HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 194/9

Az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 53. cikke (2) bekezdésének második albekezdésével összhangban álló, kisebb jelentőségű módosítás jóváhagyására irányuló kérelem közzététele

(2016/C 194/06)

Az Európai Bizottság az 664/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (1) 6. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban jóváhagyta ezt a kisebb jelentőségű módosításra irányuló kérelmet.

KISEBB JELENTŐSÉGŰ MÓDOSÍTÁS JÓVÁHAGYÁSÁRA IRÁNYULÓ KÉRELEM

Az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 53. cikke (2) bekezdésének második albekezdésével összhangban álló, kisebb jelentőségű módosítás jóváhagyására irányuló kérelem

„HOLLANDSE MAATJESHARING”/„HOLLANDSE NIEUWE”/„HOLLÄNDISCHER MATJES”

EU-szám: TSG-NL-02121 – 2016.2.19.

OEM ( ) OFJ ( ) HKT ( X )

1. Kérelmező csoportosulás és jogos érdek

Név : Nederlandse Haringgroothandelsvereniging, Cím : Vissershavenweg 27 2583 DJ Scheveningen NEDERLAND Tel. : +31 703549090 E-mail : info@dulk.nl

A nemzeti hatóságok és a Bizottság már elismerte, hogy a Nederlandse Haringgroothandelsvereniging az 1151/2012/EU rendelet értelmében „csoportosulásnak” minősül. Maga az elismerés – a „csoportosulásokkal” szemben támasztott követelményeket figyelembe véve – is jelzi, hogy a Nederlandse Haringgroothandelsverenigingnek jogos érdeke fűződik a szóban forgó kérelemhez. Fontos megemlíteni továbbá, hogy a Nederlandse Haringgroothandelsvereniging a nemzeti hatóságokkal szemben rendszeresen fellép a holland heringnagykereskedők érdekeinek képviseletében.

2. Tagállam vagy harmadik ország

Hollandia

3. A termékleírás módosítással (módosításokkal) érintett rovata

— ☐ A termék leírása — ☐ A származás igazolása — ☐ Az előállítás módja — ☐ Kapcsolat — ☐ Címkézés — ☒ Egyéb: 3.2. pont Az elnevezés – Leírás

4. A módosítás típusa

— ☐ Bejegyzett OEM vagy OFJ termékleírásának az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti kisebb jelentőségűnek tekinthető módosítása, amely nem teszi szükségessé a közzétett egységes dokumentum módosítását — ☐ Bejegyzett OEM vagy OFJ termékleírásának az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti kisebb jelentőségűnek tekinthető módosítása, amely szükségessé teszi a közzétett egységes dokumentum módosítását — ☐ Bejegyzett OEM vagy OFJ termékleírásának az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti, kisebb jelentőségűnek tekinthető oly módon történő módosítása, amelyre vonatkozóan nem tettek közzé egységes (vagy azzal egyenértékű) dokumentumot — ☒ Bejegyzett HKT termékleírásának az 1151/2012/EU rendelet 53. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdése szerinti, kisebb jelentőségűnek tekinthető módosítása

5. Módodítás(ok)

Az eredeti kérelemből hiányzó szövegrész miatt a „Hollandse nieuwe” értékesítési időszaka nem felel meg a nemzeti szabályozásban szereplőnek.

Ezért a következő módon kívánjuk módosítani „A bejegyzés indokolása” című 3. pont alatti, „Az elnevezés” című 3.2. pontban a „Hollandse nieuwe” elnevezés használatát ismertető részt:

(régi szöveg)

A „Hollandse Nieuwe” elnevezés olyan Hollandiában használatos régi, hagyományos megnevezés, amely kizárólagosan a folyó naptári év május 1-je és augusztus 31-e között kifogott és értékesített hagyományos termékre alkalmazható.

(új szöveg)

A „Hollandse Nieuwe” elnevezés olyan Hollandiában használatos régi, hagyományos megnevezés, amely kizárólagosan a folyó naptári év május 1-je és augusztus 31-e között kifogott, és e megnevezés alatt ugyanazon naptári év május 1-jétől szeptember 30-ig értékesíthető hagyományos termékre alkalmazható.

Azért nyújtottuk be ilyen rövid időn belül a 2015. október 1-jei az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett szöveget módosító kérelmet, hogy a következő halászati idényben már együttesen alkalmazható legyen a nemzeti szabályozás és a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse nieuwe”/„Holländischer Matjes” HKT-dosszié.

