[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 1.2.2008.

SEC(2008) 112

A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATAINAK MUNKADOKUMENTUMA

amely a következő dokumentumot kíséri:A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZEURÓPAI PARLAMENTNEKA közös környezeti információs rendszer felé A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÓJA {COM (2008) 46 végleges} {SEC(2008) 111}

A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATAINAK MUNKADOKUMENTUMA

amely a következő dokumentumot kíséri:A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZEURÓPAI PARLAMENTNEKA közös környezeti információs rendszer felé A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGALÓJA

A hatásvizsgálatot a Bizottság szolgálatai készítették A közös környezeti kommunikációs rendszer kialakítása felé című bizottsági közlemény támogatására.

A közlemény általános háttere az, hogy a hatékonyabb szabályozás elvének megfelelően a környezetvédelmi szakpolitika előkészítése és megvalósítása támogatásához kiváló minőségű információra van szükség. Ez az igény a gyorsan változó információ és kommunikációs technológia közegében jelentkezik, ami a jelentéstételi rendszerek számottevő egyszerűsítésével és a rendelkezésre álló információ hatékonyabb felhasználásának lehetőségével kecsegtet.

A megoldásra váró konkrét problémák közé tartozik annak szükségessége, hogy tovább kell egyszerűsíteni a jelentéstételi és felügyeleti kötelezettségeket, csökkenteni kell a hozzájuk kapcsolódó igazgatási terheket, a megfelelő időben való rendelkezésre állással, a hozzáférhetőséggel, az információ releváns voltával és megbízhatóságával kapcsolatos hiányosságokat, a közszféra korszerűsítésével és a környezetvédelem terén az elektronikus kormányzati szolgáltatásokkal kapcsolatban elszalasztott lehetőségek számát és az adatok szakpolitikai szempontból releváns információvá való gyors átalakításának képessége terén mutatkozó hiányosságokat, továbbá hogy hatékony módon kell be kell vezetni a környezetvédelmi politikák integrált megközelítését.

Több kezdeményezés is folyamatban van európai és nemzeti szinten, amelyek a fenti problémákat bizonyos mértékig orvosolni fogják. Mindezen kezdeményezések ellenére a fő kihívás Európában és világszerte egyaránt az, hogy a már összegyűjtött, környezettel kapcsolatos adatok és információ hatalmas tömegét rendszerezni kell, össze kell őket vonni – ahol igény mutatkozik rá – a társadalmi és gazdasági területekről származó már rendelkezésre álló adatokkal és információval, hogy olyan eszközökkel együtt legyenek hozzáférhetőek, amelyek segítségével a szakemberek el tudják készíteni a saját elemzéseiket, és olyan módon tudják őket közölni, hogy azokat a politikai döntéshozók és a nagyközönség is meg tudják érteni és saját cselekedeteik alapjául fel tudják azokat használni. Ugyanakkor azonban a tagállamoknak és az uniós intézményeknek hatékony és korszerű jelentéstételi rendszerre van szükségük, hogy a Közösséggel és a nemzetközi környezetvédelmi szakpolitikákkal és jogszabályokkal kapcsolatos jogi kötelezettségeiknek eleget tudjanak tenni, párhuzamos erőfeszítések, átfedések és redundanciák nélkül.

A közös környezeti információs rendszer általános célkitűzései a következők: javítani a közösségi környezetvédelmi szakpolitika kidolgozásához és végrehajtásához szükséges információ elérhetőségét és minőségét, csökkenteni a tagállamokra és az uniós intézményekre nehezedő igazgatási terhet, korszerűsíteni a jelentéstételt és elősegíteni olyan információs szolgáltatások és alkalmazások kifejlesztését, amelyeket minden érdekelt fél használhat és élhet az általa nyújtott lehetőségekkel.

