[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.6.2.

COM(2010) 289 végleges

2010/0160 (COD)

Javaslat:

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendelet módosításáról

{SEC(2010) 678}{SEC(2010) 679}

INDOKOLÁS

1. A javaslat háttere

A pénzügyi válság jelentős, konkrét eseteket és a pénzügyi rendszer egészét egyaránt érintő hiányosságokat tárt fel a pénzügyi felügyelet terén. Az Európai Bizottság hozzáfogott az európai pénzügyi felügyelet gyökeres átalakításához annak érdekében, hogy létrehozzon egy hatékonyabb, integrált és fenntartható európai felügyeleti rendszert. E munka a Jacques de Larosière (a Nemzetközi Valutaalap korábbi elnöke) által vezetett, magas szintű szakértői csoport megállapításain alapul; a csoportot Barroso elnök bízta meg azzal, hogy tegyen ajánlásokat az európai felügyeleti szerkezet megerősítésére. A csoport 2009. február 25-én előterjesztette jelentését, ajánlásait a Bizottság az Európai Tanács tavaszi ülésszakához intézett 2009. márciusi közleményében[1] jóváhagyta.

A Bizottság által javasolt reform fő elemei a következők:

1. a Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszerének (European System of Financial Supervisors, ESFS ) a létrehozása; e rendszer az új európai felügyeleti hatóságokkal együttműködő nemzeti pénzügyi felügyeletek hálózatából áll: az új hatóságok – az Európai Bankfelügyeleti Hatóság, az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-felügyeleti Hatóság és az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság – a jelenleg működő európai felügyeleti bizottságok[2] átalakításával jönnek létre, így a fölérendelt európai pénzügyi felügyeleti keret előnyei vegyülnek azzal a szaktudással, amelyet a helyi, az illetékességükbe tartozó intézményekhez legközelebb álló mikroprudenciális felügyeleti szervek biztosítanak; és

2. az Európai Rendszerkockázati Testület (European Systemic Risk Board, ESRB) létrehozása; e testület a makrogazdaság alakulásából és a pénzügyi rendszer egészének alakulásából eredő pénzügyi stabilitási kockázatokat kíséri figyelemmel és értékeli. Az ESRB e célból korai figyelmeztetéseket adna ki az esetleg kialakuló rendszerszintű kockázatokról és adott esetben ajánlásokat tenne e kockázatok kezelésére.

Ami a hitelminősítő intézeteket illeti, a De Larosière csoport úgy ítélte meg, hogy az Európai Unión belüli engedélyezésükkel, teljesítményük felügyeletével és az ebből adódó változtatásokkal kapcsolatos feladatokat sokkal ésszerűbb lenne az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottságára (CESR) bízni.

2009. május 27-i, „Európai pénzügyi felügyelet” című közleményében[3] ezért a Bizottság azt javasolta, hogy valamelyik európai felügyeleti hatóság kapjon felhatalmazást egyes, egész Európára kiterjedő tevékenységet folytató intézmények, például a hitelminősítő intézetek engedélyezésére és felügyeletére. A felhatalmazás magában foglalhat vizsgálatokra, helyszíni ellenőrzésekre és felügyeleti határozatok meghozatalára vonatkozó hatáskört is. E felhatalmazást a hitelminősítő intézetekről szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet[4] határozná meg. Az Európai Tanács a 2009. júniusi ülésén jóváhagyta a Bizottság javaslatát, egyértelműen kijelentve, hogy az ESMA-nak „felügyeleti hatáskörrel kell rendelkeznie a hitelminősítő intézetek tekintetében is”[5].

Ezen előzmények után a hitelminősítő intézetekről szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet 39. cikke és (51) preambulumbekezdése kimondta, hogy a jelenlegi felügyeleti rendszert nem szabad a hitelminősítő intézetek felügyeletére vonatkozó hosszú távú megoldásnak tekinteni, és még ha az illetékes hatóságok kollégiumai várhatóan racionalizálják is a felügyeleti együttműködést és konvergenciát ezen a téren a Közösségben, akkor sem helyettesíthetik a hitelminősítési üzletág szilárdabb felügyeletének összes előnyét. Az Európai Parlament és a Tanács arra kérte a Bizottságot, hogy 2010. július 1-jéig tegyen jelentést, és szükség esetén terjesszen elő jogalkotási javaslatokat a felügyeleti koordináció és együttműködés terén megállapított hiányosságok orvoslására.

Meg kell jegyezni, hogy ez a javaslat nem módosítja a hitelminősítő intézetekről szóló rendeletet azon alapvető feltételek tekintetében, amelyeket a hitelminősítő intézeteknek a nyilvántartásba vétel érdekében, majd azt követően mindenkor teljesíteniük kell. Hasonlóképpen, a javasolt módosítások nem érintik azokat a feltételeket sem, amelyek mellett a harmadik országbeli hitelminősítő intézetek által kiadott minősítések (a hitelminősítő intézetekről szóló rendeletben előirányzott befogadási[6] és hitelesítési[7] mechanizmus révén) felhasználhatók az Unióban, azok maradnak a hitelminősítő intézetekről szóló rendelet szerint jelenleg előírt formában.

2. Konzultáció az érdekeltekkel

Az új európai pénzügyi felügyeleti struktúrára vonatkozó jogalkotási javaslatcsomag kidolgozása során két nyílt konzultációt tartottak, ezek elemei közül több is a hitelminősítő intézetekről szóló rendeletre vonatkozott. A Bizottság először, a Jacques de Larosière által elnökölt magas szintű szakértői csoport jelentését és a 2009. március 4-i bizottsági közlemény közzétételét követően, 2009. március 10. és április 10. között tartott konzultációt, amely a 2009. május 27-én közzétett, az európai pénzügyi felügyeletről szóló közlemény előkészítését célozta. A nyilvános észrevételek összefoglalója az alábbi internetcímen található:

http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2009/fin_supervision/summary_en.pdf

A Bizottság 2009. május 27. és július 15. között tartotta a konzultáció második körét, amelyben az európai pénzügyi felügyeletről szóló 2009. május 27-i közleményben előterjesztett, részletesebb reformtervekkel kapcsolatban várta az érdekeltek észrevételeit. A válaszadók többsége támogatta a javasolt reformokat, az ESRB-re és az ESFS-re vonatkozó javaslatokkal kapcsolatban pedig részletes észrevételeket tettek. A nyilvános észrevételek összefoglalója az alábbi internetcímen található:

http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2009/fin_supervision_may_en.htm

3. Hatásvizsgálat

Az európai pénzügyi felügyeletről szóló májusi bizottsági közlemény hatásvizsgálata feltérképezte az ESFS és az ESRB létrehozásának főbb szakpolitikai lehetőségeit. Az új európai pénzügyi felügyeleti struktúrával kapcsolatos, a Bizottság által 2009 szeptemberében elfogadott javaslatok hatásainak vizsgálatára elvégeztek egy második hatásvizsgálatot is, amely az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság létrehozását és a hitelminősítő intézetek felügyeleti struktúrájának változását is értékeli. Ebből e javaslathoz is készítettek egy megfelelő hatásvizsgálati jelentést, amely az alábbi internetcímen található:

http://ec.europa.eu/internal_market/securities/agencies/index_en.htm

4. A javaslat jogi elemei

4.1. Jogalap

A javaslat az EUMSz. 114. cikkén alapul.

4.2. Szubszidiaritás és arányosság

Az ESMA-ra átruházandó feladatok szorosan kötődnek a pénzügyi válságra válaszul hozott intézkedésekhez, és azokhoz, amelyeket a Bizottság a 2009. március 4-i és a május 27-i közleményében bejelentett. A Közösség fellépése megszüntetheti a válság által felszínre hozott hiányosságokat és olyan rendszert hozhat létre, amely összhangban van a pénzügyi szolgáltatások stabil és egységes európai uniós piacára vonatkozó célkitűzéssel, mivel a hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vételére és felügyeletére vonatkozó szükséges hatásköröket az ESMA-ra bízza. A székhely szerinti illetékes hatóság és a többi illetékes hatóság közötti hagyományos megkülönböztetést az Unió-szerte használt hitelminősítések globális jellege miatt nem tekintették a hitelminősítő intézetek felügyeletével kapcsolatos hosszú távú megoldásnak. A hitelminősítő intézetekről szóló rendelet elfogadásakor kívánatosabbnak tartották volna a hitelminősítési ágazat konszolidáltabb felügyeletét, a hatályos jogi keret azonban az idő tájt nem volt alkalmas egy ilyen struktúra kialakítására. Az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság (ESMA) létrehozásáról szóló rendeletre irányuló bizottsági javaslat megfelelő keretet teremt ahhoz, hogy az ESMA-ra lehessen bízni a hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vételével és felügyeletével kapcsolatos feladatok elvégzéséhez szükséges hatásköröket.

A rendelet azonban nem csupán a hitelminősítő intézetek – ESMA által végzendő – felügyeletére terjed ki, hanem a hitelminősítések olyan egyedi szervezetek általi használatára is, amelyeket nemzeti szinten felügyelnek, így a nemzeti felügyeletek továbbra is felelősek maradnak a hitelminősítések említett egyedi szervezetek általi használatának felügyeletéért. Mivel a nemzeti felügyeletek a hitelminősítések használatáról egyedi információkat tudnak szerezni, célszerű feljogosítani azokat arra, hogy az ESMA-tól a hitelminősítő intézetek nyilvántartásból való törlését vagy a hitelminősítések használatának felfüggesztését kérjék. A nemzeti illetékes hatóságok azonban nem hozhatnak majd felügyeleti intézkedéseket azokkal a hitelminősítő intézetekkel szemben, amelyek megszegik a rendelet előírásait.

Az illetékes hatóságoknak ezenkívül együtt is kell működniük az ESMA-val, ha az ESMA ezt szükségesnek ítéli; a tagállamoknak ezért fenn kell tartaniuk azokat az illetékes hatóságokat, amelyeket a hitelminősítő intézetekről szóló rendelettel összhangban e célból kijelöltek. A rendelkezések nem lépik túl a célkitűzések eléréséhez közvetlenül szükséges mértéket. A rendelkezések megfelelnek a Szerződés 5. cikkében rögzített szubszidiaritás és arányosság elvének, mivel a javaslat célkitűzéseit a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, ezért azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók.

Leginkább alkalmas eszközként a jelenlegi rendelet módosításáról szóló rendelet jöhet szóba.

4.3. A javaslat részletes magyarázata

Az EU-ban működő hitelminősítő intézetek centralizált felügyeletének bevezetése céljából felül kell vizsgálni a hitelminősítő intézetekről szóló rendeletet. Az ESMA-nak általános illetékességgel kell rendelkeznie a nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vétele és folyamatos felügyelete tekintetében, illetve az azon minősítésekkel kapcsolatos ügyek tekintetében, amelyeket olyan harmadik országbeli hitelminősítő intézetek adnak ki, amelyek a hitelesítési vagy a befogadási szabályok alapján működnek az EU-ban. Következésképpen a hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vétele és felügyelete tekintetében az illetékes hatóságok helyett az ESMA-ra kell hivatkozni a szövegben. A hitelminősítések használatával kapcsolatban viszont bizonyos konkrét felügyeleti feladatok a nemzeti illetékes hatóságok hatáskörében maradnak. A Bizottság ugyanakkor megtartja a Szerződésekkel kapcsolatos végrehajtási hatáskörét, különösen az Európai Unió működéséről szóló szerződés VII. címének 1. fejezetében foglalt versenyszabályok és a végrehajtásukra elfogadott rendelkezések tekintetében.

4.3.1. Az I. cím (Tárgy, hatály és fogalommeghatározások) módosításai

Annak érdekében, hogy a rendelet összhangban legyen az alternatívbefektetésialap-kezelőkről szóló irányelvre vonatkozó új javaslattal, a 4. cikk (1) bekezdésében szereplő felsorolásba bekerültek az alternatív befektetési alapok is, amelyek így a hitelminősítések használata tekintetében ugyanúgy kezelhetők az EU-ban, mint a többi pénzügyi intézmény. Ha tehát az alternatív befektetési alapok szabályozási célra hitelminősítéseket használnak, azok csak olyan hitelminősítések lehetnek, amelyeket valamely e rendelet szerint nyilvántartásba vett vagy hitelesített hitelminősítő intézet bocsátott ki.

4.3.2. A II. cím (A hitelminősítések kiadása) módosításai

A „kibocsátó fizet” modellben rejlő – különösen a strukturált pénzügyi eszközök minősítésével kapcsolatban elterjedt –, hitelminősítő intézeteket érintő összeférhetetlenségek elkerülése, az átláthatóság fokozása és a hitelminősítő intézetek közötti verseny élénkítése érdekében a strukturált pénzügyi eszközök kibocsátói vagy az azokkal kapcsolatban álló harmadik felek számára elő kell írni, hogy azokat az információkat, amelyeket a strukturált pénzügyi eszközök minősítése céljából szerződtetett hitelminősítő intézetnek megadtak, bocsássák rendelkezésre a többi versengő hitelminősítő intézet számára is. A minősített szervezetnek vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik félnek kérésre hozzáférést kell adnia a versengő hitelminősítő intézetek számára – ha azok teljesítik az előírt szervezeti és titoktartási feltételeket – azokhoz az információkhoz, amelyeket a strukturált pénzügyi eszközök minősítése céljából az általuk szerződtetett hitelminősítő intézeteknek is átadott. Az információkhoz hozzáférést kapott versengő hitelminősítő intézetek az információkat csak minősítési célra használhatják fel; annak érdekében, hogy az információkhoz való hozzáférésre irányuló kérésük ne szolgáljon más célokat, elő kell írni, hogy legalább egy meghatározott minimális mértékben kötelesek legyenek nem kezdeményezett minősítések kiadására.

