Ahogy azt a 3. cikk is tartalmazza, az irányelv vonatkozik minden személyre, aki olyan árukat vagy szolgáltatást nyújt, amelyek a nyilvánosság számára hozzáférhetőek, és amelyek a magán- és családi élet szféráin kívül elérhetőek. A köz- és magánszférát egyaránt lefedi, beleértve a köztestületeket is.

Ezen eltérés helyes végrehajtása szemlátomást az irányelv nemzeti jogba való átültetésével, valamint az egyedi ügyekben történő értelmezésével kapcsolatosan is a végrehajtás egyik fő kérdése. A több tagállam és érdekelt fél által nyújtott információk nehézségeket jeleznek a 4. cikk (5) bekezdésének értelmezésével és végrehajtásával kapcsolatosan, amely jogbizonytalanságot eredményez, mivel szemlátomást különböző megközelítések léteznek e rendelkezés értelmezésére .

Kisebb mértékben a terhes nők pénzügyi szolgáltatások vagy lakhatás területén tapasztalt nehézségeiről és érkeztek információk. Litvánia megemlíti a hitelszolgáltatások nyújtásának megtagadását terhesség és az ahhoz kapcsolódó bevételkiesés okán. Ausztria egy terhes diák panaszáról számolt be, akinek a bérleti szerződését egy egyházi irányítás alatt álló diákhostellel a teherbe esését követően felbontották.

Az irányelv 4. cikkének (3) bekezdése tisztázza, hogy az irányelv 2. cikke c) és d) pontjában meghatározott zaklatás és szexuális zaklatás nemi alapon történő megkülönböztetésnek minősül, ezért tilos.

A Bíróság ítélkezési gyakorlatával összhangban a a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elve, valamint a nemi alapú megkülönböztetés alkalmazási köre vonatkozik a nemváltoztatás miatti hátrányos megkülönböztetésre is .

A „nyilvánosság számára hozzáférhető” és „a magán- és családi élet szféráin kívül elérhető” szolgáltatások fogalma ezzel szemben kizárja az irányelv alkalmazási köréből azon kapcsolatokon belüli tevékenységeket, amelyek a magán- és családi élet szféráin belül esnek és nem hozzáférhetőek a nyilvánosság számára. Ez a helyzet akkor, amikor egy árura vagy szolgáltatásra vonatkozó ajánlatot nem nyilvánosan (pl. újsághirdetés vagy nyilvánosan hozzáférhető honlap útján) tesznek meg, hanem az árut vagy szolgáltatást személyek korlátozott köre (családtagok, barátok, kollégák vagy más ismerősök) számára kínálják. Ezenkívül ez a kizárás olyan helyzetekre is vonatkozik, ahol az árut vagy szolgáltatást kínáló személy személyes szférájához való közelség a hétköznapi gazdasági megfontolásokon túlmenően kihat a szerződéses partner megválasztására .

Az e rendelkezésre vonatkozó ítélkezési gyakorlat relatív hiányát az elsődleges gyakorlati nehézségnek ítélték meg az egyedi helyzetekben annak értékelésekor, hogy a 4. cikk (5) bekezdése szerinti eltérés igazolt és arányos-e .

Szemlátomást visszatérő jelleggel problémásnak bizonyul az a kérdés, hogy a törvényes célra vonatkozó előírások e rendelkezés értelmében teljesülnek-e . Így például a csak nők által látogatható tornatermek, fitnesz- vagy szépségklubok esetében az egyenlőséggel foglalkozó szervezetek eltérő következtetésre jutottak azzal kapcsolatosan, hogy az egyik nemre korlátozott belépés megengedett-e vagy sem .

Ezen túlmenően a férfiak és nők felé tanúsított eltérő (általában eltérő árak formájában megvalósuló) bánásmóddal gyakran vádolt szolgáltatásnyújtók megpróbálják ezt a 4. cikk (5) bekezdésével igazolni, bár a szolgáltatást nem kizárólag az egyik nem tagjai számára kínálják. Ez vonatkozik például olyan esetekre, ahol a cél a két nem kiegyensúlyozott létszámának elérése. Szemlátomást eltérő értelmezések léteznek az ilyen gyakorlatok elfogadhatóságára nézve.

