HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 18/24

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A fogyasztók és családok hitelhez való hozzáférése: visszaélések (saját kezdeményezésű vélemény)

2011/C 18/05

Előadó: Mario CAMPLI

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2009. július 16-án az eljárási szabályzat 29. cikkének (2) bekezdése alapján úgy határozott, hogy saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

A fogyasztók és családok hitelhez való hozzáférése: visszaélések

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2010. március 30-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2010. április 28–29-én tartott 462. plenáris ülésén (a 2010. április 28-i ülésnapon) 75 szavazattal 1 ellenében, 1 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az EGSZB stratégiai fontosságúnak tartja egy egységes, átlátható és teljes szabályozási keret létrehozását a hitelekhez való hozzáférés tárgyában.

1.2 Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy tanulmányozza annak legjobb módját, hogyan lehetne a jelenlegi szabályozási keret hiányosságait megszüntetni, különös tekintettel a kínált hiteltermékekre, a tisztességtelen reklámfogásokra, a feltételek átláthatóságára, a hitelközvetítőkre, az érintett felek egyenlőtlen tájékoztatására és pénzügyi felvilágosítására.

1.3 Az EGSZB arra kéri a tagállamokat, hozzanak létre felügyeleti hatóságot a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal kapcsolatban, amely specifikus hatáskörökkel rendelkezik a hitelek terén.

1.4 AZ EGSZB a gyors európai tájékoztatási rendszer (RAPEX) kiterjesztését javasolja a forgalomba hozatalra, az európai pénzügyi és hitelpiacra, valamint a toxikus pénzügyi és hiteltermékekre.

1.5 Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy alaposabban elemezzék az illegális és/vagy bűnözési gyakorlatokat a hitelek területén, kifejezett hangsúlyt helyezve a ragadozó és uzsorajellegű gyakorlatokra, valamint a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló európai térség specifikus kezdeményezéseire.

1.6 Az EGSZB speciális és átfogó európai uniós szabályozás meghatározását javasolja a hitelközvetítők különböző csoportjai számára, amely tartalmazza a megfelelő meghatározásokat, követelményeket és viselkedési kötelezettségeket, amelyek függetlenek az eladott terméktől, valamint attól, hogy fő- vagy melléktevékenységként gyakorolják a hitelközvetítést.

1.7 Az EGSZB speciális szabályozást javasol a tevékenységek, gyakorlatok és viselkedési módok ellenőrzésére azok esetében, akik a közvetítő tevékenység mellett még egyéb tevékenységet is folytatnak, mint például a hivatásos kereskedők.

1.8 Az EGSZB azt kéri, hogy a különböző pénzügyi és hitelközvetítők regisztrációjának követelményeit európai működési szabályok keretében határozzák meg, amelyek a szakmaiságra, az óvatosságra és etikusságra vonatkoznak, és magukban foglalják a fogyasztót visszaélések vagy illegális gyakorlatok által sértő módon viselkedő alanyok törlésének közösségi szabályait is.

1.9 Az EGSZB véleménye szerint fontos a 85/374/EKK irányelvben és ennek változtatásaiban szereplő, felelősségről szóló közösségi szabályozásnak a pénzügyi és hiteltermékekre való bővítési lehetőségének vizsgálata megfelelő változtatások és kiigazítások által.

1.10 Az EGSZB „tanúsított” vagy „normalizált” hiteltermékek megfelelő palettájának bevezetését javasolja kiegészítésképpen az európai piacon már létező kínálathoz a nagyobb átláthatóság és az egészséges verseny ösztönzése végett a kínált fogyasztói hiteleknél, mind a gyakorlatok, mind pedig a termékek tekintetében.

1.11 Az EGSZB elengedhetetlennek tartja egy, a fogyasztóknak, azok szövetségeinek és az őket segítő szakembereknek szóló európai információs és képzési kampány lefolytatását a fogyasztók hitelekkel és pénzügyekkel kapcsolatos jogaira, valamint a jogviták rendezésére hivatott bírósági és jogi úton kívüli mechanizmusokra vonatkozó európai hálózatok (alternatív vitarendezés (ADR)) megerősítésével kapcsolatban (1).

1.12 Az EGSZB fontosnak tartja a civil szervezetek hálózatainak létrehozását és ösztönzését az állami hatóságokkal egyetértésben, a tanulás, a szociális kirekesztés, illetve a hitellel kapcsolatos elszegényedés és a túlzott eladósodás eseteiben való segítségnyújtás, valamint az ezekre való odafigyelés céljából.

