Ez a közlemény a Bizottság 2017. évi halászati lehetőségekre vonatkozó javaslatainak alapelveit állapítja meg. Felhívjuk a tagállamokat, a tanácsadó testületeket, az érdekelteket és a nagyközönséget, hogy az e szakpolitikai irányvonalakkal kapcsolatos javaslataikat 2016. szeptember 1-jéig nyújtsák be. Ez a közlemény a kirakodási kötelezettség végrehajtásáról, a maximális fenntartható hozam (MFH) megvalósítása terén elért eredményekről és a halállományok helyzetéről szóló éves jelentést is tartalmazza.

Az MFH szempontjából felmért állományok esetében (a balti-tengeri állományok kivételével) a TAC-ra irányuló 2017. évi javaslatokhoz a Bizottság továbbra is a maximális fenntartható hozamra vonatkozóan rendelkezésre álló pontértékeket kívánja használni az egyéb tengermedencékre vonatkozó, új többéves tervek elfogadásáig.

Az MFH 2017 utáni elérésének késedelme csak olyan kellően indokolt körülmények között lenne elfogadható, amelyeknél a halászati lehetőségek igen jelentős csökkenése súlyosan veszélyeztetné az érintett halászflották társadalmi és gazdasági fenntarthatóságát. E kivételes esetekben a Bizottság elvárja az érintett tagállamoktól, hogy szolgáltassanak kézzelfogható bizonyítékot ezekről a társadalmi és gazdasági hatásokról.

Az MFH szerint halászott halállományok számának növekedése, a nagyobb méretű állományok és a magasabb hozam kilátása időben egybeesik az uniós flotta gazdasági teljesítményének kedvezőbb általános helyzetével. A fenntartható halászatnak köszönhetően megnövekedett hozamot termelő uniós halászatra jó példa az északi-tengeri közönséges nyelvhal és sima lepényhal halászata. A sima lepényhaltól függő flották gazdasági teljesítménye a halászatot az MFH alá rendelő állománygazdálkodási terv keretében jelentősen javult. Mivel az állomány halászata az MFH szintjén folyik, az egységnyi erőkifejtésenkénti kirakodás és az egységnyi erőkifejtésenkénti érték valamennyi szegmens – különösen a brit és a holland fenékvonóhálós hajók – esetében nő. A foltos tőkehal halászatában részt vevő egyes flottáknál is pozitív gazdasági tendencia figyelhető meg. Részletek az e közleményt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumban találhatók.

Amennyiben a hatályos többéves tervek összhangban állnak a 2017. évi, MFH szerint folyó halászattal, akkor azok alkalmazandók. Az olyan esetekben, ahol az ilyen tervek összeegyeztethetetlenné váltak az MFH-célkitűzéssel (például azért, mert kevésbé ambiciózus célkitűzést tartalmaznak), a Bizottságnak az a szándéka, hogy 2017-ben az MFH-n alapuló teljes kifogható mennyiségekre tesz javaslatot.

Az olyan (az MFH szempontjából felmért) állományok esetében, amelyekkel az EU harmadik országokkal közösen gazdálkodik, a Bizottság továbbra is megállapodásra törekszik partnereivel, hogy ők is ugyanezt a megközelítést alkalmazzák. A regionális halászati gazdálkodási szervezetek keretében kezelt állományok esetében a Bizottság a Tanács által a regionális halászati gazdálkodási szervezetek esetében követendő tárgyalási irányelvekben meghatározott megközelítést követi – amely irányelvek ugyanazokat a normákat és elveket követik, amelyek az EU-ban alkalmazandók.

Egyéb állományok

Az olyan állományok esetében, amelyekről nem készül teljes körű, MFH-szempontú felmérés, a Bizottság alternatív paramétereket vesz figyelembe. A teljes kifogható mennyiségre vonatkozó javaslatok a rendelkezésre álló biológiai szakvéleményt veszik alapul, ugyanakkor nem veszélyeztetik az állományok védelmét. Ezen állományok esetében több különböző eset határozható meg.

A maximális fenntartható hozamhoz közelítő mutatók meghatározását lehetővé tévő adatokkal rendelkező állományok

Ezen állományok felmérése trendelőrejelzési modellek segítségével történik, és az ICES fogásmennyiségre vonatkozó szakvéleményt ad ki. A megközelítés hasonló lesz az MFH-ra vonatkozó teljes körű felméréssel rendelkező állományokéhoz.

