AZ EURÓPAI PARLAMENT (EU) 2020/1969 ÁLLÁSFOGLALÁSA

(2020. május 14.)

az Európai Unió 2018. évi pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatok szerves részét képező észrevételekkel, III. szakasz – Bizottság és végrehajtó ügynökségek

AZ EURÓPAI PARLAMENT,

— tekintettel az Európai Unió 2018. évi pénzügyi évre szóló általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozatára, III. szakasz – Bizottság,

— tekintettel a végrehajtó ügynökségek 2018. évi pénzügyi évre szóló költségvetéseinek végrehajtására vonatkozó mentesítésről szóló határozataira,

— tekintettel eljárási szabályzata 99. cikkére és V. mellékletére,

— tekintettel a Külügyi Bizottság, a Fejlesztési Bizottság, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság, a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság, a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság, a Regionális Fejlesztési Bizottság, a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság, a Kulturális és Oktatási Bizottság, az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság és a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság véleményére,

— tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére (A9-0069/2020),

A. mivel az uniós kiadások fontos eszközét képezik a szakpolitikai célkitűzések elérésének, és a tagállamok általános államháztartási kiadásainak átlagosan 1,9%-át teszik ki;

B. mivel amikor a Parlament mentesítést ad a Bizottságnak, ellenőrzi, hogy a forrásokat helyesen használták-e fel, és a szakpolitikai célok megvalósultak-e;

Politikai prioritások

1. kiemeli, hogy amikor a Bizottság a tagállamokkal együttműködésben végrehajtja az uniós költségvetést, bármilyen végrehajtási módszert alkalmazzon is – megosztott, közvetlen vagy közvetett irányítást –, a jogállamiság tiszteletben tartása az egyik leglényegesebb előfeltétele az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 317. cikkében foglalt hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének való megfelelésnek; hangsúlyozza, hogy valamennyi szereplőnek törekednie kell arra, hogy a forrásokat a lehető legátláthatóbb, leghatékonyabb és legeredményesebb módon használja fel; aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a jogállamiság tekintetében fennálló, több tagállamban általánossá vált hiányosságok pénzügyi veszteséget okoztak, és fenntartja, hogy az Uniónak képesnek kell lennie arra, hogy megfelelő intézkedéseket vezessen be, amelyek ilyen esetekben magukban foglalják az uniós finanszírozáshoz való hozzáférés felfüggesztését, csökkentését és korlátozását; ezért üdvözli a tagállamokban a jogállamiság tekintetében fennálló, általánossá vált hiányosságok esetén az Unió költségvetésének védelméről szóló rendeletre irányuló javaslatot, és kéri e javaslat mielőbbi elfogadását;

2. hangsúlyozza, hogy tekintettel az uniós költségvetés szűkös pénzügyi forrásaira, amelyeknek támogatniuk kell az Unió növekvő prioritásait és felelősségi köreit, rendkívül fontos az Unió pénzügyi érdekeinek védelme, és hogy minden szinten a leghatározottabb erőfeszítésekre van szükség a csalás, a korrupció és az uniós forrásokkal való visszaélés megelőzése és az ellenük való küzdelem érdekében; hangsúlyozza, hogy az Európai Ügyészség (EPPO) létrehozása alapvető fejleményt jelent az Unió pénzügyi érdekeinek védelme terén; bírálja az Európai Ügyészség alulfinanszírozottságát és személyzeti létszámhiányát a kiépítés szakaszában, valamint azt, hogy a Bizottság alábecsüli annak szükségleteit; hangsúlyozza, hogy az Európai Ügyészségnek évente akár 3 000 ügyet is fel kell dolgoznia; hangsúlyozza, hogy az Európai Ügyészségnek legalább 76 további álláshelyre és 8 millió euróra van szüksége ahhoz, hogy a terveknek megfelelően 2020 végére teljesen működőképessé váljon; határozottan ösztönzi a Bizottságot, hogy terjesszen elő költségvetés-módosítási tervezetet; megismétli, hogy a Parlament teljes mértékben ellenzi az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) létszámtervnek 45 álláshellyel történő csökkentését;

3. emlékeztet arra, hogy a 2018. augusztus 2-án hatályba lépő költségvetési rendelet 61. cikke kibővítette az összeférhetetlenség fogalmát; felhívja a Bizottságot, hogy a Szerződések őreként lépjen fel az összeférhetetlenség minden formája ellen, és rendszeresen értékelje a tagállamok által ezek elkerülése érdekében hozott megelőző intézkedéseket; felhívja a Bizottságot, hogy javasoljon közös iránymutatásokat a magas rangú politikusokat érintő összeférhetetlenségek elkerülésére; sürgeti a Tanácsot, hogy fogadjon el közös etikai normákat az összeférhetetlenséghez kapcsolódó valamennyi kérdésben, és alakítson ki közös értelmezést valamennyi tagállamban; hangsúlyozza, hogy tekintettel az uniós mezőgazdasági támogatások elosztásával kapcsolatos széles körű összeférhetetlenségi problémákra, nem kívánatos, hogy az Európai Tanács tagjai, mezőgazdasági miniszterek, tisztviselők vagy azok családtagjai jövedelemtámogatással kapcsolatos döntéseket hozzanak;

4. üdvözli a Számvevőszék azon szándékát, hogy egy olyan tanúsítási módszer felé mozduljon el, amelynek révén a Számvevőszék elegendő és megfelelő bizonyítékot gyűjt össze ahhoz, hogy következtetést vonhasson le a felelős szervezet által kifejezett megbízhatósággal kapcsolatban; emlékeztet a Számvevőszék azon megállapítására, hogy sürgősen javítani kell a nemzeti hatóságok munkájának minőségét és megbízhatóságukat, és hogy a tanúsítási módszertannak figyelembe kell vennie ezeket a tényeket; javasolja, hogy a Számvevőszék a véletlenszerű ellenőrzéseket egészítse ki kockázatalapú megközelítéssel annak érdekében, hogy a hibaarányokról szóló jelentései nagyobb figyelmet fordítsanak azokra a területekre, ahol a legnagyobb valószínűséggel merülnek fel problémák;

5. ezért felhívja a Bizottságot, hogy működjön együtt szorosan a tagállamokkal átfogó, pontos és megbízható adatok garantálása érdekében, szem előtt tartva az egységes ellenőrzési rendszer maradéktalan végrehajtásának célját; felhívja a Bizottságot átlátható módszertan és következetes terminológia alkalmazásának biztosítására, és a félreértések elkerülése és az átláthatóság érdekében a jelentéstétel egyszerűsítésére, különösen a hibaarányok tekintetében;

6. megjegyzi, hogy az uniós prioritások, szakpolitikák és programok eredményeinek mérése nem könnyű feladat; megállapítja azonban, hogy az eredményes teljesítmény-ellenőrzés elengedhetetlen a helyzet megértéséhez, a felmerülő problémák meghatározásához és a korrekciós intézkedések meghozatalához, amikor a célok nem teljesülnek, vagy ha egy uniós politika eredményei hátrányosan befolyásolhatják egy másik politika kitűzött céljainak elérését;

7. felhívja a Bizottságot, hogy — javítsa a magas szintű általános célkitűzések, illetve a konkrét szakpolitikai célkitűzések és programok közötti összhangot; — határozzon meg olyan szigorúbb fő teljesítménymutatókat, amelyek az uniós kiadási programok és szakpolitikák hatását és eredményeit tükrözik az azokat végrehajtó hatóságok teljesítménye helyett; — használjon a teljesítményre vonatkozó naprakész információkat annak érdekében, hogy a célokat és a mutatókat időben ki lehessen igazítani; — pusztán az eredményeken túlmenően fektessen nagyobb hangsúlyt az uniós finanszírozás eredményeire és hozzáadott értékére;

8. üdvözli a Számvevőszék azon szándékát, hogy a mentesítésért felelős hatóságok számára mind a megfelelésre, mind a teljesítményre kiterjedő értékelést biztosítson az egyes európai politikák tekintetében, fejezetenként követve a költségvetési tételeket éves jelentésében;

9. ösztönzi a Bizottságot és a Számvevőszéket, hogy gyorsítsák fel a mentesítési folyamatot, hogy az az n+1. évre vonatkozzon;

10. ismételten hangsúlyozza, hogy egyértelműen szükség van a tagállamok vámhivatalai közötti nagyobb együttműködésre az uniós és nemzeti költségvetések sérelmének elkerülése érdekében, különös tekintettel a héabevétel-kiesésre, az elektronikus kereskedelemre és a hamisított termékekre;

11. sürgeti a Bizottságot, hogy a tagállamokkal együtt vizsgálja felül, hogy miként lehet hatékonyabban beszedni a vámokat, és hogyan lehet behajtani minden olyan összeget, amelynek kifizetését csalárd módon elkerülték; továbbá fontolják meg a vámbevételek beszedése terén megvalósítható javításokat;

12. aggodalmát fejezi ki a harmadik országokból e-kereskedelem keretében érkező árukészletek alulértékelésének kockázata miatt, és felhívja a Bizottságot, hogy a jobb együttműködés biztosítása érdekében végezzen megfelelő kontroll- és nyomonkövetési tevékenységeket a tagállamokban;

13. megjegyzi, hogy az európai innovációs eredménytábla az elmúlt években a tagállamok többségében pozitív tendenciát mutatott;

14. felhívja a Bizottságot, hogy fordítson nagyobb figyelmet a kutatásra szánt összegek földrajzi eloszlására azzal a céllal, hogy hozzájáruljon a legmagasabb szintű kiválóságot biztosító kutatásnak az egész Unióban való elterjesztéséhez és a növekedés és a munkahelyteremtés terén az egyenlő versenyfeltételek megteremtéséhez; javasolja a strukturális alapok nagyobb mértékű felhasználását az innováció és a kiválóság előmozdítása érdekében; hangsúlyozza, hogy a keretprogramoknak a kutatás és az innováció valamennyi szakaszát finanszírozniuk kell; rámutat, hogy bár az alapkutatási projektek gyakran csak hosszabb távon hoznak kézzelfogható eredményeket, nélkülözhetetlenek az Unió kutatási és innovációs kiválóságának biztosításához, valamint a legjobb tudósok vonzásához; aggodalommal állapítja meg, hogy a közös kutatási projektekben részt vevő egyes harmadik országok veszélyeztetik az Unió pénzügyi érdekeinek védelmét;

15. ismételten aggodalmának ad hangot a fennálló kötelezettségvállalások magas szintje miatt, főként a 2014–2020-as pénzügyi terv projektjei és programjai finanszírozásának késői megkezdése és az európai strukturális és beruházási alapok végrehajtásának lassúsága következtében; felhívja az érintett tagállamokat, hogy a szükséges kontrollok könnyítése nélkül gyorsítsák fel a kohéziós politikai programok és a kapcsolódó kifizetések végrehajtását, valamint növeljék az átláthatóságot a kérelmezők számára és csökkentsék a folyamat összetettségét a végrehajtási időszak lerövidítése érdekében; ösztönzi a Bizottságot, hogy javasolja az n+2 szabályhoz való visszatérést; felhívja a Bizottságot, hogy alulteljesítés és alacsony felhasználási arányok esetén szorosan kövesse nyomon a tagállamok általi végrehajtást;

16. felhívja a figyelmet a kohéziós politika és az európai strukturális és beruházási alapok alapvető fontosságára a tagállamok és a régiók közötti egyenlőtlenségek csökkentése, a gazdasági növekedés és a foglalkoztatás előmozdítása, a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem, és ezáltal az uniós polgárok mindennapi életének javítása terén;

17. felkéri a Bizottságot, hogy növelje a nemzeti, regionális vagy helyi hatóságok technikai támogatását (képzések, kommunikáció stb.) a felhasználási arányok javítása érdekében;

18. megjegyzi, hogy az uniós jognak megfelelően a közös agrárpolitika (KAP) közvetlen kifizetéseire azok a kedvezményezettek jogosultak, akik megművelik a földterületet; felhívja a Bizottságot, hogy biztosítsa szabályok elfogadását egy olyan helyzet elkerülése érdekében, hogy az uniós támogatásokat olyanok kapják, akik a szóban forgó földterületeket nem jogszerű vagy csalárd módon szerezték meg, ahogy az egyes tagállamokban történt; figyelembe véve az olyan eseteket, mint amilyeneket az OLAF Szlovákiában és Olaszországban jelentett, hangsúlyozza, hogy a Bizottságnak olyan javaslatokat kell előterjesztenie, amelyek egyértelműen jelzik, hogy a földbérleti vagy -tulajdoni szerződések a jogállamiságon alapulnak, és hogy a munkavállalói jogokra – többek között a mezőgazdasági dolgozók jövedelmével kapcsolatos jogokra – vonatkozó nemzeti jogszabályokat betartják; kéri a Bizottságot, hogy (a Bíróság vonatkozó határozatát tiszteletben tartva) a nemzeti ügynökségekkel együttműködve dolgozzon ki szabványosított és nyilvánosan hozzáférhető formátumot a KAP végső kedvezményezettjeinek közzétételére,

19. mélységesen aggasztják az olasz hatóságok által a közelmúltban végzett vizsgálatok, amelyek során 5,5 millió EUR összegű csalásra és több maffiastruktúrára is fény derült, amelyek bűncselekmények céljából visszaélnek az uniós mezőgazdasági támogatásokkal, fenyegetve a becsületes mezőgazdasági termelőket, akik részt vesznek az állami tulajdonban lévő földterületek árverésén, és figyelmen kívül hagyva a nemzeti munkajogot; úgy véli, hogy az Unió pénzügyi érdekeit és az adófizetők pénzét Unió-szerte fenyegeti a szervezett bűnözés, és felhívja a Bizottságot, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak megakadályozására, hogy bűnözői hálózatok uniós pénzeket nyerjenek el; hangsúlyozza, hogy jobb információcserére van szükség nemzeti szinten, valamint a nemzeti és az uniós szintek között annak érdekében, hogy gyorsan azonosítani lehessen a jogszerűtlen nyereségre törekvő bűnszervezeteket; felhívja a Bizottságot, hogy erősítse meg a kontrollrendszereket az ilyen helyzetek megismétlődésének elkerülése érdekében; felhívja a Bizottságot, hogy minden új fejleményről tájékoztassa a mentesítésért felelős hatóságot;

