Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a pénzügyi eszközökben és pénzügyi ügyletekben referenciamutatóként használt indexekről /* COM/2013/0641 final - 2013/0314 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE 1.1. Általános összefüggések, a javaslat indokai és célkitűzései Az index jellemzően egy ár vagy mennyiség mérőszáma, amelyet mögöttes adatok reprezentatív halmaza alapján időről időre meghatároznak. Onnantól kezdve, hogy egy indexet referenciaárként használnak valamely pénzügyi eszköz vagy ügylet vonatkozásában, az index referenciamutatónak minősül. Az állami szervezetektől a kifejezetten ilyen célra létrejött független referenciamutató-szolgáltatókig különböző szolgáltatók különböző módszereket használva széles körben állítanak elő referenciamutatókat. Azok a peren kívüli megállapodások, amelyek a LIBOR és az EURIBOR referencia-kamatlábak manipulálása kapcsán illetékes hatóságok és bankok között jöttek létre, rávilágítottak a referenciamutatók fontosságára és sebezhetőségére. Az illetékes hatóságok vizsgálják az árupiaci árjelentő ügynökségek által készített árértékelések manipulálására irányuló kísérletekre vonatkozó feltételezéseket is, az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi Szervezete (IOSCO) pedig felülvizsgálta az árjelentő ügynökségek olajár-értékelési gyakorlatát. A referenciamutatók kikezdhetetlensége kritikus fontossággal bír számos pénzügyi eszköz, többek között kamatláb-swapügyletek, kereskedelmi és nem kereskedelmi ügyletek, például jelzáloghitelek szempontjából. Valamely referenciamutató manipulálása jelentős kárt okozhat olyan pénzügyi eszközöket birtokló befektetőknek, amelyek értékének meghatározásához a referenciamutató referenciaértékként szolgál. Emellett a manipuláció, azáltal hogy hamis jelzéseket küld a mögöttes piac állapotáról, torzíthatja a reálgazdaságot. Általánosabb értelemben a referenciamutatók manipulálásának kockázatával kapcsolatos aggodalmak alááshatják a piaci bizalmat. A referenciamutatók manipulálásának a veszélye minden olyan esetben fennáll, amikor a mutatók létrehozásának folyamata nem mentes az összeférhetetlenségektől és a mérlegeléstől, és ezeket nem szabályozzák megfelelő irányítási és kontrollrendszerek. A LIBOR és az EURIBOR feltételezett manipulálására adott válasz első részeként a Bizottság módosította a piaci visszaélésről szóló rendeletre és a piaci visszaélések büntetőjogi szankcióiról szóló irányelvre vonatkozó javaslatokat, egyértelművé téve ezáltal, hogy a referenciamutatók manipulálása világosan és egyértelműen jogellenes tevékenység, amely közigazgatási vagy büntetőjogi szankciókat von maga után. A szankcionálási rendszer megváltoztatása önmagában azonban nem fog javítani a referenciamutatók előállításának és felhasználásának módján; a szankcionálás nem szünteti meg a referenciamutató előállítási folyamatának nem megfelelő irányításából fakadóan felmerülő manipuláció kockázatát, amennyiben összeférhetetlenségek és mérlegelési lehetőségek állnak fenn. Másrészt a befektetők és fogyasztók védelme érdekében a referenciamutatóknak jól megalapozottnak, megbízhatónak és alkalmasnak kell lenniük. Ezen megfontolások alapján e rendeletjavaslat négy fő célt tűz ki maga elé, amelyek a referenciamutatók előállításának, felhasználásának és a referenciamutatókkal kapcsolatos adatszolgáltatás keretének javítására irányulnak: – a referenciamutató-előállítási folyamat irányítási és kontrollkörnyezetének javítása, és különösen annak biztosítása, hogy a referenciamutató-kezelők elkerüljék az összeférhetetlenségeket, de legalábbis kezeljék azokat megfelelően; – a referenciamutató-kezelők által használt bemeneti adatok és módszerek minőségének javítása, és különösen annak biztosítása, hogy elegendő adat és pontos adatok kerüljenek felhasználásra a referenciamutatók meghatározásakor; – annak biztosítása, hogy a referenciamutatókhoz adatokat szolgáltatók tekintetében megfelelő kontrollrendszerek működjenek, különös tekintettel az összeférhetetlenségek elkerülésére és az adatszolgáltatás tekintetében érvényesülő megfelelő kontrollintézkedésekre. Indokolt esetben az érintett illetékes hatóságnak rendelkeznie kell azzal a hatáskörrel, amely alapján az adatszolgáltatókat felhatalmazhatja a referenciamutatókhoz kapcsolódó adatszolgáltatás folytatására; továbbá – a referenciamutatókat igénybe vevő fogyasztók és befektetők megfelelő védelmének biztosítása az átláthatóság javításán, a megfelelő jogorvoslati lehetőségek biztosításán és indokolt esetben a referenciamutató alkalmassági vizsgálatának biztosításán keresztül. 1.2. Meglévő rendelkezések a javaslat által érintett területen Jelen állás szerint az uniós jog a referenciamutatók használatának bizonyos szempontjaival foglalkozik: – A piaci visszaélésről szóló rendeletjavaslat[1] 2. cikke (3) bekezdésének d) pontja és 8. cikke (1) bekezdésének d) pontja, illetve a piaci visszaélés büntetőjogi szankcióiról szóló irányelvjavaslat[2] rögzíti, hogy a referenciamutatók manipulálása világosan és egyértelműen jogellenes tevékenység, amely közigazgatási vagy büntetőjogi szankciókat von maga után (a piaci visszaélésről szóló rendeletjavaslatról az Európai Parlament és a Tanács politikai megállapodást ért el 2013. júniusban). – A nagykereskedelmi energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló rendelet[3] értelmében a nagykereskedelmi energiatermékek kapcsán használt referenciamutatók manipulálása jogellenes tevékenység. – A pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv (MiFID)[4] előírja, hogy a szabályozott piacra bevezetett pénzügyi eszközöknek alkalmasnak kell lenniük a velük való tisztességes, rendezett és hatékony kereskedés folytatására. Az említett irányelv végrehajtási rendelete[5] továbbá előírja, hogy az alapul szolgáló eszköz árának vagy más értékmérőjének megbízhatónak és nyilvánosan hozzáférhetőnek kell lennie. – Az Európai Bizottságnak a pénzügyi eszközök piacairól szóló rendeletre (MiFIR) irányuló javaslatának [6] 30. cikke tartalmaz egy rendelkezést, amely alapján elszámolási és kereskedési célokra biztosítani kell a referenciamutatókhoz való nem kizárólagos hozzáférést (a javaslatról jelenleg folynak a tárgyalások az Európai Parlamentben és a Tanácsban). – A tájékoztatóról szóló irányelv és végrehajtási rendelete[7] értelmében, amennyiben a tájékoztatóban indexre való hivatkozás szerepel, a kibocsátónak meg kell adnia az alaptermék típusát, az alaptermékkel kapcsolatos információk fellelhetőségét, tájékoztatást kell nyújtania az alaptermék múltbeli és jövőbeli teljesítményével és volatilitásával kapcsolatos információ fellelhetőségéről, valamint fel kell tüntetnie az index nevét. Amennyiben a szóban forgó indexet a kibocsátó állítja össze, a kibocsátónak közölnie kell az index leírását is. Amennyiben az indexet nem a kibocsátó állítja össze, a kibocsátónak egyértelműen meg kell jelölnie, hogy hol szerezhetők be az indexszel kapcsolatos információk, és amennyiben az alaptermék kamatláb, a kibocsátónak közölnie kell a kamatláb leírását. – Az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokról (ÁÉKBV) szóló irányelv[8] értelmében az ÁÉKBV-alapok ugyanazon kibocsátó eszközeibe csak korlátozott mértékben fektethetnek be. Az ÁÉKBV által lekövetni szándékozott index esetében a tagállamok legfeljebb 20%-ra megemelhetik az ÁÉKBV teljes portfóliójából ugyanazon kibocsátó által kibocsátott részvényekbe vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokba történő befektetésekre vonatkozó korlátokat, feltéve, hogy az index összetétele kellően diverzifikált, az index megfelelő referenciamutató azon piac tekintetében, amelyre vonatkozik, és az indexet megfelelő módon közzéteszik. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI 2.1. Konzultációk 2012. szeptember 3-án a Bizottság három hónapos konzultációt indított, amely november 29-én zárult le. Az adatszolgáltatóktól, a referenciamutatók kezelőitől és felhasználóitól, többek között tőzsdéktől, bankoktól, befektetőktől, fogyasztói csoportoktól, üzleti szervezetektől és közigazgatási szervektől összesen 84 észrevétel érkezett. Az érdekelt felek megerősítették a referenciamutatók előállítása és felhasználása terén jelentkező hiányosságokat, és széles körben támogatták az uniós szintű intézkedést. A válaszadók kiemelték a nemzetközi koordináció szükségességét, továbbá azt, hogy bárminemű kezdeményezés hatályát körültekintően kell kalibrálni. Az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA) és az Európai Bankhatóság (EBA) közösen vizsgálták az EBF-EURIBOR által szolgáltatott EURIBOR-ral kapcsolatos hiányosságokat, és 2013. január 11-én konzultációt indítottak a referenciamutató-szolgáltatási folyamatok uniós elveiről[9]. Az erre irányuló munkák részeként 2013. március 7-i levelükben az EBH, az ESMA és az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság (EIOPA) közölték a javasolt szabályozás tartalmára vonatkozó tanácsaikat. A Bizottság szolgálatai részt vettek az ESMA–EBH által 2013. február 13-án a referenciamutató-szolgáltatási folyamatok uniós elveiről rendezett nyilvános meghallgatáson[10]. A Bizottság szolgálatai részt vettek továbbá a piaci visszaélés kezeléséről, a LIBOR/EURIBOR-botrány utáni globális fellépés lehetőségeiről az Európai Parlament által 2012. szeptember 29-én tartott nyilvános meghallgatáson is. 2.2. Hatásvizsgálat A Bizottság a jobb szabályozási politikával összhangban elvégezte a lehetséges szakpolitikai alternatívák hatásvizsgálatát. A szakpolitikai lehetőségek között a manipuláció ösztönzőinek korlátozása, a mérlegelési lehetőségek minimalizálása és a referenciamutatók elegendő, megbízható és reprezentatív adatokra való alapozásának biztosítása, továbbá a kockázatokat kezelő belső irányítás és ellenőrzés szavatolása, a referenciamutatók hatékony felügyeletének biztosítása, valamint az átláthatóság és a befektetővédelem javítása szerepelt. Az egyes szakpolitikai lehetőségeket a következő szempontok szerint értékeltük: az érintettekre gyakorolt hatások, hatékonyság és eredményesség. Az Európai Unió Alapjogi Chartájában meghatározott következő alapvető jogok különösen fontosak: a magán- és a családi élet tiszteletben tartása, a személyes adatok védelme, a szólás- és tájékozódási szabadság. Ezen jogok és szabadságok a Charta 52. cikke szerint korlátozhatók. A fent meghatározott célok összhangban vannak az EU-nak az alapvető jogok tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettségével. Ugyanakkor e jogok és szabadságok gyakorlása csak jogszabályi úton, e jogok és szabadságok lényegének tiszteletben tartása mellett korlátozható. Az arányosság elvére figyelemmel, korlátozásukra csak abban az esetben kerülhet sor, ha az elengedhetetlen és ténylegesen az Unió által elismert általános érdekű célkitűzéseket vagy mások jogainak és szabadságainak védelmét szolgálja. A referenciamutatók esetében az alapvető jogok bizonyos korlátozásait igazoló általános érdekű célkitűzés a piac integritásának biztosítása. Az alapvető jogok bizonyos fokú korlátozását a tulajdonhoz való jog védelme (a Charta 17. cikke) is igazolja, hiszen a befektetőknek jogukban áll a tulajdonuk (pl. kölcsönök, származtatott eszközök) piaci torzulások által okozott veszteségektől védett értékét ismerni. A szabad véleménynyilvánítás és tájékozódás joga megköveteli a tömegtájékoztatás szabadságának tiszteletben tartását. Ezt a rendeletet ezen alapjoggal összhangban kell értelmezni és alkalmazni. Ezért ha valamely személy újságírói tevékenysége során csupán közzéteszi a referenciamutatót vagy hivatkozik arra, ám nem gyakorol ellenőrzést a szóban forgó referenciamutató előállítása felett, úgy e személyre nem kell alkalmazni az e rendelet által a referenciamutató-kezelőkre előírt követelményeket. Következésképpen a rendelet tiszteletben tartja az újságírói szabadságot a pénzügyi és árupiacokról szóló tudósításokhoz kapcsolódó újságírói tevékenység során. Ennek megfelelően a referenciamutató-kezelő fogalmának meghatározása e tekintetben szűk, azaz míg kiterjed a referenciamutató előállítására, nem foglalja magában az újságírói tevékenységeket. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Jogalap A javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 114. cikke. 3.2. Szubszidiaritás és arányosság A Bizottságnak a referenciamutatók szabályozására vonatkozó javaslata összhangban áll az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 5. cikkének (3) bekezdésében megállapított szubszidiaritás elvével, amely előírja, hogy az Unió csak akkor és annyiban jár el, amikor és amennyiben a tervezett intézkedés céljait a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, így azok a tervezett intézkedés terjedelme vagy hatása miatt az Unió szintjén jobban megvalósíthatók. Jóllehet a referenciamutatók jelentős része egy-egy országhoz kötődik, a referenciamutatók iparága nemzetközi mind a mutatók előállítását, mind azok felhasználását tekintve. Míg az egy-egy országhoz kötődő indexekkel kapcsolatos nemzeti szintű intézkedések hozzájárulhatnak ugyan ahhoz, hogy a beavatkozás a nemzeti szintű problémához megfelelően illeszkedjen, de ez nem egységes, eltérő szabályozást eredményezhet, egyenlőtlen versenyfeltételeket teremthet az egységes piacon, továbbá következetlen és koordinálatlan megközelítést alakíthat ki. A referenciamutatókat határokon átnyúló ügyletek széles körének árazására használják, többek között a bankközi finanszírozási piacon és a származtatott ügyletek piacán. A nemzeti szabályok kavalkádja lehetetlenné tenné a több tagállamban alkalmazható referenciamutatók előállítását, és ezáltal gátat szabna ezeknek a határokon átnyúló műveleteknek. Ezt a problémát a G20-csoport és a Pénzügyi Stabilitási Tanács (FSB) is felismerte, amelyek azzal bízták meg az IOSCO-t, hogy dolgozza ki a pénzügyi referenciamutatókra globálisan alkalmazott elveket. A megbízható és a különböző tagállamok mindegyikében helyesen használt referenciamutatók egységes keretének megteremtésére irányuló uniós kezdeményezés hozzá fog járulni az egységes piac javításához. Jóllehet a legtöbb tagállam jelenleg nem szabályozza nemzeti szinten a referenciamutatók előállítását, két tagállam már elfogadott nemzeti valutájában megállapított referencia-kamatlábaira vonatkozó nemzeti szabályokat. Emellett a közelmúltban az IOSCO is elfogadott a referenciamutatókra vonatkozó, tagjai által végrehajtandó elveket. Ezek az elvek mindamellett alkalmazási körük, végrehajtási