Brüsszel, 26.10.2004

COM(2004) 719 végleges

.

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

Jelentés a nukleáris atomerőművek leszerelésére szánt pénzügyi források felhasználásáról

HÁTTÉR

A villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 2003. június 26-án elfogadott európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[1] kapcsolatos viták során a Parlament felvetette a versenynek az atomerőművek leszerelésére és a radioaktív hulladékok kezelésére szánt pénzügyi források rossz kezelése miatti esetleges torzulásának kérdését.

A Bizottság ekkor a leszerelés finanszírozásának fontosságát hangsúlyozta a villamos energia belső piacával összefüggésben. Jelezte azonban, hogy ezt a kérdést megfelelő közösségi eszközök segítségével kell tanulmányozni, és nem a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló irányelv keretében. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy az Euratom-Szerződés megfelelő keretet biztosíthatna erre vonatkozóan. A villamos energia piacára vonatkozó közös szabályokról szóló irányelv elfogadása így a közösségi intézményeknek a villamos energia belső piacán a tisztességes verseny tiszteletben tartását illető politikai elkötelezettségét kifejező két nyilatkozattal megvalósulhatott.

Intézményközi nyilatkozat

„Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság hangsúlyozza annak szükségességét, hogy a tagállamok biztosítsák, hogy az általuk ellenőrött, a leszerelés műveleteire és a hulladékok kezelésére szánt, megfelelő pénzügyi forrásokat valóban e célra használják fel, és ezek átlátható kezelését, hogy ezáltal el lehessen kerülni a villamos energia piacán a tisztességes verseny akadályainak létrejöttét.”

A Bizottság nyilatkozata

„ A Bizottság rámutat az Euratom-Szerződés célkitűzéseihez kapcsolódó, a leszerelés műveleteire és a hulladékok kezelésére létrehozott alapok átlátható kezelése és egyedül e célra való felhasználása biztosításának fontosságára.

E tekintetben a Bizottság, az Euratom-Szerződés által ráruházott hatáskörök értelmében, éves jelentést szándékozik közzétenni a leszerelésre és a hulladékkezelésre szánt alapok felhasználásáról. A Bizottság különösen fog figyelni arra, hogy a közösségi jog megfelelő rendelkezéseit teljes mértékben alkalmazzák."

A leszerelés technikailag bonyolult művelet, amely jelentős pénzügyi forrásokat igényel. Egy atomerőmű telephelyének helyreállításához szükséges összegek nagyságrendjét jelenleg a kezdeti befektetés 10–15 %-ára becsülik leszerelésre váró reaktoronként. A szóban forgó összegek nagyságára tekintettel, annak ellenére, hogy csak a leszereléskor kell ezeket felhasználni, az üzemeltetőnek már az atomerőmű termelési ideje kezdetétől bele kell foglalnia a termelési költségbe nemcsak az ezzel összefüggő technológiai, szociális és gazdasági szempontokat, hanem a terv egészének gazdaságosságát is, beleértve a berendezések leszerelését. A választott kezelési stratégia határozza meg a befektetés nagyságát.

A források összetételének az atomerőművek üzemeltetői által választott módjától függetlenül ezen összegek kereskedelmileg hasznosító kezelése önmagában nem kifogásolható. Nem könnyű azonban meghúzni a határvonalat e források elfogadható kezelése és a villamos energia belső piacán a verseny torzulását esetlegesen maga után vonó gyakorlatok között. Ebben a tekintetben jogos a tervbe vett befektetések típusának megvizsgálása. Valóban nem tűnik szabályosnak ezen források befolyásszerzésre való felhasználása az egymással versenyben álló vállalkozásoknál.

A villamos energia belső piacán a verseny lehetséges torzulásának tudatában a Bizottság már 2002-ben hangsúlyozta a „Nukleáris biztonság az Európai Unióban” című közleményében, hogy a leszerelésre szánt pénzügyi források összetételének, valamint kiszámításának és kezelésének külön szabályoknak kell eleget tennie e források más célokra való felhasználása elkerülésének biztosítása érdekében. A Bizottság által 2003. január 30-án elfogadott, a nukleáris berendezések biztonsága területén az alapkötelezettségeket és általános alapelveket meghatározó irányelvtervezet ezt a mechanizmust jogilag kötelező erejűvé tette.