Ez a szabály, ellentétben a hitelminősítő intézetekről szóló rendelet más alapvető követelményeivel, amelyek a hitelminősítő intézetekre és alkalmazottaikra vonatkoznak, a strukturált pénzügyi eszközök kibocsátóival szemben ír elő közzétételi követelményeket. Minden nyilvántartásba vett hitelminősítő intézet jogosult lesz hozzáférni azokhoz az információkhoz, amelyek a strukturált pénzügyi eszközök nem kezdeményezett minősítéseinek kibocsátásához szükségesek. Ez fokozza a versenyt a minősítési piacon és növeli az egy eszközre jutó minősítések számát, így a minősítések használói egy eszköz esetében több minősítésre is támaszkodhatnak.

A Bizottság megjegyzi, hogy az USA hasonló rendszert vezetett be (a SEC 17g-5 szabálya, amelyet 2009. december 4-én tettek közzé és 2010 júniusában lép hatályba). A hitelminősítő intézetek globális szerepét és tevékenységét figyelembe véve az egyenlő versenyfeltételek és a hitelminősítő intézetek közötti megfelelő szintű verseny fenntartása érdekében biztosítani kell, hogy a több joghatóságban működő hitelminősítő intézetekre hasonló szabályok vonatkozzanak. Az új rendelkezések ezenkívül várhatóan csökkentik majd a „kibocsátó fizet” modell miatti összeférhetetlenségeket. Ezzel összefüggésben az új rendelkezések költségei, tekintve potenciális előnyüket és azt, hogy nemzetközi szinten bevált gyakorlatnak tűnnek, valószínűleg nem lesznek jelentősek. Végrehajtási intézkedésekre lesz szükség azon követelmények részletes meghatározása érdekében, amelyeket a hitelminősítő intézetnek teljesítenie kell az információs weboldalakhoz való hozzáféréshez, ideértve az adatok bizalmas jellegének biztosítására irányuló képességüket is.

4.3.3. A III. cím (A hitelminősítési tevékenységek felügyelete) módosításai

4.3.3.1. A III. cím I. fejezete (Nyilvántartásba-vételi eljárás) módosításai

A hitelminősítő intézetek felügyeletéért felelős új, egyetlen felügyeleti hatóság bevezetésének következményeként törölni kell a meglévő rendelkezéseket, amelyek kollégiumi rendszerre épülő felügyeleti koordinációt, és a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságának végső, formális döntéshozatali szerepét irányozzák elő. A felügyeleti hatáskörök ESMA-ra való átruházása az EU-s keretben várhatóan jobb megoldást kínál arra, hogy miként lehet biztosítani azon szervezetek hatékony és eredményes felügyeletét, amelyek gyakran több joghatóságban működnek párhuzamosan és jelentős határokon átnyúló hatással bírnak. Következésképpen a javasolt centralizált uniós szintű felügyelet miatt már nincs szükség a felügyeleti kollégiumokra, amelyeket a felügyeleti együttműködés ésszerűsítése és konvergenciája céljából vezettek be. Az ESMA létrehozása javítja és ésszerűsíti a nyilvántartásba-vételi eljárást, továbbá egyszerűsíti azt (a kollégiumokban részt vevő hatóságok és a CESR közötti redundáns konzultációs lépések eltörlésével), így lehetővé válik, hogy csökkenjenek a nyilvántartásba-vételi folyamat egyes lépéseire előírt határidők.

4.3.3.2. A III. cím II. fejezete (Az ESMA általi felügyelet) módosításai

A rendelet napi szintű alkalmazásának elősegítése céljából az ESMA-t fel kell hatalmazni arra, hogy a következők tekintetében előterjessze a Bizottság által elfogadandó technikai standardokat: i. a nyilvántartásba vétel folyamata, beleértve a II. mellékletben meghatározott információkat is; ii. azok az információk, amelyeket a hitelminősítő intézetnek a hitelesítés iránti kérelemhez, valamint saját, a pénzügyi piacok stabilitása vagy integritása szempontjából vett – a rendelet 5. cikkében említett – rendszerszempontú jelentőségének felméréséhez kell biztosítania; és iii. a hitelminősítő intézetek által a rendelet 11. cikkének (2) bekezdésével és az I. melléklet E. szakasza II. részének 1. pontjával összhangban közzéteendő információk bemutatása, beleértve a felépítést, a formátumot, a módszert és a jelentés tárgyidőszakát is.

Az elégséges felügyeleti és végrehajtási kapacitás biztosítása érdekében az ESMA-t fel kell hatalmazni arra, hogy minden szükséges információt kikérjen a hitelminősítő intézetektől és hitelminősítési tevékenységben érintett más személyektől. A hatóság vizsgálatokat kezdeményezhet a rendelet potenciális megszegése ügyében; e feladatkörében képesnek kell lennie olyan felügyeleti hatáskörök gyakorlására, mint a nyilvántartások és egyéb kapcsolódó anyagok vizsgálata és azok másolása/kivonatolása, szóbeli magyarázatok kérése, személyek meghallgatása, a telefon- és adatforgalmi nyilvántartások kikérése. Az ESMA-t helyszíni ellenőrzések elvégzésére is fel kell hatalmazni. Az érintett személyek védekezéshez való jogát az ilyen eljárás során teljes mértékben tiszteletben kell tartani. Az ESMA-nak meghallgatási lehetőséget kell adnia az érintett személyek számára azon ügyek tekintetében, amelyeket kifogásol.

4.3.3.3. A III. cím III. fejezete (Együttműködés az ESMA és az illetékes hatóságok között) módosításai

Az illetékes hatóságoknak a hitelminősítések felügyelt szervezetek (például hitelintézetek vagy biztosítók) általi, szabályozási célú használatát illetően meg kell tartaniuk hatáskörüket. A nemzeti hatóságok ugyanis a legjobb helyzetben vannak annak vizsgálatához, hogy a felügyelt szervezetek a napi szintű tevékenység során miként használják a hitelminősítéseket, és ahhoz, hogy szükség esetén megtegyék a megfelelő intézkedéseket.

A nemzeti felügyeleti hatóságoknak emellett az ESMA felügyeleti tevékenységéhez is hozzá kell járulniuk azáltal, hogy minden olyan esetben biztosítják az információcserét és az együttműködést, amikor ez az ESMA felügyeleti és végrehajtási hatásköreinek gyakorlásához szükséges. A hatóságok jogosultak lesznek arra, hogy az ESMA-hoz fordulhassanak annak vizsgálata ügyében, hogy teljesülnek-e a hitelminősítő intézet nyilvántartásból való törlésének feltételei, és arra, hogy felkérhessék az ESMA-t az azon hitelminősítő intézetek által kiadott minősítések használatának felfüggesztésére, amelyek megítélésük szerint súlyosan és tartósan megszegik a rendeletet.

Ha a hatékonyság érdekében szükséges vagy célszerű, az ESMA-nak a felügyeleti feladatai ellátása során jogában áll majd a nemzeti szintű illetékes felügyeleti hatóságok segítségét kérni. Az illetékes hatóságoknak az ESMA-t a vizsgálatok és a helyszíni ellenőrzések elvégzésében kell segíteniük.

Az ESMA konkrét felügyeleti feladatokat is átruházhat az illetékes nemzeti hatóságokra, például ha egy hitelminősítő intézet távoli helyiségeiben kell végrehajtania felügyeleti intézkedéseket, vagy ha helyi viszonyokkal kapcsolatos ismeretekre és tapasztalatokra van szüksége, ideértve a nyelvtudást is. A feladatátruházást annak érdekében kell alkalmazni, hogy a felügyelet ne okozzon aránytalan költségeket az ESMA és a felügyelt hitelminősítő intézetek számára. Az esetlegesen átruházható feladatok közé tartozik konkrét vizsgálati feladatok és helyszíni ellenőrzések elvégzése, a nyilvántartásba vétel iránti kérelmek elbírálása, sőt, akár a napi szintű felügyelettel kapcsolatos feladatok is. A feladatok átruházása nem érinti az ESMA felelősségét, mivel az utasításokat adhat a feladattal megbízott hatóságnak. Az ESMA-nak iránymutatásokban kell pontosítania, hogy mely területeken kíván élni a feladatátruházás lehetőségével, ideértve az alkalmazandó feladat-átruházási eljárások és a feladatok elvégzéséért az illetékes hatóságnak nyújtandó ellentételezés meghatározását is.

4.3.4. A IV. cím (Szankciók, bizottsági eljárás, jelentéstétel, átmeneti és záró rendelkezések) módosításai

4.3.4.1. A IV. cím I. fejezete (Szankciók, bizottsági eljárás és jelentéstétel) módosításai

A felügyeleti autoritás erősítése érdekében az ESMA javaslatot tehet a Bizottságnak kényszerítő bírságok alkalmazására. E kényszerítő intézkedés célja, hogy: i. megszűnjön a jogsértés, ii. sor kerüljön az ESMA által kért információk hiánytalan és pontos szolgáltatására; iii. a hitelminősítő intézetek és más személyek alávessék magukat a vizsgálatoknak. Az ESMA a hitelminősítő intézetekről szóló rendelet egyes, a III. mellékletben felsorolt rendelkezéseinek szándékos vagy gondatlan megszegése esetén pénzbírságok kiszabására is javaslatot tehet a Bizottságnak. A pénzbírságok összegének megállapítására vonatkozó kritériumokat és a pénzbírságokkal kapcsolatos eljárási szabályokat felhatalmazáson alapuló jogi aktus fogja meghatározni.

Arra az esetre, amikor egy hitelminősítő intézet megszegi a rendeletet, az ESMA-t a szankciók előterjesztése mellett arra is fel kell hatalmazni, hogy felügyeleti intézkedéseket fogadjon el. Ezen intézkedések közé tartozik a hitelminősítések kiadásának átmeneti tilalma és az érintett hitelminősítések használatának felfüggesztése, a jogsértés megszüntetéséig. Az ESMA-nak végső megoldásként jogában áll törölni a hitelminősítő intézetet a nyilvántartásból.

Az ESMA emellett felszólíthatja a hitelminősítő intézeteket a jogsértés megszüntetésére és nyilvános közleményt adhat ki. Ezeket az intézkedéseket akkor kell alkalmazni, ha az arányosság elve miatt szankció vagy komolyabb felügyeleti intézkedés nem javasolható. A szankciók, pénzbírságok és felügyeleti intézkedések az eredményes végrehajtási rendszer egymást kiegészítő elemei.

A bizottsági eljárások összhangba kerültek a Lisszaboni Szerződéssel.

4.3.4.2. A IV. cím II. fejezete (Átmeneti és záró rendelkezések) módosításai

Amikor az ESMA megkezdi működését, meg kell szüntetni minden olyan hatáskört és feladatot, amelyet a hitelminősítő intézetekről szóló rendelet a hitelminősítő intézetekre vonatkozó felügyeleti és végrehajtási tevékenységgel kapcsolatban a tagállamok illetékes hatóságaira ruházott.

Egyértelmű szabályokat kell megállapítani az iratoknak és a munkaanyagoknak az illetékes hatóságok és az ESMA közötti átadására.

5. Költségvetési vonzatok

Az ESMA-t létrehozó javaslatok költségvetési vonzatainak átfogó áttekintését 2009 szeptemberében bemutatták a hatásvizsgálati jelentésben és az érintett jogalkotási javaslatokat kísérő pénzügyi kimutatásokban (lásd az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság létrehozásáról szóló javaslathoz csatolt pénzügyi kimutatást). A hitelminősítő intézetek közvetlen felügyeletével kapcsolatban az ESMA költségvetésére gyakorolt hatásokat az e javaslatot kísérő pénzügyi kimutatás részletezi. A két pénzügyi kimutatást együttesen kell figyelembe venni. Az e javaslatot kísérő pénzügyi kimutatás a Bizottságot érintő költségvetési vonzatokat is értékeli.

A javaslatnak a közösségi költségvetést érintő vonzatai vannak.

2010/0160 (COD)

Javaslat:

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS …/…/EU RENDELETE

a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendelet módosításáról

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, és különösen annak 114. cikkére,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára[8],

a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[9],

rendes jogalkotási eljárás keretében[10],

mivel:

(1) A Jacques de Larosière által elnökölt magas szintű szakértői csoport 2009. február 25-én közzétett, a Bizottság kérésére készített jelentése megállapította, hogy a jövőbeni pénzügyi válságok kockázatának és súlyosságának csökkentése érdekében meg kell erősíteni az európai pénzügyi szektor felügyeleti keretét, és a felügyeleti struktúra nagyszabású reformját ajánlotta, beleértve a Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszerének megteremtését, amely három európai felügyeleti hatóságból áll – egy az értékpapírszektor, egy a biztosítási és foglalkoztatóinyugdíj-szektor, egy pedig a bankszektor felügyeletére –, és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozását is.