eszközeik és egyes fogalmak tekintetében rugalmasak. A referenciamutatókra vonatkozó harmonizált európai szabályozási keret hiányában valószínű, hogy egyes tagállamok egymástól eltérő nemzeti szintű szabályokat fogadnak el. Jelenleg például egyetlen tagállam jogszabályainak alkalmazási köre egyezik meg az IOSCO-elvek alkalmazási körével, míg azon másik tagállam szabályai, amely a referenciamutatókra vonatkozóan szabályozással rendelkezik, csak a referencia-kamatlábakra vonatkoznak. Ezek az eltérő megközelítések a belső piac széttöredezéséhez vezetnek, mivel a referenciamutató-kezelők és -felhasználók más-más tagállamban más-más szabályoknak lesznek kitéve. Uniós szabályozási keret hiányában ugyanakkor az önálló nemzeti szintű intézkedések nem is lehetnek hatékonyak, hiszen a tagállamokat semmi sem kötelezi vagy ösztönzi arra, hogy együttműködjenek egymással, az együttműködés hiánya pedig teret enged a szabályozási arbitrázsnak. E téren a befektetővédelem egyes aspektusait általában lefedi a MiFID. Mindenekelőtt a MiFID előírja a vállalkozások számára megfelelőségértékelés elvégzését. Ez a teszt annak a megállapítására hivatott, hogy az ügyfél rendelkezik-e a kínált vagy kért termékkel vagy befektetési szolgáltatással kapcsolatos kockázatok megértéséhez szükséges tapasztalattal és tudással. Ez következésképpen a befektetővédelem megfelelő szintjét biztosítja. Ami a fogyasztóvédelmet illeti, a fogyasztói hitelmegállapodásokról szóló irányelv tartalmaz a megfelelő információkról való tájékoztatásra vonatkozó szabályokat, hasonlóan a közeljövőben elfogadandó jelzáloghitel-irányelvhez, amely ugyancsak tartalmazza a megfelelő hitelmegállapodás felajánlására vonatkozó kötelezettséget. Ezen uniós fogyasztóvédelmi szabályok azonban nem foglalkoznak a pénzügyi ügyletekben hivatkozott referenciamutatók megfelelőségének specifikus kérdésével. Továbbá az egyenlőtlen alkupozíció és a szabványfeltételek alkalmazása miatt a fogyasztóknak korlátozott választási lehetőségük van az alkalmazott referenciamutató tekintetében. A fogyasztók nem rendelkeznek a szükséges ismeretekkel vagy tapasztalattal ahhoz, hogy jól mérjék fel a referenciamutatók alkalmasságát. Ez a javaslat ezért kiegészíti az e területre vonatkozó, meglévő uniós szabályokat, biztosítva, hogy a referenciamutatók megfelelőségének értékelésével kapcsolatos felelősség a lakossági ügyletek esetében a hitelnyújtót terheli. Ez egyúttal a pénzügyi ügyletekben alkalmazott referenciamutatók használatával kapcsolatos uniós fogyasztóvédelmi szabályok harmonizálását is biztosítani fogja. A fogyasztókra és befektetőkre vonatkozóan az egymástól eltérő nemzeti megközelítések helyett a pénzügyi ügyletekkel kapcsolatos közös keretszabályozásra a több tagállamban alkalmazott referenciamutatók használatának megkönnyítése miatt is szükség van. Az alkalmatlan referenciamutatók használatával kapcsolatos fogyasztói panaszok és peres eljárások eredményeként valószínűsíthető, hogy a tagállamok egymástól eltérő nemzeti szintű fogyasztóvédelmi intézkedéseket fogadnának el. Ez a belső piac széttöredezéséhez vezethet. A javasolt rendelet az EUSZ 5. cikkének (4) bekezdésében előírt követelménynek megfelelően arányos is. A rendelet kizárólag azokra az indexekre irányul, amelyeket pénzügyi eszközök vagy pénzügyi ügyletek, például jelzáloghitelek referenciaértékeként használnak, mivel e referenciamutatók manipulálásának lehet közvetlen és biztos gazdasági hatása. A javasolt rendelet emellett tartalmaz olyan rendelkezéseket is, amelyek a rendelet előírásait a különböző szektorokra és különböző típusú referenciamutatókra, így például az árupiaci ágazatra, a bankközi kamatlábakra vagy a tőzsdei adatokat használó referenciamutatókra szabják. Az arányos megközelítés garantált, mivel a kötelezettségek túlnyomó többsége a referenciamutató kezelőjére vonatkozik. Számos referenciamutató-kezelő már ma is megfelel e követelmények legalább egy részének, azaz az adminisztratív terhek nem nőnek majd aránytalanul. Ezenkívül a belső irányítással és ellenőrzéssel kapcsolatos követelmények csak a felügyelet alá tartozó adatszolgáltatókra vonatkoznak, ami azt jelenti, hogy a rendelet nem gyakorol jelentős hatást a felügyelet alá nem tartozó adatszolgáltatókra, például a nem nyilvántartott kereskedőkre. Végül e rendelet minden fontos részében összhangban van az IOSCO pénzügyi referenciamutatókra vonatkozó, 2013. július 17-én közzétett elveivel, amelyekről széles körű egyeztetések folytak az érdekelt felekkel. Ez csökkenteni fogja az adaptációs költségeket. A fentiek alapján az uniós szintű fellépés megfelel a szubszidiaritás és az arányosság elvének. 3.3. A jogi aktus típusának megválasztása A referenciamutatók előállítására, a referenciamutatók bemeneti adatainak szolgáltatására és a referenciamutatók használatára vonatkozó egységes európai szabályok bevezetésére a rendelet tekinthető a legmegfelelőbb jogi eszköznek. E javaslat rendelkezései követelményeket állapítanak meg a referenciamutató-kezelők, az adatszolgáltatók és a referenciamutató-felhasználók tekintetében. Számos referenciamutató határokon átnyúló jellege szükségessé teszi e követelmények maximális összehangolását. Mivel a referenciamutatók szabályozása során az adatokra és a módszertanra vonatkozó pontos követelményeket kell meghatározni, a választott megközelítés akár csekély eltérései is jelentős akadályát jelenthetik a referenciamutatók határokon átnyúló használatának. Közvetlenül alkalmazandó, nemzeti jogalkotást nem igénylő rendelet alkalmazása csökkenti annak lehetőségét, hogy az illetékes hatóságok nemzeti szinten egymástól eltérő intézkedéseket hozzanak, valamint Unió-szerte biztosítja az egységes megközelítést és a nagyobb jogbiztonságot. 3.4. A javaslat részletes magyarázata 3.4.1. Hatály (2. cikk) A javasolt rendeletet a szabályozott kereskedési helyszínen jegyzett vagy forgalmazott pénzügyi eszközök vagy pénzügyi ügyletek (például jelzáloghitelek) referenciaértékeként szolgáló minden közzétett referenciamutatóra, valamint a befektetési alapok teljesítményét mérő minden referenciamutatóra alkalmazni kell. Azokban az esetekben, amikor a referenciamutató előállítása során mód nyílik a mérlegelésre, és egyúttal összeférhetetlenségek is jelentkeznek, megfelelő irányítási és kontrollrendszer hiányában megjelenik a manipuláció kockázata. Ezért szabályozni kell azokat az indexeket, amelyek megállapítása során mérlegelésre van lehetőség. Minden index esetében tere van a mérlegelésnek, jóllehet ennek mértéke változó lehet. Következésképpen a rendeletnek ki kell terjednie minden referenciamutatóra, kiszámításuk módjától vagy a szolgáltatott adatok természetétől függetlenül. A rendelet alkalmazási körébe tartoznak tehát a közzétett indexek is, mivel az ezek pontosságát és megbízhatóságát érintő kételyek feltehetően szélesebb körben több kárt okoznak, mint a nem publikus indexekkel kapcsolatos hasonló aggályok. Amennyiben a referenciamutatót pénzügyi eszköz vagy ügylet referenciaáraként használják, bármilyen manipuláció gazdasági veszteséghez vezet. Ha az adatszolgáltató is használja a referenciamutatóra hivatkozó pénzügyi eszközt, elkerülhetetlen az összeférhetetlenség, és egyértelmű a késztetés a