A konkrét célkitűzések a következők:

1. egyértelmű politikai megállapodás biztosítása a közös környezeti információs rendszer alapjául szolgáló elvekről;

2. a tudásalap racionalizálásának folytatása a környezetvédelmi szabályokban előírt jelentéstételi kötelezettségek értékelése és egyszerűsítése révén, és ezzel párhuzamosan az elektronikus jelentéstételhez szükséges információ- és kommunikációtechnológiai megoldások bevezetése;

3. adatok és információk megosztásáról szóló egyezmények kidolgozása és végrehajtása a hatékony informatikai és kommunikációs technológiai (IKT) infrastruktúrán túl a környezettel kapcsolatos adatok és információk felfedezésének, értékelésének, hozzáférhetőségének és megosztásának elősegítésére;

4. a felügyeleti infrastruktúra és szemlék megerősítése és – ahol szükséges – kialakítása a környezettel kapcsolatos adatok közül a célnak megfelelő, költséghatékony, rugalmas és hosszú távon fönntartható adatok gyűjtésére és tárolására.

A be nem avatkozás lehetőségén (a szokásos ügymeneten) túlmenően a következő négy választási lehetőséget állapították meg:

- 1. lehetőség: maga e közlemény, amely az 1. konkrét célkitűzésnek felel meg. A közlemény legfőbb célja politikai és fogalmi keretet nyújtani, amely szükséges ahhoz, hogy a már meglévő folyamatokat közös irányba lehessen terelni, és az egyazon célt kitűző kezdeményezéseket lehessen támogatni. A közlemény szintén felsorolja az elveket, amelyeken a közös környezeti információs rendszer alapszik.

- 2. lehetőség: a jelentések egységesítéséről és ésszerűsítéséről szóló irányelv naprakésszé tétele, amely a 2. konkrét célkitűzéssel van összhangban, de – legalábbis közvetve – a 3. konkrét célkitűzést is szolgálja. A cél az, hogy az irányelvet hiányosságai és a hatókörébe tartozó irányelvek folyamatos alakulása fényében alaposan átvizsgálják. E frissítés révén kifejezésre juthatnak a környezetvédelmi politika új irányzatai, miközben koherensebb és összehangoltabb keretet biztosít a jelentéstétel számára.

- 3. lehetőség: a kötelező adatgyűjtés- és archiválás kiterjesztése és/vagy összehangolása a közösségi szabályozási keretnek megfelelően. E lehetőség a 4. konkrét célkitűzéssel van összhangban, és magában foglalja majd a jelenlegi megközelítések összevetését ezzel a konkrét célkitűzéssel és a közös környezeti információs rendszer átfogó céljaival. Szükség esetén a jelenlegi jogszabályok módosítását javasolják és új jogszabályokra tesznek javaslatot az adat- és megfigyelési infrastruktúra hiányosságainak orvoslására.

- 4. lehetőség: egy új szabályozási keretet a közös környezeti információs rendszer számára, amely magában foglalja az előírásoknak való megfelelést és a korábbi, törvény által szabályozott jelentéstételt is, és amely a 2. és 3. konkrét célkitűzés teljes mértékű megvalósítását eredményezhetné. Tartalmazna olyan rendelkezéseket, amelyek célja a környezetvédelmi politikák logikailag koherens keretben való kialakításához és értékeléséhez szükséges adatok mennyiségének növelése és hozzáférhetőségének javítása, továbbá az, hogy teljes mértékben racionalizálja az adatgyűjtés, a felügyelet, valamint a jelentés jelenlegi megközelítéseit a környezetvédelmi joganyagban .