1.13 Az EGSZB különösen közös eljárások bevezetését ajánlja európai szinten a túlzott eladósodás eseteinek kezelésére, amelyhez nyilvános segítségnyújtási intézkedések, illetve a veszélyben lévő emberek megsegítése is kapcsolódnának.

1.14 AZ EGSZB az Európai Bizottság által vezetett nyilvános tanulmányt ajánl, melynek célja annak felmérése, van-e lehetőség az uzsorával kapcsolatos teljes körű európai szintű intézkedések bevezetésére és az uzsorahelyzetekre jellemző európai hitelkamat-sávot rögzítő közös alapelvek és -elemek meghatározásának elmélyítésére, illetve hogy melyek ennek modalitásai.

1.15 Az EGSZB közös eljárások bevezetését ajánlja a nemzeti uzsoraellenes rendszerek támogatására, amelyeket európai szabályozási keret alapján koordinálnak.

1.16 Az EGSZB azt kéri, hogy a hitelkártyák kibocsátása szigorú közösségi szabályozáson alapuljon, mely által kivédhető a túlzott eladósodásra késztető ragadozó viselkedés, és amely kötelezővé teszi a hitelkártyák tulajdonosa és kibocsátója közötti megegyezést a hitelkerettel kapcsolatban.

1.17 A közösségi szabályozásnak teljes és átlátható védelmet kell biztosítania a teljes EU területén a fogyasztó által megadott adatok felhasználása tekintetében, különösen az internetes kapcsolatok során.

1.18 Mivel az EGSZB véleménye szerint a fogyasztók tájékoztatása és nevelése – az iskolai képzésen alapuló képzési formák és gyakorlatok tekintetében is – stratégiai jelentőséggel bír, az átlátható és érthető információ területére irányuló civil társadalmi kezdeményezések ösztönzését és támogatását ajánlja.

1.19 Az EGSZB végezetül javasolja, hogy a 2008/48/EK irányelv hatékonyságának (2013. június 12-re előirányzott első) ellenőrzését előbbre kell hozni, és ötről három évre kell rövidíteni az ellenőrzések közötti időközt.

2. Bevezetés

2.1 A pénzügyi világválság tükrében a figyelem elsősorban arra irányult, hogyan lehetne visszaállítani a pénzügyi piacok stabilitását és likviditását, valamint arra, hogyan lehetne megerősíteni ezek stabilitását és megújítani jogszabályi kereteiket a jövőbeni újabb piaci bukások elkerülésére.

2.2 Miközben ezt a cselekvést továbbra is folytatni és erősíteni kell, az EGSZB-nek meggyőződése, hogy jelenleg minden energiát arra a célkitűzésre kell fordítani, hogy visszaállítsuk az európai polgároknak a pénzügyi rendszerbe vetett bizalmát, valamint a hitelhez való hozzáférés különböző formáival kapcsolatos nyugalmat.

2.3 A pénzügyi válság következményeként gazdasági válság jött létre, amely jelenleg nagy veszteségeket okoz a munkahelyek, a gazdasági tevékenységek, valamint az egyéni és családi jövedelmek terén.

2.4 Ebben az összefüggésben növekedés tapasztalható a társadalmi és pénzügyi kirekesztés valamint a szegénység területén (2).

2.5 A hitel fontos eszköz az egyének és a családok számára, mivel lehetővé teszi számukra az átlagos élethez szükséges, elengedhetetlen kiadások kezelését. Ebben az értelemben a hitelhez való hozzáférés – ésszerű költségek mellett – a társadalmi befogadás alapvető eszköze.

2.6 Mindazonáltal a hitelt nem szabad úgy tekinteni, mint ösztönzőt vagy pótlékot, illetve mint a fogyasztók és családok bevételeinek kiegészítését.

2.7 A gazdaság- , a pénzügy- és a társadalompolitika legnagyobb kihívása a hitelhez való felelős hozzáférés biztosítása, függőségi helyzet teremtése nélkül.

2.8 E célkitűzés eléréséhez véglegesített jogszabályi keretre van szükség a kölcsönök megadásával és felvételével kapcsolatos felelőtlen cselekvések elkerülésére, valamint a kölcsönt folyósítók és a fogyasztók közötti információs különbségek leküzdésére.