manipulációra. Továbbá, a referenciamutató abban az esetben is összeférhetetlenséghez vezethet, amikor pénzügyi eszköz teljesítményét méri – manipulálása ekkor szuboptimális befektetői döntésekhez vezet. A szabályozásnak ezért ki kell terjednie minden olyan referenciamutatóra, amely pénzügyi eszköz vagy fogyasztóval kötött ügylet árazásában szerepet játszik, vagy amely befektetési alap teljesítményét méri. A széles körben használt referenciamutatók esetében akár csekély mértékű manipuláció is jelentős hatással járhat; ugyanakkor egy referenciamutató sérülékenysége és fontossága idővel változik. Ha a szabályozás csak a fontos vagy sérülékeny indexekre vonatkozna, akkor figyelmen kívül hagyná a referenciamutatókkal kapcsolatos esetleges jövőbeli kockázatokat. Tekintettel e megfontolásokra és a rendelet egyértelmű és átfogó alkalmazását biztosítandó a javasolt alkalmazási kör ugyancsak nem függ a bemeneti adatok jellegétől, azaz attól, hogy a bemeneti adatok gazdasági vagy nem gazdasági természetű számadatok vagy értékek-e (előbbi lehet pl. egy részvényár, utóbbi pl. valamilyen időjárási paraméter). Ennek oka, hogy a hatály meghatározásának kritikus tényezője az, hogy a kimeneti érték miként határozza meg a pénzügyi eszköz vagy pénzügyi ügylet értékét, vagy hogyan méri egy befektetési alap teljesítményét. Ebben az összefüggésben, amennyiben valamely érték pénzügyi ügylet vagy eszköz referenciaértékeként szolgál, korábbi nem gazdasági természete irrelevánssá válik. Ami a referenciamutatók kezelőit illeti, potenciálisan mindegyikük esetében felmerülhet összeférhetetlenség, mindegyikük mérlegelhet, és egyiküknél sem garantált eleve a megfelelő irányítási és kontrollrendszerek létezése. Következésképpen megfelelő szabályozás hatálya alá kell őket vonni. Továbbá, mivel a referenciamutatók előállításának folyamata a referenciamutató-kezelők ellenőrzése alatt áll, a javasolt rendelet valamennyi referenciamutató-kezelő tekintetében engedélyezési kötelezettséget vezet be, tekintve hogy a felügyelet a kikezdhetetlen referenciamutatók biztosításának leghatékonyabb módja. Ami a referenciamutatók adatszolgáltatóit illeti, ezek esetében is felmerülhet összeférhetetlenség, teret kap a mérlegelés, és így ők is manipulációforrást jelenthetnek. A referenciamutatókhoz történő adatszolgáltatás önkéntes tevékenység. Bármely olyan kezdeményezés, amely üzleti modelljük jelentős átalakítására kötelezi az adatszolgáltatókat, az általuk biztosított adatszolgáltatás beszüntetését eredményezheti. Mindamellett azon adatszolgáltatók számára, amelyek már ma is szabályozás és felügyelet alá tartoznak (ezek az ún. felügyelt adatszolgáltatók), a megfelelő irányítási és kontrollrendszerek kialakítására vonatkozó előírások várhatóan nem jelentenek majd tetemes költséget vagy aránytalanul nagy adminisztratív terhet. Ennélfogva helyénvaló minden felügyelt adatszolgáltatót a rendelet hatálya alá sorolni. A szabályozás és felügyelet alá nem tartozó adatszolgáltatók számára viszont az engedélyezés vagy a szabályozás alá vétel bármely egyéb módja jelentős költséget és adminisztratív terhet jelenthet. Ugyanakkor a szabályozó hatóságok tevékenysége is eredménytelennek bizonyulhat olyan társaságok felügyelete terén, amelyekkel kapcsolatban e hatóságok nem rendelkeznek tapasztalatokkal. A felügyelet kiterjesztése e társaságokra és személyekre ezért jelentős költségekkel és minimális előnnyel jár. Mindazonáltal e rendelet néhány eleme, például a pontos és megbízható adatok szolgáltatásának követelménye, közvetve minden adatszolgáltató számára releváns, mivel minden adatszolgáltató a piaci visszaélésről szóló rendelet hatálya alá tartozik, és szerződés alapján köteles megfelelni a referenciamutató-kezelő e rendeletben meghatározott magatartási kódexében foglalt előírásoknak. A javaslat kiveszi hatálya alól azokat a központi bankokat, amelyek tagjai a Központi Bankok Európai Rendszerének. Előfordulhat végül az is, hogy egy indexet előállító személy nem tudja, hogy az általa előállított index referenciamutató, mivel például a tudta nélkül használják az indexet valamely pénzügyi eszköz referenciaértékeként. A javaslat ezért olyan mechanizmusról rendelkezik, amelynek segítségével az indexkészítők értesítést kapnak arról, hogy indexük referenciamutatóvá vált vagy azzá válhat, és lehetőséget biztosít számukra, hogy megtiltsák az index referenciaértékként való használatát. Jóváhagyás esetén az immár referenciamutatóként működő index előállítója az adott referenciamutató tekintetében a javasolt rendelet hatálya alá kerül. Amennyiben viszont megtiltja indexe referenciamutatóként történő felhasználását, nem alkalmazandók rá az e rendeletből fakadó, referenciamutató-kezelőkre vonatkozó követelmények. 3.4.2. A referenciamutató-kezelők által gyakorolt irányítás és kontroll (5–6. cikk) A javaslat biztosítja az összeférhetetlenségek elkerülését, továbbá az irányítás és a kontrollintézkedések hatékonyságát. Ez az irányításra és a kontrollintézkedésekre vonatkozó követelményeken keresztül valósul meg, amelyeket a melléklet fejt ki részletesebben. 3.4.3. Bemeneti adatok és módszertan (7. cikk) A javaslat a mérlegelési lehetőségek korlátozása és a referenciamutatók integritásának és megbízhatóságának javítása érdekében – a mellékletben részletezett – három követelményt határoz meg a referenciamutatók előállításához használt bemeneti adatokra és módszertanra vonatkozóan: – elegendő és pontos bemeneti adatnak kell rendelkezésre állnia ahhoz, hogy az adatok a valóságnak megfelelően tükrözzék azon piaci és gazdasági tényeket, amelyek mérésére a referenciamutatókat megalkották; – a bemeneti adatoknak adatszolgáltatók megbízható és reprezentatív paneljétől vagy mintájától kell származnia; továbbá – a referenciamutató-kezelőnek megalapozott és megbízható módszertant kell alkalmaznia a referenciamutató meghatározására. 3.4.4. Az adatszolgáltatókra vonatkozó követelmények (9. és 11. cikk) A referenciamutató-kezelőnek az adatszolgáltatókra vonatkozóan magatartási kódexet kell kidolgoznia, amely egyértelműen meghatározza az adatszolgáltatók kötelezettségeit és felelősségeit a referenciamutatók meghatározásához szolgáltatott bemeneti adatokkal összefüggésben. Amennyiben az adatszolgáltatók már szabályozott szervezetek, az összeférhetetlenségek elkerülésére és a megfelelő kontrollrendszer működtetésére vonatkozó kötelezettség rájuk is vonatkozik. 3.4.5. Ágazati követelmények (10. és 12–14. cikk) Az arányosság biztosítása, valamint annak szavatolása érdekében, hogy a javaslat megfelelően illeszkedjen a referenciamutatók különböző típusaihoz és az ágazati sajátosságokhoz, a II. és III. melléklet részletes rendelkezéseket tartalmaz az árupiaci referenciamutatókra és a referencia-kamatlábakra vonatkozóan. A kritikus referenciamutatókra további követelmények vonatkoznak, ideértve az érintett illetékes hatóságnak az adatszolgáltatási felkérésekkel kapcsolatos hatásköreire vonatkozó követelményeket is. A kettős szabályozás elkerülése érdekében a szabályozott kereskedési helyszínek által biztosított bemeneti adatokra épülő referenciamutatók ugyancsak mentesülnek bizonyos kötelezettségek alól. 3.4.6. Átláthatóság és fogyasztóvédelem (15–18. cikk) A befektetők védelmét az átláthatóságra vonatkozó rendelkezések fokozzák. A referenciamutató-kezelőknek nyilatkozatot kell közzétenniük arról, hogy mit mér a referenciamutató, illetve a referenciamutató sebezhető pontjairól, egyúttal közzé kell tenniük az alapadatokat, lehetővé téve ezáltal a felhasználóknak, hogy kiválasszák a legmegfelelőbb és legalkalmasabb referenciamutatót. A nyilatkozatban arra is fel kell hívni a figyelmet, hogy a felhasználóknak megfelelően fel kell készülniük arra az eshetőségre, hogy a referenciamutató-kezelő megszünteti a referenciamutató szolgáltatását. A fogyasztókkal kötött pénzügyi ügyleteik, például jelzáloghitelek vonatkozásában a bankok részére alkalmassági vizsgálat lefolytatását is előírja a rendelet. 