[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2.4.2008

COM(2008) 162 végleges

2008/0063 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

a 423/2004/EK rendeletnek a tőkehalállomány helyreállítása tekintetében történő módosításáról, valamint a 2847/93/EGK rendelet módosításáról

{SEC(2008) 386}

{SEC(2008) 389}

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

A JAVASLAT HÁTTERE |

110 | A javaslat indokai és célkitűzései E javaslat célja a tőkehalállomány helyreállítására vonatkozó intézkedések megállapításáról szóló, 2004. február 26-i 423/2004/EK tanácsi rendelet, az úgynevezett „tőkehalra vonatkozó helyreállítási terv” módosítása. A 423/2004/EK rendelet átfogó célkitűzése a tőkehalállomány kutatók által javasolt elővigyázatossági állományméretre történő biztonságos helyreállításának biztosítása egy öttől tíz évig terjedő időszakban. A halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottságnak (HTMGB) a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) véleményén alapuló tudományos szakvéleménye rámutatott arra, hogy a teljes kifogható mennyiségek (TAC), a műszaki intézkedések (pl. a hálók szembősége, a halzsákmány összetétele, a területlezárások) és a kiegészítő erőkifejtés-gazdálkodási rendeletek együttes hatásából eredő csökkenés messze nem volt elegendő a halászat okozta állománypusztulás olyan szintű mérsékléséhez, amely lehetővé tenné az tőkehalállományok felújulását. A tervben szereplő négy tőkehalállományból csak az északi-tengeri tőkehal mutatta a felújulás jeleit (az új egyedek száma magasabb volt, mint a korábbi években), míg a többi tőkehalállományból egyetlen egy tekintetében sem volt tapasztalható egyértelmű felújulás. A tőkehalállomány felújulása irányában tett lassú előrehaladás szükségessé teszi a terv szabályainak felülvizsgálatát. A 423/2004/EK rendelet, valamint a kapcsolódó erőkifejtés-gazdálkodási rendszer (amelyet 2003-tól alkalmaznak az éves TAC- és kvótarendeletben) végrehajtása során szerzett tapasztalat, továbbá az érdekelt feleknek a 2007 márciusában tartott, a tőkehalállomány helyreállításáról szóló tanácskozáson összefoglalt szakvéleménye lehetővé teszi azon főbb szempontok meghatározását, amelyek mentén a tervet módosítani kell a hatékonyság javítása érdekében. A bevezetendő főbb új elemek, amelyek e módosítást indokolják, a következők: A célkitűzések felülvizsgálatának szükségessége A globális felmelegedéssel kapcsolatos jelenleg rendelkezésre álló bizonyítékok szükségessé teszik a helyreállítási tervek hosszú távú célkitűzéseinek felülvizsgálatát. Azon biomassza-szintek kitűzése helyett, amelyeket esetleg a változó óceáni körülmények mellett többé nem lehet elérni, a tervnek egy olyan optimális kiaknázási mértékre kell összpontosítania, amely garantálja az új feltételek mellett elérhető legmagasabb fenntartható hozamot. Az erőkifejtés-gazdálkodási rendszer egyszerűsítése Az éves TAC- és kvótarendelet egy mellékletében megvalósított erőkifejtés-gazdálkodási rendszer olyannyira bonyolulttá vált, különösen a számtalan eltérésnek köszönhetően, hogy nehézkes lett a végrehajtás, a nyomon követés és az ellenőrzés. Új, a tagállamok által nemzeti szinten kezelt erőkifejtési felső határokon alapuló rendszerre van szükség, amely a rendelet egyszerűsítésével, a tagállamok számára több rugalmasságot adva, biztosítja a hatékonyabb végrehajtást. A terv hozzáigazítása a helyreállítás különböző szintjeihez A tervnek igazodnia kell az állományok állapotához, amennyiben az állományokban javulás tapasztalható, akkor ennek megfelelő fokozatos megközelítés szükséges. Ebből következően a módosított terv moduláris megközelítést vezet be, amelyben a halászat okozta állománypusztulás korrigálása az elért felújulási szint függvénye. Lehalászási szabályok előírása olyan helyzetekben, amikor kevés adat áll rendelkezésre A legújabb tapasztalat azt is mutatja, hogy a kutatóknak gyakran nem sikerült a jelenlegi terv szigorú alkalmazásához szükséges paraméterek megadása a nem megfelelő minőségű adatok miatt. Ez ad hoc tanácsi határozatokhoz vezetett. Egyértelmű szabályokat kell előírni arra az esetre, ha a kutatók nem tudnak pontos becslést készíteni az állomány állapotáról. A visszadobott tőkehalak számának csökkentése iránti szükség A visszadobás gyakorlatának visszaszorítása a felülvizsgált terv lényeges részét kell, hogy képezze. Új mechanizmusokat kell bevezetni, hogy a halászokat ösztönözzék a tőkehalfogás elkerülésére vonatkozó programokban való részvételre. A terv kiterjesztése a kelta-tengeri tőkehalállományra Ez az állomány jobb természetvédelmi helyzete miatt kimaradt a 2004. évi tőkehalra vonatkozó helyreállítási tervből. A legújabb értékelések azonban azt igazolják, hogy ezt az állományt éppúgy a túlhalászás fenyegeti, mint a Közösség vizeiben élő egyéb tőkehalállományokat. Így ezt az állományt is bele kell foglalni a helyreállítási tervbe. Ezzel összefüggésben az ellenőrzési rendelkezéseket is az új struktúrához és rendelkezésekhez kell igazítani. Ennélfogva módosítani kell a tőkehalra vonatkozó meglévő helyreállítási tervet annak érdekében, hogy az teljesebb, a legújabb fejleményekhez igazodó, egyszerűbb, hatékonyabb, és könnyebben végrehajtható, nyomon követhető és ellenőrizhető legyen. A tőkehalra vonatkozó helyreállítási terv javasolt módosításaira tekintettel a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendeletben megállapított egyes ellenőrzési intézkedéseket is fejleszteni kell, hogy megfeleljenek a tőkehalra vonatkozó módosított helyreállítási tervben megállapított intézkedéseknek. |

