Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA Ausztriának és Máltának az Európai Unió érdekében a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok külföldi kézbesítéséről szóló, 1965. november 15-i Hágai Egyezményhez történő csatlakozásra irányuló felhatalmazásáról /* COM/2013/0338 final - 2013/0177 (NLE) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE 1.1. A javaslat célja A polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok külföldi kézbesítéséről szóló, 1965. november 15-i hágai egyezmény (a továbbiakban: a Hágai Egyezmény) rendelkezik azon csatornákról, amelyeket a bírósági és bíróságon kívüli iratoknak az Egyezmény valamely aláíró államából egy másik aláíró államba történő kézbesítése esetén alkalmazni kell. A Hágai Egyezménynek köszönhetően egyszerűbbé vált a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítése. A fő kézbesítési csatornát a konzuli és diplomáciai csatornák helyett egy, az iratok kézbesítését végző vagy azok kézbesítését megszervező központi hatóság jelenti. Az Egyezmény több alternatív kézbesítési módot is meghatároz (pl. postai úton történő kézbesítés). Továbbá egy olyan rendszer bevezetésére irányul, amely a lehetőségek függvényében kellő időben értesíti a címzettet a kézbesítendő dokumentumról, hogy ezáltal utóbbi felkészülhessen a saját védelmére. Az Egyezmény ezenfelül egységes mintába foglalt igazolások útján megkönnyíti az iratok külföldre történő kézbesítésének bizonyítását. A Hágai Egyezmény tekintetében az Európai Unió kizárólagos külső hatáskörrel rendelkezik a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló – a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről (iratkézbesítés) és az 1348/2000/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel[1] hatályon kívül helyezett – 1348/2000/EK tanácsi rendelet elfogadása óta, amely megállapította az Európai Unió iratkézbesítéssel kapcsolatos belső szabályait. Következésképpen a tagállamok az Európai Unió felhatalmazása nélkül nem csatlakozhatnak a Hágai Egyezményhez. 24 tagállam az uniós jogszabályok elfogadása előtt csatlakozott a Hágai Egyezményhez. Ausztria és Málta alkotják a még csatlakozási felhatalmazásra váró tagállamokat[2]. A Bizottság ezért javasolja, hogy a Tanács az Európai Unió érdekében engedélyezze Ausztria és Málta csatlakozását a Hágai Egyezményhez. Az Egyezmény nem tartalmaz olyan záradékot, amely lehetővé tenné magának az EU-nak a csatlakozását. 1.2. A Hágai Egyezményhez való csatlakozás fontossága A bírósági és bíróságon kívüli iratok külföldre történő kézbesítésének javítását célzó Hágai Egyezmény különösen fontos az Európai Unió és tagállamai számára, mivel megkönnyíti az igazságügyi együttműködést az Egyezményhez csatlakozott harmadik országokkal a határokon átnyúló jogviták során. Az Egyezményt széles körűen megerősítették: jelenleg 67 az aláíró államok száma. Ausztria és Málta kifejezte szándékát a Hágai Egyezményhez való csatlakozásra. E két állam felvétele összhangban állna azon politikai kötelezettségvállalással, amelyet az Európai Unió a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferenciához való 2007. évi csatlakozásakor tett, miszerint csatlakozik a Konferencia által kidolgozott és az Unió érdekeit szem előtt tartó eszközökhöz. Továbbá az Európai Unió a külkapcsolatai során szorgalmazza a harmadik országok Hágai Egyezményhez való csatlakozását, amely a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítésének hatékony és megbízható rendszere. Logikus lenne tehát, ha e megközelítéssel összhangban az EU valamennyi tagállama csatlakozna az Egyezményhez. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI Ausztria és Málta megerősítette szándékát a Tanács illetékes munkacsoportjában az Egyezményhez való csatlakozásra. A Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatala kinyilvánította, hogy az Egyezményhez csatlakozott harmadik országok kívánatosnak tartják az Egyezmény valamennyi uniós tagállamra történő kiterjesztését. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Az EU hatásköre a Hágai Egyezmény tekintetében Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 3. cikkének (2) bekezdésével és az Európai Bíróság esetjogával[3] összhangban a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítése az Európai Unió kizárólagos külső hatáskörébe tartozik, mivel a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló 1393/2007/EK rendelettel belső uniós jogszabályokat fogadtak el. A tagállamoknak ezért többé nincs joguk arra, hogy olyan szerződéses kötelezettségeket vállaljanak harmadik felekkel szemben, amelyek e szabályokat sértik. Az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése szerint az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik valamely nemzetközi megállapodás megkötésére, amennyiben annak megkötése a közös szabályokat érintheti vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja. E szabályoknak megfelelően és az esetjoggal összhangban egy megállapodás akkor tartozik az EU kizárólagos hatáskörébe, ha a megállapodás tárgya bizonyíthatóan a belső közös szabályok hatálya alá vagy egy olyan területhez tartozik, amelyre már nagymértékben kiterjednek ilyen szabályok, vagy amennyiben szabályokat fogadtak el a közös szakpolitikák közé nem tartozó területeken, különös tekintettel a harmonizációs intézkedések által érintett területekre, még akkor is, ha nem lelhetők fel ellentmondások az említett közös szabályok és a megállapodás között. Az 1393/2007/EK rendelet az olyan polgári és kereskedelmi ügyekben alkalmazandó, amelyek során a bírósági vagy bíróságon kívüli iratoknak az egyik tagállamból valamely másik tagállamba történő kézbesítése szükséges. Az iratok továbbításáért és kézhezvételéért a tagállamok által kijelölt ügynökségek felelősek. A rendelet egy olyan rendszert hoz létre, amely a Hágai Egyezmény által meghatározott rendszeren alapul, így a Hágai Egyezmény tárgya egyértelműen az EU belső szabályainak hatálya alá tartozik. Következésképpen az Európai Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a Hágai Egyezmény felett. Ezenfelül az iratkézbesítésről szóló, Dániával aláírt nemzetközi megállapodás megkötése során az Unió már gyakorolta az iratkézbesítésre vonatkozó külső hatáskörét[4]. 3.2. A tagállamok felhatalmazása Mivel a Hágai egyezmény nem tartalmaz a regionális gazdasági szervezetekre vonatkozó záradékot, az Európai Uniónak nincs lehetősége arra, hogy az Egyezmény szerződő felévé váljék. Következésképpen az Uniónak a tagállamain keresztül kell gyakorolnia hatáskörét, és ennek érdekében fel kell hatalmaznia az érintett tagállamokat, hogy az Unió érdekében csatlakozzanak a Hágai Egyezményhez. A polgári igazságszolgáltatás területén számos precedenst találunk erre: közülük a legutóbbi az egyes tagállamoknak a szülői felelősséggel és a gyermekek védelmét szolgáló intézkedésekkel kapcsolatos együttműködésről, valamint az ilyen ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, elismerésről és végrehajtásról szóló, 1996. évi Hágai Egyezménynek a Közösség érdekében történő megerősítésére vagy az ahhoz történő csatlakozásra, valamint egyes tagállamoknak a közösségi jog vonatkozó belső szabályozásának alkalmazására vonatkozó nyilatkozat tételére való felhatalmazásáról szóló 2008/431/EK tanácsi határozat[5]. A Hágai Egyezmény lehetőséget biztosít a szerződő államoknak arra, hogy az Egyezmény egyes rendelkezései – például a 8. cikk (2) bekezdése, a 10. cikk, a 15. cikk (2) bekezdése, a 16. cikk (3) bekezdése – tekintetében nyilatkozatot tegyenek. Az Egyezményt aláíró uniós tagállamok ennek megfelelően különböző nyilatkozatokat tettek. A helyzet korántsem egységes: így a számos tagállam tett nyilatkozatot a 8. cikk (2) bekezdésére vonatkozóan, amelynek értelmében kizárólag a saját állampolgáraikat érintő iratok kézbesítésére rendelkeznek hatáskörrel, míg néhány más tagállam csak a 10. cikkben foglalt kézbesítési módok