Bevezetés

A digitális egységes piac (DSM) az Európai Bizottság 10 szakpolitikai prioritásának egyike. A digitális egységes piacra vonatkozó stratégia célja, hogy a több mint 500 millió fogyasztóval rendelkező uniós piacon digitális lehetőségeket teremtsen az emberek és a vállalkozások számára. A digitális egységes piac megvalósítása évente 415 milliárd euróval járulhat hozzá az európai gazdasághoz, munkahelyeket teremthet, és átalakíthatja a közszolgáltatásokat. A digitális egységes piacra vonatkozó stratégia elfogadását követő 18 hónapon belül az Európai Bizottság benyújtotta a bejelentett javaslatokat. A stratégia félidős értékelése során naprakésszé tette elemzését, és a soron következő kihívásokra összpontosított. A digitális technológiák átalakítják világunkat, és jelentős hatást gyakorolnak az adórendszerekre. Elősegítik az irányítás javítását, megoldásokat kínálnak az adminisztratív terhek csökkentésére, megkönnyítik az adóhatóságok közötti együttműködést és lehetővé teszik az adóelkerülés elleni fellépést. Ugyanakkor e technológiák nyomán oly módon alakulnak át az üzleti modellek, hogy az immateriális javak egyre fontosabb szerepet játszanak, és ez nyomást gyakorol az európai adózási rendszerre.

Az EU digitális egységes piacának a digitális gazdaságra vonatkozó modern és stabil adózási keretre is szüksége van az innováció ösztönzése, a piac széttöredezettségének kezelése és annak lehetővé tétele érdekében, hogy valamennyi szereplő számára tisztességes és kiegyensúlyozott feltételek mellett csatlakozhasson az új piaci dinamikához. Alapvető fontosságú a jogbiztonság biztosítása a vállalkozások beruházásai számára, valamint új adózási kiskapuk kialakulásának a megelőzése az egységes piacon.

Az adózás területén a politikai döntéshozók nehezen találnak olyan megoldásokat, amelyek a gazdaság digitális átalakulásának felgyorsulásával biztosítani tudnák a méltányos és hatékony adózást. Hiányosságok tapasztalhatók a nemzetközi adózási szabályok terén, mivel azokat eredetileg „hagyományos” üzleti vállalkozások számára dolgozták ki, és mostanra elavulttá váltak. A jelenlegi adózási szabályok már nem felelnek meg a modern környezetnek, ahol a vállalkozások nagymértékben támaszkodnak a nehezen felértékelhető immateriális javakra, az adatokra és az automatizálásra, amelyek megkönnyítik a határokon átnyúló, fizikai jelenlét nélküli online kereskedelmet. Ezek a kérdések nem korlátozódnak a digitális gazdaságra, hanem potenciálisan valamennyi vállalkozást érintik. Ennek eredményeként egyes vállalkozások olyan országokban vannak jelen, ahol szolgáltatásokat kínálnak a fogyasztók számára és szerződéseket kötnek velük, teljes mértékben igénybe véve a rendelkezésre álló infrastruktúrát és a jogállami intézményeket, miközben adózási szempontból nem számítanak jelen lévőnek. Emiatt a „potyautas”pozíció miatt a versenyfeltételek a már megtelepedett vállalkozások kárára torzulnak.

Ennek eredményeként – elsősorban a nemzetközi konszenzus hiánya és a kihívás többdimenziós jellege miatt – még mindig nem sikerült kellőképpen foglalkozni a digitális gazdaság méltányos adóztatásának biztosítása jelentette egyre növekvő kihívással. Az egyre inkább globalizálódó és digitálisan összekapcsolt világban, ahol egyre több tevékenység tevődik át a digitális térbe, ez a helyzet fenntarthatatlan. Ha nem kezeljük a helyzetet, több lehetőség nyílik az adóelkerülésre, kevesebb lesz a költségvetések adóbevétele, sérül a szociális igazságosság – mivel többek között csökkennek a szociális célra rendelt költségvetési források – és a vállalkozások számára egyenlőtlenek lesznek a versenyfeltételek. Ez veszélyezteti az EU versenyképességét, a méltányos adóztatást és a tagállami költségvetések fenntarthatóságát. Amint azt Jean-Claude Juncker, a Bizottság elnöke az Unió 2017-es helyzetéről szóló beszédében hangsúlyozta, a Bizottság méltányos adók bevezetését sürgeti a digitális iparban. Az ECOFIN tanács tallini informális ülésén az elnökség számos tagállam támogatásával felkérte a Bizottságot, hogy tárja fel a lehetőségeket és javasoljon hatékony megoldásokat annak érdekében, hogy az év végéig megállapodás születhessen arról, hogy az EU milyen irányban induljon tovább.