20. felhívja a Bizottságot, hogy az elkülönített források elosztása során mozdítsa elő a nemek közötti egyensúlyt és a nemek közötti egyenlőség szempontját érvényesítő költségvetés-tervezést;

21. ösztönzi a Bizottságot, hogy folytassa szolgáltatásai digitalizálását;

22. felhívja a Bizottságot, hogy folytassa az adminisztráció egyszerűsítését annak érdekében, hogy vonzóvá tegye a kis struktúrák, például a kkv-k számára az uniós programokban vagy a közbeszerzésekben való részvételt;

23. ragaszkodik ahhoz, hogy a Bizottság tegyen javaslatot egy olyan egyedi uniós szintű panasztételi mechanizmusra, amely támogatja azokat a mezőgazdasági termelőket vagy kedvezményezetteket, akik például nagyarányú földfelvásárlásokkal, a nemzeti hatóságok kötelességszegésével, bűnszervezetek vagy szervezett bűnözés által gyakorolt nyomással szembesülnek, illetve kényszer- vagy rabszolgamunka áldozatává váltak, lehetőséget adva számukra arra, hogy gyorsan panaszt nyújtsanak be a Bizottsághoz, amelyet a Bizottságnak sürgősen ki kell vizsgálnia;

24. sajnálattal állapítja meg, hogy a KAP közvetlen kifizetéseinek többsége néhány tagállamban kevés kedvezményezett kezében összpontosul; határozottan helyteleníti, hogy egyes tagállamokban oligarchikus struktúrákat hoztak létre; mélységesen aggódik amiatt, hogy ezen oligarchikus struktúrák tagjai hatalmi helyzetük megerősítése érdekében különösen a mezőgazdaság és a kohézió területén uniós forrásokra támaszkodnak; úgy véli, hogy ehelyett az uniós forrásoknak az uniós polgárok többségének javát kellene szolgálniuk;

25. mélyen aggódik azon közelmúltbeli jelentések miatt, amelyek szerint mezőgazdasági támogatások állítólag oligarchikus struktúrák javát szolgálják; megismétli, hogy ez súlyos igazságtalanságot jelent az uniós adófizetőkkel, és különösen a kistermelőkkel és a vidéki közösségekkel szemben; felhívja a Bizottságot, hogy terjesszen elő javaslatot a KAP és a kohéziós szabályok módosítására az uniós források méltányosabb elosztása érdekében, elkerülve az aszimmetrikus elosztást, amelynek során a kedvezményezettek kisebbik része (természetes és jogi személyek) mindkét területen az uniós támogatások túlnyomó többségét kapja; úgy véli, hogy módosítani kell a többéves pénzügyi keret szabályait annak elkerülése érdekében, hogy egy olyan természetes személynek, aki több vállalat tulajdonosa, lehetősége legyen arra, hogy egy többéves pénzügyi keret időszaka során százmilliós nagyságrendű uniós támogatásban részesüljön a KAP és a kohéziós politika keretében;

26. tudomásul veszi a kohéziós politikára és a KAP-ra vonatkozó átláthatósági követelményeket, amelyek a megosztott irányítás szabályai szerint kötelezik a tagállamok illetékes hatóságait a végső kedvezményezettek nyilvánosan hozzáférhető listájának vezetésére; felhívja a tagállamokat, hogy ezeket az adatokat egységes formában tegyék közzé, és biztosítsák az információk átjárhatóságát; felhívja a Bizottságot, hogy gyűjtse össze és összesítse az adatokat, és tegye közzé az egyes alapok 50 legnagyobb kedvezményezettjének listáját minden tagállamban, valamint a KAP és a kohéziós politika 50 legnagyobb kedvezményezettjét (természetes és jogi személyek) valamennyi tagállamban, hogy pontos áttekintést kapjon az uniós támogatások elosztásáról;

27. felhívja a Bizottságot, hogy a megosztott irányítás elvének teljes körű elfogadásával — hozzon létre egységes és szabványosított információs rendszert a tagállamok számára az uniós alapok végső kedvezményezettjeire vonatkozó információk bejelentésére a mezőgazdaság és a kohézió területén; hangsúlyozza, hogy a végső kedvezményezettekre vonatkozó információknak tartalmazniuk kell a vállalatok tényleges tulajdonosainak (természetes és jogi személyek) meghatározását; — tegyen javaslatot egy olyan informatikai rendszer létrehozásáról szóló rendeletre, amely lehetővé teszi, hogy a tagállami hatóságok valós időben egységes és szabványosított jelentést tegyenek, biztosítva a tagállami rendszerekkel való kölcsönös együttműködést, a jobb átláthatóság és a Bizottság és a tagállamok közötti együttműködés, valamint a kifizetések elszámoltathatósága további javításának garantálása, és különösen a rendszerhibák és a visszaélések korábbi feltárásához való hozzájárulás céljából; — segítse a tagállamokat a tagállamok informatikai rendszereinek egy új jelentéstételi rendszerhez való igazításában vagy fejlesztésében; — kísérje figyelemmel a tagállamok által szolgáltatott adatok minőségét és teljességét; — biztosítsa a nagyobb hatékonyságot, az időszerűséget és a kevesebb bürokratikus terhet a modern digitalizált rendszerek segítségével;

28. elismeri, hogy egy ilyen informatikai rendszer létrehozása időbe fog telni; teljes mértékben elismeri, hogy a megosztott irányítás alá tartozó kedvezményezettekre vonatkozó információk szolgáltatása a tagállamok felelőssége; ugyanakkor kéri a kohézió és a KAP területén nyújtott uniós támogatásokkal kapcsolatos információk és adatok gyorsabb és átláthatóbb cseréjét; felhívja a Bizottságot, hogy bocsássa a mentesítésért felelős hatóság rendelkezésére a tagállamonkénti 50 legnagyobb egyéni kedvezményezett (természetes személyek mint egy vállalat vagy több vállalat tényleges tulajdonosai) listáját, valamint az uniós támogatások 50 legnagyobb kedvezményezettjének (természetes személyek és jogi személyek, valamint természetes személyek mint több vállalat tulajdonosai) listáját valamennyi tagállamban összesítve; kéri a Bizottságot, hogy ezt az információt évente bocsássa a mentesítésért felelős hatóság rendelkezésére;

29. felszólítja a Bizottságot, hogy értékelje a jelenleg előterjesztett KAP-javaslatokat, és javasoljon módosításokat annak érdekében, hogy a jövőbeli rendszert összhangba hozza az európai zöld megállapodással;

30. felhívja a Bizottságot, hogy a többéves pénzügyi keretre és az európai zöld megállapodásra vonatkozó javaslataiban vegye figyelembe a Számvevőszék azon kritikus következtetéseit, melyek szerint a KAP környezetbarátabbá tétele nem hatékony és nem eredményes;

31. különösen aggasztják a sajtó és a nem kormányzati szervezetek által a legkiszolgáltatottabb migránsok, különösen a kiskorú migránsok és a menekült nők uniós fogadóállomásokon tapasztalható drámai helyzetével kapcsolatban nyújtott riasztó tájékoztatások; felhívja a Bizottságot, hogy a tagállami hatóságokkal együttműködve hozzon konkrét intézkedéseket az uniós forrásokkal való visszaélések, a bántalmazások és az emberkereskedelem megelőzése, valamint annak biztosítása érdekében, hogy az uniós forrásokat az alapvető jogok védelmére használják fel;

32. kiemeli, hogy az uniós szakpolitikák finanszírozásában az Unió költségvetése mellett más pénzügyi eszközök és vagyonkezelői alapok egyre gyakoribb alkalmazása azzal a kockázattal jár, hogy csökken az uniós fellépés elszámoltathatóságának és átláthatóságának mértéke; ragaszkodik ahhoz, hogy a Bizottság biztosítsa, hogy a külső segítségnyújtás feltétele a jogállamiság és az emberi jogok tiszteletben tartása legyen a kedvezményezett országokban; hangsúlyozza különösen azt, hogy garantálni kell, hogy semmilyen uniós finanszírozás ne támogassa a kényszermunka vagy a gyermekmunka bármilyen formáját; aggodalmát fejezi ki az eritreai projektekről szóló állításokat tartalmazó közelmúltbeli sajtójelentések miatt; sürgeti a Bizottságot, hogy gyorsan kövesse nyomon ezeket az állításokat, és időben tegyen jelentést a mentesítésért felelős hatóságnak;

33. üdvözli a Számvevőszék által végzett kiváló munkát, amelynek tevékenysége és különjelentései az európai átláthatóság és jó kormányzás alapvető fontosságú eszközei; tudomásul veszi a Számvevőszék által a 2018. évi különjelentésekben tett valamennyi ajánlást, és felszólítja az európai intézményeket azok gyors végrehajtására;

A Számvevőszék megbízhatósági nyilatkozata

34. üdvözli, hogy a Számvevőszék megbízhatónak tartja a 2018. évi beszámolót, ahogy ez 2007 óta mindig így volt, és hogy a Számvevőszék arra a következtetésre jutott, hogy 2018-ban a bevételek lényegi hibától mentesek voltak;

35. megelégedéssel veszi tudomásul, hogy a 2018. december 31-én véget érő évről szóló beszámoló alapját képező kötelezettségvállalások minden lényeges szempontból jogszerűek és szabályszerűek;

36. üdvözli, hogy a kifizetések Számvevőszék által megállapított legvalószínűbb hibaaránya az elmúlt évekhez képest pozitívan alakult, mivel a 2018. évi kifizetések legvalószínűbb hibaaránya 2,6% volt ( 1 )

37. nyugtázza, hogy 26 év alatt sorozatban háromszor adott ki a Számvevőszék korlátozott (és nem elutasító) véleményt a beszámoló alapjául szolgáló kifizetések jogszerűségéről és szabályszerűségéről, ami azt jelenti, hogy a Számvevőszék véleménye szerint a lényeges hibák elsősorban az ellenőrzött ügyletek mintegy felét kitevő, térítési igényekre fordított kiadások fedezésére korlátozódtak;

38. sajnálja, hogy sorozatban 26. éve a kifizetéseket lényeges hibaszint jellemzi, mert a felügyeleti és kontrollrendszerek csak részben eredményesek; hangsúlyozza, hogy a tagállamok elegendő információval rendelkeztek ahhoz, hogy a költségek Bizottság felé történő bejelentése előtt megelőzzék, illetve feltárják és korrigálják a hibák jelentős százalékát, és ha felhasználták volna ez az információt, úgy a becsült hibaarány jóval alacsonyabb lett volna; felhívja a Bizottságot, hogy alakítsa ki az ahhoz szükséges eszközöket, hogy a tagállami hatóságok még hatékonyabban észleljék a hibákat;

39. megjegyzi, hogy amennyiben a kifizetések költségtérítés alapján történnek, a Számvevőszék által becsült hibaszint 4,5% (2017-ben 3,7%, míg 2016-ban 4,8%), míg a jogosultságalapú kifizetések ( 2 ) hibaaránya egyes vidékfejlesztési programok kivételével a 2%-os lényegességi küszöb alatt maradt; sajnálja, hogy a jogosultságalapú kifizetések esetében nincs egyértelműen számszerűsítve a hibaarány;

40. rámutat, hogy a Számvevőszék a legmagasabb hibaszintet a „Gazdasági, társadalmi és területi kohézió” területén (5,0%) azonosította be, míg a legalacsonyabb lényeges hibaarányt a „Versenyképesség a növekedésért és foglalkoztatásért” területén, ahol a hibaarány a lényegességi küszöbön volt (2,0%);

41. rámutat, hogy a Számvevőszék szerint a kutatási kiadások továbbra is nagy kockázatot képviselnek és a fő hibaforrást jelentik a versenyképességi fejezetben;

42. megjegyzi, hogy a Számvevőszék 2018-ban a többéves pénzügyi keret négy fejezetére vonatkozóan határozott meg konkrét hibaarányokat: „Versenyképesség”, „Kohézió”, „Természeti erőforrások” és „Igazgatási kiadások”;

43. rámutat, hogy a Számvevőszék a 2018. év tekintetében a hibaarányokat a szakpolitikai területek szerint ismertette, de nem becsülte meg a többéves pénzügyi keret 3. (Biztonság és uniós polgárság) és a 4. (Globális Európa) fejezete alatti kiadások hibaszintjét; kéri a Számvevőszéket annak megvizsgálására, hogy egy e két fejezetből vett, reprezentatív méretű minta ellenőrzése segíthetne-e a pénzügyi tranzakciók értékelésében; megjegyzi továbbá, hogy a Számvevőszék nem adott ki konkrét hibaarányokat a KAP vidékfejlesztési és piaci műveletei tekintetében, sem egyedi hibaarányokat az Európai Szociális Alap, az Európai Regionális Fejlesztési Alap és a Kohéziós Alap esetében; javasolja, hogy a Számvevőszék fontolja meg mintavételi stratégiájának felülvizsgálatát az egyik évről a másikra történő jobb összehasonlíthatóság biztosítása érdekében;

44. sajnálja, hogy a Számvevőszék nem becsülte meg a többéves pénzügyi keret 3. (Biztonság és uniós polgárság) és a 4. (Globális Európa) fejezete alatti kiadások hibaszintjét; úgy véli, hogy bár e fejezetek számai viszonylag alacsonyak, mégis kiemelt politikai jelentőségük van; hangsúlyozza, hogy egy e két fejezetből vett, reprezentatív méretű minta ellenőrzése alapvető fontosságú a pénzügyi tranzakciók szigorú és független értékelése, valamint az uniós források felhasználásának a Parlament általi jobb felügyelete érdekében, és felhívja a Számvevőszéket, hogy következő éves jelentéseiben szolgáltasson adatokat az e fejezetek szerinti kifizetések hibaarányára vonatkozóan;

45. megjegyzi, hogy a Számvevőszék összesen 120,6 milliárd EUR értékben ellenőrzött tranzakciókat, és hogy a „Természeti erőforrások” területe tette ki a teljes ellenőrzési sokaság legnagyobb részét (48%), míg a többéves pénzügyi keret 1b. alfejezetének („Kohézió”) súlya viszonylag alacsony (kb. 20%); tudomásul veszi az ellenőrzött sokaság fenti eloszlását, figyelembe véve a kohéziós alfejezet nagyon magas hibaarányát; javasolja, hogy a Számvevőszék az összes uniós kiadáshoz viszonyított arányt és a hibákhoz kapcsolódó kockázat arányát egyaránt vegye figyelembe, amikor a teljes ellenőrzési sokaság következő ellenőrzéskor történő felosztásáról dönt;

