[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2011.3.16.

COM(2011) 127 végleges

2011/0060 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaival kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról

{COM(2011) 125 végleges}{COM(2011) 126 végleges}{SEC(2011) 327 végleges}{SEC(2011) 328 végleges}

INDOKOLÁS

1. A JAVASLAT HÁTTERE

1.1. Háttér-információk

Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 67. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az Unió a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget alkot, amelyben tiszteletben tartják az alapvető jogokat és a tagállamok eltérő jogrendszereit. E cikk (4) bekezdése előírja, hogy az Unió – különösen a polgári ügyekben hozott bírósági és bíróságon kívüli határozatok kölcsönös elismerésének elvével – megkönnyíti az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférést. Ugyanezen szerződés 81. cikke kimondottan olyan intézkedéseket említ, amelyek biztosítani kívánják „a bírósági és bíróságon kívüli határozatok tagállamok közötti kölcsönös elismerését és végrehajtását”, valamint „a tagállamokban alkalmazandó kollíziós, illetve joghatóságra vonatkozó szabályok összeegyeztethetőségét”. Ez alapján már számos jogi aktust fogadtak el, különösen a 2201/2003/EK rendeletet, ám azok hatálya nem terjed ki a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaira.

A polgárjog terén a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott határozatok kölcsönös elismeréséréről szóló, a Tanács által 2000. november 30-án elfogadott program[1] már előirányozta egy, a „házassági vagyonjogi rendszerek és a nem házastársak különválásának vagyoni következményei” területén a joghatóságot, valamint a határozatok elismerését és végrehajtását szabályozó jogi aktus elfogadását. Az Európai Tanács 2004. november 4–5-i ülésén elfogadott hágai program[2], amely elsődleges prioritásként határozta meg a 2000. évi kölcsönös elismerési program végrehajtását, felkérte a Bizottságot, hogy terjesszen elő egy zöld könyvet a „házassági vagyonjogi rendszerekre vonatkozó kollíziós szabályokról, különös tekintettel a joghatóságra és a kölcsönös elismerésre”, valamint hangsúlyozta, hogy 2011-ig e téren jogi aktust kell elfogadni.

Az Európai Tanács által 2009. december 11-én elfogadott stockholmi program ugyancsak megemlíti, hogy a kölcsönös elismerést a házassági vagyonjogi rendszerekre és a nem házastársak különválásának vagyoni következményeire is ki kell terjeszteni.

A „2010. évi jelentés az uniós polgárságról: Az uniós polgárok jogainak érvényesítése előtt álló akadályok lebontása”[3] című 2010. október 27-én elfogadott dokumentumban a Bizottság azt állapította meg, hogy a nemzetközi párok tulajdonhoz fűződő jogaival kapcsolatos bizonytalanságok jelentik a főbb akadályokat, amelyekkel a polgárok mindennapi életükben uniós jogaik nemzeti határokon átnyúló gyakorlása során még mindig szembesülnek. Ezért a Bizottság a fenti jelentésben bejelentette, hogy ennek orvoslása céljából 2011-ben jogi aktus tervezetének benyújtásával könnyíti meg a nemzetközi párok (akár házasok, akár bejegyzett élettársak) számára a tájékozódást arról, hogy tulajdonjogaik ügyében mely bíróságok rendelkeznek joghatósággal, és azokra melyik jog alkalmazandó.

1.2. A javaslat indokai és célkitűzései

Egy belső határok nélküli térségben a személyek megnövekedett mobilitása azzal a következménnyel jár, hogy jelentősen emelkedik a különböző tagállamok állampolgárai közötti együttélési formák száma, illetve az ilyen párok jelenléte egy olyan tagállamban, amelynek nem állampolgárai, ami gyakran együtt jár olyan vagyon szerzésével, amely az Unió több országának területén található. Az ASSER-UCL Konzorcium által 2003-ban készített tanulmány[4] feltárta az Unión belül élő nemzetközi párok jelenségének fontosságát, valamint azon gyakorlati és jogi nehézségeket, amelyekkel e párok szembesülnek vagyonuk mindennapi kezelése, illetve azoknak a pár különválásából vagy az egyik fél halálából fakadó szétosztása során. Noha a párok leggyakrabban házastársak, a párkapcsolat új formái is elterjedtek, mint például a bejegyzett élettársi közösség, amely két személynek egy hatóság előtt hivatalosan bejelentett tartós kapcsolatát jelenti. Az élettársi közösségüket bejegyeztetett párok gyakran tapasztalnak nehézségeket az alkalmazandó szabályokban mutatkozó jelentős eltérések miatt, akár az ilyen együttélések vagyonjogi hatását szabályozó anyagi jogról, akár nemzetközi magánjogról van szó.

A bejegyzett élettársi közösség és a házasság sajátosságai, valamint ezen együttélési formák különböző jogi következményei miatt a Bizottság két különálló rendeletjavaslatot terjeszt elő: egyiket a bejegyzett élettársi közösségi vagyonjogi hatásaival kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, másikat a házassági vagyonjogi rendszerekkel kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról.

E tervezet fő célja, hogy egy olyan egyértelmű jogi keretet hozzon létre az Európai Unióban, amely magában foglalja a joghatósággal rendelkező bíróság meghatározását és az élettársi közösségek vagyonjogi hatásaira alkalmazandó jogot, valamint megkönnyíti a határozatok és jogi aktusok tagállamok közötti mozgását.

2. A KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYE – HATÁSVIZSGÁLAT

E javaslat kidolgozását a tagállamok, a többi intézmény és a közvélemény körében folytatott széles körű konzultáció előzte meg. A 2003-ban készített tanulmány után a Bizottság 2006. július 17-én „A házassági vagyonjogi rendszerekre vonatkozó kollíziós szabályokról, különös tekintettel a joghatóságra és a kölcsönös elismerésre” címmel zöld könyvet[5] tett közzé, amellyel széles körű konzultációt kezdeményezett e területen. A Bizottság a javaslat előkészítése céljából létrehozta a „PRM/III” elnevezésű szakértői csoportot. A szakértői csoport tagjai a különböző európai jogi kultúrákat képviselő különböző érintett hivatások soraiból kerültek ki, és 2008 és 2010 között ötször üléseztek. A Bizottság 2009. szeptember 28-án nyilvános meghallgatást is szervezett, amelynek során a mintegy száz résztvevővel folytatott véleménycsere megerősítette, hogy az Uniónak e téren egy olyan jogi aktusra van szüksége, amely kiterjed főként a joghatóságra, az alkalmazandó jogra, valamint a határozatok elismerésére és végrehajtására. 2010. március 23-án az előkészítés alatt álló javaslat főbb tartalmának megvitatására hívták össze a nemzeti szakértőket.

Végül pedig a Bizottság közös hatásvizsgálatot készített a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásáról szóló rendeletre, illetve a házassági vagyonjogi rendszerekről szóló rendeletre irányuló tervezetről. A hatásvizsgálatot csatolták e tervezethez.

3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI

3.1. Jogalap

E javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 81. cikkének (3) bekezdése, amely kimondja, hogy a több államra kiterjedő vonatkozású családjogi kérdésekre vonatkozó intézkedéseket a Tanács állapítja meg, az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően.

A házassági vagyonjogi rendszerekhez hasonlóan, az egyfelől az élettársak között, másfelől az élettársak és egy harmadik személy között fennálló vagyonjogi jogviszonyok feltétele bejegyzett élettársi közösség előzetes megléte. A bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásait az élettársi közösség bejegyzése hozza létre – mint ahogyan a házassági vagyonjogi rendszert maga a házasság –, így az élettársi közösség felbomlásával annak vagyonjogi hatásai is megszűnnek. Az élettársi közösség hatóság előtt történő bejegyzésével az élettársak tartós és a jogban elismert jellegű viszonyt hoznak létre maguk között. Továbbá, azon tagállamok többsége, amelyek joga tartalmaz ilyen élettársi közösségre vonatkozó szabályokat, ezen intézményt a lehető legnagyobb mértékben közelítik a házassághoz.

E javaslatnak az a célja, hogy megállapítsa a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaira alkalmazandó nemzetközi magánjog teljes körű szabályrendszerét. A javaslat tehát a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaival kapcsolatos ügyekre vonatkozó joghatóságot, alkalmazandó jogot, valamint az e területen hozott határozatok elismerését és végrehajtását érinti. A javaslatban szereplő szabályok csak a transznacionális jellegű helyzetekben alkalmazandók. Így tehát teljesül a Szerződés 81. cikkének (3) bekezdése szerinti „több államra kiterjedő vonatkozás” követelménye.

