Az irányelv alkalmazása az egyes tagállamokban nem egységes ugyanakkor. Az Egyesült Királyság hatóságai által odaítélt szerződések a felülvizsgálatban szereplő ötéves időszak alatt az irányelv alapján odaítélt szerződések értékének több mint a felét tették ki (csaknem 17 milliárd EUR). A sorban Franciaország, Lengyelország és Olaszország következik, ők azon tagállamok közé tartoznak, amelyek honvédelmi közbeszerzési kiadásai a legmagasabbak. 2011 és 2015 között az irányelv alapján egyetlen szerződés odaítéléséről szóló hirdetményt sem tettek közzé a következő hat tagállam ajánlatkérő szervei: Ciprus, Görögország, Írország, Málta, Luxemburg és Spanyolország. Jelentősek a különbségek a tagállamok között akkor is, ha az irányelv alapján odaítélt szerződések értékét a felhasználható költségvetési forrásokkal (védelmi közbeszerzési kiadásokkal) hasonlítjuk össze. E különbségi mutatók szerint a skála egyik végén található például Litvánia (38,4 %), Szlovákia (36,4 %), az Egyesült Királyság (17,7 %) és Franciaország (10,3 %), a másik végén pedig Hollandia (1,3 %), Svédország és Ausztria (1 %).

Hatálybalépésekor az irányelv bevezetése csaknem azonnal megkezdődött, és egyértelműen emelkedő tendenciát mutatott. Amióta a tagállamok az irányelvet nemzeti jogaikba átültették, az így odaítélt honvédelmi és biztonsági szerződések értéke csaknem a tízszeresére emelkedett. Az irányelv alapján a 2011 és 2015 között odaítélt honvédelmi és biztonsági szerződések értéke összesen mintegy 30,85 milliárd EUR volt. A civil közbeszerzésekre vonatkozó irányelvek alapján is odaítéltek honvédelmi és biztonsági közbeszerzési szerződéseket, ami újabb 8 milliárd EUR összeget tett ki, így az uniós közbeszerzési szabályok alapján odaítélt szerződések teljes összege 2011-2015-ben megközelítette a 39 milliárd EUR-t.

Az irányelv elfogadása előtt 18 tagállamban beszámítással kapcsolatos rendelkezések voltak érvényben, amelyek rendszerszerűen (azaz minden szerződésnél vagy egy bizonyos értékhatár felett) kompenzációt írtak elő a külföldi szállítók számára, amikor védelmi eszközöket vásároltak tőlük. Ezek a rendelkezések egyértelműen ellentétesek voltak mind az uniós szerződésekkel, mind pedig az irányelv helyes átültetésének és alkalmazásának követelményével is. A tagállamok mára már vagy megszüntették vagy felülvizsgálták ezeket a beszámítással kapcsolatos rendelkezéseiket. A többi rendelkezés előírja, hogy beszámítást / ipari megtérülést – eseti elemzés után – csak akkor lehet előírni, ha az EUMSZ 346. cikkében szereplő feltételek teljesülnek. Továbbra sem világos azonban, hogy a konkrét közbeszerzési gyakorlatban hogyan lehet biztosítani azt, hogy a beszámítással / ipari megtérüléssel kapcsolatos előírások alkalmazása megfeleljen az EUMSZ 346. cikkének alkalmazására vonatkozó szigorú feltételeknek.

2011 és 2015 között a 28 uniós tagállam és az EGT-országok honvédelmi közbeszerzéseinek együttes értéke 81–82 milliárd EUR között volt évente. Az irányelv fő célkitűzése annak biztosítása, hogy a honvédelmi és érzékeny biztonsági közbeszerzéseket ezen a piacon is az Unió szabályai szerint, a verseny, az átláthatóság és az egyenlő bánásmód alapján valósítsák meg. Ezt az irányelv a közbeszerzésekre vonatkozó egyedi szabályokat megállapítva, ezáltal pedig a mentességeket – különösen az EUMSZ 346. cikke alapján – kivételes esetekre korlátozva kívánja megvalósítani. Ilyen módon az irányelv célja az, hogy létrehozza a nyílt és versenyalapú európai védelmieszköz-piacot, ezáltal pedig fokozza az európai védelmi technológiai és ipari bázis versenyképességét.

4.1.Eredményesség

Az értékelés legfontosabb pontja annak vizsgálata, hogy az irányelv elérte-e a célját, és ha igen, mennyiben.

4.1.1.Az európai védelmieszköz-piac versenyképessége, átláthatósága és megkülönböztetés-mentessége

Az irányelv fő célja az, hogy a honvédelem és biztonság területén a szerződések piaci alapú, tisztességes közbeszerzési pályázati eljárás keretében történő odaítélését biztosítva elősegítse a nyílt és versenyalapú európai védelmieszköz-piac létrehozását.

