[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 11.4.2007

COM(2007) 178 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

Az Európai Bizottság zárójelentése a közösségi jog alapján a közvetítők tekintetében a szakmai felelősségbiztosításra megállapított követelmények további megfelelőségéről

TARTALOMJEGYZÉK

1. Közvetítőkre vonatkozó szakmai felelősségbiztosítási követelmények a közösségi jogban 3

1.1. A BKI 4. cikke 4

1.2. Az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv 7. és 8. cikke 5

1.3. Történeti háttér 6

2. A szakmai felelősségbiztosítási követelmények szakpolitikai indokai 7

2.1. Fogyasztóvédelem 7

2.2. A szolgáltatók és a piacok előnyei 7

2.3. A szakmai felelősségbiztosítási követelményekkel szembeni érvek 8

3. Célirányos konzultáció a tagállamokkal és az illetékes hatóságokkal 9

4. A jelentéstervezetről folytatott nyilvános konzultáció 9

4.1. A konzultáció eredményei 10

5. Következtetések 10

BEVEZETÉS

A Bizottság a pénzügyi eszközök piacáról szóló 2004/39/EK irányelv (MiFID) 65. cikkének (6) bekezdése alapján köteles jelentést tenni az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a közösségi jog alapján a közvetítők tekintetében a szakmai felelősségbiztosításra jelenleg megállapított követelmények további megfelelőségéről.

1. KÖZVETÍTőKRE VONATKOZÓ SZAKMAI FELELőSSÉGBIZTOSÍTÁSI KÖVETELMÉNYEK A KÖZÖSSÉGI JOGBAN

A szakmai felelősségbiztosítás célja, hogy teljesen vagy részben fedezze azokat az összegeket, amelyeket valamely szakma gyakorlói kártérítésként vagy jóváhagyott tárgyalásos megállapodásból eredően kötelesek fizetni egy harmadik félnek az általuk az üzleti tevékenység során elkövetett cselekményekből, tévedésekből vagy mulasztásokból származó veszteségek megtérítésére.

A közösségi jog több befektetési és minden biztosítási közvetítőnek a szolgáltatásnyújtás előfeltételéül szabja ilyen biztosítás kötését. A vonatkozó követelmények két irányelvből származnak:

- a biztosítási közvetítésről szóló 2002/92/EK irányelv (BKI)

- a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló 2006/49/EK irányelv (átdolgozott szöveg)[1] (az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv)

A következő szakaszok részletesen ismertetik az említett két irányelv szerinti szakmai felelősségbiztosítási követelményeket.

A különböző típusú közvetítőkre vonatkozó szakmai felelősségbiztosítási és tőkekövetelmények összefoglalása

Biztosítási közvetítő | Befektetési közvetítő | Befektetési közvetítő, amely egyben biztosítási közvetítő is |

A Közösség egész területére kiterjedő szakmai felelősségbiztosítás, amelynek fedezete az egyes kárigények tekintetében eléri a legalább 1 000 000 EUR, összesítve pedig az 1 500 000 EUR összeget évente | Az alábbiak egyike: a) 50 000 EUR indulótőke; b) a Közösség egész területére kiterjedő szakmai felelősségbiztosítás vagy egyéb hasonló biztosíték a szakmai gondatlanságból eredő felelősség vállalására, amelynek fedezete az egyes követelések tekintetében eléri a legalább 1 000 000 EUR, összesítve pedig az 1 500 000 EUR összeget évente; c) az indulótőke és a szakmai felelősségbiztosítás olyan kombinációja, amely az a) vagy b) pont szerinti fedezettel egyenértékű fedezeti szintet eredményez. | A Közösség egész területére kiterjedő szakmai felelősségbiztosítás, amelynek fedezete az egyes kárigények tekintetében eléri a legalább 1 000 000 EUR, összesítve pedig az 1 500 000 EUR összeget évente + Az alábbiak egyike: a) 25 000 EUR indulótőke; b) a Közösség egész területére kiterjedő szakmai felelősségbiztosítás vagy egyéb hasonló biztosíték a szakmai gondatlanságból eredő felelősség vállalására, amelynek fedezete az egyes követelések tekintetében eléri a legalább 500 000 EUR, összesítve pedig az 750 000 EUR összeget; c) az indulótőke és a szakmai felelősségbiztosítás olyan kombinációja, amely az a) vagy b) pont szerinti fedezettel egyenértékű fedezeti szintet eredményez. |

1.1. A BKI 4. cikke

A BKI 4. cikkének (3) bekezdése felelősségi minimumkorlátot állapít meg mind az egyedi kárigények, mind a kárigények összessége tekintetében.

