HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 124/1

A Bizottság közleménye – Technikai útmutatás a hulladékok osztályozásához

(2018/C 124/01)

Ez a közlemény műszaki útmutatást kíván nyújtani a hulladékokról szóló 2008/98/EK irányelv (1) („hulladékokról szóló keretirányelv”) és a hulladékjegyzékről szóló, 2014-ben és 2017-ben átdolgozott 2000/532/EK bizottsági határozat (2) („hulladékjegyzék”) egyes vonatkozásai tekintetében.

Különösen magyarázatot és útmutatást nyújt a nemzeti hatóságoknak, beleértve a helyi hatóságokat, és a vállalkozásoknak (például az engedélyezéssel kapcsolatban) a hulladékok osztályozásának, vagyis a veszélyességi tulajdonságaik azonosításának vonatkozásában a releváns uniós jogszabályok helyes értelmezését és alkalmazását illetően, miközben megvizsgálja, hogy a hulladékok rendelkeznek-e veszélyességi tulajdonságokkal, és végül veszélyesnek vagy nem veszélyesnek minősíti az adott hulladékot.

A közlemény elfogadását a tagállamokkal és az érdekelt felekkel folytatott megbeszélések és konzultációk előzték meg (3).

A közlemény három fejezetből és négy mellékletből áll.

— Az 1. fejezet általános háttér-információkat tartalmaz a hulladékok osztályozásával kapcsolatban, és utasításokat ad az útmutató használatához.

— A 2. fejezet röviden ismerteti a hulladékokról szóló uniós jogszabályok vonatkozó részeit, valamint azok jelentőségét a (veszélyes) hulladékok fogalommeghatározása és osztályozása szempontjából.

— A 3. fejezet bemutatja a hulladékok osztályozásának általános lépéseit, és kiemeli az alapvető fogalmakat, de nem részletezi azokat.

Részletes információk a hivatkozott mellékletekben találhatók, amelyek kimerítően ismertetik az egyes szempontokat.

— Az 1. melléklet tájékoztatást nyújt a hulladékjegyzékről és a hulladékjegyzék megfelelő besorolási tételeinek kiválasztásáról.

— A 2. melléklet ismerteti a veszélyes anyagokkal és osztályozásukkal kapcsolatos különböző információforrásokat.

— A 3. melléklet ismerteti az egyes veszélyességi tulajdonságok (HP 1 – HP 15) értékelésének elveit.

— A 4. melléklet áttekinti az alapvető fogalmakat, és hivatkozik a hulladékból való mintavétellel és a hulladék vegyi elemzésével kapcsolatban elérhető szabványokra és módszerekre.

Ez a dokumentum magyarázatokat tartalmaz a meglévő uniós jogszabályoknak megfelelően, és figyelembe veszi a hulladékok osztályozásával foglalkozó különböző tagállami iránymutatásokat.

Ez a műszaki útmutató a vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtásával kapcsolatos tapasztalatok alapján szükség szerint frissíthető.

Az ebben a közleményben nyújtott útmutatás nem érinti az Európai Unió Bírósága (EUB) által az ezzel kapcsolatos kérdésekben adott esetleges értelmezést. Az ebben a műszaki útmutatóban megjelenő vélemények nincsenek kihatással a Bizottságnak az EUB előtt esetleg képviselendő álláspontjára.

RÖVIDÍTÉSEK

BDE Brómozott difenil-éterek BTEX Benzol, toluol, etil-benzol és xilol CEN Európai Szabványügyi Bizottság CLP Osztályozás, címkézés és csomagolás ECHA Európai Vegyianyag-ügynökség EEA Európai Környezetvédelmi Ügynökség GHS Globálisan harmonizált rendszer PAH Többgyűrűs aromás szénhidrogének POP A környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagok SDS Biztonsági adatlap ENSZ Egyesült Nemzetek Szervezete

TARTALOMJEGYZÉK

RÖVIDÍTÉSEK 3

1. BEVEZETÉS 5

1.1. Háttér-információk 5

1.2. Kinek szól ez az útmutató? 5

1.3. Hogyan kell használni ezt az útmutatót? 5

2. JOGSZABÁLYI KERET 6

2.1. A hulladékokról szóló jogszabályok 6

2.1.1. A hulladékokról szóló keretirányelv 6

2.1.2. Európai hulladékjegyzék 7

2.1.3. A hulladékszállításról szóló rendelet 8

2.1.4. A hulladéklerakókról szóló irányelv 8

2.1.5. Az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladékról szóló irányelv (Az ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladékról szóló irányelv) 9

2.1.6. REACH-rendelet 9

2.1.7. Az osztályozásról, címkézésről és csomagolásról (CLP) szóló rendelet 10

2.1.8. A környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról (POP) szóló rendelet 10

2.1.9. Seveso III irányelv 11

3. A HULLADÉKOK OSZTÁLYOZÁSÁRA VONATKOZÓ ELJÁRÁSOK 12

3.1. A hulladékok osztályozásával kapcsolatos általános megközelítés 12

3.1.1. 1. lépés: Alkalmazandó a hulladékokról szóló keretirányelv? 13

3.1.2. 2. lépés: A hulladékjegyzék mely besorolási tétele alkalmazandó? 14

3.2. Veszélyes vagy nem veszélyes párhuzamos besorolási tételhez való hozzárendelés 15

3.2.1. 3. lépés: Elégséges információk állnak-e rendelkezésre a hulladék összetételével kapcsolatban annak meghatározásához a 4. lépésnek megfelelően, számítás vagy vizsgálat révén, hogy rendelkezik-e veszélyességi tulajdonságokkal? 16

3.2.2. 4. lépés: Rendelkezik-e a hulladék HP 1 – HP 15 veszélyességi tulajdonsággal? 17

3.2.3. 5. lépés: Valószínű vagy ismert tény, hogy a hulladék a hulladékjegyzék mellékletében (a 2. pont harmadik franciabekezdésében) feltüntetett POP-ot tartalmaz? 18

MELLÉKLETEK:

1. MELLÉKLET: Magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzék 21

2. MELLÉKLET: A veszélyes anyagokkal kapcsolatos adatok forrásai és információforrások 83

3. MELLÉKLET: A veszélyességi tulajdonságok (HP 1 – HP 15) meghatározására szolgáló konkrét megközelítések 87

4. MELLÉKLET: A hulladékból való mintavétel és a hulladék vegyi elemzése 124

5. MELLÉKLET: Források és külső hivatkozások 134

1. BEVEZETÉS

1.1. Háttér-információk

A hulladék veszélyes vagy nem veszélyes hulladékként történő osztályozása és különösen annak megértése, hogy mikor és milyen körülmények között tekintendő a hulladék veszélyesnek, a hulladékgazdálkodás teljes folyamata során – a hulladék keletkezésétől a végső kezeléséig – lényeges döntés. Amikor a hulladék helyesen veszélyes hulladékként kerül osztályozásra, fontos kötelezettségek állnak fenn például a címkézést és a csomagolást illetően, de az elérhető megfelelő kezelés vonatkozásában is.

Az Európai Unió levonta a tanulságokat a hulladékokról szóló jogszabályok alkalmazásából, és figyelembe vette a tudományos és gazdasági haladást, amikor 2014-ben és 2017-ben felülvizsgálta a hulladékok osztályozásának keretrendszerét és a hulladékok veszélyességét eredményező tulajdonságokat. A jogszabályok jelenlegi frissítése, amely a vegyi anyagokkal kapcsolatos uniós jogszabályokban az elmúlt években bekövetkezett alapvető változásokat is figyelembe veszi, ismét kihívások elé állítja a hatóságokat és az ipart.

Amint azt a vegyi anyagokkal, a termékkel és a hulladékkal kapcsolatos jogszabályok közötti kapcsolódási pontok kezelésének lehetőségeiről szóló bizottsági közlemény (COM(2018) 32 final) is kiemelte, a hulladék osztályozására vonatkozó szabályok végrehajtásának és érvényesítésének módja jelentős következményekkel jár a jövőbeli hulladékgazdálkodási döntésekre, így például a begyűjtés megvalósíthatóságára és gazdasági életképességére, az újrafeldolgozás módjára, illetve az újrafeldolgozás és az ártalmatlanítás közötti választásra. Az ilyen eltérések hatással lehetnek a másodlagos nyersanyagok felhasználására. Ez a hulladékok osztályozására vonatkozó útmutató dokumentum az említett közleményben javasolt elsődleges eszköz, amely segítséget nyújt a hulladékgazdálkodási üzemeltetőknek és az illetékes hatóságoknak a hulladék jellemzésére és osztályozására vonatkozó közös megközelítés kialakításában, minimálisra csökkentve az eltéréseket és azok hatásait.

1.2. Kinek szól ez az útmutató?

Ez a dokumentum útmutatást nyújt a nemzeti hatóságoknak, beleértve a helyi hatóságokat, és a vállalkozásoknak (például az engedélyezéssel kapcsolatban) a hulladékok osztályozására vonatkozó releváns uniós jogszabályok, különösen a hulladékokról szóló keretirányelv (4) és a hulladékjegyzék (5) helyes értelmezését és alkalmazását illetően.

1.3. Hogyan kell használni ezt az útmutatót?

Az általános háttér-információkat és a konkrét jogszabályi kereteket az 1. és 2. fejezet tartalmazza.

A 3. fejezet ismerteti az osztályozási folyamat alapvető lépéseit. Az osztályozáshoz szükséges lépések végrehajtásának módjával kapcsolatban nem tartalmaz konkrét információkat, hanem általános áttekintést nyújt. Egyes lépéseket illetően a szöveg hivatkozik a megfelelő mellékletre, amelyben részletesebb információk találhatók.

2. JOGSZABÁLYI KERET

2.1. A hulladékokról szóló jogszabályok

2.1.1. A hulladékokról szóló keretirányelv

A hulladékokról szóló keretirányelv meghatározza, mi a hulladék, és hogyan kell kezelni. A veszélyes hulladék olyan hulladék, amely rendelkezik a hulladékokról szóló keretirányelv III. mellékletében felsorolt 15 veszélyességi tulajdonság közül eggyel vagy többel. A hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikke teremti meg a hulladékjegyzék alapját.

1. háttérmagyarázat: A hulladékokról szóló keretirányelv

A hulladékokról szóló 2008/98/EK keretirányelv a hulladékokkal kapcsolatos legfontosabb uniós jogalkotási dokumentum. Irányelv, ezért a tagállamok saját jogi aktusokkal ültetik át a nemzeti jogba.

Az irányelv hatályát a „hulladék” fogalommeghatározása határozza meg, amely a hulladékokról szóló keretirányelv 3. cikkének (1) bekezdésében található:

„olyan anyag vagy tárgy, amelytől birtokosa megválik, megválni szándékozik vagy megválni köteles”.

Sok esetben könnyen meghatározható, hogy a hulladékokról szóló keretirányelvnek megfelelően egy anyag vagy tárgy „hulladék”-e. Néhány esetben azonban nehezebb a döntés. Az „Útmutató a 2008/98/EK irányelv legfontosabb rendelkezéseinek értelmezéséhez” (6) című dokumentum (a továbbiakban: a hulladékokról szóló keretirányelvre vonatkozó útmutató) részletes útmutatást ad a „hulladék” fogalommeghatározásával kapcsolatban, beleértve a hulladékokról szóló keretirányelv hatálya alóli kizárással kapcsolatos információkat és az EUB kötelező erejű ítélkezési gyakorlatából származó példákat. Ha egy anyag vagy tárgy megfelel a hulladék kritériumának, a hulladékokról szóló jogszabályok – beleértve a hulladékok osztályozására vonatkozó szabályokat – hatálya alá tartozik (kivéve, ha kifejezetten nem tartozik a hulladékokról szóló keretirányelv hatálya alá).

A hulladékokról szóló keretirányelv 3. cikkének (2) bekezdése az alábbiak szerint határozza meg a „veszélyes hulladék” fogalmát:

„olyan hulladék, amely rendelkezik a III. mellékletben felsorolt veszélyes tulajdonságok közül eggyel vagy többel”.

Annak eldöntése, hogy egy anyag vagy tárgy hulladéknak minősíthető-e a hulladékokról szóló keretirányelv értelmében, fontos döntés, és ugyanolyan fontos annak eldöntése, hogy veszélyes vagy nem veszélyes hulladéknak minősítendő-e.

A veszélyes hulladékok kezelésére szigorú feltételek vonatkoznak, különösen az alábbiak:

— az adott tagállam által alkalmazott rendszer szerint a hulladék követhetőségének bizonyítására vonatkozó kötelezettség (a hulladékokról szóló keretirányelv 17. cikke);

— a veszélyes hulladékok keverésére vonatkozó tilalom (a hulladékokról szóló keretirányelv 18. cikke, a részletekért lásd a hulladékokról szóló keretirányelvre vonatkozó útmutatót);

— speciális címkézési és csomagolási kötelezettségek (a hulladékokról szóló keretirányelv 19. cikke).

Az uniós jogszabályok továbbá meghatározzák, hogy a veszélyes hulladékok kizárólag a kifejezetten erre a célra kijelölt létesítményekben kezelhetők, amelyek a hulladékokról szóló keretirányelv 23–25. cikke, illetve olyan egyéb jogszabályok, mint a hulladéklerakókról szóló irányelv (7) és az ipari kibocsátásokról szóló irányelv (8) értelmében speciális engedéllyel rendelkeznek.

A közelmúltban a 2015. június 1-jétől hatályos 1357/2014/EU bizottsági rendelet (9) és a 2018. július 5-től hatályos (EU) 2017/997 tanácsi rendelet (10) révén megtörtént a hulladékok veszélyességét eredményező, a hulladékokról szóló keretirányelv III. mellékletében meghatározott tulajdonságok műszaki fejlődéshez való igazítása. Az uniós rendeletek a tagállamokban a nemzeti jogba való átültetés nélkül, közvetlenül alkalmazandók. A veszélyességi tulajdonságokkal e dokumentum 3. melléklete foglalkozik részletesebben.

A hulladékok osztályozásának összefüggésében a hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikke teremti meg a hulladékjegyzék (lásd lent) és annak alkalmazásának alapját. A tagállamok kibővíthetik a hulladékjegyzékre épülő nemzeti dokumentumaikat.

A hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikke A hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdése rendelkezéseket ír elő arra az esetre, ha egy tagállam veszélyesnek tekint egy, a hulladékjegyzékben nem veszélyesnek minősített hulladékot, és fordítva. A két bekezdés szövege a következő: „2. Egy tagállam akkor is veszélyes hulladéknak tekinthet egy hulladékot, ha az nem szerepel a hulladékjegyzékben, de rendelkezik a III. mellékletben felsorolt tulajdonságok egyikével vagy azok közül többel. A tagállam minden ilyen esetről haladéktalanul értesíti a Bizottságot. Az ilyen esetet felveszi a 37. cikk (1) bekezdésében meghatározott jelentésbe, és a Bizottság rendelkezésére bocsát minden vonatkozó információt. A kapott értesítések alapján a jegyzéket felülvizsgálják annak érdekében, hogy döntsenek annak kiigazításáról. 3. Amennyiben egy tagállam bizonyítékokkal alá tudja támasztani, hogy egy adott, a jegyzékben veszélyes hulladékként szereplő hulladék nem rendelkezik a III. mellékletben felsorolt tulajdonságok egyikével sem, a szóban forgó hulladékot nem veszélyes hulladéknak tekintheti. A tagállam az ilyen esetekről haladéktalanul értesíti a Bizottságot, és a Bizottság rendelkezésére bocsát minden szükséges bizonyítékot. A kapott értesítések alapján a jegyzéket felülvizsgálják annak érdekében, hogy döntsenek annak kiigazításáról.” A 7. cikk (2) és (3) bekezdése nem határozza meg az ilyen döntések esetében illetékes hatóságot vagy a vonatkozó eljárást. Ezekről az egyes tagállamok belső jogi és igazgatási szervezete dönt (ugyanakkor a gazdasági szereplők és egyéb magánjogi szervezetek nem minősülnek „tagállamnak”, és nem jogosultak a hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében vett döntéshozatalra).

2. háttérmagyarázat: A hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikke

2.1.2. Európai hulladékjegyzék

A hulladékjegyzék további rendelkezéseket tartalmaz a veszélyességi tulajdonságok értékelésével és a hulladékok osztályozásával kapcsolatban. Főcsoportokra, alcsoportokra és besorolási tételekre bontva felsorolja a hulladékokat. A hulladékjegyzék besorolási tételei lehetnek kizárólag veszélyes, kizárólag nem veszélyes, illetve párhuzamos besorolási tételek.

3. háttérmagyarázat: Európai hulladékjegyzék

A Bizottság 2000/532/EK határozata (11) létrehozta az európai hulladékjegyzéket. A hulladékjegyzék a hulladékok osztályozására vonatkozó legfontosabb dokumentum. 2000 óta létezik a hulladékjegyzék egységes szerkezetbe foglalt változata, amelyet a Bizottság a 2014/955/EU határozatában (12) átdolgozott annak érdekében, hogy a hulladékjegyzéket a tudományos fejlődéshez igazítsa és a vegyi anyagokkal kapcsolatos jogszabályok fejlődésének megfelelően harmonizálja. Uniós határozatként a hulladékjegyzék teljes egészében kötelező, és valamennyi tagállamban átültetés nélkül alkalmazandó. Néhány tagállam útmutatókat tett közzé a hulladékjegyzékkel kapcsolatban, hogy elősegítse a vállalkozások és a hatóságok számára a hulladékjegyzék alkalmazását az adott tagállamban, különösen olyan esetekben, amikor a tagállam a 7. cikk (2) vagy (3) bekezdéséhez folyamodik (lásd a fenti 2. háttérmagyarázatot).

A hulladékjegyzék szerinti osztályozás először is azt jelenti, hogy minden hulladék egy hat számjegyű szám hozzárendelésével osztályozandó (a részletes magyarázatot lásd az 1. mellékletben).

A teljes körű és megfelelő osztályozás lehetővé teszi, hogy a vállalkozások és az illetékes hatóságok eldönthessék, hogy a hulladék veszélyes-e vagy sem (a részletekért lásd a 2.3.1. szakaszt). E tekintetben a hulladékjegyzék a besorolási tételek vonatkozásában az alábbi három típust különbözteti meg:

— „kizárólag veszélyes besorolási tétel”: a kizárólag veszélyes besorolási tételhez sorolt hulladék nem rendelhető hozzá nem veszélyes besorolási tételhez, és további értékelés nélkül veszélyesnek minősül;

— „kizárólag nem veszélyes besorolási tétel”: a kizárólag nem veszélyes besorolási tételhez sorolt hulladék nem rendelhető hozzá veszélyes besorolási tételhez, és további értékelés nélkül nem veszélyesnek minősül;

— „párhuzamos besorolási tétel”: az ugyanabból a forrásból származó hulladék a hulladékjegyzék értelmében a konkrét esettől és a hulladék összetételétől függően valamely veszélyes vagy nem veszélyes besorolási tételhez egyaránt hozzárendelhető.

2.1.3. A hulladékszállításról szóló rendelet

A hulladékszállításról szóló rendelet a Bázeli Egyezmény és a C(2001)107 végleges OECD-határozat rendelkezéseit ülteti át az uniós jogba. A szállítási eljárások a hulladék típusától, a rendeltetési helyétől és a feldolgozási művelettől függenek.

4. háttérmagyarázat: A hulladékszállításról szóló rendelet

A hulladékszállításról szóló 1013/2006/EK rendelet (13) („a hulladékszállításról szóló rendelet”) a Bázeli Egyezmény és a C(2001)107 végleges OECD-határozat rendelkezéseit ülteti át az uniós jogba. A hulladékszállításról szóló rendelet, amely valamennyi tagállamban közvetlenül alkalmazandó, eljárásokat, feltételeket és követelményeket ír elő a hulladékok határokon keresztül történő szállítására vonatkozóan, beleértve a tagállamok közötti szállítást. A hulladékszállításról szóló rendelet 34. és 36. cikke értelmében tilos az ártalmatlanításra szánt hulladéknak az Európai Unión/EFTA-országokon kívülre történő szállítása, csakúgy mint a veszélyes hulladékoknak az Európai Unióból az OECD-határozat hatálya alá nem tartozó országokba való kivitele.

A hulladékszállítás vonatkozásában az alábbi két ellenőrzési eljárás létezik:

— a 18. cikkben szereplő általános tájékoztatási követelmények, amelyek általában a III. mellékletben („zöld” listás hulladékok) vagy a IIIA. mellékletben felsorolt, hasznosításra szánt hulladékok szállítására vonatkoznak; és

— minden más típusú hulladékszállítás esetében az előzetes írásbeli bejelentési és engedélyezési eljárás.

A hulladékoknak a megfelelő eljárás és dokumentáció céljából történő azonosítása tekintetében a hulladékszállításról szóló rendelet III–IV. mellékletében szereplő jegyzék (a nemzetközi megállapodásokból származó jegyzék) szerinti osztályozás alkalmazandó. Ezek a jegyzékek a hulladékjegyzékben szereplő osztályozási megközelítéstől eltérő megközelítést alkalmaznak.

Ugyanakkor a hulladékokról szóló keretirányelv és a hulladékjegyzék szerinti osztályozás is fontos a hulladékszállításról szóló rendelet összefüggésében, például annak kritériumaként, hogy a hulladék exportálható-e az OECD-határozat hatálya alá nem tartozó bizonyos nem uniós országokba (a hulladékszállításról szóló rendelet 36. cikkének (1) bekezdése). A hulladéknak a III–IV. mellékletben szereplő besorolási tételek (vagyis a Bázeli Egyezmény és az OECD szerinti kódok) és a hulladékjegyzék szerinti besorolási tételek (a hulladékszállításról szóló rendelet V. mellékletének 2. része) szerinti osztályozását fel kell tüntetni a bejelentési eljárás keretében használt bejelentőlapon és kísérődokumentumon az IC. melléklet 25. pontjában megfogalmazott utasításoknak megfelelően. Hasonlóképpen, a 18. cikkben előírt általános tájékoztatási követelmények hatálya alá tartozó szállítás esetében a hulladékot azonosítani kell a VII. mellékletben szereplő dokumentumban.

Az előzetes írásbeli bejelentési és engedélyezési eljárás hatálya alá tartozó hulladékok szállításának vonatkozásában a bejelentőlapon és a kísérődokumentumokban feltüntetendő, a veszélyességi tulajdonságok tekintetében használt kódok (H kódok) és a hulladékfeldolgozási műveletek kódjai (D és R kódok) (IA. és IB. melléklet) a Bázeli Egyezmény III., illetve IV. mellékletében szereplő kódok.

2.1.4. A hulladéklerakókról szóló irányelv

A hulladéklerakókról szóló irányelv szabályokat tartalmaz a hulladéklerakók működtetésére, az engedély megadásának feltételeire, a bezárásra és az utógondozásra vonatkozóan. A 2003/33/EK tanácsi határozat meghatározza a hulladéklerakóknak a hulladéklerakókról szóló irányelvben elismert különböző kategóriái esetében érvényes hulladékátvételi kritériumokat. A hulladékátvételi kritériumok alkalmazásának keretében végzett elemzés általában nem használható a hulladékok hulladékjegyzék szerinti osztályozásához.

5. háttérmagyarázat: A hulladéklerakókról szóló irányelv

A hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK irányelv (14) („hulladéklerakókról szóló irányelv”) szabályokat tartalmaz a hulladéklerakók működtetésére, az engedély megadásának feltételeire, a bezárásra és az utógondozásra vonatkozóan. A 2003/33/EK tanácsi határozat meghatározza a hulladéklerakóknak a hulladéklerakókról szóló irányelvben elismert különböző kategóriái esetében érvényes hulladékátvételi kritériumokat.

A hulladéknak a hulladékjegyzék és a hulladékokról szóló keretirányelv III. melléklete értelmében veszélyes hulladékként történő osztályozása a hulladéklerakókról szóló irányelv alkalmazásában is fontos, mert főszabály szerint a veszélyes hulladék a veszélyeshulladék-lerakókban, a nem veszélyes hulladék pedig a nem veszélyes hulladékok vagy inert hulladékok lerakóiban ártalmatlanítandó. A stabil, nem reakcióképes veszélyes hulladékok ártalmatlaníthatók a nem veszélyes hulladékok számára kijelölt lerakókban, amennyiben teljesülnek a hulladéklerakókról szóló irányelv II. mellékletében foglalt feltételek és a hulladékátvételi kritériumok. A 2003/33/EK tanácsi határozat B. függeléke egyértelműen meghatározza az „alapvető jellemzők” szerepét, és ismerteti a veszélyességre és a hulladéknak a hulladéklerakóban való átvételére vonatkozó következtetéseket, illetve az 1. ábrán illusztrálja ezt a megközelítést.

Ugyanakkor a hulladéknak a hulladékokról szóló keretirányelv elvei szerinti és a hulladékjegyzéknek megfelelő, veszélyes vagy nem veszélyes hulladékként történő osztályozása nem keverendő össze a hulladék abból a célból való értékelésével, hogy meghatározásra kerüljön a hulladéklerakókról szóló irányelv II. mellékletében és a 2003/33/EK tanácsi határozatban (a hulladékátvételi kritériumokról szóló határozatban) szereplő hulladékátvételi kritériumoknak való megfelelés.

2.1.5. Az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladékról szóló irányelv (Az ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladékról szóló irányelv)

Az ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladékról szóló irányelv meghatározza az ásványinyersanyag-kitermelő iparból származó hulladék megfelelő kezelésének keretét. Bár nem tartoznak a hulladékokról szóló keretirányelv hatálya alá, az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladékok veszélyességét a hulladékjegyzéknek megfelelően kell osztályozni.

6. háttérmagyarázat: Az ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladékról szóló irányelv

Az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről szóló 2006/21/EK irányelv (15) („az ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladékról szóló irányelv”) biztosítani kívánja az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék oly módon történő kezelését, amely lehetőség szerint megakadályozza vagy csökkenti a környezetre gyakorolt káros hatásokat, valamint bármely, ezekből eredő, az emberi egészséget veszélyeztető tényezőt. Habár az ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladékról szóló irányelv hatálya alá tartozó, ásványinyersanyag-kitermelő iparból származó hulladék kifejezetten nem tartozik a hulladékokról szóló keretirányelv hatálya alá (a hulladékokról szóló keretirányelv 2. cikke (2) bekezdésének d) pontja), a hulladékjegyzék szerinti osztályozás fontos: az ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladékról szóló irányelv értelmében az üzemeltetőnek hulladékgazdálkodási tervet kell készítenie, amelyben meg kell határoznia a vonatkozó hulladék megfelelő kezeléséhez szükséges intézkedéseket. A hulladékgazdálkodási tervnek megfelelően az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék veszélyességét a hulladékjegyzékben szereplő kritériumok alapján kell osztályozni.

2.1.6. REACH-rendelet

A REACH-rendelet a vegyi anyagok Európai Unióban való regisztrálásával, értékelésével, engedélyezésével és korlátozásával foglalkozik. A hulladék nem tekintendő a REACH szerinti anyagnak, keveréknek vagy árucikknek. A REACH keretében kapott információk azonban fontosak lehetnek a hulladék osztályozása szempontjából.