120 | Általános háttér A közös halászati politika 2002. évi reformja során a Bizottság és a Tanács megállapodtak abban, hogy fokozatosan hajtanak végre többéves terveket és helyreállítási terveket a közösségi érdekű halászati erőforrásokra vonatkozóan. Terveket állapítottak meg a közösségi vizekben élő legtöbb tőkehalállomány, két szürketőkehal-állomány, két norvéghomár-állomány, két nyelvhalállomány, valamint az északi-tengeri simalepényhal- és nyelvhalállományok tekintetében. Szintén 2002-ben a tagállamok aláírták a fenntartható fejlődési világ-csúcstalálkozó végrehajtási tervét (Johannesburg). A végrehajtási terv kötelezettségvállalást tartalmaz a halászterületek legnagyobb fenntartható hozamoknak (MSY) megfelelő kiaknázására 2015-ig. A közösségi vizekben élő tőkehalállományok voltak az elsők, amelyek tekintetében többéves helyreállítási tervet hajtottak végre. Jóllehet még több helyreállítási és gazdálkodási tervet is elfogadtak, a tőkehalállomány helyreállítása a 2002-ben megreformált közös halászati politika lényeges eleme maradt. A tőkehalhalászat fontossága, annak a más fajokat célzó halászati tevékenységekre kifejtett hatásai, a kockán forgó gazdasági és társadalmi érdekek jelentősége, valamint a tőkehal, mint jelképes faj értéke szükségessé teszik annak biztosítását, hogy a tőkehalállomány helyreállítása sikeres legyen. Ebből kifolyólag a jelenlegi terv kutatók és érdekelt felek által egyaránt feltárt gyengeségeit a jelenlegi terv módosításával kell kezelni. |

130 | Hatályos rendelkezések a javaslat által szabályozott területen A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK rendelet meghatározza a halászati erőforrások fenntartható kiaknázásának általános keretét, és meghatározza azokat a helyzeteket, amelyekben a Tanácsnak gazdálkodási és helyreállítási terveket kell elfogadnia. A Tanács 423/2004/EK rendelete (2004. február 26.) a tőkehalállomány helyreállítására vonatkozó intézkedések megállapításáról. |

140 | Összhang az Unió egyéb politikáival és célkitűzéseivel A javaslat fenntartható fejlődéssel kapcsolatos célkitűzése összhangban áll a Közösség környezetvédelmi politikájával, különösen e politikának azon elemeivel, amelyek a természetes élőhelyek védelmével és a természeti erőforrások megőrzésével foglalkoznak. |

AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ ÉS HATÁSVIZSGÁLAT |

Az érdekelt felekkel folytatott konzultáció |

211 | A konzultáció módszerei, a megcélzott főbb ágazatok és a válaszadók általános bemutatása A javaslat a tagállamokkal és az érdekelt feleknek a regionális tanácsadó testületekben dolgozó képviselőivel folytatott számos konzultáción alapul. A Bizottság 2007 májusában nem hivatalos technikai dokumentumot adott át a regionális tanácsadó testületeknek és a tagállamoknak, amely azon az elgondoláson alapult, hogy a tőkehalállomány felújulhat (és fel kell újulnia), ha a halászat okozta állománypusztulást jelentősen csökkentik. A nem hivatalos dokumentum két megközelítést vizsgált e csökkentések elérésére vonatkozóan. Az egyik megközelítést, amely a halászati erőkifejtésnek a tőkehalfogásra szakosodott számos halászatban történő általános csökkentésén alapult, széles körben elutasították. Az alternatív megoldást, amely olyan módszerek felkutatásából állt, amelyek révén a tőkehal halászata elválasztható más halászatoktól, és e tevékenységek végzésének mértéke csökkenthető, elvben támogatták, de javaslatot tettek néhány egyedi intézkedésre a gyakorlati megvalósítás tekintetében. A regionális tanácsadó testületek a fajspecifikus megközelítést részesíttették előnyben; ugyanakkor javaslatot tettek néhány sajátos gazdálkodási intézkedésre. A regionális tanácsadó testületek főként a következőkben működtek közre: ideiglenes, előzetes bejelentés nélküli területlezárások (úgynevezett „valós idejű” területlezárások), és kötelezettségvállalás az egyedi halászhajók szintjén, hogy kerülik a tőkehalfogást ( „tőkehalfogás elkerülési tervek”). Az erőkifejtés-gazdálkodást érintően a Bizottság a tagállamokkal és a regionális tanácsadó testületekkel megvitatta egy új, kW-napban kifejezett halászati erőkifejtési felső határok meghatározásán alapuló új megközelítés lehetőségét. A 2008. év során a tagállamok hatóságai és szakmai szervezeti bevezethetik a szükséges igazgatási rendelkezéseket, hogy az új rendszer 2009-ben hatályba léphessen. |

212 | A válaszok összefoglalása és figyelembevételük módja |

Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása |

221 | Érintett tudomány- és szakterületek Az ICES-t és a HTMGB-t felkérték arra, hogy – amennyiben lehetséges – készítsenek szakvéleményt a hosszú távú halászati gazdálkodás tárgyában. A HTMGB 2007 márciusában adta át a tőkehalállomány helyreállítására vonatkozó jelentését. |

2249 | A beérkezett és felhasznált javaslatok összefoglalása A főbb pontok a következők: a teljes kifogható mennyiségek, a műszaki intézkedések (pl. a hálók szembősége, a halzsákmány összetétele, a terület-lezárások) és a kiegészítő erőkifejtés-gazdálkodási rendeletek együttes hatásából eredő csökkenés mértéke messze nem volt elegendő a halászat okozta állománypusztulás olyan szintű mérsékléséhez, amely lehetővé tenné az tőkehalállományok felújulását; a négy tőkehalállományból egyetlen egy tekintetében sem volt tapasztalható egyértelmű felújulás. A HTMGB a tőkehalra nehezedő halászati nyomás azonnali csökkentését javasolja a hosszú távú célkitűzések bonyolult meghatározására és elérésére való összpontosítás helyett. E hosszú távú célkitűzések a becslések szerint az utóbbi évekre becsült kiaknázási mértékek 50 %-ának megfelelő vagy az alatti tartományba eső kiaknázási mértékek. A tőkehalra nehezedő halászati nyomás mérséklése érdekében a halászati erőkifejtések bármely csökkentésének összhangban kell állnia más gazdálkodási intézkedésekkel, és azt oly módon kell végrehajtani, amely megakadályozza a fennmaradó erőkifejtés tőkehalra történő összpontosítását. Az erőkifejtés-gazdálkodási rendszert terület-specifikussá kell tenni, és abba olyan intézkedéseket kell belefoglalni, amelyek büntetik a tőkehalállomány legnagyobb mértékű pusztulását okozó halászati tevékenységeket. A javaslat a kapott szakvéleményen alapul. |

