HU    HU HU 
HU    HU  EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.3.8. 
SEC(2011) 289 végleges 
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
 
amely az alábbi dokumentumot kíséri: 
 
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ  EURÓPAI PARLAMENTNEK, A 
TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A 
RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK  
 
Az alacsony szén-dioxid-kibo csátású gazdaság 2050-ig történ ő megvalósításának 
ütemterve  
 
{COM(2011) 112 végleges} 
{SEC(2011) 287 végleges} {SEC(2011) 288 végleges} 
 
 
HU 2   HU 1. PROBLÉMAMEGHATÁROZÁS  
(1) Annak elkerülése érdekében, hogy az éghajlatváltozás veszél yes méreteket öltsön, az 
EU kifejezett célkit űzése, hogy a globális h őmérséklet-emelkedést legfeljebb 2 ºC-ra 
korlátozza. E célkit űzésre a Koppenhágai Megállapodás is utalást tartalmaz, és azt az 
ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezm ényében, a Felek Konferenciája 16. 
ülésszakának határozatában is meger ősítették. 
(2) Az Éghajlat-változási Kormányközi Testület 2007-ben arról számolt be, hogy a 
tudomány akkori állása szer int a fejlett országoknak az üvegházhatást okozó gázok 
(ÜHG) kibocsátását 2050-re az 1990-es ki bocsátási szint 80–95 %-a alá kellene 
csökkenteniük ahhoz, hogy a globális h őmérséklet-emelkedést az iparosodást 
megelőző szinthez képest 2 ºC-ra lehessen korlátozni. Az Éghajlat-változási 
Kormányközi Testület által a fejlett or szágok csoportja számára meghatározott 
csökkentések összefüggésében az Európa i Tanács és a Parlament ezt uniós 
célkitűzésként támogatta. 
(3) Az elmúlt két évtizedben az EU egészének ÜHG-kibocsátása (a földhasználatot, a 
földhasználat-megváltoztatást és az erd őgazdálkodást nem számítva) csökkent. 
Becslések szerint 2009-re az EGT kibocsátása az 1990-es szinthez képest 17 %-kal, a 
légi közlekedést is figyelembe véve pedi g mintegy 16 %-kal csökkent. Ez részben a 
2009-es gazdasági válság hatásának tulajdonítható. 
(4) Ma az Európában felhasznált els ődleges energiahordozók mintegy 55 %-a származik 
importból. Miközben csökken az északi-tengeri olaj- és gázkiterme lés, ez az arány 
2030-ra az energiaügyi és éghajlat-változási  csomag maradéktalan végrehajtása mellett 
is várhatóan 57 %-ra emelkedik. Míg az energiafügg őség önmagában nem jelent 
gazdasági problémát, számos olyan energiaügyi fejlemény van, amelyet 
megkülönböztetett figyelemmel kell kísérni. El őször is az a tendencia érvényesül, 
hogy a feltörekv ő gazdaságok olaj- és gázkereslete folyamatosan n ő. Másodszor a 
kínálati oldalon végrehajtott beruházások nincsenek összhangban a növekv ő 
kereslettel. A Nemzetközi Energiaügynökség  becslése szerint 2035-re a hagyományos 
módszerrel végzett nyersolaj-kiterme lés mintegy 75 %-a olyan területekr ől fog kell 
származni, amelyek még fejlesztésre vagy fe ltárásra várnak. Harmadszor a globális 
tartalékok gyakran geopolitikai szempontból instabil térségekben találhatók és olyan 
állami vállalatok tulajdonában vanna k, amelyek nem mindig tudnak megfelel ően 
reagálni a piaci kihívásokra. Az eu rópai gazdaság ezért az energiaárakhoz 
kapcsolódóan továbbra is komoly kockázat oknak van kitéve, különösen igaz ez a 
közlekedési ágazatra, amely több mint 90 %-ban olajfügg ő. Az ütemterv ennélfogva az 
energiahatékonyság javítását célzó energiaügyi fejlesztéseket és szin ergiákat vizsgálja. 
(5) Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású tec hnológiák fejlesztése  elengedhetetlen a 
fenntartható növekedéshez és foglalkoztatásh oz. A fejlesztést azonban nem csak az 
ÜHG-externáliák beszámításának hiá nyához kapcsolódó piaci hiányosságok 
akadályozzák. Felmerül a bizonytalans ág és általánosságban az ismeretek 
továbbáramlásának problémája is, amely az optimálisnál kevesebb K+F-beruházást eredményezhet. Ezen túlmen ően számolni kell a t őkeintenzív technol ógiák forgalomba 
hozatalának problémájával, mivel ezek eset ében a beruházásokat hosszú bevezetési 
idő jellemzi. Ennélfogva dönt ő fontosságú lesz az alacson y szén-dioxid-kibocsátású 
technológiák fejlesztésének el őmozdítása és a tanulási görbe lehet ő 
HU 3   HU legköltséghatékonyabb felgyorsítása. Ez e gyszerre fontos kihívást és lehet őséget is 
jelent az európai vállalkozások számára. Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású 
gazdaságot célzó ütemterv kidolgozásának sarkalatos pontja, hogy az EU hogyan fejleszti K+F-, demonstrációs és innovációs politikáit, hogyan alak ít ki technológiai 
változást és a lakosság körében széles kör ű elfogadottságot el őidéző keretfeltételeket, 
és hogyan mozdítja el ő a különféle kulcsfontosságú  uniós gyártó iparágak 
versenyképességét. 
(6) Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való áttérésnek jelent ős kihatásai 
vannak az energiaforrásokon túli er őforrások fenntartható felhasználására, és 
ennélfogva az Európa 2020 stratégia szerinti er őforrás-hatékonysági kiemelt 
kezdeményezésre. Az energiához ka pcsolódó ÜHG-kibocsátások csökkentése 
egybeesik más leveg őszennyező anyagok jelent ős csökkentésével, és mindennek 
kedvező egészségügyi vonzatai is vannak. Az  ütemtervnek meg kell vizsgálnia 
továbbá az ipari eljárásokat, a földhasznála ti, a földhasználat-megváltoztatási és az 
erdőgazdálkodási gyakorlatokat, valamint az él elmiszer, a takarmány és a rost (fa, 
cellulóz és papír) gyártásával és felhaszn álásával, valamint a lényeges ökoszisztéma-
szolgáltatásokkal (a talajmin őséggel, a vízkészletek rendelkezésre állásával, a 
biológiai sokféleséggel)  – való kapcsolatot. 
2. C
ÉLKITŰZÉSEK  
(7) Az alacsony szén-dioxid-kibocs átású gazdaság 2050-ig történ ő megvalósítására 
vonatkozó ütemterv konkrét célkit űzése, hogy betekintést nyújtson abba, hogy az EU 
szakpolitikai keretének hogyan kellene fejl ődnie az elkövetkezend ő 10 évben és azt 
követően annak érdekében, hogy (1) lehet ővé tegye az üvegházhatást okozó gázoknak 
a tudománnyal összhangban történ ő lényeges csökkentését, ugyanakkor (2) mérsékelje 
az olajválságokkal és más energiabiztonság i zavarokkal szembeni sérülékenységet, és 
(3) megragadja (az új, alacsony szén-dioxi d-kibocsátású technol ógiákhoz kapcsolódó) 
fenntartható növekedési és  foglalkoztatási lehet őségeket, figyelembe véve eközben a 
fenntarthatóságra és az er őforrás-hatékonyságra vonatkozó általánosabb 
megfontolásokat. 
(8) Ennek a hatásvizsgálatnak az a célja, hogy tá jékoztatást adjon az  általános és az 
ágazati lehet őségekről, az azok háttérében álló, szükség es technológiai és strukturális 
változásokról, a beruházási- és költségmintákról, valamint az átfogóbb fenntarthatósági és er őforrás-hatékonysági menetr endhez kapcsolódó egyéb 
hatásokról, szinergiákról és kompromissz umokról. Célja továbbá, hogy tájékoztatást 
nyújtson uniós, nemzeti és regionális éghajlat-vá ltozási politikák és tervezés alatt álló, 
konkrét ágazati ütemtervek kidolgozásához, ideértve a mérföldkövek felvázolását is. 