Mandátumának kezdete óta a jelenlegi Bizottság több lépést is tett azon elv érvényesülésének biztosítása érdekében, hogy az EU-ban működő valamennyi vállalkozás ott fizesse meg az adót, ahol nyeresége keletkezik és értéket hoz létre. Ez az elv alapvető fontosságú az egységes piacon belüli méltányos és hatékony adózás szempontjából, és csak közös és összehangolt intézkedések révén lehet érvényesíteni. Az EU-n belüli eltérő nemzeti megközelítések széttöredezetté tehetik az egységes piacot, növelhetik az adózási bizonytalanságot, egyenlőtlenné tehetik a versenyfeltételeket, és új kiskapukat nyithatnak az adóvisszaélések számára. Amint az a Bizottság 2014. májusi jelentésében is szerepel, a nemzetközi adózási keretrendszert meg kell reformálni annak érdekében, hogy megfelelően részesülhessen az új üzleti modellekből származó értékből – sajnos, amint az a 2015. októberi OECD-jelentésből is kitűnik, ez idáig nem sikerült globális szintű megállapodásra jutni a lehetséges megoldásokról. Eljött az idő a cselekvésre. A Bizottság ambiciózus uniós menetrendet és közös uniós megközelítést kíván kidolgozni a digitális gazdaság hatékony adóztatásának biztosítására, oly módon, amely biztosítja a méltányosságot és támogatja a növekedést.

Ez az új menetrend ki fogja egészíteni a társasági adó keretrendszerének javítása terén az utóbbi években – mind uniós, mind nemzetközi szinten – elért jelentős előrelépéseket. Az EU-n belül a tagállamok az agresszív adótervezés kezelésére és az adózás átláthatóságának fokozására irányuló ambiciózus új szabályokat fogadtak el, és a hatékony adózásra vonatkozó külső stratégia révén fokozták a jó adóügyi kormányzással kapcsolatos nemzetközi fellépésüket. Az állami támogatások ellenőrzése terén a Bizottság általános vizsgálatot folytatott a tagállamok feltételes adómegállapítással kapcsolatos gyakorlatáról, és jelenleg olyan feltételes adómegállapítási eseteket és rendszereket vizsgál, amelyek egyes vállalatok számára preferenciális adóügyi elbánást biztosítanak. A Bizottság több esetben elrendelte a támogatások visszatéríttetését. A hozzáadottérték-adó (héa) területén a Bizottság az e-kereskedelemről szóló javaslatával a digitális gazdaság által támasztott kihívásokra is választ kíván adni. Folytatódnak a tárgyalások a közös összevont társaságiadó-alapról (KÖTA), amelyet a Bizottság 2016-ban újból útjára indított. Elfogadása után a KÖTA versenyképes, méltányos és szilárd keretet biztosít majd az egységes piacon működő vállalatok adóztatásához.

A vállalkozások ma digitalizáltabbak, mint valaha

Határok nélküli és globalizált világban élünk. A megnövekedett fogyasztást a kereskedelem intenzívebbé válása és a kereskedelmi volumen növekedése kíséri. Ugyanakkor a kereskedelem egyre nemzetközibbé válik. A digitális gazdaság növekedése olyan forradalmi változásokhoz vezet mindennapi életben és üzleti modellekben, amelyek nemcsak a hagyományos gazdasági, politikai, irányítási, végrehajtási és üzleti modelleket érintik, hanem az adó- és vámigazgatást is.