ellen emelt kifogást. A 16. cikk (3) bekezdése tekintetében – amely a mentesítésre irányuló kérelemről rendelkezik – benyújtott nyilatkozatok különböznek egymástól, nevezetesen ami a kérelem benyújtási határidejét illeti. Ennek fényében nem várható el az érintett tagállamoktól, hogy amennyiben nyilatkozato(ka)t tesznek, azok egységesek legyenek. Következésképpen az érintett tagállamoknak lehetőséget kell biztosítani arra, hogy az Egyezményhez való csatlakozáskor az egyezmény rendelkezéseivel összhangban megtegyék valamennyi általuk szükségesnek tartott nyilatkozatot. Az ilyen nyilatkozatok szövegét mindazonáltal csatolni kell a tanácsi határozathoz. 2013/0177 (NLE) Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA Ausztriának és Máltának az Európai Unió érdekében a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok külföldi kézbesítéséről szóló, 1965. november 15-i Hágai Egyezményhez történő csatlakozásra irányuló felhatalmazásáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 81. cikke (2) bekezdésére és 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjára, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Parlament egyetértésére[6], mivel: (1) A polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok külföldi kézbesítéséről szóló, 1965. november 15-i Hágai Egyezmény (a továbbiakban: a Hágai Egyezmény) leegyszerűsíti a bírósági és bíróságon kívüli iratok szerződő államok közötti továbbításának módját. Ezáltal megkönnyíti az igazságügyi együttműködést a határokon átnyúló polgári és kereskedelmi jogviták során. A Hágai Egyezményt világszerte számos ország megerősítette. A harmadik országok Hágai Egyezményhez történő csatlakozásának előmozdítása az EU polgári igazságszolgáltatással kapcsolatos külpolitikájának részét képezi. (2) Az Európai Unió kizárólagos külső hatáskörrel rendelkezik a Hágai Egyezmény tekintetében, amennyiben annak rendelkezései érintik a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről (iratkézbesítés) és az 1348/2000/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben[7] foglalt szabályokat. (3) A Hágai Egyezményhez regionális szervezetek nem csatlakozhatnak. Ennek folytán az Európai Uniónak nem áll módjában, hogy az Egyezményhez csatlakozzék. (4) Mivel a Hágai Egyezmény nagy fontossággal bír az Európai Unió érdekeinek szempontjából, kívánatos, hogy azon tagállamokat, amelyek azt nem írták alá az uniós intézkedések elfogadása előtt, a Tanács felhatalmazza arra, hogy az Unió érdekében és az e határozatban foglalt feltételek szerint csatlakozzanak az Egyezményhez. Ennek a határozatnak két tagállam, Ausztria és Málta a címzettje. (5) A Hágai Egyezmény lehetőséget biztosít a szerződő államoknak arra, hogy az Egyezmény egyes rendelkezései – tekintetében nyilatkozatot tegyenek. Következésképpen Ausztria és Málta számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy az Egyezményhez való csatlakozáskor az egyezmény rendelkezéseivel összhangban megtegyék valamennyi általuk szükségesnek tartott nyilatkozatot. Az ilyen nyilatkozatok szövegét csatolni kell ehhez a határozathoz. (6) Az Egyesült Királyságra és Írországra nézve a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről (iratkézbesítés) és az 1348/2000/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló 1393/2007/EK rendelet[8] kötelező, így ezek a tagállamok részt vesznek e határozat elfogadásában. (7) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia nem vesz részt e határozat elfogadásában, és az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó, ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: 1. cikk (1) Helyénvaló, hogy az Európai Unió hatásköreinek sérelme nélkül Ausztria és Málta az Európai Unió érdekében csatlakozzék a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok külföldi kézbesítéséről szóló, 1965. november 15-i Hágai Egyezményhez. (2) A Hágai Egyezmény szövegét e határozat I. melléklete tartalmazza. 