Minden biztosítási közvetítőnek a Közösség egész területére érvényes szakmai felelősségbiztosítással vagy egyéb hasonló biztosítékkal kell rendelkeznie a szakmai gondatlanságból eredő felelősség vállalására, amelynek fedezete az egyes kárigények tekintetében eléri a legalább 1 000 000 EUR, összesítve pedig az 1 500 000 EUR összeget évente (kivéve ha az ilyen biztosítást vagy hasonló biztosítékot olyan biztosítóintézet, viszontbiztosító vagy más olyan vállalkozás nyújtja, amelynek nevében a biztosítási, vagy viszontbiztosítási közvetítő eljár, vagy amely tekintetében a biztosítási vagy viszontbiztosítási közvetítő az eljárásra felhatalmazással rendelkezik, vagy ha az ilyen vállalkozás teljes felelősséget vállal a közvetítő cselekményeiért).

E követelményt minden biztosítási közvetítőnek ki kell elégítenie ahhoz, hogy nyilvántartásba vegyék és biztosítási közvetítést folytathasson az EU-ban, függetlenül nagyságrendjétől, és attól, hogy ténylegesen egynél több tagállamban működik-e. A követelmények azonban a fedezet minimumértékét írják elő (tehát a tagállamok előírhatnak nemzeti joguk szerinti kiegészítő követelményeket). A BKI nem engedélyezi a tagállamoknak, hogy mentesítést adjanak a szakmai felelősségbiztosítás kötésének követelménye alól (leszámítva azt az esetet, amikor a vállalkozás „hasonló biztosítékkal” rendelkezik): a szakmai felelősségbiztosítás alternatívájaként tőkeforrások sem engedélyezettek.

1.2. Az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv 7. és 8. cikke

A MiFID 4. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott befektetési vállalkozások tekintetében különböző indulótőkeszinteket előíró rendelkezések közül az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv 7. és 8. cikke azokkal a vállalkozásokkal kapcsolatban szab meg szakmai felelősségbiztosításra vagy indulótőkére vonatkozó követelményeket, amelyek a MiFID alapján csak befektetési tanácsadást nyújthatnak, illetve a befektetők megbízásait fogadhatják vagy továbbíthatják, az ügyfél eszközeinek kezelése nélkül („befektetési közvetítők”). E vállalkozásokra nem vonatkoznak az általában a befektetési vállalkozásokra alkalmazandó, az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv 5. vagy 9. cikke szerinti indulótőke-követelmények, és a rájuk vonatkozó tőkekövetelmények jelentősen alacsonyabbak, mivel ezek az egyéb befektetési vállalkozásokra nem vonatkozó szakmai felelősségbiztosítási követelményekkel egészülnek ki.

A 7. cikk azokra a befektetési közvetítőkre vonatkozik, amelyek nem végeznek párhuzamosan biztosítási közvetítést is. Az ilyen vállalkozásokra az alábbi követelmények egyike vonatkozik:

a) 50 000 EUR indulótőke;

b) a Közösség egész területére kiterjedő szakmai felelősségbiztosítás vagy egyéb hasonló biztosíték a szakmai gondatlanságból eredő felelősség vállalására, amelynek fedezete az egyes követelések tekintetében eléri a legalább 1 000 000 EUR, összesítve pedig az 1 500 000 EUR összeget évente;

c) az indulótőke és a szakmai felelősségbiztosítás olyan kombinációja, amely az a) vagy b) pont szerinti fedezettel egyenértékű fedezeti szintet eredményez.

A b) pont szerinti szakmai felelősségbiztosítási követelmények természetesen megegyeznek a BKI szerinti biztosítási közvetítőkre vonatkozó követelményekkel. Az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv azonban rugalmasabb: választást tesz lehetővé az indulótőkére, a szakmai felelősségbiztosításra vagy a kettő kombinációjára vonatkozó követelmény között.