3.2. A szubszidiaritás elve

A javaslat célkitűzései csak a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaira vonatkozó közös szabályok formájában valósíthatók meg. E szabályoknak azonosnak kell lenniük ahhoz, hogy jogbiztonságot és kiszámíthatóságot biztosíthassunk a polgárok számára. A tagállamok egyoldalú fellépése következésképp ellentétes volna ezzel a célkitűzéssel. A Nemzetközi Személyi Jogállapoti Bizottság 2007. szeptember 5-i bejegyzett élettársi közösségek elismeréséről szóló egyezményén kívül e területen nincs más alkalmazandó nemzetközi egyezmény. Az említett egyezmény azonban csupán a bejegyzett élettársi közösségek elismerését érinti, és nem lépett hatályba. Így nem valószínű, hogy – tekintve az e javaslatban említett problémáknak a hatásvizsgálat és a nyilvános konzultáció által feltárt nagyságrendjét – meghozza a várt megoldásokat. A polgárok által tapasztalt probléma jellegére és nagyságrendjére figyelemmel a célkitűzések csak uniós szinten érhetők el.

3.3. Az arányosság elve

A javaslat megfelel az arányosság elvének, mivel szigorúan a célkitűzések eléréséhez szükséges mértékre korlátozódik. A javaslat nem hangolja össze a tagállamoknak a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaira vonatkozó jogát. Nem érinti a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásainak megszüntetésével kapcsolatos – a tagállamok nemzeti jogában előírtak szerinti – adóügyi kérdéseket sem. Várhatóan a javaslat a polgárokra egyáltalán nem ró pénzügyi vagy igazgatási terhet, az érintett nemzeti hatóságokra pedig csak csekély többletterhet.

3.4. Az alapvető jogokra gyakorolt hatás

Az Európai Unió Alapjogi Chartájának hatékony végrehajtására irányuló uniós stratégiának[6] megfelelően a Bizottság ellenőrizte, hogy a javaslat tiszteletben tartja-e a Chartában szereplő jogokat.

A javaslat nem érinti a Charta 7. és 9. cikkében előírt, a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához való jogot, valamint a házasságkötéshez és a családalapításhoz való jogot az e jogok gyakorlását szabályozó tagállami jogszabályok szerint.

A Charta 17. cikkében előírt tulajdonhoz való jogot megerősíti. A pár teljes vagyonára alkalmazandó jog kiszámíthatósága lehetővé teszi az élettársaknak, hogy hatékonyabban érvényesíthessék tulajdonhoz való jogukat.

A Bizottság azt is ellenőrizte, hogy figyelembe vegyék a megkülönböztetés valamennyi formáját tiltó 21. cikket.

Végül pedig, a javasolt rendelkezések megkönnyítik az igazságszolgáltatás igénybevételét a polgárok, különösen a bejegyzett élettársi közösségben élők számára. Megkönnyítik az Alapjogi Charta 47. cikkének végrehajtását, amely garantálja a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot. A javaslat objektív kritériumokat ír elő a joghatósággal rendelkező bíróság meghatározására, amivel segít kiküszöbölni a párhuzamos eljárásokat, valamint azt, hogy az aktívabb fél gyorsan bíróságokra rohanjon.

3.5. Az eszköz kiválasztása

A jogbiztonság és a kiszámíthatóság egyértelmű és egységes szabályokat követel, amelynek legmegfelelőbb formája a rendelet. A joghatóságra, az alkalmazandó jogra, valamint a határozatok mozgására vonatkozóan javasolt szabályok részletesek és pontosak, továbbá nem követelik meg a nemzeti jogba való átültetést. A jogbiztonság és a jogi kiszámíthatóság célkitűzését veszélyeztetné, ha a tagállamok mérlegelési jogkörrel rendelkeznének a szabályok végrehajtását illetően.

4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZAT, EGYSZERűSÍTÉS, ÉS ÖSSZAHANG AZ UNIÓ TÖBBI SZAKPOLITIKÁJÁVAL

4.1. Költségvetési vonzatok

A javaslatnak nem lesz hatással Unió költségvetésére.

4.2. Egyszerűsítés

A joghatósági szabályok összehangolása jelentősen egyszerűsíteni fogja az eljárásokat, mivel közösen osztott szabályok alapján lehetővé teszi a bejegyzett élettársi közössége vagyonjogi vonatkozásaival kapcsolatos ügyben eljáró, hatáskörrel rendelkező bíróság meghatározását. Az egyik élettárs halálából fakadó hagyatéki eljárás lefolytatása érdekében vagy az élettársak különválására vonatkozó keresettel megkeresett bíróságok hatáskörének – az Unió létező vagy jövőbeni eszközeinek alkalmazásával – az e keresetekkel kapcsolatos házassági vagyonjogi rendszerekre történő kiterjesztése lehetővé teszi a polgárok számára, hogy helyzetük valamennyi vonatkozása tekintetében ugyanazon bíróság járjon el.

A kollíziós szabályok harmonizálása jelentősen egyszerűsíteni fogja az eljárásokat, mivel meghatározza az alkalmazandó jogot.

Végül pedig, a bírósági határozatok elismerésével és végrehajtásával kapcsolatban javasolt szabályok megkönnyítik e határozatok tagállamok közötti mozgását.

4.3. Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

E javaslat része a fent említett, az uniós polgárságról szóló 2010. évi jelentésben elhangzott azon bizottsági kezdeményezésnek, amely el kívánja hárítani az uniós polgárokat nehezítő azon akadályokat, amelyekkel az EU által biztosított jogaik mindennapi életben történő gyakorlása során szembesülnek.

5. A CIKKEKRE VONATKOZÓ MEGJEGYZÉSEK

5.1. I. fejezet: Hatály és fogalommeghatározások

1. cikk

E rendelet a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi vonatkozásaival foglalkozik, e közösségek személyes hatásait kimondottan kizárták hatálya alól. A vagyonjogi hatások egyszerre ölelik fel egyrészt az élettársak vagyonának napi szintű kezelésével kapcsolatos vonatkozásokat, másrészt a pár különválásából vagy az egyik élettárs halálából fakadóan azok megszüntetésével kapcsolatos vonatkozásokat.

Mivel a jövőbeni jogi aktus által érintett területek meghatározásáról van szó, tanácsosnak tűnik kimerítő listát összeállítani a rendeletből kizárt tárgykörökről. Így tehát az Unió meglévő rendeletei által már tárgyalt tárgykörökre, mint például az élettársak közötti –tartási kötelezettségekre[7], valamint az ajándékozás érvényességével és hatásaival[8] kapcsolatos kérdésekre nem terjed ki e rendelet hatálya. Az öröklési joggal kapcsolatos kérdések szintén nem tartoznak e rendelet hatálya alá.

A rendelet nem érinti a vagyontárgyra vonatkozó dologi jogok természetét, a javak és a jogok minősítését, valamint az ilyen jogok jogosultját megillető jogok meghatározását. A vagyoni jogok nyilvánossága, különösen az ingatlan-nyilvántartás működése, valamint az említett nyilvántartásba való bejegyzés, illetve annak hiányának hatásai sem tartoznak a rendelet hatálya alá.

2. cikk

A koherencia érdekében, valamint megértésük és egységes végrehajtásuk megkönnyítése érdekében e rendelet egyes fogalommeghatározásai megegyeznek az Unió jelenleg alkalmazandó vagy a tárgyalás alatt álló egyéb jogi aktusaiban szereplő fogalommeghatározásokkal.

A bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásait – amelyek e rendelet egyedüli tárgyát képezik – olyan külön fogalomban határozzuk meg, amely azokat az élettársak között, illetve az élettársak és harmadik felek között fennálló, élettársi közösségük bejegyzésével intézményesített vagyonjogi viszonyokra korlátozza.

Továbbá, a fogalommeghatározásban szereplő „bíróság” fogalma magában foglalja azon hatóságokat, amelyeket egy bíróság bízott meg vagy jelölt ki bizonyos feladatok ellátására, és lehetővé teszi, hogy az említett hatóságok által hozott aktusok a bírósági határozatokkal essenek egy tekintet alá a meghozataluk helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban való elismerésüket és végrehajtásukat illetően.

5.2. II. fejezet: Joghatóság

A bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaival kapcsolatos bírósági eljárások gyakran e közösségeknek az élettársi kapcsolat befejeződéséből, az egyik élettárs halálából vagy az élettársak különválásából fakadó megszüntetésével állnak kapcsolatban.