(2) A 2009. március 4-i, „Impulzusok az európai gazdaság élénkítéséhez” című bizottsági közlemény[11] a Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszerét létrehozó jogszabályok kidolgozására tett javaslatot, a 2009. május 27-i, „Európai pénzügyi felügyelet” című bizottsági közlemény[12] pedig részletesebb információkkal szolgált az új felügyeleti keret lehetséges szerkezetéről, kiemelve a hitelminősítő intézetek felügyeletének sajátosságait.

(3) 2009. június 19-i következtetéseiben az Európai Tanács azt ajánlotta, hogy jöjjön létre a Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszere, amely az új európai felügyeleti hatóságokkal – az Európai Bankfelügyeleti Hatósággal, az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-felügyeleti Hatósággal és az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatósággal – együttműködő nemzeti pénzügyi felügyeletek hálózatából állna, és amelynek célja a nemzeti felügyelet minőségének és következetességének javítása, a határokon átnyúló csoportok felügyeletének javítása felügyeleti kollégiumok létrehozása révén, és egy, a belső piac valamennyi pénzügyi piaci szereplőjére alkalmazandó egységes európai szabálykönyv létrehozása. A Tanács kiemelte, hogy a hitelminősítő intézetek tekintetében felügyeleti hatáskört kell biztosítani az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság számára. A Bizottságnak ugyanakkor meg kell tartania a Szerződésekkel kapcsolatos végrehajtási hatáskörét, különösen az Európai Unió működéséről szóló szerződés VII. címének 1. fejezetében foglalt versenyszabályok és a végrehajtásukra elfogadott rendelkezések tekintetében.

(4) Az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság fellépésének hatókörét célszerű egyértelműen meghatározni annak érdekében, hogy a pénzügyi piac szereplői azonosíthassák a hitelminősítő intézetek tevékenységi területén illetékes hatóságot. Így indokolt, hogy az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság általános illetékességgel rendelkezzen a nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vétele és folyamatos felügyelete tekintetében.

(5) A hitelminősítő intézetek közötti verseny élénkítése, a „kibocsátó fizet” modellben rejlő – különösen a strukturált pénzügyi eszközök minősítésével kapcsolatban elterjedt – összeférhetetlenségek elkerülése, és a strukturált pénzügyi eszközök minősítése átláthatóságának és színvonalának emelése érdekében a nyilvántartásba vett vagy hitelesített hitelminősítő intézetek számára célszerű hozzáférési jogot adni a versenytársaik által éppen minősített strukturált pénzügyi eszközök jegyzékéhez. Az ilyen minősítésekre vonatkozó információt a kibocsátónak vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik félnek kell rendelkezésre bocsátania azzal a céllal, hogy elősegítse a strukturált pénzügyi eszközökre vonatkozó nem kezdeményezett hitelminősítések kibocsátását. A nem kezdeményezett hitelminősítések kibocsátásával ösztönözhető, hogy a strukturált pénzügyi eszközök értékeléséhez többféle minősítést használjanak. A weboldalakhoz csak akkor kell hozzáférést biztosítani, ha a hitelminősítő intézet biztosítani tudja a kért információk bizalmas jellegét.

(6) Mivel a hitelminősítéseket Unió-szerte használják, a székhely szerinti illetékes hatóság és a többi illetékes hatóság közötti hagyományos megkülönböztetés, illetve a kollégiumi rendszerre épülő felügyeleti koordináció nem a legalkalmasabb módja a hitelminősítő intézetek felügyeletének. Az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság létrehozásával már nincs szükség egy ilyen struktúra fenntartására. A nyilvántartásba vétel folyamatát ezért indokolt áramvonalasítani, illetve a határidőket ennek megfelelően csökkenteni.

(7) Célszerű, hogy az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság legyen felelős a hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vételéért és folyamatos felügyeletéért, ugyanakkor a hitelminősítések használóinak felügyeletét nem indokolt a felelősségi körébe helyezni. Következésképpen továbbra is a nemzeti illetékes hatóságoknak kell felelősnek lenniük a hitelminősítések használatának felügyeletéért, ha a felhasználók pénzügyi intézmények és más szervezetek (például hitelintézetek, befektetési vállalkozások, vagyonbiztosítók, életbiztosítók, viszontbiztosítók, átruházható értékpapírokkal foglalkozó befektetési vállalkozások, foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények és alternatív befektetési alapok) – amelyeket nemzeti szinten, az egyéb pénzügyi szolgáltatási irányelvekkel összefüggésben felügyelnek –, továbbá ha a hitelminősítéseket tájékoztatókban használják.

(8) Szükség van egy hatékony eszköz bevezetésére annak érdekében, hogy e rendelet napi szintű alkalmazásának elősegítése céljából harmonizált technikai standardokat lehessen létrehozni, és hogy Unió-szerte egyenlő versenyfeltételeket és megfelelő szintű befektető- és fogyasztóvédelmet lehessen biztosítani. A hatékonyság érdekében célszerű, hogy a technikai standardok kidolgozását az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság, mint igen speciális szaktudással rendelkező szerv végezze.

(9) A hitelminősítő intézetek területén a következőkkel kapcsolatban célszerű technikai standardokat előterjeszteni: a nyilvántartásba vétel folyamata; a hitelminősítő intézet által a hitelesítési kérelemhez, illetve a pénzügyi stabilitás vagy a pénzügyi piacok integritása szempontjából vett rendszerszintű fontossága értékeléséhez benyújtandó információk; a hitelminősítő intézetek által e rendelettel összhangban közzéteendő információk bemutatása, ideértve a felépítést, a formátumot, a módszert és a jelentés tárgyát képező időszakot. A(z) …/…/EU [ESMA-] rendelettel összhangban az előkészített technikai standardokat a Bizottságnak kell elfogadnia, hogy ezáltal kötelező joghatással ruházza fel őket.

(10) A technikai standardok által nem szabályozott területeken célszerű lehetővé tenni, hogy az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság nem kötelező erejű iránymutatásokat bocsásson ki az e rendelet alkalmazásával kapcsolatos kérdésekről.

(11) Kötelességei eredményes teljesítése céljából az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóságot indokolt feljogosítani arra, hogy a szükséges információkat közvetlenül a pénzügyi piac szereplőitől kérje ki. A tagállamok hatóságait célszerű kötelezni arra, hogy támogassák az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóságot az ilyen megkeresések teljesítésében.

(12) Felügyeleti hatáskörei eredményes teljesítése céljából az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóságot indokolt feljogosítani arra, hogy vizsgálatokat és helyszíni ellenőrzéseket végezzen. Felügyeleti hatáskörei gyakorlása során az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóságnak a védekezéshez való jog tiszteletben tartása miatt meghallgatási lehetőséget kell adnia az eljárások alanyai számára.

(13) Az illetékes hatóságoknak támogató és együttműködő magatartást kell tanúsítaniuk az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatósággal szemben. Az utóbbi konkrét felügyeleti feladatokat átruházhat az illetékes hatóságokra, például ha a felügyeleti feladata helyi viszonyokkal kapcsolatos ismereteket és tapasztalatokat kíván meg, amelyek tagállami szinten könnyebben elérhetők. Az esetlegesen átruházható feladatok közé tartozik konkrét vizsgálati feladatok és helyszíni ellenőrzések elvégzése, a nyilvántartásba vétel iránti kérelmek elbírálása, sőt, akár a napi szintű felügyelettel kapcsolatos konkrét feladatok is. Az ilyen feladatátruházás részleteit, beleértve az eljárásokat és a nemzeti illetékes hatóságnak nyújtandó ellentételezést is, iránymutatásokban célszerű meghatározni.

(14) Az illetékes hatóságok részére lehetőséget kell adni arra, hogy az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatósághoz fordulhassanak annak vizsgálata ügyében, hogy teljesülnek-e a hitelminősítő intézet nyilvántartásból való törlésének feltételei, és arra, hogy felkérhessék az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóságot a minősítések használatának felfüggesztésére, amennyiben a megítélés szerint valamely hitelminősítő intézet súlyosan és tartósan megszegi a rendeletet. Az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóságnak értékelnie kell a kérést és meg kell tennie a megfelelő intézkedéseket.

(15) Az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság számára lehetőséget kell adni arra, hogy kényszerítő bírság kiszabására tegyen javaslatot a Bizottságnak. A kényszerítő bírságok alkalmazása a célból indokolt, hogy megszűnjenek az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság által megállapított jogsértések, hogy sor kerüljön az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság által kért információk hiánytalan és pontos szolgáltatására, és hogy a hitelminősítő intézetek és más személyek alávessék magukat a vizsgálatoknak. Ezenkívül az elrettentés érdekében és azért, hogy a hitelminősítő intézeteket a rendelet betartására kényszerítse, lehetővé kell tenni, hogy a rendelet meghatározott rendelkezéseinek szándékos vagy gondatlan megszegése esetén a Bizottság az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság kérésére pénzbírságot szabjon ki. A pénzbírságnak visszatartó erejűnek, továbbá a kötelezettségszegés jellegéhez, súlyosságához és időtartamához, valamint az érintett hitelminősítő intézet gazdasági jelentőségéhez mérten arányosnak kell lennie. A pénzbírságok összegének megállapítására vonatkozó kritériumokat és a pénzbírságokkal kapcsolatos eljárási szabályokat a Bizottságnak felhatalmazáson alapuló jogi aktussal kell meghatároznia. Célszerű, hogy a tagállamok a továbbiakban csak azon szankciók szabályainak megállapításáért és alkalmazásáért legyenek felelősek, amelyeket annak a kötelezettségnek a megszegése miatt lehet kiszabni, amely szerint a pénzügyi vállalkozások szabályozási célra csak az e rendeletnek megfelelően nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek által kibocsátott hitelminősítéseket használhatják.

(16) Az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóságot célszerű feljogosítani arra, hogy a hitelminősítő intézetek által elkövetett kötelezettségszegések esetén különböző felügyeleti intézkedéseket hozzon, többek között – de nem kizárólag – felszólítsa a hitelminősítő intézetet a jogsértés megszüntetésére, felfüggessze a minősítések használatát, átmenetileg eltiltsa a hitelminősítő intézetet a minősítések kiadásától és – végső megoldásként – törölje a hitelminősítő intézetet a nyilvántartásból, ha az továbbra is súlyosan megsérti e rendelet rendelkezéseit. A felügyeleti intézkedések alkalmazásakor az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóságnak figyelembe kell vennie a kötelezettségszegés jellegét és súlyosságát, valamint az arányosság elvét. A szankciók, pénzbírságok és felügyeleti intézkedések az eredményes végrehajtási rendszer egymást kiegészítő elemei.

(17) A jogbiztonság érdekében célszerű egyértelmű átmeneti szabályokat alkotni az iratoknak és a munkaanyagoknak a nemzeti illetékes hatóságok és az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság közötti átadására.

(18) A Bizottságot célszerű felhatalmazni arra, hogy a Szerződés 290. cikkével összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a harmadik országok szabályozási és felügyeleti keretének egyenértékűségére vonatkozó kritériumok módosítása és további pontosítása tekintetében, a pénzügyi piacok fejleményeinek figyelembevétele, egy díjrendelet elfogadása és a mellékletek módosítása céljából.

(19) A személyes adatoknak e rendelet alkalmazásában történő feldolgozására, ha azt a tagállamok és az e rendelettel érintett piaci szereplők végzik, a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alkalmazandó.

(20) A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelmét szabályozza továbbá a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[13] is, amely teljes mértékben alkalmazandó a személyes adatoknak e rendelet alkalmazásában történő feldolgozására, ha azt uniós ügynökségek és szervek végzik e rendelet végrehajtása során.

(21) Mivel a tervezett intézkedés célkitűzéseit – a hitelminősítő intézetek hatékony és eredményes felügyeleti keretének létrehozását az Unióban végzett minősítési tevékenységek felügyeletére vonatkozó hatáskör egyetlen felügyeleti hatóságra való átruházásával, az egyablakos ügyintézés biztosítását a hitelminősítő intézetek számára, és a szabályok egységes alkalmazásának biztosítását – a felügyelendő minősítési tevékenységek összeurópai kiterjedése és hatása miatt tagállami szinten nem lehet kielégítően megvalósítani, így azok az Unió szintjén jobban megvalósíthatók, az Unió az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban a rendelet nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.

(22) A hitelminősítő intézetek ESMA általi felügyelete csak akkor kezdődhet meg, ha az ESMA már létrejött. Következésképpen ez a rendelet csak az ESMA létrehozásáról szóló …/…/EU rendelet hatálybalépését követően válik alkalmazhatóvá.