225 |

226 | A szakértői vélemény nyilvánosság számára történő hozzáférhetővé tételének eszközei Az ICES és a HTMGB szakvéleménye a testületek honlapján (www.ices.dk és fishnet.jrc.it/web/stecf ) férhető hozzá a nyilvánosság számára. |

230 | Hatásvizsgálat A hatásvizsgálat többek között kétfajta információn alapul: A különösen a halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottság (HTMGB) által végzett tudományos elemzésen, amely 2005-től részleteiben vizsgálta a meglévő terv végrehajtását, és mennyiségileg mutatta be, hogy a felújulás biológia szempontból milyen előrehaladást ért el. Az érdekelt felekkel folytatott konzultáción, amely a tőkehalállomány helyreállításáról szóló tanácskozással kezdődött 2007 márciusában Edinburghban, és amelyen széles körben vettek részt az érdekeltek, továbbá az érintett regionális tanácsadó testületek azt követő szakvéleményei, amelyeket a Bizottság szervezeti egységei által a fenti tanácskozást követően készített, a választási lehetőségekről szóló részletes, nem hivatalos dokumentum támaszt alá. Ezek a dokumentumok egyértelműen elemezték azokat az okokat, hogy a jelenlegi terv miért nem valósítja meg a célkitűzéseket, és számos megvizsgálandó lehetőséget határoztak meg. A fontosabbak a következők voltak: a biomasszával kapcsolatos célkitűzésnek a halászat okozta állománypusztulással kapcsolatos célkitűzésekkel történő felváltása; olyan fokozatos megközelítés biztosítása, amely igazodik a különböző halállományok természetvédelmi helyzetéhez; regionális alapú megközelítés előnyben részesítése; nagyobb rugalmasság biztosítása a halászati erőkifejtéssel való gazdálkodáshoz. A tőkehal és a hozzá kapcsolódó fajok szétválasztása annak érdekében, hogy elkerülhető legyen a halászati erőkifejtés általános csökkentése azokban a halászatokban, ahol a tőkehal csak járulékos fogási fajnak minősül. |

A JAVASLAT JOGI ELEMEI |

310 | Jogalap A 423/2004/EK rendelet jogalapja az Európai Közösséget létrehozó szerződés 37. cikke. |

329 | A szubszidiaritás elve E javaslat a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazható. A javasolt módosítás mindazonáltal nagyobb mértékű decentralizációt ír elő a tagállamok számára, különösen a lobogójuk alatt közlekedő hajók halászati erőkifejtésével való gazdálkodás tekintetében. Ez a decentralizáció nagyobb rugalmasságot biztosít a tagállamok számára, és hozzájárul a közösségi jogszabályok egyszerűsítéséhez. |

Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének a következő ok(ok) miatt. |

331 | Ez egy meglévő rendelet módosítása. Célja a meglévő terv bizonyos szempontjainak javítása és naprakésszé tétele az új bizonyítékok fényében és a meglévő terv végrehajtása során szerzett tapasztalat alapján. |

KÖLTSÉGVETÉSI KIHATÁSOK |

409 | A javaslat nincs kihatással a közösségi költségvetésre. |

KIEGÉSZÍTő INFORMÁCIÓ |

Felülvizsgálati/módosítási/megszüntetési záradék |

531 | A javaslat olyan cikket tartalmaz, amely a gazdálkodási intézkedéseknek a rendelet hatálybalépése napjától számított háromévenként történő értékeléséről rendelkezik. |

532 |

570 | A javaslat részletes kifejtése A halászat okozta állománypusztulás javasolt célarányai a HTMGB és az ICES tudományos szakvéleményén alapulnak, és a jelenlegi biológiai helyzetet tükrözik. A javaslat értékelési záradékot tartalmaz annak biztosítására, hogy a halászat okozta állománypusztulásra vonatkozó célarányok adott esetben az új tudományos információ és szakvélemények fényében módosíthatók legyenek. |

E-10198 |

1. 2008/0063 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

a 423/2004/EK rendeletnek a tőkehalállomány helyreállítása tekintetében történő módosításáról, valamint a 2847/93/EGK rendelet módosításáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,

tekintettel a tőkehalállomány helyreállítására vonatkozó intézkedések megállapításáról szóló, 2004. február 26-i 423/2004/EK tanácsi rendeletre[1] és különösen annak 6. cikke (4) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság javaslatára[2],

mivel:

(1) A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) legújabb tudományos szakvéleménye rámutatott arra, hogy a teljes kifogható mennyiségek (TAC), a műszaki intézkedések és a kiegészítő erőkifejtés-gazdálkodási intézkedések együttes hatásából eredő tőkehalfogások csökkenése messze nem volt elegendő a halászat okozta állománypusztulás olyan szintű mérsékléséhez, amely lehetővé tenné az állomány felújulását, és a 423/2004/EK rendelet hatálya alá tartozó négy tőkehalállományból egyetlen egy tekintetében sem volt tapasztalható egyértelmű felújulás.

(2) A tőkehalra vonatkozó jelenlegi helyreállítási tervet egy állomány tekintetében akkor kell megvalósultnak tekinteni, ha a kifejlett tőkehalegyedek mennyisége két egymást követő évben meghaladja azt a szintet, amely a 3. és 5. cikk szerint a biztonságos biológiai határon belül van. Ez a célkitűzés nem valósult meg.

(3) A legújabb, különösen a tengeri ökológiai rendszerek hosszú távú tendenciáiról szóló tudományos feltevések szerint a biomassza hosszú távú kívánatos szintjeit nem lehet pontosan meghatározni. Ebből következően a tőkehalra vonatkozó bármely helyreállítási terv célkitűzését a biomassza-alapú célról a halászat okozta állománypusztuláson alapuló célra kell változtatni, amelyet a halászati erőkifejtés megengedett szintjeire is alkalmazni kell.

(4) A tőkehalra vonatkozó helyreállítási tervet a kelta-tengeri tőkehalra is ki kell terjeszteni, tekintettel a szóban forgó állomány állapotában 2005 óta bekövetkezett romlásra.

(5) Új mechanizmusokat kell bevezetni, hogy a halászokat ösztönözzék a tőkehalfogás elkerülésére vonatkozó programokban való részvételre.

