[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 3.8.2009

COM(2009) 415 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelv 2005-2006-os végrehajtásáról

(A Bizottság 1. jelentése a közúti fuvarozással kapcsolatos, munkaidőre vonatkozó szabályok végrehajtásáról) {SEC(2009)1099}

A BIZOTTSÁG JELENTÉSEa közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelv 2005-2006-os végrehajtásáról

(A Bizottság 1. jelentése a közúti fuvarozással kapcsolatos , munkaidőre vonatkozó szabályok végrehajtásáról)

1. BEVEZETÉS

A jelentés a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelv[1] tagállami szintű végrehajtásával foglalkozik.

Az irányelv a munkaidő, a munkaközi szünetek és az éjszakai munka vonatkozásában állapít meg rendelkezéseket. Az irányelv célkitűzései: a közúti közlekedés biztonságának fokozása, a versenytorzulások elkerülése, valamint az utazó munkavállalók biztonságának és egészségének biztosítása. Az irányelv tehát kiegészíti az 561/2006/EK rendeletnek a vezetési időre és a pihenőidőre vonatkozó azon rendelkezéseit, amelyek – a vezetéssel eltölthető maximális időtartam meghatározásával – közvetlen hatást gyakorolnak a közlekedésbiztonságra és a versenyre.

Az irányelv 13. cikke ellenére – amely a tagállamokat a 2005. és 2006. évre vonatkozó jelentéseik 2007. szeptember 30-ig történő benyújtására kötelezi – a Bizottsághoz a határidőn belül csak két nemzeti jelentés érkezett be. A Bizottság ezért kötelezettségeik megszegése miatt a tagállamok többsége ellen jogsértési eljárást indított. E nem kielégítő helyzet egyik oka az volt, hogy sok tagállam jelentős késedelembe esett az irányelvnek a nemzeti jogba történő átültetése bejelentésével. Bár mostanra már minden tagállam átültette az irányelvet, meg kell állapítani, hogy a megadott határidőig csak nagyon kevés tagállam tett bejelentést a teljes körű átültetésről.

A jelentést benyújtó tagállamok mindegyike az egységes formanyomtatvány meghatározásáról szóló, 2008. szeptember 22-i bizottsági határozatban[2] rögzített egységes jelentéstételi űrlapot használta. A jelentések a legtöbb esetben teljes körűek és egységesek voltak, ám azokból hiányoztak a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelv szerinti ellenőrzések pontos számára vonatkozó adatok. Ezt a fontos információt azért kell megadni, hogy a nemzeti végrehajtási intézkedések eredményességét értékelni lehessen.

Az Európai Unióhoz csak 2007. január 1-jén, vagyis már a jelentéstételi időszak lezárulta után csatlakozó Bulgáriának és Romániának nem kellett nemzeti jelentést benyújtania, ezért ezeket az országokat nem vettük figyelembe.

2. A 2002/15/EK IRÁNYELV

2.1. Általános adatok

A közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelv kiegészíti a hivatásos gépjárművezetők munkaköri tevékenységeinek többségét – nevezetesen az áru- és személyszállítást – szabályozó 561/2006/EK rendelet vezetési és pihenőidőre vonatkozó rendelkezéseit. Ez a rendelet minden olyan hivatásos gépjárművezetőre alkalmazandó, aki bármilyen módon árufuvarozással vagy személyszállítással foglalkozik. A szociális szabályok érvényesítésében jelentős javulást hozott, hogy a vezetéssel töltött időt, a pihenőidőt, a másfajta munkával töltött időt és a készenlétet pontosan rögzítő digitális menetíró készülék kötelezővé vált valamennyi, 2006. május 1-jét követően nyilvántartásba vett jármű esetében. Az irányelv a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló 2003/88/EK irányelvhez[3] (a továbbiakban: a munkaidőre vonatkozó alapirányelv) kapcsolódó lex specialis, amely a vezetési időn és a pihenőidőn túlmenően a közúti fuvarozásban a munkaidő más vonatkozásait is szabályozza. A munkaidőről szóló alapirányelvhez hasonlóan ez is csak a munkavállalókra vonatkozik, az önálló vállalkozó gépjárművezetőkre viszont nem. Egy rendelkezésben azonban az szerepel, hogy az említett ágazati irányelv rendelkezéseit 2009. március 23-tól az önálló vállalkozó gépjárművezetőkre is kiterjesztik.

A közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelv egyebek mellett meghatározza a „munkaidő”, a „készenléti idő” és az „éjszakai munka” fogalmát. Az irányelv emellett a maximális heti munkaidőt és a minimális pihenőidőt is rögzíti.

A heti átlagos munkaidő a 48 órát nem haladhatja meg, azonban a maximális heti munkaidő 60 órára meghosszabbítható, ha négy hónap átlagában nem haladja meg a heti 48 órát.

A tagállamok biztosítják, hogy az utazó munkavállalóknak ne kelljen folyamatosan hat óránál többet szünet nélkül dolgozniuk. A szünetnek a napi munkaidő hosszától függően legalább 30 vagy 45 percesnek kell lennie, és felosztható több, egyenként legalább 15 perces időszakra.

