[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 18.8.2008

COM(2008) 519 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

Éves jelentés az Európai Unió 2007. évi kutatási és technológiafejlesztési tevékenységéről [SEC(2008) 2380]

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

Éves jelentés az Európai Unió 2007. évi kutatási és technológiafejlesztési tevékenység éről

(EGT-vonatkozású szöveg)

1. BEVEZETÉS

Ez az éves jelentés a 2006. évben bekövetkezett fejleményeket és elvégzett tevékenységet összegzi, és az Európai Közösséget létrehozó szerződés 173. cikke[1] alapján készült.

A jelentést bizottsági szolgálati munkadokumentum kíséri, amely részletesebb adatokat és statisztikai elemzéseket tartalmaz. A főbb fejezetek az Európai Unió tagállamaiban 2007 során elvégzett tevékenységről, az elért eredményekről és a kutatás és a technológiafejlesztés (KTF) területén bekövetkezett fejleményekről adnak áttekintést.

2. SZAKPOLITIKAI FEJLEMÉNYEK: EURÓPAI KUTATÁSI TÉRSÉG (EKT)

A kutatás és tágabb értelemben a tudásháromszög (kutatás, oktatás és innováció) a megújult lisszaboni stratégia egyik sarokkövét alkotja. Az európai kutatáspolitika új lendületet adott az EKT fejlesztésének, és a hetedik keretprogram (az EK és az Euratom hetedik keretprogramja) első évének sikeres végrehajtása révén teljesítette a 2007-re kitűzött átfogó célját.

Az EU kutatáspolitikájának közép- és hosszú távú célkitűzései a következőket foglalják magukban: előrelépés a kutatási kiválóság felé, az európai kutatási rendszer hatékonyságának és eredményességének fokozása, az EKT nyitottságának és vonzerejének növelése, valamint stratégiai partnerség kialakítása a tagállamokkal a nemzetközi tudományos és technológiai együttműködés és a szomszédos országokkal fenntartott szorosabb kutatási kapcsolat érdekében.

2007-ben a Bizottságnak a kutatás területén tett fő politikai kezdeményezése az „ Európai Kutatási Térség: új perspektívák ” című zöld könyv[2] elfogadása volt. Ez a dokumentum széles körű intézményi és nyilvános vitát indított uniós és általánosabb szinten a nyitott, versenyképes és vonzó európai kutatási térség megteremtésének felgyorsítása érdekében megteendő lehetséges fellépésekről[3]. Kulcsfontosságú esemény volt az Európai Bizottság és az EU portugál elnöksége által 2007 októberében közösen szervezett lisszaboni találkozó, amelyen a részt vevő érdekeltek megvitathatták az EKT különböző dimenzióit. A zöld könyv kiemeli, hogy a konzultáció és a nyilvános vita határozott támogatást nyújtott az EKT valamennyi dimenziójára irányuló politikai kezdeményezések kialakításához. Az eredményeket a Bizottság teljes mértékben figyelembe vette a 2008-ra tervezett öt fő EKT-kezdeményezés kialakítása és előkészítése során: 1) európai kutatói partnerség; 2) a tagállamokat közös, a „változó geometria” elvéhez igazodó kutatási programok önkéntes meghatározásában és kifejlesztésében segítő keretrendszer; 3) páneurópai kutatási infrastruktúrák kiépítését és működtetését lehetővé tevő, megfelelő jogi keretrendszer; 4) a nemzetközi tudományos és technológiai együttműködésre vonatkozó európai stratégiai keretrendszer; valamint 5) a szellemi tulajdonjogok (IPR) közfinanszírozású kutatóintézetekben történő kezeléséről szóló bizottsági ajánlás és „gyakorlati útmutató”.

Az EKT jelentőségét bizonyítja Európának a kutatás színtéren betöltött pozíciója is, amelyet az európai uniós tudomány és technológia főbb adatait összefoglaló 2007. évi kiadvány[4] vázol. Ezen adatok hangsúlyozzák, hogy nagyobb erőfeszítésekre van szükség annak érdekében, hogy az Európai Unió felülkerekedjen a K+F-kiadások általános stagnálásán (a GDP 1,84%-a 2005-ben és 2006-ban), valamint hogy további előrelépés történjen a GDP 3%-át kitevő, kutatási célú kiadások 2010-re való elérését jelentő „barcelonai célkitűzés” felé.

