[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 19.6.2007

COM(2007) 337 végleges

Javaslat

A TANÁCS HATÁROZATA

A Tanács határozata a Közösség által az AKCS-EK Miniszterek Tanácsán belül elfogadásra kerülő, az exportjövedelmek rövid távú ingadozásainak finanszírozásával kapcsolatos módszerek felülvizsgálatára vonatkozó álláspontról (AKCS-EK partnerségi megállapodás, II.melléklet, 3.fejezet)

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

Bevezetés

A 2000. június 23-án Cotonouban aláírt[1] és 2005. június 25-én Luxemburgban felülvizsgált[2] AKCS-EK partnerségi megállapodásban (a továbbiakban „Cotonou-i megállapodás”), a felek elismerték, hogy az exportjövedelmek instabilitása hátrányosan érintheti az AKCS-államok fejlődését és veszélyeztetheti fejlődési célkitűzéseik megvalósítását.. Ezért egy kiegészítő támogatási rendszert (továbbiakban „FLEX”) hoztak létre, hogy enyhítse az exportjövedelmek instabilitásának kedvezőtlen hatásait, a szóban forgó megállapodás 68.cikkének (1) bekezdésével összhangban.

Úgy tűnik azonban, hogy különböző módszertani és működési problémák akadályozzák, hogy a FLEX eszköz elérje minden célját és az AKCS-államok módosító javaslatot[3] nyújtottak be 2005 januárjában. Mivel ezt a Cotonou-i megállapodás ötéves felülvizsgálata keretében nem vehették figyelembe, helyénvaló volt, hogy a Bizottság és az AKCS-csoport azt követően vizsgálja meg a javaslatot[4].

A Bizottság egyetért azzal, hogy a FLEX eszköz bizonyos hiányosságokkal rendelkezik (anélkül azonban, hogy feltétlenül egyetértene az AKCS-csoport által javasolt megoldásokkal), ezért alapos felülvizsgálat szükséges az említett 68. cikkben rögzített célkitűzések jobb elérése érdekében. Ez a felülvizsgálat egyrészt a jogosultság feltételeire vonatkozik, másrészt azokra a technikai szempontokra, amelyek célja az alkalmazott mutatók tisztázása, valamint a feloldás határidejére és a FLEX pénzeszközeinek anticiklikus jellegére.

A Cotonou-i megállapodás 100.cikkével összhangban, az AKCS-EK miniszterek tanácsának határozatával a II.melléklet felülvizsgálható. Ennek keretében a Bizottság javasolja, hogy a Tanács és a tagállamok hatalmazzák fel a Bizottságot, hogy tárgyalásokat folytasson az AKCS-csoporttal a FLEX együttműködési eszköz felülvizsgálatáról.

1. A JAVASOLT FELÜLVIZSGÁLAT TÁRGYA

Az exportjövedelmek rövid távú ingadozása esetén nyújtott, a Cotonou-i megállapodás 68.cikkének (2) bekezdése szerinti támogatásának az a célja, hogy „… védje azon társadalmi-gazdasági reformokat és politikákat, amelyeket a bevételcsökkenés hátrányosan érinthet, és orvosolja az exportjövedelmek instabilitásának kedvezőtlen hatásait, különösen a mezőgazdasági és bányászati termékek tekintetében…”

A FLEX eszköznek tehát nem az a célja, hogy közvetlenül ellentételezze az exportjövedelmek csökkenését, hanem az, hogy orvosolja azoknak a gazdasági potenciálra gyakorolt kedvezőtlen hatásait és megőrizze a szociális ágazatok kiadási szintjét.

A FLEX eszköz alkalmazásának első éveiben több módszertani és működési probléma merült fel. Ezek a problémák érezhetően csökkentik az eszköz hatékonyságát. Elveszíti nevezetesen anticiklikus hatását a végrehajtáshoz szükséges fontos határidők miatt. Másfelől a FLEX-et az előre nem látható körülmények esetére fenntartott B keretből finanszírozzák[5], amely a 9.EFA keretében gondot okozott a FLEX támogatáshoz való hozzáférhetőség tekintetében, amennyiben a B keret pénzeszközei kimerültek.

Ennek következtében a FLEX végrehajtásának három fő összetevője, vagyis a jogosultság feltételei, a FLEX kiszámításának és mobilizációjának módja és a finanszírozás forrása alapos felülvizsgálat tárgyát kell hogy képezze.

2. JOGOSULTSÁGI FELTÉTELEK

Jelenleg a FLEX-hez való hozzáférést a jogosultság két feltétele határozza meg, amelyet kumulatív módon alkalmaznak, az egyik az exportjövedelmek ingadozására, a másik annak az állam költségvetési hiányára gyakorolt elméleti hatására vonatkozik. Ez a két feltétel értelmezési problémákat vet fel, amely indokolja korszerűsítésüket, anélkül azonban, hogy az alapgondolatot megkérdőjelezné.