7. háttérmagyarázat: A REACH-rendelet

A vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról szóló 1907/2006/EK rendelet (16) („REACH”) 2007-ben lépett hatályba. A REACH a vegyi anyagokra vonatkozó általános uniós jogszabály, amely anyagokra (például a keverékekben vagy árucikkekben található anyagokra) vonatkozik. A REACH célja az emberi egészség és a környezet magas szintű védelmének – beleértve az anyagokkal kapcsolatos veszélyek felmérésénél az alternatív vizsgálati módszerek elősegítését is –, valamint az anyagok belső piaci szabad forgalmának biztosítása, a versenyképesség és az innováció erősítésével egyidejűleg. A REACH számos eljárást határoz meg és működtet azzal az általános céllal, hogy biztosítsa a vegyi anyagok biztonságos használatát:

— anyagok regisztrálása (bizonyos feltételek mellett tájékoztatni kell az Európai Vegyianyag-ügynökséget (ECHA) az anyagok tulajdonságairól és használatáról);

— a részletesebb biztonsági adatlapoknak (eSDS) köszönhetően hatékonyabb kommunikáció a szállítói láncban;

— az anyagok hatóságok általi értékelése annak érdekében, hogy megbizonyosodjanak a regisztrálási eljárás megfelelő működéséről, és még inkább eloszlassák az aggályokat egyes anyagokkal kapcsolatban;

— az olyan anyagok használatának korlátozása, amelyek esetében megállapítást nyert, hogy elfogadhatatlan kockázatot jelentenek;

— engedélyezés: egyes különös aggodalomra okot adó anyagok (SVHC) vonatkozásában, amelyek csak bizonyos feltételek mellett adott, konkrét és meghatározott időhöz kötött engedéllyel hozhatók forgalomba és használhatók.

Fontos megjegyezni, hogy a REACH-rendelet 2. cikkének (2) bekezdése értelmében a (hulladékokról szóló keretirányelv értelmében vett) hulladék nem tekintendő a REACH-rendelet szerinti anyagnak, keveréknek vagy árucikknek; a REACH értelmében nem vonatkoznak közvetlen kötelezettségek a hulladéktermelőkre vagy hulladékbirtokosokra (habár a regisztrálási dokumentáció részeként benyújtandó kémiai biztonsági jelentésben a hulladékállapotot figyelembe kell venni az évi 10 tonna mennyiséget meghaladó, az Európai Unióban előállított vagy behozott anyagok esetében).

Ugyanakkor a REACH keretében a vegyi anyagokkal kapcsolatban keletkező és közzétett információk, különösen a veszélyességre vonatkozó információk, és ezeknek a CLP szerinti osztályozás során történő későbbi felhasználása alapvető (lásd a 2. mellékletet) a hulladékok osztályozása szempontjából.

Meg kell jegyezni, hogy a REACH-rendelet alkalmazásában használt vizsgálati módszerek megtalálhatók a 440/2008/EK rendeletben („a vizsgálati módszerek megállapításáról szóló rendelet”). Az említett rendeletben meghatározott néhány vizsgálati módszer vagy azok módosítása alkalmazható a hulladékok osztályozásának keretében.

2.1.7. Az osztályozásról, címkézésről és csomagolásról (CLP) szóló rendelet

A CLP-rendelet meghatározza az anyagok és keverékek veszélyességi osztályozásának kritériumait. A hulladék nem tekintendő a CLP-rendelet szerinti anyagnak, keveréknek vagy árucikknek. Ugyanakkor a hulladékra vonatkozó veszélyességi tulajdonságok kapcsolódnak a CLP-rendeletben megfogalmazott kritériumokhoz. Továbbá az anyagok CLP-rendelet szerinti osztályozása a hulladék osztályozása szempontjából is fontos lehet.

8. háttérmagyarázat: A CLP-rendelet

Az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról szóló 1272/2008/EK rendelet (17) („CLP-rendelet”) az Európai Unióhoz igazítja a vegyi anyagok ENSZ által kidolgozott nemzetközi osztályozási rendszerét (globálisan harmonizált rendszer, GHS). Ebben az összefüggésben részletes kritériumokat határoz meg az anyagok értékelésére és a veszélyességi osztályozásukra vonatkozóan.

A REACH-hez hasonlóan a CLP-rendelet 1. cikkének (3) bekezdése kimondja, hogy a hulladék nem tekintendő anyagnak, keveréknek vagy árucikknek, ezért a CLP értelmében vett kötelezettségek nem vonatkoznak a hulladéktermelőkre vagy a hulladékbirtokosokra.

Habár a hulladékokról szóló keretirányelv III. melléklete a CLP-rendeleten alapul, nem tartalmazza a CLP-rendeletben meghatározott kritériumok maradéktalan, egy az egyben történő átültetését. A hulladékok osztályozását tekintve ehelyett meg kell jegyezni, hogy a hulladékokról szóló keretirányelv III. mellékletében szereplő, a veszélyességi tulajdonságok meghatározására szolgáló kritériumok némelyike közvetlenül hivatkozik a CLP veszélyességi osztályaira és kategóriáira, valamint a figyelmeztető mondatokra és a kapcsolódó osztályozási kritériumokra. Sok párhuzamos besorolási tétel kifejezetten „veszélyes anyagokra” hivatkozik. Az anyagok osztályozása a CLP-rendeletnek megfelelően történik, mivel a hulladékban lévő veszélyes anyagok jelenlétét a hulladékokról szóló keretirányelv III. mellékletével összhangban kell értékelni (a részletekért lásd a 2.3.2. fejezetet és a 3. mellékletet). Továbbá a CLP-rendelet VI. mellékletének 3. részében található 3.1. táblázat tartalmazza az anyagok hivatalos harmonizált osztályozását. Ha elérhető ilyen harmonizált osztályozás, azt kell használni a hulladék osztályozása során (ezzel a konkrét szemponttal kapcsolatban lásd a 2. melléklet 2.1.1. szakaszát).

2.1.8. A környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról (POP) szóló rendelet

A POP-rendelet célul tűzi ki a környezet és az emberi egészség védelmét a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokkal (POP) szemben. A hulladékjegyzék mellékletében (a 2. pont harmadik franciabekezdésében) feltüntetett egyes, környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokat a POP-rendeletben meghatározott küszöbértéket meghaladó koncentrációban tartalmazó hulladékot veszélyes hulladéknak kell minősíteni.

9. háttérmagyarázat: A POP-rendelet

A környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló 850/2004/EK rendelet (18) („POP-rendelet”) többek között célul tűzte ki a vonatkozó nemzetközi megállapodások végrehajtásával a környezet és az emberi egészség védelmét egyes olyan meghatározott anyagokkal szemben, amelyek a nemzetközi határokon át eredetüktől távoli helyekre jutnak el és tartósan megmaradnak a környezetben, illetve biológiailag felhalmozódhatnak az élő szervezetekben. A rendelet hatálya a rendelet mellékleteiben felsorolt anyagokra korlátozódik.

A POP-rendelet 7. cikke értelmében – a meghatározott határértékeket meghaladó koncentrációban (a 7. cikk (4) bekezdésének a) pontjában említett határérték, az úgynevezett „POP-tartalom alsó határértéke”) (19) – a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokból álló, ilyet tartalmazó vagy ilyennel szennyezett hulladékot indokolatlan késedelem nélkül és a POP-rendelet rendelkezéseivel összhangban úgy kell ártalmatlanítani vagy hasznosítani, hogy a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyag tartalom biztosan lebontásra kerüljön vagy visszafordíthatatlan módon átalakuljon annak érdekében, hogy a megmaradó hulladék és kibocsátás ne rendelkezzen a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagok jellemzőivel. Tilos az olyan ártalmatlanítási vagy hasznosítási eljárás, amely a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagok bármilyen hasznosítását eredményezi, beleértve az újrafeldolgozást, visszanyerést vagy újrafelhasználást.

A párhuzamos besorolási tételeknek a 2014/955/EU bizottsági határozattal módosított osztályozása során figyelembe kell vennie a környezetben tartósan megmaradó egyes szerves szennyező anyagok meglétét. A környezetben tartósan megmaradó egyes, a hulladékjegyzék mellékletében (a 2. pont harmadik franciabekezdésében) feltüntetett (20) szerves szennyező anyagokat a POP-rendelet vonatkozó küszöbértékeit meghaladó koncentrációban tartalmazó hulladék további vizsgálat nélkül veszélyes hulladéknak tekintendő (lásd például az 1. melléklet 1.4.10. szakaszát).

Megjegyzések:

— A POP-rendelet mellékleteiben felsorolt, a hulladékjegyzék mellékletében (a 2. pont harmadik franciabekezdésében) konkrétan említett POP-októl eltérő POP-ok jelenléte még a POP-rendelet IV. mellékletében meghatározott határértékeket meghaladó koncentrációban sem vezet automatikusan a hulladék veszélyes hulladékként történő osztályozásához. Az osztályozás az anyag veszélyességi osztályozásán alapul, és a hulladékokról szóló keretirányelv III. mellékletében foglalt, a HP 1 – HP 15 veszélyességi tulajdonságra vonatkozó általános szabályok alapján értékelendő.

— Ez az osztályozásra gyakorolt hatás független a POP-rendelet értelmében a POP-ot tartalmazó hulladék termelőire és birtokosaira vonatkozó valamennyi kötelezettségtől.

2.1.9. Seveso III irányelv

A Seveso III irányelv célja a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek megelőzése, valamint a súlyos balesetek környezetre, illetve emberi egészségre gyakorolt következményeinek korlátozása. Ez a hulladékokra is vonatkozik. A hulladékokban egy bizonyos küszöbérték feletti koncentrációban jelen lévő veszélyes anyagok kezelésével foglalkozó üzemeltetőknek a hulladék mint keverék tulajdonságai alapján kell osztályozniuk a hulladékot. A releváns információforrások tartalmazhatják a hulladékokról szóló uniós jogszabályok szerinti osztályozást.

10. háttérmagyarázat: Seveso III irányelv

A veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyének kezeléséről szóló 2012/18/EU irányelv (21) („Seveso III irányelv”) fő célja a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek megelőzése, valamint a súlyos balesetek emberi egészségre, illetve a környezetre gyakorolt következményeinek korlátozása a magas szintű védelem következetes és hatékony, az Unió egészére kiterjedő biztosítása érdekében.

A hulladékban egy bizonyos küszöbérték feletti koncentrációban jelen lévő veszélyes anyagok kezelésével foglalkozó üzemeltetők kötelesek minden szükséges intézkedést megtenni a súlyos balesetek megelőzése és a következményeik korlátozása érdekében. Az előírások közé tartozik a balesetek által valószínűleg érintett nagyközönség tájékoztatása, biztonsági jelentések készítése, biztonsági irányítási rendszer létrehozása és belső védelmi tervek kidolgozása. A tagállamoknak többek között biztosítaniuk kell a környező területekre vonatkozó védelmi terveket és az enyhítő intézkedések megtervezését.

A Seveso III irányelv a hulladékokra is vonatkozik, de a hulladéklerakók, beleértve a felszín alatti hulladéktárolókat, nem tartoznak a hatálya alá. A Seveso III irányelv I. mellékletéhez fűzött 5. megjegyzés hivatkozik a CLP-rendeletre (1272/2008/EK rendelet), és kifejezetten említést tesz a hulladékokról:

„Azokat a veszélyes anyagokat, ideértve a hulladékot is, amelyek nem tartoznak az 1272/2008/EK rendelet hatálya alá, de amelyek mindazonáltal ténylegesen vagy valószínűsíthetően jelen vannak az üzemben, és amelyek az üzemben uralkodó feltételek mellett a súlyos balesetek potenciális lehetősége szempontjából ténylegesen vagy valószínűsíthetően azokkal egyenértékű tulajdonságokkal rendelkeznek, ideiglenesen az ezen irányelv hatálya alá tartozó, hozzájuk leginkább hasonló kategóriába/megnevezett veszélyes anyaghoz kell sorolni.”

3. A HULLADÉKOK OSZTÁLYOZÁSÁRA VONATKOZÓ ELJÁRÁSOK

3.1. A hulladékok osztályozásával kapcsolatos általános megközelítés

A hulladék értékelését és osztályozását a reprezentatív minta vételét követően a hulladéktermelő által termelt valamennyi hulladékáram vonatkozásában el kell végezni. Egynél több hulladéktípus esetében mindegyik hulladéktípust külön-külön kell megvizsgálni. Ez biztosítja, hogy a veszélyes hulladék elemei vagy tételei esetében

— ne kerüljön sor téves, nem veszélyes hulladékként történő osztályozásra más hulladékokkal való keverés (hígítás) következtében (lásd a hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikkének (4) bekezdését);

— időben megtörténjen az azonosításuk, és ne keveredjenek más hulladékkal, például szemétgyűjtő edényben, zsákban, hányón vagy konténerben (lásd a hulladékokról szóló keretirányelv 18. cikkét).

Csak a háztartásokból származó vegyes települési hulladék mentesül ezek alól a követelmények alól.

A következő fejezet és folyamatábra (vö. 2. ábra) ismerteti a hulladék osztályozásának általános megközelítését. A folyamatábra hivatkozik:

— a jelen dokumentum megfelelő fejezetére, amely általános magyarázatot ad az osztályozási lépéssel kapcsolatban; és

— a jelen dokumentum megfelelő mellékletére, amely részletes információkat tartalmaz.

Az alábbiakban ismertetett első két lépést követően tudni kell, hogy

— a szóban forgó anyag vagy tárgy a hulladékokról szóló keretirányelv és a hulladékjegyzék hatálya alá tartozik-e; és

— a hulladékjegyzék szerinti kizárólagos (veszélyes vagy nem veszélyes) vagy párhuzamos besorolási tételről van-e szó, és így szükség van-e további értékelésre.

3.1.1. 1. lépés: Alkalmazandó a hulladékokról szóló keretirányelv?