2. cikk (1) Ausztria és Málta a Hágai Egyezményhez való csatlakozásakor az egyezmény rendelkezéseivel összhangban megteszi a megfelelő nyilatkozatokat. (2) A nyilatkozatok szövegét e határozat II. melléklete tartalmazza. 3. cikk (1) Az érintett tagállamok megteszik az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy ésszerű időn belül, és lehetőség szerint 2014. december 31-ig letétbe helyezzék a Hágai Egyezményhez való csatlakozásra vonatkozó okirataikat. (2) Az érintett tagállamok 2014. július 1-jéig tájékoztatják a Tanácsot és a Bizottságot a csatlakozási eljárásaik befejezésének várható időpontjáról. 4. cikk Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba. 5. cikk A Hágai Egyezményhez történő csatlakozásakor Ausztria és Málta írásban tájékoztatja a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalát arról, hogy a csatlakozás ezzel a határozattal összhangban megtörtént. 6. cikk Ennek a határozatnak a Szerződéseknek megfelelően Ausztria és Málta a címzettje. Kelt Brüsszelben, a Tanács részéről az elnök I. MELLÉKLET EGYEZMÉNY A POLGÁRI ÉS KERESKEDELMI ÜGYEKBEN A BÍRÓSÁGI ÉS BÍRÓSÁGON KÍVÜLI IRATOK KÜLFÖLDI KÉZBESÍTÉSÉRŐL (megkötve 1965. november 15-én) A jelen Egyezményt aláíró államok, azzal a szándékkal, hogy megfelelő eszközt hozzanak létre, amely biztosítja, hogy a külföldre kézbesítendő bírósági és bíróságon kívüli iratokról a címzett kellő időben tudomást szerez, arra törekedve, hogy ennek céljából az eljárás leegyszerűsítése és felgyorsítása révén szervezettebbé váljék a kölcsönös jogsegély, úgy határoztak, hogy ebből a célból egyezményt kötnek, és az alábbi rendelkezésekről állapodtak meg: 1. cikk Ez az Egyezmény minden olyan polgári vagy kereskedelmi ügyben alkalmazandó, amikor bírósági vagy bíróságon kívüli iratokat külföldre kell továbbítani kézbesítés céljából. Ez az Egyezmény nem alkalmazható abban az esetben, ha nem ismeretes azon személy címe, aki számára az iratot kézbesíteni kell. I. FEJEZET – BÍRÓSÁGI IRATOK 2. cikk Minden szerződő fél kijelöl egy központi hatóságot, amely a más szerződő államokból érkező kézbesítési kérelmek fogadását végzi, és a kézbesítést a 3–6. cikkek összhangban lebonyolítja. Minden állam a saját jogszabályainak megfelelően állítja fel a központi hatóságát. 3. cikk Az iratok származási helye szerinti állam nemzeti jogszabályai szerint illetékes hatóság vagy bírósági tisztviselő továbbítja a megkeresett állam központi hatósága felé az Egyezményhez csatolt mintának megfelelő kérelmet, anélkül hogy felülhitelesítés vagy ezzel egyenértékű más alakiság szükséges lenne. A kérelemhez csatolni kell a kézbesítendő iratot vagy annak egy másolatát. A kérelmet és az iratot két-két példányban kell benyújtani. 4. cikk Amennyiben a központi hatóság megítélése szerint a kérelem nem felel meg a jelen Egyezmény rendelkezéseinek, arról haladéktalanul tájékoztatnia kell a kérelmezőt, megjelölve a kérelem elutasításának okát. 5. cikk A megkeresett állam központi hatósága maga teljesíti az iratkézbesítést, vagy intézkedik arról, hogy a kézbesítést egy megfelelő ügynökség végezze el a következő módon: a) vagy a megkeresett állam belső joga által a saját területén keletkezett iratoknak az ott tartózkodó személyek részére történő kézbesítésére előírt módon, b) vagy a kérelmező által kért különös módon, amennyiben ez a mód a megkeresett állam jogával összeegyeztethető. Az e cikk első bekezdésének b) pontjában említett eset kivételével az irat minden esetben átadható a címzett részére kézbesítés útján, amennyiben a címzett azt önként elfogadja. Amennyiben az irat kézbesítése a fenti első bekezdésben ismertetett módon történik, a központi hatóság előírhatja, hogy az iratot a megkeresett állam hivatalos nyelvén vagy hivatalos nyelveinek egyikén írják meg, vagy fordítsák le az adott nyelvre. Az Egyezményhez csatolt formában megszövegezett kérelemnek azt a részét, amely a kézbesítendő irat összefoglalóját tartalmazza, az irattal együtt kézbesítik a címzettnek. 