4.1.1. A kizárólag az egyik nem számára kínált szolgáltatások

Egyes esetekben, amikor a szolgáltatásokat csak az egyik nem számára kínálták, nemzeti bírósági eljárások indultak . Például Belgiumban indokolatlannak találták, hogy egy fitneszközpont kizárólag nők számára tartotta fenn a belépési lehetőséget. Hasonlóképp Dániában diszkriminatívnak ítélték, hogy egy hotel egyik berendezett emeletét kizárólag nők számára tartott fenn.

Egyes ágazatokban, még ha főszabály szerint a szolgáltatást mindkét nem számára is kínálják, a szolgáltatók hajlamosak időszakosan kizárólag az egyik nem tagjai számára biztosítani a hozzáférést annak érdekében, hogy a két nem tagjainak kiegyensúlyozott létszámát érje el. Különösen ez a helyzet a diszkók, klubok, fitnesz- vagy wellness-központok esetében. Ezen ügyek némelyikében bírósági ítéletek is születtek. Például Németországban több bíróság is úgy ítélt, hogy nem igazolt egy klub látogatásának vagy egy fitneszközpont tagságának hozzáférését átmenetileg nők számára korlátozni olyan alapon, hogy a kívánt mértékű női részvétel még nem biztosított. Ezzel ellentétesen az egyenlőséggel foglalkozó cseh szervezet úgy ítélte meg, hogy a felhasználók számának kiegyensúlyozását célzó eltérő árazás igazolt lehet.

4.2.1. Azonos szolgáltatásért eltérő árak

Az egyenlőtlen bánásmóddal kapcsolatban leggyakrabban idézett példák az azonos szolgáltatásért kért eltérő árakról szólnak. Ez a gyakorlat elsősorban a szabadidős ágazatban jelentkezik, ahol eltérő belépődíjakat kérnek a férfiaktól és nőktől diszkókba (vagy a nők számára ingyenes belépést biztosítanak), klubokba és bárokba , de előfordul internetes párkereső oldalakon , sporteseményeken, wellness- és szaunaszolgáltatások esetében is. A nemi alapú különbségtétel a fodrászati szolgáltatások árazásában is visszatérő gyakorlat .

Az árbeli eltérések némelyikét bírósági eljárásban ítélték meg, hogy az adott esetben szükségesnek és arányosnak bizonyult-e. Például Ausztriában egy bíróság fenntartotta, hogy a futballszurkolók köre bővítésének és a női futball népszerűsítésének célja igazolja a nők számára az olcsóbb belépőjegyeket. Németországban egy bíróság azt az ítéletet hozta, hogy egy párkereső honlap nők számára ingyenessé tett használata indokolt volt annak érdekében, hogy regisztrációra bátorítsák a nőket, ezzel pedig előnyt biztosítanak a honlapon partnert kereső férfiak számára is.

Az osztrák alkotmánybíróság azt az ítéletet hozta, hogy hátrányos megkülönböztetést jelent a férfiakra és a nőkre vonatkozó eltérő korhatár a tömegközlekedési kedvezményes jegyekhez való hozzáférés esetében, amely az férfiak és nők számára megállapított eltérő kötelező nyugdíjkorhatárhoz kapcsolódik Ausztriában, és a 4. cikk (5) bekezdésében szereplő eltérés nem vonatkozik a mindkét nem számára kínált szolgáltatásokra.

Egy másik visszatérő, panaszokat eredményező kérdéskör az egyik nem számára kínált rövidtávú különleges ajánlatok (például hölgyek napja) kereskedelmi gyakorlata, gyakran olyan alkalmakkor, mint a nemzetközi nőnap. Egyes tagállamokban célzott viták zajlanak az ilyen típusú akciók indokoltságán. Például Finnországban a finn parlament Munkaügyi és Egyenlőségi Bizottsága javaslatot tett arra, hogy csak a ritka és kivételes alkalmakhoz – például anyák napjához vagy apák napjához – kapcsolódóan engedélyezzenek kizárólag az egyik nemet célzó akciókat, és csak akkor, ha ennek pénzbeli értéke viszonylag kicsi.

4.2. 6. cikk – Pozitív intézkedések

Az irányelv 6. cikke értelmében az egyenlő bánásmód elve nem akadályoz meg egyetlen tagállamot sem olyan különleges intézkedések fenntartásában és elfogadásában, amelyek a nemből adódó hátrányok kiküszöbölésére és ellensúlyozására irányulnak.