2.1. A kedvezményes elbánásban részesülő országok számának kiterjesztése

Jelenleg a FLEX első jogosultsági feltétele a következő esetekben teljesül[6]

„az áruk exportjából származó jövedelmek 10 %-os (a legkevésbé fejlett, a tengerparttal nem rendelkező, valamint a szigetállamok esetében 2 %-os) csökkenése az alkalmazás évét megelőző négy év első három évének számtani átlagához képest; vagy

az összes mezőgazdasági vagy bányászati termék exportjából származó jövedelem 10 %-os (a legkevésbé fejlett, a tengerparttal nem rendelkező, valamint a szigetállamok esetében 2 %-os) csökkenése az alkalmazás évét megelőző négy év első három évének számtani átlagához képest olyan országok esetében, ahol a mezőgazdasági vagy bányászati kivitel az áruk exportjából származó jövedelem több mint 40 %-át képviseli”.

A Cotonou-i megállapodás felülvizsgálata során azon országok számát, amelyek kedvezményes elbánásban részesülhetnek 2%-os exportjövedelem csökkenése esetén kiterjesztették a „konfliktus vagy természeti katasztrófa utáni helyzetben lévő országokra” (a Cotonou-i megállapodás 68.cikkének (3) bekezdése)

Javasolt a Cotonou-i megállapodás II. melléklete 9.cikkének kiigazítása, hogy visszatükrözze azon országok meghatározásának kibővítését a konfliktus vagy katasztrófa utáni helyzetben lévő országokra, amelyek teljesítik a jogosultság feltételeit a 2%-os exportjövedelem csökkenése miatt.

2.2. Referenciaidőszak

Jelenleg a referenciaidőszak, amelyet figyelembe kell venni az exportjövedelmek ingadozásának kiszámításához az N-4-től az N-2-ig terjedő éveket foglalja magába. Javasolt belevenni a megelőző évet (N-1) az alkalmazás évét (N) a referenciaidőszakba , mivel ezeket az adatokat a partnerországoknak mindenképpen meg kell adniuk.

Másfelől az ingadozások visszatérő jellege miatt, a referenciaidőszak magában foglalhatja a „szélsőséges” adatokat és ennélfogva nem tükrözi a tendenciát.

Számokkal alátámasztott példák az N-4, N-3, N-2, N-1 és N évekre vonatkozóan:

- 50, 53, 92, 59, 62 = pozitív tendencia, azonban az ország jogosult a FLEX-re mivel a tekintetbe vett átlag (N-4, N-3, N-2) egyenlő 65-el és az alkalmazás évének exportadatai alacsonyabbak, mint ennek az átlagnak a 98%-a.

- 50, 41, 53, 56, 48 = negatív ingadozás a tendenciához képest, azonban az ország nem jogosult a FLEX-re mivel a tekintetbe vett átlag (N-4, N-3, N-2) egyenlő 48-al és az alkalmazás évének exportadatai magasabbak, mint ennek az átlagnak a 98%-a.

Az AKCS-csoport kérte a 6 hónapos referenciaidőszak figyelembevételét, amelyből a legfontosabb és a legkevésbé fontos értékek ki lennének zárva. Ez a javaslat mindenekelőtt a strukturális tendenciákra fekteti a hangsúlyt, miközben az eszköz inkább azt célozza, hogy e tendenciához képest a rövid távú ingadozásokra reagáljon.

Javasolt a Cotonou-i megállapodás II.melléklete 9.cikkének kiigazítása, hogy az alkalmazás évét megelőző négy évet vegyék figyelembe referenciaidőszakként és kizárják a számításból azt az évet, amelyben az adatok a „legszélsőségesebbek”, azaz amelyben az exportjövedelmek legjobban eltérnek az átlagtól[7].

2.3. Az alkalmazott pénznem

Mostanáig az exportjövedelmek csökkenését rendszerint euróban számolták. Az infláció és az átváltási árfolyam változásai – azokban az országokban, amelyek valutája az amerikai dollárhoz vagy egy másik referenciavalutához kötött és/vagy ahol a kereskedelem nagy része az eurótól eltérő referenciavalutában történik – eközben jelentős hatással lehetnek a jogosultságra. Például Saint Lucia, ahol a hivatalos pénznem a kelet-karibi dollár, 30 éve az amerikai dollárhoz rögzített átváltási árfolyam van érvényben és a nemzetközi kereskedelem nagy része amerikai dollárban folyik, nem lett volna jogosult 2004-ben, ha az adatokat a helyi valutában számolták volna ki.

Javasolt helyi valutában elemezni az exportjövedelmek ingadozásait az inflációs rátával korrigálva (a fogyasztói árindex vagy a bruttó hazai termék deflátora).

Javasolt egy bekezdéssel kiegészíteni a Cotonou-i megállapodás II.mellékletének új 9a cikkét hivatkozással a deviza megválasztására.

2.4. A jogosultság második feltételének eltörlése

A kiegészítő forrásokhoz való hozzáférésre való jogosultság második feltétele „a programozott állami költségvetési hiány 2%-os súlyosbodására vonatkozik, amelyet a szóban forgó évben felvettek a költségvetésbe vagy a következő évre várható”[8]. Azért, hogy kiszámíthassák az exportjövedelmek csökkenésének az állami költségvetésre gyakorolt elméleti hatását, egyszerűsített módon feltételezhető, hogy az export azonos arányban járul hozzá az állami költségvetéshez, mint a GDP-hez. A költségvetési hiány súlyosbodása az exportjövedelem csökkenésének következtében így a következő formulát alkalmazva becsülhető:

„A költségvetési hiány súlyosbodása = az exportjövedelmek csökkenésének értéke az N x év folyamán (a jövedelmek/GDP átlagaránya az N-4, N-3, N-2 évekre )” (a FLEX 2005 működési útmutatója).

