HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 317/9

Kérelem közzététele a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján

(2015/C 317/04)

Ez a közzététel az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 51. cikke alapján jogot keletkeztet a kérelem elleni felszólalásra.

EGYSÉGES DOKUMENTUM

„MORTADELLA DI PRATO”

EU-szám: IT-PGI-0005-01333 – 2015.5.8.

OEM ( ) OFJ ( X )

1. Elnevezés [OEM vagy OFJ]

„Mortadella di Prato”

2. Tagállam vagy harmadik ország

Olaszország

3. A mezőgazdasági termék vagy élelmiszer leírása

3.1. A termék típusa

1.2. osztály: Húsipari termékek (főzve, sózva, füstölve stb.)

3.2. Az 1. pontban szereplő elnevezéssel jelölt termék leírása

A „Mortadella di Prato” elnevezés egy sertéshús, tengeri só, fokhagyma, fűszerek és (0,3–0,6 %) Alchermes (vagy Alkermes) likőr keverékéből készülő, hőkezelt felvágottat jelöl. Forgalomba kerülésekor a termék az alábbi sajátosságokkal írható le: súlya:0,5 és 10 kg közötti; formája: henger vagy enyhén ellipszis alakú; méretei: hosszúsága 8 és 70 cm közötti, átmérője 6 és 35 cm között változik; organoleptikus (érzékszervi) tulajdonságai: a massza állaga: kemény, tömör, a szájba véve, a finomra darált összetevőknek köszönhetően puha; színe kívül: rózsaszínes, mattba hajló; színe belül: az Alchermes-től sötét rózsaszín, a benne lévő zsírkockák miatt fehérrel pöttyözött; illata: átható fűszeres aroma, az Alchermes első pillanattól érezhető felhangjával; íze: a terméknek a fűszerek, a fokhagyma és a tengeri só meleg, csípős, és az Alchermes kellemesen édes ízének kontrasztja kölcsönöz jellegzetes ízvilágot; fizikai-kémiai tulajdonságai: lipid/fehérje arány: legfeljebb 1,5.

3.3. Takarmány (kizárólag állati eredetű termékek esetében) és nyersanyagok (kizárólag feldolgozott termékek esetében)

A „Mortadella di Prato” előállítására szánt sertéseknek adott takarmány lehetőleg moslék vagy kása formában kerül adagolásra, a szárazanyag részaránya a legfeljebb 80 kg élősúlyú állatok esetében legalább a teljes takarmány 45 %-a, a hízlalás szakaszában pedig legalább a teljes takarmány 55 %-a. A tejsavó (alvadási melléktermék) és az író (vajkészítési melléktermék) napi fejadagja legfeljebb 15 liter.

A „Mortadella di Prato” kizárólag az alábbi húsrészekből áll a feltüntetett arányban: lapocka 40 % és 50 % között; szalonna 9–15 %; sonkanyesedék 10–20 %; tarja 5–15 %; tokaszalonna 5–15 %; dagadó 5–10 %. Kötelező hozzávalók: Alchermes 0,3–0,6 %; őrölt bors 0,1–0,3 %; szemes bors: 0,1–0,2 %; tengeri só 2,0–3,0 %; őrölt fűszerek (koriander, fahéj, szerecsendió, szerecsendió-virág, szegfűszeg): 0,1–0,25 %; fokhagyma 0,08–0,2 %; nátrium-glutamát hozzáadása tilos. A termék előállításához használt hús legalább 160 kg (+/- 10 %) súlyú, 9 hónaposnál idősebb vágási korú sertésekből származik. A sertés levágása és a hús feldolgozása között legalább 24, legfeljebb 96 órának kell eltelnie.

3.4. Az előállítás azon műveletei, amelyeket a meghatározott földrajzi területen kell elvégezni

A „Mortadella di Prato” előállításának alábbi műveleteit – folyamatos egymásutánban, szünet nélkül – az előállítási területen kell végezni: Tisztítás, darálás és a massza összeállítása; töltés és kötözés; áztatás és főzés; öblítés és hűtés.

3.5. A bejegyzett elnevezést viselő termék szeletelésére, aprítására, csomagolására stb. vonatkozó egyedi szabályok

A hűtéstől – az azt követő szárítással együtt – a csomagolásig legfeljebb 20 perc telhet el. A feltüntetett időkorlátozás be nem tartása a mikroorganizmusok elszaporodásának kockázatán kívül azzal a következménnyel járna, hogy jóvátehetetlenül megbomlik a termék kényes organoleptikus (érzékszervi) tulajdonságainak egyensúlya, veszélyeztetve a termék aromáját és jellegzetes rózsaszín színét.

