[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 20.5.2008

COM(2008) 307 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a len- és kenderágazatról

{SEC(2008) 1905}

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a len- és kenderágazatról

BEVEZETÉS

A rostlen és a rostkender piacainak közös szervezéséről szóló 1673/2000/EK tanácsi rendelet 15. cikkének (3) bekezdése előírja a Bizottság számára, hogy jelentést, illetve – szükség esetén – javaslatokat nyújtson be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentésnek „ értékelnie kell a feldolgozási támogatásnak a termelőkre, a feldolgozóiparra és a textilrostpiacra gyakorolt hatását . Meg kell vizsgálnia annak a lehetőségét, hogy a feldolgozási támogatást kiterjesszék a rövid lenrostra és a kenderrostra, illetve hogy a kiegészítő támogatást meghosszabbítsák a 2007/2008-as gazdasági évet követő időszakra is, valamint hogy ezt a támogatási rendszert beillesszék a közös agrárpolitika alapján a mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatásoknak az 1782/2003/EK rendeletben meghatározott általános keretébe”.

E jelentés készítésekor a Bizottság figyelembe vette a len- és kenderágazatról szóló külső értékelő jelentést[1] és az abban szereplő, 2007-ben frissített statisztikai adatokat. A szövegben említett számadatok a bizottsági szolgálatok által készített, a jelentést kísérő munkadokumentumban találhatók.

A len- és kenderágazat az EU-ban

A 27 tagú EU-ban 2006-ban 105 025 hektáron termesztettek lent , amely terület a világ lentermő területeinek a 20 %-át teszi ki. Lent éghajlati okokból mérsékelt éghajlatú, part menti területeken termesztenek Észak-Franciaországban (72 %), Belgiumban (15 %) és Hollandiában (4 %), illetve kisebb mértékben Lengyelországban (2,6 %), a Cseh Köztársaságban (2,5 %) és a balti országokban (2,4 %).

Termelés: a len, amelyet általában a főbb szántóföldi termények előállításával foglalkozó gazdaságokban termesztenek, munka- és tőkeigényesebb a gabonánál, és 5–7 szakaszos vetésforgó-rendszert tesz szükségessé. Ezenkívül a lenáztatás – amely során a termőterületen betakarított növényekről leválasztják a rostokat – növeli a termelés kockázatát. Az alkalmazott mezőgazdasági módszerek is összetettebbek, mint a gabona esetében.

Feldolgozás: a 27 tagú EU-ban 140 feldolgozó üzem 635 589 tonna lenszalmát dolgoz fel (tilol) hosszú rostokká (112 914 tonna), illetve rövid rostokká (61 775 tonna). Ez a világ lenrost-termelésének az 53 %-át teszi ki.

Felhasználás: a hosszú lenrostot elsősorban a textiliparban használják fel. Az EU termelésének hozzávetőleg 80 %-át exportálja, főleg Kínába. A rövid lenrostot a kompozitanyagok, a textil és a papír gyártásánál használják fel (az új igények nyomán új felvevőpiacok vannak kialakulófélben). További jövedelem származik a lenmag és a szilánkot tartalmazó lenrost eladásából.

A 27 tagú EU területén 2006-ban 14 577 hektáron termesztettek rostkendert , ami a világ kendertermő területeinek mintegy 9 %-át adja. A termesztés főképpen Franciaországban (55 %), az Egyesült Királyságban (11 %), Romániában (10 %), Németországban (8 %), a Cseh Köztársaságban (7 %) és Lengyelországban (5%) folyik.

Termelés és feldolgozás: kendert nagyobb kiterjedésű szántóföldeken termesztenek néhány jelentős feldolgozó üzem közelében. Termesztése nem igényel speciális agronómiai vagy éghajlati feltételeket. 2006-ban 86 685 tonna kenderszalmát dolgoztak fel a becslések szerint 22 863 tonna kenderrosttá.