Mind az AKCS-országok, mind a Bizottság 2004-ben tett javaslata, újra megkérdőjelezték e feltétel szükségességét. Megszüntetését több dolog is indokolja:

- Nehéz megállapítani az exportjövedelmek csökkenésének hatásait az állami költségvetésre (és ennek következtében az azokra az eszközökre, amelyek fejlesztési politikáinak végrehajtásához az állam rendelkezésére állnak) Valójában a struktúra (magán/állami, központosított vagy sem stb.) és az exportágazat adóztatásának szintje érezhetően különbözik az egyes országokban. Az exportjövedelmek csökkenése N évben hatással lehet a költségvetésre N évben vagy N+1 évben az adórendszer szerint és az adóév azon pillanatában, amikor az exportjövedelem csökkenése konkretizálódik. Ugyanígy, a makrogazdasági irányítás minősége és a közpénzek feletti ellenőrzés foka ugyanolyan külső sokként hat a költségvetésre, mint az exportjövedelmek ingadozása. Az exportjövedelmek instabilitásának valódi hatása a költségvetési helyzetre tehát érezhetően változik az országok körülményeitől függően és a jelenlegi megközelítés látszólag a közpénzek kevésbé szigorú irányításra ösztönözhet.

- A költségvetési hiány 2%-os súlyosbodásának önkényes megválasztása torzítja az eredményeket. Valójában egy ország, amelynek a programozott költségvetési hiánya már most jelentős, nehezebben fog több más dolog mellett hozzáférni a FLEX-hez, mint az olyan ország, amelynek a hiánya kevésbé magas[9].

- A költségvetési hiánnyal kapcsolatos előrejelzések adatai, amelyek alapján a jogosultságot kiszámítják, nagyon távol állhatnak a végleges adatoktól.

Ezért javasolt eltörölni a jogosultságnak a Cotonou-i megállapodás II.melléklete 9.cikkében található második feltételét.

2.5. Záradék hozzáadása a jogosultság első feltételéhez

Az allokáció második feltételének eltörlése mindazonáltal nem kell, hogy párhuzamosan a FLEX címén nyújtott pénzügyi támogatások megsokszorozódását okozza a viszonylag alacsony összegekre vonatkozóan, amelyek nem érintik a makrogazdasági stabilitást és az ország képességét, hogy tovább haladjon társadalom- és gazdaságpolitikai reformjainak útján.

Annak céljából, hogy támogatásunkat az exportjövedelem csökkenése által legjobban érintett országokra összpontosítsuk, javasolt a Cotonou-i megállapodás II. mellékletének 9. cikkét kiigazítani, azért hogy a támogatásokat azokra a helyzetekre korlátozzák, amikor az exportjövedelem csökkenése magasabb a GDP 0,7%-ánál[10].

2.6. Az egymást követő évek száma

Az egymást követő évek száma, amelyek során egy ország hozzáférhet a FLEX eszközhöz jelenleg négy év[11].

Javasolt a Cotonou-i megállapodás II.melléklete 9. cikke (2) bekezdésének kiigazítása, hogy lecsökkentsék a FLEX-hez való hozzáférést három egymást követő évre és így fenntartsák összeférhetőségét a Cotonou-i megállapodás 68. cikkével, amely az „exportjövedelmek rövid távú ingadozását” célozza és nem ez utóbbiak csökkenő strukturális tendenciáit.

3. A FLEX kiszámításának és mobilizálásának módja

3.1. Költségvetési vonzat

Abban az esetben, amikor egy AKCS-ország megfelel a jogosultsági feltételeknek, a maximális pénzügyi támogatás (amelyet a pénzeszközök rendelkezésre állása korlátoz az érintett ország B keretében – vö 4.pont alább) a FLEX címén jelenleg egyenlő a várható költségvetési hiány becsült súlyosbodásával. Mivel a torzítás problémáját arra vezetik vissza, hogy a „költségvetési hiányt” hivatkozási pontnak használják (vö 2.5. pont), helyesebb lenne inkább a költségvetési vonzatot, mint a hiányt figyelembe venni. Annak céljából, hogy a FLEX-et elsősorban azokra az országokra összpontosítsák, amelyek a legkevésbé képesek szembe szállni az exportjövedelmek ingadozásaival és különösen azokra az országokra, amelyeknek központi kormányzati jövedelmei az adományokon kívül viszonylag alacsonyak, javasolt meghúzni a támogatások felső határát azoknak az országnak az esetében, ahol ezen jövedelmek viszonylagos része a GDP-ben magasabb az AKCS-országok átlagánál.