Továbbra is kulcsfontosságú kérdés a tudományos humánerőforrások fenntarthatósága, főként mivel a kutatói munkaerő sok tagállamban folyamatosan idősödik. A 27 tagú EU-ban 2006-ban a tudománnyal és technológiával foglalkozó, magasan képzett dolgozóknak körülbelül 35%-a volt a 45 és 64 év közötti korcsoportban, míg 31%-uk életkora volt 25 és 34 év között. A globális színtér másik szembetűnő vonása az USA azon képessége, amellyel a világ minden részéről magához vonzza a tehetséges kutatókat. 2004-ben az Egyesült Államokban dolgozó 400 000 külföldi tudományos szakember és mérnök 25%-a az EU-ból származott. A kutatók mobilitását és karrierfejlesztését célzó uniós stratégia értelmében 2007-ben több fontos előrelépésre is sor került. Ilyen az Európán kívül dolgozó európai tudósok (eredetileg, 2006-ban, az USA-ban élő kutatók, 2007-től pedig már a Japánban lévők is) közösségeinek összekapcsolására irányuló ERA-Link kezdeményezés továbbfejlesztése, valamint a Kutatók Európai Chartájának és a kutatók felvételi eljárásáról szóló magatartási kódexnek 700 kutatói szervezet által történt önkéntes aláírása. Ezzel párhuzamosan a Bizottság és a tagállamok megkezdték a kutatók jobb képzését, szakmai előmenetelét és fokozottabb mobilitását célzó, megújított és megerősített partnerség előkészítését.

Másik kiemelt fontosságú cél a kutatási kiválóság magán- vagy közfinanszírozással történő elérése, ami döntő jelentőségű Európa versenyképessége szempontjából. Ezzel kapcsolatban a Bizottság 2007 áprilisában elfogadta „A kutatóintézmények és az ipar közötti tudásátadás hatásának javítása Európában”[5] című közleményét. Ez a közlemény és az azt kísérő iránymutatások működési útmutatóként szolgálnak a közfinanszírozású kutatóintézmények számára a szellemi tulajdon kezelésének és hasznosításának javítása érdekében, ideértve különösen az iparral való együttműködést. A 2007. júniusi Európai Tanács üdvözölte a szellemi tulajdon közfinanszírozású kutatóintézetek és egyetemek általi felhasználásáról szóló, a kutatás és az ipar közötti tudásátadás javítását célzó európai chartára vonatkozó kezdeményezést[6].

3. EURÓPAI UNIÓS KUTATÁSI ÉS TECHNOLÓGIAFEJLESZTÉSI TEVÉKENYSÉGEK

3.1. Politikai eredmények

Az EKT szerkezetének fejlesztése, a kutatási tevékenységek EU-n belüli szétaprózottságának mérséklése és az innováció fokozása érdekében különböző, folyamatban levő kezdeményezéseket hoztak az EKT-vel kapcsolatban és a hetedik keretprogram meghatározott keretében.

A Bizottság elfogadta a „Versenyképes régiók: kutatás és innováció” című közleményét[7], amelyben megvizsgálta a kutatás európai uniós finanszírozási forrásai közötti szinergiák terjedelmét és a megvalósításuk során felmerülő akadályokat. Ebben ösztönözték a tagállamok és a régiók között a pénzeszközök előkészítésének és felhasználásának jobb koordinálását, valamint a rendelkezésre álló finanszírozással és szinergiákkal kapcsolatos részletesebb információk terjesztését – nevezetesen a finanszírozásra vonatkozó gyakorlati útmutató elkészítése révén.

A Bizottság előterjesztette a kereskedelmi hasznosítást megelőző beszerzésről szóló közleményt[8] is, melynek célja, hogy elősegítse a közbeszerzést a kutatásban és az innovációban, valamint hogy tudatosítsa, hogy a K+F területén lehetőség van olyan közbeszerzésre, amely megfelel a közbeszerzésre vonatkozó szabályoknak, és nem minősül állami támogatásnak.

Elindították a Jótékonysági és Kutatásfinanszírozási Európai Fórumot , amely lehetőséget biztosít a kutatásfinanszírozás kiegészítő módjainak megvizsgálásához és a kutatás jótékonysági finanszírozásának területén szerzett tapasztalatok átadásához[9].