Ez a jelentés a Bizottságnak a villamos energia belső piacáról szóló irányelv elfogadásakor tett kötelezettségvállalását teljesíti, az atomerőművek leszerelésére szánt források felhasználásáról szóló jelentés közzétételére vonatkozóan.

MÓDSZER

Az első ilyen jelentés előkészítése érdekében a Bizottság 2004. április 28-án levelet küldött a tagállamok és a csatlakozásra váró országok közül atomerőművel rendelkező 14 államnak, amelyben a leszerelésre szánt pénzügyi források felhasználásáról kért adatokat. A következő országokkal vette fel a kapcsolatot: Belgium, a Cseh Köztársaság, az Egyesült Királyság, Finnország, Franciaország, Hollandia, Litvánia, Magyarország, Németország, Olaszország, Spanyolország, Svédország, Szlovákia és Szlovénia.

A Bizottság elküldte ezen államoknak a pénzügyi források felhasználásáról rendelkezésére álló adatokat, az adatok pontosságának megerősítését kérve tőlük. Ugyanakkor azt is kérte, hogy minden további lényeges információt továbbítsanak számára. Azt kérte nevezetesen a megkérdezett államoktól, hogy nyújtsanak tájékoztatást a választott kezelési módról; a módszerről, amellyel megbizonyosodik a kormány afelől, hogy a források megfelelnek a leszerelés költségei által támasztott igényeknek és az erre vonatkozó becslésnek.

Egy kivételével (Olaszország) a megkérdezett tagállamok válaszoltak a Bizottság kérésére. Fontos megjegyezni, hogy bár a tagállamok megfelelően együttműködtek a Bizottsággal, többségükben arra szorítkoztak, hogy megerősítsék, vagy kismértékben javítsák az általa küldött adatokat. A Bizottság nem gyűjtött e gyakorlat során további adatokat, amelyek árnyalhatták volna a leszerelésre szánt pénzügyi források felhasználásáról alkotott képét.

EREDMÉNYEK

A tagállamok által küldött információk nagymértékben különböző helyzetekről tanúskodnak mind a leszerelés stratégiáit, mind a pénzügyi források kezelésére kiválasztott módokat illetően. A mellékletben található táblázat összefoglalja a megkérdezett tagállamok által továbbított információkat.

3.1. Leszerelési stratégiák

a) Azonnali leszerelés

Hat tagállam az atomerőmű leállása utáni azonnali leszerelés stratégiáját választotta. Finnországról, Litvániáról, Németországról, Olaszországról, Spanyolországról és Szlovéniáról van szó. E választás azt jelenti, hogy a rendelkezésre álló pénzügyi forrásoknak jelentőseknek kell lenniük már a leszerelési műveletek kezdetén.

Fontos hangsúlyozni, hogy Litvánia esete különleges abban a tekintetben, hogy az ignalinai erőmű két blokkja az Európai Unióhoz való csatlakozási folyamat keretében folyó tárgyalások eredményeképpen előrehozott bezárásra vonatkozó kötelezettség tárgyát képezi. Litvánia kötelezettséget vállalt az ignalinai erőmű egyes blokkjának 2005 előtti bezárására és a kettes blokk legkésőbb 2009. december 31-én történő bezárására. Ezek a bezárásra vonatkozó kötelezettségvállalások szerepelnek a 2004. május 1-jén hatályba lépett csatlakozási okmány 4. jegyzőkönyvében. A múltból örökölt nehézségek és a bezárás közeli dátuma miatt Litvánia nem tudott egymagában megbírkozni a helyzettel. Az ignalinai erőmű leszerelésére egy, az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) által kezelt külön nemzetközi alapot hoztak létre 2001-ben. Az Európai Unió adta az alaphoz a legnagyobb hozzájárulást. Továbbá a bezárás rendkívüli jellegét figyelembe veendő, a Litvániával való szolidaritás jegyében az Unió közösségi finanszírozást fogadott el a 2007–2013-as pénzügyi terv keretében. Ezt illetően fontos hangsúlyozni, hogy 2004. szeptember 29-én a Bizottság rendelettervezetet fogadott el e finanszírozás megvalósítására.