Javasolt Cotonou-i megállapodás II.mellékletét egy 9a cikkel kiegészíteni, hogy újra megfogalmazzák a támogatás kiszámítását és a következő módon meghatározva korlátozzák azt az elmélet szerinti költségvetési vonzatra:

„ Elmélet szerinti költségvetési vonzat = az exportjövedelmek csökkenésének értéke N évben megszorozva a „jövedelmek/GDP” arány átlagával az N-4,N-3,N-2 és N-1 évekre vonatkozóan kizárva a legszélsőségesebb értéket és 25%-ban meghúzva ezen arány felső értékét”, jelen esetben a megcélzott jövedelmeket a központi kormányzat adományokon kívüli jövedelmeiként számolva.

Az exportjövedelmek csökkenésének értékét a helyi pénznemben számolják ki korrigálva az inflációs rátával, mint az N év jövedelmei és az N-4, N-3, N-2 és N-1 évek jövedelmeinek számtani közepe közötti különbség, kizárva a legszélsőségesebb értéket. Az exportjövedelmek csökkenésének értékét azután átváltják euróra az N évre érvényes átváltási árfolyamon.

3.2. A pénzügyi támogatás feloldásának módozatai

Jelenleg a végrehajtás megkülönböztetett módon történik aszerint, hogy az érintett ország jogosult vagy sem a költségvetési támogatásra.

a) A költségvetési támogatásban részesülő ország

A költségvetési támogatásra jogosult országok pénzügyi támogatást kapnak általános költségvetési támogatás formájában azért, hogy ellentételezzék az exportjövedelmek csökkenését, ami összhangban áll a FLEX célkitűzéseivel. A kifizetés határidejét azonban le lehetne rövidíteni. Egy előleggel kapcsolatos rendszer már létezik, amely összegének felső határa a pénzügyi támogatás potenciális összegének 80%-a[12]. Ez a rendszer jelenleg nincs kielégítő módon kihasználva, annyira, hogy az exportjövedelmek csökkenésével kapcsolatos végleges statisztikai adatok általában kevéssé vagy egyáltalán nem különböznek az ideiglenes statisztikai adatoktól, amelyek alapján ezeket az előlegeket ki lehetne fizetni.

Javasolt a Cotonou-i megállapodás II. melléklete 10. cikkének kiigazítása, hogy az előleg kifizetését módszeresebbé tegyék és a pénzügyi támogatás potenciális összegének 100%-ra vigyék fel az előleg maximális összegét. A következő forgatókönyvet lehetne tervbe venni: a FLEX igénylésének lejárati dátuma az N+1 év első félévében, az EFA bizottság határozata és a feloldás ugyanazon év 2. félévének folyamán vagy legkésőbb az N+2 év elején. Egy esetleges túlfizetés utólagos visszatérítését (amikor a végleges statisztikai adatok azt jelzik, hogy az exportjövedelem csökkenése kevésbé volt jelentős) így a következő költségvetési támogatás összegének megfelelő csökkentésével teljesítenék.

b) Költségvetési támogatásban nem részesülő országok

Azoknak az országoknak az esetében, amelyek számára a költségvetési támogatás nem vehető figyelembe, az összeg hozzáadódik az ország új projektekre és programokra vonatkozó nemzeti indikatív programjához vagy a meglévő projekteket és programokat egészíti ki. A FLEX címén ezeknek az országoknak nyújtott pénzügyi támogatás nem járul hozzá közvetlenül a makrogazdasági stabilizációhoz és nincs ténylegesen anticiklikus jellege. Mivel nehéz a projektekkel kapcsolatos előlegek kezelése, nem javasolt az előleggel kapcsolatos elveket kiterjeszteni a költségvetési támogatásra nem jogosult országokra és ajánlatosabb megvárni az exportjövedelmek végleges statisztikai adatait a FLEX pénzügyi támogatásának kiutalása előtt.

Ezzel szemben törekedni kellene a FLEX-nek elsősorban olyan felhasználására, amely az exportjövedelmek instabilitásának kedvezőtlen hatásait orvosolja, így bátorítva az olyan egyéb mechanizmusok rendszeresebb igénybevételét, mint amelyeket a Cotonou-i megállapodás 68.cikkének (5) bekezdése érint: „A Közösség támogatást biztosít továbbá az olyan, piaci alapú biztosítási rendszerekhez, amelyeket a magukat az exportjövedelmek ingadozásából eredő kockázatoktól megvédeni kívánó AKCS-államok számára terveztek”.

Javasolt a Cotonou-i megállapodás II.melléklete 9.cikkének kiigazítása, hogy kiegészítsék egy hivatkozással a piaci alapú biztosítási rendszerekre, amelyek célja az exportjövedelmek ingadozásából eredő kockázatokkal szembeni védekezés.

3.3. A stratégiai dokumentummal nem rendelkező országok és különleges esetek

A FLEX célja mindenekelőtt megőrizni a társadalmi-gazdasági reformokat és politikákat, amelyeket az exportjövedelmek csökkenése kedvezőtlenül érinthet. Ez előre feltételezi, hogy az exportjövedelmek csökkenése exogén eredetű és a hivatalban lévő kormány olyan reformpolitikát folytat, amelynek célja a lakosság jólétének növelése. Ami a „különleges” eseteket illeti (példa: aláírt stratégiai dokumentummal nem rendelkező országok, a Cotonou-i megállapodás 96. és 97.cikkeinek megfelelő intézkedések tárgyát képező országok), ezeket a feltevéseket nem szükségszerűen ellenőrizték. A FLEX mechanizmusához való hozzáférést a politikai helyzetről a Tanács által elvégzett értékeléssel összeegyeztethető módon kell végrehajtani.

