A javaslat összhangban van a tőkepiaci unió létrehozására irányuló uniós szakpolitikákkal is. Mindenekelőtt reagál a magas szintű fórum végleges jelentésére, amely hangsúlyozta a kriptoeszközökben rejlő kihasználatlan potenciált, és felszólította a Bizottságot a jogbiztonság fokozására és a kriptoeszközök használatára vonatkozó világos szabályok kialakítására.

Mindezen felvetésekre reagálva és egy olyan uniós keret megteremtése érdekében, amely egyaránt lehetővé teszi a kriptoeszközök piacainak létrehozását, valamint a hagyományos pénzügyi eszközök tokenizációját és a DLT szélesebb körű használatát a pénzügyi szolgáltatások terén, ezt a javaslatot más jogalkotási javaslatok kísérik. A Bizottság javasolja a „pénzügyi eszközök” hatályos fogalommeghatározásának – amely meghatározza a pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv (MiFID II) hatályát – olyan pontosítását, hogy az magában foglalja a DLT-n alapuló pénzügyi eszközöket is, továbbá a hatályos pénzügyi szolgáltatási jogszabályok által le nem fedett kriptoeszközökre, valamint az elektronikuspénz-tokenekre vonatkozó egyedi rendszerre tesz javaslatot.

E fejleményekre tekintettel és a Bizottság átfogóbb digitális menetrendjének részeként Ursula von der Leyen elnök hangsúlyozta, hogy „a kriptovalutákkal kapcsolatban a tagállamokkal közös megközelítésre van szükség annak érdekében, hogy megértsük, hogyan lehet a lehető legjobban kihasználni az általuk teremtett lehetőségeket, és kezelni az általuk esetlegesen jelentett új kockázatokat”. Elismerve az általuk esetlegesen jelentett kockázatokat, a Bizottság és a Tanács 2019 decemberében közösen azt is kijelentették, hogy „elkötelezettek egy olyan keret kialakítása mellett, amely kihasználja a kriptoeszközökben rejlő esetleges lehetőségeket”. Az Európai Parlament pedig a közelmúltban a digitális pénzügyi szolgáltatásokról szóló jelentés elkészítésébe kezdett, amely különös hangsúlyt helyez a kriptoeszközökre.

A kriptoeszközök a blokklánc-technológia egyik fő pénzügyi alkalmazását jelentik. A Bizottság pénzügyi technológiai cselekvési tervének 2018. márciusi közzététele óta a Bizottság vizsgálja a kriptoeszközök kínálta lehetőségeket és az általuk jelentett veszélyeket. A 2018-ban közzétett pénzügyi technológiai cselekvési tervben a Bizottság megbízta az Európai Bankhatóságot (EBH) és az Európai Értékpapírpiaci Hatóságot (ESMA), hogy vizsgálják meg a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó meglévő szabályozási keret alkalmazhatóságát és alkalmasságát a kriptoeszközök tekintetében. A 2019 januárjában kiadott szakvélemény érvelése szerint míg egyes kriptoeszközök az uniós jogszabályok hatálya alá tartozhatnak, e szabályoknak az érintett eszközök tekintetében való tényleges alkalmazása nem mindig egyértelmű. A szakvélemény megállapította továbbá, hogy a meglévő uniós jogszabályok rendelkezései akadályozhatják a megosztott főkönyvi technológia használatát. Ugyanakkor az EBH és az ESMA hangsúlyozta, hogy – a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelmet célzó uniós jogszabályokon túl – a legtöbb kriptoeszköz nem tartozik a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó uniós jogszabályok hatálya alá, így azokra többek között nem alkalmazandók a fogyasztó- és befektetővédelemre, valamint a piac integritására vonatkozó rendelkezések, jóllehet velük összefüggésben felmerülnek ezek a kockázatok. Emellett a közelmúltban több tagállam is jogszabályt alkotott a kriptoeszközökkel kapcsolatos kérdésekről, ami viszont a piac széttagoltságához vezet.