3.4.7. A referenciamutató-kezelőkre vonatkozó felügyeleti és engedélyezési eljárás (22–37. cikk) A referenciamutató előállításának folyamata előzetes engedélyhez és folyamatos felügyelethez lesz kötve. Az Unió területén elhelyezkedő referenciamutató-kezelők vonatkozásában a javaslat megállapítja az érintett illetékes hatóságtól beszerezhető engedély feltételeit és az engedélyezési eljárás részleteit. A javaslat a rendelet hatékony végrehajtását biztosító mechanizmusról is rendelkezik. A rendeletjavaslat az illetékes hatóságokat felruházza azokkal a hatáskörökkel, amelyek révén biztosítható, hogy a referenciamutató-kezelők megfeleljenek a rendelet követelményeinek. A kritikus referenciamutatók vonatkozásában az információcsere fokozása és az egységes engedélyezés és felügyelet érdekében felügyeleti kollégiumokat kell létrehozni. 4. KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK A javaslatnak a közösségi költségvetést érintő vonzatai vannak. A javaslat konkrét költségvetési vonzatai az ESMA-hoz rendelt feladattal kapcsolatosak, a javaslathoz csatolt jogalkotási pénzügyi kimutatás szerint. A valamennyi uniós testületre alkalmazandó költségvetési korlátokra tekintettel az új feladatok ellátását az éves költségvetés-allokációs eljárás keretében rendelkezésre álló emberi erőforrásokkal kell megoldani az ügynökségek pénzügyi programozásának megfelelően. Nevezetesen az új feladatok végrehajtásához az ügynökség által igényelt erőforrások összhangban vannak „A decentralizált ügynökségek emberi és pénzügyi erőforrásainak 2014–2020 közötti időszakra történő programozása” című bizottsági közleményben (COM(2013) 519) az ESMA humánerőforrás- és pénzügyi programozása tekintetében megállapítottakkal. A javaslatot kísérő pénzügyi kimutatásban a Bizottságra vonatkozó költségvetési hatásokat is értékeltük.Összefoglalva, a javaslat főbb költségvetési vonzatai a következők: a) a Belső Piaci és Szolgáltatási Főigazgatóság személyi állománya: 1 fő AD (teljes munkaidős) alkalmazott felhatalmazáson alapuló jogi aktusok megszövegezése, valamint a kezdeményezés értékelése, végrehajtásának nyomon követése és esetleges felülvizsgálata céljából. A becsült összköltség évente 0,141 millió EUR. b) ESMA: i. Személyzeti kiadások: két fő ideiglenes alkalmazott a következő feladatok ellátására: a kritikus referenciamutatók felügyeleti kollégiumaiban való részvétel és közvetítés, technikai tanácsadás a Bizottság részére e rendelet végrehajtásával kapcsolatban, harmadik országokkal kötendő együttműködési megállapodások kialakításának koordinálása, a szankciórendszerek konvergenciáját és ágazatközi egységességét elősegítő iránymutatások megszövegezése, a referenciamutatók felhasználásáról szóló értesítések nyilvántartása és a nyilvántartásba vett referenciamutató-kezelők jegyzékének kezelése. E 2 fő ideiglenes alkalmazott teljes éves költsége 0,326 millió EUR, amelynek 40%-át (0,130 millió EUR) a Bizottság, 60%-át (0,196 millió EUR) a tagállamok fedeznék évente. ii. Működési és infrastrukturális költségek: 0,25 millió EUR becsült induló költség terhelné az ESMA-t, amelynek 40%-át (0,1 millió EUR) a Bizottság, 60%-át (0,15 millió EUR) a tagállamok fedeznék 2015-ben. Ez a költségtétel elsősorban az alábbi feladatokat ellátó ESMA informatikai rendszerekkel kapcsolatos: – Az e rendelet szerint nyilvántartásba vett referenciamutató-kezelők és az Unióban referenciamutatókat szolgáltató, harmadik országokban működő vállalkozások jegyzékének kezelése. – Az egyes referenciamutatók pénzügyi eszközökben vagy pénzügyi ügyletekben való használatáról szóló értesítések kezelése, az ezzel kapcsolatos nyilvántartás vezetése, és a referenciamutató-kezelők tájékoztatása a referenciamutató ezen felhasználásáról. Emellett az ESMA 2018. január 1-jéig jelentésben számol be ezen rendelet alkalmazásáról; a jelentés teljes költsége 0,3 millió EUR, amelynek 40%-át (0,12 millió EUR) a Bizottság, 60%-át (0,18 millió EUR) a tagállamok fedezik 2017-ben. 2013/0314 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a pénzügyi eszközökben és pénzügyi ügyletekben referenciamutatóként használt indexekről (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[11], tekintettel az Európai Központi Bank véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) Számos pénzügyi eszköz és pénzügyi ügylet árazása függ a referenciamutatók pontosságától és integritásától. A LIBOR-hoz és az EURIBOR-hoz hasonló referencia-kamatlábak manipulálásával kapcsolatos esetek, továbbá az energia-, olaj- és devizapiaci referenciamutatók manipulálásával kapcsolatos állítások rámutattak arra, hogy azok a referenciamutatók, amelyek megállapításának folyamata bizonyos közös jegyeket mutat – például összeférhetetlenséggel, mérlegelési lehetősséggel és gyenge irányítással jellemezhető –, ki vannak téve a manipuláció kockázatának. A referenciamutatóként használt indexek pontosságát és integritását érintő hibák vagy az azokkal kapcsolatos kételyek alááshatják a piaci bizalmat, veszteséget okozhatnak a fogyasztóknak és a befektetőknek, egyúttal torzíthatják a reálgazdasági folyamatokat. Szükséges tehát biztosítani a referenciamutatók és a referenciamutatók előállítási folyamatának pontosságát, megalapozottságát és integritását. (2) A pénzügyi eszközök piacairól szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[12] tartalmaz bizonyos rendelkezéseket a jegyzett pénzügyi eszközök árazásához használt referenciamutatók megbízhatóságára vonatkozóan. Az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról szóló, 2003. november 4-i 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[13] tartalmaz bizonyos rendelkezéseket a kibocsátók által használt referenciamutatókra vonatkozóan. Az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 2009. július 13-i 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[14] tartalmaz bizonyos rendelkezéseket az ÁÉKBV-nak minősülő befektetési alapok által használt referenciamutatókra vonatkozóan. A nagykereskedelmi energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló, 2011. október 25-i európai parlamenti és tanácsi rendelet[15] tartalmaz bizonyos rendelkezéseket, amelyek megtiltják a nagykereskedelmi energiatermékekkel kapcsolatban használt referenciamutatók manipulálását. Ezek a jogalkotási aktusok azonban csak bizonyos referenciamutatók egyes szempontjaival foglalkoznak, és nem kezelik a referenciamutatók előállítási folyamatának valamennyi sebezhető pontját. (3) A referenciamutatók nélkülözhetetlenek