b) Elhalasztott leszerelés

Négy tagállam választotta az elhalasztott leszerelés stratégiáját. A Cseh Köztársaságról, Hollandiáról, Magyarországról és Szlovákiáról van szó. Ez a stratégia nem igényeli, hogy már az erőmű leállásakor olyan jelentős összegeket bocsássanak rendelkezésre, mint az azonnali leszerelés esetében. A berendezést több évre őrzés alá helyezik a radiaktivitás bizonyos mértékű csökkenésének megvárására. Alapvető fontosságú azonban megbizonyosodni afelől, hogy a kiválasztott kezelési mód biztosítja a megfelelő pénzügyi források megfelelő időben való rendelkezésre állását.

A szlovákiai Bohunice V1 erőmű szintén előrehozott bezárásra vonatkozó kötelezettségvállalás tárgyát képezi a csatlakozási folyamat keretében folyó tárgyalások eredményeképp. Ennek az erőműnek az egyes és kettes blokkját legkésőbb 2006. december 31-én, illetve legkésőbb 2008. december 31-én kell bezárni. Ennek az előrehozott bezárásnak a következményeit hasonló szellemben kezelték, mint Litvánia esetében. Az EBRD által kezelt nemzetközi alapot hoztak létre, és az Unió ebben az esetben is közösségi finanszírozást fogadott el a 2007–2013-as pénzügyi terv keretében. A Bizottság 2004. szeptember 29-én rendelettervezetet fogadott el a finanszírozás megvalósítására.

Négy tagállam még nem választott végleges leszerelési stratégiát. Belgiumról, az Egyesült Királyságról, Franciaországról és Svédországról van szó.

3.2. A pénzügyi források kezelése

a) Külső kezelés

Tíz tagállam vállasztotta a külső kezelés módját, azaz a nukleáris berendezés üzemeltetőjének könyvelésétől különválasztott kezelést. A Cseh Köztársaságról, Finnországról, Hollandiáról, Litvániáról, Magyarországról, Olaszországról, Spanyolországról, Svédországról, Szlovákiáról és Szlovéniáról van szó.

Ez a kezelési mód jobb átláthatóságot és valószínűleg a legjobb garanciát biztosítja a pénzügyi források végső felhasználására nézve, nevezetesen az üzemeltető csődbe jutása esetén.

b) Belső kezelés

Franciaországban és Németországban a leszerelésre szánt pénzügyi források tartalékként szerepelnek a villamosenergia-termelő vállalkozások könyvelésében. Ez a kezelési mód a források nagyon rugalmas felhasználását teszi lehetővé. Egy vállalkozásra ruházza – a nukleáris berendezések üzemeltetője személyében – a pénzügyi és a műszaki felelősséget.

Ez a kezelési mód azonban nem biztosít olyan mértékű átláthatóságot, mint a külső kezelés. Nem teszi lehetővé annak biztosítását, hogy a források rendelkezésre álljanak a megfelelő időpontban, és hogy ne használják fel ezeket a létrehozásuk céljaitól eltérő célokra. Műszaki szempontból e források felhasználásának lehetőségei nagyon kiterjedtek, és esetlegesen versenyellenes gyakorlatokhoz vezethetnek a villamos energia belső piacán.

c) Egyéb kezelési módok

Belgium egyedi megoldást választott. 2003-ig a pénzügyi források a nukleáris berendezések üzemeltető könyvelésében szerepeltek. A 2003. április 11-i törvény[2] óta ezek a források a nukleáris berendezések üzemeltetőjének könyvelésében maradtak tartalék formájában, amelyekre az állam vétójogot biztosító „golden share”-rel rendelkezik arra az esetre, ha megítélése szerint a források biztonságát veszélyezteti a kezelés.

Az Egyesült Királyság esetében a helyzet a nukleáris berendezések üzemeltetője függvényében változik. A BNLF esetében a pénzügyi források a belső könyvelésbe tartoznak, de a társaság általános befektetési politikájától független, külön kezelés tárgyát képezik. A brit kormány a források közeljövőben való átutalását tervezi a „Nuclear Decommissioning Authority”[3] szervezethez. A British Energy esetében a helyzet bonyolultabb a szervezet szerkezetátalakítása miatt. Egy új alapot szándékoznak létrehozni, amelyhez az államnak hozzá kell majd járulnia. Ez a terv azonban még a brit hatóságok részéről engedélyezésre vár. Érdemes megemlíteni, hogy közösségi szinten már jóváhagyták.