46. meglepődve veszi tudomásul, hogy a Számvevőszék úgy határozott, hogy az éves pénzügyi és szabályszerűségi ellenőrzési vizsgálat során a Számvevőszék teljes ellenőrzési sokaságának legnagyobb részét a természeti erőforrásoknak kell alkotniuk, miközben a KAP közvetlen kifizetéseiben nem jellemzők hibák; megjegyzi azonban, hogy a közvetlen kifizetések terén számos összeférhetetlenségi, szervezett bűnözéshez kapcsolódó és korrupciós esetre derült fény, amelyeket a Bizottság ellenőrzései követtek; kéri, hogy a Bizottság és a tagállamok hozzanak megfelelőbb intézkedéseket a KAP-ot veszélyeztető esetek megelőzése és megoldása érdekében;

47. rámutat, hogy a Számvevőszék által a kohéziós területre alkalmazott ellenőrzési sokaság eltért az előző évektől, és a 2007–2013-as időszakkal kapcsolatos végső kifizetésekből és a 2014–2020-as időszakkal kapcsolatos, a Bizottság által éves alapon elfogadott elszámolásokban szereplő kiadásokból állt; emlékeztet arra, hogy ez azt jelenti, hogy a Számvevőszék olyan tranzakciókat tesztelt, amelyek esetében az összes vonatkozó korrekciós intézkedés tagállami szinten került végrehajtásra; sajnálja, hogy ezen ellenőrzési megközelítés ellenére a hibaarányt nagyon magas, 5%-os szinten számszerűsítették;

48. rámutat, hogy akárcsak az elmúlt években, a magas kockázatú kiadások becsült 2018. évi hibaszintjéhez a legnagyobb mértékben továbbra is a támogathatósági hibák (azaz nem támogatható kiadások szerepeltetése a költségnyilatkozatokban, illetve a támogatásra nem jogosult projektek, tevékenységek vagy kezdeményezettek) járulnak hozzá;

49. rámutat azonban, hogy a támogathatósági hibák hatása kisebb volt, mint 2017-ben (2018: 68 %, 2017: 93 %); sajnálja, hogy 2018-ban a Számvevőszék nagyobb számban tárt fel közbeszerzésekkel, állami támogatási szabályokkal és támogatás-odaítélési eljárásokkal kapcsolatos hibákat; felhívja a Bizottságot, hogy fordítson kiemelt figyelmet ezekre a hibakategóriákra, és értékelje, hogy azok kockázatot jelentenek-e a szabad versenyre nézve, vagy esetleg korrupciós esetekre utalnak-e; az utóbbi esetben a Bizottságnak haladéktalanul korrekciós intézkedéseket kell hoznia, és tájékoztatnia kell az Európai Ügyészséget;

50. felhívja a Bizottságot, hogy tegye gördülékenyebbé és egyszerűsítse az uniós költségvetés végrehajtását szabályozó stratégiai kereteket, erősítve ezáltal az eredményekkel kapcsolatos elszámoltathatóságot és valamennyi érdekelt fél számára fokozva az egyértelműséget és az átláthatóságot;

Éves irányítási és teljesítményjelentés: irányítási eredmények

A Bizottság által továbbított adatok megbízhatósága

51. sajnálja, hogy a Számvevőszék nem ellenőrizte az éves irányítási és teljesítményjelentést; rámutat azonban arra, hogy a Számvevőszék megvizsgált néhány éves tevékenységi jelentést, különösen a DG AGRI, DG DEVCO, DG ECHO, DG NEAR, DG EMPL és DG REGIO jelentéseit;

52. rámutat, hogy az éves irányítási és teljesítményjelentés pénzügyi irányításának összefoglalásáról szóló fejezetben a Bizottság 1,7%-os becsült, kifizetéskor kockázatosnak minősülő összegről számol be, és megerősíti, hogy a „kifizetéskor kockázatosnak minősülő összeg fogalma az Európai Számvevőszék által alkalmazott „legvalószínűbb hibaszinthez” áll a legközelebb” (lásd a 2018. évi éves irányítási és teljesítményjelentés 152. oldalát ( 3 ) );

53. megjegyzi, hogy a Bizottság 2018-ban ragaszkodott ahhoz, hogy az előrehaladás fő oka a kohéziós terület jó, 1,1%-os értéke volt ( 4 ) ; meglepődve jegyzi meg, hogy ugyanerre a naptári évre, 2017-re vonatkozóan a DG REGIO a 2018. évi éves tevékenységi jelentésében (a 70. oldalon) egy másik, 1,95%-os hibaarányra hivatkozik;

54. rámutat, hogy a DG EMPL főigazgatója a 2018. évi éves tevékenységi jelentésében a 83. oldalon a következőket fejti ki: — „a 2017. évi éves tevékenységi jelentésekben a DG REGIO és a DG EMPL főigazgatója úgy döntött, hogy a kockázat megbecsléséhez egy előzetes fennmaradó hibaarányt vetít ki a 2017. évi naptári év még el nem fogadott és jóvá nem hagyott kiadásaira”; — „a Számvevőszék véleménye szerint az éves tevékenységi jelentéseknek összehangoltabbnak kellene lenniük és jobban kellene igazodniuk az új kontroll- és bizonyossági kerethez. A keret bevezetése óta a Bizottságnak a vonatkozó számviteli időszak végétől számítva majdnem két évre van szüksége ahhoz, hogy az ellenőrző hatóságok által egy adott számviteli évre kiszámított fennmaradó hibaarányok megbízhatóságára vonatkozóan először beszámolhasson a következtetéseiről”;

55. kéri a Bizottságot annak biztosítására, hogy az éves irányítási és teljesítményjelentés teljes mértékben megbízható legyen, és ne előrejelzéseken alapuljon;

56. megjegyzi, hogy a külkapcsolatok terén a DG NEAR és a DG DEVCO éves tevékenységi jelentéseiben olyan fennmaradó hibaarányokat használ, amelyek külső vállalatok által a fennmaradó hibaarányokról készített tanulmányok eredményei;

57. felhívja a figyelmet arra, hogy a fennmaradó hibaarányt csak a 2017. szeptember 1. és 2018. augusztus 31. között lezárt szerződésekből eredő tranzakciókra vonatkozóan számolták ki (a Számvevőszék 2018. évi éves jelentésének 9.5. háttérmagyarázata), ahol már minden kontrollt és ellenőrzést elvégeztek;

58. hangsúlyozza, hogy a DG DEVCO és a DG NEAR fennmaradó hibaaránya nem csak a 2018-ban teljesített kifizetéseket érinti;

59. emlékeztet arra, hogy a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alap/Belső Biztonsági Alap (AMIF/ISF) tekintetében a DG HOME 2018-ban rámutatott, hogy „csak a fennmaradó hibaarányról tesz jelentést, mivel a jogalapnak megfelelően a nemzeti ellenőrző hatóságoknak nem kell jelentést tenniük a DG HOME-nak a feltárt hibaarányokról” (lásd az 14. kérdésre adott választ, Avramopulosz biztos meghallgatása, 2018. október 18.); következésképpen megjegyzi, hogy a jelentett hibaarány a fennmaradó hibaarány, ami azt jelenti, hogy a becsült hibaarányból le kell vonni minden olyan korrekciós intézkedésnek megfelelő összeget, amelyek már ténylegesen csökkentették a kitettséget ( 5 )

60. osztja a Számvevőszék által (a Számvevőszék 2018-ra vonatkozó éves jelentésének 6.74. pontjában) kifejtett azon nézetet, miszerint az éves irányítási és teljesítményjelentésben a Bizottság becsült, kifizetéskor kockázatosnak minősülő összeget szerepeltet „a gazdasági, társadalmi és területi kohézió olyan kiadásaira vonatkozóan, amelyek még nem estek át a teljes kontrollcikluson”; sajnálattal állapítja meg, hogy a fentiek szerint a Bizottság a „Kohézió” területére vonatkozó hibaarányt a 2017–2018-as számviteli évhez viszonyított puszta becslések alapján értékeli, nem pedig valós, a 2018. évi pénzügyi évre vonatkozó, ellenőrzött számadatok alapján;

61. hangsúlyozza, hogy ezért a Számvevőszék megállapította, hogy a Bizottság által az éves irányítási és teljesítményjelentésben a társadalmi és területi kohézióra vonatkozóan szolgáltatott adatok nem megbízhatók (lásd a Számvevőszék 2018-ra vonatkozó éves jelentését, 6.74. pont);

62. hangsúlyozza továbbá, hogy mivel a Bizottság által a kohézió, a külkapcsolatok és egyes belső szakpolitikai területek tekintetében megállapított hibaarányok a fennmaradó kockázaton alapulnak, nem lehet összehasonlítani a Bizottság által az éves irányítási és teljesítményjelentésben szerepeltetett, kifizetéskor kockázatosnak minősülő összeget a Számvevőszék által becsült hibaszinttel;

63. rámutat, hogy amennyiben a Bizottság által közölt, kifizetéskor kockázatosnak minősülő összeg már magában foglalja a pénzügyi korrekciókat, előfordulhat, hogy az Unió korrekciós képessége túl van becsülve; sajnálja, hogy ez hatással lehet a megbízhatóságra;

64. sajnálja, hogy a feltárt hibák tartós hiányosságokat tükröznek az irányító hatóságok által közölt kiadások szabályszerűségében, és hogy a Számvevőszék hiányosságokat tárt fel az ellenőrző hatóságok mintavételi módszereiben;

65. úgy véli, hogy ha a megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselők kiadásaik azon konkrét területeinek közzétételekor, amelyekre vonatkozóan fenntartással élnek, a fennmaradó hibaarány formájában kifejezett 2%-os lényegességi küszöbre hivatkoznak, végül fennáll annak a kockázata, hogy nem védik megfelelően az uniós költségvetést;

66. sajnálja, hogy az egyes főigazgatóságok a szabálytalan kiadások szintjét nem következetes módszertan alapján határozzák meg;

67. rámutat, hogy a főigazgatóságok éves tevékenységi jelentései és az éves irányítási és teljesítményjelentés összetett és következetlen terminológiát használ, ami megnehezíti a jelentett eredmények főigazgatóságok közötti és időbeli összehasonlítását;

68. megjegyzi különösen azt, hogy „a Számvevőszék véleménye szerint a Bizottság a DG REGIO és a DG EMPL éves tevékenységi jelentésében a kockázatos kiadások méréséhez legalább 13 féle különböző rátát ad meg a két programozási időszakra nézve. Az ilyen nagy számú ráta alkalmazása pontatlan értelmezéshez vezethet és zavart okozhat a mutatók relevanciája és a bizonyosság nyújtása tekintetében” (DG EMPL, 2018. évi éves tevékenységi jelentés, 83. o.);

69. megjegyzi, hogy a Bizottság a 2018. évi éves irányítási és teljesítményjelentésében ahelyett, hogy a 2017. évihez hasonlóan a fennmaradó hibaarány fogalmára utalna, a „záráskor fennmaradó hibaarány” kifejezést használja; megjegyzi, hogy ez a kifizetéskori kockázat azon becsült jövőbeni korrekciókkal és visszafizettetésekkel csökkentett értéke, amelyeket az uniós pénzeszközök kezelői saját várakozásuk szerint a 2018. évi kiadások tekintetében, a jelenlegi programok következő évei során végre fognak hajtani; rámutat, hogy ez a hibaarány csak becslés;

70. megjegyzi, hogy az Unió 2018. évi költségvetésére vonatkozó éves irányítási és teljesítményjelentés szerint 30 megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselő (ugyanannyi, mint 2017-ben) pozitív megbízhatósági nyilatkozatot adott, míg 20 nyilatkozat (ugyanannyi, mint 2017-ben) minősített volt, 2018-ban összesen 40 fenntartással (ez a szám 2017-ben 38, 2016-ban 37 volt);

71. felhívja a figyelmet arra, hogy 2018-ra a Bizottság 40 fenntartást fogalmazott meg: 2 új fenntartást és 38 ismétlődő fenntartást; megjegyzi, hogy öt ismétlődő fenntartást frissítettek, számszerűsítettről nem számszerűsítettre módosítva (vagy fordítva), illetve a terjedelem módosítása érdekében, továbbá, hogy minden fenntartás esetében kiszámították vagy újraszámolták a 2018. évi kiadásokra gyakorolt hatást; ezért megjegyzi, hogy a fenntartások terjedelme alá eső 2018. évi kiadásoknál a beszámoláskor kockázatosnak minősülő becsült összeg 1 078 millió EUR (2017-ben 1 053 millió EUR, 2016-ban 1 621 millió EUR és 2015-ben 1 324 millió EUR);

72. sajnálja, hogy a korrekciós intézkedésekkel járó hatások elemzésére szolgáló módszertan javulása ellenére a Bizottság nem küszöbölte ki azt a kockázatot, hogy a korrekciós intézkedések hatását túlbecsülik; rámutat, hogy ilyen esetben az éves irányítási és teljesítményjelentésben szereplő valamennyi fennmaradó hibaarány megbízhatatlan;

73. rámutat különösen arra, hogy a 2018. évi kiadások több mint háromnegyede esetében a Bizottság főigazgatóságai a kockázatnak kitett összegekkel kapcsolatos becslésüket a nemzeti hatóságok által szolgáltatott adatokra alapozzák, miközben az érintett főigazgatóságok (a DG AGRI, a DG REGIO és a DG EMPL) éves tevékenységi jelentéseiből kitűnik, hogy továbbra is kihívást jelent a tagállami kontrollok minősége és megbízhatósága;

74. megismétli azon kérését, hogy a Bizottság és a tagállamok vezessenek be megbízható eljárásokat a korrekciós intézkedések időzítésének, eredetének és összegének jóváhagyására, valamint bocsássanak rendelkezésre olyan információkat, amelyekben lehetőség szerint egyeztetésre kerül a kifizetés folyósításának éve, a vonatkozó hiba kiszűrésének éve, valamint az az év, amikor a beszámolók kiegészítő mellékletben nyilvánosságra hozzák a visszafizettetéseket vagy pénzügyi korrekciókat;