A felmérés révén vizsgált trendekkel vagy kifogási idősorokkal rendelkező állományok

MFH-szempontú felmérés hiányában a tudományos szakvélemény fogási korlátozásokat javasol. Az ilyen állományok esetében a Bizottság az ICES szakvéleményét használja fel, az egyes helyzeteket az elővigyázatossági megközelítés alkalmazásával eseti alapon mérlegeli, és szükség esetén arányos csökkentéseket javasol.

Stabilnak feltételezett állományok

2013-ban a Tanács úgy határozott, hogy amennyiben biológiai szakvélemények nem jelzik kiigazítás szükségességét, 26 állomány esetében 2018-ig nem módosítja a TAC-értékeket. Ezeket az állományokat általában csak járulékos fogásként, alacsony kvótafelhasználással halásszák, gazdasági jelentőségük csekély, és az állományok állapotával kapcsolatban korlátozott információk állnak rendelkezésre. A Bizottság továbbra is ezt a megközelítést kívánja alkalmazni, figyelembe véve az ICES esetleges, felülvizsgálatra vonatkozó javaslatait, és a TAC-értékek kiigazítását javasolva, amennyiben az összhangban áll az említett szakvéleményekkel.

Olyan állományok, amelyekkel kapcsolatban nem áll rendelkezésre biológiai szakvélemény

Biológiai szakvélemény hiányában az elővigyázatossági megközelítés keretében a TAC-ra vonatkozó megfelelő javaslatok szisztematikus, előre meghatározott és átlátható módon való alkalmazása indokolt, összhangban a KHP-rendelet 2. cikkének (2) bekezdésével. Az ICES arra törekszik, hogy a meglévő hiányosságok pótlása érdekében továbbfejlessze eszközeit.

Teljes kifogható mennyiségek és az összes fogás kirakodására vonatkozó kötelezettség

A KHP szabályai szerint a kirakodási kötelezettség hatálya alá tartozó állományokra vonatkozó halászati lehetőségeket a kirakodások helyett a fogások figyelembevételével, biológiai szakvéleményre alapozva kell megállapítani. Ez nem veszélyeztetheti az MFH-célkitűzést, illetve nem fokozhatja a halászati mortalitást.

Amint azt a piaci szereplők és a tagállamok visszajelzései kiemelték, e TAC-kiigazítások azért fontosak, hogy azokkal elkerülhető az úgynevezett „halászatlefojtó fajok” hatása, azaz az olyan helyzetek, amikor egy állományra vonatkozó kvóta teljes kimerítése az egyéb állományokra vonatkozó kvóta rendelkezésre állása ellenére a halászat megszakításához vezethet. A TAC-kiigazítások a kirakodási kötelezettség végrehajtását célzó átfogó intézkedéscsomag részét képezik, amely jobb kvótacsere-stratégiákat, valamint a továbbiakban is korlátozott visszadobást tartalmaz a túlélőképességre vonatkozó és a de minimis kivételek keretében. A halászatlefojtó fajok hatásának jövőbeni kiküszöbölése érdekében a technikai intézkedések kiigazításának, valamint a szelektivitásra vonatkozó megközelítés és a nem szándékos fogások kiküszöbölésére vonatkozó megközelítés regionalizált kiigazításának szintén fontos szerepet kell játszania. A Bizottság technikai intézkedések új keretére irányuló javaslata szintén hozzájárul e probléma enyhítéséhez.

A különböző tengermedencékben lévő tagállamcsoportokban jelenleg is zajlik a kirakodási kötelezettség 2017. évi további fokozatos bevezetésére való felkészülés, amelyhez a kötelezettség várhatóan a 2014. évi KHP-rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében felsorolt halászatokat meghatározó jelentős állományokra is kiterjed. Ahogyan 2016-ban is, a Bizottság a 2017-től a kirakodási kötelezettség hatálya alá tartozó állományokra is TAC-kiigazításokat irányoz elő. A Bizottság az elmúlt év TAC-kiigazításaihoz alkalmazott módszert szakvéleményezés céljából benyújtja Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottságának (HTMGB). Amennyiben a visszadobásokra vonatkozóan hitelesített vagy hiánytalan adatok nem állnak rendelkezésre, a Bizottság a TAC-kiigazításokat az adatok extrapolációjával szándékozik kiszámítani, ha az módszertani szempontból elfogadható.

Nincs szükség TAC-kiigazításra a 2017. évre az olyan állományok vagy kifogott mennyiségek vonatkozásában, amelyekre a kirakodási kötelezettség későbbi években lép hatályba. Amennyiben nemzetközi partnerekkel (harmadik országokkal, regionális halászati gazdálkodási szervezetekkel) közösen kezelt állományokra vonatkozóan TAC-kiigazítást terveznek, azt a partnerekkel folytatott konzultációk és tárgyalások során kell meghatározni.