A digitalizáció már eddig is elősegítette és élénkítette a határokon átnyúló kereskedelmet. Az üzleti modellek fejlődése azt jelenti, hogy a vállalkozások ma alapvetően másként működnek, mint a nemzetközi adó- és vámügyi szabályok kialakítása idején – például az áruk és szolgáltatások piaci értékesítéséhez nincs szükség fizikai jelenlétre, ami azt jelenti, hogy az adott piac joghatóságában nehéz megállapítani az adóalapot vagy vámügyi szempontból az áruk származási helyét. Számítógépről bárki egy kattintással bármit megrendelhet a világ bármely részéről. Ez új piacok elérhetővé válását, összességében alacsonyabb árakat és új lehetőségeket jelent. Mindez megzavarja a meglévő üzleti modelleket, és az online platformok hatékonyabban reagálnak a keresletre. Fontos, hogy ez a kereskedelemnek nem csupán növekedését, hanem szegmentálódását is eredményezi, továbbá olyan új felek belépését, akik nem mindig ismerik az adó- és vámügyi kötelezettségeket, vagy akár úgy is alakíthatják vállalkozásaikat, hogy megkerüljék ezeket a kötelezettségeket.

A digitalizálás megváltoztatja az árucsere jellegét azáltal, hogy elmossa az áruk és a szolgáltatások közötti határvonalat, a termékeket átalakítja önmaguk digitális megfelelőjévé – például e-könyvek –, vagy lehetővé teszi a lehető legkevesebb anyag felhasználását – például 3D nyomtatás. A gazdaság egyre inkább digitalizálttá válik, így az új üzleti modellek megjelenésével a jelenlegi üzleti modelleknek alkalmazkodniuk kell az új helyzethez. Ezen új üzleti modellek fő jellegzetessége többek között a tevékenységek távolból való végzésének lehetősége, a piac változékonysága (például piaci részesedés gyors megszerzése vagy elvesztése), monopólium vagy oligopólium kialakulásának tendenciája és a hálózati hatás.

A globális gazdaság digitalizálása gyors ütemben és nagy méretekben történik, áthatva a társadalom csaknem minden területét. Az európai ipari össztermelés növekedésének közel egyharmada már most is a digitális technológiák elterjedésének köszönhető. 2006-ban csak egy technológiai vállalat volt az első 20 között, és az a piaci tőkeértéknek mindössze 7 %-át tette ki. 2017-ben a piaci tőkeérték alapján első 20 vállalat közül 9 volt technológiai vállalat, és ezek az első 20 vállalat összes piaci tőkeértékének 54 %-át tették ki. 2008 és 2016 között az 5 legjobb e-kereskedelmi kiskereskedő bevétele átlagosan évi 32 %-kal nőtt. Ugyanebben az időszakban a teljes uniós kiskereskedelmi ágazat bevétele átlagosan évi 1 %-kal nőtt. Az új generációs információs technológiák – mint például a dolgok internete, a mesterséges intelligencia, a robotika és a virtuális valóság – nyomán rövid időn belül újabb előrelépések fognak jelentkezni. A digitális megoldások alkalmazása egyre gyakoribb, és azok új lehetőségeket kínálnak az emberek, a vállalkozások, a beruházók és a közigazgatás számára. Alapvető fontosságú, hogy az uniós vállalkozások megragadják ezeket a lehetőségeket és versenyképesek maradjanak, és az is, hogy a felhőalapú számítástechnika, a nagy adathalmazok, a robotika és a nagy sebességű szélessávú szolgáltatások teljes körű kiaknázása révén az EU-s induló vállalkozások képesek legyenek gyorsan növekedni. Az előttünk álló kihívás abban áll, hogy Európa versenyképességének biztosítása érdekében – a méltányos adóztatás biztosítása mellett – gyorsan meg tudjuk ragadni ezeket a digitális lehetőségeket.