E rendeletnek főként az a célja, hogy lehetővé tegye a polgárok számára, hogy egyazon tagállam bíróságai járjanak el az ügyükhöz kapcsolódó különböző eljárásokban. Ennek érdekében a rendelet az életközösségek vagyonjogi vonatkozásainak ügyével megkeresett bíróságok joghatóságának meghatározására vonatkozó szabályokat összehangolja a már létező vagy egyéb európai jogi aktusokban tervezett szabályokkal.

3. cikk

Így az egyik élettárs halála után hátramaradt hagyaték felosztásával megbízott, [az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok és közokiratok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési tanúsítvány bevezetéséről szóló …/…/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben] előírt szabályok szerint területileg illetékes tagállam bíróságainak hatáskörét a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásainak az öröklés megnyílásából fakadó megszüntetésére is kiterjesztik.

Mindazonáltal e tagállam bíróságai lemondhatnak a hatáskör kiterjesztéséről, amennyiben az említett állam belső jogában nem szerepel a bejegyzett élettársi közösség intézménye.

4. cikk

Hasonlóképpen, és annak érdekében, hogy az élettársak különválása esetén a megkeresett tagállam bírósága e különválás valamennyi vonatkozásában eljárhasson anélkül, hogy az élettársaknak különböző eljárásokat kellene kezdeményezniük több különböző államban, a bejegyzett élettársi közösség felbomlásával és érvénytelenítésével foglalkozó tagállam bíróságainak hatáskörét – az élettársak beleegyezésével – ki lehet terjeszteni a bejegyzett élettársi közösség azon vagyonjogi hatásaira, amelyek a bejegyzett élettársi közösség e felbomlásából vagy érvénytelenítéséből fakadnak.

5. cikk

E rendelet más esetekre – nevezetesen az öröklési vagy a pár különválásával kapcsolatos eljárásoktól eltérő esetekre – vonatkozóan is tartalmaz joghatósági szabályokat. Rangsorolt kapcsoló tényezők segítségével meghatározható azon tagállam, amelynek a bíróságai joghatósággal rendelkeznek a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi vonatkozásaival kapcsolatos eljárások lefolytatására.

A javasolt kritériumok az élettársak közös szokásos tartózkodási helye, utolsó közös tartózkodási helye, amennyiben az élettársak egyike még mindig ott tartózkodik, illetve az alperes szokásos tartózkodási helye. Amint az a 3. és 4. cikkben szerepel, az előzetesen felsorolt kritériumok alapján kijelölt tagállam bíróságai lemondhatnak joghatóságukról abban az esetben, ha e tagállam belső joga nem rendelkezik a bejegyzett élettársi közösség intézményéről. Ebben az esetben az 5. cikk utolsó kritériumként előírja az élettársi közösséget bejegyző tagállam joghatóságát.

6. cikk

Amennyiben az előző cikkek alkalmazásában egyik tagállam joghatóságát sem állapították meg, e cikk lehetővé teszi azon tagállam meghatározását, amelynek bíróságai kivételes esetben eljárhatnak ebben az ügyben. E szabály garantálja az élettársak és az érdekelt harmadik személyek számára az igazságszolgáltatás igénybevételét, amennyiben az egyik vagy mindkét élettárs vagyontárgya vagy vagyontárgyai e tagállam területén található(k); vagy ha az élettársak közös állampolgársággal rendelkeznek e tagállamban.

5.3. III. fejezet: Alkalmazandó jog

15. cikk

A tagállamok bejegyzett élettársi közösséggel kapcsolatos nemzeti jogszabályai között jelenleg fennálló eltérések indokolják, hogy e rendelet fenntartsa azon elvet, miszerint a bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjogi hatásaira a bejegyzés helye szerinti állam jogát kell alkalmazni. Úgy tűnik, hogy ezen elv megfelel a tagállamok bejegyzett élettársi közösségekkel kapcsolatos jogszabályainak, amelyek általánosságban a bejegyzés helye szerinti állam jogának alkalmazását írják elő, és nem teszik lehetővé, hogy az élettársak a bejegyzése helye szerinti államtól eltérő állam jogát válasszák meg, noha elismerik annak lehetőségét, hogy egymás között egyezményeket kössenek.

Ezen elv ténylegesen megerősíti azt, hogy a pár teljes – a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi hatásai alá tartozó, – vagyonára, annak formájától és elhelyezkedésétől függetlenül – ugyanazon jogot kell alkalmazni.

16. cikk

Az előző cikkben megállapított kollíziós szabály nem csak az adott tagállamban kötött bejegyzett élettársi közösségekre vonatkozik, hanem a bejegyzett élettársi közösség valamennyi formájára, függetlenül attól, hogy azt melyik országban kötötték.

17. cikk

Ahhoz, hogy figyelembe vehessük a minden egyes tagállamban szükséges alkalmazási szabályokat, és különösen a családi otthon védelmét, e rendelkezés lehetővé teszi, hogy egy tagállam eltekintsen a külföldi jog alkalmazásától, és a saját jogát alkalmazza. Így, a családi otthon védelmének biztosítása érdekében az a tagállam, amelynek területén e családi otthon található, saját szabályait alkalmazhatja a családi otthon védelmére. Kivételes esetben e tagállam elsődlegesen saját jogát alkalmazhatja a területén élő bármely személyre az e személy által egy másik tagállamban kötött élettársi szerződés rendelkezéseivel szemben.

5.4. IV. fejezet: Elismerés, végrehajthatóság és végrehajtás

A javaslat előírja a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaival kapcsolatos határozatok, közokiratok és perbeli egyezségek szabad mozgását. Így kölcsönös elismerést valósít meg a tagállamok Európai Unión belüli integrációjából fakadó kölcsönös egymásba vetett bizalom alapján.

E szabad mozgás a másik tagállamból származó határozatok, közokiratok és perbeli egyezségek elismerésére és végrehajtására vonatkozó egységes eljárás formájában testesül meg. Ezen eljárás a különböző tagállamokban jelenleg alkalmazott nemzeti eljárások helyébe lép. Az el nem ismerés vagy a végrehajtás megtagadásának indokait ugyancsak összehangolják európai szinten, és azokat a szükséges minimumra csökkentették. Ezen indokok a nemzeti szinten jelenleg alkalmazott különféle és sokszor tágabban értelmezett indokok helyébe lépnek.

Határozatok

A határozatok elismerésével és végrehajtásával kapcsolatban javasolt szabályok megegyeznek az öröklési ügyekben javasolt szabályokkal. Így tehát tartalmazzák a polgári és kereskedelmi ügyekben meglévő végrehajtóvá nyilvánítási ( exequatur ) eljárásra történő vissza- és továbbutalást. Következésképpen valamely tagállam valamennyi határozatát külön eljárás nélkül a többi tagállamban is elismerik. A végrehajtás érdekében a kérelmezőnek egységes eljárást kell kezdeményeznie a végrehajtás helye szerinti államban, amely lehetővé teszi számára a végrehajthatóság megállapítását. Az eljárás egyoldalú és első fázisban a dokumentumok ellenőrzésére korlátozódik. A bíró csak egy későbbi szakaszban, az alperes kifogása esetén végzi el a lehetséges megtagadási okok vizsgálatát. Ezen okok az alperesek jogainak megfelelő védelmét biztosítják.

E szabályok a jelenlegi helyzethez képest fontos előrelépést jelentenek e területen. A határozatok elismerésére és végrehajtására ma a tagállamok nemzeti joga vagy az egyes tagállamok között kötött bilaterális megállapodások irányadók. A követendő eljárások tehát az érintett tagállamoktól függően különfélék lehetnek, és ez a végrehajthatóság megállapításához előírt iratokra, valamint a külföldi határozatok elutasításának okaira is igazak.

Ahogyan az fentebb részletesebben szerepel, e rendelet a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásainak tárgyában hozott első intézkedések egyike, és a családjogot érinti (lásd a 3.1. pontot). Tekintettel e speciális összefüggésre, a határozatok szabad mozgására a végrehajthatóvá nyilvánítási ( exequatur ) eljárást kell alkalmazni a jelenleg hatályos Brüsszel I. rendeletben[9] szereplő formájában.

Mindazonáltal – más területekhez hasonlóan – az e rendeletben foglalt szabályok, valamint a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásai területén folytatott igazságügyi együttműködését fejlődésének értékelését követően mérlegelni lehetne a közbenső eljárások ( exequatur ) eltörlését.

A bíróság e rendelet 2. cikkében szereplő fogalom-meghatározásának megfelelően, hatáskör-átruházás vagy kijelölés alapján eljáró hatóságok által kiállított aktusok a határozatokkal esnek egy tekintet alá, így vonatkoznak rájuk az e fejezetben előírt elismerési és végrehajtási rendelkezések.