Ezért javasolt a FLEX-et rendszeresen figyelembe venni, amikor a Tanács a megfelelő intézkedésekről határoz a partnerországokkal kapcsolatban a Cotonou-i megállapodásban előírt politikai párbeszéd keretében.

4. A FLEX keret létrehozása

A múltban, az a tény, hogy a FLEX címén nyújtott pénzügyi támogatások összege korlátozott volt a pénzeszközök és a B keret nagysága és rendelkezésre állása következtében, jelentős hatással volt a támogatások kiterjedésére. Így a 2004-es pénzügyi évben egyedül 10,6 millió eurót fizettek ki egy 193,6 millió eurós teljes potenciális összegből. A potenciális szükségletek fedezésének átlagos aránya elérte a 21,5%-ot a 2003-tól 2005-ig terjedő időszakra, 2003-ban a maximális 28%-al (amely 81,5 millió euro kifizetett összeget jelent).

A Cotonou-i megállapodás felülvizsgálatából következik, hogy most lehetséges feltölteni a B kereteket az „új szükségletek”arányában[13]. A 10. EFA tartalékai a nemzetközi együttműködés címén nem teszik lehetővé azonban a FLEX teljes szükségleteinek fedezését maximális elméleti költségvetési vonzatának magasságában (vö. 3.1 pont)[14]. Ez azzal jár, hogy meg kell találni az objektív, standard és átlátható módját, hogy hogyan korlátozzák a B keretek pénzeszközeinek azt a részét, amelyet a FLEX működésének szenteltek.

A javasolt megoldás abból áll, hogy rögzíteni kell a FLEX-nek az AKCS-országok összessége számára nyújtott éves kiutalásának maximális összegét, ahogyan azt a 2005-ös és 2006-os pénzügyi év záró felülvizsgálatának keretében javasolták. A 10. EFA B keretében rendelkezésre álló tartalékokra tekintettel, javasolt a 10.EFA címén a FLEX rendelkezésére álló pénzeszközök összegét nem túlságosan megemelni.

Azért hogy figyelembe vegyék az egyik évről a másikra történő ingadozásokat, javasolt egy 80 millió eurós alapkeret kiutalása a FLEX számára, amely elmehet maximum 100 millió eurós összegig abban az esetben, ha a potenciális összegek kivételesen magasak lennének és amennyiben a fedezet aránya a potenciális összegek 33%-a alá esne. Ez a keret az elmúlt három év folyamán becsült tényleges szükségletek 35-45%-nak felel meg, azaz megközelíti a „cukorról szóló jegyzőkönyvhöz csatlakozott” AKCS-országokban a cukor közösségi piaca reformjának becsült költségei fedezetének arányát, illetve a 9.EFA címén a FLEX számára kiutalt maximális összeget.

Abban az esetben, ha a FLEX potenciális összege meghaladná az éves dotáció összegét, az ország a FLEX-ből pénzügyi támogatást kapna a potenciális jogosultságának arányában. Annak érdekében, hogy ne lassítsák a folyamat egészét, tervezik, hogy az N+1 év folyamán értesítést adnak az ideiglenes statisztikai adatok alapján egy összegről a költségvetési támogatásra jogosult országok javára, amelyek számára egy gyors kifizetés elképzelhető. (lásd fent, 3.3 pont) A többi ország számára az összegekről a végleges statisztikai adatok alapján adnak értesítést.

Javasolt a Cotonou-i megállapodás II.mellékletének új 9a cikkét egy bekezdéssel kiegészíteni, ezzel érvényessé tenni az éves és teljes FLEX keret létrehozásának elvét, valamint a keretnek a szükségletek arányában történő kiutalása elvét.

A Bizottság ezért javasolja, hogy a Tanács fogadja el a mellékelt határozatot.

Javaslat

A TANÁCS HATÁROZATA

A Tanács határozata a Közösség által az AKCS-EK Miniszterek Tanácsán belül elfogadásra kerülő, az exportjövedelmek rövid távú ingadozásainak finanszírozásával kapcsolatos módszerek felülvizsgálatára vonatkozó álláspontról (AKCS-EK partnerségi megállapodás, II.melléklet, 3.fejezet)

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 300. cikke (2) bekezdésének második albekezdésére,

tekintettel a 2000.június 23-án Cotonouban aláírt[15] és 2005. június 25-én Luxemburgban felülvizsgált[16] AKCS-EK partnerségi megállapodásra (a továbbiakban „AKCS-EK partnerségi megállapodás”),

tekintettel a Bizottság javaslatára,

mivel:

(1) Az AKCS-EK partnerségi megállapodás 100.cikke megállapítja, hogy a II, III, IV és VI. mellékleteket felül lehet vizsgálni, kiigazítani és/vagy módosítani az AKCS-EK miniszterek tanácsának határozatával az AKCS-EK fejlesztési finanszírozással foglalkozó együttműködési bizottsága ajánlása alapján.

