2016-ban több mint 181 000 irreguláris migránst észleltek a közép-mediterrán útvonalon, akik túlnyomó többsége Olaszországban ért partot. Olaszország arról számolt be, hogy az érkezések száma a 2015. évvel összevetve 18 %-kal nőtt, így még a 2014-es korábbi csúcsot is meghaladta. A Máltára érkezők száma ehhez képest alacsony. A migránsok csaknem 90 %-a Líbiából kelt útra, ezt követte Egyiptom (7 %), Törökország (1,9 %), Algéria (0,6 %) és Tunézia (0,5 %).

Ez a közös közlemény meghatározza azon kulcsfontosságú intézkedéseket, amelyek közvetlen hatást gyakorolhatnak, és a viszonylag rövid időn belül végrehajtható lépésekre összpontosít, a közép-mediterrán útvonal menti különböző állomásokat megcélozva. Mindez egy átfogó stratégia részét képezi, amely kiemelt hangsúlyt fektet a Líbiát átszelő útvonalra, ugyanakkor figyelembe veszi a tágabb regionális összefüggéseket is (különös tekintettel Tunéziára, Egyiptomra és Algériára), és célja az útvonal áthelyeződésének megelőzése, valamint a szomszédokat érintő esetleges negatív következmények elkerülése. Emellett figyelembe veszi a líbiai települések bevonásának és az országban jelen lévő nemzetközi szervezetekkel – például az IOM-mal és az UNHCR-rel – folytatott szoros együttműködésnek a jelentőségét.

Ez EU-nak és a tagállamoknak tehát olyan operatív intézkedéseket kell kidolgozniuk és végrehajtaniuk, amelyek valódi változást hozhatnak a közelgő tavaszi és nyári időszakra való felkészülés jegyében. Az EU-nak a tagállamokkal szorosan együttműködve koordináltan kell fellépnie, és amennyiben a tagállamok – elsősorban Olaszország és Málta – saját maguk is erőfeszítéseket tesznek, az uniós intézkedéseknek ki kell egészíteniük és támogatniuk kell ezeket azáltal, hogy egy koherens és átfogó megközelítést érvényesítve mozgósítják az uniós szinten elérhető összes eszközt. A líbiai nemzeti egységkormány meghatározó partner ebben a törekvésben, és valamennyi intézkedést a vele folytatott teljes körű koordináció jegyében, az egységkormányt támogatva kell végrehajtani. Az EU fokozni fogja a líbiai egységkormány kapacitásának megerősítésére irányuló erőfeszítéseit.

Egyértelmű, hogy amennyiben 2017 tavaszán nem kerül sor további intézkedésekre, úgy folytatódni fog az irreguláris migránsok közép-mediterrán útvonalon keresztüli ellenőrizetlen beáramlása. Joseph Muscat, Málta miniszterelnöke az Európai Parlamentben tartott beszédében így fogalmazott: „Európának tavasszal jelentős beáramlással kell majd szembenéznie a közép-mediterrán útvonalon. […] Semmi esélyt nem látok arra, hogy egy tagállam önállóan képes legyen kezelni vagy befogadni egy ilyen újabb hullámot. Ez igen komolyan próbára teszi az Európai Unió alapelveinek lényegét, hacsak nem cselekszünk most azonnal”.