Közokiratok

A bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaival kapcsolatos közokiratok gyakorlati fontossága tekintetében, valamint e rendelet és az Unió e területén hozott egyéb jogi aktusai közötti összhang biztosítása céljából, a közokiratok szabad mozgásának lehetővé tétele érdekében e rendeletnek biztosítania kell azok elismerését.

A közokiratok elismerése azt jelenti, hogy a nyilvántartásba vett okirat tartalma és az abban foglalt tények tekintetében ezek a közokiratok ugyanolyan bizonyító erővel rendelkeznek, és ugyanúgy vonatkozik rájuk az érvényesség vélelme, valamint a végrehajthatóság, mint származási országukban.

5.5. V. fejezet: Harmadik személyekkel szembeni joghatások

E fejezet rendelkezéseinek az a célja, hogy összeegyeztesse egyfelől az élettársak jogbiztonságát harmadik személyekkel való viszonyaikban, másfelől a harmadik személyek védelmét olyan szabályok alkalmazásával szemben, amelyeket nem ismerhettek vagy nem láthattak előre. Így a tagállamoknak kell rendelkezniük arról, hogy az egyik élettárs és a területükön élő harmadik személy között létrejött aktusokra vonatkozóan az élettárs csak akkor érvényesítheti a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi vonatkozásaira alkalmazandó szabályokat, ha azokat közzétették vagy a harmadik személyt azokról tájékoztatták vagy azokat ismernie kellett.

2011/xxxx (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaival kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 81. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Parlament véleményére[10],

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[11],

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[12],

különleges jogalkotási eljárás keretében,

mivel:

(1) Az Európai Unió azt a célt tűzte maga elé, hogy fenntartja és fejleszti a szabadságon, biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget, ahol biztosított a személyek szabad mozgása. E térség fokozatos kialakítása érdekében az Uniónak intézkedéseket kell elfogadnia a határokon átnyúló vonatkozású polgári ügyekben való igazságügyi együttműködést illetően.

(2) Az Európai Tanács 1999. október 15-én és 16-án Tamperében tartott ülésén jóváhagyta az igazságügyi hatóságok ítéletei és egyéb határozatai kölcsönös elismerésének elvét mint a polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés sarokkövét, továbbá felkérte a Tanácsot és a Bizottságot, hogy fogadjanak el intézkedési programot ennek ezen elv végrehajtására.

(3) 2000. november 30-án a Tanács elfogadta a polgári és kereskedelmi ügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerése elvének megvalósítására irányuló intézkedések programtervezetét[13]. A program ismerteti mindazokat a kollíziós szabályok harmonizációjára vonatkozó intézkedéseket, amelyek a határozatok kölcsönös elismerését kívánják elősegíteni. Előírja a házassági vagyonjogi rendszerek területén egy vagy több jogi aktus kidolgozását a kölcsönös elismerésről, valamint a nem házaspárok különválásának vagyonjogi következményeiről.

(4) A 2004. november 4-én és 5-én Brüsszelben ülésező Európai Tanács új programot fogadott el, „Hágai program: a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésének erősítése az Európai Unióban”[14] címmel. E programban a Tanács felkérte a Bizottságot, hogy terjesszen elő zöld könyvet a házassági vagyonjogi rendszerekre vonatkozó kollíziós szabályokról, különös tekintettel a joghatóságra és a kölcsönös elismerésre. E program hangsúlyozza, hogy 2011-ig jogi aktust kell elfogadni e téren.

(5) A Bizottság 2006. július 17-én zöld könyvet[15] fogadott el a házassági vagyonjogi rendszerekre vonatkozó kollíziós szabályokról, különös tekintettel a joghatóság és a kölcsönös elismerés kérdésére. E zöld könyvvel széles körű konzultációt kezdett mindazon nehézségeket illetően, amelyekkel a párok európai összefüggésben, közös vagyonuk megosztásakor szembetalálják magukat, valamint e nehézségek orvoslásának jogi lehetőségeiről. A zöld könyv a házasságtól eltérő együttélési formát kialakított – nevezetesen az élettársi közösségüket bejegyeztetett – párok esetében felmerülő nemzetközi magánjogi kérdések összességével, valamint az őket érintő konkrét kérdésekkel is foglalkozott.

(6) A Bizottság 2010–2014 közötti munkaprogramját meghatározó, 2009. évi stockholmi program[16] ugyancsak megemlíti, hogy a kölcsönös elismerést ki kell terjeszteni a párok különválásából fakadó vagyonjogi következményekre.

(7) A „2010. évi jelentés az uniós polgárságról – Az uniós polgárok jogainak érvényesítése előtt álló akadályok felszámolása” című, 2010. október 27-én elfogadott dokumentumban[17] a Bizottság bejelentette, hogy olyan jogalkotási aktusra irányuló javaslatot kíván elfogadni, amely megszünteti a személyek szabad mozgását nehezítő akadályokat, és főleg a párok által vagyonuk kezelése vagy annak megosztása során tapasztalt nehézségeket.

(8) Az együttélés két formájának – azaz a házasságnak és a bejegyzett élettársi kapcsolatnak – a sajátossága, valamint e két együttélési formából következően a rájuk alkalmazandó elvekben mutatkozó eltérések indokolják, hogy két különálló jogi aktusban kell megállapítani egyrészt a házasságok vagyonjogi vonatkozásaival kapcsolatos rendelkezéseket, másrészt a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi vonatkozásaival kapcsolatos, e rendelet tárgyát képező rendelkezéseket.

(9) A tagállamok joga eltérő tartalmat társít a házasságon kívüli együttélési formákhoz, és el kell különíteni egymástól egyrészt azon párokat, akik élettársi közösségüket hatóság előtti bejegyzéssel intézményesítették, másrészt azon párokat, akik pusztán együtt élnek. Noha egyes tagállamok szabályozzák az utóbbiakat, azokat külön kell választani a bejegyzett élettársi közösségektől, amelyek hivatalos formája lehetővé teszi sajátosságuk figyelembe vételét, és az azokra alkalmazandó szabályok uniós jogi aktusban történő meghatározását. A belső piac hatékony működésének elősegítése érdekében fontos felszámolni az élettársi közösségüket bejegyeztetett személyek szabad mozgását nehezítő akadályokat, és különösen az e párok által vagyonuk kezelése vagy megosztása esetén tapasztalt nehézségeket. Továbbá, e célkitűzések elérése érdekében e rendelet egyetlen jogi aktusba csoportosítja a bírósági joghatósággal, az alkalmazandó joggal, a határozatok és a közokiratok elismerésével és végrehajtásával, valamint a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi vonatkozásainak harmadik személyekkel szembeni érvényesíthetőségével kapcsolatos rendelkezéseket.

(10) E rendelet a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaival kapcsolatos kérdésekkel foglalkozik. A „bejegyzett élettársi közösség” fogalmát csak a rendelethez szükséges mértékben határozza meg. E fogalom pontos tartalmát a tagállamok nemzeti joga határozza meg.

(11) E rendelet hatályának ki kell terjednie a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi vonatkozásaival kapcsolatos valamennyi olyan polgári jogi kérdésre, amely ezen élettársak vagyonának mindennapi kezelését, valamint annak – a pár különválásából vagy az élettársak egyikének halálából fakadó – megosztását érinti.

(12) Mivel a bejegyzett élettársi közösségek tagjai között fennálló tartási kötelezettségekkel a tartással kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az e területen folytatott együttműködésről szóló, 2008. december 18-i 4/2009/EK tanácsi rendelet[18], az ajándékozás érvényességét és hatásait érintő kérdésekkel pedig a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. június 17-i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[19] szabályozza, azokat ki kell zárni e rendelet hatálya alól.

(13) Továbbá, a tagállamok nemzeti jogában esetlegesen létező dologi jogok jellegével – például e jogok nyilvánosságával – kapcsolatos kérdéseket – [ az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok és közokiratok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési tanúsítvány bevezetéséről szóló …/…/EK európai parlamenti és tanácsi rendelethez[20]] hasonlóan – e rendelet hatálya alól is ki kell zárni. Így azon tagállam bíróságai, amelynek területén az egyik vagy mindkét élettárs vagyona található, a dologi jog hatálya alá tartozó – nevezetesen az adott vagyontárgy átruházásának a nyilvántartásba történő bejegyzésével kapcsolatos – intézkedéseket hozhatnak, amennyiben az említett tagállam joga ezt előírja.