75. megjegyzi, hogy az OLAF 2012 és 2018 között összesen 208 esetben tett olyan ajánlást, amelyekben a nemzeti hatóságok nem hoztak határozatot ( 6 ) ; rámutat, hogy egyes tagállamokban egyenesen az esetek többségében fordul elő az, hogy a tagállami hatóságok nem követik az OLAF ajánlásait, ami közvetlenül károsíthatja az Unió és a polgárok pénzügyi érdekeit;

76. aggodalommal veszi tudomásul a kilenc csalásgyanús esetet, amelyekről a Számvevőszék 2018-ban értesítette az OLAF-ot;

77. felhívja a Bizottságot, hogy egyszerűsítse és jobban hangolja össze a főigazgatóságok gyakorlatait és módszereit annak érdekében, hogy teljes mértékben tiszteletben tarthassa a költségvetési rendelet 247. cikkében és különösen annak (1b) bekezdésében foglalt követelményeket, amelyek előírják, hogy: „… az éves irányítási és teljesítményjelentés magában foglalja a Bizottság legfontosabb irányítási szabályaira vonatkozó tájékoztatást, valamint: i) az uniós kiadások következetes módszerekkel megállapított becsült hibaszintjét és a jövőbeli korrekcióra vonatkozó becslést…”

78. felhívja a Bizottságot, hogy a költségvetési rendelet 247. cikkével összhangban igazítsa hozzá módszertanát a Számvevőszék által használthoz, és a költségvetési ellenőrző hatóság számára egyetlen, a kifizetéskor fennálló kockázatnak megfelelő hibaarányt (kifizetéskori hibaarány) adjon meg; felhívja a Bizottságot, hogy külön tegye közzé a jövőbeli korrekciók becslését (fennmaradó hibaarány); sürgeti a Bizottságot, hogy valamennyi főigazgatóság következetes terminológiát alkalmazzon, amikor e két becslésről jelentést tesz; kéri, hogy a fentiek terén elért előrehaladásról 2021. június 30-ig számoljanak be a Parlamentnek;

79. felhívja a Bizottságot, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a tagállamoktól megbízható adatokat szerezzen a kifizetéskori hibaarányról; felhívja a Bizottságot, hogy időben tegye meg a megfelelő kiigazításokat, amennyiben hiányosságokra derül fény a tagállami kontrollok során;

80. felhívja a Bizottságot, hogy tegyen meg minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a tagállamoktól megbízható adatokat szerezzen a kifizetéskori hibaarányról;

81. felhívja a Számvevőszéket, hogy a) éves jelentésében vizsgálja meg és vizsgálja felül az éves irányítási és teljesítményjelentés mindkét részét; és b) vizsgálja meg, hogy a főigazgatóságok éves tevékenységi jelentéseiben a fenntartással kapcsolatos mechanizmusok aktiválásához használt lényegességi küszöböt nem a kifizetéskor fennmaradó kockázatként kell-e kifejezni a fennmaradó hibaarány helyett;

Költségvetési és pénzgazdálkodás

82. megjegyzi, hogy 2018-ban a végleges költségvetésben rendelkezésre álló kötelezettségvállalási és kifizetési előirányzatokat szinte maradéktalanul felhasználták; a kötelezettségvállalási előirányzatok felhasználási aránya 99,5%-os, a kifizetési előirányzatoké pedig 98,6 %-os volt;

83. 2018-ban jelentős mértékben megnőtt a tagállami kifizetési kérelmek szintje az európai strukturális és beruházási alapok (esb-alapok) esetében;

84. aggodalommal állapítja meg, hogy főleg késedelmek miatt jelentős összegben került vissza az esb-alapokból származó, fel nem használt éves előfinanszírozás az uniós költségvetésbe: 2018-ban 8,1 milliárd EUR (a 2017. évi 5,4 milliárd EUR-hoz képest), amely e két évben jelentősen növelte a címzett bevételeket;

85. hangsúlyozza, hogy 2018-ban — nem merült fel igény többletkifizetésekre, ezért nem volt szükség a korábbi évekből megmaradt, 5,3 milliárd EUR összegű rendelkezésre álló GMP (a kifizetésekre vonatkozó összesített tartalék) felhasználására, — az 5,3 milliárd EUR-t azonban nem lehetett átvinni a következő évekre, mivel a 2019. és 2020. évi GMP felső határát már elérték, továbbá — a 2018-ban fel nem használt, további 11,2 milliárd EUR összegű kifizetési előirányzatot sem lehetett átvinni sem 2019-re, sem 2020-ra.

86. felhívja a figyelmet arra, hogy a Számvevőszék előrejelzése szerint (a Számvevőszék éves jelentés 2.15. és 2.16. pontja) 2020-ig összesen 44,9 milliárd EUR maradhat felhasználatlanul; a kifizetésekre vonatkozó összesített tartalék által biztosított rugalmasság a jelenlegi többéves pénzügyi kerettel 2020-ban véget ér;

87. ugyanakkor aggodalommal mutat rá, hogy — a fennálló kötelezettségvállalások tovább nőttek, 2018 végére elérve a 281,2 milliárd EUR-t (a 2017. évi 267,3 milliárd EUR-hozképest), és 36%-kal (73,7 milliárd EUR) nőttek az elmúlt hét évben, 2011 óta, vagyis az előző többéves pénzügyi keret megfelelő éve óta, — a Bizottság hosszú távú előrejelzése (7) szerint a fennálló kötelezettségvállalások összege 2023-ra eléri a 313,8 milliárd EUR-t, ami nagyjából megfelel a Számvevőszék előrejelzéseinek;

88. aggasztja, hogy a fennálló kötelezettségvállalások 2018-ban tovább nőttek, és új rekordot értek el; ez súlyos kockázatot jelent; felhívja a Bizottságot, hogy a jelenlegi fennálló kötelezettségvállalások csökkentése és a jövőbeliek megelőzése érdekében javítsa pénzügyi előrejelzéseit, valamint szükség esetén segítse az országokat támogatható projektek, különösen egyértelmű európai hozzáadott értékkel rendelkező projektek találásában;

89. emlékeztet arra, hogy a fennálló kötelezettségvállalások magas összegének hátterében elsősorban az esb-alapok végrehajtásának lassúsága állt, de szerepet játszott benne a kötelezettségvállalások és a kifizetések közötti éves különbség, valamint az uniós költségvetés méretének növekedése is (számvevőszéki gyorsvizsgálat, „Fennálló kötelezettségvállalások – közelebbről”);

90. osztja a Számvevőszék aggodalmát, amely szerint nagy a kockázata annak, hogy nem áll rendelkezésre elegendő kifizetési előirányzat az új többéves pénzügyi keret első éveiben esedékes összegek fedezésére, és hogy ez különösen igaz lehet 2021-re, a 2021–2027-es többéves pénzügyi keret első évére (a Számvevőszék éves jelentése, 2.20 pont);

91. rámutat, hogy az elégtelen kifizetési előirányzatok kockázata azért is nagy, mivel az esb-alapok végrehajtása még több késedelmet szenvedett, mint az előző többéves pénzügyi keret során; e tekintetben rámutat arra, hogy az Unióhoz 2004 óta csatlakozott 13 tagállam közül 9-ben a fennálló kötelezettségvállalások éves kormányzati kiadásaik több mint 15%-át teszik ki, és amennyiben nem áll rendelkezésre elegendő kifizetési előirányzat minden összeg fedezésére, ez komoly pénzügyi és politikai kihívást jelenthet ezekben az országokban és az Unión belül egyaránt;

92. rámutat, hogy a Számvevőszék szerint az esb-alapok tagállamok általi felhasználási aránya összességében alacsonyabb volt, mint az előző többéves pénzügyi keret hasonló évében (lásd a Számvevőszék 2018. évi jelentésének 2.22–2.24. pontját);

93. külön kiemeli, hogy csak Bulgáriában, Luxemburgban, Ausztriában, Romániában és Finnországban alakult gyorsabban a felhasználás a jelenlegi többéves pénzügyi keret során, mint az előzőben;

94. felhívja a figyelmet arra, hogy az uniós költségvetésből támogatott garanciák az elmúlt években nőttek, és hogy ez főként az Európai Stratégiai Beruházási Alap (ESBA) és az Európai Fenntartható Fejlődési Alap által nyújtott garanciák hozzáadásának tudható be; megjegyzi, hogy az egyéb garanciák között megtalálhatók még az Európai Beruházási Bank (EBB) külső hitelezési megbízatásához tartozó garanciák, valamint a hitelbevonási és hitelnyújtási tevékenységeket – elsősorban a tagállamoknak biztosított kölcsönöket – támogató uniós garanciák.

95. aggodalommal jegyzi meg, hogy a garanciák növekedése növeli az uniós költségvetés kockázatokkal szembeni kitettségét, mivel a Bizottság várható veszteségeit garanciaalapok fedezik, amelyeket az új többéves pénzügyi keret egy közös tartalékalapban egyesít;

96. rámutat, hogy az elmúlt években az Unió egyre inkább igénybe vette az EBB-csoportnak nyújtott pénzügyi eszközöket és költségvetési garanciákat, és hogy az EBB-csoport összetett kapcsolatban áll az uniós költségvetéssel, és az egyes uniós intézményektől eltérő elszámoltathatósági szabályok vonatkoznak rá;

97. emlékeztet arra, hogy jelenleg az EBB-csoport azon műveletei, amelyeket nem az uniós költségvetés finanszíroz, ugyanakkor uniós célkitűzéseket szolgálnak, nem tartoznak a Számvevőszék ellenőrzési hatáskörébe; rámutat, hogy a Számvevőszék ennélfogva nem tud teljes képet adni az EBB-csoport műveletei és az uniós költségvetés között fennálló kapcsolatokról; különösen támogatja a Számvevőszéknek az EBB nem uniós költségvetéssel kapcsolatos műveleteinek ellenőrzésére irányuló kérését; kéri a Bizottság, az EBB és a Számvevőszék közötti, 2020-ban lejáró háromoldalú megállapodás megújítását, hogy az tartalmazzon olyan rendelkezéseket, amelyek a külső ellenőrzés javítása érdekében szélesebb körű hozzáférést biztosítanak a Számvevőszék számára az EBB műveleteinek ellenőrzéséhez; felhívja továbbá az EBB-csoportot, hogy tegye átláthatóbbá a következőket: gazdasági műveletek, az uniós költségvetési garancia igénybevétele, az EBB műveleteinek addicionalitása, valamint az EBB fejlesztési leányvállalatára vonatkozó lehetséges jövőbeli tervek; kéri egyetértési megállapodás megkötését az EBB és a Parlament között annak érdekében, hogy a jövőben javuljon a Parlament hozzáférése az EBB stratégiai orientációval és finanszírozási politikákkal kapcsolatos dokumentumaihoz és adataihoz a bank elszámoltathatóságának megerősítése érdekében;

98. támogatja a Számvevőszék által a 2018. évi éves jelentés 2. fejezetében tett főbb ajánlásokat;

99. felhívja a Bizottságot, hogy tegyen intézkedéseket annak érdekében, hogy a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret első éveiben ne nehezedjen indokolatlan nyomás a kifizetési előirányzatok szintjére; kéri, hogy ezek az intézkedések terjedjenek ki az alábbiakra: a) a kifizetési igények pontosabb előrejelzése; b) a költségvetési hatóság felkérése arra, hogy i. a következő többéves pénzügyi keretben a költségvetésben szereplő kötelezettségvállalási és kifizetési előirányzatok között biztosítson rendezett egyensúlyt a kifizetési előirányzatok növelése, a kötelezettségvállalási szabályok módosítása vagy a kötelezettségvállalási előirányzatok csökkentése révén; ii. ennek során vegye figyelembe annak lehetőségét, hogy 2021-ben és 2022-ben magas lehet a kifizetési igények összege, valamint azt, hogy a fel nem használt kifizetési előirányzatokat nem lehet átvinni a következő többéves pénzügyi keretbe; c) segítse elő a jogi keretek időbeni elfogadását és ösztönözze a tagállamokat a projektek korai megtervezésére;

100. felhívja a Bizottságot, hogy a közös tartalékalap létrehozását követően haladéktalanul gondoskodjon az uniós költségvetés kapcsolódó garanciákkal szembeni kitettségének hatékony kezeléséről és naprakész nyomon követéséről; ezzel összefüggésben kéri, hogy a Bizottság használjon elismerten bevált gyakorlatokon alapuló, konzervatív módszertant a tényleges tartalékfeltöltési ráta kiszámításához;

101. felhívja a Bizottságot, hogy évente mutassa be a költségvetési hatóságnak az uniós költségvetésből az EBB által irányított pénzügyi eszközökhöz átcsoportosított források teljes összegét és lebontását, valamint szolgáljon információval ezen alapok végrehajtásának szintjéről;

Az uniós költségvetés révén elért eredmények

102. hangsúlyozza, hogy a teljesítményinformációk célja jelzést adni arra nézve, hogy a szakpolitikák, a projektek és a programok hatékonyan és eredményesen valósítják-e meg célkitűzéseiket; javasolja, hogy amennyiben javításra van szükség, akkor a teljesítményinformációkat fel kell használni a szükséges korrekciós intézkedések kidolgozásához, és azok végrehajtását folyamatosan nyomon kell követni;

103. üdvözli, hogy a Számvevőszék 2018-ban elemezte a Bizottság által közzétett teljesítményinformációkat, és különösen az alábbi területeken vizsgálta felül a teljesítménymutatókat: — a 2019. évi költségvetési tervezetet kísérő programindokolások, — az uniós költségvetés 2014 és 2020 közötti programjainak teljesítményértékelése (PPO), amelyet 2018 májusában tettek közzé első alkalommal;

104. kitart amellett, hogy a megfelelőségi és teljesítmény-ellenőrzések ugyanazon érme két oldalát képviselik; rámutat, hogy a két dimenzió összekapcsolása, azaz az elért eredmények értékelése a kiadások jogszerűségének és szabályszerűségének biztosításával együtt lehetővé teszi a mentesítésért felelős hatóságok számára, hogy garantálják az uniós hozzáadott értéket, és ellenőrizzék a Bizottság költségvetésének végrehajtását;

