkozó cselekvési tervek 2008 elején ciklusuk végéhez érnek. A jelenlegi cselekvési tervek lényegi változtatás nélküli egy éves meghosszabbítása látszik a leginkább gyakorlatias megoldásnak az azokkal kapcsolatos munka folytatására az új megállapodás érdekében Ukrajnával folytatott tárgyalások eredményéig, vagy a Moldovai Köztársasággal és Izraellel megkötendő esetleges jövőbeni megállapodásig. Amennyiben fenn kell tartani működési értéküket, a cselekvési tervek megújítása minden esetben a felek közötti megállapodással történik.

4.2. Az albizottságok rendszere

Az ENP létrejötte óta az albizottságok váltak az ENP-partnerekkel folytatott politikai párbeszéd elsődleges intézményes színhelyeivé. Ezért fontos, hogy az albizottságok rendszere lefedjen valamennyi, egy adott ENP cselekvési tervben érintett kérdést. A Bizottság elsősorban arra kívánja ösztönözni azokat a partnerországokat, amelyek ezt még nem tették meg, hogy tegyék működőképessé az albizottságokat vagy azokat az egyéb fórumokat, amelyeken az emberi jogi kérdések megtárgyalhatók.

4.3. A civil társadalom részvétele

A civil társadalom szervezeteinek értékes szerepet kell betölteniük a cselekvés prioritásainak megállapításában és az ENP cselekvési tervek végrehajtásának előmozdításában és nyomonkövetésében. Egyértelműen jelezte a Bizottság erre vonatkozó szándékát, hogy a civil társadalom több száz képviselője vett részt az ENP-konferencián. Örvendetes fejlemény lenne ha, az ENP-tematikával foglalkozó platformot szerveznének a civil társadalom képviselői számára. A Bizottság az érdekelt felek széles körét fogja ösztönözni arra, hogy vegyenek részt az ENP cselekvési tervek végrehajtásának nyomonkövetésében, illetve a partnerországokban elősegíti majd a kormányok és a helyi civil társadalom közötti párbeszédet, továbbá arra fog törekedni, hogy több érdekelt felet vonjon be a reformfolyamatba.

4.4. Azon országok, amelyek nem rendelkeznek cselekvési tervvel

A Bizottság továbbra is szorosan együtt fog működni Algériával az utóbbi társulási megállapodásának végrehajtásában. Bár a társulási megállapodás Szíriával még nem került aláírásra, a Bizottság a pénzügyi együttműködés révén már előkészíti a jövőbeni szerződéses kapcsolatot. Líbiával az első keretegyezményről szóló, feltáró megbeszéléseket kezdeményeztek. További erőfeszítéseket fognak tenni annak érdekében, hogy jelezzék Fehéroroszország számára, milyen ajánlatra számíthat az ENP keretén belül, amennyiben jelentős javulást ér el az emberi jogok, illetve az alapvető szabadságok tiszteletben tartásának területén.

5. KÖVETKEZTETÉSEK

Tartós erőfeszítésekre van szükség annak érdekében, hogy az ENP-partnerországoknak tett ajánlat megfeleljen azok várakozásainak. A közlemény néhány olyan elsődleges kihívásra hívja fel a figyelmet, amelyekkel foglalkozniuk kell az EU intézményeinek és kormányainak. Az ENP megerősítése érdekében a Bizottságnak, a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek 2008 folyamán még szorosabban együtt kell működnie. Noha ez néha nehéz döntésekkel jár, azonban ezek árát ellensúlyozzák azok a hosszú távú előnyök, amelyeket az Unió polgárai és a szomszédok egyaránt élveznek. A Bizottság 2008 tavaszán fogja közzétenni elemzését az ENP-partnerországok által elért előrehaladásról, és arról, hogy mely területeken hozhatók további intézkedések.

[1] Az ENP Algériára, Azerbajdzsánra, Egyiptomra, Fehéroroszországra, Grúziára, Izraelre, Jordániára, Libanonra, Líbiára, Marokkóra, a Moldovai Köztársaságra, Örményországra, a Palesztin Hatóságra, Szíriára, Tunéziára, valamint Ukrajnára terjed ki, azonban az EGT, a tagjelölt és a lehetséges tagjelölt országok, illetve Oroszország nem tartoznak bele.

[2] 2006. december 4-i COM(2006) 726.

[3] 2007.6.15-i 10874/07 http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st10/st10874.en07.pdf

[4] http://ec.europa.eu/world/enp/strengthening_en.htm

[5] P6_TA(2007)0538.

[6] 2007.6.19-i 11016/07 -http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st11/st11016.en07.pdf

[7] 2007. január 31-i 5784/07 VISA 32 MED 3 COMIX 101.

[8] 2007. május 16-i COM(2007) 248.

[9] Az Alkalmazkodás az éghajlatváltozáshoz Európában elnevezésű zöld könyvvel összhangban, COM(2007) 354.

[10] Elsősorban az együttes végrehajtást és a tiszta fejlesztési mechanizmust.

[11] 2007. április 11-i végleges közlemény, COM(2007) 160.

[12] A COM(2007) 262 alapján.

[13] A 2007. január 31-i COM(2007) 32 közlemény kiemeli az EU közlekedési hálózatának a szomszédos országokkal történő szorosabb integrációjára vonatkozó átfogó politikát.

[14] WHO FCTC: http://www.who.int/tobacco/framework/WHO_FCTC_english.pdf

[15] http://www.who.int/gb/ebwha/pdf_files/WHA58/WHA58_3-en.pdf

[16] 2007. október 10-i COM(2007) 575, illetve a tengerpolitikára vonatkozó cselekvési terv SEC(2007) 1278.