(14) A megfelelő igazságszolgáltatás előmozdítása, valamint az egyik élettárs halála után élettársi közösségüket bejegyeztető párok vagyonának megosztására irányuló műveletek elősegítése érdekében, az élettársi közösség e halálozásból fakadó vagyonjogi vonatkozásaival kapcsolatos kérdésekkel azon tagállam bíróságai rendezik, amelyek [ az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok és közokiratok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési tanúsítvány bevezetéséről szóló ] …/…/EK rendeletben meghatározottak szerint az előzetesen elhunyt élettárs öröklési ügyében joghatósággal rendelkeznek.

(15) Hasonlóképpen, e rendeletnek lehetővé kell tennie, hogy a bejegyzett élettársi közösség felbontására vagy érvénytelenítésére irányuló kérelem ügyében eljáró tagállami bíróságok hatáskörét a bejegyzett élettársi közösség e kérelemből fakadó vagyonjogi vonatkozásait érintő kérdésekre is kiterjesszék, amennyiben azzal az élettársak egyetértenek.

(16) Egyéb helyzetekben e rendeletnek fenn kell tartania a tagállamok bíróságainak területi joghatóságát a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi hatásaival kapcsolatos keresetek elbírálására, olyan kritériumok rangsora alapján, amelyek szoros kapcsolat meglétét biztosítják a felek és a joghatósággal rendelkező bíróság helye szerinti tagállam között. Elismerik e bíróságok – kivéve a bejegyzés helye szerinti tagállam bíróságainak – azon lehetőségét, hogy lemondhatnak hatáskörük kiterjesztéséről, amennyiben nemzeti joguk nem rendelkezik a bejegyzett élettársi közösség intézményéről. Végezetül, amennyiben e rendelet egyéb rendelkezései alapján egyetlen bíróság sem rendelkezik joghatósággal az adott helyzet elbírálására, az igazságszolgáltatás megtagadásának veszélyét elkerülendő életbe lép a szubszidiárius joghatóságra vonatkozó szabály.

(17) Az igazságszolgáltatás megfelelő működése megköveteli, hogy két tagállamban ne hozzanak egymással összeegyeztethetetlen határozatokat. E célból e rendeletnek általános eljárásjogi szabályokat kell előírnia a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendelet[21] alapján.

(18) Az élettársak tulajdonát képező vagyontárgyak kezelésének megkönnyítése érdekében az élettársi közösség bejegyzésének helye szerinti állam jogát kell alkalmazni az élettársak vagyontárgyainak összességére, még akkor is, ha ez nem az egyik tagállam joga.

(19) Annak megkönnyítése érdekében, hogy valamely tagállam bíróságai egy másik tagállam jogát alkalmazhassák, a 2001. május 28-i 2001/470/EK tanácsi határozattal[22] létrehozott – a polgári és kereskedelmi ügyekre vonatkozó – Európai Igazságügyi Hálózat tájékoztatást biztosíthat a bíróságok számára a külföldi jog tartalmát illetően.

(20) Közérdekű megfontolások kivételes körülmények között indokolhatják, hogy a tagállamok bíróságai imperatív rendelkezéseket hozzanak, amennyiben azok betartása az érintett államok politikai, társadalmi vagy gazdasági rendjének megőrzéséhez szükséges. Az előzőhöz hasonlóan, kivételes körülmények között, közérdekű megfontolások alapján lehetővé kell tenni a tagállamok bíróságai számára a külföldi jog figyelmen kívül hagyását, ha valamely konkrét esetben annak alkalmazása nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen lenne az eljáró bíróság országának közrendjével.

(21) A bíróságok azonban nem alkalmazhatják az imperatív rendelkezésekre vonatkozó kivételt, valamint a közrendre vonatkozó kivételt egy másik tagállam jogának figyelmen kívül hagyására, illetve másik tagállamban hozott határozat, ott kiállított közokirat, létrejött perbeli egyezség elismerésének vagy végrehajtásának megtagadására, ha a közrendre vonatkozó kivétel alkalmazása ellentétes az Európai Unió Alapjogi Chartával, különösen annak a megkülönböztetés valamennyi formáját tiltó 21. cikkével. Továbbá, e bíróságok nem hagyhatják figyelmen kívül a bejegyzett élettársi közösségekre alkalmazandó jogot pusztán azon az alapon, hogy az eljáró bíróság országa szerinti jog nem ismeri a bejegyzett élettársi közösség intézményét.

(22) Mivel vannak olyan államok, amelyekben két vagy több jogrendszer vagy szabályozás vonatkozik az e rendelet által szabályozott kérdésekre, elő kell írni, hogy e rendelet rendelkezései milyen mértékben alkalmazandók az említett államok különböző területi egységeiben.

(23) Mivel e rendelet egyik célkitűzése a tagállamokban hozott határozatok kölcsönös elismerése, a 44/2001/EK rendelet alapján meghatározott szabályokat kell tartalmaznia a határozatok elismerésével és végrehajtásával kapcsolatban, amelyeket szükség szerint az e rendelet által felölelt tárgykör konkrét követelményeihez kell igazítani. Így a – részben vagy egészben – a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi vonatkozásaival foglalkozó határozatok elismerését és végrehajtását nem lehet megtagadni valamely tagállamban, ha annak nemzeti joga e vonatkozásokat nem ismeri vagy azokra vonatkozóan különböző vagyonjogi hatásokat tartalmaz.

(24) Annak figyelembe vétele érdekében, hogy a tagállamok eltérő módon szabályozzák a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásait érintő kérdéseket, e rendeletnek biztosítania kell a közokiratok elismerését és végrehajtását. Mindazonáltal a közokiratok elismerésük tekintetében nem vehetők a bírósági határozatokkal egy tekintet alá. A közokiratok elismerése azt jelenti, hogy az okiratok tartalmukat illetően ugyanolyan bizonyító erővel és ugyanolyan hatásokkal bírnak, mint a kiállításuk helye szerinti tagállamban, és vonatkozik rájuk az érvényesség vélelme, amely megtámadás esetén megszűnhet.

(25) Mindazonáltal, amennyiben a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi hatásaira alkalmazandó jognak az egyik élettárs és egy harmadik személy közötti jogviszonyt is szabályoznia kell, e jog érvényesítési feltételeit – a harmadik személy védelmének biztosítása érdekében – bele kell foglalni az egyik élettárs vagy a harmadik személy szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam jogába. Így tehát e tagállam joga előírhatja, hogy az említett élettárs csak akkor érvényesítheti vagyonjogi rendszere jogát az említett harmadik személlyel szemben, ha az említett tagállamban előírt bejegyzési és nyilvánossági feltételeket tiszteletben tartották, kivéve, ha a harmadik személy ismeri vagy ismernie kellene a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi vonatkozásaira alkalmazandó jogot.

(26) A tagállamok által vállalt nemzetközi kötelezettségek indokolják, hogy ez a rendelet ne érintse azokat a nemzetközi egyezményeket, amelyeknek egy vagy több tagállam részes fele a rendelet elfogadásának időpontjában. A rendelet általános célkitűzéseivel való összhang azonban megköveteli, hogy a rendelet elsőbbséget élvezzen a tagállamok között az egyezményekkel szemben.

(27) Mivel e rendelet célkitűzéseit – nevezetesen a személyek Európai Unión belüli szabad mozgását, az élettársak számára azon lehetőség biztosítását, hogy vagyoni viszonyaikat az életközösség ideje alatt, valamint a vagyontárgyak megosztásának idején rendezhessék egymás között vagy harmadik személyekkel szemben, valamint a nagyobb fokú kiszámíthatóság és jogbiztonság megteremtését – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért a rendelet léptéke és hatásai miatt azok európai szinten jobban megvalósíthatók, az Európai Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.

(28) Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és elismeri az Európai Unió Alapjogi Chartájában foglalt elveket, különösen a magán- és családi élet tiszteletben tartásához való jogot (7. cikk), a házasságkötéshez és a családalapításhoz való jogot az e jogok gyakorlását szabályozó nemzeti törvények szerint (9. cikk), a tulajdonhoz való jogot (17. cikk), a megkülönböztetés valamennyi formájának tilalmát (21. cikk), valamint a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jogot (47. cikk). A tagállamok bíróságainak e jogok és elvek tiszteletben tartásával kell alkalmazni ezt a rendeletet.

(29) Az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló, az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően az [Egyesült Királyság és Írország jelezte azon szándékát, hogy részt kíván venni ennek a rendeletnek az elfogadásában és alkalmazásában ]/[az említett jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül az Egyesült Királyság és Írország nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rájuk nézve nem kötelező és nem alkalmazandó].

(30) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt e rendelet elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. fejezet

Hatály és fogalommeghatározások

1. cikk Hatály

1. E rendelet a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi vonatkozásaira alkalmazandó.

E rendelet nem alkalmazandó az adó-, vám- és közigazgatási ügyekre.