3. A
 MÓDSZERTAN ÉS A FORGATÓKÖNYVEK ISMERTETÉSE  
(9) Ilyen hosszú id őszak vizsgálatakor az id ő előrehaladtával felmerül ő feltételezéseket, 
bizonytalanságokat és különböz ő fejleményeket is figyelembe kell venni. A 
hatásvizsgálat ezért azt vizsgálja, hogy az EU-nak mit kellene tennie a különböz ő 
alternatív forgatókönyvek (a  szakpolitikai alternatív ák helyett „szén-dioxid-
mentesítési forgatókönyvek”) kereti között a 2 ºC-os célkit űzéssel összhangban lév ő, 
jelentős kibocsátás-csökkentés megvalósításáho z. A forgatókönyvek a kulcsfontosságú 
paraméterek – például a globális feltételek je llege, a globális energiaárak alakulása és 
HU 4   HU a technológiai innováció mértéke – te kintetében különböznek egymástól. A 
forgatókönyvekben a szén-dioxid ára költséghatékony politikai ösztönz őként szerepel. 
A különböz ő forgatókönyvek szerinti eredménye k összevetésével  határozottabb 
következtetések vonhatók le ar ra vonatkozóan, hogy a kulcs fontosságú paraméterek 
hogyan befolyásolják az eredményeket és a különböz ő tényezők milyen 
kölcsönhatásban állnak egymással. 
(10) Az Éghajlat-változási Kormányköz i Testület negyedik értékel ő jelentésében a fejlett 
országok számára javasolt 80–95 %-os csökkentési cél az Unión belüli csökkentésekre és a nemzetközi kreditekre egyaránt kite rjed. Az EU-n belü li csökkentések 2050-re 
előírt nagyságrendjének felmérése érdekében áttekintésre kerülnek a közelmúltbeli 
tudományos eredmények, továbbá bemutatásr a kerülnek a POLES modellnek a 2 ºC-
os célkitűzésnek megfelel ő előrejelzései, amelyek 2050-re a globális kibocsátásoknak 
az 1990-hez képest felére történ ő csökkentésével számolnak. 
(11) A fosszilis tüzel őanyagok árának alakulása font os az ÜHG-kibocsátások csökkentése 
okozta hatások értékelésekor, ezeket az ár akat azonban túlnyomórészt a globális 
piacok határozzák meg. Az éghajlatváltozássa l kapcsolatos globális fellépés továbbá 
hatást gyakorolhat a fosszilis tüzel őanyagok árára. A globális POLES modell 
segítségével három forgatókönyv szerint vizsgá lták az éghajlatváltozás és a fosszilis 
tüzelőanyagok ára közötti kölcsönhatást: 
• globális alapforgatókönyv : 2050-ig globális szinten nem kerül sor további 
éghajlat-változási fellépésre; 
• globális fellépés : a globális szint ű fellépésnek köszönhet ően 2050-re a globális 
kibocsátás az 1990-es szinthez képest a felére csökken; 
• széttagolt fellépés : az EU a szén-dioxid-kibocsá tás csökkentésére irányuló 
stratégiát alkalmaz, de ezt más or szágok nem követik, hanem kizárólag a 
koppenhágai megállapodás alacsonyabb szint ű vállalásait telj esítik 2020-ig, 2020 
után pedig nem tesznek további er őfeszítéseket. 
Ezt a modell-el őrejelzést kib ővítették annak érdekében, hogy a mez őgazdaság és a 
földhasználat világviszonylatban bekövetkez ő
 változásának a GLOBIOM és a G4M 
modellek segítségével történ ő előrejelzését is tartalmazza. 
(12) Az EU modellezéséhez a PRIMES elnevezés ű energiarendszer-modellt használták, az 
EU szén-dioxid-kibocsátástól eltér ő kibocsátásainak el őrejelzésére szolgáló GAINS 
modellel ötvözve. Ugyancsak az EU sz intjén a G4M és a GLOBIOM modell 
segítségével az energia, valamint a földhasz nálat, a földhasználat-megváltoztatás és az 
erdőgazdálkodás közötti kapcsolat is elemzé sre került. A szén-d ioxid-kibocsátás 
csökkentését els ősorban a szén-dioxid-ki bocsátásokhoz és a szén -dioxid-kibocsátástól 
eltérő kibocsátásokhoz kapcsolódó szén -dioxid-árak befolyásolják. 
(13) Az uniós szinten el őrevetített forgatókönyvek a következ ők. 
• a meglévő szakpolitikák (azaz az éghajlat-változási  és energiaügyi csomag 2020-
ig történő) végrehajtását és folytatását tükröz ő referencia-forgatókönyv. 
• olyan szén-dioxid-mentesítési forgat ókönyvek, amelyek 2050-re az EU-n belül 
80 %-os csökkenést vetítenek el őre 1990-hez képest, kivé ve az egyik széttagolt 
HU 5   HU fellépésre vonatkozó forgatókönyvet, am elyben az energiaintenzív iparágak 
nemzetközi versenyképességének védelm e érdekében további intézkedések 
meghozatalára kerül sor. 
• a szén-dioxid-mentesítési forgatókön yvek abban különböznek egymástól, hogy a 
fosszilis tüzel őanyagokból el őállított energia vonatkozásában milyen árral 
számolnak. A POLES modellel végzet t globális elemzés eredményeivel 
összhangban a forgatókönyvek a következ ők: 
– viszonylag tartósan stabil, alacs ony (2008-as árakon számolva 2050-ben 
reálértéken hordónként 70 USD körüli) olajárakkal számoló forgatókönyvek, 
melyek a globális fellépés mellett következhetnek be; 
– a referencia-forgatókönyvben foglaltakhoz hasonlóan fokozatosan megduplázódó 
(2008-as árakon számolva 2050-ben hordónként 127 USD-re emelked ő) 
olajárakkal számoló forgatókönyvek, mely ek a széttagolt fellépés mellett 
következhetnek be; 
– ideiglenes olajválsággal vagy 2030-tól folyamatos an magas (2008-as árakon 
számolva 2030-ban hordónként 212 US D-re megduplázódó) energiaárakkal 
számoló forgatókönyvek, amelyek bekövetkezte  a széttagolt fellépés esetén valós 
kockázatot jelent. 
• a szén-dioxid-mentesítési forgatókönyve k abban is különböznek egymástól, hogy 
a technológiafejlesztésekre vona tkozóan milyen feltevésekb ől indulnak ki. Ezek 
az alábbiak: 
– hatékony technológiai helyzetet tükröz ő forgatókönyvek, amelyek a hatékony és 
alacsony szén-dioxid-kibocsát ású technológiák sikeres be vezetésével számolnak; 
– a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás, valamint a villamosítás késéssel történ ő 
bevezetésével számoló forgatókönyvek, amelyek bizonyos technológiai lehetőségek rendelkezésre állásával kapcsolatos érzékenységet kívánják felmérni; 
– a késleltetett éghajlat-változási fellé pés érzékenységi vizsgálata, amely nem 
feltételez új és további égha jlat-változási po litikákat 2030 el őtt. 
(14) A jövőben a modellezést annak figyelembevételével lehetne javítani, hogy maga az 
éghajlatváltozás hogyan hat például a mez őgazdasági és energetikai termelésre és 
fogyasztásra. Az energiatárolás és az intelligens hálózati megol dások modellezésének 
további finomítása jobban tükrözné a megosztott villamosenergia-termelés 
alkalmazását. 
4. A
 GLOBÁLIS ELEMZÉS EREDMÉNYEI  
Globális csökkentési törekvések és az EU hozzájárulása  
(15) A legfrissebb tudományos szakirodalom és a POLES modell szerinti modell-
előrejelzések áttekintése azt mutatja, hogy az EU-nak 2050-re – 1990-hez képest – 
legalább 75–80 %-kal vagy ennél nagyobb mé rtékben kellene csökkentenie az 
üvegházhatást okozó gázok kibocsátását. 
