[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 30.11.2006

COM(2006) 743 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK

a 2003/96/EK irányelv 19. cikkének (1) bekezdésével összhangban (magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművek)

1. BEVEZETÉS

Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003/96/EK tanácsi irányelv[1] (a továbbiakban: energiaadózási irányelv vagy irányelv) 19. cikkének (1) bekezdésével összhangban az irányelvben és különösen annak 5., 15. és 17. cikkében előírt rendelkezéseken kívül a Tanács egyhangúlag, a Bizottság javaslata alapján eljárva engedélyezheti, hogy bármely tagállam meghatározott politikai megfontolásokból további adómentességeket vagy adókedvezményeket vezessen be.

A kérelmet a Bizottságnak meg kell vizsgálnia, majd vagy javaslatot kell előterjesztenie a Tanácsnak, vagy pedig tájékoztatnia kell a Tanácsot azokról az indokokról, amelyek miatt ilyen intézkedés engedélyezését nem javasolja.

Az energiaadózási irányelvben 2006 végéig lejáró eltérések felülvizsgálatának tágabb keretében Belgium, az Egyesült Királyság és Málta kérelmezte, hogy a magánjellegű, kedvtelési célú hajózásban felhasznált üzemanyagok tekintetében 2007-től kezdve eltérhessenek az energiaadózási irányelv rendelkezéseitől. Ezeket a leveleket az Adóügyi és Vámuniós Főigazgatóságon vették nyilvántartásba[2].

E közlemény célja a Tanács tájékoztatása azokról az indokokról, amelyek miatt a Bizottság az engedélyezést nem javasolja.

2. A KÉRELMEK ÖSSZEFOGLALÁSA

2.1. A belga kérelem

Belgium teljes adómentességet kíván alkalmazni a magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművekhez üzemanyagként való felhasználásra értékesített gázolajra. A tervezett intézkedés mind a közösségi felségvizeken, mind a belföldi felségvizeken történő hajózást érinti. Az intézkedés célja, hogy elősegítse a kedvtelési célú hajózás és turizmus fejlődését, és lehetővé tegye a magánhajó-tulajdonosok számára ugyanazon szolgáltatások igénybevételét az üzemanyagtöltő állomásokon, mint az az energiaadózási irányelv keretében mentességet élvező hajózás esetében lehetséges.

A kérelem nem tartalmaz megszüntetési időpontot.

2.2. Az Egyesült Királyság kérelme

Az Egyesült Királyság kedvezményes adókulcsot (6,44 GBP-penny/liter) kíván alkalmazni a magánjellegű, kedvtelési célú hajózáshoz használt gázolajra mind a közösségi felségvizeken történő, mind a belföldi hajózás esetében.

A kérelem célja azoknak az átállási költségeknek az elkerülése, amelyeket az eltérés hatályának megszűnése okozna. Az Egyesült Királyság emellett rámutatott, hogy az eltérés regionális politikai célokat is szolgál.

Az Egyesült Királyság úgy ítéli meg, hogy összehasonlítva azokkal a költségekkel és egyéb következményekkel, amelyekkel az eltérés hatályvesztése jár, a rendes adóztatásból származó haszon minimális, illetve hogy ezek a költségek még aránytalanul magasak is, összehasonlítva a rendes adóztatás révén elérhető haszonnal. Hangsúlyozza továbbá, hogy az általános adóztatás bevezetéséhez jelentéktelen bevételnövekedés, és a széndioxid-kibocsátás szempontjából is csak csekély haszon járul. Mindenekelőtt kiemeli a szabályozáshoz való alkalmazkodással kapcsolatos, a hajótulajdonosokra és az üzemanyag-szállítókra háruló költségeket, illetve a közigazgatás számára az eltérés hatályának megszűnése által keletkezett adminisztratív költségeket és végrehajtási nehézségeket. Kifejti továbbá azon véleményét, hogy az eltérés hatályvesztése mind a hajózási ágazatra, mind pedig az ahhoz kötődő számos kis vállalkozásra negatív hatást gyakorol. Emellett, véleménye szerint az eltérés hatályvesztése egészségügyi és biztonsági problémákat okoz azáltal, hogy hatására csökkenni fog a part menti üzemanyagtöltő állomások száma.