(6) Amennyiben a HTMGB pontos és reprezentatív információ hiányában nem tud szakvélemény adni valamely TAC tekintetében, rendelkezéseket kell hozni annak biztosítására, hogy a teljes kifogható mennyiséget olyan körülmények között is következetesen meg lehessen állapítani, amikor kevés adat áll rendelkezésre.

(7) A halászat okozta állománypusztulásra vonatkozó célok elérésének biztosítására, és a visszadobás lehető legnagyobb mértékű visszaszorításának támogatására a halászati erőkifejtésben kifejezett halászati lehetőségeket is olyan szinten kell meghatározni, amely összhangban áll a helyreállítási stratégiával. E halászati lehetőségeket, amennyire csak lehet, a halászeszközök típusai szerint, a jelenlegi halászati módszerek alapján kell meghatározni.

(8) A legutóbb a 2846/98/EK rendelettel[3] módosított, a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendeletben[4] megállapítottakon felüli ellenőrzési intézkedéseket oly módon kell fejleszteni, hogy biztosítsák az e rendeletben megállapított intézkedéseknek való megfelelést.

(9) Ezért a 423/2004/EK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell.

(10) A 2847/93/EGK rendeletet a helyreállítási terv változásaihoz kell igazítani,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk A 423/2004/EK rendelet módosításai

A 423/2004/EK rendelet a következőképpen módosul:

1. Az I. fejezet helyébe a következő szöveg lép:

„I. FEJEZET

TÁRGY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Tárgy

Ez a rendelet helyreállítási tervet határoz meg a következő földrajzi területeknek megfelelő öt tőkehalállományra (a továbbiakban: kimerített tőkehalállományok) vonatkozóan:

a) tőkehalak Kattegatban;

b) tőkehalak az Északi-tengerben, Skagerrakban és a La Manche csatorna keleti részén;

c) tőkehalak Skóciától nyugatra;

d) tőkehalak az Ír-tengerben;

e) tőkehalak a Kelta-tengerben.

2. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

a) a 2371/2002/EK rendelet 3. cikke szerinti fogalommeghatározások;

b) „erőkifejtési csoport” egy adott tagállam lobogója alatt közlekedő, az 1. cikkben meghatározott területek egyikén halászó, és az I. mellékletben meghatározott halászeszköz-kategóriák valamelyikébe tartozó halászeszközöket használó hajók összessége;

c) „egységnyi erőkifejtésenkénti fogás” (cpue) a halak egy év során kifogott és a kW-napban megadott halászati erőkifejtés egy egysége szerinti tömegben kifejezett mennyisége.

2a. cikk

Földrajzi meghatározások

E rendelet alkalmazásában a földrajzi területek következő földrajzi meghatározásait kell alkalmazni:

a) „Kattegat”: a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) által megállapított IIIa körzet azon része, amelyet északon a skageni és a tistlarnai világítótornyot, és a svéd part legközelebb eső pontját összekötő egyenes vonal, délen a Hasenore-t és Gnibens Spidst, a Korshage-t és Spodsbjergt, továbbá a Gilbjerg Hovedt és Kullent összekötő egyenes vonal határol;

b) „Északi-tenger”: az ICES IV alterület, valamint az ICES IIIa körzet azon része, amely nem tartozik a Skagerrakhoz, illetve az ICES IIa körzet azon része, amely a tagállamok felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken található;

c) „Skagerrak”: az ICES IIIa körzet azon része, amelyet nyugaton a hanstholmi és a lindesnesi világítótornyot, délen a skageni és a tistlarnai világítótornyot, és a svéd part legközelebb eső pontját összekötő egyenes vonal határol;

d) „La Manche csatorna keleti része”: az ICES VIId körzet;

e) „Ír-tenger”: az ICES VIIa körzet;

f) „Skóciától nyugatra fekvő terület”: az ICES VIa körzet, illetve az ICES Vb körzet azon része, amely a tagállamok felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken található;

g) „Kelta-tenger” az ICES VIIe–VIIk körzetek, ez utóbbit is beleértve.

2b. cikk

A halászati erőkifejtés kiszámítása

E rendelet alkalmazásában:

a) a hajók kapacitását kilowattban kell mérni;

b) a hajó tevékenységét az 2a. cikkben meghatározott földrajzi területen töltött napokban kell mérni. Az egy adott területen töltött nap bármely olyan, 24 órából (vagy egy részéből) álló folyamatos időszak, amelynek során a hajó az adott területen és kikötőn kívül tartózkodik.

3. cikk

A terv célja

(1) Az 1. cikkben említett terv biztosítja a tőkehalállománynak a legmagasabb fenntartható hozam mellett történő fenntartható kiaknázását.

(2) Az (1) bekezdésben megállapított célkitűzést a tőkehalak 2–4 éves egyedei tekintetében 0,4-es arányú állománypusztulás fenntartása mellett kell megvalósítani.”

2. A II. fejezetet el kell hagyni.

3. A III. fejezet helyébe a következő szöveg lép:

„III. FEJEZET

TELJES KIFOGHATÓ MENNYISÉGEK

5. cikk

Legkisebb és elővigyázatossági szintek

Az egyes kimerített tőkehalállományokra vonatkozó legkisebb szintek és elővigyázatossági szintek a következők:

Állomány | Legkisebb szint tonnában | Elővigyázatossági szint tonnában |

Tőkehalak Kattegatban | 6 400 | 10 500 |

Tőkehalak az Északi-tengerben, Skagerrakban és a La Manche csatorna keleti részén | 70 000 | 150 000 |

Tőkehalak Skóciától nyugatra | 14 000 | 22 000 |

Tőkehalak az Ír-tengerben | 6 000 | 10 000 |

Tőkehalak a Kelta-tengerben | 6 300 | 8 800 |

6. cikk

A teljes kifogható mennyiségek meghatározására vonatkozó eljárás

(1) A Tanács minden egyes kimerített állomány tekintetében évente határoz a következő évi teljes kifogható mennyiségről. A TAC a HTMGB szakvéleménye alapján megfelel a következő összes feltételnek:

a) ha az állomány mérete az azt megelőző évben, amelyre a TAC vonatkozik, elmarad az 5. cikkben meghatározott legkisebb szinttől, a halászat okozta állománypusztulási arányt az előző évihez képest 25 %-kal kell csökkenteni abban az évben, amelyre a TAC vonatkozik;

b) ha az állomány mérete az azt megelőző évben, amelyre a TAC vonatkozik, elmarad az 5. cikkben meghatározott elővigyázatossági szinttől, és meghaladja az 5. cikkben meghatározott legkisebb szintet, vagy megegyezik azzal, a halászat okozta állománypusztulási arányt az előző évihez képest 15 %-kal kell csökkenteni abban az évben, amelyre a TAC vonatkozik; és

c) ha az állomány mérete az azt megelőző évben, amelyre a TAC vonatkozik, meghaladja az 5. cikkben meghatározott elővigyázatossági szintet, vagy megegyezik azzal, a halászat okozta állománypusztulási arányt az előző évihez képest 10 %-kal kell csökkenteni abban az évben, amelyre a TAC vonatkozik.