HU 6   HU (16) A 2 °C-os célkit űzéssel összhangban lév ő globális er őfeszítés azt jelenti, hogy más 
fejlett országok ugyanolyan szigorúan lépnek fel, mint az EU. A modellezés során ezt 
úgy vették figyelembe, hogy ezen országok is a szén-dioxid-árjelz ővel azonos mérték ű 
árjelzést alkalmaznak. A feltörekv ő országok ezt fokozatosan  érnék el: a szimuláció 
fokozatosan fejl ődő szén-dioxid-piacokkal számol úgy, hogy 2030-ra a szén-dioxid-
árak a fejlett és a feltörekv ő országokban megegyeznek. Így 2050-re a fejl ődő 
országok ÜHG-kibocsátása a bázishoz  képest 80 %-kal csökkenne, az 1990-es 
kibocsátási szintre vagy akár  az alá. A forgatókönyv azt is feltételezi , hogy globális 
fellépés esetén a nemzetközi kreditek nem á llnak olcsón rendelkezésre, és a széles 
körű ellensúlyozás nem alternatívája a hazai fellépésnek. Az EU 80–95 %-os 
csökkentési célkit űzését az Unió területén belül kell teljesíteni, már csak 
költséghatékonysági okokból is. Az egy f őre eső kibocsátás id ővel kiegyenlít ődne, 
2050-re az abszolút eltérések jelent ősen alacsonyabbak lennének, még akkor is, ha az 
egy főre eső kibocsátás továbbra is magasabb volna a fejlett országokban. 
Az éghajlat-politikai fellé pés és a fosszilis tüzel őanyagok világpiaci ára közötti kapcsolat 
(17) A POLES modellel végzett elemzés az égha jlat-változással kapcsolatos globális 
fellépés és a fosszilis tüzel őanyagok jöv őbeli ára közötti kölcsönha tást szemlélteti. 
Míg az alapforgatókönyv el őrejelzései szerint az olajárak csaknem 
megduplázódnának, a globális éghajlat-változá si fellépés esetében az olajárak 2050-
ben a maihoz képest stabilak maradnának. E zek a relatív csökkenése k az energia iránti 
kereslet csökkenéséb ől és az alacsony szén-dioxid-kibocsátású tüzel őanyagokra való 
áttérésből adódnának. A globális fellépést alapvet ően alacsonyabb 
fosszilistüzel őanyag-árak és magas szén-dioxid-árak jellemzik. 
(18) Az elemzés azt mutatja, hogy a „széttagolt fe llépés” esetében az olajárak csak 15 %-
kal csökkennek az alapforgatókönyvben fogl alt szintekhez képest. Ezek az 
eredmények többnyire összhangban vannak a Nemzetközi Energiaügynökség „World 
Energy Outlook 2010” cím ű kiadványában fogla ltakkal. A Nemzetközi 
Energiaügynökség adatai a növekv ő kereslet, a kínálati nehézségek és a k őolaj- és 
földgázexport őr országokban felmerül ő geopolitikai kockázat ok együttes hatásából 
adódó nyilvánvaló energiabizt onsági kockázatokat jeleznek. 
(19) Az energiaforrások árának változásai az e javakat exportáló or szágok jövedelmének 
változását fogja eredményezni. Ezek a hatások azonban kezelhet ők. A Kőolaj-
exportáló Országok Szervezetének (OPEC) éves bevételei az el őrejelzések szerint az 
elkövetkezend ő 20 évben még globális fellépés eset én is jóval magasabbak lesznek az 
előző 20 évhez viszonyítva. 
A mezőgazdaság és az erd őgazdálkodás globális hozzájárulása és a bioenergiával való 
kapcsolat 
(20) A 2 °C-os célkit űzéssel összhangban lév ő globális fellépés részeként a mez őgazdaság, 
valamint a földhasználat, a földha sználat-megváltoztatás és az erd őgazdálkodás 
szerepe, továbbá az energiaágazattal való gl obális összefüggése is elemzés tárgyát 
képezte, figyelembe véve a következ őket: 
(a) a világ növekv ő népességének élelmezése érdekében garantálni kell az 
élelmezésbiztonságot, 
HU 7   HU (b) teljesíteni kell azon uniós célkit űzést, hogy – különösen a fejl ődő országokban 
– visszaszoruljon a globális erd őirtás, és 2030-ra megálljon a Föld erd ővel 
borított területeinek csökkenése, 
(c) a mezőgazdasági kibocsátások csökkentésére irányuló er őfeszítésekre van 
szükség, 
(d) az éghajlat-változási fellépés esetében  növelni kell az energiacélú biomassza-
hasznosítást, 
(e) a jólét növekedésének köszönhet ően az étkezési szokások változatlanok 
maradnak, teret nyernek a szén-di oxid-intenzívebb élelmiszerek. 
Az elemzésb ől az a következtetés vonható  le, hogy – megfelel ő ösztönzők megléte esetén – a 
mezőgazdaság és az erd őgazdálkodás 2050-re teljesítheti a fenti követelményeket, ehhez 
azonban a globális szint ű termelékenységjavulás kulcsfont osságú lesz. Ha ez a javulás nem 
valósítható meg, a fentiekben fels orolt célok nem, vagy csak jelent ős élelmiszerár-
emelésekkel valósulhatnak meg.  
A szén-dioxid-intenzívebb élelmiszerek irányába mutató jelenlegi tendenciák megfordítása 
szintén hozzájárulhat a célokhoz, de ez a lehet őség nem képezte elemzés tárgyát. Az 
életmódbeli és viselkedésbeli válto zások azáltal növelhetik a számottev ő csökkentésre 
irányuló célkit űzések, valamint a fellépés általános  költséghatékonysága teljesülésének 
valószínűségét, hogy más ágazatokban el ősegítik a költségesebb e nyhítési alternatívák 
elkerülését. A biológiai s okféleség szempontjából jelent ős előny fog származni a globális 
éghajlatváltozás 2 ºC-ra korlá tozásából, hiszen így fennmara dnak az igen magas biológiai 
sokféleségi értékeket felmutató trópusi es őerdők, ügyelni kell azonban arra, hogy a 
mezőgazdaság és az erd őgazdálkodás megnövekedett termelékenysége ne vezessen a 
biológiai sokféleség csökkenéséhez, a vízkés zletek gyors kimerüléséhez, illetve egyéb 
környezeti problémákhoz.  
5. AZ UNIÓS ELEMZÉS EREDMÉNYEI  
Általános uniós csökkentési lehet őségek és az egyes ágazatok hozzájárulása  
(21) A különböz ő szén-dioxid-mentesítési uniós forgatókönyvek el őrejelzéseinek elemzése 
azt mutatja, hogy amennyiben valamennyi ágazatban kell ően határozott szén-dioxid 
árösztönz őt alkalmaznak (azaz a szén-dioxid-egyenérték 2050-re tonnánként mintegy 
100–370 USD lesz), akkor 2050-re a bevált t echnológiákkal megvaló sítható az EU-n 
belül az 1990-hez képesti 80 %-o s csökkentés. Ez további jelent ős innovációt tesz 
szükségessé a meglév ő technológiák területén, azonban olyan úttör ő technológiák 
alkalmazása, mint a magfúzió, a hidrogén-  és üzemanyagcellák, vagy az elosztott 
energia tárolásának a villamosener gia-hálózatokban va ló széles kör ű alkalmazása, 
illetve jelent ős életmódbeli változások (azaz étrendbeli változások, a mobilitási 
szokások er őteljes változásai) nélkül is megvalósítható. Ez utóbbi tényez ők még 
inkább el ősegíthetnék az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság létrejöttét, 
tekintettel azonban a m űszaki és gazdasági megvalósíthatóságuk bizonytalanságaira, 
és a modellezési eszközökbe való beépítés ük nehézségeire, az elemzés során nem 
kerültek figyelembevételre.  