Az EKT-hez való hozzájárulás kiemelhető a fúziós energia külön területén is. Ebben az ágazatban a KTF-politika kezdeményezései között központi helyet foglal el a nemzetközi termonukleáris kísérleti reaktor (ITER)[10] ügye. Mérföldkőnek számító esemény volt, amikor az ITER-megállapodás a hét szerződő fél (az Euratom, az Amerikai Egyesült Államok, Dél-Korea, India, Japán, Kína és Oroszország) általi ratifikálás után 2007 októberében hatályba lépett. Az Euratom főszerepet játszott az ITER Nemzetközi Szervezetének létrehozásában azzal, hogy pénzügyi, szervezeti és személyi támogatást nyújtott hozzá. A Fúziósenergia-fejlesztési és ITER Európai Közös Vállalkozás („Fusion for Energy”) szintén 2007-ben jött létre. Az Európai Unió ITER-ben való részvételét irányító szervezet székhelye Barcelonában van.

A hetedik keretprogram részeként a 2007/134/EK bizottsági határozat[11] 2007. február 2-án létrehozta az Európai Kutatási Tanácsot . Az Európai Kutatási Tanács a hetedik keretprogram egyik legjelentősebb újdonsága, mivel támogatást fog nyújtani a tudósok és a kutatócsoportok által képviselt világszínvonalú tudományos élet számára, valamint az első olyan páneurópai finanszírozási ügynökség lesz, amely valamennyi tudományterületen támogatja az úttörő kutatásokat, a bölcsészet- és társadalomtudományoktól az élettudományokon keresztül a természettudományig és a műszaki tudományokig.

Az átfogó kutatáspolitikai stratégia részét alkotó másik kezdeményezés az európai technológiai platformok (ETP-k) koordinációja. Jelenleg 34 ilyen platform létezik. Az ETP-k a különböző – köztük nemzeti – finanszírozási források kiaknázása révén megnövelték a stratégiai kutatási menetrendjeik végrehajtására tett erőfeszítéseket. A Bizottság két szemináriumot szervezett az ETP-vezetők részére, amelyek lehetővé tették az ágazatok képviselői számára, hogy kicseréljék a legjobb gyakorlatokat, és naprakész információt kapjanak a munkájukkal kapcsolatos európai uniós politikai kezdeményezésekről.

A hetedik keretprogram másik fő újításai a kutatásban részt vevő köz- és magánfinanszírozású szervezetek között új partnerségeket létrehozó közös technológiai kezdeményezések . A hetedik keretprogram első körben hat kutatási területet határozott meg a közös technológiai kezdeményezések számára. A Tanács 2007. december 20-án, az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően a kapcsolódó jogalkotási javaslatok közül négyet elfogadott. Ezek a következők voltak: „innovatív gyógyszerek”; a beágyazott számítástechnikai rendszerekkel kapcsolatos „ARTEMIS” vállalkozás; a „Tiszta Égbolt”; valamint a nanoelektronikai alkatrészekkel foglalkozó „ENIAC” vállalkozás[12]. 2007-ben a Bizottság javaslatot nyújtott be az Üzemanyagcella- és Hidrogéntechnológiai Közös Vállalkozás létrehozására vonatkozóan is, amelynek elfogadása 2008-ra várható.

Míg a közös technológiai kezdeményezések természetüknél fogva az ipari kutatás területén az állami és magánszféra között létrejött, hosszú távú partnerségek, az úgynevezett 169. cikk szerinti kezdeményezések célja a nemzeti kutatási programok integrációjának erősítése. 2007-ben a hetedik keretprogramban négy kezdeményezést határoztak meg, amelyek közül kettőről – a saját lakókörnyezetben való életvitel segítését szolgáló „AAL” programról és a kutatási tevékenységet végző kkv-k támogatására létrehozott EUROSTARS programról – a Tanács és az Európai Parlament valószínűleg 2008 nyarán fog az együttdöntési eljárás keretében határozni.

A hetedik keretprogram másik érdekes kezdeményezése a kockázatmegosztási pénzügyi mechanizmus (RSFF), amely az EK és az Európai Beruházási Bank (EBB) által közösen kifejlesztett, magas kockázatú kutatási, technológiafejlesztési, demonstrációs és innovációs tevékenységekhez kölcsönt nyújtó, új eszköz. Az RSFF-et 2007. június 5-én indították el, az első szerződést pedig 2007. július 10-én írták alá.