6. cikk A megkeresett állam központi hatósága vagy a megkeresett állam által erre a célra kijelölt más hatóság igazolást állít ki az Egyezményhez csatolt mintának megfelelően. Az igazolás tanúsítja, hogy az irat kézbesítése megtörtént, továbbá ismerteti a kézbesítés módját, helyét és időpontját, valamint az átvevő személy adatait. Amennyiben a kézbesítésre nem került sor, az igazolásnak tartalmaznia kell azon okokat, amelyek miatt a kézbesítés meghiúsult. Amennyiben az igazolást nem a központi hatóság vagy valamely joghatóság állította ki, a kérelmező kérheti, hogy ezen hatóságok egyike ellenjegyezze azt. Az igazolást közvetlenül a kérelmezőnek továbbítják. 7. cikk Az Egyezményhez csatolt mintában szereplő szabványszöveget minden esetben franciául vagy angolul kell megírni. Az ugyanakkor megírható az iratok származási helye szerinti állam hivatalos nyelvén vagy hivatalos nyelveinek egyikén is. A vonatkozó mezőket vagy a megkeresett állam nyelvén vagy franciául, illetve angolul kell kitölteni. 8. cikk Minden szerződő államnak lehetősége van bírósági iratoknak a külföldi lakóhellyel rendelkező személy számára kényszer alkalmazása nélkül történő kézbesítésére, közvetlenül diplomáciai vagy konzuli képviseletein keresztül. Minden tagállamnak jogában áll úgy nyilatkozni, hogy a saját területén ellenzi az ilyen kézbesítést, kivéve ha az iratok az azok származási helye szerinti állam állampolgárai részére kézbesítendők. 9. cikk Ezenfelül minden szerződő államnak lehetősége van arra, hogy az iratokat a konzuli vagy diplomáciai képviseletek útján kézbesítse a valamely más szerződő állam által erre a célra kijelölt hatóságok részére. Amennyiben azt kivételes körülmények teszik szükségessé, minden szerződő állam igénybe vehet diplomáciai csatornákat ugyanebből a célból. 10. cikk Amennyiben a megkeresett állam nem emel kifogást, ez az Egyezmény nem korlátozza a) az érdekeltek szabadságát arra, hogy a bírósági iratokat postai úton, közvetlenül a külföldön tartózkodó személyhez küldjék meg, b) az iratok származási helye szerinti állam bírósági tisztviselőinek, köztisztviselőinek vagy más illetékes személyeinek szabadságát arra, hogy a bírósági iratokat közvetlenül a megkeresett állam bírósági tisztviselőin, köztisztviselőin vagy más illetékes személyein keresztül kézbesítsék, c) a bírósági eljárásban érdekelt személyek szabadságát abban, hogy a bírósági iratokat közvetlenül a megkeresett állam bírósági tisztviselőin, köztisztviselőin vagy más illetékes személyein keresztül kézbesítsék. 11. cikk Ez az Egyezmény nem akadályozza, hogy két vagy több szerződő állam a bírósági iratok kézbesítése céljából olyan továbbítási csatornák engedélyezéséről állapodjon meg, amelyek eltérnek a fenti cikkekben említett csatornáktól, ideértve különösen az érintett államok hatóságai közötti közvetlen kapcsolattartást. 12. cikk A valamely más szerződő államból származó bírósági iratok kézbesítése kapcsán nem lehet a megkeresett állam által végzett kézbesítésért illetékek vagy költségek kifizetését vagy megtérítését követelni. A kérelmező a következőkkel kapcsolatos költségeket köteles megfizetni vagy visszatéríteni: a) bírósági tisztviselő, illetve a megkeresett állam joga szerint illetékes személy bevonása; b) különös kézbesítési mód igénybevétele. 13. cikk Amennyiben a kézbesítési kérelem megfelel az Egyezményben megállapított követelményeknek, a megkeresett állam kizárólag abban az esetben utasíthatja el annak teljesítését, ha megítélése szerint ez a teljesítés sérti a szuverenitását vagy biztonságát. A kérelem teljesítése kizárólag azon az alapon utasítható el, ha a megkeresett állam belső joga szerint a szóban forgó ügy az érintett állam kizárólagos joghatósága alá tartozik vagy annak belső joga nem ismeri azt a jogi utat, amelyen a kérelem alapul. A központi hatóság elutasítás esetén haladéktalanul tájékoztatja a kérelmezőt, az elutasítás részletes indoklásával. 