Felhasználás: a kenderrost főleg a különleges papírok előállításával foglalkozó ágazatban kerül felhasználásra (75 %), emellett azonban a kompozit- és szigetelőanyagok gyártásában is alkalmazzák („új” igény).A melléktermékek (szilánktartalmú kenderrost a lovassport részére) kiegészítő bevételt képeznek.

Az EU a világpiac részét képezi. Mind a kenderrost, mind a lenrost mentesül az importvámok alól, és nem vonatkoznak rájuk export-visszatérítések. A kenderre külön behozatali szabályok alkalmazandók, részben azért, hogy biztosítékot nyújtsanak a tetrahidrokannabinol- értékek tekintetében.

A LEN- ÉS KENDERÁGAZATBAN TÖRTÉNT FEJLEMÉNYEK

A jelenlegi rendszer alakulása

A len- és kenderfeldolgozókra vonatkozó támogatási rendszert kétszer is meghosszabbították annak érdekében, hogy felülvizsgálata egybeessék a KAP 2008. évi „állapotfelmérésével”[2].

A Tanács már 2000-ben úgy határozott, hogy a 2006/2007. gazdasági évtől (átmeneti időszakot követően) megszünteti a rövid len- és kenderrostra nyújtott támogatásokat. A támogatási rendszer mindkét meghosszabbítása megerősítette ezt a politikát, amely csupán a hosszú lenrostra nyújtandó támogatást irányozza elő.

Az engedéllyel rendelkező elsődleges feldolgozóknak nyújtott támogatás a szalmából egy 22 hónapos időszakban ténylegesen előállított, meghatározott típusú rostok adásvételi szerződésben foglalt mennyiségén alapul. A támogatás összegét a következőképpen állapították meg:

- a hosszú lenrost esetében:

- a 2002/2003-tól 2008/2009-ig terjedő gazdasági évekre tonnánként 160 EUR,

- a 2009/2010. gazdasági évtől tonnánként 200 EUR;

- a (legfeljebb 7,5 % szennyeződést és szilánkot tartalmazó) rövid lenrost és kenderrost esetében:

- a 2001/2002-től 2008/2009-ig terjedő gazdasági évekre tonnánként 90 EUR.

A tagállamok támogatást nyújthatnak a 7,5–15 % szennyeződést és szilánkot tartalmazó rövid lenrostra, illetve a 7,5–25 % szennyeződést tartalmazó kenderrostra.

A feldolgozási támogatás egy gazdasági évenként megállapított maximális garantált mennyiség (maximum guaranteed quantity, MGQ) erejéig nyújtható, amely a hosszú lenrost esetében 80 878 tonna, a rövid lenrost és a kenderrost esetében pedig 147 265 tonna. Ezeket a mennyiségeket országos garantált mennyiségek (national guaranteed quantities, NGQ) formájában felosztják a tagállamok között. A hosszú lenrostra megállapított kvóta és a rövid rostokra vonatkozó kvóta közötti átcsoportosítás engedélyezett; ilyen esetben egy egyenértékűségi együtthatót kell alkalmazni, amely biztosítja, hogy a művelet ne befolyásolja a költségvetést.

A hosszú lenrost Hollandia, Belgium és Franciaország egyes területein folytatott hagyományos termelésének támogatása érdekében az ilyen termelést folytató, engedéllyel rendelkező elsődleges feldolgozók 2008/2009-ig átmeneti kiegészítő feldolgozási támogatásban részesülnek.

A 27 tagú EU-ban a feldolgozási támogatáshoz rendelt jelenlegi költségvetés hozzávetőleg 21 millió eurót tesz ki. Bár a rendszer lehetővé tette a költségvetés kiszámíthatóságát, valamint meggátolta az 1990-es évek elején tapasztalt spekulációs magatartást, az adminisztratív és ellenőrzési követelmények tekintetében viszonylag összetett maradt[3], és ezért egyszerűsíthető lenne.

Ezenkívül a len- és kendertermelőknek nyújtott korábbi támogatás függetlenné vált a termeléstől, és most már az egységes támogatási rendszer részét képezi. Termeléshez kötődő támogatás az alapvető, illetve tanúsított len- vagy kendermagra nyújtható[4].