(2) Ha az (1) bekezdés b és c pontja alkalmazásának eredményeként – a HTMGB szakvéleménye alapján – a halászat okozta állománypusztulás aránya a 2., 3., és a 4. korcsoportban 0,4-nél alacsonyabb, a Tanács a teljes kifogható mennyiséget olyan szinten állapítja meg, amely e korcsoportok tekintetében 0,4-es arányú állománypusztulást eredményez.

(3) A HTMGB az (1) és (2) bekezdésben említett szakvéleményét azon feltevés alapján készíti el, hogy az azt megelőző évben, amelyre a TAC vonatkozik, az állományt a halászat okozta állománypusztulásnak az adott évre vonatkozó megengedett legnagyobb halászati erőkifejtés csökkentésével egyenértékű csökkentése mellett halásszák le.

(4) Az (1) bekezdés b) és c) pontjától, illetve a (2) bekezdéstől eltérve a Tanács csak olyan teljes kifogható mennyiséget fogad el, amely legfeljebb 15 %-kal nagyobb vagy kisebb az előző évre megállapított teljes kifogható mennyiségnél.

(5) A teljes kifogható mennyiséget a következő mennyiségeknek a HTMGB által az (1) és (2) bekezdésben említett halászat okozta állománypusztulási arányoknak megfelelőként előre jelzett összes tőkehalfogásból történő kivonásával kell kiszámítani:

a) az érintett állomány esetében a egyedek várható visszadobási mértékének megfelelő halmennyiség;

b) adott esetben a tőkehalállomány-pusztulás más releváns forrásainak megfelelő mennyiség, amelyet a Bizottság javaslata alapján kell meghatározni.

6a. cikk

A teljes kifogható mennyiségek meghatározására vonatkozó eljárás kevés rendelkezésre álló adat esetén

Ahol pontos és reprezentatív információ hiányában a HTMGB nem tud olyan szakvéleményt adni, amely a Tanács számára lehetővé tenné, hogy a 6. cikknek megfelelően megállapítsa a teljes kifogható mennyiséget, a Tanács a következőképpen határoz:

a) amennyiben a HTMGB szakvéleménye szerint a tőkehalfogásokat a lehető legalacsonyabb szintre kell csökkenteni, a teljes kifogható mennyiséget a korábbi év teljes kifogható mennyiségéhez képest 25 %-kal alacsonyabban határozza meg;

b) minden egyéb esetben a teljes kifogható mennyiséget a korábbi év teljes kifogható mennyiségéhez képest 15 %-kal alacsonyabban határozza meg.

7. cikk

A gazdálkodási intézkedések értékelése

(1) A Bizottság e rendelet hatálybalépésének napjáról számítva háromévenként felkéri a HTMGB-t, hogy értékelje az egyes kimerített tőkehalállományok felújulásának alakulását.

(2) Amennyiben a HTMGB szakvéleménye szerint bármely kimerített tőkehalállomány nem újul fel megfelelően, a Tanács határozatában

a) a 6. és 6a. cikkben előírtnál alacsonyabb szinten határozza meg az adott állományra vonatkozó teljes kifogható mennyiséget;

b) a 8a. cikkben előírtnál alacsonyabb szinten határozza meg a megengedett legnagyobb halászati erőkifejtést,

c) adott esetben megállapítja a kapcsolódó feltételeket.

(3) Amennyiben a HTMGB szakvéleménye szerint az 5. cikkben foglalt legkisebb, valamint az elővigyázatossági szintek, illetve a 6. cikk (2) bekezdésében megadott halászat okozta állománypusztulási arányok szintje többé nem felelnek meg az állomány kimerítésével kapcsolatos kockázat alacsony szinten tartása és a legnagyobb fenntartható hozam fenntartása szempontjából, a Tanács e szintek tekintetében új értékeket határoz meg.”

4. A IV. fejezet helyébe a következő szöveg lép:

„IV. FEJEZET

A halászati erőkifejtés korlátozása

8. cikk

Halászati erőkifejtési rendszer

A 6. és 6a. cikkben meghatározott teljes kifogható mennyiségeket halászati erőkifejtési rendszer egészíti ki, amelyben a halászati erőkifejtésben kifejezett halászati lehetőségeket éves szinten kell elosztani a tagállamok között.

8a. cikk

A halászati erőkifejtések elosztása

(1) A Tanács minden évben tagállamonként határoz az egyes erőkifejtési csoportok tekintetében megengedett legnagyobb erőkifejtésekről.

(2) A megengedett legnagyobb halászati erőkifejtést a következőképpen meghatározott referenciaérték segítségével számítják ki:

a) e rendelet alkalmazásának első éve tekintetében a referenciaérték a 2005-ben, 2006-ban és 2007-ben kifejtett kW-napokban kifejezett átlagos erőkifejtés, a HTMGB szakvéleménye alapján.

b) az e rendelet alkalmazásának további évei tekintetében a referenciaérték az előző évre vonatkozó megengedett legnagyobb halászati erőkifejtéssel egyenértékű.

(3) Azon halászati erőkifejtési csoportok tekintetében, amelyek a xxx/2008/EK rendelet[5] 18., 19. és 20. cikkével összhangban benyújtott halászati erőkifejtés-gazdálkodási adatok éves értékelése alapján a legnagyobb arányban részesedtek az összes tőkehalzsákmányból, és amelyek összes halzsákmánya ezen értékelés alapján legalább 80 %-ban tőkehalból áll, a megengedett legnagyobb halászati erőkifejtést a következőképpen kell kiszámítani:

a) amennyiben a 6. cikk alkalmazandó, referenciaértékre ugyanazt a százalékos csökkentést kell alkalmazni, mint amit a 6. cikk a halászat okozta állománypusztulás tekintetében megállapít;

b) amennyiben a 6a. cikk alkalmazandó, referenciaértékre a halászati erőkifejtésnek a TAC csökkentésével megegyező százalékos csökkentését kell alkalmazni.