14. cikk A bírósági iratok kézbesítés céljából történő továbbítása során felmerülő nehézségeket diplomáciai úton kell rendezni. 15. cikk Amennyiben az Egyezmény rendelkezései alapján egy idézést vagy azzal egyenértékű iratot kézbesítés céljából külföldre kellett továbbítani, és az alperes nem jelent meg, határozat mindaddig nem hozható, amíg megállapítást nem nyer, hogy: a) az iratot olyan módon kézbesítették, amelyet a megkeresett állam belső joga a saját területén keletkezett iratoknak az ott tartózkodó személyek részére történő kézbesítésére előír; vagy b) az irat ténylegesen átadásra került az alperes számára vagy azt valamely, az Egyezmény által előírt más módon eljuttatták a lakóhelyére, és az iratot mindkét esetben megfelelő időben kézbesítették vagy adták át ahhoz, hogy az alperes védekezést terjeszthessen elő. Minden szerződő állam közölheti, hogy a bíróság az első bekezdés rendelkezéseitől függetlenül akkor is hozhat határozatot, ha nem érkezett igazolás a kézbesítésről vagy az átadásról, amennyiben a következő feltételek mindegyike teljesül: a) az iratot az ebben az Egyezményben előírt módok egyikén továbbították; b) az irat továbbításának időpontja óta eltelt egy olyan, legalább hat hónapos időtartam, amelyet a bíróság az adott esetben megfelelőnek tekint; c) a megkeresett állam illetékes hatóságainál foganatosított minden ésszerű intézkedés ellenére semmiféle igazolás nem érkezett. Az előző bekezdések rendelkezéseitől függetlenül a bíró sürgős esetben ideiglenes vagy biztosítási intézkedést rendelhet el. 16. cikk Amennyiben az Egyezmény rendelkezései alapján idézést vagy azzal egyenértékű iratot kézbesítés céljából külföldre kellett továbbítani, és határozatot hoztak olyan alperessel szemben, aki nem jelent meg, a bíróság mentesítheti az alperest a jogorvoslati határidő elmulasztásának következményei alól, amennyiben a következő feltételek teljesülnek: a) az alperes – önhibáján kívül – nem értesült időben az iratról ahhoz, hogy védekezést terjesszen elő, vagy a határozatról ahhoz, hogy jogorvoslattal élhessen; és b) az alperes védekezése nem tűnik megalapozatlannak. Mentesítésre irányuló kérelem csak ésszerű határidőn belül nyújtható be azt követően, hogy az alperes tudomást szerzett a határozatról. Minden szerződő állam közölheti, hogy a kérelmet elutasítja, ha azt a közleményében megjelölt határidő lejárta után nyújtják be; ez a határidő azonban nem lehet rövidebb, mint a határozat keltétől számított egy év. Ezt a bekezdést nem kell alkalmazni a személyi állapot tárgyában hozott határozatokra. II. FEJEZET – BÍRÓSÁGON KÍVÜLI IRATOK 17. cikk A valamely szerződő állam hatóságaitól vagy bírósági tisztviselőitől származó bíróságon kívüli iratok az Egyezmény rendelkezéseinek megfelelő módokon továbbíthatók kézbesítés céljából egy másik szerződő államba. III. FEJEZET – ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 18. cikk Minden szerződő állam kijelölhet a központi hatóság mellett egyéb hatóságokat is, meghatározva azok hatáskörének terjedelmét. A kérelmező azonban minden esetben jogosult arra, hogy kérelmét közvetlenül a központi hatóságnak nyújtsa be. A szövetségi államok egynél többi központi hatóságot is kijelölhetnek. 19. cikk Amennyiben egy szerződő állam belső joga lehetővé teszi, hogy a területén történő kézbesítés céljából külföldről érkező iratokat az előző bekezdések szerinti módokon kívül más módon továbbítsák, az Egyezmény e rendelkezéseket nem sérti. 20. cikk Ez az Egyezmény nem akadályozhatja, hogy két vagy több szerződő állam megállapodjon a következők mellőzéséről: a) 3. cikk második bekezdése értelmében a továbbított iratokról másodpéldány benyújtásának szükségessége; b) az 5. cikk harmadik bekezdése és 7. a cikk szerinti nyelvi követelmények; c) az 5. cikk negyedik bekezdésének rendelkezései; c) az 12. cikk második bekezdésének rendelkezései. 