3. A vélemény tárgya

3.1 A jelen véleményben a hitelkínálattal kapcsolatos visszaélésekről, illetve jogilag rendellenes helyzetekről van szó, amelyek a fogyasztó számára a társadalmi kirekesztés és a szegénység veszélyét rejtik magukban. Nem tárgyal olyan specifikus kérdéseket, amelyek az EGSZB más véleményeiben kerültek kifejtésre.

3.2 A vélemény emiatt a jelenlegi szabályozási keretet kívánja megvizsgálni a hiányosságok meghatározása céljából, amelyek lehetővé teszik a visszaéléseket, valamint lehetséges megoldások javaslását célozza az európai és nemzeti hatóságoknak. A jelen vélemény mindemellett az olyan illegális jelenségeket is vizsgálni kívánja, amelyek jelenleg nem esnek a szabályozási keret hatálya alá; ezek nem túl ismert és nehezen megoldható jelenségek, amelyek összefüggenek a visszaélésekkel, illetve gyakran azok következményei. A vélemény végül pedig a civil társadalom lehetséges szerepeit taglalja a megállapított problémák megoldásában.

3.3 Az Európai Bizottság nemrégiben, egy közmeghallgatáson a következőket állította (3): „a pénzügyi válság megmutatta, hogy milyen károkat okozhatnak a kölcsönök megadásával és felvételével kapcsolatos felelőtlen gyakorlatok a fogyasztók és a pénzintézetek számára, a pénzügyi rendszernek és általában véve a gazdaságnak. Készek vagyunk tanulni az esetleges tévedésekből annak biztosítására, hogy a kölcsönök a megítélésével és felvételével kapcsolatos tevékenységek felelősségteljesen történjenek” (Charlie McCreevy, belső piacért felelős európai biztos). Ugyanezen alkalomból az Európai Bizottság a következőket is állította: „A mi feladatunk felnyitni az emberek szemét az olyan káros mechanizmusokra vonatkozóan, amelyek a kölcsönök felelőtlen megítélésére és felvételére sarkalltak, és amelyek számos polgárunkat károsítják meg anyagilag” (Meglena Kuneva, fogyasztóvédelemért felelős európai biztos).

3.4 A vélemény legutolsó célkitűzése tehát az, hogy hozzájáruljon az egységes piac működésének javításához, mérlegelve azt, hogy milyen lehetőségeket javasolhatna közösségi szinten, és melyeket lehetne a tagállami szintre bízni, de továbbra is közös keretben. Az EGSZB véleménye szerint ugyanis a nemzetközi szintű problémákra ezen a szinten kell válaszolni az egységes piac széttöredezettségének elkerülése érdekében.

4. A jelenlegi szabályozási keret: a cselekvés hiányosságai és távlatai

4.1 A fogyasztói hitelszerződésekkel kapcsolatban a legfontosabb európai uniós szintű jogi aktust a 2008/48/EK (CCD) irányelv jelenti. A CCD irányelv maximális szintű harmonizációra törekvő szabályozás: a tagállamok számára nem engedélyezi az eltérő nemzeti szabályozások megőrzését vagy bevezetését, még ha nagyobb védelmet is jelentenének a fogyasztó számára. Az irányelv meghatározza a fogyasztói jogok általános keretét a fogyasztói hitelek területén, de nem alkalmazható a jelzáloghitelek esetében.

4.2 Ennek kiegészítéseként a vállalkozások fogyasztókkal szembeni tisztességtelen kereskedelmi gyakorlataira vonatkozó 2005/29/EK irányelv meghatározza a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat fogalmi keretét és szankcióit. A pénzügyi szolgáltatások tekintetében minimálisan harmonizáló szabályozás, amely lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy korlátozóbb és szigorúbb szabályozásokat vezessenek be fogyasztóik védelme érdekében.

4.3 A jelzáloghitelek esetében nincsen európai szintű szabályozás, a nemzeti szabályozások a különböző kulturális adottságok és a különböző belső piacok függvényében eltérnek. Létezik azonban a helyes gyakorlat európai kódexe a fogyasztóknak történő, szerződés előtti információszolgáltatásról, valamint a fogyasztóknak szóló általános információs modul (ESIS). A kódex mindazonáltal csak egy önként alkalmazható és igen behatárolt alkalmazási körű eszköz.

