Ezek az új szempontok kiemelten fontosak a kiszolgáltatott helyzetben lévő vagy hátrányos helyzetű gyermekek és családjaik esetében. E körbe tartoznak különösen a fogyatékossággal élő gyermekek, a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitett gyermekek, a hajléktalan családban élő gyermekek, a roma gyermekek, valamint a kisebbségi csoportokhoz tartozó gyermekek, a migráns hátterű gyermekek, a menekült gyermekek és a fegyveres konfliktus elől menekülő gyermekek. A kisgyermekkori nevelésben és gondozásban való részvétel ösztönzése a gyermekek mindenek felett álló érdekét szolgálja a későbbi életük során elért eredményeik, a társadalmi befogadás előmozdítása és a hátrányos helyzetből való kitörés szempontjából. Ugyanakkor az alacsony jövedelmű háztartásban élő anyák jelentősebb akadályokkal szembesülhetnek az elhelyezkedés során, ha szakmai készségeik vagy tapasztalataik alacsony szintűek vagy elavultak. Emellett olyan tényezők is eltántoríthatják őket az (újbóli) munkába állástól, mint a viszonylag magas gyermekgondozási költségek, valamint az adó- és szociális ellátórendszerek munkavállalás ellen ható tényezői. Az alacsony jövedelmű háztartásban élő gyermekek kisgyermekkori nevelésben és gondozásban való nagyobb arányú részvételének ösztönzése tehát szintén kedvező hatást gyakorolhat az anyjuk munkába való visszatérésére.

A gyermekgondozási feladatok nem zárulnak le az általános iskola megkezdésével. Ha a szülők munkaidő-beosztása nem egyeztethető össze az iskolaidővel, akkor a megfizethető és színvonalas iskolán kívüli gondozás fontos szerepet játszik a gyermekek életében. Ide sorolhatók más támogatási szolgáltatások, például segítségnyújtás a házi feladat elkészítéséhez, különösen a hátrányos helyzetű gyermekek számára. Ezenkívül a gyermekeknek olyan környezetben kell felnőniük, játszaniuk és szocializálódniuk, amely minden tekintetében egészséges életmód kialakítását mozdítja elő.

A Bizottság e stratégia mellett a barcelonai célok felülvizsgálatáról szóló tanácsi ajánlásra irányuló javaslatot is előterjeszt, amelyben felkéri a tagállamokat, hogy: – 2030-ig érjék el a kisgyermekkori nevelésre és gondozásra vonatkozó felülvizsgált célokat: a három év alatti gyermekek legalább 50 %-a, a 3 év és a tanköteles kor közötti gyermekeknek pedig legalább 96 %-a vegyen részt vesz kisgyermekkori nevelésben és gondozásban, az utóbbiak esetében az európai oktatási térség céljával összhangban, – a kisgyermekkori nevelést és gondozást nyújtsák elegendő óraszámban ahhoz, hogy a szülők érdemben végezhessenek fizetett munkát, – szüntessék meg a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitett gyermekek és a teljes gyermekkorú népesség között a kisgyermekkori nevelésben és gondozásban való részvételben fennálló különbséget, – hozzanak intézkedéseket a minden gyermek számára befogadó kisgyermekkori nevelés és gondozás színvonalasabbá, hozzáférhetőbbé és megfizethetőbbé tétele érdekében, valamint vezessék be a kisgyermekkori nevelésre és gondozásra való jogszabályi jogosultságot, figyelembe véve a megfelelően fizetett családi szabadság rendelkezésre állását és időtartamát, – javítsák a kisgyermekkori nevelésben és gondozásban dolgozók munkafeltételeit, egyúttal a szülők munkája és magánélete közötti egyensúly javítása és a nemek között a gondozás terén fennálló egyenlőtlenség megszüntetése érdekében is hozzanak intézkedéseket. A Bizottság: – továbbra is erőteljesen támogatja a kisgyermekkori nevelés és gondozás területét érintő reformok kidolgozására és végrehajtására irányuló egyedi tagállami erőfeszítéseket az európai oktatási térség stratégiai keretrendszere és a technikai támogatási eszköz révén, többek között a kisgyermekkori nevelés és gondozás hozzáférhetőségének, megfizethetőségének, színvonalának és inkluzivitásának, valamint megbízható nyomonkövetési és értékelési rendszerek kialakításának biztosítása érdekében. Az európai szemeszter keretében változatlanul figyelemmel kíséri és iránymutatással segíti a tagállamok fellépését ezen a területen célzott elemzés és támogatás útján, valamint a bevált módszerek cseréjének, az egymástól való tanulásnak és a technikai kapacitásépítési tevékenységek végrehajtásának előmozdítása és megkönnyítése révén.