KÖVETKEZTETÉSEK

Az atomerőművek leszerelésének kérdése az elkövetkező években egyre nagyobb jelentőséggel fog bírni. Joggal feltételezhető, hogy 2025-ig a kibővült Európai Unióban jelenleg működő 155 közül ötven és hatvan közötti számú reaktort le kell szerelni.

A leszerelés finanszírozása bonyolult kérdés, amely több szempontból közelíthető meg. A leszerelésre szánt pénzügyi források elsődleges célja biztosítani a leszerelési műveleteknek a megfelelő időpontban, magas nukleáris biztonsági szinten való elvégzését. Egy berendezés leszerelése jelentős radiológiai következményekkel járhat, amennyiben azt a megfelelő pénzügyi források hiánya miatt nem jó körülmények között végzik el. Ezért döntött úgy a Bizottság a nukleáris biztonság területén az alapkötelezettségeket és az általános alapelveket meghatározó irányelvtervezetében, hogy ezt a kérdést az Euratom-Szerződés egészségvédelemre vonatkozó 3. fejezete keretében tárgyalják. A leszerelés finanszírozására vonatkozó intézkedéseket az Euratom-Szerződés szerint kell értékelni; amennyiben azonban ezek nem szükségesek az Euratom-Szerződés célkitűzéseihez vagy túlmutatnak azokon, vagy a belső piacon a versenyt torzítják vagy a versenyt veszélyeztetik, ezeket az intézkedéseket az EK-Szerződés szerint kell értékelni.

A Bizottság úgy ítéli meg, hogy további adatokra lenne szükség a tagállamok részéről ahhoz, hogy jobban alátámasztott véleményt tudjon kialakítani a leszerelés finanszírozásának állapotáról a kibővített Európai Unióban. A tagállamok helyzetének különbözőségét figyelembe véve arra kell törekedni, hogy pontosabb információk álljanak rendelkezésre, amelyek lehetővé teszik olyan lényeges elemek megvilágítását, mint a leszerelés költségeinek kiszámítása, az összegyűjtött források megfelelősége, a források kellő időpontban való rendelkezésre állásának szavatolása vagy ezek kezelése.

A tagállamok közti különbségeket nagyrészt történelmi okokra lehet visszavezetni, a villamos energia belső piacának bevezetése előtti gazdasági háttért figyelembe véve. Ez utóbbi a pénzügyi források kezelésének átláthatóságára és összehangolására vonatkozó fokozott igényt vont maga után. Részletesebb és jobban strukturált információkat szükséges tehát beszerezni a tagállamoktól. Az első jelentés keretében kialakított kapcsolatokat így tovább folytatják egy olyan eljárás létrehozása érdekében, amely lehetővé teszi a különböző tagállamok helyzetének lényegbevágó összehasonlítását.

Ennek a nélkülözhetetlen háttérmunkának hosszú távon lehetővé kell tennie a leszerelés finanszírozási módszereinek összehangolását az Európai Unión belül. Az Uniónak valójában kötelessége biztosítani a teremtett forrásoknak a közösségi jog szerinti kezelését. A jog jelenlegi állása szerint a Bizottság egyes esetekben intézkedéseket hozhat egy különleges helyzet ellenőrzésére. Így intézkedése reagáló jellegű, de nem megelőző.

A Bizottság úgy ítéli meg, hogy nélkülözhetetlen a legmegfelelőbb intézkedések meghatározása annak érdekében, hogy biztosítsák az atomerőművek leszerelésére teremtett pénzügyi források rendelkezésre állását a megfelelő időpontban annak érdekében, hogy a leszerelési műveleteket magas nukleáris biztonsági szinten végezhessék, és e források kezelésének teljes átláthatóságát.