(4) A (3) bekezdésben említetteken kívüli erőkifejtési csoportok tekintetében a megengedett legnagyobb halászati erőkifejtést a referenciaérték szintjén kell tartani.

8b. cikk

A tagállamok kötelezettségei

(1) Minden tagállam meghatározza a lobogója alatt közlekedő hajók tekintetében a megengedett legnagyobb halászati erőkifejtés egyes hajók számára történő kiosztásának módszerét, a következő kritériumok alapján:

a) helyes halászati módszerek támogatása, beleértve az adatgyűjtés javítását, a visszadobás gyakorlatának visszaszorítását, és az ivadékokra gyakorolt hatások lehető legkisebbre csökkentését;

b) együttműködési programokban való részvétel a szükségtelen járulékos tőkehalfogások elkerülésére;

c) a környezetre gyakorolt csekély hatás, beleértve az üzemanyag-fogyasztást és az üvegházhatású gázok kibocsátását,

d) arányosság a halászati kvótában kifejezett halászati lehetőségek elosztása tekintetében.

(2) A 1627/94/EK tanácsi rendeletnek[6] megfelelően minden tagállam különleges halászati engedélyt ad ki a lobogója alatt közlekedő azon hajók számára, amelyek a 2a. cikkben meghatározott földrajzi területeken halászati tevékenységet folytatnak.

(3) Az egyes erőkifejtési csoportok tekintetében a (2) bekezdés szerint kiadott különleges halászati engedéllyel rendelkező hajók mind BT-ben, mind kW-ban kifejezett összkapacitása nem lehet nagyobb, mint a 2007-ben üzemelő, az adott halászeszközöket használó, és az érintett földrajzi területen halászó hajók kapacitása.

(4) Minden tagállam összeállítja és vezeti a (2) bekezdésben említett különleges engedéllyel rendelkező hajók listáját, és azt a hivatalos honlapján elérhetővé teszi a Bizottság és más tagállamok számára.

8c. cikk

A halászati erőkifejtés szabályozása

A tagállamok erőkifejtési csoportonként nyomon követik flottájuk kapacitását és tevékenységét, és ha várhatóan elérik a megengedett legnagyobb halászati erőkifejtést, meghozzák a megfelelő intézkedéseket annak biztosítására, hogy az erőkifejtés ne haladja meg a megállapított határértékeket.

8d. cikk

A megengedett legnagyobb halászati erőkifejtés tagállamok közötti cseréje

A 8a. cikknek megfelelően megállapított megengedett legnagyobb halászati erőkifejtést az érintett tagállam a következőkre tekintettel igazítja ki:

a) a 2371/2002/EK rendelet 20. cikkének (5) bekezdése alapján végrehajtott kvóta-cserék;

b) a 2371/2002/EK rendelet 23. cikkének (4) bekezdése és a 2847/93/EGK rendelet 21. cikkének (4) bekezdése, 23. cikkének (1) bekezdése és 32. cikkének (2) bekezdése alapján végrehajtott levonások és újraelosztások.

8e. cikk

A megengedett legnagyobb halászati erőkifejtés erőkifejtési csoportok közötti cseréje

(1) Valamely tagállam kellően indokolt kérelme alapján a Bizottság a 2371/2002/EK rendelet 30. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárással összhangban az adott tagállam tekintetében az erőkifejtés-elosztást módosíthatja azáltal, hogy a halászati kapacitást – a (2)–(4) bekezdésben meghatározott feltételekkel – átcsoportosítja az erőkifejtési csoportok között.

(2) Az átcsoportosításra halászeszköz-kategóriák között kerülhet sor, földrajzi területek között nem.

(3) Az átcsoportosítás csak olyan átadó halászeszköz-kategória esetében megengedett, amelynek a tőkehal tekintetében az egységnyi erőkifejtésenkénti fogása (cpue) nagyobb, mint az átvevő halászeszköz-kategória cpue-értéke. Az átcsoportosítást kérő tagállam megadja a cpue-vel kapcsolatos szükséges információt.

(4) Az átruházásra 1 kW-nap – 1kW-nap alapon kerül sor.”

5. A 9. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„9. cikk

Kapcsolat a 2847/93/EGK rendelettel

Az ebben a fejezetben előírt ellenőrző intézkedéseket a 2847/93/EGK rendeletben meghatározottakon felül kell alkalmazni.

9a. cikk

A hajónaplók ellenőrzése

(1) A hajómegfigyelési rendszerrel (VMS) ellátott hajók tekintetében a tagállamok a VMS-adatok felhasználásával ellenőrzik, hogy a halászati felügyelő központba (FMC) beérkezett információ megfelel-e a hajónaplóban rögzített tevékenységeknek. E keresztellenőrzések eredményeit számítógéppel olvasható formában kell rögzíteni, és azokat három évig meg kell őrizni.

(2) Minden tagállam összeállítja a hajónaplók és a kirakodási nyilatkozatok átadásához szükséges kapcsolattartási adatokat, és azokat hivatalos honlapján elérhetővé teszi.

9b. cikk

Az első alkalommal kirakodott tőkehalak mérlegelése

A halászhajó parancsnoka biztosítja, hogy a 2a. cikkben meghatározott területeken kifogott és valamely közösségi kikötőben kirakodott tőkehal bármely mennyiségét értékesítés vagy a kirakodási kikötőből történő elszállítás előtt mérlegeljék. A mérlegelés során használt mérleget az illetékes nemzeti hatóságok hitelesítik. A mérlegelés eredményeként kapott számadatot a 2847/93/EGK rendelet 8. cikkében említett nyilatkozattétel céljára kell felhasználni.

9c. cikk

Vizsgálati referenciaértékek

Az e rendelettel érintett hajókkal rendelkező tagállamok különleges vizsgálati referenciaértékeket határoznak meg. E referenciaértékeket időszakonként felülvizsgálják az elért eredmények elemzésének elkészítését követően. A vizsgálati referenciaértékeket folyamatosan alakítják mindaddig, amíg a II. mellékletben meghatározott célértékeket el nem érik.

9d. cikk

Az átrakodás tilalma

Tilos a tőkehal tengeren történő átrakodása a 2a. cikkben meghatározott földrajzi területeken.