105. ismételten sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság főigazgatóinak éves tevékenységi jelentései nem tartalmaznak általuk aláírt nyilatkozatot a bejelentett teljesítményadatok minőségéről, ezért az éves irányítási és teljesítményjelentés elfogadásakor a biztosok testülete általános politikai felelősséget vállal az uniós költségvetés pénzügyi irányításáért, a teljesítményre és az eredményekre vonatkozó információkért azonban nem;

106. üdvözli és nagy érdeklődéssel követi a Számvevőszék azon szándékát, hogy éves jelentésében frissítse az uniós kiadások teljesítményére vonatkozó értékelését, és különösen azt, hogy a jelentésbe a többéves pénzügyi keret minden fejezetének esetében a megfelelésről és a teljesítményről szóló szakaszt foglaljon bele;

107. üdvözli, hogy a Számvevőszék a 2018. évi éves jelentésének 3. fejezetébe „Az uniós költségvetés révén elért eredmények” címen beillesztette az év során közzétett főbb különjelentések összefoglalóját a többéves pénzügyi keret fejezetei szerint; megjegyzi, hogy 2018-ban a Számvevőszék jelentéseire adott, közzétett válaszok azt mutatják, hogy az ellenőrzöttek teljes mértékben elfogadták a Számvevőszék által kiadott 388 ajánlás 78%-át (szemben a 2017. évi 68%-kal), és hogy az esetek 18%-ában csak néhány tekintetben hajtották végre az ajánlásokat, jelentős hiányosságokkal; megjegyzi, hogy az ajánlások csupán 6%-át nem hajtották végre;

108. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy egyes tagállamokban elégtelen lehet az igazgatási kapacitás;

109. aggodalommal tölti el, hogy a programindokolásokban szereplő adatok összességében arra utalnak, hogy a teljesítménycélok felé történő előrehaladás mérsékelt, ami a kohéziós és vidékfejlesztési programok késői és lassú indulásával magyarázható;

110. hangsúlyozza, hogy a Számvevőszék szerint a mutatók nem mindig adtak jó képet a tényleges előrehaladásról;

111. kitart amellett, hogy mind az alapértékhez viszonyított előrehaladás, mind a Bizottság által a teljesítményértékelésben szerepeltetett előrehaladás számított értékeit óvatosan kell kezelni, mivel számos mutatót nem jól választottak ki, illetve több mutató esetében nem volt mérhető az előrehaladás: megjegyzi, hogy mutatók csaknem fele esetében nem lehetett kiszámítani az alapértékhez viszonyított előrehaladást.

112. aggodalommal jegyzi meg, hogy egyes programok esetében a rendelkezésre álló adatok nem voltak megfelelő minőségűek, és hogy egyes programok célkitűzései nem eléggé nagyratörőek;

113. felhívja a Bizottságot, hogy ösztönözze az olyan mutatók felvételét a programindokolásokba, amelyek: a) az inputok, az outputok, az eredmények és a hatások jobb kiegyensúlyozásával relevánsabb információt nyújtanak az uniós kiadási programok megvalósításáról; b) egyértelműen kapcsolódnak az uniós kiadási programok által finanszírozott fellépésekhez; c) az uniós kiadási programok eredményeit tükrözik, nem pedig az azokat végrehajtó Bizottság vagy más szerv teljesítményét; és d) felölelik a program célkitűzéseit;

114. kitart amellett, hogy a Bizottság – annak érdekében, hogy valamennyi mutató tekintetében kiszámíthassa az alapértékhez viszonyított előrehaladást – valamennyi program tekintetében tegyen javaslatot olyan teljesítménymérési keretre, amelyet a teljesítménymutatókra vonatkozóan az alább felsoroltak jellemeznek (és amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy valamely egyedi mutató kapcsán ez nem valósítható meg, döntésére magyarázatot kell adnia a programindokolásban): a) mennyiségi alapértékek, amelyek megadják az alapérték évét; b) mennyiségi részcélok; c) mennyiségi célértékek, amelyek megadják a célérték évét; d) a megkövetelt minőségű adatok annak érdekében, hogy az alapértékhez viszonyítva elért előrehaladás könnyen kiszámítható legyen;

115. felhívja a Bizottságot, hogy törekedjen arra, hogy valamennyi teljesítménymutatóra nézve kellő időben rendelkezésre álljanak a teljesítményre vonatkozó információk, például új beszámolási eszközök internetes platformokon való bevezetésével;

116. felhívja a Bizottságot, hogy dokumentálja a célprogramok célértékeit, többek között a referenciaértékeket, hogy a költségvetési hatóság értékelni tudja, hogy azok kellően nagyratörőek-e, valamint a teljesítésük terén elért eredményeket;

117. hangsúlyozza annak fontosságát, hogy a nagyszabású infrastrukturális projektek esetében szigorúan nyomon kövessék a korrupció és a csalás lehetséges kockázatát; kéri a Bizottságot, hogy a finanszírozandó projekt tekintetében végezzen alapos és független előzetes és utólagos értékeléseket;

118. felhívja a Bizottságot a programok teljesítményértékelésének további javítására, különösen a következő módokon: a) egyetlen módszert használva az alapértéktől a cél felé tett előrehaladás kiszámítására, és amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy ez egy konkrét mutató esetében nem megvalósítható, a teljesítményértékelésben ki kell fejtenie megközelítését; b) az egyes programokhoz rendelt teljesítménymutatók kiválasztási logikájának ismertetésével;

119. felszólítja a Bizottságot, hogy továbbra is támogassa a tagállamokat annak biztosítása céljából, hogy a kontrollok száma növekedjen és minőségük javuljon, továbbá abban, hogy a csalás elleni küzdelem bevált gyakorlatai a tagállamok között megosztásra kerüljenek;

Bevételek

A Számvevőszék 2018. évi éves jelentése

120. megelégedéssel veszi tudomásul a Számvevőszék azon megállapítását, hogy a bevételek lényeges hibától mentesek voltak, és hogy a bevétellel kapcsolatos rendszerek összességében véve eredményesek voltak;

121. megjegyzi, hogy a Költségvetési Főigazgatóság már az egymást követő harmadik évben alkalmazott fenntartást az Egyesült Királyság által be nem szedett tradicionális saját források értékére nézve, mivel az ország nem volt hajlandó az uniós költségvetés rendelkezésére bocsátani a textiltermékekkel és lábbelikkel kapcsolatos vámkiesés összegét;

122. aggodalommal jegyzi meg, hogy a Számvevőszék által tett fenntartás terjedelme kibővült, és adott esetben más tagállamok tradicionális saját forrásokkal kapcsolatos lehetséges alulértékelési veszteségeire is kiterjed, amelyek összegéről még nem született becslés;

123. sajnálja, hogy miután a Bizottság 2011-ben felkérte az Egyesült Királyságot, hogy határozzon meg kockázati profilokat a Kínából behozott, alulértékelt textiltermékekre és lábbelikre nézve, csak több mint hét évvel később indított kötelezettségszegési eljárást;

124. üdvözli, hogy 2018-ban a Bizottság indokolással ellátott véleményt küldött az Egyesült Királyságnak, amelyben 2,8 milliárd EUR-ban állapította meg az uniós költségvetést ért teljes veszteséget (törzsösszeg és kamat), valamint, hogy 2019 márciusában a Bizottság a Bíróság elé vitte az ügyet;

125. sajnálja, hogy a tradicionális saját forrásokkal kapcsolatos fő belső kontrollmechanizmusok, amelyeket a Számvevőszék a Bizottságnál és egyes tagállamokban értékelt, csak részben voltak eredményesek;

126. aggodalommal jegyzi meg, hogy a Számvevőszék Spanyolországban hiányosságokat állapított meg a beszedett vámokról szóló havi kimutatások összeállítására vonatkozó kontrollrendszerekben;

127. aggodalommal jegyzi meg, hogy a három kiválasztott országból véletlenszerűen vett mintában a Számvevőszék hiányosságokat tárt fel a megállapított és még be nem szedett vámok kezelésében; megjegyzi, hogy ezek a hiányosságok főként a vámtartozások behajtásának késedelméhez és ahhoz kapcsolódtak, hogy az adósságokat késve rögzítették, illetve írták le a számviteli rendszerben; tudomásul veszi a tagállamok tradicionális saját forrásokról szóló kimutatásainak a Bizottság által történő ellenőrzése terén feltárt hiányosságokat;

128. sajnálja, hogy a Bizottság 2018. évi helyszíni ellenőrzési programját – amely azt vizsgálta, hogy a tagállamok mennyire eredményes rendszerekkel rendelkeznek a tradicionális saját források helyes összegben történő beszedésére és rendelkezésre bocsátására, valamint az azokkal kapcsolatos beszámolásra – nem támasztotta alá kellőképpen strukturált és dokumentált kockázatértékelés, és hogy az nem rangsorolta a tagállamokat kockázati szint szerint, illetve nem foglalkozott a kockázatok hatásaival és valószínűségével;

129. aggodalommal állapítja meg, hogy a Bizottság a tradicionális saját forrásokról szóló kimutatások havonkénti vagy negyedévenkénti kézhezvételét követően nem végezte el az azokban tapasztalható szokatlan változások módszeres elemzését, és nem gyűjtött olyan releváns információkat, amelyek magyarázattal szolgálhattak volna e változásokra;

130. rámutat, hogy a GNI-fenntartások és a héa-fenntartások száma összességében változatlan, azonban 14%-kal nőtt a tradicionális saját forrásokkal kapcsolatos nyitott kérdések száma ( 8 )

131. sajnálja, hogy a tradicionális saját forrásokkal kapcsolatos, pénzügyi hatással járó ügyekkel kapcsolatos, kiválasztott nyitott kérdések vizsgálata során a Számvevőszék megállapította, hogy a Bizottság némi késedelemmel követte nyomon és zárta le ezeket a kérdéseket; ezenfelül megjegyzi, hogy a Számvevőszék szerint a nyitott kérdések 27%-a már több mint öt éve fennáll;

132. megállapítja, hogy a héa 2018-ban 12%-kal járul hozzá az Unió 145 milliárd EUR összegű bevételéhez; ezzel összefüggésben kiemeli, hogy a Bizottság becslése szerint a héabevétel-kiesés 2017-ben 137,5 milliárd EUR-t tett ki, ami a tagállami költségvetések várható héabevétele és a ténylegesen beszedett héa közötti különbség ( 9 ) ; megjegyzi, hogy a héabevétel-kiesés elsősorban a nemzeti költségvetésekbe befolyó héa kiesését érinti, valamint hogy a veszteség oka lehet többek között fizetésképtelenség, csőd, adminisztratív hiba, adóoptimalizálás, valamint esetleges jogellenes/csalárd tevékenységek;

133. aggasztónak tartja, hogy 2018-ban a Bizottság általános fenntartással élt a francia GNI-becsléssel kapcsolatban, mivel Franciaország nem szolgáltatott elegendő információt GNI-jének összeállításáról;

134. megjegyzi, hogy a Számvevőszék által a 2015. évi éves jelentésben tett öt ajánlással kapcsolatban a Bizottság csak egyet hajtott végre teljes mértékben, egyet néhány tekintetben, hármat pedig a legtöbb tekintetben;

135. felhívja a Bizottságot, hogy végezzen strukturáltabb és dokumentáltabb kockázatértékelést a tradicionális saját forrásokkal kapcsolatos helyszíni vizsgálatainak megtervezése során, amelynek keretében többek között végezze el az egyes tagállamok kockázati szintjének, valamint az A- és B-számláik kidolgozásához kapcsolódó kockázatoknak az elemzését;

136. felhívja a Bizottságot, hogy a tradicionális saját forrásokhoz kapcsolódó A- és B-számlakimutatások havi és negyedéves ellenőrzéseinek hatókörét kibővítve végezzen mélyrehatóbb elemzést a szokatlan változásokról, és ezzel biztosítsa az azonnali válaszadást a lehetséges anomáliákra;

137. megerősíti az uniós saját források rendszerének reformjára vonatkozó álláspontját, amely a 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret csomagjának nagyon pozitív bevételi elemét képezi; üdvözli ezért három új uniós saját forrás javasolt bevezetését és a jelenlegi héaalapú saját forrás egyszerűsítését a 2021–2027-es többéves pénzügyi keretben ( 10 )

A Számvevőszék 12/2019. sz. különjelentése: E-kereskedelem: még számos kihívás vár megoldásra a héa- és vámbeszedés terén

138. megjegyzi, hogy határokon átnyúló szolgáltatásnyújtásra vonatkozóan nem állnak rendelkezésre uniós szintű becslések a héaveszteségről, a Bizottság azonban úgy becsüli, hogy a nem uniós országokból származó alacsony értékű termékek értékesítése kapcsán évente akár 5 milliárd EUR veszteség is keletkezhet;

139. kiemeli a tagállamok szerepét az igazgatási együttműködési megállapodások végrehajtásában, a kontrollok hatékonyságában, az adatgyűjtés végrehajtásában és a szabályozási keret kereskedők általi betartásának nyomon követésében;

140. tudatában van annak, hogy a héabeszedés végrehajtása nemzeti hatáskörbe tartozik;

141. hangsúlyozza a tagállamok közötti és a nem uniós országokkal folytatott információcsere kiemelkedő fontosságát;

142. felkéri a tagállamokat, hogy az Eurofiscen keresztül fokozzák az esetleges csalárd vállalatokkal és ügyletekkel kapcsolatos információcserét;

143. felhívja a tagállamok adóhatóságait, hogy erősítsék meg a szűkített egyablakos ügyintézéssel ( 11 ) kapcsolatos kontrolltevékenységüket;

144. sürgeti a Bizottságot, hogy végezzen megfelelő kontroll- és monitoringtevékenységet a tagállamokban;

145. aggódik a harmadik országokból kiinduló e-kereskedelmi áruértékesítés alulértékelésével kapcsolatos kockázat miatt; üdvözli az e-kereskedelemmel kapcsolatos héacsalások problémájának megoldása érdekében tett lépéseket;

146. felszólít az e-kereskedelem hozzáadottérték-adójára vonatkozóan javasolt jogszabályok mielőbbi elfogadására a távértékesítési rendszer hiányosságainak kiküszöbölése érdekében;