HU 8   HU (22) A különböz ő forgatókönyvekben a technol ógiákra és a fosszilistüzel őanyag-árakra 
vonatkozó feltevések közötti jelent ős eltérések ellenére a kibocsátás-csökkentések 
sebessége és nagysága tekintetében az eredmények megbízhatóak, bár az eltérések 
ágazati szinten némileg nagyobbak. 
Az ÜHG-kibocsátás csökkenése az 
1990-es szinthez képest  2005 2030 2050 
Összesen  –7 % -40 és -44% 
között -79 és -82% 
között 
Ágazatok   
Energia (CO 2) –7 % -54 és -68% 
között -93 és -99% 
között 
Ipar (CO 2) –20 % -34 és -40% 
között -83 és -87%1 
között 
Közlekedés (a légi közlekedést beleértve, a tengeri közlekedést azonban nem) (CO
2) +30 % +20 és -9% 
között -54 és -67% 
között 
Közlekedés, a légi és a tengeri 
közlekedés kivételével+25 % +8 és -17% 
között -61 és -74% 
között 
Lakáságazat és szolgáltatások (CO 2) –12 % -37 és -53% 
között -88 és -91% 
között 
Mezőgazdaság (a CO 2-kibocsátástól 
eltérő kibocsátások) –20 % -36 és -37% 
között -42 és -49% 
között 
Egyéb, a CO 2-kibocsátástól eltér ő 
kibocsátások  –30 % -71,5 és -72,5% 
között -70 és -78% 
között 
 Forrás: PRIMES, GAINS 
(23) Az összes ÜHG-kibocsátás 2030-ban – 1990-hez képest – mintegy 40 %-kal 
csökkenne, kivéve ha az olajárak 2030- ig magasra emelkednek, ami 44 %-os 
csökkenést eredményezne. Egy al acsony költséggel számoló lehet őség további köztes 
lépéseit 2020-ra 25 % körüli, 2040-re pedi g 60 % körüli csökkentés jelentené. 
(24) Az ágazatokban alkalmazott azonos gazdasági ösztönz ők mellett az EU 
kibocsátáskereskedelmi rendszerének (ETS ) hatálya alá tartozó ágazatok nagyobb 
hozzájárulása továbbra is költséghatékony lenne. A 2030-ra 2005-höz képest már 
mintegy 45 %-os, 2050-ben pedig 90 %-os ki bocsátás-csökkentése k valósulnának meg 
az ETS hatálya alá tartozó ágazatokban, míg a többi ágazatban 2030-ra valamivel több 
mint 25 %-kal, 2050-ben pedig 2005-höz képest közel 70 %-kal csökkenhetnének a kibocsátások. 
(25) A legjelent ősebb csökkenések az energiaágazatba n következnének be. Valamennyi 
ágazatban azonos gazdasági ösztönt ők mellett itt gyorsan csökkenne a szén-dioxid-
kibocsátás, köszönhet ően az igen változatos, alacsony szén-dioxid-kibocsátású 
technológiák (a megújuló energiát alkalm azó technológiák, az atomenergia, 2020 után 
a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás) e lterjedésének, valamint a keresletoldali 
hatékonyság növekedésének: 2030-ra jóva l 60 %-ot meghaladó kibocsátás-csökkenés 
                                                
 
1 Figyelmen kívül hagyva azt a forgatókönyvet, amely olyan intézkedésekkel számol, amely az 
energiaintenzív iparágak részér ől kisebb mérték ű csökkenést várnak el. 
HU 9   HU valósulhatna meg. 2050-re az energiaágazat szén-dioxid- mentesítése gyakorlatilag 
teljes mérték ű lenne. 
(26) Közép- és hosszú távon a lakáságazat és a szolgáltatási ágazat részér ől is átlagon felüli 
hozzájárulást várhatunk. A kibocsátá s-csökkentés kulcsfontosságú ösztönz ői a 
következők: a javított szigetelésnek köszönhet ően a fűtés területén bekövetkez ő 
jelentős csökkentés, az (alacsony sz én-dioxid-kibocsátással járó) villamos energia és a 
megújuló energiaforrások fokozottabb használata az épületek f űtéséhez, valamint az 
energiahatékonyabb berendezések alkalmazása.  
(27) Középtávon az ipar valamivel kisebb ará nyú szén-dioxid-csökkentést valósít meg, 
mint a gazdaság egésze, vi szont különösen az ipari jelleg ű szén-dioxid-leválasztás és 
tárolás további jelent ős csökkentést tesz lehet ővé, még ha az energiaágazatnál kés őbb 
is (2030 után).  
(28) A közlekedés és a mez őgazdaság az a két f ő ágazat, ahol hossza bb távon nem valósul 
meg teljes mértékben a szén-dioxid-mentesítés.  
(29) A közlekedés esetében az elmúlt 20 év növekv ő tendenciája megfordult. 2030-ban a 
közlekedés (a közúti, a vasúti közlekedés  és a belvízi hajózás) kibocsátásai a 
forgatókönyvek többsége esetében az 1990-es  szint alá csökkennek, méghozzá a 
hatékony technológia alkalmazására vonatkozó forgatókönyv szerint, a fosszilis tüzelőanyagokat referenciaáron figyelembe véve 5 %-kal, alacsony áron figyelembe 
véve pedig –2 %-kal. A csökkenés le gnagyobb része azonban 2030 és 2050 között 
valósulna meg, és elérné a 60 %-ot
2. 
(30) A mezőgazdaság esetében éppen fordított a te ndencia. Mostantól 2030-ig a kibocsátás-
csökkentések jelent ősek, az ezt követ ő időszakban azonban az ÜHG-kibocsátás 
további csökkentésének technikai lehet őségei korlátozottak. Más ágazatokhoz 
hasonlóan itt is érdemes megvizsgálni a viselkedésmódbeli változások által az ÜHG-
csökkentési lehet őségekre gyakorolt potenciális hatásokat. 
(31) A CO 2-kibocsátástól eltér ő egyéb kibocsátások, példáu l a hulladéklerakók által 
kibocsátott metán, valamint az ipari N 2O-kibocsátások ugyancsak gyors ütemben 
csökkennek 2030-ig, ezt követ ően csak korlátozott mérték ű a csökkenés. A CO 2-
kibocsátásoktól eltér ő kibocsátások esetében a kiboc sátáskereskedelmi rendszer alá 
tartozó ágazatok esetében ezek a csökkené sek már a referencia-forgatókönyvben is 
bekövetkeznek, a többi ágazat – például a mez őgazdaság, a hulladékágazat, a 
fluorozott gázokat használó ágazatok – esetében a meglév ő politikákon kívül további 
fellépésekre lenne szükség. 
Rendszerköltségek: szén-dioxid-árak, ber uházási kiadások és a fosszilis tüzel őanyagok 
költségei  
(32) A szén-dioxid-árak valamennyi fo rgatókönyvben mintegy 50 EUR/tonna CO 2-
egyenértékr ől 60 EUR/tonna CO 2-egyenértékre emelkednek:  2030-ban 100–
370 EUR/tonna CO 2-egyenértékre (a haté kony technológiára vonatkozó 
                                                 
2 A légi közlekedésb ől származó NO x-kibocsátásokat és a légi közlekedésnek a globális felmelegedési 
potenciálra gyakorolt egyéb kö zvetett hatásait nem számítva. 
HU 10   HU forgatókönyvek esetében 150 EUR-ról 200 EUR -ra), a választott technológiai és 
fosszilistüzel őanyag-paraméterekt ől függően. 