A digitalizáció minden vállalkozást érint, de különböző mértékben. Az adópolitika szempontjából kihívást jelent a technológia és a nagy mennyiségű adat felhasználása révén lehetővé vált üzleti modellek sokfélesége. A fogyasztók az interneten keresztül bárhonnan vásárolhatnak árukat és szolgáltatásokat, nem csak a helyi bevásárló utcából. A fogyasztók új generációi a tulajdonlással szemben az azonnali hozzáférést részesítik előnyben. A kevés vagyoni eszközzel működő digitális platformok a szabad kapacitást összekapcsolják a kereslettel, és segítik az együttműködésen alapuló tranzakciókat, amelyek száma az előrejelzések szerint a következő évtized során évente 35 %-kal fog növekedni. A vállalkozások manapság az immateriális javakból, az információkból és az adatokból teremtik értékük nagy részét. A digitális térben végzett üzleti tevékenységeknek nincsen egyetlen közös meghatározó tulajdonsága, és gyakran előfordul, hogy egy adott vállalkozásra több különböző jellemző is igaz. E miatt a sokféleség miatt minden lehetséges megoldásnál alaposan meg kell vizsgálni azon különböző digitális tevékenységek és szolgáltatások körét, amelyekre az vonatkozna. Az alábbi lista – a teljesség igénye nélkül – bemutatja a digitális gazdaság által lehetővé tett azon új vállalkozói tevékenységeket, amelyek felvetik a kérdést: „Hol kell adóztatni?” és „Mit kell adóztatni?”. Ezek az új jelenségek új szakpolitikai válaszokat tesznek szükségessé.

Példák újfajta vállalkozói tevékenységekre ·Online kiskereskedelmi modell, amelynek keretében online platformok árukat értékesítenek vagy tranzakciós- vagy kihelyezés díjért, illetve jutalékért cserébe kapcsolatot létesítenek a vevők és az eladók között. Az ilyen vállalkozások közé tartozik például az Amazon, a Zalando és az Alibaba. ·Közösségi média modell, amelynek keretében a hálózat tulajdonosai a fogyasztóknak szóló célzott marketing-üzenetek révén szerzett reklámbevételekre támaszkodnak. Az ilyen vállalkozások közé tartozik például a Facebook, a Xing és a Qzone. ·Előfizetési modell, amelynek keretében a platformok díjat számítanak fel a digitális szolgáltatásokhoz való folyamatos hozzáférésért (pl. zene vagy videók). Az ilyen vállalkozások közé tartozik például a Netflix, a Spotify és az iQiyi. ·Együttműködésen alapuló platform modell, amelynek keretében a digitális platformok összekapcsolják a szabad kapacitást és a keresletet, a felhasználói oldalt a kínálati oldal hírnéven alapuló mechanizmusok segítségével ösztönzik választásra, és lehetővé teszik az egyének számára, hogy az eszközök közvetlen birtoklása helyett az azokhoz való „hozzáférést” osszák meg egymással. A platformok minden egyes ügylet után fix vagy változó díjat számítanak fel. Az ilyen vállalkozások közé tartozik például az Airbnb, a Blablacar és a Didi Chuxing.

Az EU-nak korszerű adózási keretre van szüksége ahhoz, hogy kiaknázza a digitális lehetőségeket, és közben biztosítsa a méltányos adóztatást. Az egyenlő versenyfeltételek megléte az előfeltétele annak, hogy minden vállalkozás képes legyen az innovációra, a fejlődésre és a növekedésre, és így hozzájáruljon a termelékenység, a foglalkoztatás és a jólét magasabb szintre emeléséhez. A digitalizálás szintje azonban eltérő az egyes ágazatok, különösen a csúcstechnológiai területek és a hagyományosabb iparágak, valamint a tagállamok és régiók között. A nagyvállalatok és kkv-k között is nagy különbségek mutatkoznak. A hazai digitalizált üzleti modelleket átlagosan csak 8,5 %-os tényleges adókulcs terheli, ez a hagyományos üzleti modelleket terhelőnek alig fele (lásd az alábbi grafikont). Ez főként a digitalizált üzleti modellek sajátosságaiból ered, amelyek nagymértékben támaszkodnak az immateriális javakra, és adókedvezményekben részesülnek. A határokon átnyúló digitális vállalkozások hasonlóan alacsony adóteherrel rendelkeznek, a határokon átnyúló agresszív adótervezés figyelembevétele nélkül is, amely az adóterheket gyakorlatilag nullára csökkentheti.

Forrás: Digital Tax Index (Digitális adózási mutató), 2017, PWC és ZEW.