Len: feldolgozó ipar és piaci trendek

A EU-ban a lenszalmatermelés hosszú távú növekedése figyelhető meg (1–9. ábra). A 27 tagú EU-ban továbbra is körülbelül 140 feldolgozó üzem működik. A hosszú lenrost feldolgozásának összforgalma 235 millió euróra, a rövid lenrost feldolgozásának összforgalma pedig 32 millió euróra (2005) becsülhető, így a feldolgozó üzemek mérete – néhány francia feldolgozó kivételével – továbbra is kicsinek mondható. A feldolgozók többsége – némelyikük szövetkezet – erősen kötődik a helyi gazdasághoz, általában igen szakosodott és helyenként szerves részét képezi a beszállítói iparágnak (vetőmagtermelés, részvétel a lentermelésben) vagy a feldolgozó iparágnak (másodlagos feldolgozás).

A lenrost további feldolgozása nagyrészt az EU-n kívül folyik. 2006-ban az európai – főleg a textiliparban felhasznált – hosszú lenrost több mint 80 %-át exportálták, ebből 82 %-ot Kínába. Ezenkívül a rövid lenrost csaknem 40 %-a került kivitelre, ebből 91 % Kínába. Az EU a világ legjelentősebb lenrosttermelője, és az itt előállított lenrost iránt rendkívül nagy kereslet mutatkozik a kínai fonóipar erőteljes és gyors növekedése miatt. A Kínába irányuló kivitel 1999 és 2006 között csaknem megháromszorozódott.

A nagy exportkereslet ellenére a hosszú lenrost ára a 2000/2001-es tonnánkénti 2340 euróról a 2006/2007. gazdasági évben jegyzett tonnánkénti 1511 euróra. Ez a tendencia leginkább az euro USA-dollárral szembeni nagymértékű felértékelődésének tudható be: ez dollárban számolva azt jelenti, hogy a hosszú lenrost ára 2001 és 2006 között mindössze 10 %-kal csökkent.

A rövid lenrost kizárólag a hosszú lenrost előállítása során keletkező társtermék. Az EU-ban ezért kevés feldolgozó üzem szakosodott a „technikai jellegű” lenrost elsődleges feldolgozására. Mindazonáltal a rövid lenrost másodlagos feldolgozása és a melléktermékek kereskedelmével foglalkozó vállalatok jelentős mértékben hozzájárulnak a foglalkoztatáshoz.

A műszaki alkalmazások a 2005. évi rövidlenrost-termelés 38 %-át vették fel (ez 1999-ben mindössze 9 %-ot tett ki). A rövid lenrost textilipari felhasználása (30 %) növekszik, főképpen Kínában. A papíripar részesedése 45 %-ról 32 %-ra csökkent, ami mennyiség tekintetében csak kismértékű csökkenést jelent. Bár a farost és egyéb természetes rostok termelése által támasztott verseny ellenére a papíripar továbbra is vonzó felvevőpiacot jelent a rövid lenrost tekintetében, mivel hatalmas mennyiségeket képes felvenni, és nem igényel kiváló minőségű terméket.

A rövid lenrost új műszaki alkalmazásai mind a mennyiség, mind a rövid lenrost felhasználási aránya tekintetében megnövekedtek. A legfejlettebb új piacot a kompozitanyagok gépjárműipari célokra történő gyártása jelenti, amely 18 300 tonna rövid lenrostot használ fel (vagyis az ilyen rostok összmennyiségének 27 %-át). Mindazonáltal ez a piac továbbra is függ a helyettesítő anyagok árától és a rendszeres rostellátástól.

A rövid lenrost – általában a hosszú lenrost előállítása során keletkező társtermék – ára rendkívül ingadozó, a különleges papírok előállításával foglalkozó ágazat esetében tonnánként hozzávetőleg 300 EUR, a textilrost esetében tonnánként 350–650 EUR és a kompozitanyagok esetében tonnánként 500–600 EUR (2005) között mozog.