A 8. cikk azokra a befektetési közvetítőkre vonatkozik, amelyek a BKI szerinti biztosítási közvetítőként is be vannak jegyezve. A BKI 4. cikkének (3) bekezdése szerinti, szakmai felelősségbiztosítási követelményeknek való megfelelés mellett az ilyen vállalkozásoknak az alábbiak egyikének is meg kell felelniük:

a) 25 000 EUR indulótőke;

b) a Közösség egész területére kiterjedő szakmai felelősségbiztosítás vagy egyéb hasonló biztosíték a szakmai gondatlanságból eredő felelősség vállalására, amelynek fedezete az egyes követelések tekintetében eléri a legalább 500 000 EUR, összesítve pedig az 750 000 EUR összeget;

c) az indulótőke és a szakmai felelősségbiztosítás olyan kombinációja, amely az a) vagy b) pont szerinti fedezettel egyenértékű fedezeti szintet eredményez.

E követelmények átültetésének a határideje még nem járt le, így a befektetési vállalkozásokra jelenleg még vonatkoznak a közösségi jog szerinti szakmai felelősségbiztosítási követelmények. A nemzeti jog alapján azonban vonatkozhatnak rájuk hasonló követelmények, és a hasonló nemzeti követelmények hatásán alapuló esetleges észrevételek e jelentés szempontjából fontosak lesznek. Akárcsak a BKI, az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv is engedélyezi a tagállamoknak, hogy az irányelvben[2] előírtnál szigorúbb követelményeket alkalmazzanak.

1.3. Történeti háttér

A fent említettekből kitűnik, hogy a biztosítási közvetítőkre a BKI alapján vonatkozó szakmai felelősségbiztosítási követelmények eltérnek azoktól, amelyek az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv alapján a befektetési közvetítőkre vonatkoznak. A BKI a biztosítási közvetítők számára előírja, hogy a szakmai gondatlanságból eredő kártérítési felelősség vállalására meghatározott minimumfedezetet biztosító szakmai felelősségbiztosítással rendelkezzenek, míg a befektetési közvetítőkre vonatkozó szabályozás lehetővé teszi a szakmai felelősségbiztosításra és a minimumtőkére vonatkozó követelmények kombinációját.

A Bizottságnak a MiFID-re irányuló kiinduló javaslata[3] előírta, hogy a csak befektetési tanácsadást nyújtó, illetve a befektetők megbízásait fogadó vagy továbbító, de az ügyfél pénzét vagy értékpapírjait nem kezelő vállalkozások olyan szakmai felelősségbiztosítással rendelkezzenek, amelynek fedezete megegyezik a BKI alapján a biztosítási közvetítők esetében előírttal, és alternatívaként nem adott lehetőséget tőkekövetelményeknek való megfelelésre. A tanácsi tárgyalások alatt azonban néhány tagállam aggodalmát fejezte ki. Az aggodalomnak két oka volt:

- a piaci változások csökkenthetik a szakmai felelősségbiztosítás hozzáférhetőségét a befektetési tanácsadók számára; valamint

- a javaslat esetleg túlzott terhet ró a befektetési tanácsadással és biztosítási közvetítéssel is foglalkozó vállalkozásokra.

A társ- jogalkotók ennek megfelelően módosították a Bizottság javaslatát. Először is, fokozták a rugalmasságot, azáltal, hogy engedélyezték, hogy a vállalkozások vagy a meghatározott fedezetű szakmai felelősségbiztosítással vagy meghatározott minimumtőkével, vagy a kettő kombinációjával rendelkezzenek. Másodszor, egyedi szabályozást vezettek be azon befektetési vállalkozások esetében, amelyek a BKI szerinti biztosítási közvetítőként is be vannak jegyezve. E vállalkozásoknak a közvetítési tevékenység tekintetében meg kell felelniük a BKI 4. cikkének (3) bekezdése szerinti követelményeknek, továbbá a befektetési tanácsadási tevékenység tekintetében vagy legalább 25 000 EUR indulótőkével, vagy a BKI szerint előírt fedezet legalább felének megfelelő szakmai felelősségbiztosítással, vagy e kettő kombinációjával kell rendelkezniük. A BKI által előírt szakmai felelősségbiztosítási követelményeknek tehát meg kell felelni, függetlenül a vállalkozás feltőkésítettségétől.