Emellett a javasolt rendelet révén megvalósított uniós fellépés biztosítaná a következetességet és az egyenlő versenyfeltételeket azáltal, hogy az ESMA-t felhatalmazná a kísérletek felügyeletére és koordinálására, mivel a tagállamok illetékes hatóságai a piaci résztvevőktől származó elbírált kérelmeket nyújtanak be.

A DLT-alapú piaci infrastruktúrákkal való kísérletezést szolgáló közös uniós kísérleti rendszer bevezetésével az Unión belüli vállalkozások teljes mértékben kihasználhatnák a meglévő keretrendszerben rejlő lehetőségeket, lehetővé válna a felügyeletek és a jogalkotók számára a szabályozásban foglalt akadályok azonosítása, maguk a szabályozók és a vállalkozások pedig értékes tudást szerezhetnek a DLT alkalmazásáról. Ez előmozdíthatná a pénzügyi eszköznek minősülő kriptoeszközök megbízhatóbb és biztonságosabb másodlagos piacának kialakítását. Emellett biztosítaná az uniós pénzügyi szolgáltató vállalkozások számára a globális versenyképesség megtartását is, mivel más joghatóságok már végrehajtottak olyan intézkedéseket, amelyek lehetővé teszik a DLT-vel való kísérletezést a pénzügyi szolgáltatások terén. Végezetül a kísérleti rendszer keretében a tényleges felhasználást lehetne figyelembe venni, és hozzájárulna az állandó uniós szabályozási rendszer kialakításához szükséges tapasztalat és tények összegyűjtéséhez.

Jelenleg korlátozott a DLT használata a pénzügyi szolgáltatások terén, különösen a piaci infrastruktúráknál (kereskedési helyszínek vagy központi értéktárak). Leggyakrabban a szabályozási akadályokat és a jogbiztonságot említik annak fő okaként, hogy ez a potenciálisan áttörést hozó technológia korlátozottan terjedt el a piaci infrastruktúráknál. Az EU a technológiasemlegesség elvét követi, de a szabályokat továbbra is a piaci realitások alapján állapítják meg, és a hatályos pénzügyi szolgáltatási jogszabályok kidolgozása során nem tartották szem előtt a DLT-t és a kriptoeszközöket. Ez azt jelenti, hogy olyan rendelkezéseket tartalmaznak, amelyek egyes esetekben korlátozzák, és akár akadályozzák a DLT használatát. A DLT-alapú másodlagos piac hiánya korlátozza a kriptoeszköz formáját öltő pénzügyi eszközök elsődleges piacának hatékonyságnövekedését és a piac fenntartható fejlődését.

Végül a 3. alternatíva lehetővé tenné a meglévő befektetési vállalkozások és piaci szereplők számára, hogy nagyobb léptékben teszteljék a DLT használatát, egyidejűleg kínálva kereskedési és kiegyenlítési szolgáltatásokat. A DLT lehetővé teheti a közel valós idejű kiegyenlítést, csökkentve a kiegyenlítési folyamat során a partnerkockázatot. A DLT megosztott jellege csökkenthet a központosított piaci infrastruktúráknál felmerülő bizonyos olyan kiberkockázatokat is, mint például a kritikus hibaforrás. A DLT használata csökkentheti a költségeket azáltal, hogy a biztosítéknyújtás iránti kisebb igény tőkét szabadít fel, továbbá automatizált feldolgozás (intelligens szerződések alkalmazása) révén, amely egyszerűsíthet bizonyos háttérirodai folyamatokat (például az egyeztetést).