Azt állítja továbbá az Egyesült Királyság, hogy az eltérés regionális politikai célokat szolgál, mivel megszűnése kedvezőtlen hatással lenne az Egyesült Királyság előnytelen gazdasági helyzetben lévő part meni területein az idegenforgalmi célzatú szerkezetátalakítási projektekre, amelyek beruházásait az EU strukturális alapjai jelentős összegekkel támogatták. Rámutat, hogy a part menti területek gazdasági hanyatlásának oka az, hogy e területek gazdasága olyan hagyományos ágazatoktól függ, mint a halászat és a hajóépítés. A part menti területek számottevő támogatást kaptak szerkezetátalakítás és ágazatbővítés céljából az EU strukturális alapjaitól, illetve a Kohéziós Alaptól. Az Egyesült Királyság aggodalmát fejezte ki az iránt, hogy területén (Skóciában) az eltérés hatályvesztése kedvezőtlen hatást gyakorolhat a part menti gazdasági átalakítás lehetőségeire.

A kérelem 2011. december 31-i megszüntetési időpontot irányoz elő.

2.3. A máltai kérelem

Málta teljes adómentességet kíván alkalmazni az országból kifelé irányuló magánjellegű, kedvtelési célú tengeri hajózáshoz használt gázolajra.

Az intézkedés célja, hogy kárpótolja az idegenforgalmi ágazatot Málta sziget voltáért és az Európai Unió legdélebbi, periferikus földrajzi helyzetéért, valamint az Európán kívüli, olyan országokból származó konkurencia által teremtett éles versenyért, amelyekre nem érvényesek a jövedéki adóra vonatkozó közösségi jogszabályok. Málta úgy véli, hogy földrajzi helyzetének, valamint az intézkedés helyes alkalmazását biztosító szigorú ellenőrzéseknek köszönhetően az intézkedés nem sértené a belső piac megfelelő működését, és a versenyt sem torzítaná. Kiemeli emellett azt a jelentős szerepet, amelyet az eltérés marketing eszközként tölt be azáltal, hogy olyan, az adómentes üzemanyag értékesítésével együtt nyújtott szolgáltatásokat vonz, mint a karbantartás és a javítás. Málta végül hangsúlyozza a tevékenység jelentőségét az idegenforgalom számára, valamint azokat a kedvezőtlen hatásokat, amelyeket az eltérés hatályvesztése gyakorol a foglalkoztatásra és a növekedésre az ágazatban.

A kérelem 2012. december 31-i megszüntetési időpontot irányoz elő.

3. A KÉRELMEK HÁTTERE

Az energiaadózási irányelv 14. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint a tagállamok mentesítik az adózás alól azokat az energiatermékeket, amelyeket a magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművek kivételével a Közösség felségvizein belüli hajózás (valamint halászat) céljaira szolgáló üzemanyagként történő felhasználásra értékesítenek[3]. Ezt az adómentességet a tagállamok hagyományosan kiterjeszthetik a belföldi vízi utakon történő hajózásra (ezt jelenleg a 15. cikk (1) bekezdésének f) pontja tartalmazza). E rendelkezések először 1992-ben[4] kerültek be a jövedéki adózásra vonatkozó közösségi szabályozásba, és a szabályozás a magánjellegű, kedvtelési célú hajózást mindkét esetben kifejezetten kizárta e rendelkezésekből. Következésképpen az irányelv 18., 18a., vagy 19. cikkén alapuló konkrét eltérés hiányában a magánjellegű, kedvtelési célú hajózásra az irányelvvel összhangban a nemzeti adókulcsok szerinti rendes adóztatás vonatkozik.

A szóban forgó eltérések – amelyeket jelenleg az irányelv 18. és 18a. cikke tartalmaz, együtt az irányelv II. és III. mellékletével – fokozatos megszüntetését a Bizottság az eltérések 2000. évi felülvizsgálatakor kezdeményezte, melynek során megállapította, hogy ezen eltéréseknek az energiaadózási irányelv tervezett hatálybalépésével, de legkésőbb 2002. december 31-én[5] mindenképpen hatályukat kell veszíteniük. Az eltérések hatályát végül is 2006. december 31-ig meghosszabbították, és zökkenőmentes fokozatos megszüntetésük érdekében beépítették őket az energiaadózási irányelvbe. Ugyanezt a megszüntetési időpontot jelölték ki Málta esetében is a Közösséghez való csatlakozás összefüggésében (18a. cikk és a III. melléklet).