4.4 Az EGSZB elismeri, hogy a jelenlegi szabályok számos lehetséges megoldást tartalmaznak a hitelnyújtás során elkövetett visszaélésekkel szemben. Mindazonáltal európai szinten még fontos hiányosságok vannak, melyeket pótolni kell, és még sok feladat vár a nemzeti és európai uniós szintű hatóságokra a megvalósításban és a szankciók területén is.

4.5 Az EGSZB egyébiránt kiemeli, hogy a pénzügyi válság azért a hitelnyújtási és pénzügyi ágazatban a munkavállalókra nehezedő kereskedelmi nyomás miatt is ért el oly magas szintet. Az egyre nagyobb eladási célokra való törekvés, attól függetlenül, hogy a termékek megfeleltek-e a fogyasztói profilnak ahhoz vezetett, hogy a vállalkozások és a fogyasztók, bizonyos esetekben pedig az önkormányzatok értékpapírjai közé is keveredtek toxikus termékek.

4.6 Az EGSZB úgy véli, hogy ez a jelenség a felső menedzserek ösztönzési és jutalmazási rendszerének is köszönhető, akiknek jövedelme gyakran aránytalanul magasabbá vált ezáltal. Egy alkalmazott illetve egy nagy pénzintézet vezérigazgatójának éves munkabére közötti arány időközben 1:400-ra emelkedett. Az állam- és kormányfők által tett erőfeszítések és ünnepélyes ígéretek ellenére az EGSZB véleménye szerint még nem születtek hatékony és konkrét intézkedések ezeknek a problémáknak a kezelésére.

4.7 Főként a hitelszerződések jelenlegi jogi keretén belül hiányzik a kötelezettségvállalás a kínálatnak a fogyasztói igényekhez való hozzáigazítására. A 2008/48/EK irányelv (8. cikk) üdvözlendő módon kötelezettségvállalást tartalmaz a fogyasztók hitelképességének ellenőrzésére. Az 5. cikk (6) bekezdése mindössze azt mondja ki, hogy a hitelezők lássák el a fogyasztókat megfelelő magyarázatokkal annak érdekében, hogy azok képesek legyenek megítélni, alkalmas a számukra a javasolt hitel, szükség esetén a szerződés előtti információknak, a javasolt termék jellegzetességeinek, illetve annak fogyasztóra gyakorolt esetleges specifikus hatásának elmagyarázása által, valamint egy bizonyos mozgásteret biztosít a tagállamok számára a gyakorlati alkalmazás során, azonban nem tartalmaz szabályokat a terméknek a szükségletekhez való hozzáigazításával kapcsolatban.

4.8 A szabályok ilyetén hiánya visszaélésekre adott alkalmat, melyek során a fogyasztók számára felajánlott termékek néha nem felelnek meg a szükségleteknek. Ez a helyzet áll elő, amikor csupán egyetlen fajta hitelt ajánlanak fel, vagy amikor kellő megkülönböztetés nélkül ajánlanak fel hitel- vagy pénzfelvevő bankkártyákat bizonyos nagyáruházakban (kereskedelmi ügynökök esetében).

4.9 Az EGSZB evvel kapcsolatban aláhúzza annak szükségességét, hogy a hitelkártya felajánlását egyértelműen válasszák el a kereskedelmi termékekre vonatkozó kínálattól, illetve az ezekkel kapcsolatos vásárlást ösztönző gyakorlatoktól.

4.10 A hirdetéseket illetően megjegyezzük, hogy míg a hitelszerződések megkötéséhez szükséges alapinformációkra vonatkozó kötelezettségek szerepelnek a jelenlegi szabályozásban (2008/48/EK 4. és további cikkek), hiányoznak viszont a megtévesztő és erőszakos, ill. eladósodáshoz vezető gyakorlatokra vonatkozó specifikus kötelezettségek (4).

4.11 Az EGSZB tudatában van annak, hogy piacgazdaságban a kínálat és a kereslet közötti mennyiségi és minőségi egyensúlyt a piacnak kellene megtalálnia. Azonban amikor a megfelelő megoldások keresése során a piac kudarcot vall, a társadalmi szükségleteket megfelelő kielégítéséért felelős közhatalmon a sor, hogy közbelépjen.

4.12 Az EGSZB véleménye szerint az egyik lehetséges válasz lehet „igazolt” vagy „szabványosított” hiteltermékek megfelelő választékának a bevezetése az európai piacra. Ezek a termékek kiegészíthetik a már meglévő kínálatot. Ilyen módon a fogyasztóknak lehetősége nyílna a saját szükségleteiknek jobban megfelelő termék biztosabb kiválasztására (5).