a határokon átnyúló ügyletek árazásához, és ezen keresztül a pénzügyi eszközök és szolgáltatások széles köre tekintetében teszik lehetővé az egységes piac hatékony működését. A pénzügyi ügyletekben – különösen jelzáloghiteleknél – referencia-kamatlábként alkalmazott, valamely tagállamban előállított számos referenciamutatót más tagállamok hitelintézetei és fogyasztói használnak. Emellett ezek a hitelintézetek e pénzügyi ügyletekre gyakran a határokon átnyúló bankközi piacon kötnek fedezeti ügyletet, vagy ott szerzik be hozzájuk a forrásokat. Nemzeti szinten ez idáig mindössze két tagállam fogadott el referenciamutatókra vonatkozó jogszabályokat, ám az általuk kialakított jogi keretek máris eltéréseket mutatnak például az alkalmazási kör tekintetében. Emellett, mivel az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi Szervezete (IOSCO) által a közelmúltban elfogadott, referenciamutatókkal kapcsolatos elvek bizonyos rugalmasságot tesznek lehetővé pontos alkalmazási körük, végrehajtásuk módja és egyes fogalmak tekintetében, a tagállamok valószínűsíthetően ezen elveket eltérő módon alkalmazó jogszabályokat fogadnának el nemzeti szinten. (4) Az eltérő megközelítések a belső piac széttöredezését eredményeznék, hiszen a referenciamutató-kezelőkre és -felhasználókra az egyes tagállamokban eltérő szabályok vonatkoznának, és előfordulhatna, hogy az egyik tagállamban előállított referenciamutató nem használható egy másikban. A pénzügyi eszközökben és pénzügyi ügyletekben használt referenciamutatók pontosságát és integritását Európában biztosítani hivatott, harmonizált keret hiányában ezért valószínűsíthető, hogy a tagállamok jogi kereteinek eltérései akadályozzák majd a referenciamutató-előállítás belső piacának zavartalan működését. (5) Az uniós fogyasztóvédelmi szabályok nem foglalkoznak a pénzügyi ügyletekben hivatkozott referenciamutatók alkalmasságának kérdésével. Az alkalmatlan referenciamutatók használatával kapcsolatban az egyes tagállamokban felmerülő fogyasztói panaszok és peres eljárások eredményeként valószínűsíthető, hogy a tagállamok a fogyasztóvédelem jogos céljától vezérelve egymástól eltérő nemzeti szintű intézkedéseket fogadnának el, ami a fogyasztóvédelem eltérő szintje miatti különböző versenyfeltételek okán a belső piac szétaprózódásához vezethet. (6) Következésképpen a belső piac – különösen a pénzügyi piacok – megfelelő működésének biztosítása és működési feltételeinek javítása, valamint a fogyasztók és befektetők magas szintű védelmének biztosítása érdekében helyénvaló a referenciamutatók uniós szintű szabályozási keretének meghatározása. (7) Helyénvaló és szükséges, hogy a szóban forgó szabályok rendelet formáját öltsék, hogy a referenciamutatók előállításában, a referenciamutatókkal kapcsolatos adatszolgáltatásban és a referenciamutatók felhasználásában érintett személyekre közvetlen kötelezettségeket megállapító rendelkezéseket az Unió egészében egységesen alkalmazzák. Mivel a referenciamutatók előállítására vonatkozó jogi keretek szükségképpen kiterjednek a referenciamutató-előállítás valamennyi oldalát érintő, pontos követelményeket meghatározó intézkedésekre, a választott megközelítés akár csekély eltérései is jelentős akadályát jelenthetik a referenciamutatók határokon átnyúló használatának. Ennélfogva a közvetlenül alkalmazandó, nemzeti jogalkotást nem igénylő jogi eszköz, azaz rendelet alkalmazása csökkenti annak lehetőségét, hogy a tagállamok egymástól eltérő intézkedéseket hozzanak nemzeti szinten, ezáltal pedig egységes megközelítést és nagyobb jogbiztonságot garantál, és megelőzi a referenciamutatókkal kapcsolatos, határokon átnyúló tevékenységeket jelentősen akadályozó tényezők felmerülését. (8) A rendelet hatályának olyan tágnak kell lennie, hogy lehetővé tegye megelőző jellegű szabályozási keret létrehozását. A referenciamutatók előállítása során mód nyílik mérlegelésre, és szükségképpen jelen vannak bizonyos típusú összeférhetetlenségek, következésképpen lehetőség nyílik és késztetés jelentkezik a referenciamutatók manipulálására. E kockázati tényezők minden referenciamutató tekintetében közösek, és valamennyit megfelelő irányítási és kontrollkövetelmények alá kell vonni. Mivel a referenciamutatók sebezhetősége és fontossága időben változó, ha a szabályozás csak a fontos vagy sebezhető indexekre korlátozódna, akkor figyelmen kívül hagyná a referenciamutatókkal kapcsolatos esetleges jövőbeli kockázatokat. A jelenleg szűk körben használt referenciamutatók a jövőben széles körben elterjedhetnek, azaz esetükben akár csekély mértékű manipuláció is jelentős hatással járhat. (9) A jelen rendelet alkalmazási köre szempontjából azt kell döntő tényezőnek tekinteni, hogy a kimeneti érték meghatározza-e pénzügyi eszköz vagy pénzügyi ügylet értékét, vagy méri-e befektetési alap teljesítményét. Tehát a rendelet alkalmazási köre nem függhet a bemeneti adatok jellegétől. Következésképpen a rendelet hatályának ki kell terjednie a gazdasági jellegű adatokból (pl. részvényárakból) és az egyéb jellegű számadatokból vagy értékekből (pl. időjárási paraméterekből) számított referenciamutatókra egyaránt. A szabályozási keretnek az említett kockázatoknak kitett referenciamutatókra kell vonatkoznia, de arányos választ kell nyújtania azokra a kockázatokra is, amelyeket különböző referenciamutatók hordoznak magukban. E rendelet alkalmazási körének ezért minden olyan referenciamutatóra ki kell terjednie, amelyet szabályozott kereskedési helyszínen jegyzett vagy ott forgalmazott pénzügyi eszköz árazásához használnak. (10) Jelentős számú fogyasztó részese olyan pénzügyi ügyleteknek, például jelzáloggal biztosított fogyasztóihitel-megállapodásoknak, amelyek referenciaértékeként ugyanilyen kockázatoknak kitett referenciamutatók szolgálnak. Ebből kifolyólag e rendelet hatályának ki kell kiterjednie [a lakóingatlanokhoz kapcsolódó lakossági hitelmegállapodásokról és a 2008/48/EK irányelv módosításáról szóló, 2013/…/EU európai parlamenti és tanácsi] irányelvben említett indexekre és referencia-kamatlábakra. (11) Számos olyan stratégiai és befektetési index kapcsán merülnek fel súlyos összeférhetetlenségek, amelyet valamely alap, például ÁÉKBV-alap teljesítményének mérésére használnak. Ezen referenciamutatók egy részét közzéteszik, más részét – díjmentesen vagy díjfizetés ellenében – elérhetővé teszik a nyilvánosság vagy a nyilvánosság egy része számára, és manipulációjuk kedvezőtlenül érintheti a befektetőket. Ebből kifolyólag e rendelet hatálya kiterjed a befektetési alapok teljesítményének mérésére használt indexekre és referencia-kamatlábakra. (12) Minden referenciamutató-kezelő esetében felmerülhet összeférhetetlenség, mindegyikük végez mérlegelést, és egyikük esetében sem garantált eleve a megfelelő irányítási és kontrollrendszerek létezése. Mivel a referenciamutatók előállítási folyamata a referenciamutató-kezelők ellenőrzése alatt áll, utóbbiak kötelező engedélyeztetése és felügyelete a leghatékonyabb módja kikezdhetetlen referenciamutatók biztosításának. (13) A referenciamutatók adatszolgáltatói esetében felmerülhet összeférhetetlenség, tevékenységük során mérlegelést végeznek, azaz manipulációforrást jelenthetnek. A referenciamutatókhoz történő