2. E rendelet alkalmazásában „tagállam”: valamennyi tagállam Dánia [, az Egyesült Királyság és Írország] kivételével.

3. E rendelet hatálya nem terjed ki a következőkre:

a) a bejegyzett élettársi kapcsolat személyes hatásai,

b) az élettársak cselekvőképessége,

c) a tartási kötelezettségek;

d) az élettársak közötti ajándékozás,

e) a túlélő élettárs öröklési jogai,

f) az élettársak között létrehozott társaságok,

g) valamely vagyontárgyra vonatkozó dologi jogok természete, valamint e jogok nyilvánossága.

2. cikk Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

a) „vagyonjogi hatások”: az élettársak közötti, illetve az élettársak és harmadik személyek közötti – közvetlenül a bejegyzett élettársi közösségből fakadó – vagyonjogi viszonyokkal kapcsolatos szabályok összessége;

b) „bejegyzett élettársi közösség”: két személy jogilag elismert és hatóság előtt bejegyzett életközössége;

c) „közokirat”: az eredeti eljárás helye szerinti tagállamban az alaki követelményeknek megfelelően közokiratként kiállított vagy bejegyzett okirat,

i. amely a közokirat aláírása és tartalma tekintetében hiteles, valamint

ii. amelyet valamely hatóság vagy erre feljogosított bármely más szerv állított ki;

d) „határozat”: bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjoga ügyében valamely tagállam bírósága által hozott határozat, elnevezésére való tekintet nélkül, ideértve az ítéletet, a végzést, a meghagyást vagy végrehajtási intézkedést, valamint az eljárási költségek hivatalvezető általi meghatározását;

e) az „eredeti eljárás helye szerinti tagállam”: az a tagállam, amelyben az adott esettől függően a határozatot meghozták, az élettársi közösséget bejegyezték, a közokiratot vagy a közös vagyon elosztásáról szóló aktust, illetve az igazságügyi hatóság által vagy előtt, illetve az általa adott felhatalmazás alapján készített okmányt kiállították.

f) „megkeresett tagállam”: az a tagállam, amelyben a határozat, az élettársi kapcsolat bejegyzéséről szóló okmány, a közokirat, a közös vagyon elszámolásáról szóló aktus vagy egyéb vagy a hatóság által vagy előtt, illetve az általa adott felhatalmazás alapján kiállított minden egyéb aktus elismerését és/vagy végrehajtását kérik.

g) „bíróság”: a tagállamok bármely hatáskörrel rendelkező bírói hatósága, amely a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi hatásaival kapcsolatos ügyekben igazságszolgáltatási feladatot lát el, valamint minden egyéb nem igazságügyi hatóság vagy személy, amelyet hatáskör-átruházás vagy kijelölés útján bírósági hatáskörbe tartozó egyes feladatok ellátásával bízott meg, az e rendeletben meghatározottak szerint.

h) „perbeli egyezség”: a bíróság által jóváhagyott vagy eljárás során bíróság előtt kötött, a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi hatásaival kapcsolatos egyezség.

II. fejezet

Joghatóság

3. cikk Joghatóság az egyik élettárs halála esetén

1. Azon tagállam bíróságai, amelyeket [az öröklési ügyekre irányadó joghatóságról, alkalmazandó jogról, az öröklési ügyekben hozott határozatok és közokiratok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az európai öröklési tanúsítvány bevezetéséről szóló …/…/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet] alkalmazásában az egyik élettárs halálából fakadó öröklésre irányuló kérelem ügyével keresnek meg, hatáskörrel rendelkeznek az élettársi közösség e kérelemmel kapcsolatos vagyonjogi hatásait érintő határozathozatalra is.

2. E bíróság lemondhat joghatóságáról, amennyiben nemzeti joga nem ismeri a bejegyzett élettársi közösség intézményét. Ebben az esetben a joghatósággal rendelkező bíróságot az 5. cikk szerint határozzák meg.

4. cikk Joghatóság az élettársak különválása esetén

Egy tagállamnak a bejegyzett élettársi közösség felbontására vagy érvénytelenítésére irányuló kérelemmel megkeresett bíróságai az élettársak beleegyezése esetén hatáskörrel rendelkeznek az e kérelemmel kapcsolatos vagyonjogi hatásokat érintő határozathozatalra is.

Az élettársak ehhezt bármikor – az eljárás folyamán is – beleegyezésüket adhatják. Amennyiben még az eljárás előtt beleegyezésüket adják, azt írásban kell megtenni keltezéssel, valamint a felek aláírásával ellátva.

Az élettársak beleegyezésének hiányában a joghatóságra az 5. cikk irányadó.

5. cikk Egyéb joghatóságok

1. A 3. és 4. cikkben említett eseteken kívül, a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi hatásaival kapcsolatos ügyben azon tagállam bíróságai járhatnak el, amelynek területén

a) az élettársak közös szokásos tartózkodási helye található, vagy ennek hiányában

b) az élettársak legutóbbi közös szokásos tartózkodási helye található, amennyiben egyikük még mindig ott tartózkodik, vagy ennek hiányában

c) az alperes közös szokásos tartózkodási helye található, vagy ennek hiányában

d) az élettársi közösséget bejegyezték.

2. Az (1) bekezdés a), b) és c) pontjában említett bíróságok lemondhatnak joghatóságukról, amennyiben nemzeti joguk nem ismeri el a bejegyzett élettársi közösség intézményét.

6. cikk Szubszidiárius joghatóság

Amennyiben a 3., 4. és 5. cikk alapján egyetlen bíróság sem rendelkezik joghatósággal, vagy ha egy bíróság lemondott joghatóságáról, egy tagállam bíróságai joghatósággal rendelkeznek, amennyiben

a) az egyik vagy mindkét élettárs vagyontárgya vagy vagyontárgyai e tagállam területén helyezkednek el; amely esetben a megkeresett bíróságnak csak e vagyontárggyal vagy vagyontárgyakkal kapcsolatban hoz határozatot, vagy

b) annak mindkét házastárs állampolgára, illetve az Egyesült Királyság és Írország esetében, ahol mindkét házastárs „domicile”-lal (lakóhellyel) rendelkezik.

7. cikk Forum necessitatis

Amennyiben a 3., 4., 5. és a 6. cikk alapján egyetlen tagállam bírósága sem rendelkezik joghatósággal, vagy ha egy bíróság lemondott joghatóságáról, az egyik tagállam bíróságai – kivételes esetben, és amennyiben az ügy elegendő mértékben kötődik e tagállamhoz – eljárhatnak a bejegyzett élettársi kapcsolat vagyonjogi hatásainak ügyében, amennyiben egy harmadik államban az eljárás megindítása vagy lefolytatása ésszerűtlen vagy lehetetlen lenne.

8. cikk Viszontkereset

A 3., 4., 5., 6. vagy 7. cikk alapján megkeresett azon bíróság, amely előtt az eljárás függőben van, hatáskörrel rendelkezik a viszontkereset megvizsgálására is, amennyiben az e rendelet hatálya alá tartozik.

9. cikk A bíróság megkeresése

A bíróság megkeresettnek tekintendő:

a) az eljárást megindító irat, illetve azzal egyenértékű irat bírósághoz történő benyújtásának időpontjában, feltéve, hogy a felperes ezt követően nem mulasztja el megtenni az alperes részére történő kézbesítés érdekében előírt intézkedéseket;

b) ha az iratot a bírósághoz történő benyújtást megelőzően kell kézbesíteni, abban az időpontban, amikor azt a kézbesítésére hatáskörrel rendelkező intézmény megkapja, feltéve, hogy a felperes ezt követően nem mulasztja el megtenni az irat bírósághoz történő benyújtása érdekében előírt intézkedéseket.

10. cikk A joghatóság vizsgálata

Amennyiben valamely tagállam bíróságánál bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi hatásaival kapcsolatos olyan eljárást kezdeményeznek, amely tekintetében e rendelet értelmében nem rendelkezik joghatósággal, a bíróság hivatalból megállapítja joghatóságának hiányát.

11. cikk Az elfogadhatóság vizsgálata

1. Amennyiben az alperes – aki az eljárás megindításának helye szerinti tagállamtól eltérő államban rendelkezik szokásos tartózkodási hellyel – nem jelenik meg, a joghatósággal rendelkező bíróság az eljárást mindaddig felfüggeszti, amíg meg nem bizonyosodik afelől, hogy az alperes a védelméről történő intézkedéshez megfelelő időben átvette az eljárást megindító vagy egy azzal egyenértékű iratot, illetve megtettek valamennyi ehhez szükséges intézkedést.