2.2. Tartós ápolás-gondozás

Több uniós szintű eszköz és kezdeményezés fekteti le a tartós ápolás-gondozás Unión belüli közös stratégiai jövőképének alapjait. Az Európai Unió Alapjogi Chartája elismeri az idősek jogát a méltó és önálló élethez, valamint a társadalmi és kulturális életben való részvételhez. Rögzíti a fogyatékkal élő személyek jogát az önállóságuk, társadalmi és foglalkozási beilleszkedésük, valamint a közösség életében való részvételük biztosítását célzó intézkedésekre. A szociális jogok európai pillérének 18. alapelve megfogalmazza a színvonalas és megfizethető tartós ápolási-gondozási szolgáltatásokhoz, különös az otthoni ápolási-gondozási és a közösségi gondozási szolgáltatásokhoz való hozzáférés jogát. A Bizottság közös elemző munka, a bevált módszerek cseréje és az egymástól való tanulás révén nyújt segítséget a tagállamoknak a tartós gondozás terén jelentkező kihívások leküzdésében. Figyelemmel kíséri a szakpolitikai fejleményeket az európai szemeszter keretében, és uniós finanszírozás útján támogatja a reformokat és a beruházásokat.

Azonban célirányosabb uniós fellépésre van szükség a szakpolitikai reformtörekvések ösztönzéséhez. A tartós ápolási-gondozási szolgáltatások gyakran nem felelnek meg az igényeknek, nem megfizethetők, és nem magas színvonalúak. Emellett még mindig jelentős nehézségek állnak fenn az egyenlőség, a választási szabadság, az önálló életvitelhez való jog, valamint a tartós ápolásra-gondozásra szorulók bármilyen formában történő szegregálására vonatkozó tilalom elvének érvényre juttatása terén. Az ápolási-gondozási szektorban kedvezőtlenek a munkafeltételek és alacsonyak a bérek, ami részben magyarázza a szektoron belüli munkaerőhiányt. E strukturális hiányosságok orvoslásának elősegítése érdekében a Bizottság tanácsi ajánlásra tesz javaslatot, amely átfogó szakpolitikai keretet ad a tartós ápolással-gondozással kapcsolatos beruházások és reformok és több további támogatási intézkedés irányának meghatározásához.

A Bizottság e stratégia mellett a tartós ápolásról-gondozásról szóló tanácsi ajánlásra irányuló javaslatot is előterjeszt, amelyben felkéri a tagállamokat, hogy hozzanak intézkedéseket a tartós ápolással-gondozással kapcsolatos közös kihívások kezelése érdekében. Az ajánlásra irányuló javaslat különösen: – ösztönzi a tagállamokat, hogy erősítsék a tartós ápolás-gondozás szociális védelmét, és javítsák a tartós ápolási-gondozási szolgáltatások megfelelőségét, rendelkezésre állását és hozzáférhetőségét, – a szociális védelemmel foglalkozó bizottság e területen folytatott munkájára építve minőségi alapelveket és minőségbiztosítási iránymutatást fogalmaz meg, – felhív az ápolási-gondozási szektoron belüli munkafeltételek, valamint továbbképzési és átképzési lehetőségek javítását célzó intézkedések végrehajtására, egyúttal kiemeli a házi gondozók erőfeszítéseit és támogatásának szükségességét, – több alapelvet is megfogalmaz a megbízható szakpolitikai irányításra és a fenntartható finanszírozásra vonatkozóan.

Stratégiai és integrált megközelítésre van szükség az ápolás-gondozás terén. Gyakran hiányoznak a személyközpontú és az önálló életvitelt támogató megközelítések, és tovább súlyosbítja a helyzetet, hogy a tartós ápolás-gondozás és az egészségügyi ellátás, illetve az informális gondozás, az otthoni ápolás-gondozás, a közösségi gondozás és a bentlakásos gondozás nem megfelelően integrált. A személyközpontúság magában foglalja a szolgáltatások személyes igények szerinti megválasztásának lehetőségét, valamint az intézményi gondozásról az otthoni ápolásra-gondozásra és közösségi szolgáltatásokra való áttérés előmozdítását. Az egészségügyi ellátásba megfelelően integrált, illetve többek között a palliatív ellátásban részesülők számára is jó ellátási megoldásokat kínáló tartós ápolási-gondozási szolgáltatások jobb életminőséget és egészségügyi eredményeket teremtenek, növelhetik a költséghatékonyságot, és hozzájárulhatnak a kórházakra és egyéb egészségügyi intézményekre nehezedő teher csökkentéséhez. A tagállamok célzott szakértői segítségnyújtással a tartós ápolási-gondozási és az egészségügyi ellátórendszerek szempontjából egyaránt előnyös integrált ellátási megközelítéseket alakíthatnak ki és vezethetnek be.