4.13 Az EGSZB szerint ezért szükséges, hogy az Európai Bizottság mélyítse el annak jogi és eljárási alapjait, hogy „igazolt” vagy „szabványosított” hiteltermékek révén nőjön az európai piac átláthatósága és lépjen működésbe egy gyors európai tájékoztatási rendszer a toxikus pénzügyi és hiteltermékeknek az európai pénzügyi és hitelpiacra való bevezetésének felügyelete céljából.

4.14 Más szempontból fontos lenne úgy elmélyíteni a hitelszolgáltatók felelősségét, hogy az korlátozza a fogyasztók szükségleteinek nem megfelelő termékeket. E célból szükséges európai szinten bevezetni a túlzott eladósodás helyzeteinek kezelésére vonatkozó közös eljárásokat, melyek során a szolgáltatók által alkalmazott megtévesztő gyakorlatok miatt is túlzott eladósodás helyzetébe került személyek megsegítését és támogatását célzó intézkedéseket is kell hozni.

4.15 Az európai jogszabályok által nem lefedett másik terület az uzsora. Egyes tagországokban (Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Portugália) az uzsoráról szabályok rendelkeznek, de ez nincs minden országban így.

4.16 Friss tanulmányok (6) ezenkívül bizonyítják, hogy az uzsorára vonatkozó szabályozás pozitív hatással járhat a társadalmi kirekesztés és a szegénység elleni harcban, valamint a törvénytelen gyakorlatok elleni küzdelemben is.

4.17 Az EGSZB szerint az Európai Bizottságnak hivatalos tanulmányt kell készítenie az uzsorára vonatkozó teljes európai rendelkezések bevezetésének lehetőségét és módozatait vizsgálandó. Az EGSZB ezen belül úgy véli, hogy itt az ideje az európai hitelkamat-sávot rögzítő közös alapelvek és elemek meghatározásának elmélyítésére.

4.18 A némely tagországban elért több éves tapasztalatok megerősítése és kiaknázása céljából az EGSZB hasznosnak véli egy olyan európai szabványkeret felállítását, mely az uzsora elleni küzdelem és az uzsorát elszenvedő személyek megsegítésének nemzeti rendszereit támogatná.

4.19 Az EGSZB megállapítja, hogy a hitelügyletek során tapasztalt visszaélések legnagyobb része a (hitel)közvetítők és a fogyasztók közötti kapcsolat valósul meg.

4.20 Evvel kapcsolatban az EP közösségi keretben kívánja (7) tisztázni és harmonizálni a hitelközvetítők felelősségi köreit és kötelezettségeit az „egyforma tevékenység, egyforma kockázatok, egyforma szabályok” elve alapján, hogy szavatolják a fogyasztók védelmét és elkerüljék a nem átlátható eladási gyakorlatokat és a legsebezhetőbb és legkevésbé tájékozott fogyasztói csoportokat elsősorban megkárosító helytelen hirdetési formákat. Az EGSZB egyetért e megközelítési móddal és úgy véli, hogy az hozzájárulna a kínálati piac megtisztításához és a visszaélések, a felelőtlen hitelközvetítés és a „hitelcápák” törvényellenes közvetítői tevékenységének leküzdéséhez.

4.21 Az EGSZB szerint a hitelközvetítői jegyzék bevezetése biztosíthatja az átláthatóságot, a megbízhatóságot és a szakmaiságot, amennyiben a feliratkozást szigorú feltételekhez kötik és az ellenőrzést a bankok, a pénzügyi közvetítők és a fogyasztók szakmai szervezetei által alkotott testületekre bízzák a felügyeleti szervek ellenőrzése mellett úgy, hogy feltüntetik a jegyzékből való felfüggesztés, visszavonás, törlés, valamint a büntetőeljárás során bebizonyosodott károkozás esetén az egyetemleges felelősség okát.

4.22 A visszaélések alaphelyzetei a következők: SMS-en keresztül fiataloknak küldött hitelajánlatok, telefonos „könnyű” hitelek, a későbbi jövedelemre előre ráterhelt hitel vagy a megkülönböztetés nélkül felajánlott hitel- vagy betéti kártyák. Ezeket ellen minden eszközzel fel kell lépni. Ilyen helyzetek esetére a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló 2005/29/EK irányelv a felelőtlen hitelkínálattal kapcsolatban különböző lehetséges megoldásokat kínál, melyeket a fogyasztókkal megkötött hitelszerződésekre vonatkozó szabályozásban is át lehetne venni és erre alkalmazni.