A 2008 és 2010 közötti (bázis)időszakban közzétett honvédelmi és biztonsági közbeszerzések átlagértéke uniós szinten évente 2,9 milliárd EUR összeget, az összes honvédelmi közbeszerzési kiadás nagyjából 3,3 %-át tette ki. Azt követően, hogy az irányelv alkalmazandóvá vált, a honvédelmi és biztonsági közbeszerzések átlagértéke uniós szinten évente nagyjából 6,2 milliárd, ha pedig a civil közbeszerzési rendszer keretében bonyolított védelmi és biztonsági beszerzéseket is hozzászámítjuk, akkor 7,8 milliárd EUR volt. Ez a referencia-időszak összes honvédelmi közbeszerzési kiadásának 7,6 % vagy 9,5 %-ának felel meg.

A fentiek azt mutatják, hogy az uniós szinten közzétett és pályáztatással, az átláthatóság és az egyenlő bánásmód szabályai alapján odaítélt honvédelmi és biztonsági szerződések értékének több mint kétszeres növekedését eredményezte az irányelv. Ahogyan azonban a fentiek is mutatják, az irányelv alkalmazásának, ezáltal pedig a verseny, az átláthatóság és a megkülönböztetés-mentesség növekedésének mértéke továbbra sem egyforma a tagállamokban.

Az uniós szabályok alapján lebonyolított közbeszerzési eljárások növekvő mennyiségében tapasztalható pozitív tendencia ellenére a bizottsági értékelés azt állapította meg, hogy a honvédelmi közbeszerzési kiadások egy igen jelentős részét továbbra sem az irányelv alapján hajtják végre. Igen csekély mértékben alkalmazták az irányelvet a nagy értékű, stratégiai, bonyolult védelmi rendszerek beszerzésénél. Az utóbbi időben azonban arra is volt már néhány példa, hogy bonyolult védelmi rendszerekre is az irányelv alapján írták ki a pályázatot.

Ami a határokon átnyúló közbeszerzések arányát illeti, a Bizottság az értékelés során azt állapította meg, hogy az irányelv alapján odaítélt szerződések értékének mintegy 10 %-át nyerték el közvetlenül külföldi vállalatok. A megállapításokat a bázisidőszakkal összehasonlítva (bizonyos módszerbeli eltéréseket leszámítva) kiderül, hogy a határokon átnyúló közvetlen közbeszerzések szintje az irányelv alkalmazása óta az összes honvédelmi közbeszerzési kiadás értékéhez képest továbbra is hasonló szinten van az Unióban.

Határokon átnyúló közvetlen közbeszerzés valósul meg akkor, ha egy, a nemzeti piacon működő vállalat elindul egy másik tagállamban kiírt pályázaton, és elnyeri a szerződést. Határokon átnyúló közbeszerzés közvetve, leányvállalatokon keresztül is megvalósulhat (pl. egy leányvállalat nem abban az országban indul egy pályázaton, ahol a székhelye vagy az anyavállalata található). A nyertes vállalatokat a Stockholmi Nemzetközi Békekutató Intézet (SIPRI) védelmi vállalatainak 100-as listájával összehasonlítva megállapítható, hogy a határokon átnyúló, közvetve odaítélt szerződések összértéke 2011 és 2015 között nagyjából az irányelv alapján odaítélt szerződések 40 %-ának felelt meg (12,44 milliárd EUR). A határokon átnyúló közvetett szerződések száma és értéke a gyakorlatban nagyobb lehet, mivel a számításokban nem szerepelnek a kisebb vállalatok, amelyek közvetve nyertek el határokon átnyúló szerződéseket (és nincsenek rajta a SIPRI-listán).

Végezetül a piac működésének egy másik értékelendő tényezője a beszámítás / ipari megtérülés gyakorlata. Iparági visszajelzések, valamint az Amerikai Kereskedelmi Minisztérium által közzétett adatok alapján azt a következtetést lehet levonni, hogy: az látható, hogy a tagállamok bizonyos mértékig most is alkalmazzák a beszámításra / ipari megtérülésre vonatkozó előírásokat (vélhetően az EUMSZ 346. cikkére támaszkodva); az előírások alkalmazásának gyakorisága elhanyagolható mértékben, de mintha csökkenne; illetve a közvetett, nem katonai beszámításoktól való elmozdulás jelei mutatkoznak. Hozzá kell tenni, hogy az iparág néhány képviselője aggodalmát fejezte ki a néhány tagállamban a beszámítási előírások gyakorlati alkalmazásával kapcsolatban tapasztalható bizonytalanságok miatt.

A Bizottságnak ezért azt a következtetést kell levonnia, hogy az irányelv célkitűzései csak részben valósultak meg: kezdetben a verseny, az átláthatóság és a megkülönböztetés-mentesség növekedését eredményezte az európai védelmi közbeszerzési piacon, de ahhoz, hogy a célkitűzések maradéktalanul teljesüljenek, jóval nagyobb előrelépésre van szükség a tagállamok részéről az irányelv egységes alkalmazásában.