A HAGYOMÁNYOS KÜLÖNLEGES TERMÉK TERMÉKLEÍRÁSA

„HOLLANDSE MAATJESHARING”/„HOLLANDSE NIEUWE”/„HOLLÄNDISCHER MATJES”

EU-szám: TSG-NL-02121 – 2016.2.19.

„Hollandia”

1. Bejegyzendő elnevezés

A következő elnevezések bejegyzését kérelmezzük: „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”

Egyúttal kérjük a német „Holländischer Matjes” elnevezés bejegyzését is.

2. A termék típusa

1.7. osztály: Friss hal, puhatestűek és rákfélék, valamint ezekből készült termékek

3. A bejegyzés indokolása

3.1. A termék:

— ☒ az adott termékre vagy élelmiszerre jellemző hagyományos előállítási vagy feldolgozási módszerrel vagy hagyományos összetétellel készül; — ☐ a hagyományosan használt nyersanyagokból vagy összetevőkből készül.

3.2. Az elnevezés:

— ☒ az adott termék leírására hagyományosan használt elnevezés; — ☐ jelzi a termék hagyományos jellegét vagy sajátosságát.

A „Hollandse maatjesharing” elnevezés a május 1-től augusztus 31-ig tartó halászati idényben kifogott hagyományos terméket jelölő, oltalomban részesülő gyűjtőnév. A „Hollandse maatjesharing”/„Holländischer Matjes” elnevezésű termék a halászati idény végét jelző augusztus 31-e előtt és után is értékesíthető.

A „Hollandse Nieuwe” elnevezés olyan Hollandiában használatos régi, hagyományos megnevezés, amely kizárólagosan a folyó naptári év május 1-je és augusztus 31-e között kifogott, és e megnevezés alatt ugyanazon naptári év május 1-jétől szeptember 30-ig értékesíthető hagyományos termékre alkalmazható.

Az elnevezések a termék különleges tulajdonságát fejezik ki, és olyan szűz heringet jelölnek, amelyet évszázadok óta hagyományos holland módszerrel beleznek ki vagy fejeznek le, majd pácolnak sóoldatba helyezve vagy sóznak be szárazon, és amely a természetes enzimes érést követően fogyasztható. A „maatjesharing” kifejezés a hering aktuális biológiai stádiumára utal, valamint olyan heringre, amelyet a folyó naptári év május 1-je és augusztus 31-e között fogtak ki. A „maatje” alak a „maagdje” (szűz) alak eltorzulásával jött létre: a heringnek a kifogás pillanatában még nincs halteje és ikrája. A „maatjesharing” kifejezés önmagában tehát az alapanyagot jelenti. A „Hollandse” kifejezés a kapcsolódó hagyományos előállítási módra utal, a szűz hering ugyanis más módon is feldolgozható.

4. Leírás

4.1. Az 1. pontban szereplő elnevezést viselő termék leírása, beleértve főbb fizikai, kémiai, mikrobiológiai és érzékszervi jellemzőit, alátámasztva a termék sajátos jellegét (e rendelet 7. cikkének (2) bekezdése)

A „Hollandse maatjesharing” elnevezés legalább hároméves heringet (Clupea harengus) jelöl. Ez a heringfajta vékony, mélykék hátú, rövid hátúszójú, meglehetősen kis hal. A hering csontozata lágy. Ezenfelül a szűz heringet a következők jellemzik:

— kicsi (3–8 mm nagyságú) ivarszervek,

— szabad szemmel nem látható haltej vagy ikra,

— világospiros petefészkek; vöröses/szürke herék,

— átlátszó fehér zsírréteg,

— fehér hús,

— friss, sós, többé-kevésbé érett illat,

— omlós, zsíros állagú halhús,

— tejszínes, enyhén sós, enyhe íz.

Különleges tulajdonság

A „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” különleges tulajdonsága a termék következő karakterisztikus jellemzőiből adódik:

— a felhasznált alapanyag (szűz hering) sajátos jellege,

— a belezés vagy lefejezés, pácolás és érlelés hagyományos holland módszere.

A felhasznált szűz hering és a hagyományos feldolgozási mód együttesen adja a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” sajátos jellemzőit.