3.6. A bejegyzett elnevezést viselő termék címkézésére vonatkozó egyedi szabályok

A „Mortadella di Prato” termék egészben, darabolva vagy szeletelve kerülhet forgalomba. A göngyölegen jól olvasható betűtípussal kötelezően fel kell tüntetni az alábbiakban bemutatott terméklogót, ami a következőképp néz ki: ellipszis alakú, alsó részén egy téglalap egyik oldala metszi úgy, hogy a két forma egyetlen ábrává olvad össze.

4. A földrajzi terület tömör meghatározása

A „Mortadella di Prato” feldolgozási és csomagolási területe Prato, valamint a Pistoia megyében található Agliana, Quarrata és Montale települések egész közigazgatási területét foglalja magában.

5. Kapcsolat a földrajzi területtel

Prato területére a településen áthaladó folyó – a Bisenzio – és számos patak vizének ésszerű kihasználása jellemző. A területen élők már a XII. században felismerték a talajjavítás szükségességét a kiterjedt és termékeny árterületen, illetve azt, hogy a víz energiája malmok és textilipari gépek működtetésére egyaránt felhasználható; mindez a „gora” elnevezésű, a pratói síkságon áthaladó, továbbá a szomszédos – Pistoia megyéhez tartozó – Agliana, Quarrata és Montale településeket is érintő mesterséges csatornahálózat kiépítéséhez vezetett. Az energia biztosítása mellett a „gorá”-k és a patakok meglétének köszönhető, hogy a középkortól kezdődően fejlődésnek indult a hentesmesterség: higiéniai okokból ugyanis ehhez a tevékenységhez, a kelmefestéshez hasonlóan, jelentős mennyiségű vízre van szükség. Akkoriban terjedt el és tett szert különösen jó hírnévre a sertéshús feldolgozása és fogyasztása; olyan jelentős gazdasági tényező volt, hogy a téli hónapokban a legfontosabb fogyasztási cikként tartották számon. Minden egyes gazdálkodó család saját disznót nevelt, a tehetősebb polgárok pedig a bérhizlalás intézményéhez folyamodtak: gazdálkodó családokra bízták a jószágot, és megállapodtak velük, hogy „elfelezik, amivé a jószág a jóisten segedelmével válik”. Az éves sertéshús-fogyasztás a későbbi századokban továbbra is jelentős, olyannyira, hogy a pratói „mészárosok” igen jó hírnévnek örvendtek; mivel felvágottakból már akkoriban is óriási forgalmat bonyolítottak, különleges adókat vetettek ki rájuk. A terület sajátos vízkészletének köszönhetően tehát évszázadok óta szoros közelségben találjuk az ősi kelmefestőket – akiknek a bíbortetű színezőanyagának kezdetleges használata köszönhető – és a mészárosokat; e közelségnek tudható be, hogy a későbbiek során a mészárosok körében elterjedt a híres „grana del tintore”, a kelmefestők kárminpiros anyagának a felvágottakhoz ízesítő-, és színezőanyagként történő alkalmazása.

A „Mortadella di Prato” hírneve főként az Alchermes használatának köszönhető – a kellemes és lágy ízű likőrfajtának a fűszerek, a fokhagyma és a tengeri só meleg, csípős ízével alkotott kontrasztja ugyanis teljességgel eredeti organoleptikus (érzékszervi) jellemzőket kölcsönöz a terméknek. Az alább felsorolt tényezők egytől egyig tovább erősítik a termék jellegzetes voltát: a helyiek hagyományos hozzáértése, amellyel kiválasztják a főzésre legalkalmasabb húsrészeket; a kötőszövetek fehérjetartalmának és az Alchermes cukortartalmának keveredése nyomán létrejövő kohézió a masszában; az őrölt fűszerek, fekete bors, fokhagyma és tengeri só keveréke által, azok bakteriosztatikus hatása révén, a zsírok megavasodás elleni védelmének fokozására kifejtett hatás; a termék hosszabb ideig tartó, fokozatos szárításának biztosítása azáltal, hogy az áztatás a főzés művelete után következik. Csupa olyan szempont, amelyek mindegyike a maga nemében egyedülállóvá teszi a terméket az olasz gasztronómia palettáján.