Felismerve, hogy a MiFID szakmai felelősségbiztosításra vonatkozó követelményei így különböznének a BKI-ben foglaltaktól, néhány tagállam a tanácsi tárgyalások során azon az állásponton volt, hogy a MiFID-nek módosítania kellene a BKI-t annak érdekében, hogy a befektetési tanácsadókhoz hasonlóan a (viszont)biztosítási közvetítők is választhassák azt a lehetőséget, hogy a szakmai felelősségbiztosítási követelményeket részben vagy egészben tőkekövetelményekkel helyettesítsék. Erre irányuló módosítást nem fogadtak el, a társ-jogalkotók azonban ehelyett felülvizsgálati záradékot vezettek be.

A felülvizsgálat célja, hogy a tagállamokban gyakorolt piaci hatás bizonyítékai alapján megállapítsák, vajon a kombinált követelmények arányban vannak-e a megfelelő fogyasztóvédelem célkitűzéseivel, és vajon az egészében vett EGT vagy a konkrét nemzeti piacok vállalkozásai szembesülnek-e különös nehézségekkel vagy költségekkel az előírt szakmai felelősségbiztosítás megkötése során, amelyeket a szabályozás eredményességének vizsgálatánál figyelembe kell venni.

2. A SZAKMAI FELELőSSÉGBIZTOSÍTÁSI KÖVETELMÉNYEK SZAKPOLITIKAI INDOKAI

A szakmai felelősségbiztosítási követelmény fogyasztóvédelmi eszköz, amelynek célja annak biztosítása, hogy egy ügyfélnek a befektetési vállalkozással vagy közvetítővel szembeni követelését ki lehessen elégíteni olyan esetekben, amikor ahol a vállalkozás vagy közvetítő jövedelme, illetve tőkéje nem lenne elegendő az ügyféllel szembeni kötelezettség fedezésére. Emellett értékes szabályozó eszköz is, amely lehetővé teszi, hogy a befektetési vállalkozások bizonyos üzleti tevékenységeket viszonylag alacsony alaptőkével végezhessenek. Ezáltal a belépési korlát nem lesz túlzottan magas, és a kisebb vállalkozások is beléphetnek a piacra. Ez különösen fontos olyan tevékenységek esetében, mint a biztosítási közvetítés vagy a befektetési tanácsadás, amelyek piacán sok kisvállalkozás van jelen.

2.1. Fogyasztóvédelem

A szakmai felelősségbiztosítás egyértelműen védi a fogyasztókat a hanyag tanácsadásból vagy egyéb formájú szakmai gondatlanságból eredő követelések teljesítésére rendelkezésre álló eszközök növelése révén. A MiFID például elsőként minősíti a befektetési tanácsadást alapszolgáltatásként (a BKI ezt a kiegészítő szolgáltatások közé sorolta). A szakmai felelősségbiztosítás hasznos eszköz annak felmérésében, hogy megfelelően kezelik-e a szolgáltatás nyújtásával kapcsolatos kockázatokat.

2.2. A szolgáltatók és a piacok előnyei

A szakmai felelősségbiztosítás a vállalkozásoknak is előnyére válik. Sok vállalkozás rendelkezik szakmai felelősségbiztosítással annak ellenére, hogy erre jogszabály nem kötelezi, vagy a követelményeket meghaladó fedezetet biztosítanak. A tekintélyes és váratlan kárigények finanszírozása révén e biztosítás a vállalkozás tulajdonosainak vagyonát védi, és rendszerint a jogi felelősséget és a védelem költségeit is fedezi, amelyek összege egyes esetekben olyan nagy is lehet, hogy akár a vállalkozás fizetőképességét is veszélyeztetheti.

A szakmai felelősségbiztosítás különösen értékes a kisebb vállalkozások számára, amelyek nehezen tudnak jelentős összegű tőkét tartalékolni, vagy ez az üzleti struktúrájukkal ellentétes. A piac erőivel összefogva a biztosítási piac segítségével biztosíthatja azon vállalkozások fizetőképességét, amelyek a befektetési tanácsadáshoz hasonló fontos lakossági szolgáltatásokat nyújtanak.