Ezenfelül a hetedik keretprogramban a nemzetközi együttműködést széles körben megnyitották a harmadik országok különböző, mind földrajzi, mind tematikus célterületeket meghatározó, egyedi programokon keresztül történő részvétele előtt. A 2007. évi pályázati felhívásokban több mint 130 harmadik ország szervezetei vettek részt. Ezenfelül a Svájccal, Izraellel, az EGT/EFTA-államokkal (Izland, Liechtenstein és Norvégia), Törökországgal, Szerbiával, Horvátországgal, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal és Albániával e jelentés tárgyidőszaka során aláírt társulási szerződések révén az EKT jelentősen bővült, és olyan térséggé vált, amelyben 37 állam kutatóit azonos jogok és kötelezettségek illetik meg a hetedik keretprogram projektjeiben való részvételük során. Ezen túlmenően az Indiával aláírt tudományos és technológiai együttműködési megállapodás megújítása és az Új-Zélanddal aláírandó tudományos és technológiai együttműködési megállapodásról szóló tárgyalások megkezdése világosan mutatja az EK azon szándékát, hogy kutatását megnyissa a világ előtt.

Jelentős európai szintű eredmény volt a 2007. november 23-án elért politikai megállapodás az Európai Innovációs és Technológiai Intézet (EIT) létrehozásáról [13], amelynek célja az oktatás, a kutatás és az innováció alkotta tudásháromszög valamennyi részének mélyreható integrálása. Ez lehetővé tette az elfogadási eljárás véglegesítését, valamint a székhely kiválasztása, az igazgatótanács kinevezése, a finanszírozási feltételek és az első tudományos és innovációs társulások (TIT-ek) által kezelt témák meghatározása tekintetében történő előrelépést.

Végül a legjelentősebb fejlődést az jelenti, hogy a kutatás mára szilárdan beépült a szélesebb körű lisszaboni stratégiába. 2007. decemberi stratégiai jelentésében a Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy erőfeszítéseket kell meghatározni a ráfordítások tekintetében kitűzött 3%-os cél eléréséhez, és ezt a nemzeti reformprogramok keretében kell megtenni.

3.2. A keretprogramok végrehajtása

A több mint 50 milliárd EUR összköltségvetéssel (az Euratom hetedik keretprogramja esetében 2,7 milliárd EUR 5 évre) rendelkező hetedik keretprogram kulcsfontosságú eszköz Európa foglalkoztatási, versenyképességi és fenntartható fejlődési szükségleteinek kielégítésében, más közösségi szakpolitikák kutatási igényeinek teljesítésében és a globalizált tudásalapú gazdaságban betöltött vezető szerep megtartásában.

A hetedik keretprogram az előző keretprogram költségvetéséhez képest jelentős növekedést mutat (2007. évi árakon számítva 63% a növekedés), ami azt tükrözi, hogy a kutatás európai uniós szinten magas prioritást élvez.

2007 volt a hetedik keretprogram végrehajtásának első éve. Az 54 pályázati felhívásra nagyszámú jelentkező (110 101 fő) részvétele mellett több mint 23 000 pályázat érkezett. A kiválasztási eljárást követően 2854 részesülhet finanszírozásban (ez több mint 19 541 résztvevőt jelent).

Az „Együttműködés” egyedi programban megjelölt tíz téma a tudás és a technológia azon kulcsfontosságú területeit tükrözi, amelyekben a kutatási kiválóság különösen fontos szerepet játszik abban, hogy javuljon Európa képessége a jövő társadalmi, gazdasági, közegészségügyi, környezeti és ipari kihívásainak megoldására. 2007-ben összesen 8030 javaslat érkezett, ebből több mint 1000 részesülhet finanszírozásban.

Az „Ötletek” egyedi programban az Európai Kutatási Tanács hivatalos működésének első évét az irányítási és szervezeti struktúrák létrehozása, valamint a pályakezdő kutatók segítésére szánt „induló támogatásokra” vonatkozó első pályázati felhívás megszervezése jellemezte. Ez utóbbira 9167 pályázat érkezett, ami az új kezdeményezés iránti élénk érdeklődést mutatja. Ezek közül mintegy 300 részesülhet finanszírozásban.

Az „Emberek” egyedi program számos olyan intézkedést támogat, amelyek előmozdítják a kutatók képzését és kapcsolati hálózatait, szakmai előmenetelét, az egész életen át tartó tanulást, valamint az ipar és a tudományos világ közötti partnerséget. 2007-ben 4195 pályázat érkezett, ebből több mint 1000 részesülhet finanszírozásban.

A „Kapacitások” egyedi program célja a lehető legmegfelelőbb források és feltételek kialakítása az európai kutatóközösség számára. Összesen 1753 pályázat érkezett a program különböző tevékenységekre, ezek közül megközelítőleg 300 részesülhet finanszírozásban.