A közös környezeti információs rendszer megvalósításának költségei és előnyei attól függenek, hogy az mennyi idő alatt megy végbe, továbbá hogy milyen konkrét intézkedéseket tesznek a cél érdekében. Ugyanakkor egy ilyen rendszer várhatóan számottevő haszonnal jár majd. Az adatok gyűjtésére, cseréjére és használatára vonatkozó mechanizmusok javításával valószínűleg jelentősen fokozódik majd ezen adatok felhasználása, a felhasználók költségei pedig jelentősen csökkenni fognak. Az adatrendszerekhez való hozzáférés és az átjárhatóságuk javítása nyomán kevésbé lesz majd szükség a jelentéstételi kötelezettségekre, ami az adatkövetelmények és az adatáramlás egyszerűsödéséhez vezet, így az elavult vagy fölöslegessé vált jelentéstételi kötelezettségeket fokozatosan megszüntetik vagy eltörlik. A további hozadékok közé tartozik a hatékonyabb szabályozás, hatékonyabb uniós szintű elemzések, fokozott hatékonyság a nemzetközi szakpolitikai kötelezettségvállalásokkal és az értékelési kötelezettségekkel összefüggésben, az információk széles körű hozzáférhetősége révén a polgárok bevonása, a kutatóknak szánt adatok fokozottabb hozzáférhetősége és különféle globális fórumokon kedvezőbb arculat az EU-ról.

Ami a költségeket illeti, a közös környezeti információs rendszer szemléletének megvalósítása irányába mutató akár szerény kezdeti befektetés is – amennyiben megfelelően elgondolva történik – várhatóan gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi haszonnal jár, amelyet aztán föl lehet használni a rendszer további fejlesztésére. A következő jellegű intézkedésekre lesz szükség: fokozott erőfeszítéseket kell tenni az INSPIRE irányelv végrehajtására; esetleg módosítani kell a környezettel kapcsolatos adatok gyűjtésével és feldolgozásában közreműködő intézmények szervezeti és ügyviteli modelljeit; az uniós intézményeinek és szerveinek folytatólagos vagy fokozott erőfeszítéseket kell tenniük a jogszabályi követelmények és a központosított jelentéstételi rendszerek korszerűsítésére és egyszerűbbé tételére; további elemzéseket kell végezni a tényleges adat- és információs követelmények tisztázására és a szükséges jogi és/vagy pénzügyi eszközök kialakítására; valamint további befektetéseket kell végrehajtani a jelenleg nem gyűjtött, de a szakpolitika támogatásához vagy a felügyelet és az adatrendszerek összehangolásához alapvetően fontosnak bizonyuló új adatok előállításához.

A jelentések egységesítéséről és ésszerűsítéséről szóló irányelv naprakésszé tétele azonnali egyszerűsítést eredményez, és ezen túlmenően a tagállamokban elősegíti majd a további egyszerűsítést és a közös környezeti információs rendszer elveinek való megfelelést. Különösen a polgárok látják majd hasznát az átláthatóság fokozódásának és az információkhoz való könnyebb hozzáférésnek, amely teljes mértékben hasznosítja az információs és kommunikációs technológiák adta lehetőségeket.

A további összehangolás révén jelentős lehetőség nyílik a nemzeti felügyeleti erőfeszítések költséghatékonyságának fokozására is. Általánosságban véve a környezetvédelmi felügyelet költség-haszon aránya a becslések szerint igen kedvező, ezért a jelenlegi felügyeleti kötelezettségek további összehangolását, sőt kiterjesztését sem kellene elvetni ebben a szakaszban. Ugyanakkor részletesebb elemzésekre, akár az új tagállamok bevonásával végzett kísérleti programokra van szükség, mielőtt konkrét jogalkotási javaslatok tételét fontolóra lehetne venni.

A fenti elemzés alapján az 1., a 2. és a 3. lehetőséget lehet indokoltnak tekinteni. A negyedik lehetőség – amely új, részletes kötelezettségeket tartalmazó szabályozási keretet határoz meg – biztosítaná leginkább a közös környezeti információs rendszer célkitűzéseinek elérését; azonban túlzottan előíró jellegűnek is hathat, hiányozhat belőle a rugalmasság, amely lehetővé teszi a változó politikai prioritásokhoz és technikai lehetőségekhez való önkéntelen alkalmazkodást, és a szubszidiaritás elvével is ellentétesnek tűnhet. Figyelembe véve azonban lehetséges hatékonyságát, az elkövetkezendő években az efféle eszköz még további megfontolásra érdemes.