Csak néhány tagállam tett jelentést a szolgáltatók számára a férfiak és nők közötti különbségtételt annak érdekében engedélyező pozitív intézkedésekre vonatkozó külön rendelkezésekről, hogy mindkét nem árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférése terén megvalósulhasson az egyensúly. Például Szlovákiában a közigazgatási szervek vagy jogi személyek átmenetileg pozitív intézkedéseket fogadhatnak el a nemi okokhoz kapcsolódó hátrányok megszüntetése érdekében, különösen az egyenlő esélyek gyakorlati megvalósítása céljából . Az Egyesült Királyságban egy általában a pozitív intézkedésekre vonatkozó rendelkezés lehetővé teszi a szolgáltatók számára, hogy az áruk és szolgáltatások nyújtását az adott nem képviselőire szabja vagy őket célozza meg ezzel, ha bizonyíték van az aránytalan alacsony igénybevételre vagy részvételre .

Meg kell azonban jegyezni, hogy a 4. cikk (5) bekezdésében szereplő eltérés mellett a szolgáltatásnyújtók az irányelv 6. cikkét is arra használják időnként, hogy a férfiakkal és nőkkel szembeni eltérő bánásmódot igazolják az áruk és szolgáltatások nyújtása terén. A 4. cikk (5) bekezdésének szűk értelmezése mellett csak a pozitív intézkedések esetében indokolhatóak a mindkét nem számára kínált árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés eltérő feltételei. Ez a lehetőség ugyanakkor mindig eseti értékelésre szorul a megtett intézkedések szükségessége és arányossága vonatkozásában.

Egyes nemzeti bíróságok már hoztak ítéletet a 6. cikk ilyen eltérő bánásmód esetében történő alkalmazásáról. Például Ausztriában egy alacsonyabb szintű bíróság fenntartotta, hogy a nők számára alacsonyabb áron kínált jegyek futballmeccsekre az egyenlő bánásmódról szóló törvény értelmében a nők hátrányainak megelőzése vagy megszüntetése érdekében tett pozitív intézkedést jelentenek . A Bíróság még nem hozott ítéletet a pozitív intézkedés fogalmára nézve a munkavállaláshoz való jog kifejezett területén kívül. Ugyanakkor a Griesmar-ügyben hozott ítéletében a Bíróság fenntartotta, hogy a nők foglalkoztatói nyugdíjainak számításakor alkalmazott nagyvonalúbb szabályok nem minősülnek pozitív intézkedésnek a nők által karrierjük megszakadása miatt elszenvedett hátrányok vonatkozásában, mivel ezeket a hátrányokat nem előzik vagy szüntetik meg. Ezen értelmezés fényében a pozitív intézkedés nem állhat könnyen rendelkezésre hasonló helyzetekben, amikor nincs egyértelmű és közvetlen kapcsolat a kedvezményesebb bánásmód és a megelőzendő vagy megszüntetendő hátrányok között.

5.A Test Achats-ítélet végrehajtása

5.1. Ítélet

A Test-Achats ítéletében a Bíróság érvénytelenítette az 5. cikk (2) bekezdését, amely lehetővé tette a nemi alapú különbségtétel fenntartását a biztosítási szolgáltatások nyújtásakor, feltéve, ha az releváns és pontos biztosításmatematikai és statisztikai adatokon alapul. A Bíróság megfontolta, hogy az 5. cikk (2) bekezdéssel a tagállamok időbeli korlátozás nélkül egy, az 5. cikk (1) bekezdésében szereplő egységes szabály alóli kivétel fenntartására való felhatalmazása akadályozza a férfiakkal és nőkkel szembeni egyenlő bánásmód céljának elérését a biztosítási díjak és juttatások tekintetében, amely az irányelv célja a biztosítás területén. Ezért az 5. cikk (2) bekezdése nincs összhangban az Alapjogi Charta 21. és 23. cikkével. A Bíróság ezért azt a következtetést vonta le, hogy 2012. december 21-től az új szerződésekben eltérés nélkül alkalmazni kell a nemtől való függetlenség szabályát az egyéni biztosítási díjak és juttatások tekintetében .

5.2 Az ítélet végrehajtása