(33) Egyértelm ű, hogy a fosszilistüzel őanyag-árak és a szén-dioxid-árak egymással 
fordítottan arányosak. A magasabb fosszilistüzel őanyag-árak mellett a szén-dioxid-
kibocsátás csökkentéséhez alacsonyabb szén-d ioxid-árak szükségesek. Ez logikus 
következménye annak a ténynek, hogy általába n az árképzés – ak ár a szén-dioxid-
árakon, akár magukon az energiaárakon keresz tül – az energiak eresletre és az 
energiahatékonyságra gyakorolt hatásának köszönhet ően fontos ösztönz ő a 
kibocsátások csökkentéséhez. A szén -dioxid-árképzésnek egyértelm űen az az el őnye, 
hogy a leginkább szén-dioxid-intenzív inputa nyagok és folyamatok árát állapítja meg, 
valamint az, hogy a bevételek újrahasznos ulnak a helyi gazdaságban, míg magas 
energiaárak mellett ez nem mindig következik  be, különösen az EU esetében, amely 
kifejezetten a fosszilis tüzel őanyagok behozatalára hagyatkozik. 
(34) Az a következtetés is levonható, hogy bizonyos  technológiák (szén-dioxid-leválasztás 
és -tárolás, villamosítás) késleltetett fejlesz tése és alkalmazása, valamint a késleltetett 
éghajlat-változási fellépés (nincs 2030 el őtti további fellépés) végs ő soron jelent ősen 
magasabb szén-dioxid-árakhoz, magasa bb összköltségekhez és alacsonyabb 
tüzelőanyag-megtakarításhoz vezet. Ez rámutat a következ ők döntő fontosságára 
• az összköltségek csökkent ése érdekében minél el őbb be kell vezetni a K+F és az 
alacsony szén-dioxid-kibocsá tású technológiákat, vala mint a lakosság körében 
növelni kell egyes technológiák elfogadottságát; 
• a csökkentéseket folyamatosan, de f okozatosan kell megvalósítani annak 
elkerülése érdekében, hogy a kés ői felzárkózás a szén-dioxid-árak jelent ős 
mértékű, hirtelen növekedéséhez vezessen. 
(35) Az összes szén-dioxid-mentesítési fo rgatókönyv legfontosa bb következtetése a 
tüzelőanyag-kibocsátásokról (m űködési költség) a beruhá zási kiadásokra (t őkekiadás) 
való tömeges áttérés. A gazdaság egészének  szempontjából fontos megjegyezni, hogy 
a beruházások túlnyomórészt a hazai gazdaságra fordított kiadásokat jelentenek, 
melyek több hozzáadott értéket és teljesít ményt követelnek számos gyártó iparágtól 
(gépjárműipar, energiatermelés, ipari és há lózati berendezések, energiahatékony 
építőanyagok, épít őipar stb.), míg a tüzel őanyag-kiadások túlnyomórészt harmadik 
országokba áramlanak, tekintette l arra, hogy az EU egyértelm űen a fosszilis 
tüzelőanyagok behozatalára hagyatkozik. 
(36) A hatékony technológiára vonatkozó fo rgatókönyvek 2040–2050-re évente átlagosan 
550 milliárd EUR-val több beruházással számolnak, mint a referenciaesetben. A 40 éves időszak átlagában nézve a beruházási kiadások ezen növekedés évente mintegy 
270 milliárd EUR-t tesz ki, a globális és a széttagolt fellépés esetében egyaránt. 
(37) A beruházások növekedésének egyenes következménye a tüzel őanyag-költségek 
egyenlően nagy mérték ű csökkenése. A referenc ia-forgatókönyvben a tüzel őanyagárak 
még mindig növekednek: a 2010–2020-as id őszakra jellemz ő átlagosan 
900 milliárd EUR-nyi éves összegr ől a 2040–2050-es id őszakban 1400 milliárd EUR-
ra. Referencia energiaárakkal számol va a szén-dioxid-mentesítés a 2040–2050-es 
időszakban évente csaknem 350 m illiárd EUR-val csökkenti a tüzel őanyag-
költségeket. Globális fellépés mellett a referencia-forgatókönyvhöz viszonyítva a 
HU 11   HU tüzelőanyag-költségek csökkenése természetesen még nagyobb mérték ű: a 2040–
2050-es id őszakban évente valamivel több mint 600 milliárd EUR a megtakarítás, a 
fosszilistüzel őanyag-megtakarítások és az alacsonyabb fosszilistüzel őanyag-árak 
együttes hatása miatt. A teljes 40 éves id őszakot tekintve az évi átlagos 
tüzelőanyagköltség-csökkenés a referenciához viszonyítva 175 milliárd EUR 
(széttagolt fellépés – referencia-energiaárak ) és 320 milliárd EUR (globális fellépés – 
alacsony fosszilistüzel őanyag-árak) között van, feltéve, hogy a közlekedési ágazatban 
nem szenved késedelmet a villamos energia elterjedése. 
(38) Egy olajválság vagy a magas fosszilistüzel őanyag-árak a szükséges beruházási 
kiadásokat évente mintegy 100 milliárd EUR-val növelnék a referencia-forgatókönyvben; a szén-dioxid-mentesítési forgatókönyvek azonban ilyen eshetőséggel nem számolnak. A tüzel őanyag-kiadások a szén -dioxid-kibocsátás 
csökkentésére vonatkozó, és magas fosszilistüzel őanyag-árakkal számoló 
forgatókönyvekben jóval alacsonyabbak, mint a magas fosszilistüzel őanyag-árakkal 
számoló referenciaesetben. A magas fosszilistüzel őanyag-árakkal számoló 
forgatókönyvben az éghajlat-változá s elleni fellépésre fordított beruházási kiadások 
emelkedését jócskán ellensúlyozza a tüzel őanyag-költségek csökkenése. 
(39) A szén-dioxid-kibocsátás csökkentésére fordított t őkekiadások emelkedése egységesen 
jellemző minden ágazatban (energia, ipar, közle kedés és épített környezet), azonban 
abszolút értékben a legnagyobb mérték ű beruházás-növekedés nem az 
energiatermelés, a hálózati infrastruktúra vagy az ipar területén következik be, hanem 
a keresletoldali technológiák terüle tén a közlekedési ágazatban (mégpedig a 
gépjárműágazatban) és az épített környezet vonatkozásában (energiahatékony 
építőanyagok és épületszerkezeti elemek, h őszivattyúk, készülékek stb.). A szén-
dioxid-kibocsátás csökkentéséb ől azoknak a vállalkozási ágazatoknak származna a 
legnagyobb el őnyük, amelyek a technológiákat és a berendezéseket biztosítják. 
(40) Az alacsony szén-dioxid-ki bocsátással kapcsolatos t őkekiadások mértéke és 
összetétele az elkövetkezend ő évtizedekben szakpolitik ai szempontból fontos 
kérdéseket vet fel azzal ka pcsolatban, hogy miként küzdhet ők le – még a szén-
dioxiddal kapcsolatos ösztönz
ők mellett is – a közlekedés és az épületek 
végfelhasználói számára felmerül ő finanszírozási akadál yok. Innovatív pénzügyi és 
adóügyi eszközökre (például kedvezményes kölcsönökre, az alacsony energiafelhasználású beruházás egy részét visszafizet ő támogatásokra, valamint 
adókedvezményekre) lesz szüks ég, melyek célja, hogy lehet őséget teremtsenek az 
alacsony szén-dioxid-kibocsátású tec hnológiákra irányuló magánberuházások 
számára. Emellett az EU költségvetésén belül a regionális finanszírozás nagyobb hányadát kellene olyan szakpolitikai eszköz ökre fordítani, amelyek magánszektorbeli 
erőforrásokat is mozgósítanak. 