Ennek érdekében, illetve a nukleáris biztonság és a radioaktív hulladékok kezelésének területére vonatkozó, jogilag kötelező erejű eszközök Tanács általi elfogadására várva a Bizottság az Euratom-Szerződés alapján ajánlást szándékozik előterjeszteni 2005-ben, melyben arra kérné a tagállamokat, hogy tegyék meg a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy:

- biztosítsák pénzügyi források teremtését az atomerőművek üzemeltetési időszakában a leszerelési műveletek magas nukleáris biztonsági szinten való elvégzésére;

- biztosítsák, hogy az így teremtett források rendelkezésre fognak állni, és megfelelőek lesznek a leszerelés időpontjában a leszerelési műveletek költégeinek finanszírozására;

- biztosítsák, hogy ezeket a forrásokat arra a célra használják fel, amelyre szánták, és kezelésük teljes mértékben átlátható módon történjék.

ANNEXE

SYNTHESE PAR ETAT MEMBRE

SLOVAKIA | Centralised (blocked) State Fund independent from operator | Decommissioning, spent fuel and radwaste management and disposal related costs. | 3.6 Billion € | State Fund (active since 1995) 317,94 M € as of 31.03.2004: IBDSF: 90 M € (2004-2006) | a) Contributions from nuclear operators b) Grants from State budget c) Penalties imposed by Nuclear Regulator d) Interest from Fund deposits. | Also contributions from International Bohunice Decommissioning Support Fund (IBDSF) due to the consequences of early closure.of units 1 and 2. |

SWEDEN | Nuclear Waste Fund (managed by the State) independent from operator | Decommissioning, spent fuel and radwaste management and disposal related costs. | 63 Billion SEK (2003 price level, 13 billions already spent) | 29 billion SEK (beginning of 2003) | Electricity price from nuclear origin |

FINLAND | State Nuclear Waste Management Fund holds and manage funds independent from operator | Decommissioning, spent fuel and radwaste management and disposal related costs. Contributors are entitled to borrow money from the fund against securities | 1.3 Billion € (2004) (future liabilities) | 1.3 Billion € (2004) (to cover all future liabilities) | Contributions from nuclear operators plus interest generated by the fund |

SPAIN | State company ENRESA holds and manage fund independent from operators | Decommissioning, spent fuel and radwaste management and disposal related costs | Total 11.5 Billion € (2004 value) Decommissioning of NPPs only: 2.3 Billions € (2004 value) | 1.73 Billion € (31/12/2003) | Electricity price |

SLOVENIA | External. Managed by a specific agency | Decommissioning, spent fuel and radwaste management and disposal related costs | 1.2 Billion € | Slovenian Fund 104 Million € (end 2003) Croatia shall form its own decommissioning fund | Levy on the produced electricity | Decommissioning and disposal of radwaste and spent fuel is a joint responsibility in equal shares of Slovenia and Croatia |

ITALY | External. Managed by a State owned company: SOGIN also responsible for dismantling works | 2.6 Billion € (2002) for power reactors plus 630 Million € (2002) for fuel cycle research plants. | Levy on the price of electricity added to the resources accumulated by ENEL and already transferred to the fund | All nuclear plants already permanently shut down and in the process of decommissioning |

CZECH REPUBLIC | Dedicated Nuclear Account (NA) managed by the Ministry of Finance. Verification of cost estimates and withdrawal of funds from the NA monitored by State organisation: RAWRA independent from operators | Decommissioning, spent fuel and radwaste management and disposal related costs | 860 Million € (1999) for decommissioning only 1550 Million € (1999) for disposal of spent fuel and high level waste | Electricity price |

HUNGARY | Central Nuclear Financial Fund in a dedicated Treasury account, managed by the Hungarian Atomic Energy Authority independent from operators. A Public Agency (PURAM) is responsible for the D & WM activities | Decommissioning, spent fuel and radwaste management and disposal related costs | 1.4 Billion € (2003) for decommissioning + 1.7 Billion € (2003) for waste management including disposal | ~60 Millions € | Electricity price, contributions from radwaste producers and State central budget |