(23) A hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk Az 1060/2009/EK rendelet módosításai

Az 1060/2009/EK rendelet az alábbiak szerint módosul:

1. A 4. cikk a következőképpen módosul:

a) Az (1) bekezdés első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„A 2006/48/EK irányelv szerinti hitelintézetek, a 2004/39/EK irányelv szerinti befektetési vállalkozások, a 73/239/EGK tanácsi irányelv[14] hatálya alá tartozó biztosítótársaságok, a 2002/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[15] szerinti biztosítóintézetek, a 2005/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[16] szerinti viszontbiztosítók, a 2009/65/EK irányelv szerinti, átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások (ÁÉKBV), a 2003/41/EK irányelv szerinti, foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények, és a 2010/…/EK irányelv szerinti alternatív befektetési alapok szabályozási célra a hitelminősítéseket csak akkor használhatják, ha azokat az Unióban székhellyel rendelkező és az e rendeletnek megfelelően nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek adták ki.”

b) A (3) bekezdés a következőképpen módosul:

i. a b), c) és d) pont helyébe a következő szöveg lép:

„b) a hitelminősítő intézet ellenőrizte, és az Európai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság (a továbbiakban: ESMA) előtt folyamatosan igazolni képes azt, hogy a harmadik országbeli hitelminősítő intézet által végzett, a befogadandó hitelminősítés kiadását eredményező hitelminősítési tevékenységek olyan követelményeket teljesítenek, amelyek legalább annyira szigorúak, mint a 6–12. cikkben megállapított követelmények;

c) az ESMA korlátozás nélkül értékelni és nyomon tudja követni azt, hogy a harmadik országban székhellyel rendelkező hitelminősítő intézet megfelel-e a b) pontban említett követelményeknek;

d) a hitelminősítő intézet az ESMA kérésére rendelkezésre bocsátja az ahhoz szükséges valamennyi információt, hogy az ESMA folyamatosan felügyelhesse az e rendelet követelményeinek való megfelelést;”

ii. A h) pont helyébe a következő szöveg lép:

„h) megfelelő együttműködési szabályok léteznek az ESMA és a harmadik országban székhellyel rendelkező hitelminősítő intézet megfelelő illetékes hatósága között. Az ESMA gondoskodik arról, hogy ezek az együttműködési szabályok legalább az alábbiakat meghatározzák:

i. az ESMA és a harmadik országban székhellyel rendelkező hitelminősítő intézet megfelelő illetékes hatósága közötti információcsere mechanizmusa; és

ii. annak érdekében, hogy az ESMA folyamatosan nyomon követhesse a befogadott hitelminősítés kiadását eredményező hitelminősítési tevékenységeket, a felügyeleti tevékenységek összehangolására vonatkozó eljárások.”

2. Az 5. cikk a következőképpen módosul:

a) A (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„(2) Az (1) bekezdésben említett hitelminősítő intézet hitelesítésért folyamodhat. A kérelmet a 15. cikk rendelkezéseivel összhangban az ESMA-hoz kell benyújtani.”

b) A (3) bekezdés első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„Az ESMA a hitelesítési kérelem elbírálását és határozata meghozatalát a 16. cikkben foglalt eljárásnak megfelelően végzi. A hitelesítési határozatnak az e cikk (1) bekezdésének a)–d) pontjában foglalt kritériumokon kell alapulnia.”

c) A (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„(4) Az (1) bekezdésben említett hitelminősítő intézet kérelmet nyújthat be a következők alóli mentesítés iránt:

a) eseti alapon az I. melléklet A. szakaszában és a 7. cikk (4) bekezdésében megállapított egyes követelményeknek vagy valamennyi követelménynek való megfelelés alól, ha a hitelminősítő intézet igazolni tudja, hogy a követelmények az üzleti tevékenysége jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, valamint a hitelminősítések kiadásának jellegére és körére való tekintettel aránytalanok;

b) az Unióban való fizikai jelenlét követelménye alól, ha ez a követelmény túlzott terhekkel járna és aránytalan lenne az üzleti tevékenysége jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, valamint a hitelminősítések kiadásának jellegére és körére való tekintettel.

Az említett mentesítések iránti kérelmet a hitelminősítő intézetnek a hitelesítési kérelemmel együtt kell benyújtania. A kérelem elbírálásakor az ESMA-nak figyelembe kell vennie az (1) bekezdésben említett kérelmező hitelminősítő intézet méretét, tekintettel üzleti tevékenységének jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, valamint a hitelminősítések kiadásának jellegére és körére, továbbá a hitelminősítő intézet által kiadott hitelminősítések egy vagy több tagállam pénzügyi piacának pénzügyi stabilitására vagy integritására gyakorolt hatására. E megfontolások alapján az ESMA mentesítést adhat az (1) bekezdésben említett hitelminősítő intézet részére.”

d) Az (5) bekezdést el kell hagyni.

e) A (6) bekezdés harmadik albekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„A Bizottság a pénzügyi piacokon bekövetkező fejlemények figyelembevétele céljából részletesebben meghatározza vagy módosítja a második albekezdés a), b) és c) pontjában megállapított feltételeket. Ezen intézkedéseket a 38a. cikknek megfelelően és a 38b. és a 38c. cikk feltételeivel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal kell elfogadni.”

f) A (7) és a (8) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„(7) Az ESMA-nak megállapodásokat kell kidolgoznia azon harmadik országok megfelelő illetékes hatóságaival való együttműködés céljából, amelyek jogi és felügyeleti keretrendszere a (6) bekezdés értelmében e rendelettel egyenértékűnek tekinthető. Ezek a szabályok meghatározzák legalább a következőket:

a) az ESMA és az érintett harmadik országbeli illetékes hatóságok közötti információcsere mechanizmusa; és

b) a felügyeleti tevékenységek összehangolására vonatkozó eljárások.

(8) A 20. és a 24. cikk megfelelő rendelkezései értelemszerűen alkalmazandók a hitelesített hitelminősítő intézetekre és az általuk kiadott hitelminősítésekre.”

3. A 6. cikk (3) bekezdése a következőképpen módosul:

a) Az első albekezdés bevezető része helyébe a következő szöveg lép:

„Az ESMA a hitelminősítő intézet kérésére mentesítheti a hitelminősítő intézetet az I. melléklet A. szakaszának 2., 5. és 6. pontjában, valamint a 7. cikk (4) bekezdésében foglalt követelményeknek való megfelelés alól, amennyiben a hitelminősítő intézet igazolni tudja, hogy a követelmények az üzleti tevékenysége jellegét, nagyságrendjét és összetettségét, valamint a hitelminősítések kiadásának jellegét és körét figyelembe véve aránytalanok, továbbá:”

b) A második albekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„Hitelminősítő intézetek csoportja esetében az ESMA-nak gondoskodnia kell arról, hogy legalább egy, a csoporthoz tartozó hitelminősítő intézet ne élvezzen mentességet az I. melléklet A. szakaszának 2., 5. és 6. pontjában, valamint a 7. cikk (4) bekezdésében foglalt követelmények teljesítése alól.”

4. A szöveg a következő 8a. és 8b. cikkel egészül ki:

„8a. cikk Strukturált pénzügyi eszközökről adott információk

(1) A strukturált pénzügyi eszköz kibocsátója vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik fél egy jelszóval védett, általa üzemeltetett weboldalon az általa kijelölt hitelminősítő intézet számára rendelkezésre bocsátja az összes ahhoz szükséges információt, hogy a hitelminősítő intézet a 8. cikk (1) bekezdésével összhangban meghatározott módszernek megfelelően kezdetben meghatározza vagy nyomon kövesse a strukturált pénzügyi eszköz hitelminősítését.

(2) Amennyiben más, e rendeletnek megfelelően nyilvántartásba vett vagy hitelesített hitelminősítő intézetek hozzáférést kérnek az (1) bekezdésben említett információkhoz, úgy az alábbi feltételek teljesítése esetén haladéktalanul meg kell kapniuk a hozzáférést:

a) rendszereik és szervezeti felépítésük révén biztosítani tudják az információk bizalmas jellegét;

b) éves szinten legalább 10%-ban ők adják ki azon strukturált pénzügyi eszközök minősítéseit, amelyek esetében hozzáférést kérnek az (1) bekezdésben említett információkhoz.

(3) E cikk egységes alkalmazása érdekében a Bizottság a 38. cikk (2) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárással összhangban részletes szabályokat fogad el különösen a hozzáférés feltételeiről és a weboldal követelményeiről, amelyek célja az adatok helyességének és bizalmas jellegének biztosítása, valamint a 95/46/EK irányelvnek megfelelően a személyes adatok védelme.

8b. cikkA minősítési információkhoz való hozzáférés

(1) Az Unióban nyilvántartott hitelminősítő intézetnek jelszóval védett weboldalt kell üzemeltetnie, amely a következőket tartalmazza:

a) azon strukturált pénzügyi eszközök felsorolása, amelyekről éppen hitelminősítést készít, megadva a strukturált pénzügyi eszköz típusát, a kibocsátó nevét és a minősítési folyamat kezdeményezésének dátumát;

b) egy link ahhoz a jelszóval védett weboldalhoz, amelyen a strukturált pénzügyi eszköz kibocsátója vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik fél rendelkezésre bocsátja a 8a. cikk (1) bekezdésében előírt információkat, amint ez a link a birtokába kerül.

(2) A hitelminősítő intézet az (1) bekezdésben említett, jelszóval védett weboldalhoz haladéktalanul hozzáférést biztosít az összes, e rendeletnek megfelelően nyilvántartásba vett vagy hitelesített hitelminősítő intézet számára, feltéve hogy a hozzáférést kérő hitelminősítő intézet megfelel a 8a. cikk (2) bekezdésében meghatározott követelményeknek.”

5. A 9. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„9. cikkKiszervezés

Fontos működési funkciók kiszervezésére nem kerülhet sor oly módon, hogy az lényegesen csorbítsa a hitelminősítő intézet belső ellenőrzésének minőségét, valamint az ESMA lehetőségét arra, hogy felügyelje, hogy a hitelminősítő intézet eleget tesz-e e rendelet szerinti kötelezettségeinek.”

6. A 10. cikk (6) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„(6) „A hitelminősítő intézetnek gondoskodnia kell arról, hogy ne használja az ESMA vagy egyetlen illetékes hatóság nevét sem olyan módon, amely arra utalna vagy arra engedne következtetni, hogy a szóban forgó hatóság befogadta vagy jóváhagyta a hitelminősítéseket vagy a hitelminősítő intézet valamely hitelminősítési tevékenységét.”

7. A 11. cikk (2) és (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„(2) A hitelminősítő intézetek az ESMA által létrehozott központi adatbázisban elérhetővé teszik a korábbi teljesítményi adataikkal – többek között a minősítési átmenet gyakoriságával –, valamint a múltban kiadott hitelminősítésekkel és az azokra vonatkozó változásokkal kapcsolatos információkat. A hitelminősítő intézetek az információkat az ESMA által előírt szabványos formátumban nyújtják az említett adatbázis számára. Az ESMA az említett információt hozzáférhetővé teszi a nyilvánosság számára, és évente összefoglaló tájékoztatást tesz közzé a fontosabb észlelt fejleményekről.

(3) A hitelminősítő intézet az ESMA számára évente rendelkezésre bocsátja az I. melléklet E. szakasza II. részének 2. pontjában meghatározott kérdésekkel kapcsolatos információkat.”

8. A 14. cikk a következőképpen módosul:

a) A (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„(2) A nyilvántartásba vétel azt követően, hogy az ESMA-nak a 16. cikk (3) bekezdésében vagy a 17. cikk (3) bekezdésében említett nyilvántartásba vételről szóló határozata hatályba lépett, az Unió egész területén hatályos.”

b) A (3) bekezdés második albekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„A hitelminősítő intézeteknek indokolatlan késedelem nélkül értesíteniük kell az ESMA-t az első nyilvántartásba vétel feltételeiben bekövetkezett minden lényeges változásról, beleértve a fióktelep megnyitását vagy bezárását az Unión belül.”

c) A (4) és az (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„(4) A 16. és 17. cikk sérelme nélkül az ESMA nyilvántartásba veszi a hitelminősítő intézetet, amennyiben a kérelem vizsgálatából arra következtet, hogy – a 4. és 6. cikk figyelembevétele mellett – a hitelminősítő intézet teljesíti a hitelminősítések kiadásának e rendeletben meghatározott feltételeit.

(5) Az ESMA a nyilvántartásba vétel feltételeként az e rendeletben nem szereplő további követelményeket nem írhat elő.”

9. A 15–20. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„15. cikkNyilvántartásba vétel iránti kérelem

(1) A hitelminősítő intézet a nyilvántartásba vétel iránti kérelmet az ESMA-hoz nyújtja be. A kérelemnek tartalmaznia kell a II. mellékletben meghatározott kérdésekkel kapcsolatos információkat.

(2) Ha a nyilvántartásba vétel iránti kérelmet hitelminősítő intézetek csoportja nyújtja be, a csoport tagjai megbízzák a csoport egyik tagját, hogy a csoport nevében az ESMA-hoz az összes kérelmet nyújtsa be. A megbízott hitelminősítő intézet minden egyes csoporttagra vonatkozóan rendelkezésre bocsátja a II. mellékletben meghatározott kérdésekkel kapcsolatos információkat.

(3) A hitelminősítő intézet a kérelmet az Unió bármely hivatalos nyelvén benyújthatja.

(4) A kérelem kézhezvételét követő tíz munkanapon belül az ESMA értékeli a kérelem hiánytalanságát. Ha a kérelem hiányos, az ESMA-nak határidőt kell szabnia, amelynek leteltét megelőzően a hitelminősítő intézetnek pótlólagos információkat kell nyújtania.

Az ESMA-nak azt követően, hogy megállapította a kérelem hiánytalanságát, ennek megfelelően értesítenie kell a hitelminősítő intézetet.