Az EU és tagállamai fokozatosan megerősítették és célzottabbá tették az áramlások kezelésére és az emberéletek megmentésére irányuló szakpolitikai válaszintézkedéseiket a Földközi-tenger középső térségében. Az Európai Tanács 2013. decemberi következtetései szerint „elsődleges célként kell kezelni a harmadik országokkal annak érdekében folytatott fokozott együttműködést, hogy a migránsok ne kíséreljenek meg akár súlyos veszélyek árán is bejutni az Európai Unióba”. 2015-ben a Bizottság átfogó európai migrációs menetrendet terjesztett elő. Miután 2015 áprilisában több százan életüket vesztették egy Lampedusa melletti hajószerencsétlenségben, az Európai Tanács következtetéseiben bejelentette, hogy az EU „minden tőle telhetőt meg fog tenni mind annak megelőzésére, hogy újabb személyek veszítsék életüket a tengeren, mind a humanitárius szükséghelyzetet előidéző okok kezelésére”, továbbá megerősíti „az uniós jelenlétet a Földközi-tengeren”. Ennek eredményeképp kialakították az EU állandó tengeri jelenlétét, aminek köszönhetően több tízezer ember életét sikerült megmenteni. Az EU 2015 októberében a migrációval foglalkozó 2015-ös vallettai csúcstalálkozó nyomon követéseként elindította az afrikai partnerekkel folytatott együttműködés intenzív szakaszát. 2016 júniusa óta az Európai Tanács célzott együttműködést folytat a migránsok származása és a tranzitútvonalak szempontjából kulcsfontosságú országokkal. 2016 decemberében az Európai Tanács kiemelte, hogy „fokozni kell a líbiai parti őrségnek – többek között az EUNAVFOR MED Sophia művelet keretében – nyújtott támogatást”, valamint „kezdeményezni kell azt, hogy a Líbiában rekedt migránsok számára biztosítsanak támogatott önkéntes visszatérési lehetőséget, hogy így csökkenjen a veszélyes utazást választók száma”.

Líbia a közép-mediterrán útvonal egyik fő állomása, és az Európába igyekvők 90 %-ának kiindulási pontja. Az embercsempészek és emberkereskedők saját javukra fordítják a törékeny politikai helyzetet és a terület, illetve a határ feletti hiányos ellenőrzést. Tevékenységük és az általuk elkövetett emberi jogi jogsértések hozzájárulnak az ország instabilitásához, és fokozzák a migránsok kiszolgáltatottságát. A stabil politikai helyzet felé való elmozdulás elengedhetetlen Líbia fenntartható jövőjének és az egész régió stabilitásának biztosításához. A líbiai kormányzási és biztonsági kihívások tartós megoldásának kialakítása változatlanul prioritást jelent mind Líbia, mind az EU, az uniós tagállamok és a nemzetközi partnerek számára, hiszen ez a kulcsa a migrációs kihívás eredményes és fenntartható, hosszú távú kezelésének. E célból az EU továbbra is támogatja a nemzeti egységkormányt és az elnökségi tanácsot mint Líbia legitim hatóságait és mint kulcsfontosságú partnereket e törekvésben.

A közép-mediterrán útvonalon érkező migránsok fokozódó beáramlása számos okkal magyarázható: ezek közé tartozik a líbiai instabil helyzet, de olyan átfogóbb tényezők is, mint a Szubszaharai-Afrikában dúló erőszakos konfliktusok és az ottani gazdasági helyzet. Ezek a mozgatórugók a közeljövőben aligha fognak megszűnni, következésképpen a folyamatos beáramlás nyomán a leginkább érintett uniós tagállamokra, azaz Olaszországra és Máltára nehezedő nyomás fokozódása várható.

2016 folyamán minden korábbinál több menekült és migráns próbált a Földközi-tenger középső térségén átkelve az európai partokra jutni. 2016-ban több mint 181 000 irreguláris migránst észleltek a közép-mediterrán útvonalon, akik túlnyomó többsége Olaszországban ért partot. 2016 a tengeri halálesetek számát illetően is rekordévnek számított: több mint 4 500-an vesztették életüket a tengeren való átkelés során. A közép-mediterrán útvonal mára ismét az Európába igyekvő migránsok és menekültek első számú útvonalává vált, amint az a kelet-mediterrán útvonalon keresztüli érkezések 2015 végi, illetve 2016 eleji megugrása előtt is jellemző volt. Ez elfogadhatatlan mértékű emberi szenvedéssel és költségekkel jár.

Felismerve, hogy a líbiai parti őrségnek központi szerepet kell játszania a helyzet kezelésében, e szerv kapacitásépítése – mind a képességek, mind a szükséges felszerelések tekintetében – prioritásnak számít. E célból az EU többek között a Sophia művelet és a határellenőrzést segítő európai uniós misszió keretében szorosan összehangolja tevékenységét a tagállamokkal és más szereplőkkel, hogy koherens módon tudják támogatni a kapacitásépítést. Az EUBAM, a Sophia művelet és más uniós kezdeményezések keretében érdemes lenne mérlegelni a belügyminisztérium irányítása alá tartozó és tengeri műveleteket végrehajtó líbiai tengeri rendőrség kiképzésének lehetőségét is.