NETHERLANDS | Funds for waste management transferred under 2002 agreement to the State together with ownership of responsible company COVRA. Operators have to make financial provisions for decommissioning requirements | Decommissioning, spent fuel and radwaste management and disposal related costs | 180 Millions € (present value) for spent fuel management and decommissioning of Dodewaard. 145Million € for dismantling of Borssele 1270 Million € for COVRA fund | 120 Million € (Dec. 2001) in Borssele fund Dodewaard fund under review | Contribution from nuclear operators and radwaste producers | Dodewaard out of operation since 1997. Borssele expected to be shut down in 2013 |

BELGIUM | Before the law of April 2003: Provisions within the books of the electricity producers (i.e. internal) After 11.04.2003:Funds in Nuclear Provision Company (in which the State has a golden share giving the right to veto) | Decommissioning costs. The nuclear provision company can lend up to 75% of the total amount to the nuclear operators at industrial interest rates. | Slightly higher than 12% of investment costs. | By the end of 2003 all past provisions have been transferred to the Nuclear Provision Company. Nuclear operators pay each year a contribution to cover at the end of industrial operation (i.e. at least 40 years) the discounted dismantling costs. | Electricity price. | Recent shifts towards a management of the fund more independent from operators. |

UNITED KINGDOM | There are three main nuclear operators: BE (private) and BNFL and UKAEA (public sector). There is not a single common regime for funding. BNFL: Internal not segregated fund but a Nuclear Liabilities Investment Portofolio earmarked for that purpose. BE: Internal independent Nuclear Generation Decommissioning Fund (NGDF). Under a new scheme presently under discussion a Nuclear Decommissioning Authority(NDA) would be responsible for securing the discharge of all public sector liabilities on civil public sector sites (i.e. owned by BNFL and UKAEA). Under a BE’s restructuring plan, pending EC approval, the NGDF would be subsumed within new Nuclear Liabilities Fund (NLF). | BE’s estimated nuclear liabilities (as of 31.03.2003 discounted at 3% per annum): £ 3.3 Billion for contracted spent fuel liabilities and £ 1.0 Billion for uncontracted spent fuel liabilities. NDA’s estimated total undiscounted future expenditure on discharging nuclear liabilities : ~£ 50 Billion ( ~80% BNFL and 20% UKAEA liability share) | BE contributes around £ 18 Million per annum to the NGDF, which as of 31.03.2003 amounts to £ 334 Million. Under proposed BE’s restructuring plan , BE would contribute to the NLF: £ 20 Million a year for the 15 BE reactors( adjusted for inflation); £ 275 Million of new bonds; £ 150,000 per tonne/ U loaded into Sizewell B; and 65% of BE’s free cash flow. | Nuclear operators and Government contributions (historic spent fuel liabilities) | Recent shifts towards a management of the funds more independent from operators. |

GERMANY | Internal. Contingency reserves in operator’s accounts and tax deductible. | No constraints on the allocation of reserves except the due care principle. | 25 Billion € (decommissioning costs only) not including research reactors and those inherited from the former GDR. | In tax balance sheet funds for decommissioning accumulated in equal instalments over 25 years and discounted at 5.5%. Radioactive waste management funds constituted in proportion to the generated radwaste and discounted also at 5.5% |

FRANCE | Not separated Internal to the operator. EDF is fully responsible for its management. These provisions are tax deductible. | In addition to decommissioning the provisioned amounts have been used to reduce the company debt and to invest in new assets and to fund dedicated assets (bonds & equity) | Decommissioning cost estimated at 258.86 € (1998) per installed Kw. Decommissioning cost equal to 15% construction costs and discounted at 3%. Provision are calculated for 40 years operation and regularly re-evaluated. | Total provision at the end of 2003 for NPP’s decommissioning : 9.4 Billion €. End of fuel cycle provision: 13.9 Billion € (i.e. 10.2 Billion € for reprocessing and 3.7 Billion € for disposal of waste fuel) | Provisions in the operator’s (EDF) accounts. |

[1] HL L 16, 2004.1.23., 74. o.

[2] Törvény az atomerőművek leszerelésére és az ezen erőművekből származó kiégett hasadóanyagok kezelésére létrehozott tartalékokról

[3] Az Egyesült Királyság leszerelési stratégéiájának meghatározásával megbízott közjogi szervezet. Az NDA-nak 2005. április 1-jétől kell működésbe lépnie.