16. cikkA hitelminősítő intézet nyilvántartásba vétel iránti kérelmének az ESMA általi vizsgálata

(1) Az ESMA a 15. cikk (4) bekezdésének második albekezdésében említett értesítést követő 30 munkanapon belül elbírálja a nyilvántartásba vétel iránti kérelmet, a hitelminősítő intézet e rendeletben megállapított feltételeknek való megfelelése alapján.

(2) Az ESMA tizenöt munkanappal meghosszabbíthatja az elbírálási időszakot, különösen amennyiben a hitelminősítő intézet a következők valamelyikét tervezi:

a) a 4. cikk (3) bekezdésében említett hitelminősítés-befogadást;

b) kiszervezés alkalmazását;

c) a 6. cikk (3) bekezdésével összhangban mentességet a megfelelés alól.

(3) A 15. cikk (4) bekezdésének második albekezdése szerinti értesítést követő 40 munkanapon belül, illetve e cikk (2) bekezdésének alkalmazása esetén 55 munkanapon belül, az ESMA a nyilvántartásba vételről vagy elutasításról szóló teljes indokolással ellátott határozatot hoz.

(4) Az ESMA által a (3) bekezdésnek megfelelően kibocsátott határozat az elfogadása utáni ötödik munkanapon lép hatályba.

17. cikkA hitelminősítő intézetek csoportja által benyújtott nyilvántartásba vétel iránti kérelmek ESMA általi elbírálása

(1) Az ESMA a 15. cikk (4) bekezdésének második albekezdésében említett értesítést követő 40 munkanapon belül elbírálja a nyilvántartásba vétel iránti kérelmeket, a hitelminősítő intézetek e rendeletben megállapított feltételeknek való megfelelése alapján.

(2) Az ESMA tizenöt munkanappal meghosszabbíthatja az elbírálási időszakot, különösen amennyiben a hitelminősítő intézetek csoportjának valamelyik tagja a következők valamelyikét tervezi:

a) a 4. cikk (3) bekezdésében említett hitelminősítés-befogadást;

b) kiszervezés alkalmazását;

c) a 6. cikk (3) bekezdésével összhangban mentességet a megfelelés alól.

(3) A 15. cikk (4) bekezdésének második albekezdése szerinti értesítést követő 50 munkanapon belül, illetve e cikk (2) bekezdésének alkalmazása esetén 65 munkanapon belül, az ESMA a nyilvántartásba vételről vagy elutasításról szóló teljes indokolással ellátott határozatot hoz.

(4) Az ESMA által a (3) bekezdésnek megfelelően kibocsátott határozatok az elfogadásuk utáni ötödik munkanapon lépnek hatályba.

18. cikkÉrtesítés a hitelminősítő intézet nyilvántartásba vételéről,a nyilvántartásba vétel elutasításárólvagy a nyilvántartásból való törlésről szóló határozatról

(1) A 16., 17. vagy 20. cikk szerinti határozat elfogadását követő 5 munkanapon belül az ESMA-nak tájékoztatnia kell az érintett hitelminősítő intézetet. Ha az ESMA elutasítja a hitelminősítő intézet nyilvántartásba vételét vagy törli a hitelminősítő intézetet a nyilvántartásból, a határozatban az elutasítást vagy a törlést teljes körűen meg kell indokolnia.

(2) Az ESMA értesíti a Bizottságot és az illetékes hatóságokat a 16., 17. vagy a 20. cikk szerinti határozatokról.

(3) Az ESMA a honlapján közzéteszi az e rendelettel összhangban nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek listáját. E listát a 16., 17. vagy a 20. cikk szerinti határozatok elfogadását követő 5 munkanapon belül frissíteni kell.

19. cikkNyilvántartásbavételi és felügyeleti díjak

(1) Az ESMA e rendelettel és a (2) bekezdésben említett díjszabályzattal összhangban olyan díjakat számít fel a hitelminősítő intézeteknek, amelyek teljes mértékben fedezik a hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vételéhez és felügyeletéhez szükséges ESMA-kiadásokat.

(2) A Bizottságnak a 38a. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktussal díjszabályzatot kell elfogadnia. A díjszabályzat meghatározza különösen a díjtípusokat és a díjköteles ügyeket, a díjak összegét és megfizetésük módját. A hitelminősítő intézetre kiszabott díj összegének arányban kell állnia az intézet méretével és gazdasági erejével.

20. cikkA nyilvántartásból való törlés

(1) Az ESMA a hitelminősítő intézetet törli a nyilvántartásból, ha a hitelminősítő intézet:

a) kifejezetten lemond a nyilvántartásról vagy az elmúlt hat hónap során nem adott ki hitelminősítést;

b) a nyilvántartásba vételt hamis nyilatkozatok adásával vagy egyéb szabálytalan módon szerezte meg;

c) már nem felel meg azoknak a feltételeknek, amelyek mellett nyilvántartásba vételére sor került; vagy

d) súlyosan vagy több ízben megsértette e rendeletnek a hitelminősítő intézetek működési feltételeire irányadó rendelkezéseit.

(2) Amennyiben az érintett hitelminősítő intézet által kiadott hitelminősítések felhasználása szerinti tagállam illetékes hatósága úgy véli, hogy az (1) bekezdésben foglalt feltételek valamelyike teljesült, felkérheti az ESMA-t, hogy vizsgálja meg, teljesültek-e a nyilvántartásból való törlésre vonatkozó feltételek. Amennyiben az ESMA úgy határoz, hogy az érintett hitelminősítő intézetet nem törli a nyilvántartásból, e határozatát teljes körűen meg kell indokolnia.

(3) A nyilvántartásból való törlésről szóló határozat – a hitelminősítések használatára vonatkozóan a 24. cikk (2) bekezdésében megállapított átmeneti időszaktól is függően – az egész Unióban azonnal hatályba lép.”

10. A III. cím II. fejezetének címe helyébe „Az ESMA általi felügyelet” lép.

11. A 21. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„21. cikkEurópai Értékpapír-piaci Felügyeleti Hatóság

(1) A 25a. cikk sérelme nélkül, az ESMA-nak biztosítania kell e rendelet rendelkezéseinek alkalmazását.

(2) Az ESMA iránymutatást ad ki és tart naprakészen a következőkre vonatkozóan:

a) a 4. cikk (3) bekezdése szerinti befogadási rendszer alkalmazása;

b) annak értékelése, hogy a hitelminősítési módszerek milyen mértékben felelnek meg a 8. cikk (3) bekezdésében meghatározott követelményeknek;

c) az ESMA és az illetékes hatóságok együttműködése e rendelet alkalmazásában, beleértve a feladatok átruházására vonatkozó eljárásokat és részleteket is.

(3) A(z) …/…EU [ESMA-] rendelet 7. cikkének megfelelően az ESMA [az e rendelet hatályba lépését követő kilenc hónap elteltével] a következőkre vonatkozó technikai standardokat terjeszt a Bizottság elé elfogadásra:

a) a nyilvántartásba vétel folyamata, beleértve a II. mellékletben meghatározott információkat is;

b) azok az információk, amelyeket a hitelminősítő intézetnek a hitelesítés iránti kérelemhez, valamint saját, a pénzügyi piacok stabilitása vagy integritása szempontjából vett – az 5. cikkben említett – rendszerszempontú jelentőségének értékeléséhez kell biztosítania;

c) a hitelminősítő intézetek által a 11. cikk (2) bekezdésével és az I. melléklet E. szakasza II. részének 1. pontjával összhangban közzéteendő információk bemutatása, beleértve a felépítést, a formátumot, a módszert és a jelentés tárgyidőszakát is.

(4) Az ESMA évente, első alkalommal 2012. január 1-jéig jelentést tesz közzé e rendelet alkalmazásáról. E jelentés tartalmazza annak értékelését, hogy az e rendelet alapján nyilvántartott hitelminősítő intézetek hogyan hajtják végre az I. melléklet rendelkezéseit.

(5) Az ESMA együttműködik a(z) …/…/EU rendelettel[17] létrehozott Európai Bankfelügyeleti Hatósággal és a(z) …/…/EU rendelettel[18] létrehozott Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-felügyeleti Hatósággal, továbbá a (2) bekezdésben említett iránymutatás kiadása és a (3) bekezdésben említett technikai standardok előterjesztése előtt konzultációt folytat e hatóságokkal.”

12. A 23. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„23. cikkA minősítések tartalmának befolyásolatlansága

Az e rendelet szerinti feladataik teljesítése során sem az ESMA, sem a tagállamok más hatóságai nem vizsgálhatják a hitelminősítések tartalmát vagy módszereit.”

13. A szöveg a következő 23a., 23b. és 23c. cikkel egészül ki:

„23a. cikkInformációkérés

(1) Az ESMA felkérheti a hitelminősítő intézeteket, a hitelminősítési tevékenységekben részt vevő személyeket, a minősített szervezeteket és a kapcsolatban álló harmadik feleket, továbbá azokat a harmadik feleket, amelyekhez a hitelminősítő intézetek bizonyos funkciókat vagy tevékenységeket kiszerveztek és azokat a személyeket, amelyek más módon kapcsolódnak vagy kötődnek a hitelminősítő intézetekhez vagy a hitelminősítési tevékenységekhez, hogy minden olyan információt bocsássanak rendelkezésére, amelyek szükségesek az e rendelet szerinti kötelességei elvégzéséhez.

(2) Az (1) bekezdésben említett információk kérésekor az ESMA e cikkre hivatkozik jogalapként, valamint megadja a kérés célját, pontosítja a kért információkat és meghatározza nyújtásuk határidejét. Feltünteti továbbá azt is, hogy a 36b. cikk értelmében milyen szankciókkal jár, ha a kért információkat hiányosan nyújtják be, vagy ha a feltett kérdésekre adott válaszok tévesek vagy félrevezetőek.

(3) Az (1) bekezdésben említett érintett személyek nevében a kért információkat az (1) bekezdésben említett személyek vagy képviselőik, illetve az (1) bekezdésben említett jogi személyek vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek esetében a törvény vagy az alapszabályuk által képviseletükre felhatalmazott személyek szolgáltatják. A képviselők teljes felelősséggel tartoznak, ha a szolgáltatott információ hiányos, téves vagy félrevezető.

23b. cikkÁltalános vizsgálatok

(1) Az ESMA a 23a. cikk (1) bekezdésében említett személyekkel kapcsolatban minden szükséges vizsgálatot elvégezhet. E célból az ESMA által felhatalmazott tisztviselőknek és más személyeknek joga van a következőkhöz:

a) a feladatainak végrehajtása szempontjából lényeges nyilvántartások, adatok, eljárások vagy egyéb anyagok megvizsgálása;

b) az ilyen nyilvántartásokból, adatokból, eljárásokból és egyéb anyagokból másolatok vagy kivonatok készítése;

c) szóbeli magyarázat kérése;

d) a személyek beidézése és meghallgatása;

e) a telefon- és adatforgalmi nyilvántartások kikérése;

f) bármely személy megkérdezése a vizsgálat tárgyával kapcsolatos információgyűjtés céljából.

(2) A 23a. cikk (1) bekezdésében említett személyek alávetik magukat az ESMA határozatával elrendelt vizsgálatoknak. Az (1) bekezdésben említett vizsgálatok céljából felhatalmazott személyek hatáskörüket a vizsgálat tárgyát és célját feltüntető írásbeli felhatalmazás felmutatásával gyakorolják. A felhatalmazás arra is felhívja a figyelmet, hogy a 36b. cikk értelmében kényszerítő bírsággal jár, ha a kért nyilvántartásokat, adatokat, eljárásokat vagy egyéb anyagokat nem vagy hiányosan nyújtják be, vagy ha a feltett kérdésekre adott válaszok tévesek vagy félrevezetőek.

(3) Az ESMA a vizsgálat előtt kellő időben értesítést küld a vizsgálatról és a felhatalmazott tisztviselők személyéről azon tagállam illetékes hatóságának, amelynek a területén a vizsgálatra sor kerül. Az érintett tagállam illetékes hatóságának tisztviselői az ESMA kérésére segítik a felhatalmazott személyeket feladataik elvégzésében.

23c. cikkHelyszíni ellenőrzések

(1) Az e rendelet szerinti feladatai elvégzéséhez az ESMA minden szükséges, előre bejelentett vagy bejelentés nélküli helyszíni ellenőrzést elvégezhet a 23a. cikk (1) bekezdésében említett személyek helyiségeiben.

(2) Az ESMA által helyszíni ellenőrzésre felhatalmazott tisztviselők és más személyek az ESMA vizsgálati határozatával érintett személyek bármely üzlethelyiségébe és területére beléphetnek és rendelkeznek a 23b. cikk (1) bekezdése szerinti összes hatáskörrel. Jogukban áll továbbá a vizsgálat során és az ahhoz szükséges mértékben zár alá venni bármely üzlethelységet, üzleti könyvet vagy nyilvántartást.

(3) Az ESMA által helyszíni ellenőrzésre felhatalmazott tisztviselők és más személyek hatáskörüket az ellenőrzés tárgyát és célját feltüntető írásbeli felhatalmazás felmutatásával gyakorolják, amely arra is felhívja a figyelmet, hogy a 36b. cikk értelmében kényszerítő bírsággal jár, ha az érintett személyek nem vetik alá magukat az ellenőrzésnek. Az ESMA a helyszíni ellenőrzés előtt kellő időben értesítést küld a vizsgálatról azon tagállam illetékes hatóságának, amelynek a területén az ellenőrzésre sor kerül.