147. felkéri az OLAF-ot, hogy tájékoztassa a Parlamentet a kis értékű ruházati cikkek e-kereskedelem útján történő behozatalával és az esetlegesen érzékeny áruk légi szállítással történő, e-kereskedelmi ügyletek révén megvalósuló feltételezett behozatalával kapcsolatos vizsgálatainak eredményéről;

Versenyképesség a növekedésért és foglalkoztatásért

148. megjegyzi, hogy a többéves pénzügyi keret 1a. alfejezete („Versenyképesség a növekedésért és foglalkoztatásért”) az uniós költségvetés 13,7%-át, azaz 21,4 milliárd EUR-t tesz ki; ebből az összegből 11,7 milliárd EUR-t (54,3%) kutatásra és innovációra, 2,4 milliárd EUR-t (11,1%) oktatásra, képzésre, az ifjúságra és sportra, 2,2 milliárd EUR-t (10,4%) közlekedésre és az energiaügyre, 1,5 milliárd EUR-t (7,2%) űrkutatásra és egyéb intézkedésekre fordítanak;

Hozzájárulás az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek megvalósításához

149. elégedett azzal, hogy az európai innovációs eredménytábla az uniós országok többségében – különösen Máltán, Hollandiában és Spanyolországban – pozitív tendenciát mutatott, míg Svédország maradt az Unió innovációjának éllovasa;

150. sajnálja azonban, hogy a tagállamok többsége továbbra is lemaradásban van azon célkitűzés elérése tekintetében, hogy a bruttó hazai termék (GDP) 3%-át kutatásra és fejlesztésre fordítsák; kiemeli, hogy a Kutatási és Innovációs Főigazgatóság alapvetően három okkal magyarázza e lassú fejlődést, nevezetesen a) a köz- és magánberuházások hiánya ezen a területen, b) a nemzeti kutatási és innovációs rendszerek korlátozott minősége és hatékonysága, valamint c) a kutatás-fejlesztéssel kapcsolatos üzleti beruházási döntésekhez kapcsolódó piaci hiányosságok;

151. üdvözli, hogy a kkv-k részvétele a Horizont 2020 program „Vezető szerep az alap- és az ipari technológiák területén” (LEIT) részében és „Társadalmi kihívások” pillérében továbbra is meghaladja a program célkitűzését, tükrözve a kkv-k programba való bevonzása érdekében tett jelentős erőfeszítéseket és a részvételük megkönnyítése érdekében tett egyszerűsítéseket;

152. üdvözli továbbá, hogy a „Horizont 2020” keretprogramba újonnan belépők aránya elérte a 61,4%-ot, és ezzel meghaladta a 2018-ra meghatározott 55%-os referenciaértéket;

153. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Horizont 2020 program keretében az éghajlatváltozással kapcsolatos fellépésekhez nyújtott uniós hozzájárulás aránya nem éri el az Uniónak az éghajlatváltozással és a fenntarthatósággal kapcsolatos kiadásokra, és így a 2014–2020-as többéves pénzügyi keret egészére vonatkozóan kitűzött céljait; hangsúlyozza, hogy követve az Unió Párizsi Megállapodás szerinti kötelezettségvállalását és tekintettel az európai zöld megállapodásra, további késedelem nélkül jelentősen növelni kell az éghajlatváltozással kapcsolatos kiadásokat;

Az ellenőrzés hatóköre és módszere

154. megjegyzi, hogy a Számvevőszék 130 tranzakcióból álló mintát vizsgált, amelyet úgy tervezett meg, hogy az a többéves pénzügyi keret ezen alfejezetére jellemző kiadások teljes körére nézve reprezentatív legyen. A minta összetétele a következő volt: 81 tranzakció a kutatás és innováció területéről (22 a hetedik kutatási keretprogramból, 59 a Horizont 2020 programból), valamint 49 tranzakció egyéb programokból és tevékenységekből, különösen az Erasmus+, az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz (CEF) és az űrprogramok területéről, továbbá 19 tagállamban és 4 harmadik országban került sor kedvezményezettek ellenőrzésére;

155. üdvözli, hogy a Számvevőszék a többéves pénzügyi keret 1a. alfejezetének egészére vonatkozóan 2,0%-ra becsülte a hibaszintet, és hogy ez a szám alacsonyabb, mint az előző két évben, amikor a becsült hibaszint valamivel meghaladta a 4%-ot;

156. sajnálatát fejezi ki azonban amiatt, hogy a kedvezményezettek nyolc számszerűsíthető hibája esetében a visszatérítési kérelem elegendő információt tartalmazott a Bizottság, a nemzeti hatóságok, illetve a független ellenőr számára ahhoz, hogy a kiadások jóváhagyása előtt lehetséges legyen megakadályozni, vagy feltárni és korrigálni a hibákat; megjegyzi, hogy ha a Bizottság az összes ilyen információt megfelelően felhasználta volna, a becsült hibaszint 0,3%-kal kisebb lett volna erre a fejezetre;

157. megjegyzi, hogy a korábbi évekhez hasonlóan sok számszerűsíthető hiba a személyzeti költségeket érintette; ezenkívül a felszereléssel kapcsolatos és infrastrukturális költségek is hibaforrást jelentettek;

158. meglepődve értesült arról, hogy a nagyszabású kutatási infrastrukturális programok számára nyújtott uniós hozzájárulás előzetes ellenőrzése nemcsak időigényes és költséges volt (pl. munkaerő, utazás), hanem gyakran csekély hatással volt a hibák megelőzésére;

159. megjegyzi, hogy a Számvevőszék a Közös Ellenőrzési Szolgálatnál és a magán könyvvizsgáló cégeknél felülvizsgálta az ellenőrzési dossziékat (munkadokumentumok és igazoló dokumentumok), és hogy 11 esetben a Számvevőszéknek további ellenőrzési eljárásokat kellett végrehajtania, főként azért, mert további igazoló dokumentumokat kellett beszereznie, vagy helytelen adatokat fedezett fel a munkadokumentumokban;

160. aggasztják a Számvevőszék által a Horizont 2020 program hibaarányának kiszámítása terén feltárt módszertani hibák: „Az utólagos ellenőrzések igyekeznek maximálisan lefedni az elfogadott költségeket, az összes költséget mégis ritkán fedik le. A hibaarány a ténylegesen ellenőrzött összeg helyett az összes elfogadott költség arányában kerül kiszámításra. Ez azt jelenti, hogy a hiba kiszámítása nagyobb nevezővel történik, így a hibaszázalék a ténylegesnél alacsonyabb lesz. Ha a feltárt hibák rendszerszintűek, akkor az extrapolálásuk részben ellensúlyozza ezt az alulértékelést. Mivel azonban a nem rendszerszintű hibák esetében nem végeznek extrapolációt, az általános hibaarány a ténylegesnél mégis alacsonyabbnak fog tűnni.” ( 12 )

161. megjegyzi, hogy a Kutatási és Innovációs Főigazgatóság a következőképpen számolta ki a hetedik keretprogram és a Horizont 2020 program hibaarányait: — a Kutatási és Innovációs Főigazgatóság úgy becsülte, hogy a többéves alapon számított közös reprezentatív hibaarány a hetedik keretprogramban valamivel több, mint 5%; a fennmaradó hibaarányt 3,36%-ra becsülte, — a kutatási és innovációs kategóriára vonatkozó fennmaradó hibaarány 2,22% (2,24% a Kutatási és Innovációs Főigazgatóság esetében), amely az ellenőrzési jelentéstervezetek figyelembevételével várhatóan mintegy 2,45%-ra fog emelkedni (2,48% a Kutatási és Innovációs Főigazgatóság esetében);

162. megjegyzi, hogy a Kutatási és Innovációs Főigazgatóság esetében a 2018. évi kifizetések kifizetéskor kockázatosnak minősülő teljes becsült összege 97,6 és 101,1 millió EUR között van, valamint hogy a 2018. évi kiadások lezáráskor kockázatosnak minősülő teljes összeg 69,1-72,7 millió EUR, amely az összes kiadás 2,21-2,33%-át teszi ki;

163. felhívja a figyelmet arra, hogy a 2018. évi ellenőrzés során bevezették a „kifizetéskori kockázat” és a „lezáráskor fennmaradó kockázat” fogalmát;

164. üdvözli, hogy a Számvevőszék által (a többéves pénzügyi keret alfejezete alapján) és a Bizottság által tett megállapítások hasonlóak;

Pénzügyi irányítás és belső kontrollok

165. felhívja a figyelmet arra, hogy a 7. keretprogram tekintetében továbbra is horizontális fenntartás van érvényben a költségtérítési igények visszatérítésével kapcsolatban;

166. tekintettel arra, hogy 2018-ban a DG R&I közvetlenül irányította költségvetésének 56%-át (a 2017. évi 58%-hoz képest), kifizetésekben kifejezve, és hogy a kifizetések 44%-a más megbízott szervekhez került, hogy végrehajtsák azokat;

167. megjegyzi, hogy a DG R&I 2018. évi költségvetésének 15,05%-át az EBB/EBA kezelte az Innovfin keretében, továbbá, hogy az Innovfin célja a kutatás és az innováció pénzügyi eszközökkel történő támogatása, és hogy az EBB-nek/EBA-nak 2018-ban átutalt összeg 472,9 millió EUR volt;

168. azon a véleményen van, hogy az EBB intézménycsalád uniós költségvetésből társfinanszírozott programjait, fellépéseit vagy projektjeit a Számvevőszéknek ellenőriznie kell;

169. aggasztja, hogy bár a 2007–2013-as finanszírozási időszak 4 934 projektjéből 4 740 lezárult, továbbra is fennáll 157,3 millió EUR összegű kötelezettségvállalási hátralék („reste à liquider” vagy RAL), és hogy a Bizottság nem tudja jelezni, hogy mikor került sor a fennálló kötelezettségvállalások elszámolására ( 13 )

170. aggodalommal hívja fel a figyelmet arra, hogy a Horizont 2020 program keretében rendkívül egyenlőtlenül osztották fel a tagállamok között a kutatók számára nyújtott forrásokat;

171. felhívja a figyelmet arra, hogy a jelenlegi, 2014 és 2020 közötti programozási időszakban a költségvetés 64,26%-át hajtották végre;

172. ösztönzi a DG R&I-t, hogy folytassa az egyszerűsítésre irányuló erőfeszítéseit a Számvevőszék 28/2018. sz. különjelentésével összhangban, de a jogbiztonság veszélyeztetése nélkül és anélkül, hogy a hangsúlyt az utólagos kontrollt az előzetes kontrollokra helyeznék;

173. azon a véleményen van, hogy a DG R&I-nek nagyobb figyelmet kell fordítania a K+I beruházások uniós hozzáadott értékének mérésére; hangsúlyozza, hogy a kutatási és innovációs teljesítmény mérésének nem csupán rövid távú teljesítmény- és monetáris mutatókon kell alapulnia, hanem figyelembe kell vennie a kutatás sajátos jellegét is; ösztönzi a Bizottságot, hogy dolgozzon ki módszereket a magas kockázatú kutatási és innovációs projektek támogatásának átlátható módon történő javítására;

174. határozottan ajánlja, hogy a Kutatási és Innovációs Főigazgatóság fordítson nagyobb figyelmet a K+I beruházások uniós hozzáadott értékének mérésére;

HUAWEI

175. tudomásul veszi, hogy a HUAWEI leányvállalatai a Horizont 2020 program keretében uniós társfinanszírozást igényeltek;

176. megjegyzi azonban, hogy brazíliai, kínai, indiai, mexikói és orosz pályázók már nem részesülnek finanszírozásban a „Horizont 2020” keretprogramból ( 14 )

177. emlékeztet arra, hogy a „Horizont 2020” részvételi és terjesztési szabályai szabályozzák az eredmények hasznosítását, és fenntartják a Bizottság számára azt a jogot, hogy kifogást emeljen a „Horizont 2020” keretprogramhoz nem társult harmadik országban letelepedett jogi személyek számára történő tulajdonjog-átruházás vagy kizárólagos használati engedélyek megadása ellen;

178. megállapítja, hogy az OLAF ezzel összefüggésben elemezte az állítólagos jogsértésekre vonatkozó információkat, és úgy határozott, hogy új értékelést indít;

179. aggodalommal jegyzi meg, hogy fennáll a veszélye annak, hogy a közös kutatási projektek keretében a harmadik országok szándékosan visszaélnek az uniós forrásokkal; emlékeztet arra, hogy e harmadik országoknak – csakúgy, mint a tagállamoknak – be kell tartaniuk a feddhetetlenségre és az Unió pénzügyi érdekeinek védelmére vonatkozó szabályokat;

Oktatási, Audiovizuális és Kulturális Végrehajtó Ügynökség (EACEA)

180. aggasztja a Számvevőszék azon megállapítása, hogy az ügynökség belső kontrollrendszerének működése terén jelentős fejlesztésekre van szükség, továbbá a rendszert illetően már az egymást követő második évben kellett fenntartást megfogalmazni;

Ajánlások

181. felhívja a DG R&I-t, hogy — kövesse nyomon a Számvevőszék ezen alfejezetre vonatkozó ajánlásait, — a lehető leggyorsabban hajtsa végre a Belső Ellenőrzési Szolgálat 26 lezáratlan ajánlását, — fordítson nagyobb figyelmet az éghajlat-politikai fellépések előmozdítására, és legyen ambiciózusabbnak azok előmozdítása terén (KPI), — különösen ügyeljen a Horizont 2020 részvételi és terjesztési szabályainak betartására, — ösztönözze az erőforrások tagállamok közötti kiegyensúlyozottabb elosztását a „Horizont 2020” keretprogramon belül, és nyújtson további támogatást a tagállamok és a kutatók számára, kiváltképpen a finanszírozás iránti pályázataik tekintetében, — éves tevékenységi jelentésében tegye közzé az európai szemeszter keretében tett országspecifikus ajánlásokra vonatkozó valamennyi javaslatát, — gondolja újra a nagy kutatási infrastruktúrák előzetes ellenőrzésének módját annak érdekében, hogy azok hatékonyabbá és eredményesebbé váljanak, — az EACEA-val együtt 2020 júliusáig tegyen jelentést a Parlament illetékes bizottságának a helyzet orvoslása érdekében bevezetett reformokról, — különös figyelmet kell fordítania arra, hogy a projektkoordinátor hogyan osztja el a pénzeszközöket a kedvezményezettnek, — fektessen be a teljesítmény és az uniós hozzáadott érték mérésébe;