Kender: feldolgozó ipar és piaci trendek

A közös munkadokumentum szerint a kendertermő terület kevesebb mint 15 000 hektárra csökkent, ezzel szemben a kenderszalma-termelés viszonylagos stabilitást mutat. A kenderszalma-tilolási kapacitás jelentős része Franciaországban, az Egyesült Királyságban, Németországban, Lengyelországban (fa- és lenrost szigetelőanyagok gyártásához) és a Cseh Köztársaságban (rostok a papíripar részére) nagyjából 10 helyszínen összpontosul. 2006-ban ezek az üzemek 86 685 tonna kenderszalmát dolgoztak fel 22 865 tonna rosttá, amiből 75 %-ot a papíripar használ fel. Ez a hagyományos piac érett, és hosszú távon viszonylag stabilnak tűnik.

A kompozitanyagok (20 %) és a szigetelőanyagok (5 %) gyártása egyre nagyobb felvevőpiacot jelent. A kenderrost minőségi szempontból előnyösebb az üvegszálnál, termelése azonban vagy nem elég nagy tételben történik vagy nem elég kiszámítható ahhoz, hogy a piac meghatározó tényezőjévé váljon. Bár egyéb új felhasználási formákat fejlesztettek ki a szilánkot tartalmazó kenderrost (kozmetikai termékek, omega zsírsavakban gazdag olaj) és a növény egésze tekintetében (beton, biomassza), ezek a projektek továbbra is kisméretűek, gyakran nem versenyképesek, és jelenleg állami támogatásra szorulnak.

Nagy különbségek mutatkoznak a különleges papírok előállításával foglalkozó ágazatban felhasznált rostok árai (2006/2007-ben átlagban 360 EUR/tonna) és a műszaki alkalmazások céljaira hasznosított rostok árai között (500 EUR/tonna a nem szövött anyagoknál, 600 EUR/tonna a műanyag összetevők esetében). A különleges papírok piacát hosszú távon komolyan befolyásolhatja a háromszor-négyszer olcsóbb farost által támasztott verseny.

A len- és kenderágazat környezeti hatásai

A len- és kenderültetvények környezeti hatásának felülvizsgálata keretében készült értékelő tanulmány rámutat arra, hogy a len és a kender más növénykultúrákhoz képest lényegesen kevesebb műtrágyát és növényvédőszert igényel. Ezenkívül a len- és a kendertermő területek pozitív hatást gyakorolnak az agro-ökorendszerekre és a tájképre. A lenültetvények – és kisebb mértékben a kenderültetvények – az EU legintenzívebb művelésű területein találhatók, amelyeket jelenleg főképpen az egyszerűsített vetésforgó-rendszerben művelnek (valamint a len és a kender más növényekkel való felváltásakor fokozzák a vegyi anyagok használatát). Ebben az összefüggésben a rostnövények „környezeti pihenőidőszakot” biztosítanak, amely kedvezően befolyásolja a talajminőséget, a biológiai sokféleséget és a tájképet.

A FELDOLGOZÁSI TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE

A hosszú lenrostra nyújtott feldolgozási támogatás hatása

A termelőkre gyakorolt hatás

A feldolgozóknak biztosítaniuk kell a lenszalma fenntartható ellátását olyan ár kínálásával, amely a len tekintetében bruttó árrést képez, és amely versenyképes más növénykultúrák árával. Míg a lentermelés általában jó árrést biztosít, viszonylagos versenyképessége romlott a gabonaárak legutóbbi jelentős drágulása miatt. A gabona bruttó árrése 2007-ben meghaladta a lenét, amit a feldolgozók a magasabb szalmaárak következtében többnyire nem tudtak ellensúlyozni. Ezen túlmenően a lentermelés nehezebb és összetettebb munkafolyamata, beruházásigénye és fokozottabb időjárási kockázatai miatt még a gabonakultúrák bruttó árrésével megegyező árrés is arra kényszerítheti a mezőgazdasági termelőket – különösen a hagyományos régiókban –, hogy felhagyjanak a kultúra termesztésével, illetve egyszerűsítsék termelési rendszerüket.