Az Euratom hetedik keretprogramjának tekintetében az atommaghasadás és a sugárvédelem területén 57 pályázat érkezett, ezekből 15 részesülhet finanszírozásban.

Végezetül a hatodik keretprogram végrehajtása tekintetében megjegyzendő, hogy noha ez a program 2006 végén véget ért, 2007 során további 975 szerződés aláírására került sor.

4. Fejlemények a tagállamokban , A NYÍLT KOORDINÁCIÓ MÓDSZERÉNEK ALKALMAZÁSA

4.1 . A nyílt koordináció módszerének szerepe a barcelonai célkitűzések elérésének támogatásában

A K+F területén a nyílt koordináció módszere (OMC) a 3%-os cselekvési tervet[14] követően került bevezetésre. Az első két OMC-ciklus (2003–2006) pozitív eredményei nyomán a CREST 2006 októberében harmadik ciklust indított el. A keretprogram és a strukturális alapok koordinációjával, a K+F nemzetközivé tételével, a szakpolitikák ötvözésével és a szolgáltatásokat érintő K+F-fel foglalkozó CREST-munkacsoportokat hoztak létre. A harmadik OMC-ciklus egyik kulcsfontosságú eseménye a 2007. július 6-án megtartott, főigazgatói szintű CREST-értekezlet volt. Célja a 3%-os célkitűzés irányába történő előrelépés és az EKT fejlesztését célzó kiemelt fellépések megvitatása volt. Ezt 2007 decemberében egy negyedik ciklus követte, amely az egyetemekre, az ipari kompetenciaközpontokra, a K+F nemzetközivé tételére és a szakpolitikai eszköztár szakmán belüli értékelésének folytatására összpontosít (ezt Ausztria és Bulgária végzi).

A CREST-munkacsoportok munkáját kiegészítendő a CREST a megújult lisszaboni stratégiával kapcsolatos nemzeti reformprogramok alapján éves kölcsönös tanulási gyakorlatot hajt végre. A 2007. évi gyakorlat a nemzeti kutatási és fejlesztési állami és magánberuházások célpontjaira, a közfinanszírozású kutatási ágazat reformjának akadályaira, valamint a nemzeti kutatási rendszerek EKT felé való nyitásával kapcsolatos stratégiákra és kihívásokra összpontosított.

Az OMC-NET rendszert a kölcsönös tanulás és a tagállamok és/vagy régióik meghatározott csoportjai által a saját egyedi érdekeltségű politikai ügyeikben végzett szakpolitikai koordinálási tevékenységek támogatása érdekében fejlesztették ki. 2007 szeptemberében újabb pályázatot írtak ki.

4.2. A kutatási állami és magánbefektetések tendenciái

K+F-intenzitás

A 27 tagú EU-ban a bruttó kutatási és fejlesztési kiadások (GERD) 2005-höz hasonlóan 2006-ban is a GDP 1,84%-át tették ki. Az EU 27 tagállamában 2000 óta a K+F-intenzitás kis, egytizedes sávban maradt: az 1996–98. évi 1,79%-ról 2002-re 1,88%-ra nőtt. A K+F-intenzitás európai uniós szintű stagnálásával szemben tagállami szinten dinamikusabb és kontrasztosabb a kép.

A legkisebb kutatási és fejlesztési intenzitású tagállamok (az új tagállamok, Görögország, Portugália, Olaszország, Spanyolország, Írország) általában jelentős növekedést produkáltak K+F-intenzitásukban (ezek a növekedések egyes esetekben igen jelentősek, különösen 2003 után) Lengyelország, Bulgária, Szlovákia és Görögország kivételével, amelyek esetében aggasztó mértékben romlott tovább a mutató. Noha a K+F-intenzitásban könnyebb jelentős növekedést elérni az új tagállamokra jellemző nagyon alacsony értékekről vagy az Írországban és Spanyolországban tapasztalt viszonylag alacsony értékekről indulva, ezek a példák azt mutatják, hogy a K+F-intenzitás növelhető – akár erős GDP-növekedés mellett is.

A magasabb K+F-intenzitású tagállamok közül Ausztria és kisebb mértékben Dánia ért el fejlődést. Svédországban és Finnországban a K+F-intenzitás már meghaladja a 3%-ot, azonban még mindig a maguk elé kitűzött 4%-os cél alatt maradt.