A kötelező szakmai felelősségbiztosítás emellett fontos szabályozóeszköz, amely kiegészítheti a tőkekövetelményeket és a befektetőkártalanítási rendszereket. A szakmai felelősségbiztosítás kötésének követelménye további kedvező szabályozó hatással járhat, mert a vállalkozásokat kockázatkezelési- és –ellenőrzési tevékenységük tökéletesítésére sarkallja, mivel az alacsonyabb kockázati besorolású vállalkozások rendszerint csökkentett díjak mellett, könnyebben jutnak biztosítási fedezethez.

Továbbá az összes szabályozott vállalkozás általános érdeke, hogy a befektetőkártalanítási rendszerekkel szembeni kárigények korlátozása érdekében a vállalkozások rendelkezzenek szakmai felelősségbiztosítási fedezettel[4]. Egy elégtelen forrásokkal rendelkező vállalkozás lehet, hogy nem képes a vele szemben érvényesített jogos követelések teljesítésére és akár fizetésképtelenné is válhat. Ez pedig a befektetőkártalanítási rendszerrel szembeni követelésekhez vezetne, amelyeket a vonatkozó hozzájárulási csoporthoz tartozó többi részt vevő vállalkozásnak kell finanszíroznia. Minél nagyobb a rendszerrel szemben benyújtott követelések száma, annál magasabb a rendszert finanszírozó járulék mértéke. Mivel e járulékok nem kockázatérzékenyek, előfordulhat, hogy a kártalanítás költségei aránytalanul, a nagy múltra visszatekintő, jól vezetett vállalkozásokra hárulnak, amelyek a rendszer finanszírozásának legnagyobb részét viselik. A szakmai felelősségbiztosítás jellemzően csökkenti ezt a fajta finanszírozási aránytalanságot.

2.3. A szakmai felelősségbiztosítási követelményekkel szembeni érvek

A szakmai felelősségbiztosítással szemben elsőként és hagyományosan hangoztatott érv, hogy „morális kockázatot” okozhat, azaz hogy a szakmai felelősségbiztosítás oly módon megváltoztathatja a biztosított magatartását, amely növeli a kárigények valószínűségét vagy nagyságrendjét. Az elmélet szerint a biztosítás védelmét élvező vállalkozásoknak csökken a pénzügyi motivációja az esetlegesen kárigényeket előidéző cselekmények vagy mulasztások elkerülésére.

A kiterjedt szakmai felelősségbiztosítási követelményekkel szembeni másik érv, hogy a biztosítási piac (esetleg) nem rendelkezik elegendő kapacitással ahhoz, hogy lényegesen több vállalkozásnak nyújtson biztosítási fedezetet. Az állítás szerint a BKI-ben meghatározott korlátokat olyan időszakban állapították meg, amikor a piac nagyobb kapacitással rendelkezett, mint most vagy a jövőben. Lehet, hogy a helyzetet súlyosbították a mindkét tevékenységet folytató vállalkozásokra a MiFID által előírt követelmények, és félő, hogy a követelmények kombinálása a szakmai felelősségbiztosítási piacot a teljesítőképesség határára sodorja, és egyes vállalkozások képtelenek lesznek a megkövetelt szintű fedezet biztosítására. Ehhez kapcsolódik a szakmai felelősségbiztosítás költsége miatti aggodalom. A kötelező szakmai felelősségbiztosítással rendelkező vállalkozások számának növelése azzal a kockázattal jár, hogy a keresletnövekedés felnyomja a biztosítás árát, kiszorít egyes befektetési vállalkozásokat a piacról, továbbá belépési korlátot teremt az új vállalkozások számára.

Konkrétan azt vetették fel, hogy a BKI olyan magas szintű biztosítást ír elő, amely meghaladja a legtöbb kisvállalkozás által ésszerűnek tartott mértéket. A szakmai felelősségbiztosítási követelmények „egy kaptafára készültek”, és nem veszik figyelembe a vállalkozás kockázati besorolását.