A hagyományos területeknek nyújtott átmeneti kiegészítő támogatás hatása

A hosszú lenrost feldolgozóinak a Hollandia, Belgium és Franciaország egyes területein termesztett lenre nyújtott átmeneti kiegészítő támogatás – amelynek célja az e területeken termesztett hagyományos len egyedi helyzetének figyelembevétele volt – azon alapult volna, hogy az előző rendszer keretében 2000-ig nyújtott támogatás szintje magasabb volt. Az eredetileg 2005/2006-ig nyújtott támogatást meghosszabbították annak érdekében, hogy a mezőgazdasági üzemszerkezetet fokozatosan hozzá lehessen igazítani az új piaci feltételekhez.

Az értékelő tanulmány azt a következtetést vonja le, hogy a hollandiai és belgiumi hagyományos termőterületek részére nyújtott hektáronkénti 120 eurós kiegészítő támogatás fontos szerepet játszott a termelés e területeken való fenntartásában. Az értékelő tanulmány szerint a kiegészítő támogatás megszüntetése a lennel bevetett termőterületek jelentős csökkenéséhez, vagy akár eltűnéséhez vezetne e régiókban. Másrészről a tanulmány szerint a Franciaország és Belgium egyes területein nyújtott hektáronkénti 50 eurós kiegészítő támogatás hatása korlátozottnak tekinthető. E kiegészítő támogatás megszüntetése (a rendes támogatás megtartása mellett) nem gátolná a lentermelés folytatását.

A feldolgozókra és a foglalkoztatásra kifejtett hatás

A lenfeldolgozó ipar egyre nagyobb mértékben függ a kínai kereslettől. Bár az (euro USA-dollárral szembeni felértékelődése következtében) csökkenő lenrost-árakat részben ellensúlyozta a megtermelt mennyiség növekedése, jelentős nyomás nehezedik a piacra, többek között a kínai textilipar csökkenő árrései miatt.

A feldolgozó ipar által szolgáltatott adatok alapján az értékelő jelentés úgy becsüli, hogy a (nagyobb) francia és belga feldolgozók többségénél a támogatás a 2002 és 2005 közötti években a bruttó árrés mintegy 35 %-át tette ki, így a támogatás hiánya némi szerkezetátalakítást és átszervezést tenne szükségessé. Jelentős számú kisebb vállalkozás esetében azonban a támogatás meghaladja a bruttó árrést. Az értékelés készítőinek becslése szerint a támogatás eltörlése következtében megszűnhet a feldolgozó üzemek fele, a szerkezetátalakítás azonban megszilárdíthatná e kapacitás nagy részét.

Ez helyi szinten súlyos következményekkel járhat a foglalkoztatás terén. A támogatási rendszer hozzájárult a hagyományos termőterületeken (Észak-Franciaország, Belgium és Hollandia) a gazdasági tevékenység és a foglalkoztatás szintjének fenntartásához, más területeken pedig – többek között az új tagállamokban (pl. Lengyelországban és a Cseh Köztársaságban) – lehetővé tette új iparágak megjelenését. Az értékelő jelentés becslése szerint a jelenlegi hozzávetőleg 4050 teljes munkaidős egyenérték a rostnövényekre nyújtott egyedi közösségi támogatás hiányában rövid távon körülbelül 2000 teljes munkaidős egyenértékkel csökkenhet, különösen azért, mert ezek az álláshelyek általában vidéki területeken jönnek létre, ahol a mezőgazdasági és a feldolgozási ágazat jelentős munkaadó.

Az elsődleges feldolgozóknak nyújtott feldolgozási támogatás nincs jelentős hatással a továbbfeldolgozó iparágakra (fonóipar, ruhagyártás stb.), amelyeket az elmúlt évtized során áttelepítették Délkelet-Ázsiába.