Ha éjszakai munkavégzésre kerül sor, a napi munkaidő a 10 órát egyetlen 24 órás időszakban sem haladhatja meg, és az éjszakai munka ellentételezésére olyan módon kell sort keríteni, hogy az a közlekedés biztonságát ne veszélyeztesse.

A tagállamok a szociális partnerekkel folytatott egyeztetéstől függően ezektől a rendelkezésektől eltérhetnek. A 48 órában maximált átlagos heti munkaidő számítására szolgáló referencia-időszak az eltérések eredményeként sem haladhatja meg a hat hónapot.

A tagállamok biztosítják, hogy az utazó munkavállalók tájékoztatást kapjanak az irányelvről, és hogy a közúti fuvarozásban az utazó munkavállalók munkaidejét megfelelően nyilvántartsák. A rendelkezések be nem tartásának eseteire szankciórendszert kell bevezetniük.

Végezetül – annak érdekében, hogy a Bizottság eleget tudjon tenni az irányelv végrehajtásáról szóló kétévenkénti jelentés elkészítésére vonatkozó kötelezettségnek – minden tagállamnak jelentést kell benyújtania a kétéves időszak lejártát követő év szeptember 30-ig. A kétéves időszaknak meg kell egyeznie az 561/2006/EK rendeletben említett időszakkal.

2.2. Az irányelv átültetése a tagállamokban

A közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelv alkalmazását érintő egyik legkomolyabb probléma az volt, hogy az irányelv rendelkezéseit a legtöbb tagállam késedelmesen ültette át nemzeti jogába. Az sem hagyható figyelmen kívül, hogy az irányelvnek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó tagállami kötelezettség be nem tartása eredményeképpen a szociális szabályok uniós harmonizációja is késedelmet szenvedett. Ez veszélyeztetheti az irányelv célkitűzéseinek elérését.

Az átültetési határidő (2005. március 23.) lejáratáig csak nagyon kevés tagállam tett bejelentést teljes körű átültetésről. Belgium, a Cseh Köztársaság, Dánia, Írország, Görögország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Lettország, Luxemburg, Hollandia, Ausztria, Portugália és Svédország csak a jogsértési eljárásnak a Bizottság általi megindítását követően jelentette be az átültetést. A többi tagállam késedelmesen jelentette be az irányelv átültetését.

3. ÉSZREVÉTELEK ÉS KÖVETKEZTETÉSEK

3.1. Adatszolgáltatás

Mindössze Finnország és az Egyesült Királyság nyújtotta be jelentését 2007. szeptember 30-ig, amikorra – az irányelv 13. cikke értelmében – valamennyi tagállami jelentést be kellett volna nyújtani a Bizottsághoz. Ciprus, Svédország és Spanyolország késedelmesen, felszólításra nyújtotta be jelentését, és a Bizottságnak az összes többi tagállam ellen jogsértési eljárást kellett indítania.

Annak oka, hogy a legtöbb tagállam elmulasztotta teljesíteni a Bizottsággal szembeni jelentéstételi kötelezettségét, nyilvánvalóan abban rejlik, hogy néhányuk csak a folyó jelentéstételi időszak végén, sőt már azután küldött értesítést az irányelv átültetéséről. Amint azt korábban is említettük, az irányelvet szinte egy tagállamnak sem sikerült a 14. cikkében előírt határidőre, vagyis 2005. március 23-ig átültetnie nemzeti jogába.

3.2. Ellenőrzések és szabálysértések

Kizárólag Szlovákia és Magyarország tüntette fel az irányelvvel és a munkaidővel kapcsolatosan elvégzett ellenőrzések és a feltárt szabálysértések pontos számát.

A magyarországi jelentésből kitűnik, hogy 2005-ről 2006-ra csökkent a szabálysértések és a bennük érintett gépjárművezetők száma. Az csak a későbbiekben fog kiderülni, hogy ez hosszú távú hatás-e vagy sem, és hogy a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK milyen mértékű hatást fejtett ki.

Szlovákiában 2005-ről 2006-ra 25%-kal nőtt a feltárt hiányosságok száma.

Mindössze Görögország (a Munkaügyi Ellenőrző Testület éves jelentése), Lettország (a kereskedelmi üzemeltetők ellenőrzési jelentése, az üzemeltetőknek szóló ajánlásokkal), Szlovénia (egy nyilvántartási rendszernek és a közigazgatási eljárások és közigazgatási szabálysértési eljárások keretében hozott intézkedések nyilvántartásának létrehozása) és az Egyesült Királyság (interjúk az irányelv hatásairól az utazó munkavállalókkal és az érdekelt felekkel) számolt be a végrehajtás eredményességének nyomon követésére szolgáló rendszer bevezetéséről.

A jövőbeni jelentéseket illetően fontos lenne ezekről az adatokról is információkat szerezni annak érdekében, hogy értékelni lehessen a tagállamok által az irányelv végrehajtására hozott jogi és közigazgatási intézkedéseket.