21. cikk Minden szerződő állam a megerősítő vagy csatlakozási okiratának letétbe helyezésekor vagy azt követően tájékoztatja Hollandia Külügyminisztériumát a következőkről: a) a hatóságok kijelölése a 2. és 18. cikknek megfelelően; b) a 6. cikkben említett igazolás kiállításáért felelős illetékes hatóság kijelölése; c) a 9. cikk szerint a konzuli úton továbbított iratok fogadására hatáskörrel rendelkező hatóság kijelölése. Adott esetben minden szerződő államnak ugyanígy tájékoztatnia kell a Minisztériumot a következőkről is: a) a 8. és 10. cikkben szereplő továbbítási módok alkalmazásának ellenzése; b) a 15. cikk második bekezdése és a 16. cikk harmadik bekezdése szerinti nyilatkozatok; c) az említett kijelölések, elutasítások és közlemények bármilyen módosítása. 22. cikk Amennyiben a jelen Egyezmény részes felei egyúttal a polgári eljárásról szóló, Hágában 1905. július 17-én és 1954. március 1-jén aláírt egyezmények közül az egyiknek vagy mindkettőnek a részes felei is, a felek közötti kapcsolatok tekintetében a korábbi egyezmények 1–7. cikkei helyett a jelen Egyezmény rendelkezései irányadók. 23. cikk Ez az Egyezmény nem érinti a polgári eljárásról szóló, Hágában 1905. július 17-én aláírt egyezmény 23. cikkének, valamint a polgári eljárásról szóló, Hágában 1954. március 1-jén aláírt egyezmény 24. cikkének alkalmazását. E cikkek mindazonáltal csak olyan esetekben alkalmazandók, amikor az alkalmazott kommunikációs módszerek megegyeznek az említett egyezményekben foglaltakkal. 24. cikk Az 1905. és 1954. évi egyezmények felei közötti kiegészítő megállapodásokat úgy kell tekinteni, hogy – amennyiben a felek másként nem állapodtak meg – azok a jelen Egyezmény esetében is alkalmazandók. 25. cikk A 22. és 24. cikkében foglalt rendelkezések sérelme nélkül a jelen Egyezmény nem térhet el az annak tárgyát képező kérdésekkel kapcsolatos rendelkezéseket tartalmazó olyan más egyezményektől, amelyekhez a szerződő államok csatlakoztak vagy csatlakozni fognak. 26. cikk Ez az Egyezmény aláírásra nyitva áll a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia tizedik ülésszakán képviselt államok számára. Az aláíró államok az Egyezményt megerősítik, majd a megerősítési okiratot letétbe helyezik Hollandia Külügyminisztériumánál. 27. cikk Ez az Egyezmény a 26. cikk második bekezdése szerinti harmadik megerősítési okirat letétbe helyezésétől számított hatvanadik napon lép hatályba. Az Egyezmény minden olyan aláíró állam esetében, amely azt a későbbiekben megerősíti, a megerősítési okirata letétbe helyezésétől számított hatvanadik napon lép hatályba. 28. cikk A Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia tizedik ülésszakán nem képviselt államok az Egyezményhez annak a 27. cikk első bekezdése szerinti hatálybalépését követően csatlakozhatnak. A csatlakozási okiratot Hollandia Külügyminisztériumánál helyezik letétbe. Az Egyezmény egy ilyen állam tekintetében csak akkor lép hatályba, ha valamely, az Egyezményt az adott állam csatlakozási okiratának letétbe helyezését megelőzően megerősítő állam ez ellen nem emel kifogást; a kifogásokat Hollandia Külügyminisztériumánál kell bejelenteni legkésőbb hat hónappal azután, hogy a Minisztérium a kifogást benyújtó államot a tervezett csatlakozásról értesítette. Ilyen kifogás hiányában az Egyezmény a csatlakozó állam tekintetében az előző bekezdésben említett határidők közül az utolsó lejártát követő hónap első napján lép hatályba. 29. cikk Az Egyezmény aláírásakor, megerősítésekor vagy az ahhoz való csatlakozáskor bármely állam kijelentheti, hogy az Egyezmény hatálya a nemzetközi kapcsolatok minden olyan területére, vagy e területek közül egyre vagy többre kiterjed, amelyet az adott állam képvisel. Ez a nyilatkozat attól a naptól kezdve hatályos, amikor az Egyezmény az érintett országra vonatkozóan hatályba lép. A későbbiekben minden ilyen jellegű kiterjesztést be kell jelenteni Hollandia Külügyminisztériumánál. Az Egyezmény a kiterjesztés által érintett területek tekintetében az előző bekezdésben említett bejelentéstől számított hatvanadik napon lép hatályba. 