9e. cikk

Közös felügyelet és az ellenőrök cseréje

Az érintett tagállamok közös vizsgálati és felügyeleti tevékenységeket folytatnak.

9f. cikk

Nemzeti ellenőrzési cselekvési programok

(1) Az e rendelettel érintett hajókkal rendelkező tagállamok nemzeti ellenőrzési cselekvési programot határoznak meg a III. melléklettel összhangban.

(2) Minden év január 31-ét megelőzően az e rendelettel érintett hajókkal rendelkező tagállamok hivatalos honlapjukon elérhetővé teszik a nemzeti ellenőrzési cselekvési programjukat és a végrehajtási ütemtervet a Bizottság és az e rendelettel érintett más tagállamok számára.

(3) A Bizottság legalább évente egyszer összehívja a Halászati és Akvakultúraágazati Bizottságot, hogy értékelje a nemzeti ellenőrzési cselekvési programoknak való megfelelést és azok eredményeit az e rendelettel érintett tőkehalállományok tekintetében.”

6. A VI. fejezet helyébe a következő szöveg lép:

„VI. FEJEZET

Döntéshozatali és záró rendelkezések

17. cikk Döntéshozatali eljárás

Ahol e rendelet a Tanács által meghozandó határozatról rendelkezik, a Tanács minősített többséggel jár el a Bizottság javaslata alapján.

17a. cikk Az I. melléklet módosítása

A HTMGB szakvéleménye alapján a Bizottság a 2371/2002/EK rendelet 30. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárással összhangban és a következő elvek szerint módosíthatja e rendelet I. mellékletét:

a) az erőkifejtési csoportokat a lehető leghomogénebb módon kell megállapítani, tekintettel a kifogott biológiai állományokra, a cél- vagy járulékos fogásként kifogott halak méretére, valamint az erőkifejtési csoporthoz társított halászati tevékenység környezetre gyakorolt hatásaira.

b) az erőkifejtési csoportok számának és méretének a védelmi szükségletekhez viszonyított igazgatási terhek tekintetében költséghatékonynak kell lennie.”

2. cikk A 2847/93/EK rendelet módosításai

A 2847/93/EK rendelet a következőképpen módosul:

1. A 19j. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„19j. cikk

Valamennyi tagállam késedelem nélkül értesíti a többi tagállamot a lobogója alatt közlekedő azon hajók azonosító adatairól, amelyeknek felfüggesztették vagy visszavonták a halászati tevékenységnek a 1954/2003/EK tanácsi rendelet 3. és 6. cikkében említett egy vagy több halászterületen történő folytatására jogosító engedélyét, vagy a 423/2004/EK rendelet 8b. cikkének (2) bekezdésével összhangban kiadott különleges halászati engedélyét.”

2. a 21a. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„21a. cikk

Minden tagállam meghatározza azt az időpontot, amikor a lobogója alatt közlekedő hajók vagy e hajók egy csoportja vélhetően eléri a megengedett legnagyobb halászati erőkifejtési szintet a 1954/2003/EK rendelet 11. cikkének (2) vagy (3) bekezdésében és a 423/2004/EK rendelet 8a. cikkében meghatározott halászterületen. Ettől az időponttól a tagállam ideiglenesen megtiltja az említett hajók vagy hajócsoportok halászati tevékenységét az adott területen. A Bizottságot haladéktalanul értesítik erről az intézkedésről, ezt követően pedig a Bizottság értesíti a többi tagállamot.”

3. A 21b. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„21b. cikk

Amennyiben adott tagállam lobogója alatt közlekedő hajók vagy e hajók egy csoportja vélhetően kimerítette a 1954/2003/EK rendelettel és a 423/2004/EK rendelettel összhangban a számukra kiosztott legnagyobb halászati erőkifejtés 70 %-át, az érintett tagállam értesíti a Bizottságot a 685/95/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének második albekezdése értelmében elfogadott intézkedésekről.”

4. A 21c. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„21c. cikk

(1) A Bizottság a 19i. cikkben említett információk alapján gondoskodik arról, hogy az érintettek tiszteletben tartsák a halászati erőkifejtésnek a 1954/2003/EK rendelettel és a 423/2004/EK rendelettel összhangban meghatározott legnagyobb mértékét.

(2) A Bizottság a 21a. cikk szerinti értesítést követően vagy saját kezdeményezésére – a rendelkezésére álló információk alapján – meghatározza azt az időpontot, amikor az adott tagállam lobogója alatt közlekedő hajók vagy e hajók egy csoportja tekintetében az adott halászterületre meghatározott halászati erőkifejtés legnagyobb mértékét vélhetően kimerítették. Ettől az időponttól kezdve az említett tagállam lobogója alatt közlekedő hajók vagy hajócsoportok nem folytathatnak halászati tevékenységet az érintett halászterületeken."

3. cikk Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.

Rendelkezéseit 2009. január 1-jétől kell alkalmazni.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazható valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

MELLÉKLET

A 423/2004/EK rendelet a következő melléklettel egészül ki:

„I. MELLÉKLET

Erőkifejtési csoportok

1. Halászeszköz-kategóriák

(1) A következő szembőségű fenékvonóhálók (OTB, OTT, PTB):

TR.1 100 mm-nél nagyobb vagy azzal egyenlő

TR.2 70 mm-nél nagyobb vagy azzal egyenlő, de 100 mm-nél kisebb

TR.3 70 mm-nél kisebb

(2) A következő szembőségű merevítőrudas vonóhálók (TBB):

BT.1 80 mm-nél nagyobb, vagy azzal egyenlő

BT.2 80 mm-nél kisebb

(3) A következő szembőségű kopoltyúhálók, állítóhálók (a tükörhálókat kivéve):

GN.1 150 mm-nél nagyobb, vagy azzal egyenlő

GN.2 110 mm-nél nagyobb vagy azzal egyenlő, de 150 mm-nél kisebb

GN.3 110 mm-nél kisebb

(4) Tükörhálók (TN.1)

(5) Horogsorok (LL.1)

2. Földrajzi területek kategóriái:

2.1. E melléklet alkalmazásában a földrajzi területek következő csoportosítása alkalmazandó:

a) Kattegat;

b) i. Skagerrak;

ii. az ICES IIIa övezetnek Skagerrakon és a Kattegaton kívüli része;

az ICES IV övezet, és az ICES IIa övezetnek a közösségi vizekhez tartozó része;

iii. az ICES VIId övezet;

c) az ICES VIIa övezet;

d) az ICES VIa övezet;

e) a Kelta-tenger (az ICES VIIe–VIIk övezetek, ez utóbbit is beleértve).