2006. júniusi, „A 2003/96/EK tanácsi irányelv II. és III. mellékletében előírt, 2006 végéig hatályos eltérések felülvizsgálata” című közleményében (a továbbiakban: a 2006-os közlemény)[6] a Bizottság megállapította, hogy a szóban forgó tevékenységek során felhasznált üzemanyag – hasonló (közlekedési vagy kedvtelési célú) tevékenységek során felhasznált üzemanyagokhoz képest – kedvezményes adóztatását nem célszerű megújítani. Ugyanakkor a Bizottság felszólította a tagállamokat, hogy – amennyiben meghatározott politikai megfontolásokból további eltérést tartanak szükségesnek – a szakpolitikai szükségesség megfelelő indoklásával nyújtsanak be kérelmet az irányelv 19. cikke alapján.

4. A BIZOTTSÁG ÉRTÉKELÉSE

A Bizottság úgy ítéli meg, hogy Belgium, az Egyesült Királyság és Málta jelentős mértékben olyan érveket ismételtek meg, amelyeket a 2006-os közlemény már megvizsgált (az eltérés hatályvesztése jelentős alkalmazkodási és adminisztrációs költségekkel, illetve visszaélések kockázatával jár, valamint kedvezőtlen hatással lehet a tevékenység alakulására)[7].

Ahogyan a 2006-os közlemény is említi, a Tanács az EK-Szerződés 93. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően egyhangúlag eljárva tudatosan döntött amellett, hogy általános szabályként a magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművekhez felhasznált üzemanyagot a rendes adóztatásnak veti alá. A döntés lényegét tekintve az irányelv 19. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében felsorolt irányvonalakat és érdekeket tükrözi. Ezek közé tartozik többek között a belső piac megfelelő működése, a tisztességes verseny biztosításának szükségessége és a Közösség környezetvédelmi, energia- és közlekedési politikája.

Ennek megfelelően nem adható engedély a 19. cikk alapján olyan okokból, amelyek kizárólag az eltérésről a rendes adóztatásra való átállás velejárói. Egyértelműen ez a helyzet az adminisztrációs terhek, illetve az alkalmazkodás és/vagy a végrehajtás nehézségeinek esetében, beleértve a maga az átállás okozta biztonsági problémákat is[8]. Ugyanez a helyzet azonban az olyan (az ágazat, kapcsolódó vállalkozások vagy az idegenforgalom számára adódó) általános gazdasági következmények esetében is, amelyek a kérdéses tevékenység rendes adóztatásából eredhetnek még hosszabb távon is. Lényegüknél fogva az ilyen általános következmények nem felelnek meg az energiaadózási irányelv 19. cikke szerinti „meghatározott politikai megfontolás” fogalmának.

A 19. cikk (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében foglalt érdekek és irányvonalak szintén nem teszik lehetővé adómentesség engedélyezését a fent említett okokra hivatkozva.

A belső piac és a tisztességes verseny szempontjából az adóztatásnak a lehető legsemlegesebbnek kell lennie, hogy az adóhatárok nélküli Közösségben az adóztatás maga ne befolyásolja a gazdasági szereplők magatartását. Az egyes tagállamoknak engedélyezett eltérés nem sérti ezt az érvelést. Az eltérés célja, hogy megkönnyítse az új szabályozás végrehajtása során felmerülő kezdeti nehézségek leküzdését. Figyelembe véve azt, hogy a magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművekhez felhasznált üzemanyag alapjában véve 1993 óta adóköteles a Közösségben, és hogy az energiaadózási irányelv 18. és 18a. cikke egyértelműen korlátozza időben az ezen irányelven alapuló ilyen eltérést, az átállásra való hivatkozás ma már nem indokolja eltérés engedélyezését az irányelv 19. cikke alapján.