Az aktuális helyzet hatékony kezelése érdekében a válaszintézkedéseknek arra is ki kell terjedniük, hogy a líbiai hatóságok megakadályozzák a csempészek tevékenységét, a líbiai parti őrség pedig megfelelő kapacitásokkal rendelkezzen a tengeri határ jobb igazgatásához és a biztonságos líbiai partraszállás garantálásához. Az EU-nak és a tagállamoknak természetesen támogatniuk kell a líbiai hatóságok erőfeszítéseit, elsősorban kiképzés, tanácsadás, kapacitásépítés és egyéb eszközök révén. A Sophia, illetve a Tritón művelet saját zónájában tevékenykedve, illetve saját mandátumának megfelelően együttes erőfeszítéssel a csempészés elleni fellépésre és a távolabbi tengeri területekre irányuló kutatási-mentési tevékenységre helyezhetné a hangsúlyt, és különös figyelmet fordíthatna a megfigyelésre, a líbiai hatóságok figyelmeztetésére és az emberkereskedők elleni küzdelemre.

Az EU továbbra is humanitárius kötelezettségének tekinti a tengeri életmentést. A Sophia művelet engedélyezett műveleti területe jelenleg a Líbia melletti nyílt tenger, a líbiai parti tengeren viszont nem hajthatók végre műveletek. A jelenlegi körülmények között – az elismert líbiai hatóságok teljes körű beleegyezésével – egy megerősített líbiai parti őrséggel folytatott szoros operatív együttműködés kiképzés és eszközök biztosításán keresztül képes lenne maximalizálni a megmentett életek számát, növelni a csempészek feltartóztatásának és megállításának esélyét, valamint enyhíteni az esetleges nem szándékolt következményeket.

A járőrtevékenységek – a kutatási-mentési tevékenységek támogatását is beleértve – az olasz területhez közeli vizekről fokozatosan eltolódtak a Líbiához közelebbi vizek irányába. Ennek egyik közvetlen következménye a csempészek által alkalmazott üzleti modell megváltozása. Egyre gyakoribb, hogy az irreguláris migránsokat és a menekülteket olcsó, tengeri hajózásra teljesen alkalmatlan felfújható csónakba ültetik, amelyekkel semmi esély sincs az olasz partok elérésére, és a csempészek arra számítanak, hogy a kutató-mentő szolgálatok úgyis felveszik őket a líbiai parti tengeren vagy annak közelében. Az ilyen csónakok mostanra a líbiai partokat elhagyó összes vízi jármű 70 %-át teszik ki, amiből adódóan ezek a hajóutak egyre veszélyesebbé válnak, a tengeri halálesetek száma pedig emelkedik. Az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökségnek és az Europolnak szorosan nyomon kell követnie az ilyen felfújható csónakok Líbiába vezető ellátási útvonalát, és a líbiai hatóságokkal együttműködve fel kell számolnia a csempészek ellátási forrásait.

A Frontex által 2014 novemberében indított Tritón művelet a határvédelemre, valamint a kutatási-mentési műveletek támogatására összpontosít. 2015 júliusában műveleti területét déli irányba kiterjesztették, ami a távolabbi déli területeken is megkönnyíti a kutatási-mentési műveletekhez való hozzájárulást. A Frontex által kiküldött tisztviselők támogatják az olasz hatóságokat az érkező migránsok regisztrációja terén. A Tritón műveleteinek köre immár a határokon átnyúló bűncselekményekre is kiterjed, amilyen például az embercsempészet, a kábítószer-kereskedelem, a jogellenes halászat és a tengerszennyezés. A művelet az olasz belügyminisztérium parancsnoksága alá tartozik. Összesen 28 európai ország vesz részt benne technikai eszközök vagy határőrök rendelkezésre bocsátása révén.