A digitális átállás szintén több lehetőséget kínál. Noha nem lehet és nem is szabad technológiai eszközökkel felváltani az ápolási-gondozási munka lényegét adó emberi érintkezést, innovatív digitális megoldásokkal, például infokommunikációs technológiákkal, támogató-segítő technológiákkal, távgondozással, távegészségügyi ellátással, mesterséges intelligenciával és robotikával javítható a magas színvonalú gondozási szolgáltatásokhoz való hozzáférés, és elősegíthető az önálló életvitel. A szektoron belüli munkatermelékenység fokozására is lehetőséget kínálnak a gondozók bizonyos munkaigényes vagy veszélyes feladatainak átvételével, az ügyvitel, valamint a munkahelyi egészségvédelem és biztonság javításával, a gondozottak távfelügyeletének elősegítésével, valamint a gondozók képzésének és felvételének megkönnyítésével. Az e technológiákra fordított beruházásokkal egyidejűleg a digitális készségek fejlesztésébe is be kell ruházni, gondoskodni kell az akadálymentességről a fogyatékossággal élő személyek számára, és fokozni kell a hálózati összekapcsoltságot a vidéki és távoli területeken.

A Bizottság sokféle kutatási és fejlesztési tevékenységet támogat az aktív és egészséges életvitelt szolgáló digitális eszközök, valamint az integrált és személyközpontú ellátás terén. Az európai szakpolitikák előmozdítják a digitális átalakulást, ezen belül a közszolgáltatások digitális transzformációját az európai digitális évtized keretében, valamint befogadó jellegű és akadálymentes digitális közszolgáltatások biztosítását a fogyatékossággal élő személyek számára. Az európai egészségügyi adattér létrehozására irányuló javaslat célja lehetővé tenni az egyének számára, hogy a jobb egészségügyi ellátás érdekében megosszák saját egészségügyi adataikat az általuk választott egészségügyi szolgáltatókkal. Noha számos sikeres módszer létezik, és egyre fokozódik az innováció ebben a szektorban, a bevált módszerek átadását támogató keretre van szükség a léptékváltáshoz az innovatív technológiák és digitális megoldások gondozásban való használata terén.

A szakpolitikai reformok nemzetközi együttműködés útján is támogathatók. A Covid19-világjárvány és a demográfiai kihívások miatt a világpolitikában is előtérbe került a tartós ápolás-gondozás. A nemzetközi szinten rendelkezésre álló szakértelem hasznosításával uniós szinten is erősíthető a szakpolitikák tényeken alapuló kidolgozása. A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) a 2021. évi „Global Call to Action for a human-centred recovery from the COVID-19 crisis that is inclusive, sustainable and resilient” (Nemzetközi cselekvési felhívás a Covid19-válság utáni inkluzív, fenntartható, reziliens és emberközpontú helyreállításért) című dokumentumában hangsúlyozta, hogy az ápolási-gondozási ágazatban jelentős lehetőségek rejlenek a tisztességes munkavégzésre. Kiemelte továbbá, hogy beruházásra van szükség az ápolási-gondozási szektorban, kezelni kell az erőforráshiány problémáját, és javítani kell a munkafeltételeket. Az ILO gondozók, köztük háztartási alkalmazottak és a házi gondozók szociális védelmével és munkafeltételeivel kapcsolatos munkája megfelelő alapot szolgáltat a szektorban világszerte jelentkező kihívások és a vonatkozó nemzetközi normák elemzéséhez. Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) által az egészségben való megöregedés ENSZ-évtizede keretében bevezetett intézkedésekben is központi jelentősége van az integrált ellátásnak és a tartós ápolásnak-gondozásnak. A tagállamok közötti szoros egyeztetés révén fokozható e kezdeményezések hatása, az EU pedig nagyobb szerephez juttatható a világszintű demográfiai kihívások kezelésében. A Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) által a Bizottság támogatásával a szociális védelem eredményességének felmérése céljából végzett elemző munka szintén iránymutatást adhat a tartós ápolás-gondozás szociális védelmének erősítésére irányuló, megalapozott szakpolitikai döntéshozatalhoz.