(2) A Cotonou-i megállapodás II. melléklete 3. fejezetének 11.cikke megállapítja, hogy a szóban forgó fejezet rendelkezéseit legkésőbb a második év végén, majd ezt követően az egyik vagy a másik fél kérésére felül kell vizsgálni.

(3) A támogatási rendszert, amelynek célja, hogy enyhítse az exportjövedelmek instabilitásának kedvezőtlen hatásait, első alkalommal a AKCS-EK miniszterek tanácsának 2004. június 30-i 2/2004 határozata módosította[17].

(4) Az AKCS-EK partnerségi megállapodás felülvizsgálatának 2005. június 25-i luxemburgi aláírásakor a felek közös nyilatkozatot tettek amelyben pontosan megjelölték, hogy az AKCS-EK miniszterek tanácsa megvizsgálja, a Cotonou-i megállapodás 100.cikkének vonatkozó rendelkezései értelmében az AKCS-államoknak a szóban forgó megállapodás II.mellékletével kapcsolatos javaslatait az exportjövedelmek rövid távú ingadozásaira vonatkozóan[18].

(5) Ki kell alakítani a Közösség álláspontját az AKCS-EK miniszterek tanácsán belül az AKCS-EK partnerségi megállapodás II. melléklete, 3. fejezetének felülvizsgálatával kapcsolatosan, amely az exportjövedelmek rövid távú ingadozása esetén történő finanszírozásra vonatkozik.

A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:

egyetlen cikk

A Közösség elfogadja álláspontját az AKCS-EK miniszterek tanácsának keretében az exportjövedelmek rövid távú ingadozása esetén történő finanszírozás módozataira vonatkozóan, az AKCS-EK miniszterek tanácsának a mellékletben található határozattervezete alapján.

A határozattervezet kisebb módosításai tekintetében nem szükséges a Tanács további határozata.

Kelt Brüsszelben, -án/-én.[…]

a Tanács részéről

az elnök

MELLÉKLET

Tervezet

AZ AKCS-EK MINISZTEREK TANÁCSÁNAK HATÁROZATA

Az exportjövedelmek rövid távú ingadozása esetén történő finanszírozás módozatainak felülvizsgálatáról (AKCS-EK megállapodás, II. melléklet, 3. fejezet)

AZ AKCS-EK MINISZTEREK TANÁCSA,

tekintettel a 2000.június 23-án Cotonouban aláírt[19] és 2005. június 25-én Luxemburgban felülvizsgált[20] AKCS-EK partnerségi megállapodásra (a továbbiakban „AKCS-EK partnerségi megállapodás”),és különösen annak 100.cikkére,

mivel:

(1) Az AKCS-EK partnerségi megállapodás aláíró országai felismerve, hogy az exportjövedelmek instabilitása hátrányos lehet az AKCS országok fejlődésére, kiegészítő támogatási rendszert hoztak létre, amelynek célja, hogy enyhítse az exportjövedelmek instabilitásának kedvezőtlen hatásait, beleértve a mezőgazdasági és bányászati szektorokat is, valamint megerősítik, hogy a támogatás célja a társadalmi-gazdasági reformok és politikák megőrzése, amelyeket az exportjövedelmek csökkenése hátrányosan érinthet, valamint az exportjövedelmek instabilitásából eredő kedvezőtlen hatások orvoslása, különösen a mezőgazdasági és bányászati termékek tekintetében[21].

(2) Az AKCS-EK partnerségi megállapodás II. mellékletének 11.cikkével összhangban a szóban forgó melléklet 3. fejezetének rendelkezéseit, amelyek az exportjövedelmek rövid távú ingadozása esetén történő finanszírozásra vonatkoznak, legkésőbb a második év végén, majd ezt követően az egyik vagy a másik fél kérésére felül kell vizsgálni.

(3) A támogatási rendszert, amelynek célja, hogy enyhítse az exportjövedelmek instabilitásának kedvezőtlen hatásait, első alkalommal a AKCS-EK miniszterek tanácsának 2004. június 30-i 2/2004 határozata módosította[22].

(4) Az AKCS-EK partnerségi megállapodás felülvizsgálatának 2005. június 25-i luxemburgi aláírásakor a felek közös nyilatkozatot tettek amelyben pontosan megjelölték, hogy „az AKCS-EK miniszterek tanácsa megvizsgálja, a Cotonou-i megállapodás 100.cikkének vonatkozó rendelkezései értelmében az AKCS államoknak a szóban forgó megállapodás II.mellékletével kapcsolatos javaslatait az exportjövedelmek rövid távú ingadozásaira vonatkozóan”[23].

(5) Helyén való az exportjövedelmek rövid távú ingadozása esetén történő finanszírozás rendszerének működésén javítani, annak érdekében, hogy jobban megfeleljen a célkitűzéseknek.