Aggodalomra ad okot, hogy egyre emelkedik a kiszolgáltatott helyzetben lévő migránsok – főleg a nők és a kiskorúak – száma. Az Olaszországban partot ért 181 000 migráns között körülbelül 24 000 volt nő (13 %, csaknem felük Nigériából érkezett), 28 000 pedig kiskorú (15 %), akiknek túlnyomó többsége (91 %) kísérő nélkül utazott. E kiskorúak aránya 2015-höz (10 %) képest emelkedett, és a kísérő nélküli kiskorúak aránya is megnőtt (2015-ben 75 %). A kísérő nélküli kiskorúak leggyakrabban a következő országok állampolgárai: Eritrea (15 %), Gambia (13 %), Nigéria (12 %), Egyiptom (10 %) és Guinea (10 %).

Az Olaszországba érkezők alig több mint fele nyújtott be menedékjog iránti kérelmet. Maga a migráció ugyan megszokott jelenség, ám a Szubszaharai-Afrikából kiinduló jelenlegi migrációs mozgás strukturális jellegűnek tűnik, és mindaddig, amíg a származási országok gazdasági és politikai/biztonsági helyzete nem javul, semmilyen jel nem utal e tendencia esetleges változásának lehetőségére.

Végül, a migránscsempészésben érintett bűnszervezetek elleni küzdelem csakis akkor hozhat tényleges és tartós eredményeket, ha a kiváltó okokat orvosló intézkedések is társulnak hozzá, megnehezítve ezen szervezetek számára a tevékenységük fenntartásához szükséges emberi erőforrások biztosítását. Ebből a szempontból kívánatos lenne megerősíteni a migrációs útvonal mentén fekvő településeknek nyújtott folyamatos támogatást (mindenekelőtt a migrációs csomópontokon és a part menti városokban), ami előmozdítaná a kapacitásépítést, a társadalmi-gazdasági fejlődést és az alapszolgáltatásokhoz való hozzáférést (többek között a migránsok számára is), és visszaszorítaná a csempészek tevékenységét.

Mivel a csempészek a fából készült hajók helyett egyre gyakrabban kis csónakokat és felfújható gumicsónakokat használnak, tevékenységük visszaszorításának hatékony módja lehet az általuk használt eszközök megcélzása (hajók, motorok, járművek). Ennek megvalósítása azonban kihívásokkal jár, és koordinált megközelítést igényel, amelynek lehetőségeit az EU – műveletein, ügynökségein és eszközein keresztül – készen áll feltérképezni a tagállamok, az Interpol és a régióbeli egyéb partnerek bevonásával. A hírszerzési és megfigyelési erőforrásokat össze kellene vonni a helyszínek és útvonalak jobb nyomon követése és megcélzása, valamint az azokat használó csempészek azonosítása érdekében. Az Eurosur összevont szolgáltatásainak igénybevétele a hajózási adatszolgáltatási rendszerek, műholdak és megfigyelő repülőgépek alkalmazásán keresztül kifejezetten lehetővé tenné a harmadik országbeli indulási állomások rendszeres ellenőrzését, valamint a gyanús hajók felderítését és nyomon követését a Földközi-tenger egészén. Ezek a fellépések kiegészítik majd a Sophia művelet keretében végrehajtott nyílt tengeri műveleteket, amelyek az embercsempészek és -kereskedők tevékenységének felszámolását célozzák. Biztosítani kell tehát a Sophia művelet számára az eszközök folyamatos rendelkezésre állását, és továbbra is számításba kell venni a művelet tengerhajózási biztonság szempontjából képviselt átfogó hozzáadott értékét. Kulcsfontosságú hozzájárulást fog tenni az Europolon belül működő Mare közös műveleti csapat is, amely 2015 márciusában kezdte meg a földközi-tengeri irreguláris migrációt elősegítő szervezett bűnözéssel szembeni tevékenységét. 2016 februárjában a Mare közös műveleti csapat beépült az Europolon belül működő, a Migránscsempészés Elleni Küzdelem Európai Központjába. A műveleti csapatba összesen hét tagállam rendelt ki szakembereket. Ezek a tagállamok valós idejű információcserét folytatnak a csempészhálózatok felszámolása érdekében.