4.22.1 Az EGSZB azt kéri, hogy a hitelkártya-kibocsátó pénzintézeteket szigorú szabályozásnak vessék alá (a promóciós kínálatok, a teljes eladósodás maximalizálása, a potenciális tulajdonos életkora, a számlakivonatok átláthatósága tekintetében), hogy elkerülhetők legyenek a túlzott eladósodásra ösztönző és egyéb ragadozó magatartásformák.

4.22.2 Különösen fontos, hogy a hitelkártyák hitelkorlátait a tulajdonossal egyetértésben rögzítsék. Bármely későbbi hitelkorlát-emelésre csak a kártyatulajdonos és a kártyakibocsátó közötti egyértelmű megállapodás után kerülhet sor.

4.23 Ahhoz viszont, hogy hatékonyak legyenek, a jogszabályokat szigorúbban kell alkalmazni (8). A pénzügyi világválság nyomán keletkezett új helyzetet figyelembe véve az EGSZB úgy véli, hogy a 2008/48/EK irányelv hatékonyságának (2013. június 12-re előirányzott első) ellenőrzését előbbre kell hozni, és ötről három évre kell rövidíteni az ellenőrzések közötti időközt. A hitelkínálattal kapcsolatos tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok területén az EGSZB külön kiemeli az olyan piacellenőrző hatóságok tagállami szinten történő felállítását, melyek a hitelügyletek területén megfelelő és specifikus szaktudással és forrásokkal rendelkeznek.

4.23.1 Az EGSZB mindenekelőtt megerősített szabályozási keretet szorgalmaz a fogyasztó által megadott adatok felhasználásának teljes körű védelmének biztosítása érdekében, főként az interneten és az e-mailben közölt adatok tekintetében.

4.24 Az EGSZB szükségesnek tartja annak a lehetőségnek a megfontolását, hogy a jelzáloghitelek esetében – a tárgyban kiadott saját véleményeiben (9) kifejezett óvintézkedések betartásával – terjesszék ki a jelzáloghitel-közvetítőkre is a kamatlábakra vonatkozó iránymutatások és az ESIS kötelező alkalmazási területét, ahogyan az a fogyasztási hitelekről szóló irányelvben áll; mindezt pedig az európai jelzáloghitel-piac fokozott integrációja és a fogyasztók és családjaik globális védelme érdekében.

4.25 A fogyasztási hitelekkel kapcsolatos tanácsadást illetően az EGSZB bátorítja a civil társadalmi, főként a fogyasztói szervezetek támogatását olyan tanácsadói tevékenységek kifejlesztése érdekében, melyeknek révén a hitelhez jutók tárgyilagos, átlátható és szakmailag megalapozott véleményt kapnak a kínált termékeknek az ő sajátos igényeiknek való megfeleléséről.

4.26 Az EGSZB aláhúzza a hiteltanácsadói tevékenység szabályozásának szükségességét elsősorban a magas szintű átláthatóság és függetlenség biztosítása érdekében mind a hitelnyújtók, mind a hitelközvetítők részéről.

4.27 Mindezen problémák kezeléséhez az EGSZB szerint egyetlen, egységes és harmonikus uniós szintű szabályozási keretre van szükség, amelynek elvei és szabályai valamennyi hiteltermékre alkalmazandóak.

5. Törvénytelen és/vagy jogellenes gyakorlatok a hitel területén

5.1 Az EGSZB szerint párhuzamosan fel kell venni a harcot a fiktív közvetítő és pénzügyi szolgáltató cégek mögött megbújó széles világ által okozott problémákkal, melyek ragadozó magatartásban és az uzsorakölcsönök gyakorlatában öltenek testet uzsorakamatokkal és zsarolással fémjelzett törvénytelen gyakorlatokkal tetézve. A teljesség igénye nélkül a következő esetekre gondolunk:

— az eladósodás tűrésküszöbét már átlépett, nehéz helyzetben levő fogyasztók és családok részére adott szabálytalan kölcsönök,

— bűnszervezetekre jellemző, az ügyfél kifosztását célzó kölcsönök, amilyen az uzsorakölcsön.