(4) A 23a. cikk (1) bekezdésében említett személyek alávetik magukat az ESMA határozatával elrendelt helyszíni ellenőrzéseknek. A határozat megállapítja az ellenőrzés tárgyát és célját, kijelöli kezdetének időpontját, és felhívja a figyelmet a 36b. cikk szerinti kényszerítő bírság alkalmazásának lehetőségére. Az ESMA az ilyen határozatok meghozatala előtt konzultál azon tagállam illetékes hatóságával, amelynek a területén az ellenőrzésre sor kerül.

(5) Azon tagállam illetékes hatóságának tisztviselői vagy az általa felhatalmazott vagy kijelölt más személyek, amelynek területén a helyszíni ellenőrzésre sor kerül, az ESMA kérésére aktívan segítik az ESMA által felhatalmazott tisztviselőket és más személyeket. E célból rendelkezésükre állnak a (2) bekezdésben meghatározott hatáskörök.

(6) Az ESMA arra is felkérheti a tagállam illetékes hatóságait, hogy végezzék el a nevében az e cikkben és a 23b. cikk (1) bekezdésében meghatározott konkrét vizsgálati feladatokat és helyszíni ellenőrzéseket. Az illetékes hatóságok e célból az ESMA-éval azonos, az e cikkben és a 23b. cikk (1) bekezdésében meghatározott hatáskörrel rendelkeznek.

(7) Amennyiben az ESMA által felhatalmazott tisztviselők és más kísérő személyek megállapítják, hogy valamely személy akadályozza az e cikk szerint elrendelt vizsgálatot, úgy az érintett tagállam – szükség esetén a rendőrség vagy azzal egyenértékű hatóság bevonásával – megfelelő segítséget nyújt ahhoz, hogy a helyszíni ellenőrzést elvégezhessék.

(8) Amennyiben a (7) bekezdésben előírt segítségnyújtáshoz a nemzeti szabályok szerint bíróság engedélyére van szükség, ezt az engedélyt meg kell kérni, adott esetben akár előzetesen is.

(9) A (8) bekezdésben említett engedélyre vonatkozó kérelem esetén a nemzeti bíróság ellenőrzi, hogy az ESMA határozata hiteles-e, és hogy az előirányzott kényszerítő intézkedések nem önkényesek, illetve túlzottak-e, tekintettel a helyszíni ellenőrzés tárgyára. Az intézkedésének arányosságának ellenőrzésekor a nemzeti bíróság részletes ismertetést kérhet az ESMA-tól, különösen azon okokról, amelyek alapján az ESMA e rendelet megsértését gyanítja, valamint a helyszíni ellenőrzés komolyságáról és az érintett személy érintettségének jellegéről. A nemzeti bíróság azonban nem kérdőjelezheti meg a helyszíni ellenőrzés szükségességét, és nem követelheti meg, hogy bocsássák rendelkezésére az ESMA irataiban foglalt adatokat. Az ESMA határozatának jogszerűségét csak a Bíróság vizsgálhatja felül, az XX/2010/EU [ESMA-] rendeletben meghatározott eljárás alapján.”

14. A 24. és a 25. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„24. cikkAz ESMA felügyeleti intézkedései

(1) Amennyiben egy nyilvántartásba vett hitelminősítő intézet elköveti a III. mellékletben felsorolt kötelezettségszegések valamelyikét, úgy az ESMA-nak egy vagy több határozatot hoz az alábbiak közül:

a) a 20. cikknek megfelelően elrendeli a hitelminősítő intézet nyilvántartásból való törlését;

b) a hitelminősítő intézetet átmeneti időszakra eltiltja hitelminősítések kiadásától az egész Unióra kiterjedő hatállyal, egészen addig, amíg a jogsértés fennáll;

c) elrendeli a hitelminősítő intézet által kiadott hitelminősítések szabályozási célú használatának felfüggesztését az egész Unióra kiterjedő hatállyal, egészen addig, amíg a jogsértés fennáll;

d) felszólítja a hitelminősítő intézetet a jogsértés megszüntetésére;

e) felszólítja a strukturált pénzügyi eszköz kibocsátóját vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik felet, hogy adja meg a kért hozzáférést az általa a 8a. cikk (1) bekezdésének megfelelően üzemeltetett weboldalhoz a hitelminősítő intézetek számára;

f) nyilvános közleményt ad ki.

(2) Az ESMA-nak az (1) bekezdés b)–f) pontjában említett határozatok meghozatalakor figyelembe kell vennie a kötelezettségszegés jellegét és súlyosságát, beleértve:

i. a kötelezettségszegés időtartamát és gyakoriságát;

ii. azt, hogy a kötelezettségszegés feltárt-e súlyos vagy rendszerszintű hiányosságot a hitelminősítő intézet eljárásaiban, illetve az irányítási rendszerekben vagy a belső kontrollban;

iii. azt, hogy a kötelezettségszegés megkönnyítette-e pénzügyi bűncselekmény elkövetését, alkalmat adott-e arra vagy ahhoz más módon köthető-e;

iv. a befektetőknek okozott kárt vagy a kár kockázatát.

Az ESMA az ügyet ezenkívül büntetőeljárás megindítása céljából az illetékes nemzeti hatóságok elé utalhatja.

(3) A hitelminősítések az (1) bekezdés a) és c) pontjában említett intézkedések elfogadásától számítva szabályozási céllal legfeljebb az alábbi időtartamig továbbra is használhatók:

a) tíz munkanap, ha ugyanezen pénzügyi eszköz vagy szervezet rendelkezik olyan hitelminősítéssel, amelyet az e rendelet szerint nyilvántartásba vett más hitelminősítő intézet adott ki; vagy

b) három hónap, ha ugyanezen pénzügyi eszköz vagy szervezet nem rendelkezik olyan hitelminősítéssel, amelyet az e rendelet szerint nyilvántartásba vett más hitelminősítő intézet bocsátott ki.

Az ESMA a piaci zavar lehetőségével vagy a pénzügyi instabilitással összefüggő kivételes körülmények között három hónappal meghosszabbíthatja az első albekezdés b) pontjában említett időtartamot.

(4) A 20. cikk sérelme nélkül, az ESMA-nak az (1) bekezdés értelmében hozott határozatokról indokolatlan késedelem nélkül értesítenie kell az illetékes hatóságokat és a Bizottságot, a határozatokat pedig a meghozataluktól számított 5 munkanapon belül nyilvánosan közzé kell tennie a weboldalán.

25. cikkAz érintett személyek meghallgatása

(1) A 24. cikk (1) bekezdése szerinti határozat meghozatala előtt az ESMA-nak meghallgatási lehetőséget kell adnia az eljárással érintett személyek számára azon ügyek tekintetében, amelyeket az ESMA kifogásol. Az ESMA csak olyan kifogásokra alapozhatja határozatát, amelyekkel kapcsolatban az érintett felek megtehették észrevételeiket.

Az első albekezdésben említett kötelezettség nem érvényes akkor, ha a pénzügyi rendszer jelentős kárának megelőzése érdekében sürgős intézkedésre van szükség, ilyenkor az ESMA előzetes határozatot hozhat. Ilyen esetekben az ESMA-nak a határozathozatal után a lehető leghamarabb meghallgatási lehetőséget kell adnia az érintett személyek számára.

(2) Az érintett személyek védekezéshez való jogát az eljárás során teljes mértékben tiszteletben kell tartani. Jogukban áll betekinteni az ESMA irataiba, amennyiben ez nem sérti más személyeknek az üzleti titkok védelmére irányuló jogos érdekét. Az iratokba való betekintés joga nem terjed ki a bizalmas információkra és az ESMA belső dokumentumaira.”

15. A III. cím III. fejezetének címe helyébe a következő szöveg lép: „Együttműködés az ESMA és az illetékes hatóságok között”

16. A szöveg a következő 25a. cikkel egészül ki:

„25a. cikkA 4. cikk (1) bekezdésének (a hitelminősítések használata) felügyeletéért és végrehajtásáért felelős illetékes hatóságok

(1) Az illetékes hatóságok felelősséggel tartoznak 4. cikk (1) bekezdésének felügyeletéért és végrehajtásáért.

(2) A 4. cikk (1) bekezdését érintő kötelezettségszegés megállapításával kapcsolatos feladataik teljesítése érdekében az illetékes hatóságok a nemzeti joggal összhangban rendelkeznek minden olyan felügyeleti és vizsgálati hatáskörrel, amely feladatuk végrehajtásához szükséges. Hatáskörüket a következőképp gyakorolják:

a) közvetlenül;

b) más hatóságokkal, köztük az ESMA-val együttműködésben; vagy

c) az illetékes igazságügyi szervek megkeresésével.

(3) A 4. cikk (1) bekezdését érintő kötelezettségszegés megállapításával kapcsolatos feladataik teljesítése érdekében az illetékes hatóságok felügyeleti jogkörükben – a nemzeti joggal összhangban – a következő hatáskörökkel rendelkeznek:

a) hozzáférhetnek minden dokumentumhoz azok formájától függetlenül, és azokról másolatot kaphatnak vagy készíthetnek;

b) bármely személytől információt kérhetnek, és ha szükséges, információszerzés céljából beidézhetnek és kihallgathatnak személyeket;

c) előre bejelentett vagy bejelentés nélküli helyszíni ellenőrzéseket végezhetnek; és

d) kikérhetik a telefon- és adatforgalmi nyilvántartásokat.”

17. A 26. és a 27. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„26. cikkEgyüttműködési kötelezettség

Az ESMA és az illetékes hatóságok az e rendelet céljainak érdekében szükséges körben együttműködnek.

27. cikkInformációcsere

(1) Az illetékes hatóságoknak indokolatlan késedelem nélkül át kell adniuk az ESMA-nak és egymásnak az e rendeletben meghatározott feladataik ellátásához szükséges információkat.

(2) Az ESMA továbbíthat olyan bizalmas információkat a 4. cikk (1) bekezdésében említett vállalkozások felügyeletéért felelős illetékes hatóságoknak, a központi bankoknak, a Központi Bankok Európai Rendszerének és az Európai Központi Banknak mint monetáris hatóságoknak, az Európai Rendszerkockázati Testületnek és adott esetben más, a fizetési és elszámolási rendszerek felügyeletéért felelős állami hatóságoknak, amelyek azok feladatainak ellátásához szükségesek. Hasonlóképpen az ilyen hatóságok vagy szervek nem akadályozhatók meg abban, hogy az ESMA-nak az e rendelet szerinti feladatai ellátásához szükséges információkat átadják.”

18. A 28. és 29. cikket el kell hagyni.

19. A 30., 31. és 32. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„30. cikkA feladatok átruházása az ESMA-tól az illetékes hatóságokra

Az ESMA konkrét felügyeleti feladatait átruházhatja egy tagállam illetékes hatóságára. Az érintett felügyeleti feladatok közé tartozik különösen a 23a. cikk szerinti információkérés és a 23c. cikk (6) bekezdése szerinti vizsgálat és helyszíni ellenőrzés.

A feladatok átruházása nem érinti az ESMA felelősségét.

31. cikkAz illetékes hatóságok általi értesítések és felfüggesztés iránti kérések

(1) Amennyiben az illetékes hatóság meggyőződése szerint területén vagy egy másik tagállam területén e rendelet rendelkezéseivel ellentétes cselekményeket hajtottak vagy hajtanak végre, úgy erről a lehető legkonkrétabb módon értesíti az ESMA-t.

Az ESMA megteszi a megfelelő intézkedéseket. Tájékoztatja az értesítő illetékes hatóságot az eredményről, és amennyire lehetséges, a jelentős közbenső fejleményekről.

(2) Az (1) bekezdésben meghatározott értesítési kötelezettség sérelme nélkül, ha az értesítő illetékes hatóság úgy ítéli meg, hogy egy nyilvántartásba vett olyan hitelminősítő intézet, amelynek hitelminősítéseit területén felhasználják, megszegi az e rendeletből származó kötelezettségeit, és e kötelezettségszegés kellően súlyos és tartós ahhoz, hogy az adott tagállamban jelentős hatást gyakoroljon a befektetők védelmére vagy a pénzügyi rendszer stabilitására, akkor az értesítő illetékes hatóság felkérheti az ESMA-t, hogy függessze fel az érintett hitelminősítő intézet hitelminősítéseinek a 4. cikk (1) bekezdésében említett személyek általi, szabályozási célú használatát. Az értesítő illetékes hatóság teljes körűen megindokolja kérését az ESMA felé.

Ha az ESMA úgy ítéli meg, hogy a kérés indokolatlan, erről tájékoztatja az értesítő illetékes hatóságot. Ha az ESMA úgy ítéli meg, hogy a kérés indokolt, megteszi a megfelelő intézkedéseket a probléma megoldására.