3.3. A Bíróság és a nemzeti bíróságok határozatai

A jelentéstételi időszakban az Európai Bíróság nem hozott a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelvhez kapcsolódó ítéletet.

Nemzeti szinten csak Svédország (9 ügyben fordultak az ügyészséghez), a Szlovák Köztársaság (több közigazgatási eljárás) és Szlovénia (több olyan közigazgatási eljárás, amely vállalkozások megbírságolásához vezetett a munkaidő nyilvántartásának elmulasztása miatt) számolt be bírósági ügyekről. Az eljárások végleges kimeneteléről jelentés nem érkezett.

3.4. Megjegyzések

Ez az első olyan jelentés, amely a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló 2002/15/EK irányelvre vonatkozik. Minden tagállam a egységes formanyomtatvány meghatározásáról szóló, 2008. szeptember 22-i bizottsági határozatban[4] létrehozott egységes jelentéstételi űrlapnak megfelelően nyújtotta be a jelentését. Ez annyit jelent, hogy a tagállamok a következő kérdéseket fejtették ki:

– hogyan készült a jelentés, és mely érdekeltekkel egyeztettek,

– a 2002/15/EK irányelv végrehajtása,

– a végrehajtás figyelemmel kísérése;

– előrejelzések.

Az adatok benyújtása csak két kérdést illetően nem volt átfogó:

– a jogalkalmazói értelmezés, amelyről csak Svédország, Spanyolország, Szlovákia és Szlovénia számolt be;

– az eredményesség értékelése, amelyre csak Görögország, Lettország, Szlovénia és az Egyesült Királyság jelentése tért ki.

Mivel az átültetési határidő 2005. március 23-án lejárt, és a jelentéstételi időszak elején a legtöbb tagállam még nem ültette át az irányelvet, nem meglepő, hogy az irányelvvel kapcsolatosan – a nemzeti bíróságok és az Európai Bíróság előtt – indított eljárások száma nem számottevő.

Az irányelv eredményességének értékelését illetően a tagállamoknak javítaniuk kell a jelentés minőségén, mivel az eredményességre a jelentéstételi űrlap kifejezetten rákérdez. A tagállamoknak az irányelv gyakorlati végrehajtására vonatkozóan több adatot kell megadniuk. Ismertetniük kell azt is, hogy végrehajtási intézkedéseik miként fognak hozzájárulni az irányelv fő célkitűzéseinek eléréséhez.

A tagállamok a legtöbb esetben nem tettek említést az ellenőrzések elvégzésének módjáról. A menetíró készülék által rögzített adatok szerkezete miatt a közúti ellenőrzések csak korlátozott tájékoztatást adnak az éjszakai munka és a maximális heti munkaidő tekintetében.

3.5. Következtetés

Ez az első jelentés a 2002/15/EK irányelv végrehajtásáról. A tagállami jelentések birtokában nem könnyű értékelni, hogy az irányelv hatással volt-e a közúti fuvarozásban alkalmazandó szociális szabályok betartására. Ennek részben az az oka, hogy csak kevés tagállam tett eleget azon kötelezettségének, hogy az irányelvet az előírt határidőn belül átültesse nemzeti jogába és a vonatkozó jogszabályokat közölje a Bizottsággal.

A tagállamoknak törekedniük kell az irányelv végrehajtására hozott tagállami intézkedések eredményességének megfelelőbb értékelésére.

Az is hasznos lehet a tagállamok számára, ha fokozottabban együttműködnek a szabályozás betartatásában kialakult legjobb gyakorlatokról való információcsere tekintetében.

Valamennyi jelentésben szerepeltetni kellett volna – az irányelv előírásainak megfelelően – a szociális partnerek által a 2002/15/EK irányelv végrehajtásáról kifejtett véleményeket.

A legtöbb tagállam nem számolt be arról, hogy az irányelv és az azt átültető nemzeti jogszabályok rendelkezéseinek a gépjárművezetők és a munkaadók milyen mértékben tesznek eleget. A kapott információk alapján azonban a Bizottság azt feltételezi, hogy az irányelv rendelkezéseit nem tartják be teljes mértékben.

Néhány tagállam az irányelv személyi hatályáról és annak az önálló vállalkozó gépjárművezetőkre történő kiterjesztéséről is észrevétellel élt.

[1] Az Európai Parlament és a Tanács 2002/15/EK irányelve (2002. március 11.) a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről, HL L 80., 2002.3.23., 35. o.

[2] A Bizottság határozata (2008. szeptember 22,) az 561/2006/EK rendelet 17. cikkében említett egységes formanyomtatvány meghatározásáról (C(2008)5123 végleges)

[3] Az Európai Parlament és a Tanács 2003/88/EK irányelve (2003. november 4.) a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól, HL L 299., 2003.11.18., 9. o.

[4] A Bizottság határozata (2008. szeptember 22.) az 561/2006/EK rendelet 17. cikkében említett egységes formanyomtatvány meghatározásáról (C(2008)5123 végleges)