A hozzászólók a tőke szerepének megfelelő elismerését is sürgetik a biztosítási közvetítők tekintetében. A tőke segíthet a váratlan veszteségek finanszírozásában vagy kipótolhatja a vállalkozás szakmai felelősségbiztosítási fedezetének hiányát, segíthet a fedezettúllépés (azaz egy követelés első, saját forrásból fizetendő összege) finanszírozásában. Az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv 7. és 8. cikke elismeri, hogy a tőke, vagy a szakmai felelősségbiztosítás és a tőke kombinációja ugyanolyan fogyasztóvédelmi hatást biztosíthat, mint a szakmai felelősségbiztosítás. A szakmai felelősségbiztosítást kiegészítő pénzügyi források alkalmazásának a lehetősége nagyobb rugalmasságot adhat a vállalkozásoknak, segíti az erőforrások általánosan megfelelő szintjének fenntartását, és a megfelelő szakmai felelősségbiztosítási fedezet megszerzését nehezebb piaci körülmények között.

3. CÉLIRÁNYOS KONZULTÁCIÓ A TAGÁLLAMOKKAL ÉS AZ ILLETÉKES HATÓSÁGOKKAL

2006 márciusában a Belső Piaci Főigazgatóság szolgálatai kérdőívet juttattak el a tagállamokhoz és az illetékes hatóságokhoz, amelyben a szakmai felelősségbiztosítás BKI és az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv szerinti alkalmazásáról gyűjtöttek információkat. A kérdőívekre irányuló felkérésre 19 válasz érkezett[5]. A válaszokat összesítették és a 2006. augusztus 14-i jelentéstervezet részeként közzétették. A válaszok némelyikének elmaradása meglátásunk szerint annak tudható be, hogy a felkérés idején a BKI átültetését sok tagállamban nem sokkal korábban fejezték be, és még nem járt le az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv legtöbb rendelkezésének átültetésére előírt határidő.

Ugyanezen okból a rendelkezésre álló válaszokból is megállapítható, hogy a tagállamok általában kevés tapasztalattal és adattal rendelkeznek ahhoz, hogy megfelelően értékelni lehessen az irányelvek által bevezetett szabályozásnak a vállalkozásokra gyakorolt hatását és a fogyasztóknak nyújtott védelmet. Azt is nehéz megjósolni, hogy mi lesz a BKI szerinti biztosítási közvetítést is végző befektetési közvetítőkre gyakorolt hatás. Úgy tűnik, hogy a megfelelő értékeléshez szükséges adatok 2008 elejéig nem fognak rendelkezésre állni.

A tagállamok részletes válasza és a jelentéstervezet részét képező összefoglaló megtekinthető a Bizottság honlapján[6].

4. A JELENTÉSTERVEZETRőL FOLYTATOTT NYILVÁNOS KONZULTÁCIÓ

A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy 2006. október 31-ig tegyék meg észrevételeiket a jelentéstervezetről. A javasolt formátum alapján a válaszadóknak általános észrevételeket kellett beküldeniük, amelyeket konkrét kérdésekre adott válaszokkal egészítettek ki.

7 szervezet nyújtotta be észrevételeit. Közülük az egyik egy páneurópai észrevétel volt, amelyet 14 tagállam biztosítási közvetítőinek szövetsége nyújtott be. A többi közül négy az Egyesült Királyságból, egy Németországból és egy Ausztriából származott. A válaszadó szervezetek a biztosítási ágazat különböző területeit képviselték (brókerek, ügynökök, biztosítók, aláírók), egyikük a pénzügyi tanácsadók képviselője volt, egy pedig szabályozó hatóság. Ez a szakasz a nyilvános konzultáció legfontosabb eredményét foglalja össze[7].

4.1. A konzultáció eredményei

Ki kell emelni, hogy az összes válaszadó egyetértett abban, hogy a szakmai felelősségbiztosítás eredményes formája a befektetővédelemnek, és legtöbbjük szerint nem lehet teljes mértékben tőkekövetelményekkel helyettesíteni. A válaszadók azonban megosztottak voltak annak megítélésében, hogy a szakmai felelősségbiztosítás jelenlegi szabályozása megfelelő befektetővédelmi intézkedésnek tekinthető-e. Egyes válaszadók a szakmai felelősségbiztosítási követelmények szigorítása mellett álltak ki, míg mások az adott vállalkozás méretéhez és kockázati besorolásához igazított rugalmasabb megoldást részesítenék előnyben.