Az 1. alternatíva egyértelművé tehetné, hogy a kriptoeszközök mikor minősülhetnek pénzügyi eszköznek a MiFID II értelmében. Emellett az iránymutatás támogathatná az elsődleges piacot (például annak egyértelműsítésével, hogy a tájékoztatóról szóló rendelet hogyan lenne alkalmazható az ilyen típusú kibocsátásokra), és bizonyos mértékben a másodlagos piacot (annak meghatározásával, hogy a kriptoeszköz-kereskedési platform hogyan működhet a MiFID II/MiFIR keretében), valamint a kriptoeszköz formáját öltő pénzügyi eszközök kereskedés utáni infrastruktúráinak fejlesztését is. Az 1. alternatíva szerinti nem jogalkotási intézkedések azonban korlátozott hatást fejthetnek ki. A puha jogi intézkedések jellegüknél fogva nem kötelezőek, és valamely tagállam vagy valamely nemzeti illetékes hatóság dönthet úgy, hogy nem alkalmazza az iránymutatást. Az arra vonatkozó iránymutatásnak, hogy mely kriptoeszközök minősülnek pénzügyi eszköznek a MiFID II értelmében, korlátozott hatása lehet a „pénzügyi eszközök” fogalmának nemzeti jogba való átültetésében mutatkozó eltérések miatt.

Ezt a javaslatot a Szabályozói Ellenőrzési Testületnek (RSB) 2020. április 29-én benyújtott és általa 2020. május 29-én jóváhagyott hatásvizsgálat kíséri. A Testület egyes területeken javításokat javasolt a következők érdekében: i. a kezdeményezés jobban illeszkedjen a folyamatban lévő uniós és nemzetközi szabályozási erőfeszítésekhez; ii. egyértelműbb legyen, hogy a kezdeményezés hogyan fogja csökkenteni a csalás, feltörés és piaci visszaélés kockázatát, és ki kell fejteni a pénzmosás elleni küzdelemről szóló jogi szabályozás elkövetkező felülvizsgálatával való koherenciát; valamint iii. jobban ki kell fejteni a stabil kriptopénzekhez kapcsolódó pénzügyi stabilitási aggályokat, és egyértelművé kell tenni, hogy a felügyeleti szervek hogyan fogják biztosítani a befektető- és fogyasztóvédelmet. A hatásvizsgálat ennek megfelelően módosult, figyelembe véve a Szabályozói Ellenőrzési Testület részletesebb észrevételeit is.

A javaslat magában foglalja az érdekelt felekkel, valamint az uniós hatóságokkal és intézményekkel folytatott megbeszéléseken kapott visszajelzéseket is.

Számos válaszadó úgy véli, hogy a DLT pénzügyi szolgáltatások terén való alkalmazása általánosságban hatékonyságnövelő lehet, és hatással lehet a jelenlegi pénzügyi piaci infrastruktúrákra. Általános volt az egyetértés abban is, hogy ha a kriptoeszközök pénzügyi eszközök, akkor a pénzügyi eszközökre vonatkozó hatályos szabályokat kell alkalmazni. Végül széles körben elismerték, hogy a hatályos szabályoknak a kriptoeszközökre és a DLT-alapú üzleti modellekre való alkalmazása összetett jogi és felügyeleti kérdéseket vethet fel.

Az ESMA tekintetében a felülvizsgálattal és a koordinációval kapcsolatos becsült költségek 150 000–300 000 EUR-ra tehetők összesen, nem DLT-alapú piaci infrastruktúránként, mivel ezek nem tartoznak majd közvetlen felügyelet alá. Ezeket a költségeket az ESMA működési költségvetése fedezi majd, amelyet megnövelnek. Emellett az ESMA-nak nyilvántartást kell vezetnie majd a működő DLT-alapú piaci infrastruktúrákról, és az ezzel kapcsolatos költségeket a tervek szerint a kriptoeszközök piacairól szóló rendeletjavaslatban említett nyilvántartás fenntartásához kapcsolódó költségek fedezik.

E javaslat minden költségvetési vonzata részletesen szerepel a kriptoeszközök piacairól szóló rendeletjavaslathoz csatolt pénzügyi kimutatásban.