Amennyiben az üzleti tevékenység előre jelzett csökkenése (amellyel az eltérés által érintett egyes tagállamok érvelnek) a rendes adóztatást alkalmazó tagállamok megfelelő nyereségét tükrözné, ez csak megerősítené azt, hogy a tisztességes verseny érdekében nem célszerű az irányelv 19. cikke alapján eltérést engedélyezni, mert ez a verseny torzulását tartaná fenn.

A Közösség környezetvédelmi, energia- és közlekedési politikája szempontjából a Bizottság semmilyen okot nem lát arra, hogy a kérdéses tevékenység kedvezőbb adóelbánásban részesüljön, mint más hasonló (közlekedési vagy kedvtelési célú) tevékenységek. Az energiaadóztatás célja nem csak a bevételek növelése; az energiaadóztatás egyre inkább hasznos eszköznek bizonyul az energiafogyasztással kapcsolatos negatív külső tényezők internalizálásához, amelyek a fent említett közösségi politikák fontos részét képezik. Ugyanakkor az energiaadóztatás ösztönzőleg hat az energiahatékonyság javítására; erre a hatásra a magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművek üzemeltetésénél is szükség van. Ennek tudatában az az ösztönző hatás, amelyet az adómentesség a magánjellegű, kedvtelési célú hajózásra esetleg eddig gyakorolt, önmagában nem elég ahhoz, hogy az általános szabályoktól való további eltérést indokolttá tegye.

A fentieken kívül végül meg kell vizsgálni néhány, egyes kérelmező tagállamok által felhozott konkrétabb érvet.

Mindenekelőtt a Bizottságnak el kell utasítania a Málta által felhozott érveket. Az összehangolt adóztatás bizonyos esetekben valóban hatással lehet harmadik országokkal folytatott versenyre. Ezeket azonban a Tanács már figyelembe vette az energiaadózási irányelv 14. cikkében. Ebben a tekintetben a Tanács azon a véleményen volt, hogy ezek a szempontok a kereskedelmi célú hajózás esetében indokolják eltérés engedélyezését, de az e közlemény által érintett sajátos területen, a magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművek üzemeltetése esetében nem (lásd az energiaadózási irányelv (23) preambulumbekezdését). Emellett, függetlenül az eltérésnek az ágazat fejlődésére más tagállamokban általában gyakorolt versenyhatásától, a Bizottság Málta földrajzi helyzetére utal. Ebből a szempontból nem zárható ki, hogy a kért engedély versenytorzító hatással lehet más földközi-tengeri úti célok tekintetében.

Másodszor – az Egyesült Királyság által felhozott, a regionális politikával kapcsolatos érvek tekintetében – a Bizottság rámutat, hogy az Egyesült Királyságnak engedélyezett eltérés formálisan soha nem minősült regionális politikai eszköznek. Emellett a strukturális alapok által nyújtott támogatás soha nem kifejezetten a magánjellegű, kedvtelési célú hajózás üzemeltetésére irányult, és nem kötődött ahhoz az előfeltételhez sem, hogy az Egyesült Királyság továbbra is eltérjen az energiaadózási irányelvtől[9].

Végül a Bizottság elfogadhatatlannak tartja az Egyesült Királyság aránytalanságra vonatkozó érvét. Ez az érv alaphelyzetnek a 18. cikk alapján engedélyezett ideiglenes eltérést tekinti és ebből indul ki; ez pedig szöges ellentétben áll azzal, hogy a közösségi jogalkotó a rendes adóztatást állapította meg kiindulási alapnak. Ez megfelelő megvilágításba helyezi az Egyesült Királyság egy kapcsolódó érvét is, miszerint a rendes adózásra való átállás környezeti haszna korlátozott lenne. Az a tény maga, hogy a magánjellegű hajózás teljes fogyasztása nem haladhat meg bizonyos határt, egyszerűen azt jelenti, hogy a mentesség nem határtalan. Azt nem jelenti, hogy az arányosság egyenlőtlen bánásmódot követelne meg a hasonló közlekedési vagy kedvtelési célú tevékenységekhez képest. Emellett az, hogy a végrehajtás külön erőfeszítést igényelhet, szintén nem lehet döntő tényező. Az adóigazgatás jellegéből adódik, hogy a végrehajtás költségei a különböző területeken eltérőek lehetnek; ez azonban nem jelenti azt, hogy meghatározott politikai megfontolásokról lenne szó, amelyeket az irányelv 19. cikkének összefüggésében figyelembe kellene venni.