A hulladék osztályozását megelőzően ellenőrizni kell, hogy alkalmazandó-e egyáltalán a hulladékokról szóló keretirányelv:

— először meg kell győződni róla, hogy a szóban forgó anyag vagy tárgy (a hulladékokról szóló keretirányelv értelmében vett) hulladéknak minősül-e. A veszélyességgel kapcsolatos további értékelés előfeltétele annak meghatározása, hogy a szóban forgó tárgy vagy anyag a hulladékokról szóló keretirányelv értelmében vett hulladéknak tekintendő-e. A hulladékokról szóló keretirányelvre vonatkozó útmutató az ilyen értékelés vonatkozásában útmutatást nyújt a hulladékokról szóló keretirányelv értelmében vett „megválás” kulcsfontosságú fogalommagyarázatával és egyéb olyan kapcsolódó fogalmakkal kapcsolatban, mint a „melléktermék” és a „hulladékstátusz megszűnése”;

— másodszor, ellenőrizni kell, hogy egyes meghatározott hulladékáramok kizárásra kerülnek-e a hulladékokról szóló keretirányelv hatálya alól. Még abban az esetben is értékelni kell, hogy alkalmazandó-e a hatály alóli kizárás a hulladékokról szóló keretirányelv 2. cikke értelmében, ha az anyag vagy tárgy hulladéknak minősül. A hulladékokról szóló keretirányelv 2. cikkének szövege lent olvasható. A hulladékokról szóló keretirányelvre vonatkozó útmutató részletes útmutatást nyújt a kiválasztott kizárásokkal kapcsolatban. Amennyiben az értékelés eredményeként megállapítást nyer a hatály alóli kizárás, sem a hulladékokról szóló keretirányelv, sem a hulladékjegyzék nem alkalmazandó (különleges esetnek számít a 2.1.5. fejezetben ismertetett, az ásványinyersanyag-kitermelésből származó hulladékról szóló irányelv, amely nem tartozik a hulladékokról szóló keretirányelv hatálya alá, ugyanakkor az ebben az irányelvben említett körülmények fennállása esetén a hulladék mégis a hulladékjegyzéknek megfelelően osztályozandó). A hulladékokról szóló keretirányelv hatálya alól kifejezetten nem kizárt valamennyi hulladékáram a hulladékokról szóló keretirányelv és a hulladékjegyzék alapján, így az ebben a műszaki útmutatással kapcsolatos feljegyzésben nagy vonalakban ismertetett megközelítésnek megfelelően osztályozandó. Olyan esetek is ide tartoznak, amikor egy adott hulladékáram vonatkozásában további jogszabályok léteznek (például az elektromos és elektronikus berendezések esetében az elektromos és elektronikus berendezések hulladékairól szóló 2012/19/EU irányelv (22) vagy a hulladékelemek esetében a hulladékelemekről szóló 2006/66/EK irányelv (23)), ahogy az a hulladékokról szóló keretirányelv 2. cikkének (4) bekezdésében szerepel.

2008/98/EK irányelv 2. cikk – Kizárás a hatály alól 1. Az alábbiak nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá: a. a légkörbe kibocsátott gáz-halmazállapotú anyagok; b. (in situ) föld, ideértve a ki nem termelt szennyezett talajt és a földhöz állandóan, szilárdan rögzített épületeket; c. az építési munkálatok során kitermelt szennyezetlen talaj vagy más, a természetben előforduló anyag, ha az anyagot biztosan természetes állapotában építésre használják fel azon a helyszínen, ahonnan kitermelték; d. radioaktív hulladék; e. hatástalanított robbanóanyagok; f. fekália, ha nem tartozik a (2) bekezdés b) pontjának hatálya alá, szalma és egyéb természetes, nem veszélyes, mezőgazdasági vagy erdészeti anyagok, amelyeket a gazdálkodásban, az erdészetben vagy biomasszából energia előállítására használnak a környezetre vagy az emberi egészségre veszélytelen eljárások vagy módszerek útján. 2. Az alábbiak nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá, amennyiben ezekre más közösségi jogszabályok vonatkoznak: a. szennyvíz; b. az 1774/2002/EK rendelet hatálya alá tartozó állati melléktermékek, beleértve a feldolgozott termékeket, az elégetésre, a hulladéklerakásra vagy a biogáz- vagy komposztálóüzemben történő felhasználásra szánt termékek kivételével; c. a nem vágás útján elpusztult állatok tetemei – beleértve a járványos állatbetegségek felszámolása céljából leölt állatokat is –, amelyeket az 1774/2002/EK rendelettel összhangban ártalmatlanítanak; d. az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről szóló, 2006. március 15-i 2006/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatálya alá tartozó, az ásványkincsek kutatásából, kitermeléséből, feldolgozásából és tárolásából, valamint a kőfejtők működéséből származó hulladék. 3. A többi vonatkozó közösségi jogszabály szerinti kötelezettségek sérelme nélkül, a vizek és vízi utak kezelése, az árvízmegelőzés vagy az árvizek és aszályok hatásainak enyhítése vagy a talaj javításának céljából a felszíni vizekben áthelyezett üledékre nem vonatkozik ez az irányelv, ha bizonyított, hogy az üledék nem veszélyes. 4. Az egyes hulladékfajtákkal történő gazdálkodást külön irányelvekben különös vagy az ezen irányelvet kiegészítő rendelkezésekkel lehet szabályozni.

11. háttérmagyarázat: A hulladékokról szóló keretirányelv 2. cikke – Kizárás a hatály alól

3.1.2. 2. lépés: A hulladékjegyzék mely besorolási tétele alkalmazandó?

A hulladékjegyzék 20 főcsoportot (két számjegyű kódok) tartalmaz, amelyek alcsoportokra (négy számjegyű kódok) és besorolási tételekre (hat számjegyű kódok) tagolódnak.

A hulladékjegyzék használatára vonatkozó eljárást követve kell elvégezni a hulladékok besorolását. Ez az eljárás rangsort állít fel a főcsoportok között. A hulladékjegyzék magyarázó megjegyzésekkel ellátott változata és a használatára vonatkozó eljárás megtalálható az 1. mellékletben.

A csillaggal (*) jelölt besorolási tételek szerint besorolt hulladékok veszélyesnek minősülnek. A többi besorolási tétel szerint besorolt hulladék nem veszélyesnek minősül. A 2. lépés elvégzéséhez és a hulladékjegyzék vonatkozó besorolási tételének vagy tételeinek meghatározásához

— a szóban forgó hulladék vonatkozásában meg kell vizsgálni a hulladékjegyzék megfelelő besorolási tételét vagy tételeit, figyelembe véve, hogy a hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikkének (2) vagy (3) bekezdése alapján tagállami szintű specifikus besorolási tételek is bekerülhettek a nemzeti jogszabályokba;

— ezt követően meg kell vizsgálni, hogy az érintett hulladék a besorolási tételek mely típusába sorolandó: — Kizárólag veszélyes besorolási tétel (csillaggal [*] jelölve) A kizárólag veszélyes besorolási tételhez sorolt hulladék nem rendelhető hozzá nem veszélyes besorolási tételhez, és további értékelés nélkül veszélyesnek minősül. Valamely kizárólag veszélyes besorolási tételhez való hozzárendelés esetén a hulladék veszélyesnek minősül, és nincs szükség további értékelésre annak megállapításához, hogy a hulladékot veszélyesnek kell-e minősíteni. Ugyanakkor továbbra is a 3–5. lépés szerint kell eljárni (lásd a 3.2. fejezetet) annak meghatározásához, hogy mely veszélyességi tulajdonságokkal rendelkezik a szóban forgó hulladék, mert a hulladékokról szóló keretirányelv 19. cikkében foglalt, a veszélyes hulladék megfelelő címkézésére vonatkozó rendelkezések teljesítéséhez (például hulladékszállítás esetén a fuvarlevél kitöltéséhez) szükség lehet erre az információra. Lásd az 1. melléklet 1.1. szakaszában található 1. háttérmagyarázatot az olyan kizárólag veszélyes besorolási tételekkel kapcsolatos információkért, amelyek nem rendelkeznek veszélyességi tulajdonságokkal. — Kizárólag nem veszélyes besorolási tétel A kizárólag nem veszélyes besorolási tételhez sorolt hulladék nem rendelhető hozzá veszélyes besorolási tételhez, és további értékelés nélkül nem veszélyesnek minősül. Valamely kizárólag nem veszélyes besorolási tételhez való hozzárendelés esetén a hulladék nem veszélyesnek minősül, és nincs szükség további értékelésre annak megállapításához, hogy a hulladékot nem veszélyesnek kell-e minősíteni. Lásd az 1. melléklet 1.1. szakaszában található 1. háttérmagyarázatot az olyan kizárólag nem veszélyes besorolási tételekkel kapcsolatos információkért, amelyek veszélyességi tulajdonságokkal rendelkeznek. — Párhuzamos besorolási tétel A párhuzamos besorolási tétel két vagy több, egymáshoz kapcsolódó olyan besorolási tétel, amelyek közül az egyik veszélyes, a másik nem. A kizárólag veszélyes vagy kizárólag nem veszélyes besorolási tételekkel ellentétben, ha a hulladékot alternatív besorolási tételek csoportjához kell sorolni, további lépésekre van szükség az osztályozásukhoz. Az alternatív besorolási tételek legalább az alábbi besorolási tételekből állnak: — párhuzamos veszélyes besorolási tétel (csillaggal [*] jelölve), — párhuzamos nem veszélyes besorolási tétel. Amennyiben el kell dönteni, hogy veszélyes vagy nem veszélyes párhuzamos besorolási tételről van-e szó, az osztályozási folyamat 3–5. lépését (lásd a 3.2. fejezetet) kell elvégezni annak meghatározásához az értékelések eredménye alapján, hogy párhuzamos veszélyes vagy párhuzamos nem veszélyes besorolási tételhez kell-e rendelni a hulladékot.

A kizárólag nem veszélyes, a kizárólag veszélyes, a párhuzamos veszélyes és a párhuzamos nem veszélyes besorolási tétel hozzárendelésével kapcsolatban további információk az 1. melléklet 1. szakaszában találhatók.

3.2. Veszélyes vagy nem veszélyes párhuzamos besorolási tételhez való hozzárendelés

A megfelelő párhuzamos besorolási tétel kiválasztásához az alábbi fejezeteket kell használni. Emellett a kizárólag veszélyes besorolási tételhez rendelt hulladék veszélyességi tulajdonságainak meghatározására is használhatók, mert a hulladékokról szóló keretirányelv 19. cikkében foglalt, a veszélyes hulladék megfelelő címkézésére vonatkozó rendelkezések teljesítéséhez (például hulladékszállítás esetén a fuvarlevél kitöltéséhez) szükség lehet erre az információra.

A 3–5. lépés elvégzését követően végül ismertté válik, hogy a szóban forgó hulladék tartalmaz-e veszélyes alkotóelemeket, rendelkezik-e egy vagy több veszélyességi tulajdonsággal (HP 1 – HP 15) és/vagy tartalmaz-e releváns POP-ot. Így eldönthető, hogy a hulladék veszélyes vagy nem veszélyes. Az alábbi folyamatábra ismerteti a szükséges lépéseket, és hivatkozik a következő fejezetekre (valamint a további részletekért a kapcsolódó mellékletekre).

3.2.1. 3. lépés: Elégséges információk állnak-e rendelkezésre a hulladék összetételével kapcsolatban annak meghatározásához a 4. lépésnek megfelelően, számítás vagy vizsgálat révén, hogy rendelkezik-e veszélyességi tulajdonságokkal?

A hulladék osztályozása során fontos lépés elegendő információt szerezni a hulladékban található veszélyes anyagok jelenlétéről és a hulladék veszélyesanyag-tartalmáról, hogy meg lehessen határozni, rendelkezhet-e a hulladék HP 1 – HP 15 veszélyességi tulajdonsággal. A veszélyességi tulajdonságok 4. lépésnek megfelelő értékelésének választott módjától (számítás vagy vizsgálat) függetlenül a hulladék összetételével kapcsolatban szükség van bizonyos információkra. Számos módon gyűjthető információ a hulladék összetételével, a hulladékban jelen lévő veszélyes anyagokkal és a hulladék potenciális veszélyességi tulajdonságaival kapcsolatban:

— a „hulladéktermelő” gyártási folyamattal, az alapanyagokkal és a köztitermékekkel kapcsolatos információk, beleértve a szakértői véleményeket (a hasznos források közé tartoznak az elérhető legjobb technikákra vonatkozó referenciadokumentumokkal kapcsolatos jelentések, az ipari folyamatokra vonatkozó kézikönyvek, a folyamatleírások, az alapanyagoknak a gyártó által rendelkezésre bocsátott jegyzékei stb.);

— a hulladékká még nem vált anyagok vagy tárgyak eredeti gyártójától származó információk, például biztonsági adatlapok (SDS), termékcímkék vagy termékismertető adatlapok (a részletekért lásd a 2. mellékletet);

— a tagállami szinten elérhető, hulladékelemzéseket tartalmazó adatbázisok;

— a hulladékból való mintavétel és a hulladék vegyi elemzése (lásd a 4. mellékletet).

Amint összegyűlt a hulladék összetételével kapcsolatos információ, lehetővé válik annak értékelése, hogy az azonosított anyagok veszélyesnek minősülnek-e, vagyis rendelhetők-e hozzájuk figyelmeztető mondatok és azok kódjai (lásd a Box 12. háttér-magyarázatot). Annak meghatározásához, hogy ezek az anyagok veszélyesnek minősülnek-e, illetve az olyan veszélyességi osztályokkal és kategóriákkal kapcsolatos további információkért, amelyekbe az anyagok a CLP-rendeletnek megfelelően besorolhatók, kérjük, olvassa el a 2. mellékletben található útmutatót.

Figyelmeztető mondatok kódjai: A CLP-kritériumoknak megfelelően értékelni kell, hogy az adott hulladékban azonosított anyagok veszélyes anyagnak tekintendők-e. Az e tekintetben hasznos információs eszközökért tekintse meg e dokumentum 2. mellékletét. Meg kell jegyezni, hogy a CLP-rendelet értelmében a figyelmeztető mondatok fogalommeghatározása a következő: „figyelmeztető mondat” : egy adott veszélyességi osztályhoz és kategóriához rendelt mondat, amely leírja a veszélyes anyag vagy keverék jelentette veszély természetét, beleértve adott esetben a veszély mértékét is; Példa a figyelmeztető mondatok kódjára és a hozzárendelt veszélyességi osztályra és kategóriára a CLP-rendelet VI. mellékletének 3. részében található 3.1. táblázatból: Figyelmeztető mondat: Leírás: Veszélyességi osztály és kategória: H330 Belélegezve halálos. Acute Tox. 2 A H utáni első számjegy a veszélyességi kategóriát jelöli (2 – fizikai veszélyek, 3 – egészségi veszélyek, 4 – környezeti veszélyek), a második és harmadik számjegy a veszélyességi kód. Az egyes anyagokhoz rendelt figyelmeztető mondatok kódjaival kapcsolatos információk a 2. mellékletben találhatók.