Táblázat: A len- és kenderágazat által biztosított foglalkoztatás becsült mértéke (teljes munkaidős egyenértékben)

Len és kender |

Mezőgazdaság | 850 |

Elsődleges feldolgozás | 2 000 |

Az elsődleges feldolgozó ágazat beszállítói | 200 |

Másodlagos feldolgozás | > 1 000 |

ÖSSZESEN | > 4 050 |

Forrás: AND International |

A rövid rostokra nyújtott támogatás hatása

A kifejezetten a rövid lenrost termesztésére szánt hektárszám rendkívül alacsony. Mivel a jelentős lentermelő tagállamok (Franciaország és Belgium) a rövid lenrostra nyújtott támogatási kvótát átalakították a hosszú lenrostra vonatkozó kvótává, a rövid lenrostra nyújtott támogatást a hosszú lenrostra nyújtott támogatás összefüggésében kell elemezni. Tekintve, hogy kevés elsődleges feldolgozó szakosodott a rövid lenrostra, a támogatás megszüntetése közvetlen hatást csak kisszámú szakosodott feldolgozó üzemre gyakorolna.

A rövid lenrost felhasználása 1999 óta csupán kis mértékben nőtt. A különleges papírok piaca által képviselt hagyományos felvevőpiacon kívül egyedül a gépjárműipar kompozitanyagok iránti igénye mutat jelentős növekedést.

Összehasonlítva a bruttó árréseket a kendertermelés és más növénykultúrák termesztése esetében, leszögezhető, hogy az árrések kisebbek lennének a rövid rostokra nyújtott támogatások nélkül, különösen figyelembe véve azt, hogy a kendertermelés más növényekhez képest munkaigényesebb. Ennek következtében némileg csökkenhet a kenderrel bevetett terület.

A kenderrost fő felvevőpiaca, a különleges papírokat gyártó ipar azonban stabilnak tekinthető. A szóban forgó ágazat a támogatás 2001-es csökkentését a rostokért fizetett ár növelésével ellensúlyozta. Habár még nem tudható, hogy a támogatás eltörlése hasonló áremelkedéssel fog-e járni, a papíriparra szakosodó kenderfeldolgozóknak a feldolgozási támogatás nélkül is lesznek gazdasági kilátásaik. Mindazonáltal – figyelemmel egyes feldolgozók ingatag pénzügyi helyzetére – a támogatás megszüntetése befolyásolhatja egyes feldolgozó üzemek további működését.

A támogatás megszüntetése veszélyeztetheti a rostok kizárólag új ipari alkalmazásokban való felhasználására szakosodó kevés feldolgozó fejlődési potenciálját és túlélését. Az értékelő jelentés azt mutatja, hogy az állami támogatás e feldolgozóknál továbbra is a nyereség nagy részét képezi.

A TÉT

A 2003-as reform a termeléstől függetlenített egységes támogatási rendszer bevezetésével a támogatások fókuszpontját a termékről még inkább a termelőre irányította. Ez a lépés a versenyképesség fokozása és a piachoz való igazodás érdekében történt, valamint azért, hogy növekedjen a jövedelemtámogatások transzferhatékonysága. Az állapotfelmérés felveti azt a kérdést, hogy a termeléshez kötődő támogatás – az általános tendencia, azaz a termeléstől való függetlenítés felé történő elmozdulás ellenére – még mindig releváns-e.

A hagyományos területeken termesztett len feldolgozói számára nyújtott kiegészítő feldolgozási támogatást a Tanács átmeneti intézkedésként vezette be, így a tervek szerint meg fog szűnni. A támogatás hozzájárult a lentermelés versenyképességéhez e régiókban (különösen Belgiumban és Hollandiában), folyósítását azonban a 2009/2010. gazdasági évtől meg kell szüntetni, mivel átmeneti (az ágazat fokozatos átalakítását lehetővé tévő) támogatásról van szó, és mivel eleve csak három tagállamot érint.