182. felhívja a Számvevőszéket, hogy bővítse éves jelentésének lefedettségét a teljesítményt illetően, amihez a Számvevőszék különjelentései értékes információforrást jelentenek; ezzel összefüggésben üdvözli a Költségvetési Ellenőrző Bizottság 2019. november 19-i luxemburgi látogatása során tett javaslatokat;

Gazdasági, társadalmi és területi kohézió

183. tudomásul veszi a Számvevőszék által benyújtott információkat, amelyek szerint 2018-ban a többéves pénzügyi keret 1b. alfejezete („Gazdasági, társadalmi és területi kohézió”) alá tartozó kifizetések az éves uniós költségvetés 34,8%-át, azaz 54,5 milliárd EUR-t tesznek ki; megjegyzi továbbá, hogy ebből az összegből 30,1 milliárd EUR-t (55,1%) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra (ERFA), 9,3 milliárd EUR-t (17%) a Kohéziós Alapra, 13,9 milliárd EUR-t (25,6%) az Európai Szociális Alapra (ESZA) és a fennmaradó részt egyéb intézkedésekre fordítanak;

184. megjegyzi, hogy 2018-ra vonatkozóan a DG REGIO 39,5 milliárd EUR összegű kifizetésről számolt be, ami a 2018-ra engedélyezett kifizetési előirányzatok esetében 98,52%-os végrehajtási arányt jelent, a DG EMPL pedig 14,6 milliárd EUR összegű kifizetésről számolt be, ami 94,42%-os végrehajtási arányt jelent;

Hozzájárulás az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek megvalósításához

185. megjegyzi, hogy a Bizottság a fő teljesítménymutatókat illetően a következőket állítja: — a foglalkoztatás, növekedés és beruházás terén minden egyes elköltött euró a GDP további 2,7 euró növekedését eredményezte, és ennek következtében a legutóbbi programozási időszakban mintegy 1,3 millió munkahely jött létre, — a kutatás, a technológiai fejlődés és az innováció megerősítése terén a vállalkozások és a kutatóintézetek közötti együttműködési projektek előrejelzett száma a 2017 végén kiválasztott projektek alapján csaknem megkétszereződött, — a kkv-k versenyképessége terén a támogatásban részesülő vállalkozások előre jelzett száma a 2017 végén kiválasztott projektek alapján 40%-kal nőtt, — az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság terén a 2017 végén kiválasztott projektek alapján előrejelzett szám több mint kétszeresére nőtt, és elérte a 2023 végére kitűzött 6 708 megawatt többletkapacitás 69,2%-át;

186. megjegyzi, hogy a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó közös rendelkezésekről szóló rendelet (1303/2013/EU rendelet, 71. cikk ( 15 ) ) nem tartalmaz olyan rendelkezéseket, amelyek az eredmények elérését és fenntarthatóságát az Európai Regionális Fejlesztési Alapból származó termelő beruházások tartósságának kritériumaként határozzák meg; tudomásul veszi a szóban forgó beruházások fenntarthatóságához ( 16 ) és minőségéhez fűzött számvevőszéki észrevételeket, és megismétli arra irányuló felhívását, hogy a projektek tartósságának értékelése során alapvető szempontként vegyék figyelembe az eredmények elérését, aminek köszönhetően értékelhető lenne, hogy a pozitív gazdasági fejleményeket mennyiben mozdítja elő az általános gazdasági fellendülés és mennyiben az uniós finanszírozás;

Az ellenőrzés hatóköre és módszere

187. megjegyzi, hogy a Számvevőszék egy 220 tranzakcióból álló mintát vizsgált, amelyet úgy tervezett meg, hogy az a TPK 1b alfejezetére jellemző kiadások teljes körére nézve statisztikailag reprezentatív legyen, és amelyet az ellenőrző hatóságok előzőleg ellenőriztek;

188. aggodalommal állapítja meg, hogy a Számvevőszék ebben a 220 tranzakcióban 36 hibát azonosított és számszerűsített, amelyeket az ellenőrző hatóságok nem tártak fel, valamint hogy figyelembe véve az ellenőrző hatóságok által korábban talált 60 hibát és a programhatóságok által alkalmazott, a két programozási időszakra együttvéve összesen 314 millió euró összegű korrekciót, a Számvevőszék a hibaszintet 5,0%-ra becsülte;

189. megjegyzi, hogy a Bizottság ugyanakkor nem ért egyet a Számvevőszéknek a 2014–2020-as programozási időszakot érintő három súlyos hiba és a 2007–2013-as programozási időszakot érintő két hiba kapcsán megfogalmazott értékelésével; megjegyzi, hogy a Bizottság szerint ezekben az esetekben a vonatkozó nemzeti vagy uniós szabályok olyan eltérő értelmezéséről van szó, amely befolyásolja a számított hibaarányt ( 17 )

190. a részleteket illetően megállapítja, hogy a fő hibaforrások elsősorban a nem támogatható költségekkel (37) és a közbeszerzéssel (18) voltak kapcsolatosak, ezt követték az alapvető bizonylatok hiányával kapcsolatos hibák (3).

191. megjegyzi továbbá, hogy a 2016/2017. számviteli év végéig 2,9 milliárd EUR-t fizettek ki előlegként pénzügyi eszközök részére, amiből 2,3 milliárd EUR-t 2016. július 1. és 2017. június 30. között számoltak el (az uniós társfinanszírozásként kifizetett teljes összeg 17%-a), valamint hogy a 2016/2017-es számviteli év során 1,3 milliárd EUR-t (43%) fizettek ki a végső kedvezményezetteknek;

192. felkéri a Bizottságot, hogy egyfelől tájékoztassa a mentesítésért felelős hatóságot arról, hogy a kedvezményezetteknek még ki nem fizetett 1,6 milliárd EUR kamatai kit illetnek meg, másfelől pedig, hogy ezt az információt mostantól kezdve szerepeltesse éves jelentéseiben;

193. megjegyzi, hogy Számvevőszék vizsgálata öt pénzügyi eszköz számára történt kifizetésekre terjedt ki (kettő a 2014–2020 közötti, három pedig a 2007–2013 közötti programozási időszakból); megjegyzi, hogy a Számvevőszék az említett öt eszköz tekintetében 30 garanciát és 100 kölcsönt vizsgált meg pénzügyi közvetítői szinten, és 14 esetben talált támogatásra nem jogosult kifizetéseket a végső kedvezményezettek felé, amelyek a Számvevőszék által vizsgált három eszközhöz kapcsolódtak: ezek vagy nem támogatható hitelekkel, vagy támogatásra nem jogosult végső kedvezményezettekkel, valamint az érintett tagállam által helytelenül kifizetettként feltüntetett, törölt kifizetésekkel voltak kapcsolatosak;

194. megállapítja, hogy a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság megerősítette, hogy a nemzeti és bizottsági kontrollciklus befejezését követően a 2016/2017-es számviteli év tekintetében a fennmaradó teljes hibaarány 1,96 %, az adott időpontban rendelkezésre álló ellenőrzési bizonyítékok és a folyamatban lévő kontradiktórius eljárások alapján (konzervatív megközelítés); ugyanakkor a DG REGIO becslése szerint a megerősített arány elérheti a 2,74%-ot;

195. aggodalommal veszi tudomásul a Számvevőszék és a Bizottság becslései szerinti hibaarányok közötti jelentős eltérést;

196. megjegyzi továbbá, hogy a Bizottság 2018-ban két új fogalmat vezetett be: „kifizetéskor kockázatosnak minősülő összeg” ( 18 ) és „lezáráskor kockázatosnak minősülő összeg”;

197. rámutat arra, hogy a „kifizetéskor kockázatosnak minősülő összeg” a pénzügyi korrekciók levonását követően a tagállamok által továbbított elszámolásokon alapul; megjegyzi, hogy ezért úgy tűnik, hogy a Bizottság nem rendelkezik első kézből származó információval a kifizetéskor kockázatosnak minősülő összegről;

198. rámutat továbbá arra, hogy a „záráskor kockázatosnak minősülő összeg” a Bizottság tapasztalatain alapuló extrapoláció;

199. ebben az összefüggésben hasznosnak tartja emlékeztetni a költségvetési rendelet 247. cikk (1) bekezdése b) pontjának i. alpontjára, amely előírja a Bizottság számára, hogy nyújtsa be „(…) az uniós kiadások következetes módszerekkel megállapított becsült hibaszintjét és a tervezett jövőbeli korrekciókat; (…)”;

200. aggasztja a Számvevőszék azon következtetése, amely szerint az ellenőrző hatóságok mintavételi módszerének, az ellenőrzési nyomvonalra vonatkozó dokumentációjának és hibakezelésének hiányosságaiból adódóan jelenleg számos ellenőrző hatóság esetében korlátozott mértékben lehet támaszkodni az általuk végzett munkára; aggodalmát fejezi ki továbbá amiatt is, hogy a Számvevőszék nem hagyatkozhat a Bizottság által rendelkezésre bocsátott hibaarányra, mivel az olyan kiadásokon alapul, amelyek még nem mentek át a teljes kontrollcikluson, és amelyek nem egyeznek meg a Számvevőszék által ellenőrzött kiadásokkal;

201. nem tartja helyesnek, hogy a Számvevőszék és a Bizottság különböző módszereket alkalmaz a pénzügyi tranzakciók jogszerűségére és szabályszerűségére vonatkozó véleményük kialakításához; ezért a fennmaradó hibaarány tekintetében eltérő eredményekre jutottak: > 2% (DG EMPL és DG REGIO), 5% (Számvevőszék); e tekintetben felkéri a Számvevőszéket, hogy a Parlament által végzett értékelés minősége és az ellenőrzés javítása érdekében ne a fennmaradó hibaarányt, hanem a kifizetéseknél jelentkező (korrekciók alkalmazása előtti) hibaarányt bocsássa rendelkezésre;

202. hangsúlyozza továbbá, hogy a két intézmény adatbázisa eltérő: mivel a Számvevőszék éves megközelítést követ, a Bizottság 2018-ban csak a 2016/2017-es beszámolót tudta ellenőrizni, és többéves megközelítést követett;

Pénzügyi irányítás és belső kontrollok

203. felhívja a figyelmet arra, hogy a DG REGIO a jelenlegi programozási időszak 30 operatív programja tekintetében 30 fenntartást fogalmazott meg; 18 fenntartás még mindig érvényben volt a 2007–2013 közötti programozási időszakra vonatkozóan;

204. megjegyzi, hogy a DG REGIO jelentése szerint az előzetes feltételrendszer teljesítésére irányuló cselekvési tervek 99%-a lezárult 2018 végére, és hogy a még nem megvalósított cselekvési tervek száma 2018-ban 6-ra csökkent (2017-ben ezek száma 8 volt); aggodalommal állapítja meg, hogy két felfüggesztési határozatot és két, a felfüggesztést kilátásba helyező levelet adtak ki a még le nem zárt tervekre vonatkozóan, ami veszélyeztetheti az érintett – többségükben környezetiparbeli – operatív programok időben történő végrehajtását;

205. felhívja a Bizottságot, hogy biztosítsa az eljárás tényleges egyszerűsítését, többek között a finanszírozáshoz való hozzáférés érdekében kért dokumentáció tekintetében, nem hagyva ugyanakkor figyelmen kívül az ellenőrzés és a nyomon követés elvét;

206. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a strukturális alapok végrehajtása lemaradásban van, és a helyzet még rosszabb, mint az előző programozási időszak hasonló időszakában: mivel az átlagos felhasználási arány jelenleg 40% alatt van, és a 2007–2013-as programozási időszak hasonló időszakában 60% alatt volt ( 19 )

207. megjegyzi, hogy a DG REGIO éves tevékenységi jelentése a 2018. évre vonatkozóan rögzíti, hogy az ERFA-ból és a Kohéziós Alapból jelenleg 18 milliárd EUR-t – amely az összes előirányzat 7,2%-ának felel meg – pénzügyi eszközökön keresztül terveznek rendelkezésre bocsátani;

208. sajnálattal veszi tudomásul, hogy az esb-alapokhoz tartozó pénzügyi eszközökről szóló 2018. évi éves jelentést csak 2020 januárjában tették közzé; megállapítja, hogy 2018 végén a pénzügyi eszközök számára az európai strukturális és beruházási alapokból elkülönített hozzájárulások 16,9 milliárd EUR-t tettek ki, a pénzügyi eszközök számára az európai strukturális és beruházási alapokból 7 milliárd EUR-t (mintegy 41%-ot) fizettek ki, a végső kedvezményezettekbe történő beruházások pedig 3,7 milliárd EUR-t tettek ki; felhívja a Bizottságot, hogy 2020 októberéig tegye közzé a 2019-es éves jelentést, hogy annak megállapításait be lehessen építeni a 2019. évi mentesítési jelentésbe;

209. emlékeztet azon kérésére, hogy tegyék lehetővé a nemzeti ellenőrző hatóságok számára az uniós költségvetés keretében működő pénzügyi eszközök ellenőrzését, csökkentsék a pénzügyi eszközök számát, valamint szigorúbb jelentéstételi szabályokat vezessenek be az alapkezelők – többek között az EBB csoport és más nemzetközi pénzügyi intézmények – számára a teljesítmény és az elért eredmények tekintetében, ezáltal fokozva az átláthatóságot és az elszámoltathatóságot ( 20 )

210. hangsúlyozza, hogy mind az Unión belül, mind a kívüle végrehajtott pénzügyi eszközök esetében nagyobb átláthatóságra, jobb elszámoltathatóságra, valamint a teljesítményre és a fenntarthatóságra vonatkozó hatékonyabb jelentéstételre van szükség; felhívja a Bizottságot annak biztosítására, hogy az uniós költségvetésből támogatott pénzügyi eszközöket felhasználó partnerei a lehető legnagyobb átláthatóságot és elszámoltathatóságot biztosítsák;