12. háttérmagyarázat: Megjegyzés a CLP-kritériumokkal kapcsolatban: A figyelmeztető mondatok kódjai

Meg kell jegyezni, hogy a veszélyességi tulajdonságok közvetlen vizsgálata esetében (a fizikai veszélyességi tulajdonságok esetében általában erre kerül sor, lásd a 4. lépést) elképzelhető, hogy nincs szükség a szóban forgó hulladék vegyi elemzésére. Ehelyett a fent említett egyéb információforrásokból már kiderülhet, hogy észszerűen elvégezhető-e az adott veszélyességi tulajdonság célzott közvetlen vizsgálata.

A vegyi összetétel meghatározása céljából (például a veszélyességi tulajdonságoknak a 4. lépésben ismertetett értékelése során a számításon alapuló megközelítés céljából) történő mintavétel és a hulladék vegyi elemzése esetén olvassa el a 4. mellékletet.

A hulladék osztályozását végző személyeknek minden észszerű lépést meg kell tenniük annak érdekében, hogy még ezt megelőzően meghatározzák a hulladék összetételét és veszélyességi tulajdonságait.

Végezetül, ha a hulladék összetételével kapcsolatban összegyűjtött információk (valamennyi fenti lehetőség figyelembevételével) nem teszik lehetővé a hulladék veszélyességi tulajdonságaival kapcsolatos következtetéseket vagy az ilyen tulajdonságok értékelését sem az alábbi 4. lépésnek megfelelő számítások vagy vizsgálatok révén, akkor az üzemeltetőnek számításba kell vennie a hulladék veszélyes hulladéknak való minősítését (szükség esetén az illetékes hatósággal folytatott konzultációt követően).

Meg kell jegyezni, hogy néhány veszélyességi tulajdonság esetében elérhetők közvetlen vizsgálati módszerek a 4. lépésben leírtaknak megfelelően, de nem elérhetők valamennyi veszélyességi tulajdonság vonatkozásában. A közvetlen vizsgálat ezért nem használható arra, hogy az ismeretlen összetételű hulladék kétséget kizárólag nem veszélyes hulladéknak minősüljön.

3.2.2. 4. lépés: Rendelkezik-e a hulladék HP 1 – HP 15 veszélyességi tulajdonsággal?

Ahogy a 2.1.1. fejezetben szerepel, és e dokumentum 3. melléklete részletesebben kifejti, a hulladékokról szóló keretirányelv III. melléklete ismertet 15 olyan tulajdonságot (HP 1 – HP 15), amely a hulladék veszélyességét eredményezi. Az 1. táblázat áttekintést nyújt a fent említett veszélyességi tulajdonságokról.

1. táblázat

A hulladék veszélyességét eredményező tulajdonságok (a leírás forrása: a hulladékokról szóló keretirányelv III. melléklete)

Veszélyességi tulajdonságok HP 1 Robbanásveszélyes HP 2 Oxidáló HP 3 Tűzveszélyes HP 4 Irritáló – bőrirritáció és szemkárosodás HP 5 Célszervi toxicitás (STOT)/aspirációs toxicitás HP 6 Akut toxicitás HP 7 Rákkeltő (karcinogén) HP 8 Maró HP 9 Fertőző HP 10 Reprodukciót (szaporodást) károsító HP 11 Mutagén HP 12 Akut mérgező gázokat fejlesztő HP 13 Érzékenységet okozó HP 14 Környezetre veszélyes (ökotoxikus) HP 15 Olyan hulladék, amely képes a fent felsorolt olyan veszélyességi tulajdonságot mutatni, amellyel az eredeti hulladék nem rendelkezik

A 3. lépést követően elegendő információnak kell rendelkezésre állnia a szóban forgó hulladék összetételét illetően. Ez azt jelenti, hogy elegendő információnak kell rendelkezésre állnia a hulladékban található veszélyes anyagokról és azok osztályozásáról (például arról, hogy vannak-e hozzájuk rendelve a CLP-rendeletnek megfelelő figyelmeztető mondatok és azok kódjai) ahhoz, hogy legalább az alábbi egyik módszert alkalmazni lehessen annak meghatározására, hogy rendelkezik-e a hulladék veszélyességi tulajdonságokkal:

— Számítás, ha a szóban forgó hulladékban jelen lévő anyagok koncentrációja eléri vagy meghaladja a figyelmeztető mondatok kódjain alapuló küszöbértékeket (külön-külön, a HP 4 – HP 14 tulajdonságtól függően, lásd a 3. mellékletet);

— Vizsgálat annak megállapítására, hogy rendelkezik-e a hulladék veszélyességi tulajdonságokkal.

A 3. melléklet részletes leírással és iránymutatással szolgál azzal kapcsolatban, hogyan kell értékelni az egyes anyagok veszélyességi tulajdonságait (HP 1 – HP 15) számításokkal vagy vizsgálatokkal.

A számításos módszer vonatkozásában meg kell jegyezni, hogy a hulladéknak például a szóban forgó hulladékból való mintavétel vagy a hulladék vegyi elemzése révén meghatározott veszélyesanyag-tartalmára vonatkozó értékeket össze kell hasonlítani a hulladékokról szóló keretirányelv III. mellékletében felsorolt koncentrációs határértékekkel. Ezek a koncentrációs határértékek a hulladéknak abban az időpontban való állapotára – vagyis a hulladék friss tömegére – utalnak, amikor sor kerül a hulladék osztályozására. Ugyanakkor sok analitikai módszer a száraz tömeg alapján határozza meg az eredményeket. A szárazanyag alapján kifejezett analitikai értékeket ezért korrigálni kell a hulladék nedvességtartalma tekintetében az anyag eredeti hulladékban való koncentrációjának meghatározásához, mert ezt követően kerül sor a kezelésére. A hulladék osztályozóinak tisztában kell lenniük azzal, hogy a laboratóriumok gyakran a száraz tömeg alapján adják meg az eredményeket, ezért tudniuk kell, min alapulnak az analitikai eredmények. A hulladék osztályozását a nedves tömeg alapján kell elvégezni (vagy eredetileg így kell elvégezni a vizsgálatot, vagy a száraz tömeg szerinti adatokat kell konvertálni). Emellett kifejezetten meg kell jegyezni, hogy a hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikkének (4) bekezdése nem teszi lehetővé a hulladék hígítását vagy keverését a veszélyes anyagok kezdeti koncentrációjának csökkentése érdekében.

Továbbá meg kell jegyezni, hogy a hulladékokról szóló keretirányelv III. mellékletében meghatározott koncentrációs határértékeket a tömbformában lévő, tiszta fémötvözetekre nem kell alkalmazni, amennyiben veszélyes anyagokkal nem szennyezettek. A fémötvözetek osztályozásával kapcsolatban további információk az 1. melléklet 1.4.6. szakaszában találhatók.

A hulladékból való mintavételre és a hulladék vegyi elemzésére a számítási módszer alkalmazása érdekében vonatkozó további útmutatás a 4. mellékletben található.

Néhány esetben, néhány veszélyességi tulajdonság (például az olyan fizikai tulajdonságok, mint a HP 1 „robbanásveszélyes”, a HP 2 „oxidáló” és HP 3 „tűzveszélyes”) esetében megfelelő lehet a közvetlen vizsgálat annak meghatározására, hogy rendelkezik-e a hulladék egy adott veszélyességi tulajdonsággal.

A hulladékjegyzék melléklete szerint:

„ha egy hulladék valamely veszélyességi tulajdonságát vizsgálattal és a 2008/98/EK irányelv III. melléklete szerint a veszélyes anyagok koncentrációjának határértékei alapján is értékelik, akkor a vizsgálat eredményeit kell mérvadónak tekinteni.”

Végezetül, ha a hulladék rendelkezik a 15 veszélyességi tulajdonság közül eggyel vagy többel, a kapcsolódó párhuzamos veszélyes besorolási tételhez kell hozzárendelni. Míg ha a hulladék nem rendelkezik veszélyességi tulajdonsággal, az 5. lépést kell elvégezni annak ellenőrzésére, hogy tartalmaz-e a hulladék a környezetben tartósan megmaradó egyes szerves szennyező anyagokat a vonatkozó határértékeket meghaladó koncentrációban. Ez az utolsó lépés azt megelőzően, hogy a szóban forgó hulladék hozzárendelhető valamely veszélyes vagy nem veszélyes párhuzamos besorolási tételhez.

3.2.3. 5. lépés: Valószínű vagy ismert tény, hogy a hulladék a hulladékjegyzék mellékletében (a 2. pont harmadik franciabekezdésében) feltüntetett POP-ot tartalmaz?

A hulladék veszélyes vagy nem veszélyes hulladékként történő osztályozásának utolsó lépéseként meg kell határozni, hogy tartalmaz-e a hulladék a hulladékjegyzék mellékletében (a 2. pont harmadik franciabekezdésében) feltüntetett POP-ot, illetve különösen azt, hogy az adott POP-tartalma meghaladja-e a POP-rendeletben foglalt vonatkozó határértékeket. A részletes áttekintés, beleértve a figyelembe veendő POP-ok felsorolását és a kapcsolódó koncentrációs határértékeket, megtalálható az 1. melléklet 1.4.10. szakaszában.

Amennyiben a hulladék nem tartalmaz releváns POP-ot vagy a POP-tartalma nem haladja meg a koncentrációs határértéket, a párhuzamos nem veszélyes besorolási tétel alkalmazandó. Egyéb esetben a párhuzamos veszélyes besorolási tétel hozzárendelésére kerül sor.

(1) Az Európai Parlament és a Tanács 2008/98/EK irányelve (2008. november 19.) a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről (HL L 312., 2008.11.22., 3. o.).

(2) A Bizottság 2000/532/EK határozata a hulladékjegyzéknek a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő meghatározásáról (HL L 226., 2000.9.6., 3. o.).

(3) 2015 júniusában egy hónapos konzultációra került sor az érdekelt felek részvételével, lásd: http://ec.europa.eu/environment/waste/hazardous_index.htm. 2015. június 30-án az érdekelt felek műhelytalálkozón vettek részt Brüsszelben.

(4) Az Európai Parlament és a Tanács 2008/98/EK irányelve (2008. november 19.) a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről (HL L 312., 2008.11.22., 3. o.).

(5) A Bizottság 2000/532/EK határozata a hulladékjegyzéknek a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő meghatározásáról (HL L 226., 2000.9.6., 3. o.).

(6) Európai Bizottság – Környezetvédelmi Főigazgatóság (2013): Útmutató a hulladékokról szóló 2008/98/EK irányelv legfontosabb rendelkezéseinek értelmezéséhez, lásd http://ec.europa.eu/environment/waste/framework/pdf/guidance_doc.pdf.

(7) A Tanács 1999/31/EK irányelve (1999. április 26.) a hulladéklerakókról (HL L 182., 1999.7.16., 1. o.).

(8) Az Európai Parlament és a Tanács 2010/75/EU irányelve (2010. november 24.) az ipari kibocsátásokról (a környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése), (HL L 334., 2010.12.17., 17. o.).

(9) A Bizottság 1357/2014/EU rendelete (2014. december 18.) a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv III. mellékletének felváltásáról (HL L 365., 2014.12.19., 89. o.).

(10) A Tanács (EU) 2017/997 rendelete (2017. június 8.) a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv III. mellékletének a HP 14 „környezetre veszélyes (ökotoxikus)” veszélyességi tulajdonság tekintetében történő módosításáról (HL L 150, 2017.6.14. 1. o.).

(11) A Bizottság 2000/532/EK határozata a hulladékjegyzéknek a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő meghatározásáról (HL L 226., 2000.9.6., 3. o.).

(12) A Bizottság 2014/955/EU határozata (2014. december 18.) a hulladékjegyzékről szóló 2000/532/EK határozatnak a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban történő módosításáról (HL L 370., 2014.12.30., 44. o.).

(13) Az Európai Parlament és a Tanács 1013/2006/EK rendelete (2006. június 14.) a hulladékszállításról (HL L 190., 2006.7.12., 1. o.).

(14) A Tanács 1999/31/EK irányelve (1999. április 26.) a hulladéklerakókról (HL L 182., 1999.7.16., 1. o.).

(15) Az Európai Parlament és a Tanács 2006/21/EK irányelve (2006. március 15.) az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről és a 2004/35/EK irányelv módosításáról – A Tanács, az Európai Parlament és a Bizottság nyilatkozata (HL L 102., 2006.4.11., 15. o.).

(16) Az Európai Parlament és a Tanács 1907/2006/EK rendelete (2006. december 18.) a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 396., 2006.12.30., 1. o.).

(17) Az Európai Parlament és a Tanács 1272/2008/EK rendelete (2008. december 16.) az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról, a 67/548/EGK és az 1999/45/EK irányelv módosításáról és hatályon kívül helyezéséről, valamint az 1907/2006/EK rendelet módosításáról (HL L 353., 2008.12.31., 1. o.).

(18) Az Európai Parlament és a Tanács 850/2004/EK rendelete (2004. április 29.) a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról és a 79/117/EGK irányelv módosításáról (HL L 158., 2004.4.30., 7. o.).

(19) Meg kell említeni, hogy néhány uniós tagállam szigorúbb határértékeket alkalmaz a környezetben tartósan megmaradó egyes szerves szennyező anyagok esetében.

(20) A hulladékjegyzékben felsorolt, a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagok az úgynevezett „régi POP-ok”. Ezért csak a POP-tartalom alsó koncentrációs határértékeit meghaladó koncentrációjú „régi POP-ot” tartalmazó hulladék minősül veszélyesnek.

(21) Az Európai Parlament és a Tanács 2012/18/EU irányelve (2012. július 4.) a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyének kezeléséről, valamint a 96/82/EK tanácsi irányelv módosításáról és későbbi hatályon kívül helyezéséről (HL L 197., 2012.7.24., 1. o.).

(22) Az Európai Parlament és a Tanács 2012/19/EU irányelve (2012. július 4.) az elektromos és elektronikus berendezések hulladékairól (HL L 197., 2012.7.24., 38. o.).