Energiaforrások, energiahatékonyság és energiabiztonság 
(41) Az energiaforrás-hatékonyság  és az energiabiztonság a szén-dioxid-mentesítési 
forgatókönyvekben lényegesen javulna és az energiabiztonságot érint ő előnyökkel is 
járna, különösen a fosszilis tüzel őanyagok használatának és behozatalának csökkenése 
miatt. A teljes primerenergia-fogyasztá s 2030-ban 1650 Mtoe-ra, 2050-ben pedig 
1300–1350 Mtoe körüli értékre csökkenne a 2 005-ös több mint 1800 Mtoe értékhez 
képest. Több hazai energiaforrás, kül önösen megújuló energiaforrás kerülne 
hasznosításra, az összes energiaimport pedi g 2050-re több mint a felére csökkenne 
HU 12   HU 2005-höz képest. Ez a folyamat 2025-t ől kezdődően a tüzel őanyagimport-függ őség 
növekedésével jellemzett tendencia teljes me gfordulásához vezetn e, és az import 
2050-re 35 % alá csökkenne. 2050-re az olajimpo rtért fizetett összeg a maihoz képest 
a felére, vagy az alá csökkenne, és mintegy 80 %-kal – 400 milliárd EUR-nak vagy annál is nagyobb összegnek megfelel ő arányban – csökkenne a referenciaesethez 
képest. 
(42) Fontos megjegyezni, hogy a primerener gia-fogyasztás szintjének csökkenése 
elsősorban a keresletoldali technol ógiai változások, nem pedig az 
energiaszolgáltatások cs ökkenésének következménye: el őször is az 
energiahatékonyabb épületek, a f űtési rendszerek és a járm űvek játszanak itt szerepet, 
ezt a kés őbbiekben meger ősíti a közlekedés és a f űtés területén végrehajtott 
villamosítás, amelynek keretében kifejeze tten hatékony keresletol dali technológiák 
(hálózatról tölthet ő hibrid üzem ű járművek, elektromos járm űvek, hőszivattyúk) egy 
alacsonyabb szén-dioxid-kibocsátású ener giaágazatban kerülnek alkalmazásra. 
(43) Amennyiben 2020-ra sikerül teljesíteni a 20%-os energiamegtakarítási célkit űzést, 
akkor 2020-ra 25%-kal vagy még nagyobb mértékben csökkenhet az EU hazai kibocsátása. 
(44) A szén-dioxid-mentesítés jelent ős mértékben csökkenteni fogja a fosszilis 
tüzelőanyagok tekintetében az ellátásbiztonsági kockázatokat, a villamosítás 
nagylépték ű terjedése és a decentralizált energiatermelés azonban egyéb kihívásokat és 
lehetőségeket von maga után. A 2050-re szóló energiaügyi ütemterv ezekkel a 
kérdésekkel részletesebben foglalkozik. 
Villamosenergia-ágazat 
(45) Míg a végs ő energiaigény valamennyi ágazatban jelent ős mértékben csökken, a 
villamosenergia-fogyasztás 2050-ig folyamatosan n ő. Ez két ellentétes tendencia 
eredménye: 
• a hatékonyság nagyobb mérték ű javulása a keresleti oldalon;  
• 
különösen 2025 után, a f űtési és a közlekedési ágazat megnövekedett igénye, 
amelyet a hatékony keresletoldali technol ógiák (például há lózatról tölthet ő hibrid 
üzemű járművek, elektromos járm űvek, hőszivattyúk) széles kör ű alkalmazása 
eredményez. 
A növekedés üteme azonban az elmúlt 20 év korábbi tendenciáihoz hasonló marad, 
annak ellenére, hogy id ővel a közlekedési és a f űtési ágazat jelent ős része az olajról 
és a gázról áttér a villamos energiára.  
(46) A kínálati oldalon a villamosenergia-öss zetételen belül (megúj uló energiaforrások, 
fosszilis tüzel őanyagok + szén-dioxid-levá lasztás és -tárolás, at omenergia) az alacsony 
szén-dioxid-kibocsátású tec hnológiák aránya (az éghajlat-változási és energiaügyi 
csomag teljes kör ű végrehajtásának következtében) a mai 45 %-ról 2020-ra gyors 
ütemben mintegy 60 %-ra, 2030-ban 75–80 %-ra, 2050-ben pedig közel 100 %-ra 
emelkedik. Mivel az alacsony szén-dioxid- kibocsátású villamose nergia-technológiákat 
magasabb t őkekiadások és alacsonyabb tüzel őanyag-költségek jellemzik, az 
energiatermelési beruházási kiadások magasak – csakúgy, mint a hálózatb ővítés 
HU 13   HU esetében. Más ágazatokhoz hasonlóan a kulc sfontosságú szakpolitikai kérdés az, hogy 
hogyan lehet a legjobban teret e ngedni ezeknek a beruházásoknak. 
Közlekedés 
(47) Az energiahatékonyság az egyik legfontosabb tényez ő, amely hozzájárul a közlekedés 
szén-dioxid-mentesítéséhez. Az elemzés  feltárja, hogy 2025-ig, a folyamatosan 
növekvő közlekedési szolgáltatások ellenére a járm űvek nagyobb hatékonysága révén 
lehet a leginkább ösztönzi az ÜHG-kibocsá tások növekedésével jellemzett tendencia 
megfordulását, valamint azt, hogy 2030-ra a szárazföldi közleke dés ÜHG-kibocsátása 
az 1990 el őtti szintre szoruljon vissza. A s zemélygépkocsik esetében például a 
hatékonyság – a hibrid üzemre való f okozatos áttérés révén – a 2020 utáni id őszakban 
a szén-dioxid-kibocsátásra és a gépjárm űvekre vonatkozó hatályos jogszabályokban 
előirányzottnál is nagyobb mértékben javul. 
(48) A hibrid üzemre való áttérés egyrészr ől fontos a 2025-ig megvalósítandó nagyobb 
hatékonyság szempontjából, másrészr ől technológiai szempontból is elengedhetetlen 
lépés az elektro-mobilitásra (az elektromos meghajtású járm űvekre) való áttérés 2025 
utáni lehet ővé tételéhez. A személygépkocsik eset ében ez a kulcstechnológiák egyike, 
amely igen jelent ős kibocsátás-csökkenéseket tesz lehet ővé a közlekedési ágazatban 
2030 után. A légi közlekedés, valami nt kisebb mértékben a nehézgépjárm űvek 
esetében a bioüzemanyagok fontos abb szerepet játszanának, f őként 2030 után.  
(49) A légi közlekedés ÜHG-csökkentésében 2030- tól kezdve a bioüzemanyagok fontos 
szerephez jutnak. A közúti közlekedés esetében a 2020-ig tartó id őszakban fog a 
legnagyobb mértékben növekedni a bioüzem anyagok használata, így a megújuló 
energiaforrásokra vonat kozó általános célkit űzésen belül 20%-ot, a közlekedésre 
vonatkozó célkit űzésen belül pedig 10%-ot tesz majd ki. 2020 és 2050 között abszolút 
értékben tovább folytatódik a növekedés, de kisebb mérték ű lesz, mint a 2005–2020-as 
időszakban, feltéve, hogy az elektromobilitás sikeresen elterjed a piacon. Ellenkez ő 
esetben azonban a bioüzemanyagoknak na gyobb szerepet kell kapniuk ugyanekkora 
szintű csökkenés eléréséhez. A bioüzemanya gok használatának növekedése nagyobb 
nyomást gyakorolhat a földhasználatra (ezen  belül növelheti a földhasználatból 
származó kibocsátásokat), továbbá a vízg azdálkodásra és általá ban a környezetre, 
legalábbis abban az esetben, ha mez őgazdasági alapú bioüzem anyagok használatára 
kerül sor. 
(50) Minden forgatókönyv csak elhanyagolható hatá ssal számol a közlekedés iránti igény 
vonatkozásában. Ez részben annak tudha tó be, hogy a modellezési minta az ÜHG-
kibocsátásokra összpontosít, és nem tartalmaz olyan konkré t közlekedési politikákat, 
amelyek célja a közlekedési rendszer ha tékonyabbá tétele, a modális váltás lehet ővé 
tétele és a különböz ő externáliák – például a forgalmi torlódások és a 
levegőszennyezés – csökkentése, amely további járulékos el őnyöket eredményezhet a 
kibocsátás-csökkentések tekintetében. Ezeket a szempontokat a közlekedésr ől szóló 
fehér könyv hatásvizsgálata fogj a részletesebben tárgyalni. 