5. ÖSSZEFOGLALÁS

Mindent összevetve a Bizottság véleménye szerint Belgium, az Egyesült Királyság és Málta nem hivatkozott olyan meghatározott politikai megfontolásokra, amelyek indokolttá tennék további eltérésüket az EU-ban már két alkalommal egyhangúlag jogszabályba foglalt rendelkezésektől, és amelyek indokolttá tennének olyan adóintézkedéseket, amelyek egyértelmű ellentmondásban állnak több közösségi politikával is. Az érintett tagállamok által felhozott érvek inkább magából a hosszú időn át fenntartott eltérésből eredő következményekre utalnak.

Tekintve, hogy ilyen és hasonló eltérések legalább 1996 óta vita tárgyát képezik a Közösségben, és hogy a Bizottság több ízben is fokozatos megszüntetésük szükségessége mellett foglalt állást, a tagállamoknak elegendő idő állt rendelkezésükre, hogy az új helyzethez alkalmazkodjanak. Ez az érv érvényes Máltára is. Málta esetében az energiaadózási irányelv 18a. cikke szerinti eltérés hatályvesztésének időpontját úgy állapították meg, hogy az egybeessen az akkori tizenöt tagállam közül néhánynak engedélyezett hasonló eltérésekre megállapított határidőkkel.

Amennyiben az eltérés hatályvesztése nehézségeket okoz konkrét, nagyon sajátos körülmények esetén, és a tagállamok minden tekintetben tiszteletben tartják a közösségi jogot[10], a kérelmező tagállamok elfogadhatnak olyan intézkedéseket, amelyek enyhítik vagy mérsékelik a rendes adóztatás rendszerére való átállás okozta nehézségeket.

A Bizottság ezért arra a következtetésre jutott, hogy a 19. cikkben megállapított feltételek nem teljesülnek. Ennek alapján a Bizottság nem javasolja a kért engedélyek megadását .

[1] A Tanács 2003. október 27-i 2003/96/EK irányelve az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről (HL L 283., 2003.10.31., 51. o.). A legutóbb a 2004/74/EK és a 2004/75/EK irányelvvel (HL L 157., 2004.4.30., 87. o., ill. 100. o.) módosított irányelv.

[2] 2006. október 13-án (Belgium és Málta), illetve október 16-án (Egyesült Királyság).

[3] Az irányelv alkalmazásában magánjellegű, kedvtelési célú vízi jármű: „olyan vízi jármű, amelyet tulajdonosa, illetve azon természetes vagy jogi személy, aki használatát akár bérlet, akár más egyéb módon élvezi, nem használja kereskedelmi célra és különösen nem személyek vagy áruk szállításának, illetve szolgáltatások ellenszolgáltatás fejében történő nyújtásának céljára, illetve hatóságok céljaira”.

[4] A Tanács 1992. október 19-i 92/81/EGK irányelve az ásványolajok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról (HL L 316., 1992.10.31., 19. o.). Az irányelvet, valamint az ásványolajok jövedékiadó-mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19-i 92/82/EGK tanácsi irányelvet a 2003/96/EK tanácsi irányelv 2003. december 31-ével hatályon kívül helyezte.

[5] COM (2000) 678., 2000. november 15.

[6] A 2003/96/EK tanácsi irányelv II. és III. mellékletében előírt, 2006 végéig hatályos eltérések felülvizsgálatáról szóló bizottsági közlemény (COM(2006) 342., 2006. június 30.)

[7] Lásd a 2006-os közleményt, 2.2.2. pont.

[8] A környezeti és biztonsági szempontokkal a megfelelő jogszabályok foglalkoznak. Ezek nincsenek kapcsolatban az energiaadózási irányelvvel.

[9] Ezen kívül a Bizottság megjegyzi, hogy a rendelkezésére álló adatok lényegesen kisebb összegű beruházásokat mutatnak a strukturális alapok részéről az idegenforgalommal kapcsolatos vállalkozásokba a part menti területek gazdasági átalakítása céljából, mint amit az Egyesült Királyság megadott.

[10] Beleértve mindenekelőtt az állami támogatásokra vonatkozó, a szerződésben foglalt szabályokat.