(23) Az Európai Parlament és a Tanács 2006/66/EK irányelve (2006. szeptember 6.) az elemekről és akkumulátorokról, valamint a hulladékelemekről és -akkumulátorokról, továbbá a 91/157/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 266., 2006.9.26., 1. o.).

MELLÉKLETEK a következőhöz: A Bizottság közleménye – Technikai útmutatások a hulladékok osztályozásához TARTALOMJEGYZÉK 1. MELLÉKLET: Magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzék 21 1.1. A hulladékjegyzék felépítése 21 1.2. A megfelelő besorolási tétel azonosítása 24 1.2.1. Magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzék 27 1.3. Példák az összetett besorolási tételek osztályozására 62 1.3.1. Csomagolási hulladék és annak tartalma 62 1.3.2. Az elektromos és elektronikus berendezések hulladékai 64 1.3.3. Hulladékká vált gépjárművek 66 1.4. Példák egyes hulladéktípusok összetevőinek értékelésére 67 1.4.1. Szerves összetevők és egyes vegyületek 67 1.4.2. Ózonkárosító anyagok 69 1.4.3. Azbeszt 71 1.4.4. Kalcium-oxidot és kalcium-hidroxidot tartalmazó hulladékok 72 1.4.5. Szénkátrányt és bitument tartalmazó hulladékok 74 1.4.6. Fémek és ötvözetek 75 1.4.7. Szerves peroxidok 76 1.4.8. Gumihulladékok 77 1.4.9. Műanyaghulladékok 78 1.4.10. POP-ot tartalmazó hulladékok 80 2. MELLÉKLET: A veszélyes anyagokkal kapcsolatos adat- és információforrások 83 2.1 Az anyagok veszélyes anyagként történő osztályozása a CLP-rendeletnek megfelelően 83 2.1.1 Az anyagok harmonizált osztályozása 83 2.1.2 Önosztályozások 84 2.1.3 Az osztályozási és címkézési jegyzék mint kutatási eszköz 84 2.2 A hulladékká váló anyagok/keverékek összetételével, tulajdonságaival és kezelésével kapcsolatos információk 85 2.3 Egyéb információforrások 86 3. MELLÉKLET: A veszélyességi tulajdonságok (HP 1 – HP 15) meghatározására szolgáló konkrét megközelítések 87 3.1. A HP 1 „robbanásveszélyes” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 87 3.2. A HP 2 „oxidáló” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 88 3.3. A HP 3 „tűzveszélyes” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 91 3.4. A HP 4 „irritáló – bőrirritáció és szemkárosodás” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 96 3.5. A HP 5 „célszervi toxicitás (STOT)/aspirációs toxicitás” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 99 3.6. A HP 6 „akut toxicitás” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 102 3.7. A HP 7 „rákkeltő (karcinogén)” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 105 3.8. A HP 8 „maró” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 106 3.9. A HP 9 „fertőző” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 108 3.10. A HP 10 „reprodukciót károsító” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 111 3.11. A HP 11 „mutagén” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 113 3.12. A HP 12 „akut mérgező gázokat fejlesztő” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 114 3.13. A HP 13 „érzékenységet okozó” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 118 3.14. A HP 14 „környezetre veszélyes (ökotoxikus)” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 119 3.15. A HP 15 „olyan hulladék, amely képes a fent felsorolt olyan veszélyességi tulajdonságot mutatni, amellyel az eredeti hulladék nem rendelkezik” veszélyességi tulajdonság vonatkozásában végzett értékelés 122 4. MELLÉKLET: A hulladékból való mintavétel és a hulladék vegyi elemzése 124 4.1. Mintavétel 124 4.1.1. Mintavételi keret 124 4.1.2. Mintavételi módszerek 126 4.1.3. Mintavételi szabványok különböző hulladéktípusok esetében 128 4.1.4. Mintavételi stratégiák a homogenitás/heterogenitás vonatkozásában 128 4.1.5. A mintavételezés statisztikai megközelítése 128 4.2. A hulladék vegyi elemzése 129 4.2.1. A reális legrosszabb esetben jelen lévő anyagok 131 4.2.2. Általános besorolási tételek 132 5. MELLÉKLET: Források és külső hivatkozások 134