3. Erőkifejtési csoportok:

Az erőkifejtési adatoknak a 2847/93/EK rendelet 19i. cikkében előírt közléséhez a következő kódokat kell használni az egyes erőkifejtési csoportok tekintetében

Területek |

Halászeszköz-kategóriák | (a) | (b) | (c) | (d) | (e) |

TR1 | TR1a | TR1b | TR1c | TR1d | TR1e |

TR2 | TR2a | TR2b | TR2c | TR2d | TR2e |

TR3 | TR3a | TR3b | TR3c | TR3d | TR3e |

BT1 | BT1a | BT1b | BT1c | BT1d | BT1e |

BT2 | BT2a | BT2b | BT2c | BT2d | BT2e |

GN1 | GN1a | GN1b | GN1c | GN1d | GN1e |

GN2 | GN2a | GN2b | GN2c | GN2d | GN2e |

GN3 | GN3a | GN3b | GN3c | GN3d | GN3e |

TN1 | TN1a | TN1b | TN1c | TN1d | TN1e |

LL1 | LL1a | LL1b | LL1c | LL1d | LL1e |

II. MELLÉKLET

KÜLÖNLEGES VIZSGÁLATI REFERENCIAÉRTÉKEK

Célkitűzés

1. Minden egyes tagállam olyan egyedi vizsgálati referenciaértékeket határoz meg, amelyek összhangban vannak e melléklettel.

Stratégia

2. A halászati tevékenységek vizsgálata és felügyelete elsősorban azokra a hajókra irányul, amelyek valószínűsíthetően tőkehalat fognak ki. A tőkehal szállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó szúrópróbaszerű vizsgálatokat kiegészítő kereszt-ellenőrzési rendszerként alkalmazzák a vizsgálat és a felügyelet hatékonyságának mérésére.

Prioritások

3. A halászeszközök különböző típusai különböző prioritási szintekbe tartoznak attól függően, hogy a flottákat milyen mértékben érintik a halászati lehetőségek korlátozásai. Ezért minden tagállam egyedi prioritásokat határoz meg.

Célértékek

4. A tagállamok legkésőbb az e rendelet hatálybalépésének időpontjától számított egy hónapon belül – az alábbiakban megállapított célértékek figyelembevételével – végrehajtják vizsgálati ütemterveiket.

A tagállamok meghatározzák és ismertetik, hogy melyik mintavételezési stratégiát alkalmazzák.

A Bizottság kérésére a tagállam által alkalmazott mintavételi tervet a Bizottság rendelkezésére kell bocsátani.

a) A kikötői vizsgálatok mértéke

Főszabályként azzal az egyszerű szúrópróbaszerű mintavétellel biztosított pontossággal kell legalább azonos szintű pontosságot elérni, amely során a vizsgálat az adott tagállamban az összes tőkehal-kirakodás súlyának 20 %-ára terjed ki.

b) A forgalomba hozatali vizsgálatok mértéke

Az árverésen eladásra kínált tőkehalmennyiségek 5 %-ának vizsgálata.

c) A tengeren végzett vizsgálatok mértéke

Rugalmas referenciaérték: az egyes területeken folytatott halászati tevékenység részletes elemzését követően kell meghatározni. A tengeren végzett vizsgálatok referenciaértékei a tengeren a tőkehal-gazdálkodási területeken eltöltött járőrnapok számára vonatkoznak, lehetőség szerint külön referenciaértékkel a meghatározott területeken történő járőrözéssel eltöltött napok vonatkozásában.

d) A légi megfigyelés mértéke

Rugalmas referenciaérték: az egyes területeken végzett halászati tevékenységek részletes elemzését követően és a tagállam rendelkezésére álló, elérhető erőforrások figyelembevételével kell meghatározni.

III. MELLÉKLET

A nemzeti ellenőrzési cselekvési programok tartalma

A nemzeti ellenőrzési cselekvési programok célja többek között a következők meghatározása:

1. ELLENŐRZÉSI ESZKÖZÖK

Humán erőforrás

1.1. A parti és tengeri ellenőrök száma, valamint bevetésük időszakai és körzetei.

Műszaki erőforrások

1.2. A járőrhajók és -repülőgépek száma, valamint bevetésük időszakai és körzetei.

Pénzügyi erőforrások

1.3. A humán erőforrás, valamint a járőrhajók és -repülőgépek bevetésére vonatkozó költségvetési elosztás.

2. A HALÁSZATTAL KAPCSOLATOS INFORMÁCIÓK ELEKTRONIKUS NYILVÁNTARTÁSA ÉS BEJELENTÉSE

A 9a., 10., 11. és 12. cikk teljesítésének biztosítása céljából megvalósított rendszerek leírása.

3. A KIKÖTŐK KIJELÖLÉSE

Adott esetben a 9e. cikkel összhangban a tőkehal-kirakodásokra kijelölt kikötők jegyzéke.

4. EGYES TERÜLETEKRE VALÓ BELÉPÉS, ILLETVE AZOK ELHAGYÁSA

A 11. cikk teljesítésének biztosítása céljából megvalósított rendszerek leírása.

5. A KIRAKODÁSOK ELLENŐRZÉSE

A 9a., 9b., 9c., és 15. cikkben foglalt rendelkezések betartásának biztosítása érdekében megvalósított bármely létesítmény és/vagy rendszer leírása.

6. VIZSGÁLATI ELJÁRÁSOK

A nemzeti ellenőrzési cselekvési programok meghatározzák a követendő eljárásokat:

a) a tengeren és a szárazföldön végzett vizsgálatok esetén;

b) a más tagállamok által a tőkehalra vonatkozó nemzeti ellenőrzési cselekvési programért felelősként kijelölt illetékes hatóságokkal folytatott kommunikáció esetén;

c) a közös felügyelet és az ellenőrök cseréje esetén, ideértve a más tagállamok felségvizein működő ellenőrök hatáskörének meghatározását.”

[1] HL L 70., 2004.3.9., 8. o.

[2] HL C, . o.

[3] HL L 358., 1998.12.31., 5. o.

[4] HL L 261., 1993.10.20., 1. o.

[5] Kérjük, illessze be az új adatgyűjtési rendelet hivatkozási számát.

[6] HL L 171., 1994.7.6., 7. o.