5.EGYÉB ELEMEK

•A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

A javaslat célja, hogy jogbiztonságot és rugalmasságot biztosítson azon piaci résztvevők számára, akik DLT-alapú piaci infrastruktúrát kívánnak működtetni, az ezek működtetésére vonatkozó egységes követelmények megállapítása révén. Az e rendelet alapján megadott engedélyek lehetővé tennék a piaci résztvevők számára, hogy DLT-alapú piaci infrastruktúrát működtessenek és szolgáltatásaikat valamennyi tagállamban nyújtsák.

Az 1. cikk meghatározza a rendelet tárgyát és hatályát. Konkrétan, a rendelet meghatározza a DLT-alapú piaci infrastruktúrák működési feltételeit, a használatukra vonatkozó engedélyeket, valamint az illetékes hatóságok és az ESMA általi felügyeletet és együttműködést. A rendelet a 7. vagy a 8. cikkel összhangban engedélyezett piaci résztvevőkre (befektetési vállalkozásokra, piacműködtetőkre vagy központi értéktárakra) alkalmazandó. A 2. cikk meghatározza többek között a következő fogalmakat: „DLT-alapú piaci infrastruktúra”, „DLT-alapú multilaterális kereskedési rendszer” („DLT-MTF”), „DLT-alapú értékpapír-kiegyenlítési rendszer” és „DLT-alapú átruházható értékpapír”. A 3. cikk ismerteti a DLT-alapú piaci infrastruktúrákra bevezethető, vagy ott rögzíthető DLT-alapú átruházható értékpapírok tekintetében érvényes korlátozásokat. Részvények esetében a DLT-alapú átruházható értékpapírok kibocsátója piaci tőkeértékének vagy indikatív piaci tőkeértékének 200 millió EUR-nál kisebbnek kell lennie; az államkötvénytől eltérő közintézményi kötvények, fedezett kötvények és vállalati kötvények esetében a határérték 500 millió EUR. A DLT-alapú piaci infrastruktúrák nem vezethetnek be vagy rögzíthetnek államkötvényeket. Emellett a DLT-alapú értékpapír-kiegyenlítési rendszert működtető központi értéktár vagy – amennyiben DLT-alapú átruházható értékpapírok rögzítésére engedéllyel rendelkezik – a DLT-MTF által rögzített DLT-alapú átruházható értékpapírok teljes piaci értéke nem haladhatja meg a 2,5 milliárd EUR-t.

A 4. cikk meghatározza a DLT-MTF-re vonatkozó azon követelményeket, amelyek megegyeznek a 2014/65/EU irányelv szerinti MTF-re vonatkozó követelményekkel, és meghatározza az e rendelet alapján megadható mentességeket. Az 5. cikk meghatározza az értékpapír-kiegyenlítési rendszert működtető központi értéktárakra vonatkozó azon követelményeket, amelyek megegyeznek a 909/2014/EU rendelet szerinti központi értéktárra alkalmazandó követelményekkel, és meghatározza az e rendelet alapján lehetséges mentességeket. A 4. és az 5. cikk a DLT-alapú piaci infrastruktúrák által kérhető mentességek korlátozott listáját és az ilyen mentességekhez kapcsolódó feltételeket tartalmazza.

A 6. cikk meghatározza a DLT használata miatt felmerülő új kockázati formák kezelése céljából a DLT-alapú piaci infrastruktúrákra alkalmazandó további követelményeket. A DLT-alapú piaci infrastruktúráknak világos és egyértelmű tájékoztatást kell nyújtaniuk tagjaik, résztvevőik, ügyfeleik és befektetőik számára arról, hogy hogyan végzik feladataikat, szolgáltatásaikat és tevékenységeiket, és ezek miben térnek el a hagyományos MTF-ektől vagy központi értéktáraktól. A DLT-alapú piaci infrastruktúráknak azt is biztosítaniuk kell, hogy a DLT alkalmazásához kapcsolódó átfogó informatikai és kiberszabályozás megfelelő legyen. Ha a DLT-alapú piaci infrastruktúra üzleti modellje magában foglalja ügyfelek pénzeszközeinek vagy DLT-alapú átruházható értékpapírjainak, illetve az ezekhez való hozzáférés eszközeinek letéti őrzését, akkor megfelelő intézkedésekkel kell rendelkeznie az ilyen eszközök védelmére.