1. MELLÉKLET Magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzék 1.1. A hulladékjegyzék felépítése A 2000/532/EK határozat által létrehozott és a 2014/955/EU határozat által módosított hulladékjegyzék 2015. június 1-jén lépett hatályba. A hulladékjegyzék 20 főcsoportból áll (két számjegyű kódok, vö. az 1. táblázattal). Ezek a főcsoportok alcsoportokra (négy számjegyű kódok) és besorolási tételekre (hat számjegyű kódok) tagolódnak. Az alábbiakban példák találhatók a főcsoportokra, alcsoportokra és besorolási tételekre: Főcsoport : 20 TELEPÜLÉSI HULLADÉK (HÁZTARTÁSI ÉS AHHOZ HASONLÓ KERESKEDELMI, IPARI ÉS INTÉZMÉNYI HULLADÉKOK), IDEÉRTVE A SZELEKTÍVEN GYŰJTÖTT HULLADÉKOT IS Alcsoport : 20 01 szelektíven gyűjtött hulladékfrakciók (kivéve 15 01) Besorolási tétel : 20 01 02 üveg A hulladék osztályozásakor először meg kell győződni róla, hogy a hulladék megfelel-e a főcsoport kategóriájának. Amennyiben igen, ellenőrizni kell, hogy megfelel-e az alcsoportnak. Csak ezt követően határozható meg a megfelelő kód az alcsoporton belül. A fent említett példában a hulladék a 20 01 02 besorolási tételhez tartozik, ami azt jelenti, hogy — a hulladék háztartási vagy ahhoz hasonló kereskedelmi, ipari és intézményi hulladék (ekkor tartozik a 20. főcsoportba); — szelektíven gyűjtik (ekkor tartozik a 20 01. alcsoportba); és — üvegből áll; — de nem lehet üveg csomagolási hulladék, mert a csomagolási hulladék nem felel meg a 20 01. alcsoport címének, hanem a csomagolási hulladékokra vonatkozó 15. főcsoportba tartozó besorolási tételekhez kell rendelni. A hulladékjegyzék főcsoportjainak a hulladékjegyzékben meghatározott rangsora A főcsoportok (két számjegyű kódok) három kategóriába sorolhatók, amelyeket figyelembe kell venni a vizsgálat tárgyát képező hulladéknak leginkább megfelelő kizárólagos vagy párhuzamos besorolási tétel meghatározásához, követve a hulladékjegyzék mellékletében előre meghatározott sorrendet: A. 01–12. és 17–20. a hulladék forrása szerinti főcsoportok B. 13–15. a hulladék típusa szerinti főcsoportok C. 16. a jegyzékben közelebbről nem meghatározott hulladékok főcsoportja Fontos, hogy először a 01–12. és a 17–20. főcsoportot kell figyelembe venni (kivéve az említett főcsoportok 99-re végződő általános besorolási tételeit), amely a hulladék forrása vagy a hulladékot termelő ipari ágazat alapján azonosítja a hulladékot. A hulladékot termelő ipar általános típusa helyett a konkrét ipari folyamatot kell figyelembe venni. Ennek egyik példája a gépjárműiparral kapcsolatos hulladék: a folyamattól függően a hulladék besorolható a 12. főcsoportba (fémek és műanyagok alakításából, fizikai és mechanikai felületkezeléséből származó hulladékok), a 11. főcsoportba (fémek és egyéb anyagok kémiai felületkezeléséből és bevonásából származó hulladékok; nemvasfémek hidrometallurgiai hulladékai), illetve a 08. főcsoportba (bevonatok [festékek, lakkok és zománcok], ragasztók, tömítőanyagok és nyomdafestékek előállításából, kiszereléséből, forgalmazásából és felhasználásából származó hulladékok). Az ezekben a főcsoportokban szereplő, 99-re végződő kódok ebben a szakaszban nem használhatók. Ha a 01–12. vagy a 17–20. főcsoportban nem található megfelelő hulladékkód, a meghatározott rangsornak megfelelően a 13–15. főcsoport a következő ellenőrizendő főcsoport (kivéve az említett főcsoportok 99-re végződő általános besorolási tételeit). Ezek a főcsoportok a hulladék jellegét (például hulladékká vált csomagolóanyag) veszik figyelembe. Ha ezek közül egyik hulladékkód sem alkalmazandó, a hulladékot a 16. főcsoport alapján kell besorolni (kivéve az említett főcsoport 99-re végződő általános besorolási tételeit), amely főcsoportba az olyan vegyes hulladékáram tartozik, amely nem kapcsolható konkrétan egyetlen folyamathoz vagy ágazathoz sem, ilyenek például az elektromos és elektronikus berendezések vagy a hulladékká vált gépjárművek („termékként tovább nem használható járművek”). Ha a hulladék a 16. főcsoport egyik besorolási tételéhez sem rendelhető hozzá észszerűen, meg kell keresni a megfelelő, 99-re végződő kódot (közelebbről nem meghatározott hulladékok) a jegyzék első lépésben azonosított hulladékforrásnak megfelelő részében. A legmegfelelőbb besorolási tétel meghatározása fontos lépés a hulladék osztályozása során, és ehhez az üzemeltetőnek megbízhatóan és becsületesen kell eljárnia a hulladék eredetével, a hulladékot termelő folyamattal, valamint a hulladék potenciális összetételével kapcsolatos ismeretei alapján. Az 1.2. melléklet részletesebb tájékoztatást ad a jegyzék és az előre meghatározott rangsor használatával kapcsolatban, és összefoglalja a folyamatábrán már feltüntetett információkat (lásd az 1. ábrát). 1. táblázat A hulladékjegyzék főcsoportjai KÓD A FŐCSOPORT LEÍRÁSA RANGSOR 01 ÁSVÁNYOK KUTATÁSÁBÓL, BÁNYÁSZATÁBÓL, FEJTÉSÉBŐL, FIZIKAI ÉS KÉMIAI KEZELÉSÉBŐL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK A 02 MEZŐGAZDASÁGI, KERTÉSZETI, AKVAKULTÚRÁS TERMELÉSBŐL, ERDŐGAZDÁLKODÁSBÓL, VADÁSZATBÓL, HALÁSZATBÓL, ÉLELMISZER-ELŐÁLLÍTÁSBÓL ÉS -FELDOLGOZÁSBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 03 FAFELDOLGOZÁSBÓL ÉS FALEMEZ-, BÚTOR-, CELLULÓZROST-SZUSZPENZIÓ-, PAPÍR- ÉS KARTONGYÁRTÁSBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 04 BŐR- SZŐRME- ÉS TEXTILIPARI HULLADÉKOK 05 KŐOLAJ FINOMÍTÁSÁBÓL, FÖLDGÁZ TISZTÍTÁSÁBÓL ÉS KŐSZÉN PIROLITIKUS KEZELÉSÉBŐL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 06 SZERVETLEN KÉMIAI FOLYAMATOKBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 07 SZERVES KÉMIAI FOLYAMATOKBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 08 BEVONATOK (FESTÉKEK, LAKKOK ÉS ZOMÁNCOK), RAGASZTÓK, TÖMÍTŐANYAGOK ÉS NYOMDAFESTÉKEK ELŐÁLLÍTÁSÁBÓL, KISZERELÉSÉBŐL, FORGALMAZÁSÁBÓL ÉS FELHASZNÁLÁSÁBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 09 A FÉNYKÉPÉSZETI IPAR HULLADÉKAI 10 TERMIKUS GYÁRTÁSFOLYAMATOKBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 11 FÉMEK ÉS EGYÉB ANYAGOK KÉMIAI FELÜLETKEZELÉSÉBŐL ÉS BEVONÁSÁBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK; NEMVASFÉMEK HIDROMETALLURGIAI HULLADÉKAI 12 FÉMEK ÉS MŰANYAGOK ALAKÍTÁSÁBÓL, FIZIKAI ÉS MECHANIKAI FELÜLETKEZELÉSÉBŐL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 13 OLAJHULLADÉKOK ÉS FOLYÉKONY ÜZEMANYAGOK HULLADÉKAI (KIVÉVE AZ ÉTOLAJOKAT, VALAMINT A 05. ÉS 12. FEJEZETBEN FELSOROLT HULLADÉKOKAT) B 14 SZERVES OLDÓSZER, HŰTŐANYAG ÉS HAJTÓGÁZ HULLADÉKOK (KIVÉVE A 07 ÉS 08. FEJEZETBEN FELSOROLT HULLADÉKOKAT) 15 HULLADÉKKÁ VÁLT CSOMAGOLÓANYAGOK; KÖZELEBBRŐL NEM MEGHATÁROZOTT ABSZORBENSEK, TÖRLŐKENDŐK, SZŰRŐANYAGOK ÉS VÉDŐRUHÁZAT 16 A JEGYZÉKBEN KÖZELEBBRŐL NEM MEGHATÁROZOTT HULLADÉKOK C 17 ÉPÍTÉSI ÉS BONTÁSI HULLADÉKOK (BELEÉRTVE A SZENNYEZETT TERÜLETEKRŐL KITERMELT FÖLDET IS) A 18 EMBEREK, ILLETVE ÁLLATOK EGÉSZSÉGÜGYI ELLÁTÁSÁBÓL ÉS/VAGY AZ AZZAL KAPCSOLATOS KUTATÁSBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK (KIVÉVE AZOKAT A KONYHAI ÉS ÉTTERMI HULLADÉKOKAT, AMELYEK NEM KÖZVETLENÜL AZ EGÉSZSÉGÜGYI ELLÁTÁSBÓL SZÁRMAZNAK) 19 HULLADÉKKEZELŐ LÉTESÍTMÉNYEKBŐL, SZENNYVIZEKET KELETKEZÉSÜK TELEPHELYÉN KÍVÜL KEZELŐ SZENNYVÍZTISZTÍTÓKBÓL, ILLETVE AZ IVÓVÍZ- ÉS IPARIVÍZ-SZOLGÁLTATÁSBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 20 TELEPÜLÉSI HULLADÉK (HÁZTARTÁSI ÉS AHHOZ HASONLÓ KERESKEDELMI, IPARI ÉS INTÉZMÉNYI HULLADÉKOK), IDEÉRTVE A SZELEKTÍVEN GYŰJTÖTT HULLADÉKOT IS A hulladékjegyzékben szereplő besorolási tételek típusai A csillaggal (*) jelölt besorolási tételek veszélyes hulladéknak minősülnek. Ahogy a 3.1.2. fejezetben szerepel, a hulladékjegyzékben található összesen 842 besorolási tétel kizárólag veszélyes, kizárólag nem veszélyes, párhuzamos veszélyes és párhuzamos nem veszélyes besorolási tételekre osztható (vö. 2. táblázat). Így minden hulladék veszélyes vagy nem veszélyes. 2. táblázat A hulladékjegyzékben szereplő besorolási tételek száma 842 besorolási tétel a hulladékjegyzékben 408 veszélyes besorolási tétel 434 nem veszélyes besorolási tétel 230 kizárólag veszélyes besorolási tétel 178 párhuzamos veszélyes besorolási tétel 188 párhuzamos nem veszélyes besorolási tétel 246 kizárólag nem veszélyes besorolási tétel — Kizárólag veszélyes besorolási tétel A kizárólag veszélyes besorolási tételhez rendelt hulladék nem rendelhető hozzá alternatív nem veszélyes besorolási tételhez, és további értékelés nélkül veszélyesnek minősül. A kizárólag veszélyes besorolási tételt sötétvörös szín jelöli a magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzékben (vö. a jelen melléklet 1.2.1. szakaszában található 3. táblázat). Valamely kizárólag veszélyes besorolási tételhez való hozzárendelés esetén a hulladék veszélyesnek minősül, és nincs szükség további értékelésre annak megállapításához, hogy a hulladékot veszélyesnek kell-e minősíteni. Ugyanakkor továbbra is a 3–4. lépés szerint kell eljárni (lásd a 3.2. fejezetet) annak meghatározásához, mely veszélyességi tulajdonságokkal rendelkezik a szóban forgó hulladék, mert a hulladékokról szóló keretirányelv 19. cikkében foglalt, a veszélyes hulladék megfelelő címkézésére vonatkozó rendelkezések teljesítéséhez (például hulladékszállítás esetén a fuvarlevél kitöltéséhez) szükség lehet erre az információra. — Kizárólag nem veszélyes besorolási tétel A kizárólag nem veszélyes besorolási tételhez rendelt hulladék nem rendelhető hozzá alternatív veszélyes besorolási tételhez, és további értékelés nélkül nem veszélyesnek minősül. A kizárólag nem veszélyes besorolási tételt fekete szín jelöli a magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzékben (vö. a jelen melléklet 1.2.1. szakaszában található 3. táblázat). Valamely kizárólag nem veszélyes besorolási tételhez való hozzárendelés esetén a hulladék nem veszélyesnek minősül, és nincs szükség további értékelésre annak megállapításához, hogy a hulladékot nem veszélyesnek kell-e minősíteni. — Párhuzamos besorolási tétel A párhuzamos besorolási tétel két vagy több, egymáshoz kapcsolódó olyan besorolási tétel, amelyek közül az egyik veszélyes, a másik nem. Egy párhuzamos besorolási tétel egyik tagja néha több lehetséges kapcsolódó alternatív besorolási tételnek feleltethető meg. A kizárólag veszélyes vagy kizárólag nem veszélyes besorolási tételekkel ellentétben, ha a hulladék alternatív besorolási tételek csoportjába sorolandó, további lépésekre van szükség az osztályozásukhoz. Az alternatív besorolási tételek legalább az alábbi besorolási tételekből állnak: — Párhuzamos veszélyes besorolási tétel A párhuzamos veszélyes besorolási tételeket narancssárga szín jelöli a magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzékben (vö. az 1.2.1. szakaszban található 3. táblázat). — Párhuzamos nem veszélyes besorolási tétel A párhuzamos nem veszélyes besorolási tételeket sötétkék szín jelöli a magyarázó jegyzetekkel ellátott hulladékjegyzékben (vö. a jelen melléklet 1.2.1. szakaszában található 3. táblázat). A párhuzamos besorolási tételek az alábbi alkategóriákra oszthatók: — Az alternatív veszélyes és párhuzamos nem veszélyes besorolási tételek közötti döntést a veszélyes anyagra való általános hivatkozás határozza meg, például: 10 12 09* gáz kezeléséből származó, veszélyes anyagokat tartalmazó szilárd hulladékok párhuzamos veszélyes 10 12 10 gáz kezeléséből származó szilárd hulladékok, amelyek különböznek a 10 12 09 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes — Az alternatív veszélyes és párhuzamos nem veszélyes besorolási tételek közötti döntést az adott veszélyes anyagra való konkrét hivatkozás határozza meg, például: 16 01 11* azbesztet tartalmazó súrlódóbetétek párhuzamos veszélyes 16 01 12 súrlódóbetétek, amelyek különböznek a 16 01 11 kódszámú hulladékoktól Párhuzamos nem veszélyes — A több besorolási tételre hivatkozó besorolási tételek esetében a besorolási tétel kiválasztása a szóban forgó hulladék eredetétől vagy egyes tulajdonságaitól, valamint a potenciálisan benne lévő veszélyes anyagoktól függhet, például: 17 06 01* azbeszttartalmú szigetelőanyagok párhuzamos veszélyes 17 06 03* egyéb szigetelőanyagok, amelyek veszélyes anyagból állnak vagy azokat tartalmazzák párhuzamos veszélyes 17 06 04 szigetelő anyagok, amelyek különböznek a 17 06 01 és 17 06 03 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes Gyakran, de nem szükségszerűen a kapcsolódó párhuzamos besorolási tételek felismerhetők a veszélyes és párhuzamos nem veszélyes tételeket megkülönböztető, az „amelyek különböznek a … kódszámú hulladékoktól” rész alapján. Amennyiben el kell dönteni, hogy veszélyes vagy párhuzamos nem veszélyes besorolási tételről van-e szó, az osztályozási folyamat 3–5. lépésével (vö. a 3.2. fejezet) kell folytatni a veszélyes anyagok jelenlétének és koncentrációjának, illetve annak meghatározásához, hogy a hulladék közvetlenül rendelkezik-e veszélyességi tulajdonsággal, és az érintett hulladékáramnak valamely veszélyes vagy párhuzamos nem veszélyes besorolási tételhez való megfelelő hozzárendeléséhez. Veszélyességi tulajdonságokkal rendelkező, kizárólag nem veszélyes besorolási tételek Meg kell jegyezni, hogy a kizárólag nem veszélyes besorolási tételekhez rendelt hulladék a veszélyességi tulajdonságainak további értékelése nélkül nem veszélyesnek minősül. Az említett elv alóli egyetlen kivételt a hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikkének (2) bekezdése ismerteti, miszerint ha az adott tagállam illetékes hatósága megfelelő bizonyítékok alapján úgy ítéli meg, hogy a kizárólag nem veszélyes besorolási tételhez rendelt hulladék valójában veszélyesnek minősítendő, a szóban forgó hulladék veszélyesnek minősül. Erről tájékoztatni kell a Bizottságot a hulladékjegyzék esetleges jövőbeli módosítása céljából. Veszélyességi tulajdonságokkal nem rendelkező, kizárólag veszélyes besorolási tételek Ha a szóban forgó hulladék csak kizárólag veszélyes besorolási tételhez rendelhető hozzá, veszélyesnek minősül. Az említett elv alóli egyetlen kivételt az jelenti, ha az adott tagállam a hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban megfelelő bizonyítékok alapján úgy ítéli meg, hogy a szóban forgó hulladék nem veszélyes. Erről tájékoztatni kell a Bizottságot a hulladékjegyzék esetleges jövőbeli módosítása céljából. A párhuzamos besorolási tételek közötti döntés – A veszélyességi tulajdonságok értékelése A 3.2. fejezetben ismertetett lépések elvégzésére csak akkor van szükség, ha a szóban forgó hulladékot veszélyes vagy párhuzamos nem veszélyes besorolási tételhez kell hozzárendelni, vagy ha értékelni kell a kizárólag veszélyes besorolási tételhez rendelt hulladék veszélyességi tulajdonságait, például a fuvarlevél kitöltéséhez. 