adatszolgáltatás önkéntes tevékenység. Bármely olyan kezdeményezés, amely üzleti modelljük jelentős átalakítására kötelezi az adatszolgáltatókat, az általuk biztosított adatszolgáltatás beszüntetését eredményezheti. Mindamellett azon adatszolgáltatók számára, akik már ma is szabályozás és felügyelet alá tartoznak, a megfelelő irányítási és kontrollrendszerek kialakítására vonatkozó előírások várhatóan nem jelentenek majd tetemes költséget vagy aránytalanul nagy adminisztratív terhet. Ezért ez a rendelet kötelezettségeket állapít meg a felügyelt adatszolgáltatók számára. (14) A referenciamutató-kezelő az a természetes vagy jogi személy, aki ellenőrzést gyakorol a referenciamutató előállítása felett, így különösen az a személy, aki igazgatja a referenciamutatót, gyűjti és elemzi a bemeneti adatokat, megállapítja a referenciamutató értékét, és egyes esetekben közzéteszi a referenciamutatót. Amennyiben azonban valamely személy újságírói tevékenysége keretében csupán közzéteszi a referenciamutatót vagy hivatkozik arra, ám nem gyakorol ellenőrzést a szóban forgó referenciamutató előállítása felett, úgy e személyre nem kell alkalmazni az e rendelet által a referenciamutató-kezelőkre előírt követelményeket. (15) Az indexeket valamilyen képlet vagy más módszertan használatával az alapul szolgáló értékek alapján számítják ki. E képlet megalkotása, a számítás elvégzése és a bemeneti adatok meghatározása során lehetőség van a mérlegelésre. E mérlegelés miatt fennáll a manipuláció kockázata, következésképp e rendelet hatályának ki kell terjednie az ezen jellemzővel rendelkező összes referenciamutatóra. Azokban az esetekben azonban, amikor egyetlen ár vagy érték szolgál valamely pénzügyi eszköz referenciaértékeként – például amikor egy opció referenciaárát egyetlen értékpapír ára határozza meg – nincs számítás, nincsenek bemeneti adatok és nincs mérlegelés sem. Következésképp az egyetlen áron vagy egyetlen értéken alapuló referenciaárak e rendelet alkalmazásában nem tekintendők referenciamutatónak. A központi szerződő felek által előállított referenciaárak vagy elszámolási árak nem tekintendők referenciamutatónak, mivel ezeket elszámolás, biztosíték meghatározása vagy kockázatkezelés céljából, azaz nem valamely pénzügyi eszköz alapján fizetendő összeg vagy pénzügyi eszköz értékének meghatározása céljából használják fel. (16) Az Unióban központi bankok által előállított referenciamutatókat állami hatóságok ellenőrzik, és e mutatók megfelelnek a referenciamutatók pontosságát, integritását és függetlenségét e rendeletnek megfelelően biztosító elveknek, standardoknak és eljárásoknak. Következésképp nem szükséges, hogy e referenciamutatók a jelen rendelet hatálya alá tartozzanak. Harmadik országok központi bankjai azonban szintén előállíthatnak olyan referenciamutatókat, amelyeket mások felhasználnak az Unióban. Meg kell határozni, hogy a referenciamutatókat előállító harmadik országbeli központi bankok közül csak azok mentesülnek e rendelet előírásai alól, amelyek az e rendeletben megállapítottakhoz hasonló standardokat alkalmaznak. (17) A referenciamutatók megfelelő irányítást nélkülöző előállítási folyamata lehetőséget teremt a referenciamutatók manipulálására. A nyilvánosság számára elérhető referenciamutatók esetében ezen kockázatok nem vehetők teljes körűen figyelembe, így adott esetben az érvényesülő kontroll és irányítás elégtelen lehet. A referenciamutatók integritásának biztosítása érdekében a referenciamutató-kezelők számára megfelelő irányítási rendszerek működtetését kell előírni, amelyek révén ellenőrizhetik az összeférhetetlenségeket, és fenntarthatják a referenciamutatókba vetett bizalmat. A referenciamutató-kezelők nagy része – akár megfelelő irányítás esetén is – ki van téve összeférhetetlenségeknek, és adott esetben egyes kérdések mérlegelésére és eldöntésére kényszerül, ami az érdekelt felek különböző csoportjait érinti. Szükséges tehát, hogy a referenciamutató-kezelők olyan külön funkcióval rendelkezzenek az irányítási rendszerek végrehajtásának és hatékonyságának felügyeletére, amely hatékony felügyeletet biztosít. (18) A referenciamutatók manipulálása vagy megbízhatatlansága kárt okozhat a befektetőknek és a fogyasztóknak. E rendeletnek ezért meg kell határoznia a referenciamutató-kezelőkre és az adatszolgáltatókra vonatkozó nyilvántartási kötelezettségek keretét, valamint biztosítania kell a referenciamutatók céljával és a referenciamutatókhoz felhasznált bemeneti adatokkal kapcsolatos átláthatóságot, elősegítve ezáltal az esetleges kárigények igazságosabb és hatékonyabb rendezését a nemzeti és európai jognak megfelelően. (19) A rendelet végrehajtásának ellenőrzéséhez, illetve annak hatékony betartatásához utólagos elemzésre és tényadatokra van szükség, amihez a referenciamutató-kezelőknek egy kellően hosszú időszakon keresztül megfelelő nyilvántartásokat kell vezetniük a referenciamutató kiszámítására vonatkozóan. A referenciamutató által mérni hivatott valóságelem és annak környezete idővel valószínűsíthetően változik. Ebből kifolyólag a referenciamutató előállítási folyamatát és módszertanát időről időre ellenőrizni kell, illetve felül kell vizsgálni az esetleges hiányosságok és fejlesztési lehetőségek feltárása érdekében. A referenciamutatók előállításával kapcsolatos hiányosságok sok érdekelt felet érinthetnek, akik segíthetnek ezen hiányosságok feltárásában. Szükség van tehát egy olyan független panaszkezelési eljárás kidolgozására, amely révén ezek az érdekelt felek panasszal élhetnek a referenciamutató-kezelő felé, és amely garantálja, hogy a referenciamutató-kezelő objektív módon vizsgálja meg a panaszok megalapozottságát. (20) A referenciamutatók előállítása gyakran fontos funkciók – például a referenciamutató kiszámítása, a bemeneti adatok összegyűjtése és a referenciamutató közlése – kiszervezésével jár. Az irányítási rendszerek hatékonyságának biztosítása érdekében biztosítani kell, hogy a funkciók kiszervezése a referenciamutató-kezelőt ne mentesítse egyetlen kötelezettsége vagy felelőssége alól sem, továbbá, hogy a kiszervezés oly módon valósuljon meg, hogy az ne korlátozza a referenciamutató-kezelő képességét e kötelezettségeinek és felelősségeinek való megfelelésre, illetve az érintett illetékes hatóság képességét a referenciamutató-kezelők felett gyakorolt felügyelet tekintetében. (21) A bemeneti adatok központi fogadója a referenciamutató-kezelő, amely konzisztens módon tudja vizsgálni a bemeneti adatok integritását és pontosságát. Szükséges tehát, hogy a referenciamutató-kezelő rendelkezzen a bemeneti adatok pontosságának vizsgálatához szükséges kontrolleljárásokkal, a gyanús adatokról pedig értesítse az érintett illetékes hatóságot. (22) Adott esetben a referenciamutató-kezelő alkalmazottai is észlelhetik e rendelet megszegését, vagy azonosíthatnak olyan potenciális sebezhető pontokat, amelyek manipulációhoz vagy annak kísérletéhez vezethetnek. E rendeletnek ezért garantálnia kell olyan alkalmas rendszerek működtetését, amelyeken keresztül az alkalmazottak bizalmas úton felhívhatják a referenciamutató-kezelők figyelmét a rendelet esetleges megszegésére. (23) A bemeneti adatok szolgáltatásával összefüggésben gyakorolható bárminemű mérlegelési