2. Az (1) bekezdés rendelkezései helyett a tagállamokban a polgári és kereskedelmi ügyekben a bírósági és bíróságon kívüli iratok kézbesítéséről szóló, 2007. november 13-i 1393/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[23] 19. cikkét kell alkalmazni, ha az eljárást megindító iratot, illetve azzal egyenértékű iratot az említett rendelet alapján egyik tagállamból a másikba kellett továbbítani.

3. Amennyiben az 1393/2007/EK rendelet rendelkezései nem alkalmazhatók, a polgári, és kereskedelmi ügyekben keletkezett bírósági és bíróságon kívüli iratok külföldön történő kézbesítéséről szóló, 1965. november 15-én kelt Hágai Egyezmény 15. cikkét kell alkalmazni, amennyiben az eljárást megindító iratot, illetve egy azzal egyenértékű iratot a fent említett egyezmény alapján kellett külföldre továbbítani.

12. cikk Perfüggőség

1. Amennyiben azonos jogalapból származó, azonos felek között folyó eljárásokat különböző tagállamok bíróságai előtt indítottak, a később megkeresett bíróság az elsőként megkeresett bíróság joghatóságának megállapításáig hivatalból felfüggeszti az eljárást.

2 Az (1) bekezdésben említett esetekben a megkeresett bíróság hat hónapon belül megállapítja joghatóságát, kivéve, ha ezt kivételes körülmények lehetetlenné teszik. A jogvita ügyében megkeresett bármely más bíróság kérésére az elsőként megkeresett bíróság tájékoztatja az említett bíróságot arról, hogy mikor keresték meg és hogy megállapította-e joghatóságát a jogvitában, vagy ennek hiánya esetén a joghatóság megállapításának várható időpontjáról.

3. Amennyiben az elsőként megkeresett bíróság joghatóságát megállapítják, a később megkeresett bíróság az előbbi bíróság javára megállapítja saját joghatóságának hiányát.

13. cikk Összefüggő eljárások

1. Amennyiben összefüggő keresetek tekintetében különböző tagállamok bíróságai előtt vannak folyamatban eljárások, a később megkeresett bíróság felfüggesztheti az eljárását.

2. Amennyiben ezen eljárások elsőfokú bíróság előtt vannak folyamatban, a később megkeresett bíróság valamely fél kérelmére megszüntetheti az eljárást, amennyiben az említett peres eljárásokra az elsőként megkeresett bíróság rendelkezik joghatósággal, és joga az eljárások egyesítését lehetővé teszi.

3. E cikk alkalmazásában a keresetek akkor tekintendők összefüggőnek, ha olyan szoros kapcsolat áll fenn közöttük, hogy az elkülönített eljárásokban hozott, egymásnak ellentmondó határozatok elkerülése végett célszerű azokat együttesen tárgyalni és róluk együttesen határozni.

14. cikk Ideiglenes intézkedések, beleértve a biztosítási intézkedéseket

Valamely tagállam bíróságainál a tagállam joga alapján rendelkezésre álló ideiglenes intézkedések, beleértve a biztosítási intézkedéseket is, még akkor is kérelmezhetőek, ha e rendelet alapján az ügy érdemére más tagállam bírósága rendelkezik joghatósággal.

III. fejezet

Alkalmazandó jog

15. cikk Az alkalmazandó jog meghatározása

Az élettársi közösség vagyonjogi hatásaira alkalmazandó jog a bejegyzés helye szerinti állam joga.

16. cikk A kollíziós szabályok egyetemessége

Az e fejezet rendelkezései által kijelölt jog akkor is alkalmazandó, ha ez a jog nem egy tagállam joga.

17. cikk Imperatív rendelkezések

E rendelet rendelkezései nem sérthetik az imperatív rendelkezések alkalmazását, amelyek betartását valamely ország a közérdek – mint például politikai, társadalmi vagy gazdasági rendjének megőrzése – szempontjából döntő fontosságúnak ítéli, és megköveteli a hatálya alá tartozó valamennyi tényállásra történő alkalmazását, függetlenül attól, hogy e rendelet a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi hatásaira mely jog alkalmazását írja elő.

18. cikk Az eljáró bíróság országának közrendje

1. Az e rendeletben meghatározott jog valamely rendelkezésének alkalmazása csak abban az esetben tagadható meg, ha az ilyen alkalmazás nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen az eljáró bíróság országának közrendjével.

2. Az e rendeletben meghatározott jog valamely rendelkezésének alkalmazását nem lehet az eljáró bíróság országának közrendjével ellentétesnek tekinteni csupán azon indok alapján, hogy az eljáró bíróság országa szerinti jog nem ismeri a bejegyzett élettársi közösség intézményét.

19. cikk A vissza- és továbbutalás tilalma

Valamely állam e rendelet szerint alkalmazandó anyagi joga alatt az adott országban hatályban lévő jogszabályokat kell érteni, a nemzetközi magánjogi jogszabályok kizárásával.

20. cikk Egynél több jogrendszerrel rendelkező államok – a területi jogszabályok ütközése

Ha egy állam több olyan területi egységből áll, amelyek mindegyike saját jogrendszerrel vagy a rendelet által tárgyalt kérdésekre vonatkozóan saját szabályokkal rendelkezik:

a) az adott államra történő valamennyi hivatkozást – az e rendelet alapján alkalmazandó jog megállapítása céljából – az érintett területi egységben hatályos jogra való hivatkozásként kell értelmezni;

b) az adott állambeli szokásos tartózkodási helyre való hivatkozást a valamely területi egységen belüli szokásos tartózkodási helyre való hivatkozásként kell értelmezni;

c) az állampolgárságra való hivatkozást az adott állam joga szerinti területi egységre, vagy alkalmazandó jog hiányában a felek által választott területi egységre, vagy választás hiányában az élettársat vagy az élettársakat legszorosabb kötelékkel fűző területi egységre történő hivatkozásként kell értelmezni.

IV. fejezet

Elismerés, végrehajthatóság és végrehajtás

1. SZAKASZ

HATÁROZATOK

1. alszakasz

Elismerés

21. cikk A határozatok elismerése

1. Valamely tagállamban hozott határozatot a többi tagállamban külön eljárás nélkül elismerik.

2. Az az érdekelt fél, aki valamely jogvita tárgyává teszi az elismerést, a 44/2001/EK [38–56.] cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően kérelmezheti annak megállapítását, hogy a határozat elismerhető.

3. Amennyiben valamely tagállam bíróságán folyó eljárás kimenetele az elismeréssel kapcsolatos kérdéstől függ, az említett bíróság joghatósággal rendelkezik e kérdés eldöntésére.

22. cikk Indokok a határozat elismerésének megtagadására

A határozat nem ismerhető el, amennyiben:

a) az ilyen elismerés nyilvánvalóan ellentétes annak a tagállamnak a közrendjével, ahol az elismerést kérik;

b) a határozatot az alperes távollétében hozták, amennyiben az eljárást megindító iratot vagy azzal egyenértékű iratot nem kézbesítették az alperes részére megfelelő időben ahhoz, hogy védelméről gondoskodhasson, kivéve, ha az alperes elmulasztotta a határozatot megtámadó eljárás kezdeményezését, annak ellenére, hogy lehetősége lett volna rá;

c) összeegyeztethetetlen az azonos felek közötti jogvitában abban a tagállamban hozott határozattal, amelyben az elismerést kérik;

d) összeegyeztethetetlen más tagállamban vagy harmadik államban, azonos jogalapból származó, azonos felek közötti eljárásban hozott korábbi határozattal, feltéve, hogy a korábbi határozat a címzett tagállamban az elismerés feltételeinek megfelel.

23. cikk Az eredetileg eljáró bíróság joghatóságának felülvizsgálatára vonatkozó tilalom

1. Az eredeti eljárás helye szerinti tagállam bíróságának joghatóságát nem lehet felülvizsgálni.

2. A közrend 18. cikkben említett vizsgálata nem vonatkozik a 3–8. cikkben említett joghatósági szabályokra.

24. cikk Az alkalmazandó jogok közötti eltérések

Egy, a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi vonatkozásait érintő határozat vagy a határozat egy részének elismerését és végrehajtását nem lehet megtagadni azzal az indokkal, hogy a megkeresett tagállam joga nem ismeri a bejegyzett élettársi közösség intézményét, vagy ahhoz nem társít ugyanolyan vagyonjogi hatásokat.

25. cikk Az érdemi felülvizsgálat tilalma

A külföldi határozat érdemben semmilyen körülmények között sem vizsgálható felül.