1. háttérmagyarázat: A veszélyességi tulajdonságok értékelése: kizárólag nem veszélyes, kizárólag veszélyes és párhuzamos besorolási tételek 1.2. A megfelelő besorolási tétel azonosítása A hulladék osztályozásához elengedhetetlen mindent megtenni az alábbiak meghatározása érdekében: — a hulladék forrása (mely konkrét folyamat vagy tevékenység során keletkezett); — a hulladék típusa (vagy keverék esetén típusai). Ezt követően a teljes hulladékjegyzéket figyelembe kell venni, és követni kell az alábbi utasításokat. A hulladékjegyzék összesen elérhető 842 besorolási tétele közül a legmegfelelőbb besorolási tétel kiválasztása összetett feladat. Először, az egész jegyzéket figyelembe kell venni, és a hulladéknak meg kell felelnie a 20 01 02 besorolási tétellel kapcsolatban az előző fejezetben ismertetett példának megfelelően végül kiválasztott főcsoportnak, alcsoportnak és besorolási tételnek. A jegyzék felépítése lehetővé teszi egynél több besorolási tétel azonosítását, ezért a 3.2. fejezetben ismertetett lépések segítségével ki kell választani a legmegfelelőbb besorolási tételt. A főcsoportok és alcsoportok címei korlátozzák a bennük található alcsoportok és besorolási tételek hatályát, és konkrét kivételeket is tartalmazhatnak. A besorolási tételek kiválasztását megelőzően fontos ellenőrizni ezeket a címeket. Egy folyamatábra (1. melléklet, 1. ábra) végigvezet ezen a folyamaton, és az utasításoknak megfelelően használandó. A folyamat lépésekből áll, és elképzelhető, hogy a lépéseket többször meg kell ismételni. A1. lépés: Első lépésként — hasonlítsa össze a hulladékot termelő konkrét folyamatot vagy tevékenységet a 01–12. és a 17–20. főcsoport címével. Ha a folyamat vagy tevékenység megfelel egy vagy több főcsoport címének, ellenőrizze az azok belül található alcsoportok címét. — Ha a folyamat vagy tevékenység megfelel egy főcsoport és alcsoport címének, az adott alcsoportban található besorolási tételek közül keresse meg azt, amelyik egyértelműen megfelel a hulladék típusának. — Az XX XX 99 formátumú általános besorolási tétel ebben a szakaszban nem használható. — Ha nem talál megfelelő besorolási tételt (vagy tételeket), folytassa az A2. lépéssel. Konkrét folyamat vagy tevékenység A folyamat vagy tevékenység nem általános ipari vagy üzleti folyamat vagy tevékenység. Előfordulhat, hogy valamely ipar vonatkozásában különböző főcsoportokba kell sorolni az egyes tevékenységeket vagy a folyamatok lépéseit. Például a gépjárműgyártási folyamat során a folyamat különböző lépései során keletkező hulladékok a 12. (fémek alakításából és felületkezeléséből származó hulladékok), a 11. (fémek kezeléséből és bevonásából származó fémet tartalmazó szervetlen hulladékok) és a 08. főcsoportba (bevonatok felhasználásából származó hulladékok) sorolhatók. A2. lépés: Második lépésként — hasonlítsa össze a hulladék típusát a 13–15. főcsoport címével. Ha a hulladék típusa megfelel egy vagy több főcsoport címének, ellenőrizze az azokon belül található alcsoportok címét. — Ha a hulladék típusa megfelel egy főcsoport és alcsoport címének, az adott alcsoportban található besorolási tételek közül keresse meg azt, amelyik egyértelműen megfelel a hulladék típusának. — Adott esetben használható az XX XX 99 formátumú általános besorolási tétel. — Ha nem talál megfelelő besorolási tételt (vagy tételeket), folytassa az A3. lépéssel. Az XX XX 99 formátumú általános kód alkalmazása csak végső megoldásként használható, és lehetőség szerint kerülendő. A3. lépés: Harmadik lépésként — ellenőrizze, hogy a hulladék megfelel-e a 16. főcsoportba tartozó valamely alcsoport címének. — Ha a hulladék típusa megfelel egy alcsoport címének, az adott alcsoportban található besorolási tételek közül keresse meg azt, amelyik egyértelműen megfelel a hulladék típusának. — Ha nem talál megfelelő besorolási tételt (vagy tételeket), folytassa az A4. lépéssel. A4. lépés: Utolsó lépésként — térjen vissza az A1. lépéshez, és válassza az XX XX 99 formátumú általános besorolási tételt a hulladékot termelő folyamatnak vagy tevékenységnek megfelelő főcsoportban és alcsoportban. — Az XX XX 99 formátumú általános besorolási tétel kiválasztása előtt győződjön meg arról, hogy elvégezte az A1–A3. lépést. Az A1–A4. lépés elvégzését követően a szóban forgó hulladékot hozzá kell rendelni valamely kizárólag veszélyes vagy kizárólag nem veszélyes besorolási tételhez vagy a legmegfelelőbb párhuzamos besorolási tételhez. Az utóbbi esetben az osztályozási eljárás 3. lépésével kell folytatni (vö. 3.2. fejezet) annak eldöntéséhez, hogy veszélyes vagy párhuzamos nem veszélyes besorolási tételről van-e szó. Az 1. melléklet 1. ábráján látható folyamatábra csak segítséget kíván nyújtani az adott hulladékáramhoz hozzárendelendő legmegfelelőbb besorolási tétel vagy tételpár kiválasztásához. Meg kell jegyezni, hogy az osztályozási folyamat lépésekből áll, és elképzelhető, hogy ezeket többször meg kell ismételni. A következő szakaszok további segítséget kívánnak nyújtani ebben az összefüggésben: — a 1.2.1. szakasz tartalmazza a hulladékjegyzék magyarázó megjegyzésekkel ellátott változatát; — az 1.3. szakasz az osztályozási eljárás illusztrálásaként konkrét példákat hoz az összetett besorolási tételekre; — az 1.4. szakasz példákat hoz egyes hulladéktípusok sajátos összetevőinek osztályozására. A kevert hulladék osztályozása Egynél több hulladéktípus esetében mindegyik hulladéktípust külön-külön meg kell vizsgálni. Ez biztosítja, hogy a veszélyes hulladék elemei vagy tételei esetében: — ne kerüljön sor téves, nem veszélyes hulladékként történő osztályozásra más hulladékokkal való keverés (hígítás) következtében (lásd a hulladékokról szóló keretirányelv 7. cikkének (4) bekezdését); — időben megtörténjen az azonosításuk, és ne keveredjenek más hulladékkal, például szemétgyűjtő edényben, zsákban, hányón vagy konténerben (lásd a hulladékokról szóló keretirányelv 18. cikkét). Csak a háztartásokból származó vegyes települési hulladék mentesül ezek alól a követelmények alól. A jegyzék kis számban tartalmaz vegyes hulladékra vonatkozó besorolási tételeket. Általános szabályként (a hulladékokról szóló keretirányelvnek a hulladékok keverésére vonatkozó kritériumainak való megfelelés érdekében) ezek a besorolási tételek a vállalkozások által termelt olyan hulladékra vonatkoznak, amelyek valamely folyamat során vegyes hulladékként termelődnek. Nem vonatkoznak olyan hulladékokra (vagy hulladékok elemeire), amelyek külön-külön termelődnek, és később keverednek más hulladékokkal (például azáltal, hogy azonos tartályban kerülnek elhelyezésre). 1.2.1. Magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzék A 3. táblázat felsorolja a hulladékjegyzék valamennyi besorolási tételét, és egyértelműen meghatározza, hogy kizárólag nem veszélyes, kizárólag veszélyes, párhuzamos nem veszélyes vagy párhuzamos veszélyes besorolási tételről van-e szó. Meg kell jegyezni, hogy a magyarázó megjegyzésekkel ellátott alábbi hulladékjegyzékben szereplő besorolásitétel-típusok értelmezése csak egy lehetséges értelmezés, amely összeegyezteti a különböző tagállamok nézőpontját. Tagállami szinten különböző értelmezések léteznek, amelyek szintén ellenőrizhetők (1). 3. táblázat Magyarázó megjegyzésekkel ellátott hulladékjegyzék KÓD A FŐCSOPORT LEÍRÁSA A BESOROLÁSI TÉTEL TÍPUSA 1 ÁSVÁNYOK KUTATÁSÁBÓL, BÁNYÁSZATÁBÓL, FEJTÉSÉBŐL, FIZIKAI ÉS KÉMIAI KEZELÉSÉBŐL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 01 01 ásványok bányászatából származó hulladékok 01 01 01 fémtartalmú ásványok bányászatából származó hulladék kizárólag nem veszélyes 01 01 02 nemfémes ásványok bányászatából származó hulladék kizárólag nem veszélyes 01 03 fémtartalmú ásványok fizikai és kémiai feldolgozásából származó hulladékok 01 03 04* szulfidos ércek feldolgozásából származó visszamaradó, savképző meddő párhuzamos veszélyes B 01 03 05* veszélyes anyagokat tartalmazó egyéb meddő párhuzamos veszélyes 01 03 06 meddő, amely különbözik a 01 03 04 és a 01 03 05 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 03 07* fémtartalmú ásványok fizikai és kémiai feldolgozásából származó, veszélyes anyagokat tartalmazó egyéb hulladékok párhuzamos veszélyes 01 03 08 hulladék porok, amelyek különböznek a 01 03 07 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 03 09 (2) timföld termeléséből származó vörösiszap, amely különbözik a 01 03 10 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 03 10* (3) timföld termeléséből származó, veszélyes anyagokat tartalmazó vörösiszap, amely különbözik a 01 03 07 kódszámú hulladékoktól párhuzamos veszélyes A 01 03 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes C 01 04 nemfémes ásványok fizikai és kémiai feldolgozásából származó hulladék 01 04 07* nemfémes ásványok fizikai és kémiai feldolgozásából származó, veszélyes anyagokat tartalmazó hulladékok párhuzamos veszélyes 01 04 08 kőtörmelék és hulladék kavics, amely különbözik a 01 04 07 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 04 09 hulladék homok és hulladék agyag kizárólag nem veszélyes 01 04 10 hulladék porok, amelyek különböznek a 01 04 07 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 04 11 kálisó és kősó feldolgozásából származó hulladékok, amelyek különböznek a 01 04 07 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 04 12 ércek mosásából és tisztításából származó meddő és egyéb hulladékok, amelyek különböznek a 01 04 07 és a 01 04 11 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 04 13 kő vágásából és fűrészeléséből származó hulladékok, amelyek különböznek a 01 04 07 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 04 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 01 05 fúróiszapok és egyéb fúrási hulladékok 01 05 04 édesvíz diszperziós közegű fúróiszapok és hulladékok kizárólag nem veszélyes 01 05 05* olajtartalmú fúróiszapok és hulladékok párhuzamos veszélyes B 01 05 06* veszélyes anyagokat tartalmazó fúróiszapok és egyéb hulladékok párhuzamos veszélyes 01 05 07 baritot (bárium-szulfátot) tartalmazó fúróiszapok és hulladékok, amelyek különböznek a 01 05 05 és a 01 05 06 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 05 08 kloridtartalmú fúróiszapok és hulladékok, amelyek különböznek a 01 05 05 és a 01 05 06 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 01 05 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 2 MEZŐGAZDASÁGI, KERTÉSZETI, AKVAKULTÚRÁS TERMELÉSBŐL, ERDŐGAZDÁLKODÁSBÓL, VADÁSZATBÓL, HALÁSZATBÓL, ÉLELMISZER-ELŐÁLLÍTÁSBÓL ÉS -FELDOLGOZÁSBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 02 01 mezőgazdaság, kertészet, akvakultúrás termelés, erdőgazdálkodás, vadászat és halászat hulladékai 02 01 01 mosásból és tisztításból származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 01 02 hulladékká vált állati szövetek kizárólag nem veszélyes 02 01 03 hulladékká vált növényi szövetek kizárólag nem veszélyes 02 01 04 műanyag hulladék (kivéve a csomagolóeszközöket) kizárólag nem veszélyes 02 01 06 állati ürülék, vizelet és trágya (beleértve a szennyezett szalmát), elkülönítve gyűjtött és nem a képződés helyén kezelt folyékony hulladék (hígtrágya) kizárólag nem veszélyes 02 01 07 erdőgazdálkodási hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 01 08* veszélyes anyagokat tartalmazó, mezőgazdasági vegyi hulladékok párhuzamos veszélyes 02 01 09 mezőgazdasági vegyi hulladékok, amelyek különböznek a 02 01 08 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 02 01 10 fémhulladék kizárólag nem veszélyes 02 01 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 02 hús, hal és egyéb állati eredetű élelmiszerek előkészítéséből és feldolgozásából származó hulladékok 02 02 01 mosásból és tisztításból származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 02 02 hulladékká vált állati szövetek kizárólag nem veszélyes 02 02 03 fogyasztásra vagy feldolgozásra alkalmatlan anyagok kizárólag nem veszélyes 02 02 04 szennyvizek keletkezésük telephelyén történő tisztításából származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 02 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 03 gyümölcs, zöldség, gabonafélék, étolaj, kakaó, kávé, tea és dohány előkészítéséből és feldolgozásából; konzervgyártásból; élesztő és élesztőkivonat készítéséből, melaszfeldolgozásból és -fermentálásból származó hulladékok 02 03 01 mosásból, tisztításból, hámozásból, centrifugálásból és más szétválasztásokból származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 03 02 tartósítószerekből származó hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 03 03 oldószeres extrakcióból származó hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 03 04 fogyasztásra vagy feldolgozásra alkalmatlan anyagok kizárólag nem veszélyes 02 03 05 szennyvizek keletkezésük telephelyén történő tisztításából származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 03 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 04 cukorgyártási hulladékok 02 04 01 cukorrépa tisztításából és mosásából visszamaradt föld kizárólag nem veszélyes 02 04 02 nem szabványos kalcium-karbonát kizárólag nem veszélyes 02 04 03 szennyvizek keletkezésük telephelyén történő tisztításából származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 04 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 05 tejipari hulladékok 02 05 01 fogyasztásra vagy feldolgozásra alkalmatlan anyagok kizárólag nem veszélyes 02 05 02 szennyvizek keletkezésük telephelyén történő tisztításából származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 05 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 06 sütő- és cukrászipari hulladékok 02 06 01 fogyasztásra vagy feldolgozásra alkalmatlan anyagok kizárólag nem veszélyes 02 06 02 tartósítószerekből származó hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 06 03 szennyvizek keletkezésük telephelyén történő tisztításából származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 06 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 07 alkoholtartalmú vagy alkoholmentes italok előállításából származó hulladékok (kivéve kávé, tea és kakaó) 02 07 01 a nyersanyagok mosásából, tisztításából és mechanikus aprításából származó hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 07 02 szeszfőzésből származó hulladékok kizárólag nem veszélyes 02 07 03 kémiai kezelésből származó hulladék kizárólag nem veszélyes 02 07 04 fogyasztásra vagy feldolgozásra alkalmatlan anyagok kizárólag nem veszélyes 02 07 05 szennyvizek keletkezésük telephelyén történő tisztításából származó iszapok kizárólag nem veszélyes 02 07 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 3 FAFELDOLGOZÁSBÓL ÉS FALEMEZ-, BÚTOR-, CELLULÓZROST-SZUSZPENZIÓ-, PAPÍR- ÉS KARTONGYÁRTÁSBÓL SZÁRMAZÓ HULLADÉKOK 03 01 fafeldolgozásból, falemez- és bútorgyártásból származó hulladékok 03 01 01 fakéreg és parafa hulladék kizárólag nem veszélyes 03 01 04* veszélyes anyagokat tartalmazó faforgács, fűrészáru, deszka, furnér, falemez darabolási hulladékok párhuzamos veszélyes 03 01 05 faforgács, fűrészáru, deszka, furnér, falemez darabolási hulladékok, amelyek különböznek a 03 01 04 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 03 01 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 03 02 faanyagvédelemből származó hulladékok 03 02 01* halogénezett szerves vegyületeket nem tartalmazó faanyagvédő szerek kizárólag veszélyes 03 02 02* halogénezett szerves vegyületeket tartalmazó faanyagvédő szerek kizárólag veszélyes 03 02 03* fémorganikus vegyületeket tartalmazó faanyagvédő szerek kizárólag veszélyes 03 02 04* szervetlen vegyületeket tartalmazó faanyagvédő szerek kizárólag veszélyes 03 02 05* veszélyes anyagokat tartalmazó, egyéb faanyagvédő szerek kizárólag veszélyes B 03 02 99 közelebbről nem meghatározott faanyagvédő szerek kizárólag nem veszélyes B 03 03 Cellulózrost-szuszpenzió-, papír- és kartongyártási, és feldolgozási hulladékok 03 03 01 fakéreg és fahulladék kizárólag nem veszélyes 03 03 02 zöldlúg iszap (főzőlúg regenerálásából nyert) kizárólag nem veszélyes 03 03 05 papír újrafeldolgozásából származó festékeltávolítási (de-inking) iszap kizárólag nem veszélyes 03 03 07 hulladék papír és kartonrost-szuszpenzió készítésénél mechanikai úton elválasztott maradékok kizárólag nem veszélyes 03 03 08 hasznosításra szánt papír és karton válogatásából származó hulladékok kizárólag nem veszélyes 03 03 09 hulladék mésziszap kizárólag nem veszélyes 03 03 10 mechanikai elválasztásból származó szálmaradék, száltöltőanyag- és fedőanyag-iszapok kizárólag nem veszélyes 03 03 11 folyékony hulladékok keletkezésük helyén történő kezeléséből származó iszapok, amelyek különböznek a 03 03 10 kódszámú hulladékoktól kizárólag nem veszélyes 03 03 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes 4 BŐR- SZŐRME- ÉS TEXTILIPARI HULLADÉKOK 04 01 bőr- és szőrmeipari hulladékok 04 01 01 húslás és a meszezési bőrhasíték hulladéka kizárólag nem veszélyes 04 01 02 meszezési hulladék kizárólag nem veszélyes 04 01 03* oldószertartalmú, zsírtalanítási, folyékony fázis nélküli hulladék kizárólag veszélyes B 04 01 04 krómtartalmú cserzőlé kizárólag nem veszélyes 04 01 05 krómot nem tartalmazó cserzőlé kizárólag nem veszélyes 04 01 06 folyékony hulladékok keletkezésük helyén történő kezeléséből származó, krómot tartalmazó iszapok kizárólag nem veszélyes 04 01 07 folyékony hulladékok keletkezésük helyén történő kezeléséből származó, krómot nem tartalmazó iszapok kizárólag nem veszélyes 04 01 08 krómot tartalmazó cserzett bőrhulladék (kék hasíték, forgács, apríték, csiszolási por) kizárólag nem veszélyes 04 01 09 kötözési és kikészítési hulladékok kizárólag nem veszélyes 04 01 99 közelebbről nem meghatározott hulladékok kizárólag nem veszélyes B 04 02 textilipari hulladékok 04 02 09 társított anyagokból származó hulladékok (impregnált textíliák, elasztomerek, plasztomerek) kizárólag nem veszélyes 04 02 10 természetes alapanyagokból származó szerves anyagok (például zsír, viasz) kizárólag nem veszélyes 04 02 14* kikészítésből származó, szerves oldószert tartalmazó hulladékok párhuzamos veszélyes 04 02 15 kikészítésből származó hulladékok, amelyek különböznek a 04 02 14 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 04 02 16* veszélyes anyagot tartalmazó színezékek és pigmentek párhuzamos veszélyes 04 02 17 színezékek és pigmentek, amelyek különböznek a 04 02 16 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 04 02 19* folyékony hulladékok keletkezésük helyén történő kezeléséből származó, veszélyes anyagokat tartalmazó iszapok párhuzamos veszélyes 04 02 20 folyékony hulladékok keletkezésük helyén történő kezeléséből származó iszapok, amelyek különböznek a 04 02 19 kódszámú hulladékoktól párhuzamos nem veszélyes 04 02 21 feldolgozatlan textilszál-hulladékok kizárólag nem veszélye