Olaszország, Málta, Görögország, Ciprus, Franciaország, Spanyolország és Portugália már összekapcsolta az Eurosur nemzeti határőrizeti koordinációs központját a Seahorse földközi-tengeri hálózattal. Jelenleg zajlik arra irányuló munka, hogy a líbiai parti őrségnek a tagállamokkal történő összekapcsolódáshoz szükséges minden eszköz a rendelkezésére álljon, és így a felek képesek legyenek csaknem valós időben tájékoztatni egymást az eseményekről, és összehangolni járőrtevékenységüket. A cél az, hogy a csempészés megelőzése terén ugyanolyan hatékonnyá váljon az együttműködés – többek között az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökséggel –, mint ahogyan már jelenleg is megvalósul az Atlanti-óceán tekintetében.

A távozások számának visszaszorítására és az életmentésre törekedve meghatározó jelentőséggel bír az embercsempészek és -kereskedők elleni küzdelem fokozása a Földközi-tenger medencéjében és Afrika északi részén. A csempészés kezelése a Sophia művelet egyik fő célkitűzése, és folyamatban van az arra irányuló munka, hogy a nyílt tengeri közvetlen fellépések kiegészüljenek a líbiai parti őrség képességeinek továbbfejlesztésével, ami a líbiai parti tengeren is hasznosnak bizonyulhat. A Sophia művelet ugyancsak hozzájárul ahhoz, hogy műveleti területén e kérdések tekintetében javul az átfogó helyzetismeret. A jövőben fel fogják térképezni, hogy milyen további módokon javítható a nyomon követés és a hírszerzési információk gyűjtése, valamint hogyan lehet fokozottan alkalmazkodni a csempészek működési módszereihez, és ezáltal hatékonyabban támogatni a líbiai hatóságok fellépését.

A líbiai parti őrség nem megfelelő képességein túlmenően a járőrözési eszközök hiánya is általános problémát jelent. Egyes ilyen eszközök javítására az országon kívül került sor, és a visszaszállításuk, valamint a személyzet szükséges továbbképzése és a megfelelő vezetési és irányítási lánc kialakítása javítani fogja a líbiai parti őrség cselekvési képességét. A visszaszállítást követően az eszközöket megfelelően működőképes állapotban kell tartani.

A koordináció keretében emellett segítségnyújtásra is sor kerülne az olasz belügyminisztériummal kötött, 2,2 millió EUR-s vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodáson keresztül, amelynek részét képezi a tengeri mentés és a líbiai parti őrségnek nyújtott kiképzés támogatását célzó (a Nemzetközi Migrációs Szervezet által végrehajtott) elem, valamint a líbiai hatóságok kapacitásépítését és a Líbiában tartózkodó vagy ott partot ért menekülteknek és menedékkérőknek történő segítségnyújtást célzó (az ENSZ Menekültügyi Főbiztosának Hivatalával (UNHCR) együttműködve végrehajtandó) elem.

A Bizottság azonnali intézkedésként rövid időn belül megállapodást köt a Guardia Civillel a líbiai parti őrség kiképzésére szánt finanszírozási források további 1 millió EUR-val történő bővítéséről a meglévő Seahorse program keretében. Ehhez a későbbiekben a líbiai parti őrség támogatását célzó új program társulna annak biztosítása érdekében, hogy a számos programon keresztül nyújtott különféle típusú kiképzések hozzájáruljanak a líbiai parti őrség szükségleteinek maradéktalan kielégítéséhez. Ezzel párhuzamosan az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség további kiképzést nyújt a líbiai parti őrségnek, és az ilyen jellegű tevékenységre vonatkozó lehetőségeket a továbbiakban is ki fogják használni. A különböző szereplők által indított kiképzési kezdeményezések egymást kiegészítő jellegét és koherenciáját informális koordinációs mechanizmusokon keresztül fogják biztosítani.