A „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” elkészítési módja abban tér el a füstölt heringétől („bokking”), hogy ez utóbbinál teljesen kifejlett (tejes és ikrás) heringet füstölnek és sóznak be. A füstölt heringet pácolják vagy besózzák, és aztán szárazon füstölik. Ezt követően a heringet legfeljebb 25 fokon füstölik, miközben a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” elkészítésénél a heringet lefejezik vagy kibelezik, majd bepácolják és lefagyasztják. A füstölt hering teje és ikrája igazi csemege az ínyencek számára. A „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” termékben nincs haltej és ikra.

A „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” abban különbözik a göngyölt heringtől („zure haring” vagy „rolmops”), hogy az utóbbi olyan heringből készül, amelynek már van halteje és ikrája, valamint túl vékony ahhoz, hogy „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” termékké dolgozzák fel. A „rolmops” olyan felgöngyölített, filézett savanyú hering, amelynek a közepében kis ecetes uborka és gyöngyhagyma van, és amelyet apró farúd tart össze.

4.2. Az 1. pontban szereplő elnevezést viselő termék termelők által betartandó előállítási módjának leírása, beleértve adott esetben a felhasznált nyersanyagok vagy az összetevők jellegét és tulajdonságait, valamint a termék elkészítésének módját (e rendelet 7. cikkének (2) bekezdése)

A 4.1. pontban ismertetett „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” nevű heringet a halászati idény elején (május-augusztus hónapokban) fogják ki, és a következőkben ismertetett módszerekkel dolgozzák fel.

A szűz hering kiválasztása

A kifogást követően a heringet megvizsgálják, hogy rendelkezik-e a 4.1. pontban ismertetett jellemzőkkel. Ezt követően ellenőrzik, hogy a zsírréteg átlátszó fehér színű-e. Az ivarszervek színének vizsgálatához fel kell vágni a heringet.

Amennyiben a minta nem igazolja kellően, hogy a megfelelő szűz heringről van szó, a heringet más célra használják fel.

Feldolgozási folyamat

A belezés, pácolás és érlelés teljes egészében hagyományos holland recept szerint történik:

A kifogást követően a szűz heringet kibelezik vagy lefejezik. Ezt végrehajthatják a fedélzeten vagy a rakparton.

A belezésnél eltávolítják a hering kopoltyúit és a beleket, kivéve a hasnyálmirigyet. A belezés egyre gyakrabban gépesítve történik, de speciális kiskéssel is végezhető. A halat ily módon jól kivéreztetik, ennek eredménye a fehér halhús. A hasnyálmirigy a hering emésztését segítő enzimet állít elő; ez az enzim a hering pusztulását követően megváltoztatja a halban található fehérjéket. Így indul be az az enzimes érlelés, ami a „Hollandse maatjesharing” különleges ízét, szagát és állagát eredményezi. Az érlelés a zsíros halhúsnak a hasnyálmirigy enzimei által történő autolitikus átalakítása.

A lefejezés ugyanerre az eredményre vezet. Ennek során a teljes fejet eltávolítják, miközben a belezésnél a hering feje a testen marad.

Az érlelési folyamat szempontjából a két eljárás egyforma eredményre vezet.

Az érlelési folyamat

A kibelezett vagy lefejezett hering sóoldatban való érlelése a következő módokon történhet:

— A hal szárazon történő besózásával kivonják a nedveket és a vért, ezáltal természetes sóoldat képződik.

— A só vízben való feloldódásával jön létre a páclé, amibe belehelyezik a szűz heringet. A sóoldat előállítható tengervízből is extra só hozzáadásával.

Nincs előírás arra nézve, hogy milyen sót használjanak. A pácolással kezdődik az érési folyamat. A végtermék előállításához a heringet nagyságtól, súlytól és zsírtartalomtól, valamint a piaci elvárásoktól függően 4 órától 4 napon át terjedő időtartamig érlelik páclével töltött hordóban, vödörben vagy kádban. A nagy hering tovább marad a pácolókádban, mint a kis hering. A só késlelteti az érést, ezáltal a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” hosszú ideig eltartható anélkül, hogy az íze megváltozna.

A feldolgozás háromféleképpen történhet:

1. Tengeri belezéssel, amelynél a heringet a tengeren belezik ki és ott pácolják/sózzák be, hogy azonnal megkezdődjön az érés. Ezt követően a heringet lefagyasztják.