A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:

első cikk

Az AKCS-EK partneri megállapodás II. melléklet, 3. fejezet a következőképpen módosul:

1. A 9. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„Jogosultsági feltételek

1. A kiegészítő forrásokra való jogosultságot a következők szerint kell megállapítani:

- az áruk exportjából származó jövedelmek 10 %-os (a legkevésbé fejlett, a tengerparttal nem rendelkező, valamint a szigetállamok, a konfliktus vagy természeti katasztrófa utáni helyzetben lévő államok esetében 2 %-os) csökkenése az alkalmazás évét megelőző négy év első három évének számtani átlagához képest, kizárva a legszélsőségesebb értéket;; vagy

az összes mezőgazdasági vagy bányászati termék exportjából származó jövedelem 10 %-os (a legkevésbé fejlett, a tengerparttal nem rendelkező, valamint a szigetállamok, a konfliktus utáni vagy természeti katasztrófa utáni helyzetben lévő államok esetében 2 %-os) csökkenése az alkalmazás évét megelőző négy év első három évének számtani átlagához képest, kizárva a legszélsőségesebb értéket olyan országok esetében, ahol a mezőgazdasági vagy bányászati kivitel az áruk exportjából származó jövedelem több mint 40 %-át képviseli”.

A 9. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

«2. Az exportjövedelem (1) bekezdésben megállapított csökkenésének magasabbnak vagy egyenlőnek kell lenni a GDP 0,7%-ával ahhoz, hogy a kiegészítő támogatáshoz való jogot alkalmazni lehessen. A kiegészítő támogatásra való jogosultság három egymást követő évre korlátozódik.”

3. A 9. cikk (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

«3. A kiegészítő forrásokat fel kell tüntetni az érintett ország költségvetésében. Azokat a programozás szabályaival és módszereivel összhangban alkalmazzák, beleértve a IV.melléklet végrehajtásra és irányításra vonatkozó specifikus rendelkezéseit a Közösség és az AKCS államok által előzetesen kialakított megállapodások alapján, amely az alkalmazás évét követő évre vonatkozik. A két fél megállapodása alapján a forrásokat fel lehet használni a nemzeti költségvetésben szereplő programokra is. A kiegészítő források egy része azonban tartalékban maradhat a specifikus ágazatok számára többek között a piaci alapú biztosítórendszerek fejlesztésére, amelynek célja az exportjövedelem ingadozásai elleni védekezés.

4. A II.melléklet 3. fejezete a 9a cikkel egészül ki:

„9a. cikk”

1. A kiegészítő pénzügyi támogatás összege egyenlő az exportjövedelem csökkenésével, megszorozva az alkalmazási évet megelőző négy év „kormányzati jövedelem/bruttó hazai termék” arányának számtani közepével, kizárva a legszélsőségesebb értéket és 25%-ban meghúzva az arány felső határát.

2. Az AKCS országok által szolgáltatott adatok elemzését, annak érdekében, hogy meghatározzák a 9.cikkben megállapított jogosultságot és a kiegészítő pénzügyi támogatást, a Bizottság végzi el helyi pénznemben az inflációs rátával korrigálva. A Bizottság azután eljárásaival összhangban átülteti a kiegészítő pénzügyi támogatás potenciális összegét euróra.

3. A nemzeti indikatív programok finanszírozására szánt pénzügyi kereten belül a Bizottság évente meghatározza a keretet az exportjövedelem rövid távú ingadozásainak esetében történő támogatásra az AKCS országok összességét lefedve. Abban az esetben, ha a 9.cikkben megállapított feltételek alapján kiszámított pénzügyi támogatás összege meghaladja e keret összegét, a nemzeti allokációk megosztása a minden egyes AKCS ország euróban kifejezett kiegészítő pénzügyi támogatásának potenciális összegével arányban történik.

5. A 10. cikk helyébe a következő szöveg lép:

A kiegészítő források kiutalásának rendszere előírja, hogy az előleget – amelynek rendeltetése, hogy enyhítse a konszolidált kereskedelemi adatok megküldésének késedelméből fakadó kellemetlenségeket és garantálja, hogy a szóban forgó forrásokat – bele lehet venni legkésőbb az alkalmazási évet követő második év költségvetésébe. Az előleget az olyan államoknak tartják fenn, amelyek esetében a FLEX címén nyújtott pénzügyi támogatást az általános költségvetési támogatás közvetítésével végre lehet hajtani. Az előleget az exporttal kapcsolatos ideiglenes statisztikai adatok alapján mobilizálják, amelyeket a kormány dolgoz ki és nyújt be a Bizottságnak. Az előleg legmagasabb összege az alkalmazás évére vonatkozó kiegészítő pénzügyi támogatás becsült összegének 100%-a. Az így mobilizált összegeket hozzáigazítják a végleges konszolidált export statisztikai adataihoz. Ezeket a statisztikai adatokat legkésőbb az alkalmazás évét követő második év december 31-ig be kell nyújtani.

2.cikk

Ez a határozat elfogadásának napján lép hatályba.

Kelt

az AKCS-EK Miniszterek Tanácsa részéről

az elnök

[1] HL L 317., 2000.12.15.

[2] HL L 287., 2005.10.28.