Ezt a kiképzést az Európai Bizottság által irányított egyéb uniós programok keretében végrehajtott intézkedések egészítik ki. Ezek közé tartozik a líbiai határőrizet megerősítésére irányuló Seahorse földközi-tengeri hálózat program, amelyet a spanyol Guardia Civil vezet, és végrehajtásában összesen hét tagállam vesz részt. Ezt a tevékenységet most még intenzívebbé kell tenni, hogy a kiegészítő fellépéseknek köszönhetően minden azonosított szükségletet ki tudjanak elégíteni.

A líbiai parti őrségnek összetett képzési igényei vannak, az alapfokú hajózási ismeretektől és a tengeri műveletek biztonságos végrehajtására való képességtől egészen a parti őrség tagjaitól elvárt bűnüldözési feladatok teljes körének végrehajtásáig, beleértve Líbia nemzetközi kutatási-mentési zónájának hatékony ellenőrzését is. Az EU rendkívül nagy hangsúlyt fektet annak biztosítására, hogy a kapacitásépítés hozzájáruljon a migránsok emberi jogainak tiszteletben tartásához. A Sophia művelet keretében három képzési csomag révén máris megkezdődött a líbiai parti őrség kiképzése.

Kulcsintézkedések: Annak biztosítása, hogy a Seahorse földközi-tengeri hálózat 2017 tavaszára működőképessé váljon, és lehetővé tegye a líbiai parti őrség és a részt vevő tagállamok közötti fokozott információcserét és operatív koordinációt. Tunézia, Algéria és Egyiptom ösztönzése a Seahorse földközi-tengeri hálózatban való részvételre. A csempészek által használt eszközök megcélzása a tagállamok, az EUNAVFOR MED Sophia művelet, az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség, az Europol, az Interpol és a régióbeli partnerek hírszerzési információinak összevonása révén, mindenekelőtt az Eurosur összevont szolgáltatásainak felhasználásával.

4. A MIGRÁNSOK VÉDELME, TÁMOGATOTT ÖNKÉNTES VISSZATÉRÉS ÉS ÁTTELEPÍTÉS

A csempészés elleni megerősített fellépés nyomán fokozódni fog a védelem nyújtására és a támogatott önkéntes visszatérés lehetőségének biztosítására irányuló szárazföldi tevékenységek iránti igény. Emellett az instabilitásból és a biztonság hiányából adódóan már így is nagyarányú a lakóhelyelhagyás mind a saját, mind a harmadik országbeli állampolgárok körében, akik közül sokan rendkívül kiszolgáltatott helyzetben vannak, és ez a kényszerű migráció az ország azon tranzitzónáiba és indulási állomásaira irányul, amelyek nem állnak a kormány tényleges ellenőrzése alatt. A migránsok védelmének támogatása és a felhalmozódott nyomás enyhítése egyrészt azonnali kihívást, másrészt hosszú távú szükségletet is jelent. A fellépés négy fő területre összpontosul: a migránsoknak biztosított védelem és humanitárius segítségnyújtás megerősítése, a helyi gazdaságba való reintegrációjuk támogatása, a származási országba való önkéntes visszatérés, valamint a nemzetközi védelemre szoruló személyek áttelepítése.

Együttműködés és párbeszéd keretében támogatást kell nyújtani a líbiai hatóságoknak, hogy megfelelő migrációkezelési kapacitásokat tudjanak kiépíteni. Ugyancsak folyamatban van az illetékes minisztériumok (belügy-, igazságügy- és külügyminisztérium) kapcsolattartóinak azonosítására irányuló projekt, valamint szinergiák és migrációkezeléssel foglalkozó platformok létrehozása az érintett minisztériumok bevonásával.

A migránsok befogadóállomásain elfogadhatatlan körülmények uralkodnak, és nem érvényesülnek kellőképpen a nemzetközi emberi jogi normák. A megfelelő körülmények biztosítása a befogadóállomásokon kiemelt jelentőségű feladat, amely a rossz bánásmód, a kínzás, a zsarolás és az embertelen bánásmód elleni küzdelemnek is szerves részét képezi. Elsődleges feladatnak számít a líbiai hatóságokkal és a nemzetközi szervezetekkel – például az IOM-mal és az UNHCR-rel – való együttműködés annak érdekében, hogy ezek a befogadóállomások az emberi jogi normákkal összhangban álló, megfelelő körülményeket biztosítsanak. A nemzetközi szervezetekkel való szoros együttműködés keretében ki kell terjeszteni az őrizet alternatíváit, különösen ami a nőket és a kiskorúakat illeti. Emellett gondoskodni kell mind a migránsok, mind a segélyszervezetek befogadóállomásokon dolgozó személyzetének biztonságáról.