A 7. és a 8. cikk meghatározza a DLT-MTF, illetve a DLT-alapú értékpapír-kiegyenlítési rendszer működtetésére vonatkozó külön engedélyre vonatkozó eljárást, és részletezi az illetékes hatóságnak benyújtandó információkat.

A 9. cikk meghatározza a DLT-alapú piaci infrastruktúra, az illetékes hatóságok és az ESMA közötti együttműködést. A DLT-alapú piaci infrastruktúráknak tájékoztatniuk kell az illetékes hatóságokat és az ESMA-t például a következőkről: az üzleti tervük javasolt lényeges módosításai, beleértve a kulcsfontosságú munkavállalókat, a feltörés, csalás vagy egyéb súlyos visszaélés bizonyítéka, az eredeti kérelemben szereplő információk lényeges változásai, az engedély hatálya alá tartozó tevékenységek végzésével vagy szolgáltatások nyújtásával kapcsolatos technikai vagy működési nehézségek, továbbá a befektetővédelmet, a piaci integritást és a pénzügyi stabilitást érintő, esetlegesen felmerült olyan kockázatok, amelyek az engedély megadásának idején nem voltak előre láthatók. Ha tájékoztatást kap ilyen információkról, az illetékes hatóság előírhatja a DLT-alapú piaci infrastruktúra számára, hogy másik engedélyt vagy mentesség iránti kérelmet nyújtson be, vagy hozza meg az általa megfelelőnek ítélt korrekciós intézkedéseket. A DLT-alapú piaci infrastruktúrája köteles minden kért információt az engedélyt megadó illetékes hatóság és az ESMA rendelkezésére bocsátani. Az illetékes hatóság az ESMA-val folytatott konzultációt követően a befektetővédelem, a piaci integritás vagy a pénzügyi stabilitás biztosítása érdekében korrekciós intézkedéseket javasolhat a DLT-alapú piaci infrastruktúrának. A DLT-alapú piaci infrastruktúrának részleteznie kell, hogy ezeket hogyan vették figyelembe. Emellett a DLT-alapú piaci infrastruktúrának az illetékes hatóság és az ESMA részére a fenti információkat részletező jelentést kell készítenie és benyújtania, beleértve az uniós pénzügyi szolgáltatási jogszabályok alkalmazásával kapcsolatos esetleges nehézségeket is. Az ESMA rendszeresen tájékoztatja az összes illetékes hatóságot a DLT-alapú piaci infrastruktúrák által készített, fent említett jelentésekről és a 7. és 8. cikkel összhangban megadott mentességekről, figyelemmel kíséri e mentességek alkalmazását és éves jelentést nyújt be a Bizottságnak azok gyakorlati alkalmazásáról.

A 10. cikk részletezi, hogy az ESMA legkésőbb öt év elteltével részletes jelentést készít a Bizottságnak a kísérleti rendszerről. Az ESMA értékelése alapján a Bizottság költség-haszon elemzést tartalmazó jelentést fog készíteni arról, hogy a kísérleti rendszert változtatások nélkül fenn kell-e tartani, vagy módosítani kell, ki kell-e terjeszteni a pénzügyi eszközök új kategóriáira, mérlegelni kell-e az uniós jogszabályok célzott módosítását a DLT széles körű alkalmazásának lehetővé tétele érdekében, vagy hogy meg kell-e szüntetni a kísérleti rendszert.

A 11. cikk értelmében a rendelet alkalmazását 12 hónappal a hatálybalépését követően kell megkezdeni.

2020/0267 (COD)

Javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE

a megosztott főkönyvi technológián alapuló piaci infrastruktúrák kísérleti rendszeréről

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,