(51) A különböz ő forgatókönyvek összevetése feltárja, hogy egyértelm ű összefüggés van 
az ÜHG-kibocsátás közlekedési ágazatbeli és  az energiaágazatbeli csökkenése között. 
Ha a közlekedési ágazat az elektro-mob ilitás révén fokozotta bban csökkenti az ÜHG- 
kibocsátásokat, a villamosenergia-felhasználá s növekszik, amely a villamos energiából 
származó kibocsátásokra gyakorolna hatást . Tehát még abban az esetben is, ha a 
HU 14   HU közlekedési ágazat nem kerül be a ki bocsátáskereskedelmi rendszerbe, id ővel egyre 
inkább befolyásolná az EU kibocsátá skereskedelmi rends zerében bekövetkez ő 
fejleményeket.  
Az épített környezet 
(52) Ebben az ágazatban az energiafogyasztás legjelent ősebb részét a f űtés és a h űtés 
(kétharmad rész), valamint a vízmelegítés és a f őzés (több mint 20 %), a fennmaradó 
részt pedig els ősorban a világítás és az elektr omos készülékek teszik ki.  
(53) A megfigyelt kulcsfontosságú tendenciák hasonlóak a köz lekedési ágazatbeliekhez. 
Először is a teljes energiaigény csökken: a haté konyság, különösen az épületek 
energiateljesítménye javul, a passzívház-technológia általánossá válik, és a felújítások révén sokkal jobb lesz a meglév ő épületek energiateljesítménye. Ez egészen jelent ős 
beruházásokkal jár, melyek id ővel az energiaszámlák csökkenésében térülnek meg. 
Kulcsfontosságú szakpolitikai kérdés az, hogy hogyan küzdhet ők le a kezdeti 
finanszírozási akadályok. 
(54) A közlekedési ágazathoz hasonlóan jelent ős változás tapasztalható a felhasznált 
üzemanyagok tekintetében: az ágazat az olajról, a gázról és a szénr ől a villamos 
energia és a megújuló energiafor rások felé mozdul. A hatékony h őszivattyúk fontos 
szerepet töltenek be azáltal, hogy lehet ővé teszik a végfelhasználás hatékonyságának 
növelését, valamint – a geotermikus és a villamos energia használata révén – a tüzelőanyagok szén-dioxid- intenzitásának csökkenését. Ezen túlmen ően a biogáz, a 
biomassza és a napenergiával való f űtés jelent ős mértékben felváltja a fosszilis 
tüzelőanyagokat. 
Ipar 
(55) Az energiaintenzív iparágak költségha tékony hozzájárulása a hatékony technológiára 
vonatkozó forgatókönyvben 2030-ban minte gy 35 %-kal, 2050-ben pedig 85–90 %-kal 
növelné a kibocsátás-csökkentéseket. Ezek a lehet őségek az energiaintenzitás további 
csökkenésének, valamint a fennmar adó energiaintenzív ipari CO
2-kibocsátások 
esetében (például technológiai kibocsátás ok az acél- és cementgyártásban) a szén-
dioxid-leválasztás és -tárolás 2035-t ől kezdődő alkalmazásának együttes hatásából 
adódnak.  
(56) Széttagolt fellépés esetén, azaz ha az EU más országoknál jelent ősebb mértékben 
csökkenti a kibocsátásoka t, egyes iparágak el őnyöket élveznek majd  az alacsony szén-
dioxid-kibocsátású technológiákhoz kapcso lódó további beruházások miatt, továbbá 
elsőként cselekv őkként a versenyképesség szempontjából is el őnyös helyzetbe 
kerülnek. 
(57) Mindemellett az energiainten zívebb iparágakra vonatkoz ó ambiciózusabb éghajlat-
változási politika hatása is értékelés tá rgyát képezte. A korábbi makrogazdasági 
modellezés eredményei felülvizsgálatra és  finomításra kerültek 2030-ig. A modellezés 
megállapította, hogy az energiaintenzív iparág ak termelési szintj ére gyakorolt hatások 
korlátozottak voltak, és hogy az ingyenes kios ztás védi az energiaintenzív ipart a 
kibocsátáskereskedelmi rendszerben, még akkor  is, ha az EU ambiciózusabb célokat 
hajt végre, azonban a világ más térségei kevésbé ambiciózusak. 
HU 15   HU (58) Az energiaintenzív iparágak esetében az onban az ismertetett, 2035 utáni kibocsátás-
csökkentés csak a szén-dioxid-levá lasztás és -tárolás széles kör ű bevezetése révén 
valósulhat meg: ez egy olyan technológi a, amelynek nincs egyéb tényleges el őnye, 
mint az, hogy általa mérsékl ődik az ÜHG-kibocsátás, ugyanakkor 
többletberuházásokat és magasabb m űködési költségeket igényel. 
(59) Ezért elemzés tárgyát képezi egy olya n alternatív forgatókönyv, amelyben az 
energiaintenzív iparágakra  a szén-dioxid-kibocsátás tekintetében alacsonyabb 
csökkentési követelmények vonatkoznának, am elyben az ipari kibocsátások közel 
maradnak a referencia-forgatókönyv eredményeihez, azaz 2050-re nem 86 %-os, hanem 50 % körüli csökkenés valósulna meg, különösen azért, mert a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás nem válna általá nosan alkalmazott technol ógiává a technológiai 
kibocsátások esetében. Egy ilyen forg atókönyvben az energiaintenzív iparágaknak 
nem kellene a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás alkalmazásához kapcsolódó többletköltségeket viselniük, amelyek egyébként évente 10 milliárd EUR fölé emelkednének az utolsó évtizedben. 
Mezőgazdasági és egyéb, a CO
2-kibocsátástól eltér ő kibocsátások 
(60) 1990-től 2005-ig a CO 2-kibocsátástól eltér ő kibocsátások negyedükkel csökkentek, 
jóval gyorsabban, mint a CO 2-kibocsátás. A CO 2-kibocsátástól eltér ő kibocsátásoknak 
több mint felét ma a mez őgazdasági kibocsátások (N 2O és metán) teszik ki. 
(61) A CO 2-kibocsátástól eltér ő, nem mez őgazdasági kibocsátások az el őrejelzések szerint 
jelentősen csökkeni fognak, különösen 2030-ig. Ennek legf őbb okai a következ ők: a 
N2O csökkenése a kibocsátáskereskedelmi rends zer hatálya alá tart ozó iparágakban, a 
metánkibocsátások csökkenése a hulladékl erakókról szóló irányelv teljes kör ű 
végrehajtása miatt, a HFC-k csökkenése3, valamint a metán felszabadulásának 
csökkenése a bányászati ágazatban, az ener giaágazatban és az ipari ágazatokban. 
(62) További fellépések mellett a mez őgazdasági kibocsátás ok 2030-ig továbbra is 
csökkenhetnek, majd ez a tendencia 2030 után lelassul. 2050-ben 330 millió tonna 
körüli kibocsátási szint, azaz a 2005-ös kiboc sátás egyharmada alatti szint mellett a 
mezőgazdaság az EU 2050-ben fennmaradó összes kibocsátásának hozzávet őlegesen 
egyharmadát képviseli, ami a 2005-ös arány háromszorosa. Ez rávilágít a 
mezőgazdaság fontos szerepére a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésének 
megvalósításában. Ha 2050-re a kibocsát ások nem csökkennének tovább a 2005-höz 
viszonyított érték egyharmadával, más ágazatoknak még nagyobb mértékben kell csökkenteniük. 
(63) Ugyanakkor az elemzés egyértelm űen rámutat, hogy a globális élelmiszerkereslet 
növekedése és a szén-dioxid-in tenzívebb étrendek felé mu tató élelmiszer-fogyasztási 
mintákra való áttérés miatt a mez őgazdasági kibocsátások csökkentésének vannak 
korlátai. A mennyiségi értékelésben nem szerepl ő, esetlegesen fontos elemet a 
viselkedési változások lehetséges hatásai je lentik, amelyek a jelenlegi tendenciákat a 
kevésbé szén-dioxid-intenzív  élelmiszer-fogyasztási mint ák irányába fordítanák. 