További fontos feladat annak biztosítása, hogy az UNHCR és az IOM akadálymentesen elérhesse a nemzetközi védelemre szoruló személyeket, különösen a kiszolgáltatott helyzetben lévőket.

A Bizottság együttműködést fog folytatni a líbiai hatóságokkal és az érintett nemzetközi szervezetekkel ezen kérdések kezelése érdekében, és adott esetben fokozni fogja a célzott finanszírozást.

A jelenleg Líbiában tartózkodók közül sokan munkalehetőség reményében jöttek az országba, és az instabilitás és a munkahelyek megszűnése miatt most sokan ott rekedtek. Helyzetük megoldásának egyik lehetséges módja a helyi integrációjuk előmozdítása – amennyiben ez lehetséges. Elindult és további megerősítésre vár egy kísérleti kezdeményezés, amelynek célja a belföldi lakóhelyelhagyás és a migránsok átutazása által érintett térségekben élő közösségek stabilizálása, beleértve a munkalehetőségek teremtését is a védelemre szoruló személyek számára, ami egyebek mellett az adott közösségbe való befogadásukhoz is hozzájárul.

Sok más migránst a származási országába való visszatérésre ösztönözhet az, ha nem sikerül megvalósítania a líbiai munkavállalásra vagy az Európába jutásra vonatkozó terveit. Ilyen esetekben felmerül a támogatott önkéntes visszatérés lehetősége. Az EU több projektet is elindított a Líbiában rekedt migránsok származási országukba való önkéntes visszatérésének megkönnyítése érdekében. 2016 decemberében az Uniós Szükséghelyzeti Alap Afrikáért keretében 20 millió EUR összegű intézkedést fogadtak el, amely a migrációkezelés megerősítését, a migránsok védelem iránti sürgős igényeinek kielégítését és az elfogadhatatlan halálesetek megelőzését hivatott biztosítani. A projekt kiemelt célja a migránsoknak történő támogatásnyújtás a partraszálláskor és a befogadóállomásokon, valamint a származási országokba való humanitárius hazaszállítás kiterjesztése (a kezdeti 5 000 migránsra vonatkozó célkitűzéshez képest) és a reintegráció előmozdítása. Az EU a líbiai hatóságokkal együttműködve törekedni fog a támogatott önkéntes visszatérési tevékenységekben részt vevő nemzetközi szereplők megfelelő biztonsági körülményeinek garantálására, és változatlanul készen áll arra, hogy a projekt kezdeti szakaszának fényében adott esetben rövid időn belül kiterjessze ezt a tevékenységet, a szomszédos országokban végrehajtott kiegészítő intézkedéseket is beleértve.

A helyi közösségekbe való reintegráció és a támogatott önkéntes visszatérés lehetőségeit kiegészítheti az áttelepítés, különösen a legkiszolgáltatottabb személyek esetében. Az EU az UNHCR bevonásával vizsgálja az arra irányuló gyakorlati lépések megvalósíthatóságát, hogy a nemzetközi védelemre szorulókat Líbiából uniós tagállamokba és más nemzetközi partnerországokba telepítsék át. Az áttelepítés elősegítheti, hogy a nemzetközi védelemre szoruló személyek rendezetten és biztonságosan jussanak el az áttelepítő államok területére. Egyúttal lehetővé teszi a biztonsági ellenőrzések végrehajtását még mielőtt az adott személy az áttelepítő állam területére érne, és a fogadó országgal való szolidaritás megnyilvánulásának is tekinthető, mivel segít megbirkózni a háború vagy üldöztetés elől menekülő személyek tömeges beáramlásával. Az áttelepítés továbbá visszatarthatja a nemzetközi védelemre szoruló személyeket attól, hogy veszélyes utakra vállalkozzanak. Az áttelepítések megvalósíthatóságát, konkrét módját és ütemezését a líbiai kormánnyal és a nemzetközi partnerekkel folytatott szoros együttműködés keretében, a helyzet alakulását szem előtt tartva kell megvizsgálni. Mindez azt is szükségessé teszi, hogy a tagállamok készen álljanak a Líbiából való áttelepítésben való részvételre.