A rövid len- és kenderrostra nyújtott átmeneti feldolgozási támogatás a tervek szerint ösztönzi majd az új (ipari) termékek és potenciális felvevőpiacok fejlesztését. A fenti elemzés tükrében felvetődik a kérdés, hogy a rövid lenrost éveken keresztül történő támogatása valóban a leghatékonyabb eszköz volt-e az ilyen fejlődés ösztönzésére. A Tanács 2000-ben úgy határozott, hogy fokozatosan megszünteti a rövid rostokra nyújtott támogatást, amelyet az átfogó állapotfelmérés keretében végzendő értékelés végett még három évre meghosszabbítottak. A vidékfejlesztési intézkedések, illetve a kutatási programok révén megvalósuló projekttámogatás költséghatékonyabb eszköz lehet a versenyképes megújuló termékek fejlesztésének ösztönzésére. Mindezen fejlemények és megfontolások alapján a rövid rostokra vonatkozó feldolgozási támogatást a 2009/2010. gazdasági évtől meg kell szüntetni.

A hosszú lenrostra vonatkozó feldolgozási támogatás további folyósítása a termelő régiókban hozzájárulhat a foglalkoztatás és a gazdasági tevékenység szinten tartásához. A feldolgozási támogatás fenntartása azonban nincs összhangban a 2003-as KAP-reform elveivel. Ezen túlmenően a magas gabonaárak – e külön támogatás ellenére is – nagy valószínűséggel a termelés és a foglalkoztatás csökkenését, valamint a kedvező környezeti hatások megszűnését vonják maguk után, ami kérdéseket vet fel a támogatás hatékonyságával kapcsolatban.

Ezért a támogatás termeléstől való teljes mértékű függetlenítése és annak az egységes támogatási rendszerbe történő beépítése tűnik a legjobb megoldásnak[5]. A len- és kendertermelőknek nyújtott támogatás egységes támogatási rendszerbe történő korábbi beolvasztásához hasonlóan, a termeléstől való függetlenítés következtében az említett rendszer költségvetése bővülne a feldolgozási támogatás költségvetésével. Ez a megoldás lehetővé tenné a viszonylag összetett hatályos rendszer jelentős mértékű egyszerűsítését.

A termeléstől való függetlenítés választási rugalmasságot nyújt a termelők számára. A gazdák továbbra is folytatják a termelést, ha nyereséges, illetve termelésüket a piachoz igazítják vagy adott esetben átállnak más termékek termelésére. Mindenestre termőföldjüket a kölcsönös megfeleltetés szabályaival összhangban mindig jó mezőgazdasági- és ökológiai állapotban kell tartaniuk. A termeléstől való függetlenítés mindent összevetve a termelési rugalmasság és a piacorientáltság következtében legalább annyira előnyös lesz a termelőknek, mint amilyen a korábbi rendszer volt.

Figyelembe véve az alternatív növénykultúrák bruttó árrését, valamint a lentermeléssel járó nagyobb költségeket és kockázatokat, a lenültetvények területe a becslések szerint csökkenni fog. Ezenkívül a feldolgozási támogatás megszűnése komoly nehézségek elé állítaná a kisebb feldolgozókat, különösen a hagyományos termelőrégiókban. Ezért helyénvalónak tűnik fokozatosan megszüntetni a hosszú lenrostra nyújtott feldolgozási támogatást, valamint előírni az 1782/2003/EK rendelet 69. cikke alkalmazásának a lehetőségét, ami lehetővé tenné az ágazat szerkezetátalakítását és korszerűsítését.

[1] http://ec.europa.eu/agriculture/eval/reports/lin/index_fr.htm.

[2] A Bizottság Közleménye a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek - Felkészülés a KAP-reform „állapotfelmérésére”, COM(2007) 722, 2007. november 20.

[3] Lásd a munkadokumentum 10. ábráját: A len- és kenderrost feldolgozási támogatására vonatkozó adminisztratív költségek becslése.

[4] 28,38 EUR/100 kg a rostlen vetőmagja esetében, 22,46 EUR/100 kg a lenmagra és 20,53 EUR/100 kg a kendermagra.

[5] Lásd az állapotfelmérésre vonatkozó javaslat hatástanulmányát.