A K+F-intenzitásban így majdnem kizárólag az alacsony K+F-intenzitású tagállamok esetében figyelhető meg növekedés. A 27 tagú Európai Unióban a magasabb K+F-intenzitás irányába tett előrelépés leginkább felzárkózási jelenség. A 4.2. ábra az egyes tagállamok által a 2000 és 2006 közötti időszakban elért fejlődést mutatja (szürke), összevetve ezt a saját céljuk eléréséhez szükséges fejlődéssel (kék).

[pic]

Forrás: Kutatási Főigazgatóság |

Adatok: Eurostat, tagállamok |

Megjegyzések: (*) IT, PT, UK: 2005, AT, FI: 2007 |

(1) IT, PT, UK: 2000–2005, AT, FI: 2000–2007; EL, SE: 2001–2006; HU, MT: 2004–2006. |

(2) IT, PT: 2005–2010; UK: 2005–2013; FR: 2006–2012; EL: 2006–2015; AT: 2007–2010; FI: 2007–2011. |

(3) Az EU-27 nem tartalmazza BG-t. |

(4) IE: A 2010-re kitűzött K+F-intenzitásra vonatkozó cél a Kutatási Főigazgatóság becslése. |

(5) BG nem tűzött ki K+F-intenzitásra vonatkozó célt. |

Az alacsony K+F-intenzitású tagállamok felzárkózása az Ausztriában és Dániában tapasztalt fejlődéssel együtt sem volt nagy hatással az EU-27 együttes K+F-intenzitására, mivel GDP-jük a teljes EU-27 GDP-jében csupán kis részarányt képvisel. Ezzel szemben a régi tagállamok Franciaországot, az Egyesült Királyságot, Németországot és Olaszországot tömörítő blokkja, amely együttesen jelentős részesedéssel rendelkezik az uniós GDP-ből, nem tudta növelni K+F-intenzitását[15]. Következésképpen az Európai Unió elé kitűzött 3%-os cél elérése felé tett előrelépés eddig korlátozott volt. Meg kell jegyezni, hogy még ha minden tagállam el is éri 2010-ben a saját maga elé kitűzött célt, az EU-27 K+F-intenzitása akkor is 2,51% lenne, tehát elmaradna az európai szinten kitűzött 3%-tól. Más szóval a tagállamok által kitűzött célok nem elégségesek ahhoz, hogy a 3%-os uniós célkitűzés 2010-re teljesüljön.

Finanszírozási források

2005-ben[16] a kormányok a GDP 0,63%-át, az üzleti vállalkozások a GDP 1%-át, külföldi források a GDP 0,16%-át, más nemzeti források (magán nonprofit és felsőoktatási források) pedig a GDP 0,04%-át kitevő GERD-finanszírozást biztosítottak. Az összegyűjtött statisztikai adatok a „külföldi” K+F-finanszírozási források állami/magán lebontását nem tartalmazzák, így a finanszírozási források állami/magán arányát nem lehet megfelelően ellenőrizni.

2000 óta a tagállamok többsége (17 tagállam) növelte a kormánya által K+F-célra nyújtott, közvetlen támogatás intenzitását (a kormány által biztosított K+F-finanszírozás a GDP arányában). Ez a K+F-intenzitás magas szintje melletti elkötelezettségüket mutatja. Ez a növekedés különösen a felzárkózó tagállamok nagy részében kapott hangsúlyt. A kormányoktól érkező közvetlen K+F-finanszírozás azonban említésre méltó a közepes vagy stagnáló szintű K+F-intenzitással rendelkező tagállamokban is (Franciaország, Belgium, Egyesült Királyság és Hollandia), különösen Franciaországban. Ezekben az országokban a fejlődést ugyanakkor enyhén túlkompenzálja a K+F-szektor alacsonyabb mértékű üzleti finanszírozása.

Az üzleti vállalkozások által nyújtott K+F-támogatás intenzitása (az üzleti vállalkozások által biztosított K+F-finanszírozás a GDP arányában) szinte kizárólag azokban a tagállamokban nőtt, amelyekben ez az intenzitás alacsony vagy nagyon alacsony (Észtország, Lettország, Ciprus, Portugália, Magyarország, Csehország, Spanyolország, Szlovénia, Litvánia, Bulgária). Azokban az országokban, ahol magas szintű a K+F-szektor számára nyújtott üzleti támogatás – így Svédországban, Finnországban, Németországban és Dániában –, az üzleti vállalkozások által biztosított K+F-támogatás intenzitása vagy csökkent (Svédország), vagy stagnált. Az egyetlen kivétel Ausztria. Ugyanez igaz azokra az országokra, ahol átlagos szintű a K+F-szektornak nyújtott üzleti támogatás (Egyesült Királyság, Hollandia, Belgium, Luxemburg és Franciaország). Ezek a tagállamok nem tudták növelni a K+F üzleti vállalkozások által történő finanszírozásának intenzitását. Az Európai Unióban a K+F üzleti vállalkozások által történő finanszírozásának fokozása leginkább felzárkózási jelenség.