32. cikkSzakmai titoktartás

(1) A szakmai titoktartás kötelezettségét minden olyan személyre alkalmazni kell, aki az ESMA-nak, az illetékes hatóságoknak vagy más olyan személynek dolgozik vagy dolgozott, amelyre vagy akire az ESMA feladatokat ruházott át, ideértve az ESMA által megbízott ellenőröket és szakértőket is. A szakmai titoktartás hatálya alá tartozó információk nem hozhatók más személyek vagy hatóságok tudomására, kivéve, ha azok közlését bírósági eljárás teszi szükségessé.

(2) Az e rendelet alapján az ESMA, az illetékes hatóságok, valamint a 27. cikk (2) bekezdésében említett más hatóságok és szervek között kicserélt információk bizalmasnak minősülnek, kivéve, ha azok közlésekor az ESMA vagy az érintett illetékes hatóság vagy más hatóság vagy szerv kijelenti, hogy az információk közölhetők, vagy ha azok közlését bírósági eljárás teszi szükségessé.”

20. A 33. cikket el kell hagyni.

21. A 34. és a 35. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„34. cikkMegállapodás az információcseréről

Az ESMA az információk cseréjéről harmadik országok illetékes hatóságaival csak abban az esetben köthet együttműködési megállapodást, ha a közölt információk tekintetében olyan szakmai titoktartási garanciák vannak érvényben, amelyek legalább a 32. cikkben meghatározott garanciákkal egyenértékűek.

Az információcserének az illetékes hatóságok feladatainak elvégzését kell szolgálnia.

A személyes adatok harmadik országoknak történő továbbításakor az ESMA a 45/2001/EK irányelvet alkalmazza.

35. cikkA harmadik országokból származó információk közlése

Az ESMA a harmadik ország illetékes hatóságától kapott információkat csak abban az esetben közölheti, ha ehhez megszerezte az információkat átadó illetékes hatóság kifejezett hozzájárulását, és amennyiben az ilyen információkat adott esetben kizárólag olyan céllal közli, amelyhez az információkat átadó illetékes hatóság hozzájárult, vagy ha azok közlését bírósági eljárás teszi szükségessé.”

22. A IV. cím 1. fejezetének címe a következőképpen módosul:

„Szankciók, pénzbírságok, kényszerítő bírságok, bizottsági eljárás, átruházott hatáskörök és jelentéstétel”

23. A 36. cikk első albekezdése a következőképpen módosul:

„(1) A tagállamok megállapítják az e rendelet 4. cikke (1) bekezdésében szereplő rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, valamint minden szükséges intézkedést meghoznak azok végrehajtása érdekében. A megállapított szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.”

24. A szöveg a következő 36a–36d. cikkel egészül ki:

„36a. cikk Pénzbírságok

(1) Az ESMA kérésére a Bizottság határozattal pénzbírságot szabhat ki a hitelminősítő intézetre, ha a hitelminősítő intézet szándékosan vagy gondatlanul elkövette a III. mellékletben felsorolt kötelezettségszegések valamelyikét.

(2) Az (1) bekezdésben említett pénzbírságnak visszatartó erejűnek, továbbá a kötelezettségszegés jellegéhez, súlyosságához és időtartamához, valamint az érintett hitelminősítő intézet gazdasági jelentőségéhez mérten arányosnak kell lennie. A pénzbírság összege nem haladhatja meg a hitelminősítő intézet előző üzleti évből származó éves jövedelmének vagy árbevételének 20%-át.

(3) A (2) bekezdés ellenére, ha a hitelminősítő intézet számszerűsíthető pénzügyi előnyhöz jutott a kötelezettségszegés révén – akár közvetlenül, akár közvetve –, akkor a pénzbírságnak legalább akkorának kell lennie, mint az előnynek.

(4) A Bizottságnak a 38a. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal részletes szabályokat kell elfogadnia e cikk végrehajtása céljából, meghatározva különösen a következőket:

a) a pénzbírság összegének megállapítására vonatkozó kritériumok;

b) a vizsgálatokra, a hozzájuk kapcsolódó intézkedésekre és a jelentéstételre vonatkozó eljárások, valamint a döntéshozatallal kapcsolatos eljárási szabályok, beleértve a védekezéshez való jogra, az iratbetekintésre, a jogi képviseletre, a titoktartásra és az átmeneti intézkedésekre, valamint a pénzbírság számszerűsítésére és beszedésére vonatkozó rendelkezéseket.

36b. cikk

Kényszerítő bírságok

(1) Az ESMA kérésére a Bizottság határozattal kényszerítő bírságot szabhat ki a 23a. cikk (1) bekezdésében említett személyekre, hogy ezzel kényszerítse azokat:

a) a jogsértés megszüntetésére, összhangban a 24. cikk (1) bekezdésének d) pontja alapján hozott határozattal;

b) a 23a. cikk szerinti határozatban kért információk hiánytalan és pontos szolgáltatására;

c) arra, hogy vessék alá magukat a 23b. cikk szerinti határozattal elrendelt vizsgálatnak és különösen, hogy hiánytalanul adják át a határozatban előírt nyilvántartásokat, adatokat, eljárásokat vagy egyéb anyagokat, illetve adjanak meg vagy javítsanak egyéb információkat;

d) arra, hogy vessék alá magukat a 23c. cikk szerinti határozattal elrendelt helyszíni ellenőrzésnek.

(2) A megállapított kényszerítő bírságnak hatékonynak és arányosnak kell lennie. A kényszerítő bírságot a késedelem minden egyes napja után ki kell szabni. Összege nem haladhatja meg az előző üzleti évből származó átlagos napi árbevétel 5%-át, számítását a határozatban szereplő dátumtól kell kezdeni.

36c. cikkAz érintett személyek meghallgatása

(1) A 36a és a 36b. cikk szerinti, pénzbírságot vagy kényszerítő bírságot elrendelő határozat meghozatala előtt a Bizottságnak meghallgatási lehetőséget kell adnia az eljárással érintett személyek számára azon ügyek tekintetében, amelyeket a Bizottság kifogásol. A Bizottság csak olyan kifogásokra alapozhatja határozatát, amelyekkel kapcsolatban az érintett felek megtehették észrevételeiket.

(2) Az érintett személyek védekezéshez való jogát az eljárás során teljes mértékben tiszteletben kell tartani. Jogukban áll betekinteni a Bizottság irataiba, amennyiben ez nem sérti más személyeknek az üzleti titkok védelmére irányuló jogos érdekét. Az iratokba való betekintés joga nem terjed ki a bizalmas információkra és a Bizottság belső dokumentumaira.”

36d. cikkA pénzbírságokra és a kényszerítő bírságokra vonatkozó közös rendelkezések

(1) A Bizottság nyilvánosságra hoz minden, a 36a. és a 36b. cikkel összhangban kiszabott pénzbírságot és kényszerítő bírságot.

(2) A 36a. és a 36b. cikkel összhangban kiszabott pénzbírságok és kényszerítő bírságok közigazgatási jellegűek.

36e. cikkA Bíróság által történő felülvizsgálat

A Bíróság korlátlan jogkörrel rendelkezik az olyan határozatok felülvizsgálatára, amelyekben a Bizottság bírságot szabott ki vagy kényszerítő bírságot írt elő. A Bíróság törölheti, csökkentheti vagy emelheti a kiszabott pénzbírságot vagy kényszerítő bírságot.”

25. A 37. és a 38. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„37. cikkA mellékletek módosítása

A Bizottság a mellékleteket a 38a. cikknek megfelelően és a 38b. és a 38c. cikkek feltételeivel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal módosíthatja annak érdekében, hogy figyelembe vegye a pénzügyi piacok – akár nemzetközi – fejleményeit, különösen az új pénzügyi eszközök kapcsán.

38. cikkBizottsági eljárás

(1) A Bizottság munkáját a 2001/528/EK bizottsági határozattal[19] létrehozott európai értékpapír-bizottság segíti.

(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.

(3) Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megállapított időtartam három hónap.”

26. A szöveg a következő 38a., 38b. és 38c. cikkel egészül ki:

„Hatáskörökkel való felhatalmazás

38a. cikkA felhatalmazás gyakorlása

(1) A Bizottság felhatalmazást kap az 5. cikk (6) bekezdésének harmadik albekezdésében, a 19. cikk (2) bekezdésében, a 36a. cikk (4) bekezdésében és a 37. cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. e felhatalmazás határozatlan időre szól.

(2) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul értesíti arról egyidejűleg az Európai Parlamentet és a Tanácsot.

(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó, Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlásának feltételeit a 38b. és a 38c. cikk határozza meg.

38b. cikkA felhatalmazás visszavonása

(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja az 5. cikk (6) bekezdésének harmadik albekezdésében, a 19. cikk (2) bekezdésében, a 36a. cikk (4) bekezdésében és a 37. cikkben megállapított felhatalmazást.

(2) Az az intézmény, amely belső eljárást indított annak eldöntése érdekében, hogy vissza kívánja-e vonni a felhatalmazást, legkésőbb a végső határozat meghozatala előtt egy hónappal tájékoztatja arról a másik jogalkotót és a Bizottságot, megjelölve a visszavonás tárgyát képező felhatalmazást, valamint a visszavonás indokait.

(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat haladéktalanul, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba, és nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. A határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.

38c. cikkA felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal szembeni kifogások

(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben a bejelentés időpontjától kezdődő két hónapos határidőn belül. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam egy hónappal meghosszabbítható.

(2) A felhatalmazáson alapuló jogi aktus az abban megállapított időpontban hatályba lép, amennyiben a fenti határidő leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem kifogásolja az adott felhatalmazáson alapuló jogi aktust.

A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok ezen időtartam vége előtt is kihirdethetők az Európai Unió Hivatalos Lapjában , és hatályba léphetnek, ha mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem kíván kifogást emelni.

(3) Ha az Európai Parlament vagy a Tanács kifogásolja az adott felhatalmazáson alapuló jogi aktust, akkor az nem lép hatályba. A felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben kifogást emelő intézmény megadja kifogásának indokait.”

27. A 39. cikk a következőképpen módosul:

a) A (2) bekezdést el kell hagyni.

b) A (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„(3) 2011. július 1-jéig a Bizottság a harmadik országokban a hitelminősítő intézetekre vonatkozó szabályozási és felügyeleti keretrendszerben bekövetkezett fejlemények fényében jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e fejleményeknek és a 40. cikkben említett átmeneti rendelkezésnek az Unión belüli pénzügyi piacok stabilitására gyakorolt hatásáról.”

28. A 40. cikk harmadik albekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„A meglevő hitelminősítő intézetek továbbra is kiadhatnak olyan hitelminősítéseket, amelyeket a 4. cikk (1) bekezdésében említett pénzügyi intézmények szabályozási célból továbbra is használhatnak, kivéve, ha a nyilvántartásba vételt elutasítják. A nyilvántartásba vétel elutasítása esetén a 24. cikk (2) és (3) bekezdését kell alkalmazni.”

29. A szöveg a következő 40a. cikkel egészül ki:

„40a. cikkAz ESMA-val kapcsolatos átmeneti intézkedések

(1) [ Az e rendelet hatálybalépését követő egy hónap ]-án/-én megszűnik minden olyan hatáskör és feladat, amelyet a hitelminősítő intézetekre vonatkozó felügyeleti és végrehajtási tevékenységgel kapcsolatban a tagállamok illetékes hatóságaira ruháztak, akár a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságaként működnek, akár nem, illetve e hatóságok kollégiumaira, amennyiben ezeket létrehozták.

(2) A hitelminősítő intézetekre vonatkozó felügyeleti és végrehajtási tevékenységgel, és így ezen belül a folyamatban lévő vizsgálatokkal és végrehajtási cselekményekkel kapcsolatos iratokat és munkaanyagokat az ESMA [ az e rendelet hatálybalépését követő egy hónap ]-án/-én átveszi.

(3) Az (1) bekezdésben említett illetékes hatóságok és kollégiumok biztosítják, hogy a meglévő nyilvántartások és munkaanyagok [ az e rendelet hatálybalépését követő egy hónap ]-án/-én átkerüljenek az ESMA-hoz. Az említett illetékes hatóságok és kollégiumok emellett minden szükséges segítséget és tanácsot megadnak az ESMA-nak ahhoz, hogy megkönnyítsék a hitelminősítő intézetekre vonatkozó felügyeleti és végrehajtási tevékenység hatékony és eredményes átadását és ESMA általi megkezdését.

(4) Az ESMA az (1) bekezdésben említett illetékes hatóságok és kollégiumok jogutódjaként lép fel minden olyan közigazgatási vagy bírósági eljárásban, amely az e rendelet szerinti felügyeleti vagy végrehajtási tevékenység [ az e rendelet hatálybalépését követő egy hónap ]-t megelőző gyakorlásából ered.

(5) Amennyiben az (1) bekezdésben említett illetékes hatóság által e rendelettel összhangban hozott valamely határozat bírósági felülvizsgálata [ az e rendelet hatálybalépését követő egy hónap ]-án/-én folyamatban van, az ügyet át kell tenni a Törvényszék elé, kivéve ha a határozatot felülvizsgáló tagállami bíróságnak [ az e rendelet hatálybalépését követő egy hónap ]-át/ét követő két hónapon belül ítéletet kell hoznia.”