5.2 A szabálytalan hitel alkalmazása többféle formát ölthet:

— pénz vagy egyéb érték „nem bejelentett” formában történő megelőlegezése a kölcsönt felvevő személy készpénzes jövedelmének minél teljesebb megszerzése céljából, az előleg időtartamát minél tovább kitolva,

— szabálytalan formában történő finanszírozások, ahol a pénzszolgáltató haszna az etikai szabályok figyelmen kívül hagyásából, zaklató záradékok alkalmazásából és a feltételek átláthatatlanságából ered, mindez a hitelgaranciákkal kapcsolatos egyre fokozódó nyomásgyakorlás mellett,

— olyan kölcsön, mely jellegzetesen a „félbanki” tevékenységek törvényellenes gyakorlására utal,

— nyilvánvalóan uzsora-jellegű kölcsön különböző törvénytelen módozatokban és helyzetekben,

5.3 Az EGSZB szerint a szabálytalan hitelek növekedési potenciálja azon alapul, hogy számos családot és fogyasztót kizártak a szabályos hitelek piacáról; ez az őket függőségbe és szélsőséges sebezhetőséggel jellemezhető helyzetekbe taszító felelőtlen hitelek megadásának is köszönhető.

5.4 Az EGSZB elismeri, hogy a családok alacsony jövedelmével és a fogyasztási kényszerrel kapcsolatos problémákat – melyek egyéb okok mellett a fogyasztókat és a családokat törvénytelen kölcsönszerzési gyakorlatokba ill. párhuzamos pénzpiacok felé taszító gazdasági elesettség alapját is képezik – nem lehet pusztán a hitelezési szabályozás révén megoldani.

5.5 Egyébiránt a hitelezéssel kapcsolatos törvényellenes és/vagy törvénytelen gyakorlatok gyakran öltenek büntetőügyi jelleget is, és ezért rendőrhatóságilag alkalmazott külön büntetőjogi előírásokkal kellene ezeket szabályozni. Ha az uzsorából és zsarolásból származó javak elkobzására vonatkozó, nemzeti szinten meghozott ítéleteket az Unió egész területén teljességgel végrehajtanák, az jelentősen hozzájárulhatna a fenti jelenségek elleni küzdelemhez (10).

5.6 Az EGSZB felhívja a figyelmet, hogy nem áll rendelkezésre elegendő adat az Unió teljes területére nézve a fenti jelenség európai szintű megismeréséhez annak minden minőségi és mennyiségi aspektusával egyetemben. Ezért azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy ezeket a helyzeteket a tagországokkal közösen részletesen és összehasonlítva vizsgálják meg.

6. A civil társadalom szerepe

6.1 A civil társadalom és különösen a fogyasztói, de a karitatív szervezetek is jelentős szerepet játszanak a fogyasztóknak és családoknak szánt törvényellenes és/vagy törvénytelen hitelnyújtással kapcsolatos problémák felismerésében és tanulmányozásában, ill. a velük kapcsolatos éberségben.

6.2 Az EGSZB ezért fontosnak tartja a civil szervezetek hálózatainak létrehozását és ösztönzését az állami hatóságokkal egyetértésben, a tanulás, a szociális kirekesztés, illetve a hitellel kapcsolatos elszegényedés és a túlzott eladósodás eseteiben való segítségnyújtás, valamint az ezekkel kapcsolatos éberség céljából. Ezek a hálózatok – a reklamációkra vonatkozó harmonizált rendszerbe beépülve is – lényeges szerepet játszanak az információk és megfelelő gyakorlatok cseréjében.

6.3 Az EGSZB megjegyzi, hogy léteznek már e téren megfelelő gyakorlatok, amilyen a „követett szociális hitel” vagy a pénzügyi befogadás EFIN elnevezésű európai rendszere, és hogy ezeket a megfelelő gyakorlatokat tovább kell ösztönözni és másolni az egész Unióban.

6.4 Az EGSZB a fogyasztók tájékoztatását és nevelését tekinti a tagországok és a civil társadalom kezdeményezései számára rendelkezésre álló legmegfelelőbb terepnek, akár az alapszintű iskoláztatástól kezdve folytatott nevelési gyakorlatokon és formákon keresztül is (11). Ezen intézkedések az egész Unióban európai szinten megvalósítandó pénzügyi felvilágosítás kifejlesztése miatt fontosak.