30. cikk Ez az Egyezmény a hatálybalépésétől számított öt évig marad hatályban a 27. cikk első bekezdésével összhangban, az Egyezményt később megerősítő vagy ahhoz később csatlakozó államok tekintetében is. Felmondás hiányában az Egyezmény hallgatólagosan ötévente meghosszabbodik. Az esetleges felmondást legalább hat hónappal az ötéves időszak lejárta előtt be kell jelenteni Hollandia Külügyminisztériumánál. A felmondás adott esetben csak az Egyezmény bizonyos alkalmazási területeire korlátozódik. A felmondás kizárólag azon állam vonatkozásában lép hatályba, amely azt bejelentette. Az Egyezmény a többi szerződéses államra vonatkozóan hatályban marad. 31. cikk Hollandia Külügyminisztériuma értesíti a 26. cikkben említett államokat, valamint a 28. cikkel összhangban csatlakozott államokat a következőkről: a) a 26. cikk szerinti aláírások és megerősítések; b) az az időpont, amelytől az Egyezmény a 27. cikk első bekezdésének megfelelően hatályba lép; c) a 28. cikkben említett csatlakozások és azok hatálybalépési időpontja; d) a 29. cikkben említett kiterjesztések és azok hatálybalépési időpontja; e) a 21. cikk szerinti kijelölések, elutasítások és közlemények; f) a 30. cikk harmadik bekezdésében említett felmondások. Fentiek hiteléül a kellően meghatalmazott alulírottak ezen Egyezményt aláírták. Készült Hágában, 1965. november 15. napján, angol és francia nyelven, mindkét szöveg egyaránt hiteles, egyetlen példányban, amelyet Hollandia Kormányának levéltárában helyeznek letétbe, s amelyből diplomáciai úton egy-egy hiteles másolatot küldenek a Hágai Nemzetközi Magánjogi Értekezlet tizedik ülésszakának minden tagállama számára. II. MELLÉKLET A tagállamok nyilatkozatai Ausztria a következő nyilatkozatot teszi: ( … ) továbbá Málta a következő nyilatkozatot teszi: Az Egyezmény 8. cikkének megfelelően Málta kijelenti, hogy ellenzi a területén az iratok más szerződő államok diplomáciai vagy konzuli tisztviselői által, az említett 8. cikk első bekezdésével összhangban történő közvetlen kézbesítését, feltéve hogy az iratot nem a kézbesítést teljesítő szerződő állam állampolgárának kézbesítik. Az Egyezmény 10. cikke értelmében Málta kijelenti, hogy ellenzi, hogy más szerződő államok a területén az említett 10. cikkben szereplő bármely irattovábbítási és -kézbesítési módot alkalmazzák. [1] Az Európai Parlament és a Tanács 1393/2007/EK rendelete (2007. november 13.) a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről (iratkézbesítés), és az 1348/200/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 324., 2007.12.10., 79. o.). [2] Málta már a felhatalmazás kibocsátása előtt letétbe helyezte csatlakozási okiratát, ezért a Bizottság megtette a szükséges intézkedéseket. A 2012. augusztus 1-jei csatlakozást követően Málta a következő nyilatkozatot tette: „Málta kijelenti, hogy az Egyezményhez való csatlakozása csak akkor lép hatályba, miután lezárultak a szóban forgó csatlakozással kapcsolatos eljárások az Európai Unión belül, nevezetesen a Málta Egyezményhez való csatlakozásának engedélyezéséről szóló tanácsi határozat elfogadása után. A határozat elfogadását követően Málta értesíti majd a letéteményest azon időpontról, amelytől fogva az Egyezmény Máltára alkalmazandó” (a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia honlapján közzétett nyilatkozat, http://www.hcch.net/index_en.php?act=status.comment&csid=1101&disp=eif). [3] A Bíróság 1/03. sz. véleménye (2006. február 7.) a Közösségnek a polgári és kereskedelmi ügyekben irányadó bírósági joghatóságról és a bírósági határozatok végrehajtásáról szóló új luganói egyezmény megkötésére vonatkozó hatásköréről, EBHT 2006., I-01145. o. [4] Megállapodás az Európai Közösség és a Dán Királyság között a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott határozatok elismeréséről és végrehajtásáról (HL L 299., 2005.11.16., 62. o.). [5] HL L 151., 2008.6.11., 36. o. [6] HL C […], […], […] o. [7] HL L 324., 2007.12.10., 79. o. [8] HL L 324., 2007.12.10., 79. o.