30. Az I. melléklet e rendelet I. mellékletének megfelelően módosul.

31. A rendelet egy új, III. melléklettel egészül ki, amelynek szövegét e rendelet II. melléklete tartalmazza.

2. cikkHatálybalépés

Ez a rendelet Az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Ez a rendelet a …/…/EU [ESMA-] rendelet hatálybalépésének napjától teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben,

az Európai Parlament részéről a Tanács részéről

az elnök az elnök

I. melléklet

Az 1060/2009/EK rendelet I. melléklete a következőképpen módosul:

1. Az A. szakaszban a 2. pont utolsó albekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„Az igazgatótanács vagy felügyelőbizottság független tagjai által az a)–d) pontban említett kérdésekre vonatkozóan kiadott véleményeket rendszeresen be kell nyújtani az igazgatótanácsnak vagy a felügyelőbizottságnak, és az ESMA kérésére azokat mindenkor ez utóbbi rendelkezésére kell bocsátani.”

2. A B. szakaszban a 8. pont első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„A 7. pontban említett nyilvántartásokat és ellenőrzési nyomvonalakat a nyilvántartásba vett hitelminősítő intézet telephelyein legalább öt évig meg kell őrizni, és kérésre az ESMA rendelkezésére kell bocsátani.”

II. melléklet

Az 1060/2009/EK rendelet a következő III. melléklettel egészül ki:

„III. MELLÉKLET

SZANKCIÓK

Kötelezettségszegés

I. Kötelezettségszegés összeférhetetlenséggel, szervezeti vagy működési követelménnyel kapcsolatban

a) A hitelminősítő intézet az I. melléklet B. szakasz 3. pontjával összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha a 3. pont a)–d) alpontja alá tartozó helyzetekben hitelminősítést ad ki, illetve ha meglévő hitelminősítés esetén nem hozza haladéktalanul nyilvánosságra, hogy a hitelminősítés veszélybe kerülhetett.

b) A hitelminősítő intézet az I. melléklet B. szakasz 4. pont első albekezdésével összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha konzultációs vagy tanácsadási szolgáltatásokat nyújt.

c) A hitelminősítő intézet az I. melléklet B. szakasz 4. pont harmadik albekezdésével összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a kiegészítő szolgáltatások nyújtása ne legyen összeférhetetlen hitelminősítési tevékenységével.

d) A hitelminősítő intézet megsérti a 4. cikk (3) bekezdését, ha anélkül fogad be egy harmadik országban kiadott hitelminősítést, hogy teljesülnének a 4. cikk (3) bekezdésének a)–h) pontjában felsorolt feltételek.

e) A hitelminősítő intézet az I. melléklet A. szakasz 2. pont harmadik albekezdésével összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha igazgatótanácsába vagy felügyelőbizottságába nem jelöli ki az előírt számban a független tagokat.

f) A hitelminősítő intézet az I. melléklet A. szakasz 2. pont negyedik albekezdés első vagy második mondatával összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha a független tagok díjazását a hitelminősítő intézet üzleti teljesítményétől teszi függővé, vagy ha megbízatásukat öt évnél hosszabb időszakban állapítja meg.

g) A hitelminősítő intézet az I. melléklet A. szakasz 6. pontjával összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy teljesüljenek az I. melléklet A. szakasz 6. pont a)–d) alpontjában meghatározott azon feltételek, amelyek révén a megfelelési funkció megfelelően és függetlenül láthatja el a feladatait.

h) A hitelminősítő intézet megsérti a 7. cikk (2) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy az abban a cikkben említett személyek ne kezdeményezzenek tárgyalásokat a díjakról vagy térítésekről, illetve ne vegyenek részt azokban.

i) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 1. pontjával összefüggésben megsérti a (3) cikket, ha nem biztosítja, hogy a releváns személyek ne vásároljanak vagy adjanak el érintett pénzügyi eszközöket, továbbá ne vegyenek részt az azokkal végrehajtott ügyletekben.

j) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 2. pontjával összefüggésben megsérti a 7. cikk (3) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a releváns személyek ne vegyenek részt egy adott minősített szervezet hitelminősítésének meghatározásában vagy azt egyéb módon ne befolyásolják.

k) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 3. pont b), c) és d) alpontjával összefüggésben megsérti a 7. cikk (3) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a releváns személyek ne hozzák mások tudomására, ne használják fel és ne osszák meg a bizalmas információkat.

l) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 4. pontjával összefüggésben megsérti a 7. cikk (3) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a releváns személyek ne kérjenek vagy ne fogadjanak el pénzt, ajándékot vagy szívességet.

m) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 7. pontjával összefüggésben megsérti a 7. cikk (3) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a releváns személyek ne töltsenek be vezetői kulcspozíciót.

n) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 8. pont a) alpontjával összefüggésben megsérti a 7. cikk (4) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a vezető hitelminősítő elemzők ne vegyenek részt négy évet meghaladó időtartamon keresztül olyan hitelminősítési tevékenységekben, amelyek ugyanahhoz a minősített szervezethez vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik félhez kapcsolódnak.

o) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 8. pont b) alpontjával összefüggésben megsérti a 7. cikk (4) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a hitelminősítő elemzők ne vegyenek részt öt évet meghaladó időtartamon keresztül olyan hitelminősítési tevékenységekben, amelyek ugyanahhoz a minősített szervezethez vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik félhez kapcsolódnak.

p) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 8. pont c) alpontjával összefüggésben megsérti a 7. cikk (4) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a hitelminősítést jóváhagyó személyek ne vegyenek részt hét évet meghaladó időtartamon keresztül olyan hitelminősítési tevékenységekben, amelyek ugyanahhoz a minősített szervezethez vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik félhez kapcsolódnak.

q) A hitelminősítő intézet az I. melléklet C. szakasz 8. pont második albekezdésével összefüggésben megsérti a 7. cikk (4) bekezdését, ha nem biztosítja, hogy a releváns személyek az említett időtartamok lejártát követő két évig ne vegyenek részt hitelminősítési tevékenységekben.

r) A hitelminősítő intézet megsérti a 7. cikk (5) bekezdését, ha olyan díjazást és teljesítményértékelést vezet be, amely a hitelminősítő intézetnek a minősített szervezetektől vagy az azokkal kapcsolatban álló harmadik felektől származó bevétele összegétől függ.

s) A hitelminősítő intézet megsérti a 8. cikk (5) bekezdését, ha nem követi nyomon a hitelminősítéseit vagy nem vizsgálja felül folyamatosan, legalább évente hitelminősítéseit és módszereit.

t) A hitelminősítő intézet megsérti a 8. cikk (6) bekezdésének b) pontját, ha a módszerek, modellek vagy fő minősítési feltevések megváltozása esetén nem vagy nem a kellő időben vizsgálja felül az érintett hitelminősítéseket.

u) A hitelminősítő intézet megsérti a 8. cikk (6) bekezdésének c) pontját, ha nem minősíti újra a hitelminősítéseket, amennyiben a módszerek, modellek vagy minősítési feltevések változásának átfogó, együttes hatása érinti a szóban forgó hitelminősítéseket.

v) A hitelminősítő intézet megsérti a 8a. cikk (2) bekezdésének a) pontját, ha úgy kér hozzáférést a strukturált pénzügyi eszköz kibocsátójának vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik félnek a weboldalához, hogy rendszerei és szervezeti felépítése révén nem tudja biztosítani az ekképp szerzett információk bizalmas jellegét.

w) A hitelminősítő intézet megsérti a 8a. cikk (2) bekezdésének b) pontját, ha éves szinten 10%-nál kisebb arányban adja csak ki azon strukturált pénzügyi eszközök minősítéseit, amelyek esetében hozzáférést kér a kibocsátó vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik fél weboldalán rendelkezésre bocsátott információkhoz

x) A hitelminősítő intézet az I. melléklet D. szakasz I. rész 4. pont második bekezdésével összefüggésben megsérti a 10. cikk (2) bekezdését, ha nem tartózkodik a hitelminősítés kibocsátásától vagy nem von vissza egy meglévő minősítést.

II. Kötelezettségszegés a felügyeleti tevékenységek akadályozásával kapcsolatban

a) A hitelminősítő intézet az I. melléklet B. szakasz 7. pont a)–h) alpontjával összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha nem gondoskodik az e rendelkezésekben előírt nyilvántartásról vagy az ellenőrzési nyomvonal fenntartásáról.

b) A hitelminősítő intézet az I. melléklet B. szakasz 8. pont első albekezdésével összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha a nyilvántartásokat vagy az ellenőrzési nyomvonalakat nem őrzi meg legalább öt évig, vagy ha az említett nyilvántartásokat vagy ellenőrzési nyomvonalakat nem bocsátja az illetékes hatóságok rendelkezésére.

c) A hitelminősítő intézet az I. melléklet B. szakasz 9. pontjával összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha a nyilvántartásokat nem őrzi meg legalább az adott minősített szervezettel vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik féllel fennálló jogviszony időtartamának végéig.

d) A hitelminősítő intézet megsérti a 11. cikk (2) bekezdését, ha nem teszi elérhetővé az előírt információkat vagy ha az információkat nem az előírt formátumban nyújtja.

e) A hitelminősítő intézet az I. melléklet E. szakasz II. rész 2. pontjával összefüggésben megsérti a 11. cikk (3) bekezdését, ha nem bocsátja rendelkezésre az előírt jegyzékeket.

f) A hitelminősítő intézet megsérti a 14. cikk (3) bekezdésének második albekezdését, ha nem vagy nem a kellő időben értesíti az ESMA-t az első nyilvántartásba vétel feltételeiben bekövetkezett minden lényeges változásról.

III. Kötelezettségszegés a közzétételi rendelkezésekkel kapcsolatban

a) A hitelminősítő intézet az I. melléklet B. szakasz 2. pontjával összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha nem hozza nyilvánosságra azoknak a minősített szervezeteknek vagy kapcsolatban álló harmadik feleknek a nevét, amelyektől éves bevételének több mint 5 %-a származik.

b) A hitelminősítő intézet az I. melléklet B. szakasz 4. pont harmadik albekezdésével összefüggésben megsérti a 6. cikk (2) bekezdését, ha a végső minősítő jelentésben nem hoz nyilvánosságra bármely, a minősített szervezetnek vagy azzal kapcsolatban álló harmadik félnek nyújtott kiegészítő szolgáltatást.

c) A hitelminősítő intézet megsérti a 8. cikk (1) bekezdését, ha nem teszi közzé a hitelminősítési tevékenységeiben általa alkalmazott módszereket, modelleket és fő minősítési feltevéseket.

d) A hitelminősítő intézet megsérti a 8. cikk (6) bekezdésének a) pontját, ha a módszerek, modellek vagy fő minősítési feltevések megváltozása esetén nem teszi haladéktalanul közzé a feltehetően érintett hitelminősítések körét.

f) A hitelminősítő intézet megsérti a 8b. cikk (1) bekezdését, ha jelszóval védett weboldalán nem teszi közzé a 8b. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja szerinti információkat.

g) A hitelminősítő intézet megsérti a 8b. cikk (2) bekezdését, ha weboldalához nem ad hozzáférést a 8a. cikk (2) bekezdésének feltételeit teljesítő, nyilvántartásba vett vagy hitelesített hitelminősítő intézeteknek.

h) A strukturált pénzügyi eszköz kibocsátója vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik fél megsérti a 8a. cikk (2) bekezdését, ha az általa üzemeltetett, jelszóval védett weboldalhoz nem ad hozzáférést a 8a. cikk (2) bekezdésének feltételeit teljesítő hitelminősítő intézeteknek.

i) A hitelminősítő intézet megsérti a 8a. cikk (2) bekezdését, ha a kibocsátó vagy az azzal kapcsolatban álló harmadik fél vonatkozásában olyan rendelkezéseket hoz, amelyek célja, hogy megakadályozza a weboldalhoz való hozzáférést az azt kérő és a 8a. cikk (2) bekezdésének feltételeit teljesítő hitelminősítő intézetek számára.

j) A hitelminősítő intézet az I. melléklet D. szakasz I. rész 1. pontjával, 2. pont a)–e) pontjával, 4. pont első albekezdésével vagy 5. pontjával, vagy II. rész 1., 2., 3. vagy 4. pontjával összefüggésben megsérti a 10. cikk (2) bekezdését, ha a hitelminősítések kiadásakor nem bocsátja rendelkezésre az ezekben a rendelkezésekben előírt információkat.

k) A hitelminősítő intézet az I. melléklet D. szakasz I. rész 3. pontjával összefüggésben megsérti a 10. cikk (2) bekezdését, ha a hitelminősítés közzétételét megelőzően legalább 12 órával nem tájékoztatja a minősített szervezetet.

l) A hitelminősítő intézet megsérti a 10. cikk (3) bekezdését, ha egy járulékos szimbólum használatával nem biztosítja, hogy a strukturált pénzügyi eszközök hitelminősítései elkülönüljenek az egyéb hitelminősítésektől.

m) A hitelminősítő intézet megsérti a 10. cikk (4) bekezdését, ha nem teszi közzé a nem kezdeményezett hitelminősítésekkel kapcsolatos politikáit és eljárásait.

n) A hitelminősítő intézet megsérti a 10. cikk (5) bekezdését, ha nem adja meg az említett cikkben előírt információkat vagy ha nem jelöli meg a nem kezdeményezett hitelminősítéseket.

o) A hitelminősítő intézet megsérti a 11. cikk (1) bekezdését,