26. cikk Az eljárás felfüggesztése

Annak a tagállamnak a bírósága, amely előtt egy másik tagállamban hozott határozat elismerését kérik, felfüggesztheti az eljárást, ha a határozat ellen rendes jogorvoslati kérelmet nyújtottak be.

2. alszakasz

Végrehajtás

27. cikk Végrehajtható határozatok

Valamely tagállamban hozott és ebben az államban végrehajtható határozatot és perbeli egyezségeket más tagállamban a 44/2001/EK rendelet [38–56. és 58.] cikkének megfelelően kell végrehajtani.

2. SZAKASZ

KÖZOKIRAT ÉS PERBELI EGYEZSÉG

28. cikk Közokiratok elismerése

1. A valamely tagállamban az alaki követelményeknek megfelelően kiállított közokiratokat más tagállamokban el kell ismerni, kivéve, ha ezen okiratok érvényességét az alkalmazandó jognak megfelelően megtámadják, és feltéve, ha a szóban forgó elismerés nem ellentétes a megkeresett tagállam közrendjével.

2. A közokiratok elismerése azt jelenti, hogy azoknak tartalmukat illetően bizonyító erőt tulajdonítanak, valamint vonatkozik rájuk az érvényesség megdönthető vélelme.

29. cikk A közokiratok végrehajthatósága

1. Az alaki követelményeknek megfelelően elkészített vagy közokiratként nyilvántartásba vett és valamely tagállam területén végrehajtható okiratot más tagállamok területén végrehajthatónak kell nyilvánítani a 44/2001/EK rendelet [38–57.] cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően.

2. Az a bíróság, amely előtt a 44/2001/EK rendelet [43. és 44.] cikke alapján jogorvoslatot nyújtottak be, a végrehajthatóság megállapítását kizárólag abban az esetben utasítja el vagy vonja vissza, ha az okirat végrehajtása nyilvánvalóan ellentétes volna a megkeresett tagállam közrendjével.

30. cikk A perbeli egyezségek elismerése és végrehajthatósága

Az eredeti eljárás helye szerinti tagállamban végrehajtható perbeli egyezséget valamely más tagállamban bármely érdekelt fél kérelmére el kell ismerni és végrehajthatóvá kell nyilvánítani a közokiratokra vonatkozókkal megegyező feltételek mellett. Az a bíróság, amely előtt a 44/2001/EK rendelet [42. vagy 44.] cikke alapján jogorvoslatot nyújtottak be, a végrehajthatóság megállapítását kizárólag abban az esetben utasítja el vagy vonja vissza, ha a perbeli egyezség végrehajtása nyilvánvalóan ellentétes volna a végrehajtás helye szerinti tagállam közrendjével.

V. fejezet

Harmadik személyekkel szembeni joghatások

31. cikk

Harmadik személyekkel szembeni joghatások

1. A bejegyzett élettársi közösségnek az egyik élettárs és egy harmadik személy közötti jogviszonyra gyakorolt vagyonjogi hatásaira az élettársi közösséget bejegyző, a 15. cikkben említett bejegyzés helye szerinti állam joga irányadó.

2. Mindazonáltal valamely tagállam joga előírhatja, hogy az egyik élettárs csak akkor érvényesítheti az alkalmazandó jogot egy harmadik személlyel szemben, ha az egyik élettárs vagy a harmadik személy szokásos tartózkodási helye az adott tagállam területén található, és ha az e jog által előírt bejegyzési és nyilvánossági feltételeket tiszteletben tartották, kivéve, ha a harmadik személy ismerte vagy ismernie kellett volna a bejegyzett élettársi közösség vagyonjogi hatásaira alkalmazandó jogot.

3. Az ingatlan helye szerinti tagállam joga a (2) bekezdésben szereplőhöz hasonló szabályt írhat elő az egyik házastárs és egy harmadik személy között ezen ingatlan tekintetében fennálló jogviszonyra.

VI. fejezet

Általános és záró rendelkezések

32. cikk A hatályos nemzetközi egyezményekkel fennálló kapcsolatok

1. Ez a rendelet nem érinti azoknak a kétoldalú vagy többoldalú egyezményeknek az alkalmazását, amelyeknek e rendelet elfogadásakor egy vagy több tagállam részes fele, és amelyek – a Szerződés 351. cikke szerinti tagállami kötelezettségek sérelme nélkül – az e rendelet által szabályozott kérdésekre vonatkoznak.

2. Az (1) bekezdés ellenére a tagállamok között ez a rendelet elsőbbséget élvez azokkal az egyezményekkel szemben, amelyek az e rendelet által szabályozott kérdésekre vonatkoznak, és amelyeknek a tagállamok részes felei.

33. cikk Nyilvánosságra hozott és a hatáskörrel rendelkező hatóságok rendelkezésére bocsátott információk

1. A tagállamok legkésőbb […]-ig az általuk megfelelőnek tekintett hivatalos nyelv(ek)en tájékoztatják a Bizottságot a következőkről:

a) a bejegyzett élettársi közösségek vagyonjogi vonatkozásainak jogával kapcsolatos nemzeti jogszabályaik és eljárásaik leírása, valamint a vonatkozó dokumentumok,

b) a 31. cikk (2) és (3) bekezdésében említett, harmadik személyekkel szembeni érvényesíthetőségre vonatkozó nemzeti rendelkezéseik.

2. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a fenti rendelkezésekben bekövetkező utólagos változásokról.

3. A Bizottság megfelelő eszközök útján, vagyis a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes Európai Igazságügyi Hálózat többnyelvű honlapján a nyilvánosság rendelkezésére bocsátja az (1) és (2) bekezdésnek megfelelően közzétett információkat.

34. cikk Felülvizsgálati záradék

1. A Bizottság legkésőbb [e rendelet alkalmazási időpontja után öt évvel], majd azt követően ötévente jelentést nyújt be e rendelet alkalmazásáról az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak. A jelentéshez adott esetben e rendelet módosítására irányuló javaslatot mellékelnek.

2. E célból a tagállamok tájékoztatják a Bizottságot e rendelet bíróságaik által történő alkalmazásának vonatkozó elemeiről.

35. cikk Átmeneti rendelkezések

1. E rendelet II. és IV. fejezetének rendelkezéseit a rendelet alkalmazásának megkezdését követően indított bírósági eljárásokra, beérkezett közokiratokra, kötött perbeli egyezségekre, valamint hozott határozatokra kell alkalmazni.

2. Ha azonban az eredeti eljárás helye szerinti tagállamban e rendelet alkalmazásának megkezdése előtt megindították az eljárást, az ezen időpont után hozott határozatokat a IV. fejezettel összhangban ismerik el és hajtják végre, feltéve, hogy az alkalmazott joghatósági szabályok megfelelnek a II. fejezet rendelkezései által előírt szabályoknak.

3. A III. fejezet rendelkezéseit csak azon élettársakra kell alkalmazni, akik bejegyeztették élettársi közösségüket.

36. cikk Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Ezt a rendeletet [a hatálybalépése után egy évvel]-tól/-től kell alkalmazni.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban a Szerződéseknek megfelelően.

Kelt […] […]-án/-én.

a Tanács részéről

az elnök

[1] HL C 12., 2001.1.15., 1. o.

[2] HL C 53., 2005.3.3., 1. o.

[3] COM(2010) 603.

[4] Tanulmány a házassági vagyonjogról és a nem házaspárok vagyoni viszonyairól a nemzetközi magánjogban és az Unió tagállamainak nemzeti jogában, ASSER-UCL Konzorcium, http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm

[5] COM(2006) 400.

[6] A Bizottság közleménye COM (2010) 573, 2010.10.19.

[7] A 4/2009/EK rendelet (HL L 7., 2009.1.10., 1. o.) rendelkezései szerint.

[8] Az 593/2008/EK rendelet (HL L 177., 2008.7.4., 6. o.) rendelkezései szerint.

[9] HL L 12., 2001.01.16., 1. o.

[10] HL C […]., […]., […] o.

[11] HL C […]., […]., […] o.

[12] HL C […]., […]., […] o.

[13] HL L 12., 2001.1.15., 1. o.

[14] HL C 53., 2005.3.3., 1. o.

[15] COM(2006) 400.

[16] A stockholmi program – A polgárokat szolgáló és védő, nyitott és biztonságos Európa, HL C 115., 2010.5.4., 1. o.

[17] COM(2010) 603.

[18] HL L 7., 2009.1.10., 1. o.

[19] HL L 177., 2008.7.4., 6. o.

[20] HL L […]., […], […]. o.

[21] HL L 12., 2001.1.16., 1. o.

[22] HL L 174., 2001.6.27., 25. o.

[23] HL L 324., 2007.12.10., 79. o.