Két válaszadó szerint engedélyezni kell, hogy a vállalkozások részben vagy egészében tőkekövetelményekkel helyettesítsék a szakmai felelősségbiztosítás követelményét, annak érdekében, hogy a megfizethető szakmai felelősségbiztosítás hiánya ne vezessen a közvetítők megszűnéséhez.

Az egyik, biztosítási ügynököket képviselő válaszadó úgy vélekedett, hogy a szakmai felelősségbiztosítási követelmény súlyos és szükségtelen teher, amelynek költségeit a biztosítók ügynökeikre hárítják.

Két válaszadó azt indítványozta, hogy a Bizottság a teljesebb kép érdekében újra vizsgálja felül a helyzetet, amint az irányelveket minden tagállamban átültették.

5. KÖVETKEZTETÉSEK

A tagállamok és az érdekelt felek által a konzultáció két fordulója során nyújtott információk vizsgálata azt sugallja, hogy a jelenleg rendelkezésre álló korlátozott tapasztalatok alapján továbbra is érvényesek maradnak azok a szakpolitikai indokok, amelyekre a szakmai felelősségbiztosítási követelmények előírását alapozták, és nincs elégséges bizonyíték arra, hogy e követelmények ne lennének célszerűek.

Az is világos azonban, hogy még túl korai átfogóan értékelni a követelmények szolgáltatókra és fogyasztókra gyakorolt hatását. A BKI szerinti szabályozás csak nem régóta hatályos a tagállamokban, amelyeknek egyáltalán nincsenek tapasztalataik a befektetési vállalkozásokra az átdolgozott tőkemegfelelési irányelv alapján előírt új szakmai felelősségbiztosítási követelmények alkalmazásáról. Az említett követelmények további megfelelőségét nem lehet helyesen értékelni több gyakorlati tapasztalat és adat nélkül, amelyek addig nem lesznek elérhetőek, amíg a tagállamok az átdolgozott tőkemegfelelési irányelvet át nem ültették és nem alkalmazták legalább egy évig. Ekkor célszerű lehet újra megvizsgálni, vajon a szakmai felelősségbiztosítási és a tőkekövetelmények megfelelő helyettesítői e egymásnak. A Bizottság ezzel összhangban továbbra is nyomon követi a helyzet alakulását, az esetleges piaci zavarokat elkerülendő.

[1] A szóban forgó rendelkezések a 93/6/EK irányelv 3. cikkének új, (4b) bekezdéséből származnak, amellyel a MiFID 67. cikke egészítette ki a szöveget.

[2] (8) preambulumbekezdés: „A tagállamok az ezen irányelvben foglalt szabályoknál szigorúbbakat is megállapíthatnak.”

[3] COM(200) 625 végleges, 11. cikk (2) bekezdés

[4] Kárigény benyújtása esetén a szakmai felelősségbiztosítás szolgáltatója a szakmai felelősségbiztosítási szerződés feltételeinek megfelelően teljesít, a vállalkozás pedig a szerződéses fedezet értékét meghaladó követelésért saját tőkeforrásaiból áll helyt. Ha a vállalkozás forrásai kimerülnek, a vállalkozás fizetésképtelen. A jogos fogyasztói követelések ezután az érintett befektetőkártalanítási rendszer hatálya alá tartoznak. A rendszernek vannak korlátai, az azt meghaladó kárt a fogyasztók viselik.

[5] A felkérésre válaszolt Ausztria, Ciprus, a Cseh Köztársaság, az Egyesült Királyság, Finnország, Franciaország, Görögország, Hollandia, Írország, Lengyelország, Magyarország, Málta, Norvégia, Románia, Spanyolország, Svédország és Szlovákia. A felkérésre nem válaszolt Belgium, Dánia, Észtország, Lettország, Litvánia, Luxemburg, Németország, Olaszország és Portugália.

[6] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid_reports_en.htm

[7] A konkrét kérdésekre adott válaszok részletesebb összefoglalása a következő címen található: http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid_reports_en.htm