A strukturális alapokból származó beruházások szerepelnek a megfelelő Eurostat statisztikákban, és fontos említést tenni a kohéziós politikának az új tagállamok K+F-beruházási intenzitásához való hozzájárulásáról. A strukturális alapok átlagos hozzájárulása a 2004 és 2006 közötti időszakban 157,4 millió EUR volt, amely átlagban 69,6 millió EUR értékű éves nemzeti beruházásokat vont maga után. A 2007 és 2013 közötti időszakban a tíz új tagállamban ezek a beruházások a várakozások szerint 2,7 milliárd EUR átlagos éves szintre fognak emelkedni (2,9 milliárd EUR Romániával és Bulgáriával együtt).

4.3. A kutatáspolitika tendenciái

2007-ben tovább folytatódott az a tendencia, hogy a nemzeti K+F-politikák egyre összetettebb eszköztárral élnek. A gazdasági növekedés legfontosabb hajtóerőinek kezelése céljából a tagállamok különböző új tárcaközi stratégiák kifejlesztésével vagy a K+F-politika intézményi keretének módosításával (például a kutatásügyért, az oktatásért, a foglalkoztatásügyért, a kereskedelemért és az iparért felelős minisztériumok közötti összeolvadásokkal) hoztak létre új eszközöket.

A K+F-politika területén végrehajtott reformokat mindeddig szinte kizárólag tagállami szempontok határozták meg. Mivel a K+F-rendszerek között ugyanakkor egyre több kapcsolódás alakul ki, fontos, hogy a tagállami politikai döntéshozók a nemzeti szakpolitikákban határozottan figyelembe vegyék az európai perspektívát annak érdekében, hogy a szinergiákban és az áttételes hatásokban rejlő előnyöket maximálisan ki tudják használni. Ez növelni fogja a nemzeti rendszerek hatékonyságát, és az EKT-kezdeményezéssel kapcsolatban jelentősen hozzá fog járulni ahhoz, hogy az EU kutatási rendszere mint egész világviszonylatban is versenyképessé váljon. A Bizottság 2007. évi stratégiai jelentése külön hangsúlyozza a nemzeti szinten végzett kutatási tevékenységek európai dimenzióját. A tagállamoknak a nemzeti reformprogramjaikban be kell számolniuk arról, hogy stratégiáik hogyan fognak hozzájárulni az Európai Kutatási Térséghez.

A tagállamok továbbra is különös figyelmet szentelnek a közfinanszírozású kutatás minőségének javítására. Ebben a tekintetben számos tagállamban folyamatban van a kutatással foglalkozó szervezetek intézményi szerkezetátalakítása, aminek általában véve az a célja, hogy az adott országokban a közfinanszírozású kutatás világszinten is a legmagasabb elvárásoknak feleljen meg.

A magánszektor K+F-célú ráfordításainak ösztönzése érdekében a kormányok továbbra is leginkább az adózás területén nyújtanak ösztönzést az üzleti célú kutatáshoz és fejlesztéshez. Az elmúlt években számos európai uniós ország vezetett be adózási ösztönzőket, míg mások a meglévő ösztönzőrendszereiket erősítették meg. Azok a tagállamok, amelyek ilyen rendszerrel jelenleg nem rendelkeznek – így Németország, Finnország és Svédország –, egyre inkább érdeklődnek a K+F kkv-kben való ösztönzése, valamint ezeknek a közfinanszírozású kutatás és az ipar közötti együttműködés megerősítése érdekében történő felhasználása iránt. Franciaországban, Belgiumban, Hollandiában és Spanyolországban a munkabér után fizetendő járulékok tekintetében alkalmaznak K+F-ösztönzőket.

Ugyanebben a tekintetben egyértelműen érzékelhető, hogy a kohéziós politika egyre nagyobb szerepet játszik a K+F finanszírozásában, különösen néhány új tagállamban. A kutatásra és innovációra előirányzott strukturális alapok hatékony felhasználása sok olyan ország számára fontos lehetőség, amelyben az ilyen célú ráfordítások még szerényebb mértékűek.