Az, hogy az Alchermes a „Mortadella di Prato” egyik hozzávalója, a termék kizárólagos pratói eredetének biztos jele. Az Alchermes ugyanis egy élénkvörös színű likőr, amely korábban kizárólag bíbortetűből készült: az élősködő rovart kiszárították és porrá zúzták; a bíbortetűt évszázadokon át használták a Prato „gorá”-iban, valamint a város övezetében kezdettől fogva a fő gazdasági tevékenységet jelentő kelmefestéshez. A pratóiaknak a bíbortetű felhasználásában szerzett óriási jártassága nyomán ennek a színezőanyagnak igen sokoldalú felhasználása alakult ki: a textilágazaton kívül az élelmiszer- és a gyógyszerészeti ágazatban is elterjedt. Fennmaradt például az Alchermes gasztronómiai alkalmazása a húsipartól a jellegzetes cukrásztermékekig, ilyen például a „pesche di Prato” (pratói barack) elnevezésű édesség. Ez a sajátosság, valamint az a tény, hogy a pratói üzemekben sikerült megőrizni a hagyományos előállítási módszereket, tovább öregbítette a „Mortadella di Prato” termék hírnevét, amelyet tekintélyes dokumentáció is alátámaszt. A „Mortadella di Prato”-t, mint Prato város jellegzetes termékét elsőként említő írásos dokumentumok 1733-ból valók, amikor Caterina de Ricci nővér boldoggá avatására a pratói domonkos-rendi kolostorokban az apácák helyi jellegzetességként szolgálták fel az ünnepi ebédre meghívott vendégeknek. A „Mortadella di Prato” terméket ugyanezen a néven számos helyen megtaláljuk: említésre kerül 1854-ben a Guasti-Pierallini féle levelezésben, a „Lo Zenzero” (Gyömbér) című újság több cikkében 1862-ben, és a tizenkilencedik században megjelent különféle gazdasági kiadványokban (amilyen az 1868-as „L’Italia economica” – Olaszország gazdasága –, illetve az 1869-es „L’Italia all’opera” – A tevékeny Olaszország), számos olasz, angol és francia nyelven, a londoni és a párizsi világkiállításokra készült jelentésben, továbbá egy francia rendőrségi feljegyzésben (1867), amely – a termék hírnevét megerősítendő – annak Franciaországba történő exportjáról ad felvilágosítást. A Londoni világkiállítás egyik biztosának beszámolójában különösen azt olvashatjuk, hogy „Le Mortadelle di Prato e di Bologna fuori (cioè all’estero) dan nome al genere intero” (a „Mortadella di Prato” és a „Mortadella di Bologna” termékeknek köszönhetően vált az országhatárokon túl is ismertté az árunem). A huszadik században is számos helyen találunk a „Mortadella di Prato” termékre történő utalást – a receptkönyveken túl különféle kiadványokban, az országos napi sajtóban, a nemzeti és nemzetközi gasztronómiai írásokban – mindez egyértelmű bizonyíték a termék egyre növekvő hírnevére. Sajátos jellegének köszönhetően a terméket számos szakácskönyv, helyi, nemzeti és nemzetközi gasztronómiai kalauz is említi, a Touring Club Italiano „Guida gastronomica d’Italia” (Olaszország gasztronómiai kalauza) 1931-es kiadásától kezdődően. Hírnevét az is megalapozta, hogy jó nevű séfek, valamint a kultúra és a gasztronómia világának hírességei – mint M. V. Montalban író – köreiben is közkedvelt volt. Ezenkívül tovább növelték a termék, mint a pratói gasztronómiai hagyományok hamisítatlan kifejeződésének értékét olyan társulások, mint az Accademia della cucina italiana – Az olasz konyhaművészeti akadémia – (1987) és a Slow food, amely 2000-ben prezídiumot hozott létre a termék oltalmára. A XVIII. század óta szokás a „Mortadella di Prato” terméket fügével fogyasztani, de a hagyományos konyhaművészetben is sok jellegzetes helyi fogás, például a „sedani alla pratese” (zeller pratói módra) nevű fogás hozzávalói között is szerepel. A termékkel a helyi, „Divini profumi. Tra bere e sapere, cultura e sapori di Prato” (Isteni illatok. Prato tartomány italai, tudásanyaga, kultúrája és ízei) elnevezésű vásáron kívül különféle nemzetközi vásárokon is rendre találkozhatunk.

Hivatkozás a termékleírás közzétételére

(e rendelet 6. cikke (1) bekezdésének második albekezdése)

Ez a közigazgatási szerv a „Mortadella di Prato” OFJ elismerésére irányuló javaslatnak az Olasz Köztársaság 2014. augusztus 20-i, 192. számú Hivatalos Közlönyében történő közzétételével, a fenti kérelem vonatkozásában elindította a nemzeti kifogásolási eljárást.

A termékleírás szövege a Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali (Mezőgazdásági, Élelmezési és Erdészeti minisztérium) honlapján, az alábbi linken érhető el: http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

Vagy közvetlenül a Minisztérium honlapján (www.politicheagricole.it), (a képernyő jobb felső sarkában) a „Prodotti DOP IGP” („OEM OFJ termékek”) címszóra, majd a „Prodotti DOP IGP STG” („OEM OFJ HKT termékek”) (a képernyő bal oldalán), végül a „Disciplinari di produzione all’Esame dell’UE” („Az uniós vizsgálatnak alávetett termékleírások”) menüpontra kattintva.

(1) HL L 343., 2012.12.14., 1. o.