211. hangsúlyozza, hogy a pénzügyi eszközök kiegészíthetik, de nem válthatják fel a vissza nem térítendő támogatásokat ( 21 )

212. komolyan aggódik amiatt, hogy a programozási időszak végén a kötelezettségvállalások hátraléka számottevően magasabb lesz, mint az előző időszak végén, ami esetleg egy újabb kifizetési válsághoz vezethet;

213. megjegyzi, hogy a DG REGIO a 2016/2017-es számviteli évre vonatkozóan megerősítette az ellenőrző hatóságok által bejelentett fennmaradó hibaarányokat (néhány esetben lényeges hatással nem járó kiigazításokat követően), amelyek 135 operatív program esetében a lényegességi küszöb alatt maradtak, 29 esetében pedig 2% fölé kellett módosítani;

214. megjegyzi továbbá, hogy a DG REGIO a 2017/2018-as számviteli évre vonatkozó 258 hitelesített beszámolóból 242-t fogadott el; 16 beszámolót nem fogadott el; ezzel összefüggésben hangsúlyozza, hogy a Számvevőszék nem vizsgálta meg az erre az időszakra vonatkozó elszámolásokat, mivel az ellenőrzések nem fejeződtek be;

215. megállapítja, hogy a strukturális és kohéziós politika területén a csalásnak leginkább kitett területek az infrastruktúra (34%), a környezetvédelem (13%) és a kutatás (13%), valamint hogy a csalási esetek a közbeszerzési szabályokkal (52%), a szabálytalan kiadásokkal (14%) és az összeférhetetlenséggel (8%) kapcsolatosak;

Súlyos szabálytalanságok és visszaélés a pénzeszközökkel a tagállamokban

216. megjegyzi, hogy a DG REGIO Csehországról szóló végleges ellenőrzési jelentését engedély nélkül kiszivárogtatták a médiának; tájékoztatást kapott arról, hogy a Bizottság átfogó ellenőrzéseket végzett az uniós és a nemzeti jog alkalmazása tekintetében, amelyek során nemcsak a műveletek szabályszerűségét, hanem az összeférhetetlenségre vonatkozó uniós és nemzeti jogszabályoknak való megfelelést is behatóan ellenőrizte; megjegyzi, hogy a Bizottság 2019 decemberében zárt ülésen tájékoztatta a Parlament illetékes bizottságát a DG REGIO és a DG EMPL által végzett ellenőrzések előrehaladásáról; felhívja a Bizottságot, hogy folyamatosan, indokolatlan késedelem nélkül tájékoztassa a mentesítésért felelős hatóságot és a Parlament illetékes bizottságát/bizottságait minden új fejleményről, és biztosítsa az eredmények megfelelő nyomon követését;

217. sajnálatának ad hangot azon előzetes információk miatt, hogy az ellenőrök a regionális és kohéziós alapok területén súlyos hiányosságokat tártak fel az irányítási és kontrollrendszerek működésében, és ezért csaknem 20%-os pénzügyi korrekciót javasoltak; felhívja a Bizottságot, hogy kritikus szemmel vizsgálja meg, hogy ezek az esetek az uniós forrásokkal való rendszerszintű visszaélések példáit jelentik-e; elvárja, hogy a jövőbeli hiányosságok elkerülése érdekében a Bizottság egy észszerű mechanizmust fogadjon el;

218. sajnálatának ad hangot továbbá azon előzetes információk miatt is, hogy a Bizottság ellenőrei nagyon súlyos összeférhetetlenségi eseteket tártak fel Csehország kormányának esetében; tudomásul veszi azonban, hogy az összeférhetetlenségről szóló cseh nemzeti jogszabály 2017 februárja előtt nem büntette a közforrások tisztviselőknek történő odaítélését; megjegyzi, hogy a 2018. évre eddig nem számoltak el kiadásokat; elvárja, hogy a Bizottság minden tőle telhetőt megtegyen a folyamat hatékony és kellő időben történő befejezése érdekében, és maradéktalanul végrehajtsa az összes szükséges korrekciós intézkedést; tekintettel a komoly aggályokról szóló jelentésekre, amelyek a Bizottság által végzett ellenőrzések során a cseh kormánnyal összefüggésben feltárt összeférhetetlenséget övezik; sürgeti a Bizottságot, hogy a helyzetről teljes körűen tájékoztassa a Parlamentet és az Európai Tanácsot;

219. üdvözli, hogy a Bizottság tájékoztatta illetékes bizottságát, hogy a DG REGIO a 2007–2013-as időszak azon magyarországi programjaiból, amelyekben szabálytalanságokat tárt fel, 1,5 milliárd EUR-t meghaladó összegű pénzügyi korrekciókat hajtott végre, és hogy ez az összeg a következő operatív programokat érinti: — 2007HU161PO001 Gazdasági fejlődés 275 millió EUR — 2007HU161PO002 Környezetvédelem és energiaügy 254 millió EUR — 2007HU161PO007 Közlekedés 371 millió EUR — 2007HU161PO008 Szociális infrastruktúra 120 millió EUR — 7 regionális operatív program 473 millió EUR — 2007HU161PO010 Végrehajtás 75 millió EUR

220. elismeri, hogy a Bizottság kiváló ellenőrzési munkát végzett a rendszerszintű kockázatok és hibaforrások feltárása terén; üdvözli a kiszabott pénzügyi korrekciókat; aggodalommal állapítja meg, hogy a szabálytalanul kifizetett források visszafizettetése jelentős időt vesz igénybe; felhívja a Bizottságot, hogy a rendszerszintű kockázatokkal és az oligarchikus struktúrákkal kapcsolatos megállapításairól részletesebben tájékoztassa a mentesítésért felelős hatóságot;

221. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság ellenőrei az esb-alapok területén súlyos hiányosságokat tártak fel – elsősorban a közbeszerzési eljárások esetében végzett kontrollok kapcsán – az irányítási és kontrollrendszer működésében;

222. emlékeztet arra, hogy valamennyi operatív program esetében 10%-os pénzügyi átalánykorrekció került alkalmazásra;

223. emlékeztet arra, hogy a közbeszerzési szabálytalanságok miatt 25%-os pénzügyi korrekció vonatkozik a Környezeti és Energiahatékonysági Operatív Program keretén belüli, vízügyi ágazatbeli keretmegállapodásokra;

224. emlékeztet arra, hogy a Terület- és Településfejlesztési Operatív Programon belül 10%-os pénzügyi átalánykorrekció alkalmazandó a projektkiválasztás során tapasztalt hiányosságok miatt;

225. megjegyzi továbbá, hogy a DG REGIO még nem hajtotta végre az elektronikus igazgatásra vonatkozó programok előzetes lezárását, ami további korrekciókat vonhat maga után;

226. aggodalommal állapítja meg, hogy a szabálytalanságok szintje rendszerszintű probléma jelenlétére utal a magyarországi operatív programokban, 2007-ig visszamenően; felhívja a Bizottságot, hogy tájékoztassa a Parlamentet és a nyilvánosságot a szabálytalanságok e szintje mögött meghúzódó okokra vonatkozó saját értékeléséről; rámutat arra, hogy az operatív programok nem megfelelő irányítására vonatkozó 10%-os egyösszegű átalánybírság nem jelent hosszú távú megoldást a feltárt szabálytalanságok magas szintje tekintetében, valamint hogy jobb és megfelelő kontroll- és nyomonkövetési mechanizmusok nélkül ez a szint nem csökkenhet;

227. felkéri a Bizottságot, hogy a fenti programok tekintetében határozzon meg egyértelmű ütemtervet a projekt kezdetétől a források visszafizettetéséig, kifejtve a különböző szakaszokat;

228. azt kérdezi a Bizottságtól, hogy miként fogják a költségvetésben szerepeltetni ezeket a visszafizettetéseket, mivel azok az előző, a 2007 és 2013 közötti programozási időszak programjait érintik;

229. emlékeztet arra, hogy támogatja egy olyan mechanizmus létrehozását, amely alapján azok a tagállamok, amelyek nem tarják tiszteletben az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkében foglalt értékeket, komoly jogi és pénzügyi következményekkel szembesülhetnek;

Ajánlások

230. felhívja a Bizottságot, hogy — bővítse az uniós beruházások hatásáról és fenntarthatóságáról szóló jelentéstételt az uniós finanszírozás uniós hozzáadott értékének bemutatása érdekében, — erősítse meg a jelenlegi kontroll- és bizonyossági keretek javítására irányuló erőfeszítéseit az egységes ellenőrzési lánc létrehozása érdekében, — az éves irányítási és teljesítményjelentésben tüntesse fel a kifizetéskori hibaszintet (mielőtt nemzeti szinten korrekcióra kerül sor) és a jövőbeli korrekcióra vonatkozó becslést, — folytassa az együttműködést a Számvevőszékkel az ellenőrzési módszerek és a jogi szövegek értelmezésének további összehangolása érdekében, — tegye közzé az európai szemeszter keretében tett országspecifikus ajánlásokra vonatkozó valamennyi javaslatát, — fordítson fokozott figyelmet azon tagállamokra, valamint nyújtson számukra több technikai segítséget, amelyek irányítási és kontrollrendszerei csak részben, vagy nem megbízhatóak, ahol fokozottan fennáll a forrásokhoz kapcsolódó csalás és korrupció kockázata, különösképpen pedig azon tagállamokra, amelyek nem csatlakoztak az Európai Ügyészséghez, — határozottan ösztönözze a tagállamokat, hogy csatlakozzanak az Európai Ügyészséghez, — fordítson kiemelt figyelmet a közbeszerzési eljárások keretében odaítélt keretmegállapodásokra, mivel az ezekkel kapcsolatos csalás és korrupció fokozott kockázatot jelent az Unió pénzügyi érdekeire nézve, — a lehető leggyorsabban csökkentse a kötelezettségvállalások terén fennálló elmaradást, — a 2021 és 2027 közötti programozási időszak tekintetében csökkentse n+3 évről n+2 évre az automatikus kötelezettségvállalás-visszavonást annak érdekében, hogy a tagállamokat a programok gyors végrehajtására ösztönözze, — az alkalmazandó jogi rendelkezésekkel összhangban szabjon ki pénzügyi korrekciókat a Számvevőszék által feltárt hibákra vonatkozóan, — részletezze az éves tevékenységi jelentésekben, hogy a tagállamok és a Bizottság által kiszabott utólagos pénzügyi korrekciókkal érintett összegeket hogyan használták fel újra, különösen azokban az esetekben, amelyek során csalást, korrupciót vagy más bűncselekményt követtek el, — részletezze az éves tevékenységi jelentésekben, hogy a tagállamok és a Bizottság által kiszabott utólagos pénzügyi korrekciókat az érintett tagállamok újra felhasználták-e, és ha igen, milyen módon, — haladéktalanul tegye közzé az esb-alapokhoz tartozó pénzügyi eszközökről szóló 2020. évi éves jelentést, — növelje az átláthatóságot azáltal, hogy a TED – az EU elektronikus közbeszerzési honlapjának – keresési funkciójával lekérhetővé teszi a nyertes ajánlattevőket, — a tagállamok esetében tegye az ARACHNE informatikai program használatát az uniós alapok felhasználásának előfeltételévé; kéri a Bizottságot, hogy vizsgálja meg az ARACHNE adatai, valamint a tagállamok és az EUB által hozott bírósági határozatok felhasználásának lehetőségét a csalás, korrupció vagy az uniós források felhasználásával kapcsolatos egyéb bűncselekmények miatt elítélt vállalatok és tényleges tulajdonosaik vagy személyek „uniós feketelistájának” létrehozása érdekében, adott esetben megtiltva számukra, hogy öt évig uniós finanszírozásért folyamodjanak, továbbá gondosan vizsgálja meg az uniós források kifizetésével járó valamennyi folyamatban lévő projektjüket, — különböző mechanizmusain keresztül szolgáljon további támogatással és iránymutatással a tagállamoknak, többek között a rendelkezésére álló technikai segítségnyújtás révén, valamint az uniós források felhasználását szolgáló igazgatási kapacitás megerősítésével, továbbá a jelenlegi és a következő programozási időszak közötti zökkenőmentes átmenettel foglalkozó külön munkacsoport révén, — a strukturális alapok elszámolási időszakait igazítsa a Számvevőszék elszámolási időszakaihoz, — a társjogalkotókkal biztosítsa, hogy az időközi kifizetésekre vonatkozó 10%-os visszatartás megmaradjon a 2021 és 2027 közötti programozási időszakban, és a visszatartott összegeket csak az összes ellenőrzés befejezését, valamint a szükséges fejlesztések vagy korrekciós intézkedések végrehajtását követően legyen szabad felszabadítani, — dolgozzon ki közös iránymutatásokat a magas rangú politikusok összeférhetetlenségére vonatkozóan; a tagállamokkal együtt dolgozzon ki hatékony jogi eszközöket az uniós kohéziós alapokat kihasználó oligarchikus struktúrák kialakulásának elkerülése érdekében, — mérlegelje a megosztott irányítás helyett a közvetlen irányítás bevezetését abban az esetben, ha szándékosan visszaélnek az új többéves pénzügyi keretben biztosított pénzeszközökkel;

231. felhívja a Számvevőszéket, hogy bővítse éves jelentésének lefedettségét a teljesítményt illetően, amihez a Számvevőszék különjelentései értékes információforrást jelentenek; ezzel összefüggésben üdvözli a Költségvetési Ellenőrző Bizottság 2019. november 19-i látogatása során tett javaslatokat;

Természeti erőforrások

Megfelelés

232. megjegyzi, hogy a 2018-as pénzügyi év tekintetében a Számvevőszék a „Természeti erőforrások” fejezet egészére nézve 2,4%-ra becsüli a hibaarányt, amely még mindig meghaladja a 2%-os lényegességi küszöböt;

233. hangsúlyozza, hogy az összetett támogathatósági feltételek növelik a hibakockázatot a vidékfejlesztés, a piaci intézkedések, a halászat, a környezetvédelem és az éghajlat-politika terén; megjegyzi, hogy ezek a területek a „Természeti erőforrások” költségvetésének mintegy egynegyedét teszik ki;

234. megjegyzi, hogy a Számvevőszék által a magasabb kockázatú területeken vizsgált 156 kifizetés egynegyedénél merült fel hiba, és hogy a hibák fő okai a t