Ezt a konkrét intézkedést népszerűsíteni kell Líbiában, és az EU-nak ezen túlmenően együttműködést kell folytatnia a régióbeli országokkal, hogy segítséget nyújtson számukra menekültügyi és migrációs rendszerük fejlesztéséhez, és ennek első lépéseként a migránsok regisztrálásához. Ez a régióban működő védelmi és menekültügyi rendszerek javításához is hozzájárul, az észak-afrikai regionális fejlesztési és védelmi program célkitűzéseinek megfelelően. Következésképpen pedig a tagállamok a feltételek teljesülése esetén alkalmazhatják majd a menekültügyi vívmányokban meghatározott biztonságos harmadik ország elvét. A biztonságos harmadik országra vonatkozó rendelkezések a migrációs válság hatékony kezelését lehetővé tevő rendszer kulcsfontosságú elemét képezik, és ezt mind a közös európai menekültügyi rendszer reformjáról szóló, folyamatban lévő tárgyalások, mind az uniós visszatérési politikával kapcsolatos jövőbeli tárgyalások, illetve e politika jövőbeli alkalmazása során figyelembe kell venni.

A származási országokban és az afrikai migrációs útvonalak mentén megvalósuló tájékoztatási kampányok igen nagy jelentőséggel bírnak, ám ezeken túlmenően Líbiában is célzott tájékoztatási kampányokat kell végrehajtani, amelyek felhívják a figyelmet a szabálytalan távozással járó kockázatokra és a támogatott önkéntes visszatérés lehetőségére. E tevékenységeknek mindenekelőtt az útvonal induló állomásokhoz közeli szakaszára és Líbia déli térségére kell összpontosulniuk, mivel a tengerpart közelsége rendszerint erőteljesen ösztönzi a migránsok útra kelését.

Kulcsintézkedések: Együttműködés a líbiai hatóságokkal annak biztosítása érdekében, hogy javuljanak a körülmények a migránsok befogadóállomásain, különös figyelmet fordítva a kiszolgáltatott személyekre és a kiskorúakra. Ezzel összefüggésben együttműködés kialakítása az IOM-mal és az UNHCR-rel. A líbiai településekkel folytatott munka és együttműködés fokozása az alternatív megélhetési lehetőségek előmozdítása, valamint a migránsokat befogadó helyi közösségek rezilienciájának fokozása érdekében. A líbiai hatóságok támogatása migrációkezelési kapacitásaik megerősítése terén. Támogatásnyújtás a líbiai hatóságokkal és a nemzetközi szervezetekkel – köztük az UNHCR-rel – folytatott együttműködés keretében a nemzetközi védelemre szorulók helyzetének rendezése érdekében, beleértve az áttelepítés lehetőségét is. Az IOM munkájának támogatása a Líbiában tartózkodó migránsok helyzetének javítása érdekében, valamint a Líbiából való támogatott önkéntes visszatérésre vonatkozó projekt végrehajtása terén, mérlegelve az 5 000 migránsra vonatkozó kezdeti célkitűzésen túli kiterjesztés lehetőségét.

5. A DÉLI HATÁRON ÁTHALADÓ MIGRÁCIÓS ÁRAMLÁSOK KEZELÉSE

Míg Líbiában már jelenleg is nagy mennyiségű migráns és belső menekült tartózkodik, a migrációs nyomás enyhítése szempontjából meghatározó a déli határt átlépve újonnan érkező csoportok beáramlásának kezelése. A vallettai cselekvési terv és a partnerségi keret sikeres működése igen fontos lesz e tekintetben.

Az EU számos erőfeszítéssel – különösen a régióra irányuló közös biztonság- és védelempolitikai (KBVP) missziókkal és projektekkel – járul hozzá e kihívás kezeléséhez.