2. Rakparti belezéssel, amelynek során a heringet a kifogást követően tengervízben hűtve a partra szállítják, majd ott kibelezik/lefejezik és bepácolják/besózzák, érlelik, majd lefagyasztják.

3. A heringet feldolgozás és válogatás nélkül lefagyasztják, majd a rakparton kiolvasztják és kibelezik/lefejezik. Ezt követi a pácolás vagy besózás és az érlelés.

Mindhárom módszerrel jó minőségű „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” állítható elő.

A hering lefagyasztását a 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) írja elő.

A „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” termék filézett vagy filézetlen formában is értékesíthető. A termék filézése történhet kézzel vagy géppel, azután, hogy a heringet 0–4 °C-os hőmérsékleten 1–7 napon keresztül érlelték. Az érlelés a belezett termék esetében történhet a lefagyasztás előtt és/vagy azt követően.

Ellenőrzés

A(z) (érlelt) „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” terméket hagyományos módon a következőképpen ellenőrzik a halkereskedők:

1. Megszagolják a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” terméket (többnyire vödörben). A szagnak frissnek kell lennie, nem lehet romlott, állott.

2. A páclé színe és világossága megfelel az előírásoknak. A páclét meg kell ízlelni. A sóoldat íze megfelelő, nem romlott.

3. Megtapogatják a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” terméket. Ez úgy történik, hogy heringet az ujjak között ide-oda mozgatják. A heringnek szilárdnak, de omlósnak kell lennie.

4. A vödör tartalmának óvatos átmozgatását követően 1–2 példányt ki kell filézni az ellenőrzéshez. Megvizsgálják a gyomor planktontartalmát és a bőr alatti zsírtartalmat.

Az új fogást hagyományos módon az első hordó árverésen történő értékesítése előtt vizsgálják meg, de valamennyi halkereskedő ugyanezzel a módszerrel vizsgálja be a beszerzendő „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” terméket.

Emellett szúrópróbaszerűen ellenőrzik a következőket:

1. Az elnevezés megfelelő használata.

2. A fogás május–augusztus hónapokra eső időpontja.

3. Hogy a terméket kibelezték/lefejezték, pácolták és érlelték.

4.3. A termék hagyományos jellegét alátámasztó főbb tényezők leírása (e rendelet 7. cikkének (2) bekezdése)

Hagyományos előállítási módszer

A történészek még vitatják, hogy a heringbelezést tényleg a Biervlietből származó Willem Beukelzoon találta-e fel. A találmányokról és feltalálókról könyvet író Wierda szerint igen:

„A hering és más halak besózását csak 300 évvel ezelőtt találta fel a flandriai szárazföldi részen található Biervliet városából származó halász, Willem Beukelsen. Ő belezte ki először és sózta be a hordókban a heringet, hogy ily módon rakodja ki. 1397-ben halt meg, a címerében két belezőkés volt. Nagy nevet hagyott maga után, a sírját a lakosok még most is mutogatják. V. Károly császár, aki szerette a heringet, […] oly tisztelettel emlékezett Beukelsenre, hogy 1556-ban testvérével, Máriával, Magyarország és Franciaország királynéjával együtt Biervlietbe látogatott a sírhoz, és lelki üdvösséget kívánt neki.” (Wierda: Naauwkeurige Verhandelinge van de eerste Uytvindingen en Uytvinders, 1733)

Az elkészítés szempontjából mindegy, hogy tényleg Beukelzoon találta-e ki a heringbelezést, vagy több helyen több személy egymástól függetlenül dolgozta-e ki a módszert. Ezekben az időkben az emberek még nem ismerték az enzimek hatásait, így nem értették a felfedezés jelentőségét. A belezés korábban elsősorban a rakparton történt (A. de Boer, W. Klootwijk: Haring en zijn maatjes, 2004).

A heringhalászatot a középkorban eredetileg a dániai Schonen régió dominálta. 1384 azonban fordulópontot hozott a heringtörténelemben: az éves Hansa-gyűlésen kimondták, hogy a Hansa-városok nem szolgálhatják ki többé a holland halászhajókat. Ez a tilalom vezetett ahhoz, hogy a heringfogás áthelyeződött a németalföldi Holland régióba. Az itteni heringhalászok számára, akiket Schonen mellett már Angliában sem láttak szívesen, nem maradt más hátra, mint hogy a heringet nyílt tengeren, a fedélzeten dolgozzák fel. A régió halászai ily módon tökéletesítették a hal minőségét, ami később felülmúlta a schoneni heringét:

„Az a tény, hogy a Holland régió halászai a körülményekből adódóan kénytelen voltak a heringet a kifogást követően a fedélzeten azonnal megtisztítani és besózni, nagyban javította a minőséget és az eltarthatóságot.” (Stam: Haring een liefdesgeschiedenis, 2011)

Stam könyvében kiemeli a sózás jelentőségét: a só fékezi a baktériumok szaporodását, ezáltal jelentős szerepet játszott a hering eltarthatóságának növelésében. A sózás eredményeként a hajók hosszabb ideig maradhattak a tengeren anélkül, hogy termékük megromlott volna. A tisztítás, vagyis a belezés az a technika, ami végső soron olyan egyedivé teszi a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” elnevezésű terméket. A „belezés” része a kopoltyú eltávolítása is, a kifejezés egyébként a belek eltávolítását jelenti. A „belezés” különlegessége a „zsigereléshez” képest, hogy nem távolítják el az összes belső szervet. A meghatározó különbség az, hogy a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” esetében a hasnyálmirigy (pancreas) megmarad. Ez az emésztőmirigy fehérjelebontó enzimeket tartalmaz, ami beindítja a halhús érését. A szűz hering tavasszal tele van enzimekkel. A belezés sózással történő kombinációja lehetővé tette a nagyobb hajók gyártását és távolabbi halászterületek elérését. Így több halat fogtak ki és hoztak partra, ami hozzájárult a jólét növekedéséhez (Stam, 2011).

A Holland régióbeli halászok a heringfogás terén szerzett hírnevüket annak köszönhették, hogy a parton történő belezés 1384-es tiltását követően átálltak a tengeren történő belezésre. Miután a holland halászokat nem látták szívesen Schonenben, a tengeren belezték ki a heringet, és hordókban sózták be. A tengeri belezésen átesett hering jobban kivérzik a pusztulást követően, ami nagyon előnyös. A bizonyos idő elteltével a rakparton kibelezett hering a véralvadás miatt kevésbé vérzik ki. Az ebben jártasak azonnal látják a heringen, hogy a rakparton vagy a tengeren belezték-e ki. A hering tengeri belezése fordulópontot hozott a heringhalászatban, és naggyá tette Hollandiát. 1450-től fokozatosan fejlődött ki a nagyszabású kereskedelmi heringhalászat (amelyet hollandul először „buisneringnek”, 1567-től „Groote Visscherijnek” neveznek) (Stam 2011). 1857-ig a belezés monopóliuma évtizedeken keresztül a három Maas-parti nagyváros, Schiedam, Vlaardingen és Maassluis kezében volt.

Hagyományos alapanyag

A múlt század hetvenes éveinek végén az állománycsökkenés miatt halászati tilalmat rendeltek el az északi-tengeri heringre. A holland nagykereskedők alternatívája Dánia lett, a dánok ugyanis a Skagerrak szorosban az északi-tengeri szűz heringhez nagyon hasonló heringfajtát halásztak. A belezés és érlelés technikáját a dánok akkor még nem ismerték. A hollandok a Jylland félszigeten saját módszerükkel kezdték el feldolgozni a heringet. Bár 1983 után korlátozott mértékben ismét lehetővé vált a heringhalászat az Északi-tengeren, a hollandok továbbra is dán heringet vásároltak és dolgoztak fel, mivel ez ugyanaz az északi-tengeri hering, amire egykor a Holland régióbeli hajók halásztak. Évekkel később a holland heringforgalmazók területüket tovább bővítették Norvégia és – kisebb mértékben – Skócia irányába. Hollandiában ma is ünnepszámba megy a Vlaggetjesdag (zászlónap), amely korábban a heringhalászflotta indulása előtti nap volt, mostában pedig a „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” érkezésének ünnepe. Az első nyilvános Vlaggetjesdag 1947-ben volt. A flotta kifutása szimbolikus jelentőséggel bírt, és fénypontot jelentett a szegény népesség számára. A „Hollandse maatjesharing”/„Hollandse Nieuwe”/„Holländischer Matjes” érkezését jobb időkkel azonosították, és ennek a jelképe volt a Vlaggetjesdag.

(1) HL L 179., 2014.6.19., 17. o.

(2) HL L 343., 2012.12.14., 1. o.

(3) HL L 139., 2004.4.30., 55. o.