5. Jövőbeni kilátások

Mindezek az eredmények készítették elő a 2008. évet, amely a hetedik keretprogram végrehajtásának második éve, és az Európai Kutatási Térség további fejlődésében is fontos szerepet fog játszani.

Az EKT-ről szóló zöld könyv jó alapul szolgált annak az öt EKT-kezdeményezésnek a megtervezéséhez, amelyekre a Bizottság 2008 folyamán tesz javaslatot. Az EU szlovén elnöksége alatt emellett útjára fog indulni a „ljubljanai folyamat”, amelynek célja egy, a tagállamok és a Bizottság partnersége révén, az érdekeltek és a polgárok széles körű támogatásával létrehozandó új, hosszú távú, közös EKT-jövőkép kialakítása lesz.

6. Információforrások

Az e jelentést kísérő bizottsági munkadokumentum részletesebb adatokat tartalmaz. További információkkal az alábbi, nyilvánosan hozzáférhető dokumentumok szolgálnak:

- a keretprogramra és az egyedi programokra vonatkozó éves nyomon követési jelentések, amelyek tömör, független összegzést adnak a programok végrehajtását célzó intézkedések előrehaladásáról és minőségéről,

- az ötéves értékelő jelentések, amelyek a közösségi kutatási tevékenységek végrehajtását és eredményeit vizsgálják ötéves időszakokra bontva,

- a kulcsfontosságú számadatokat tartalmazó, évente közzétett jelentések; az ezekben található mutatók révén felmérhető Európának a tudományban, a technológiában és az innovációban elfoglalt helye,

- európai tudományos és technológiai statisztika (Eurostat): tagállamonkénti kimutatások a K+F-költségvetésről, a K+F-ráfordításokról, a K+F céljára igénybe vett alkalmazottakról és a szabadalmakról, régiók szerinti bontásban,

- a közösségi KTF-programokkal kapcsolatban közzétett tanulmányok és elemzések, amelyek a KTF egy-egy területének konkrét kérdéseivel foglalkoznak.

E dokumentumok legtöbbje hozzáférhető vagy megrendelhető a Bizottság internetes oldalain:

- az Európai Unió portálján, az Europa szerveren: http://europa.eu/index_hu.htm

- a CORDIS internetes honlapon, amely teljes körű információt tartalmaz a KTF-keretprogramról: http://cordis.europa.eu

- a CORDIS internetes honlapnak az ERAwatch rendszerrel kapcsolatos oldalain: http://cordis.europa.eu/erawatch/

- a Bizottság Kutatási Főigazgatóságának honlapján: http://ec.europa.eu/dgs/research/index_en.html

- a Bizottság Információs Társadalmi és Médiaügyi Főigazgatóságának honlapján: http://ec.europa.eu/dgs/information_society/index_en.htm

- a Bizottság Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóságának honlapján: http://ec.europa.eu/enterprise/index_en.htm

- a Bizottság Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóságának honlapján: http://ec.europa.eu/dgs/energy_transport/index_en.html

- a Közös Kutatóközpont (KKK) honlapján: http://www.jrc.ec.europa.eu

- az Eurostat honlapján: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/

[1] „A Bizottság minden év elején jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentés különösen a megelőző évi kutatási és technológiafejlesztési tevékenységre, e tevékenységek eredményének terjesztésére, valamint a folyó év munkaprogramjára terjed ki.”

[2] COM(2007) 161, 2007. április 4.

[3] http://ec.europa.eu/research/era/index_en.html.

[4] http://ec.europa.eu/invest-in-research/pdf/download_en/keyfigures_071030_web.pdf.

[5] COM(2007) 182, 2007. április 4.

[6] http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/94932.pdf.COM(2007) 182, 2007. április 4.

[7] COM(2007) 474, 2007. augusztus 16.

[8] COM(2007) 799, 2007. december 14.

[9] http://ec.europa.eu/invest-in-research/policy/philanthropy_en.htm.

[10] COM(2006) 458, 2006. augusztus 14.

[11] HL L 57., 2007.2.24.

[12] HL L 30., 2008.2.4.

[13] HL L 97., 2008.4.9.

[14] COM(2003) 226, 2003. június 4.

[15] A magas vagy nagyon magas K+F-intenzitás-növekedést produkáló 11 tagállamból az EU-27 GDP-jének csupán 16%-a származik, míg a visszafogott és negatív K+F-intenzitás-növekedést elért 16 tagállam a 27-tagú Európai Unió GDP-jének 84%-át képviseli.

[16] Az utolsó olyan év, amelynek tekintetében rendelkezésre áll a finanszírozási források bontása.