A Bizottság véleménye szerint több tényező is közrejátszott abban, hogy az irányelvet nem egyformán és csak részlegesen alkalmazzák, ami viszont befolyásolja az irányelv célkitűzéseinek megvalósítását. A nemzeti jogba való tényleges tagállami átültetés, illetve az értékelésben szereplő tavalyi év (2015) óta még viszonylag csak rövid idő (2-3 év) telt el. Ha az irányelv átvételének emelkedő tendenciája tovább tart, akkor a következő években láthatóbb lesz ennek hatása. Az is lehet, hogy az irányelv szabályai még mindig kevéssé ismertek a tagállami hatóságok körében. Ehhez kapcsolódó tényező valószínűleg a lehetséges mentességek még mindig túl tág értelmezése, ideértve az EUMSZ 346. cikkét. Ezenfelül lehetséges, hogy a honvédelmi közbeszerzési kiadások egy jelentős részét még az irányelv elfogadása előtt indult együttműködési programok keretében odaítélt szerződésekre fordították. Végezetül a pénzügyi válság is odavezethetett, hogy az irányelv alapján megvalósítandó új, nagy közbeszerzési projekteket törölték vagy elhalasztották.

4.1.2.A honvédelmi közbeszerzésekre elfogadott szabályok

Az irányelv célja a verseny, az átláthatóság és az egyenlő bánásmód biztosítása, miközben meghatározza a honvédelmi közbeszerzések speciális igényeinek megfelelően elfogadott rendelkezéseket, amelyek védik a tagállamok biztonsági érdekeit is. A leglényegesebbek itt a kizárást szabályozó rendelkezések (például az irányelv hatálya alól bizonyos szerződéseket kizáró rendelkezések, különösen a honvédelmi közbeszerzések speciális körülményei), illetve az információbiztonságra és az ellátás biztonságára vonatkozó rendelkezések.

Ami a kizárásokat illeti, a tagállamokkal és az érdekeltekkel folytatott konzultációra tekintettel a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a szövegen nem kell változtatni. Néhány rendelkezés alkalmazására azonban célszerű lehet iránymutatást kiadni. Néhány tagállam úgy fogalmazott, hogy különösen a nemzetközi szervezetekre vonatkozó 12. cikk c) pontját célszerű lenne pontosítani. Néhány iparági képviselő aggodalmát fejezte ki egyes kizárások alkalmazásával kapcsolatban – ilyen különösen a kormányok közötti eladásokról szóló 13. cikk f) pontja –, ezért a területre vonatkozó iránymutatást, illetve végrehajtási utasítást szorgalmazott.

A Bizottság meggyőződése továbbá, hogy az információbiztonságra vonatkozó rendelkezések megfelelőek. Az ellátás biztonságával kapcsolatos rendelkezések esetében a Bizottság nem talált különösebb problémákat. Világos azonban, hogy ez utóbbi rendelkezések egy jóval összetettebb problémának csak egy részére terjednek ki, és önmagukban nem lehetnek elegendőek ahhoz, hogy tökéletesen garantálják a tagállamok ellátási biztonságát.

4.1.3.Az európai védelmi technológiai és ipari bázisra gyakorolt hatás

Az európai védelmi ipar helyzetéről a rendelkezésre álló adatok alapján készült elemzések azt mutatják, hogy az irányelv bevezetésének eredményeként a 2011 és 2015 közötti időszakban nehéz az európai védelmi technológiai és ipari bázis egészét érintő alapvető változásra vonatkozó következtetést levonni. Valójában számos olyan tényező van, amely befolyásolhatja az európai védelmi technológiai és ipari bázist. Ilyen például a tagállamok költségvetése, az új versenytársak megjelenése az Unión kívüli országok piacain, illetve a technológiai fejlődés, de a hatékonyabb európai piac is közéjük tartozik. A védelmi termékek hosszú életciklusa miatt mindezek a tényezők valószínűleg évek alatt fognak változást hozni az európai védelmi technológiai és ipari bázisban. Ezért, mindössze öt évvel az átültetésre megadott határidő után most még nem lehet megmondani, hogy az irányelv hatásai, illetve az európai védelmi technológiai és ipari bázis fejleményei között van-e bármilyen ok-okozati összefüggés. Figyelembe kell venni az átültetésben tapasztalható jelentős késedelmek mellett azt is, hogy a tagállamokban még mindig csak részlegesen történt meg az átvétel.

4.1.4.A kkv-k helyzete

A kisebb vállalatok úgy tudnak megjelenni a közbeszerzési piacon, hogy közbeszerzéseken indulnak és nyernek, vagy elnyerik a sikeres pályázók alvállalkozói megbízásait (alvállalkozói szerződések).