Hosszú távon az egészségesebb ét rendre való áttérés jelent ősen csökkentheti a metán- 
                                                
 
3 A fluorozott gázokról szóló rendelet és a járm űvekben lév ő mobil légkondicionáló rendszerekr ől szóló 
irányelv. 
HU 16   HU és a nitrogén-oxid-kibocsátásokat, és pozitív hatással lehet a földhasználati 
követelményekre. 
Földhasználat, földhasználat-megváltoztatás és erd őgazdálkodás 
(64) A biomasszából nyert energia lényeges összetev ője lesz az elkövetkezend ő évtizedekre 
prognosztizált megújulóenergia-növekedésne k. A referenciaeset ben a bioenergia-
termelés 2010 és 2050 között nagyjából megduplázódik. A szén-dioxid-mentesítési 
forgatókönyv szerint a bioenerg ia-termelés ugyanebben az id őszakban több mint 
háromszorosára n ő. A bioenergia-ellátást els ősorban a mez őgazdasági 
haszonnövényekb ől való bioüzemanyag-gyártás növekedése, illetve a mez őgazdasági 
maradékanyagok, a faalapú biomassza és a hulladékanyagok fokozottabb felhasználása biztosítja. 
(65) A bioenergia iránti kereslet növekedése ha tással van az EU-n belüli földhasználat 
módjára, amely bizonyos mértékben má s felhasználási módokkal, például az 
élelmiszer- és a takarmánygyártással va gy a papír- és a faanyaggyártással áll 
versenyben. Ezen túlmen ően maga a gyártási folyamat is hatást gyakorolhat az EU 
ÜHG-kibocsátásaira, hiszen változást idézhet el ő (1) azon szükséges mez őgazdasági 
inputanyagok tekintetében, amelyek növelhe tik a kibocsátásokat (például fokozott 
műtrágyahasználat a mez őgazdaságban), (2) a földhasz nálat tekintetében, ami az 
ÜHG-kibocsátások nettó növekedését eredményezi (például az erd őirtási vagy 
erdősítési arányok megváltoztatása vagy a legel ők növénytermesztési célú területekké 
alakítása), továbbá (3) az erd őgazdálkodási gyakorlatok te kintetében, és ezáltal 
módosíthatja az erd őgazdálkodás alá vont erd ők kibocsátásait és el nyelési képességét 
(például a fakitermelési ciklusok megváltoztatása). 
(66) Európában a földhasználat, a föld használat-megváltoztatás és az erd őgazdálkodás a 
szén-dioxid nettó megkötését eredményezi, különösen az erd őkben. Idővel ez a nettó 
elnyelés az el őrejelzések szerint jelent ősen csökkenni fog, az erd ők öregedése, 
valamint a bioenergia-termelési és a pa pír- és faanyaggyártási célú kitermelés 
növekedése miatt. Az érintetlen erd őb
ől származó faanyag iránti kereslet fokozatos 
visszaszorítása – például a szerves hulladék, a papír és a faipari termékek újrahasznosítása révén – id ővel mérsékelné a nettó elnyel ő funkció említett 
csökkenését. 
(67) Jelentősek a bizonytalanságok, és az energia, az erd őgazdálkodás és a mez őgazdasági 
ágazat közötti kapcsolódások világviszonylat ban is összetettek. Bioenergia iránti 
keresletét az EU részben behozatallal elég íti majd ki, aminek következtében az EU-
ban mérsékl ődnének, de esetlegesen harmadik országokban növekednének a hatások. 
Egyértelm ű, hogy ennek a kérdésnek további figyelmet és elemzést kell szentelni. A 
mezőgazdaságban a termelékenység növeke dése igen fontos lenne annak 
biztosításához, hogy a bioenergia -növekedés az erdészeti vagy mez őgazdasági 
termékek egyéb végfelhasználásaira gyakor olt túlzottan negatív hatások nélkül 
valósulhasson meg. Végezetül a gazdálkodási gyakorlatok biológiai sokféleségre gyakorolt hatásának is további  figyelmet kell szentelni. 
A foglalkoztatásra gyakorolt hatások 
(68) A foglalkoztatás tekintetében a mögöttes st rukturális változások várhatóan egyáltalán 
nem gyakorolnak hatást vagy enyhén poz itív hatást gyakor olnak az általános 
HU 17   HU foglalkoztatási szintre (legalábbis hosszú távon), de várhatóan jelent ős váltások 
lesznek az ágazatok között, illetve az ágazatokon belül, feltéve, hogy megfelel ő 
munkaerő-piaci politikák ke rülnek végrehajtásra. A sza kpolitikák fejlesztése lényeges 
lesz annak biztosításához, hogy az általános hatások kedvez őek legyenek és biztosítsák 
a foglalkoztatásban az innovatív és magas növekedési potenciállal rendelkez ő 
ágazatok és szakmák felé való elmozdulást. Az elemzés feltárta, hogy a t őkeintenzív 
javakba (energiatermel ő berendezésekbe, megújuló ener giába, szállítóeszközökbe, 
épületekbe és épületszerkezeti elemekbe) való fokozottabb beruházás különféle gyártó 
ágazatoktól és az épít őipari ágazattól jobb teljesítményt követel majd. 
(69) Az ÜHG-kibocsátások legf őbb forrásainak, azaz az energiarendszernek, valamint a 
közlekedési és lakáságazatnak a megválto zása növelni fogja az új készségek és 
kompetenciák iránti keresletet. Ez a nagyszabású beruházások következtében, 
valamint a megújuló energiaforrások al ágazatában és az energiagazdálkodási 
alágazatban való terjeszkedés miatt különösen jelent ős az energiaágazatban. A 
legfontosabb feladat a meglév ő munkavállalók készségein ek felülvizsgálata és 
felzárkóztatása. A munkavállalók át képzése azonban nemcsak a növekedés 
mérséklődésével vagy fokozódásával jellemzet t ágazatokra korlátozódik, hanem a 
közvetett módon érintett ágazatokban, példáu l a bankszektorban is érvényesül. 
(70) Ezen túlmen ően az árképzési politikák lehet ővé tehetik a jövedelmek oly módon 
történő intelligens átalakítását, hogy a munkaer őköltségek csökkenéséb ől a 
foglalkoztatásnak származzon a legtöbb el őnye. Az árverés útján történ ő 
értékesítéshez hasonló árképzési politikák bevezetése a nemzetközi versenyen kívüli ágazatok esetében, vagy az adóztatás a kibocsátáskereskedelmi rendszer hatálya alá nem tartozó ágazatokban, valamint a munkaer őköltségek átalakítás útján történ ő 
csökkentése a referenciához képest 0,7 %-o s nettó foglalkoztatás-növekedést vagy 
kicsivel több mint 1,5 millió új  munkahelyet eredményezhet 2020-ra. 
A levegőminőség tekintetében jelentkez ő járulékos el őnyök 
(71) A levegőmin
őség tekintetében összességében kedvez ő hatások figyelhet ők meg. A 
levegőszennyezés átlagos szintje 2030-ban tö bb mint 65 %-kal lenne alacsonyabb 
2005-höz viszonyítva. 2030-ban a hagyományos leveg őszennyező anyagok 
szabályozására fordított éves költségek több mint 10 milliárd EUR-val lennének alacsonyabbak, 2050-ben pedig akár közel évi 50 milliárd EUR is megtakarítható lenne. Ezek a fejlemények a halálozási arányt is csökkentenék, 2030-ban évi 7–
17 milliárd EUR körüli, 2050-ben pedig 38 milliárd EUR körüli becsült haszon mellett. Ezen túlmen ően a közegészség is javulna, az egészségügyi ellátási költségek 
csökkennének, továbbá az ökoszisztémá k, a haszonnövények, az anyagok és az 
épületek kevésbé károsodnának. 
(72)