[3] „A 2004.december 8-i ACP/85/017/04 Rev 5 dokumentum, amelyet 2005. január 17-én nyújtottak be a Fejlesztési Főigazgatósághoz: Módosító javaslatok a Cotonou-i megállapodáshoz a FLEX keretében”.

[4] A 2005.június 25-én Luxemburgban aláírt megállapodás záróokmányának II.NYILATKOZATA – Együttes nyilatkozat a Cotonou-megállapodás 68. cikkéről „Az AKCS — EK Miniszterek Tanácsa a Cotonou-megállapodás 100. cikke rendelkezéseinek alkalmazásában megvizsgálja az AKCS részéről a II. mellékletnek az exportjövedelmek rövid távú ingadozásaira (FLEX) vonatkozó rendelkezéseivel összefüggésben benyújtott javaslatokat”.

[5] Cotonou-i megállapodás, IV.melléklet, 3.cikk, (2) bekezdés b)pont.

[6] Cotonou-i megállapodás, II.melléklet, 9.cikk, (1) bekezdés a)pont.

[7] Az első példánál maradva, az átlagos exportjövedelmek az N-4/N-1 években 63,6 és a szélsőséges érték ezen átlaghoz képest az N-2 év értéke. Az N-4, N-3 és N-1 évek átlagát újraszámolva, 54-es értéket kapunk és az ország a logika szerint nem jogosult többé a FLEX-re. A második példa esetében, az N-4/N-1 átlaga 50, a szélsőséges érték az N-3 év értéke és az átlag az 53 szélsőséges értéken kívül van, aminek következtében az ország továbbra is jogosult a FLEX-re.

[8] Cotonou-i megállapodás, II.melléklet, 9.cikk, (1) bekezdés b)pont. A hiányt a Bizottság által létrehozott iránymutatások a „központi kormányzat költségvetési hiányaként (az adományon kívüli teljes egyenleg) határozzák meg.”

[9] Például egy ország, amelynek a programozott költségvetési hiánya a GDP 2%-a jogosult lesz, amennyiben a hiány súlyosbodása az exportjövedelem csökkenését követően a GDP 0,04%-a. Viszont egy országnak, amelynek a programozott költségvetési hiánya (az adományokon kívül) 20%, a GDP 0,4%-os súlyosbodását kellene jegyeznie, hogy potenciálisan hozzáférhessen a FLEX-hez. Így lényegében azok az országok jogosultak, amelyeknek az indulásnál a (becsült) költségvetési hiányuk alacsony.

[10] A 0,7-es küszöb a következő feltevés szerint lett kiszámítva: Az exportjövedelmek 2%-os csökkenése és az export súlya a GDP-ben 35% (amely megfelel az AKCS-országok átlagának a 2000-2005 közötti időszakban). Ez a választás kedvez azoknak az országoknak, amelyek számára az exportnak jelentősebb súlya van a GDP-ben és/vagy amelyek exportjövedelmei a legillékonyabbak, anélkül, hogy büntetné a legszegényebb országokat, amelyek GDP százalékában kifejezett adóalapja vagy parafiskális alapja alacsony.

[11] Cotonou-i megállapodás, II.melléklet, 9.cikk, (2) bekezdés.

[12] Cotonou-i megállapodás, II.melléklet, 10.cikk.

[13] Cotonou-i megállapodás, IV.melléklet, 3.cikk, (5) bekezdés.

[14] A 10.EFA keretében határozatot hoztak, hogy tartalékalapba helyeznek 1,8 milliárd eurót a B keretekben az előre nem látható helyzetekre. Ennek a tartaléknak többek között lehetővé kell tennie a humanitárius és sürgősségi segélyekkel kapcsolatos igények (amelyeket a Cotonou-i megállapodás 72. és 73. cikkei fedeznek beleértve a válságból éppen kijutóban lévő, azonban aláírt stratégiai dokumentummal nem rendelkező országok számára nyújtott segélyeket), az adósságkönnyítésekkel kapcsolatos kezdeményezésekre adott hozzájárulások és a FLEX mechanizmus finanszírozását. A költségvetési támogatást kiegészítő humanitárius és sürgősségi segélyekkel kapcsolatos igényeket évente 150 és 200 millió euro közötti összegre becsülik a 9.EFA címén finanszírozott fellépések extrapolálása alapján. A FLEX számára rendelkezésre álló egyenleg tehát nem elég a potenciális igények megválaszolására, amelyet hozzávetőlegesen 200 millió euróra becsülnek.

[15] HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

[16] HL L 287., 2005.10.28., 1. o.

[17] HL L 297., 2004.9.22., 18. o.

[18] II.Nyilatkozat, közös nyilatkozat a Cotonou-i megállapodás 68. cikkére vonatkozóan, HL L 287., 2005. 10.28, 37.o.

[19] HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

[20] HL L 287., 2005.10.28., 1. o.

[21] AKCS-EK partnerségi megállapodás, 68.cikk.

[22] HL L 297., 2004.9.22., 18.o.

[23] II.Nyilatkozat, közös nyilatkozat a Cotonou-i megállapodás 68. cikkére vonatkozóan, HL L 287., 2005. 10.28, 37.o.