6.5 Az EGSZB fontosnak tartja ezen tevékenységek ösztönzését és továbbvitelét, de aláhúzza azt is, hogy a termékekkel kapcsolatos tájékoztatás a hitelnyújtók feladata, míg a nevelés a hatóságok feladata. Az EGSZB ezenkívül úgy véli, hogy a civil társadalomnak az átlátható és érthető tájékoztatással kapcsolatos kezdeményezései akkor lesznek hatékonyak, ha egy egységes és átfogó szabályozási keret kiegészítéseként valósulnak meg.

6.6 Az EGSZB által 2010. január 28-án szervezett közmeghallgatáson a civil társadalom nemzeti és európai szintű kitüntetett képviselői aláhúzták annak szükségességét, hogy a törvényellenes és/vagy törvénytelen gyakorlatok jelenségét európai ellenőrzés alá kell vonni mind szabályozási szempontból, mind az áldozatok megsegítésének szempontjából, mind pedig a szóban forgó valamennyi oktatási, képzési és tájékoztatási politika szintjén.

6.7 A hitelezés területén megvalósítandó szociális piacgazdaság ösztönzése végett az EGSZB fontosnak tartja a szociális gazdaság vállalatainak – amilyenek a szövetkezetek is – létrehozását és fejlesztését (12). A közhatóságoknak az is a felelőssége, hogy támogassák és elősegítsék az ilyen típusú vállalatok létrehozását és működését (13).

Kelt Brüsszelben, 2010. április 28-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Mario SEPI

(1) FIN-NET rendszer (vitás pénzügyi kérdések rendezésével foglalkozó hálózat).

(2) Lásd: Second joint assessment by the SPC and the European Commission of the social impact of the economic crisis and of policy responses- SPC/2009/11/13 FINAL; Eurobarometer survey on poverty and social exclusion – 2010, European Year for Combating Poverty and Social Exclusion; Commission Communication - Joint Report on Social Protection and Social Inclusion su http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=757&langId=en.

(3) Közmeghallgatás Brüsszelben „Responsible lending & borrowing témában”, 2009. szeptember 3-án.

(4) A „megtévesztő” (6. cikk) vagy „erőszakos” (8. cikk) „fellépés” vonatkozásában viszont jó meghatározást tartalmaz a 2005/29/EK irányelv, mely a vállalatok és fogyasztók közötti tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra is hivatkozik.

(5) Evvel kapcsolatban lásd a következőket: ISO 22222 (Personal financial planning – 2005); UNI-ISO (Személyes pénzügyi, gazdasági és vagyoni tervezés – 2008); AENOR – UNE 165001 (Etica Requisitos de los productos financieros socialmente responsables – 2009); lásd még ECO/266 – Társadalmilag felelős pénzügyi termékek.

(6) Lásd: Uzsora – A bűnözés társadalmi-gazdasági megfigyelőközpontjának összefoglaló jelentése, CNEL – Róma 2008.

(7) 2008. június 5-i európai parlamenti állásfoglalás: Ágazati vizsgálat a lakossági banki szolgáltatásokról.

(8) A tagállamoknak 2010. június 12-i határidővel meg kell felelniük a közösségi szabályozásnak.

(9) HL C 27, 2009.2.3., 18. o. és HL C 65., 2006.3.17., 13. o.

(10) „A ma már globálissá vált jelenségekkel szemben a kormányok és az intézmények továbbra is azt színlelhetik, hogy semmit nem látnak, vagy nemzeti szintre korlátozódó válaszokban is gondolkodhatnak változatlanul. Ha azonban a rejtőzködő bűnözők felkutatásának az »Európai elfogatási parancs« bevezetése óta történt felgyorsulását tudomásul vennék, következetesen és gyorsan haladnának tovább egy közös jogi és nyomozati eszközrendszer felállításának és egy valamennyi tagállam által elfogadott közös büntetőjogi szabályozás kialakításának útján a maffiaszerű szövetkezés bűntettének esetére fenntartott kártalanítás alapján” (lásd: F. Forgione, Mafia export, 2009, Milano).

(11) UNI (Normajavaslat a polgárok pénzügyi nevelésére – Szolgálati követelmények), 2010. január.

(12) Lásd: Resilience of the Cooperative Business Model in Times of Crisis, OIL 2009.

(13) Lásd: HL C 318., 2009.12.23., 22. o.