jogkör lehetőséget teremt a referenciamutató manipulálására. Amennyiben a bemeneti adat ügyleti adat, kisebb a mérlegelési lehetőség, így korlátozottabb az adat manipulálásának kockázata. Ebből kifolyólag a referenciamutató-kezelőknek általános szabályként tényleges ügyletekre vonatkozó bemeneti adatokat kell használniuk, amennyiben azok rendelkezésre állnak; azokban az esetekben azonban, amikor a referenciamutató integritásának és pontosságának garantálásához az ügyleti adatok nem elegendők, más adatok is felhasználhatók. (24) A referenciamutatónak az általa lekövetni hivatott gazdasági tény mérése tekintetében értelmezett pontossága és megbízhatósága a használt módszertantól és a bemeneti adatoktól függ. Következésképp olyan módszertant kell alkalmazni, amely garantálja a referenciamutató megbízhatóságát és pontosságát. (25) A referenciamutató pontosságának folyamatos fenntartása érdekében szükség lehet a módszertan megváltoztatására, de a módszertan változtatásai hatással vannak az érdekelt felekre és a referenciamutató felhasználóira. Szükség van tehát a referenciamutató módszertanának megváltoztatása esetén követendő – a konzultációs követelményeket is magukban foglaló – eljárások meghatározására annak érdekében, hogy a felhasználók és az érdekelt felek meg tudják tenni a szóban forgó változtatások miatt szükséges intézkedéseket, illetve jelezni tudják a referenciamutató-kezelő felé, ha aggályaik merülnek fel a változtatásokkal kapcsolatban. (26) A referenciamutatók integritása és pontossága az adatszolgáltatók által közölt bemeneti adatok integritásától és pontosságától függ. Elengedhetetlenül fontos, hogy az adatszolgáltatók bemeneti adatokkal kapcsolatos kötelezettségei egyértelműen meg legyenek határozva, megbízhatóak legyenek, és összhangban legyenek a referenciamutató-kezelő által használt kontrolleljárásokkal és módszertannal. Ehhez a referenciamutató-kezelőnek magatartási kódexet kell kidolgoznia, amelyben rögzíti ezeket a követelményeket, az adatszolgáltatókat pedig kötelezni kell a magatartási kódex betartására. (27) Számos referenciamutatót szabályozott kereskedési helyszínekről, energiatőzsdékről vagy kibocsátásiegység-aukciókból származó bemeneti adatok alapján számítanak ki. Ezek a helyszínek szabályozás és felügyelet alá tartoznak, ami biztosítja a bemeneti adatok integritását, illetve az irányítási követelmények és a szabálysértések bejelentésére szolgáló eljárások érvényesülését. Ezért a kettős szabályozás elkerülése érdekében, és mivel e helyszínek felügyelete biztosítja a felhasznált bemeneti adatok integritását, a vonatkozó referenciamutatókat mentesíteni kell egyes követelmények alól. (28) Az adatszolgáltatók is ki lehetnek téve összeférhetetlenségnek, a bemeneti adatok meghatározása kapcsán pedig mérlegelési jogkörük lehet. Ebből kifolyólag szükséges, hogy az adatszolgáltatók tekintetében irányítási rendszerek érvényesüljenek, amelyek révén biztosítható ezen összeférhetetlenségek kezelése és az, hogy pontos bemeneti adatokat szolgáltassanak, amelyek megfelelnek a referenciamutató-kezelő követelményeinek, és hitelesíthetők. (29) A referenciamutatók különböző típusai és ágazatai más-más jellemzőkkel, sebezhető pontokkal és kockázatokkal rendelkeznek. E rendelet rendelkezéseit ezért tovább kell részletezni a referenciamutatók egyes ágazatainak és típusainak megfelelően. A bankközi referencia-kamatlábak fontos szerepet játszanak a monetáris politika transzmissziójában, ezért pontosítani kell, hogy e rendelet rendelkezései miként alkalmazandók e referenciamutatókra. Az árupiaci referenciamutatók széles körben használt, ágazatspecifikus jellemzőkkel rendelkező mutatók, ezért pontosítani kell, hogy e rendelet rendelkezései miként alkalmazandók e referenciamutatókra. (30) Bizonyos kritikus referenciamutatók kudarca súlyos következményekkel járhat a pénzügyi stabilitásra, a piacok rendezett működésére vagy a befektetőkre nézve, ezért ezen kritikus referenciamutatók integritásának és megalapozottságának garantálása további követelmények alkalmazását teszi szükségessé. Ilyen következmények merülnek fel akkor, amikor a referenciamutató jelentős értékű pénzügyi eszköz referenciaértékeként szolgál. Szükséges ezért, hogy a Bizottság meghatározza azokat a referenciamutatókat, amelyek bizonyos küszöbértéket meghaladó értékű pénzügyi eszközhöz szolgálnak referenciaértékként, és így kritikus referenciamutatónak minősítendők. (31) Az adatszolgáltatással felhagyó adatszolgáltatók alááshatják a kritikus referenciamutatók hitelességét. E kockázat kezelése érdekében szükséges tehát olyan jogkört biztosítani az érintett illetékes hatóság részére, amely alapján kötelező adatszolgáltatást írhat elő a kritikus referenciamutatók esetében. (32) Ahhoz, hogy a referenciamutatók felhasználói megfelelő döntéseket hozhassanak, és megértsék a referenciamutatók kockázatait, tudniuk kell, hogy mit mérnek a referenciamutatók és ismerniük kell azok hiányosságait. Ebből kifolyólag a referenciamutató-kezelőnek közzé kell tennie egy ezen információkat tartalmazó nyilatkozatot, valamint nyilvánosságra kell hoznia a referenciamutató meghatározásához használt bemeneti adatokat. (33) A fogyasztók olyan pénzügyi ügyleteket, például jelzáloghitel- és fogyasztásihitel-szerződéseket köthetnek, amelyek valamilyen referenciamutatóra hivatkoznak; az egyenlőtlen alkupozíciókból és a szabványfeltételek alkalmazásából kifolyólag azonban korlátozott választási lehetőségük van az alkalmazott referenciamutató tekintetében. Emiatt biztosítani kell azt, hogy a referenciamutató megválasztására jobban képes, felügyelt szervezet, azaz a hitelező viselje a felelősséget annak vizsgálatáért, hogy az ilyen referenciamutató alkalmas-e a fogyasztó számára. A referenciamutatót referenciaértékként használó pénzügyi eszközök tekintetében mindazonáltal nem kell e rendeletben előírni az alkalmassági vizsgálatot, mivel erről a [MiFID] irányelv már rendelkezik. (34) E rendeletnek figyelembe kell vennie az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi Szervezete (IOSCO) által a pénzügyi referenciamutatókra vonatkozóan 2013. július 17-én közzétett elveket (a továbbiakban: IOSCO-elvek), amelyek a referenciamutatókra vonatkozó szabályozási követelmények globális standardjaként szolgálnak. A befektetővédelem érdekében a harmadik országokban szolgáltatott referenciamutatónak az Unióban történő használatát megelőzően el kell végezni annak vizsgálatát, hogy a harmadik országban a referenciamutatókra alkalmazott felügyelet és szabályozás egyenértékű-e az uniós felügyelettel és szabályozással. (35) A referenciamutató-kezelőt azon tagállam illetékes hatóságának kell engedélyeznie és felügyelnie, amelyben a referenciamutató-kezelő elhelyezkedik. (36) Bizonyos körülmények között előfordulhat, hogy az index szolgáltatójának nincs tudomása arról, hogy az általa előállított index valamilyen pénzügyi eszköz referenciaértékeként szolgál. Ez különösen abban az esetben lehetséges, amikor a felhasználó és a referenciamutató-kezelő különböző tagállamban helyezkedik el. Emiatt szükséges az, hogy amennyiben az illetékes hatóságok tudomást szereznek valamely referenciamutatónak pénzügyi eszközben történő használatáról, erről tájékoztassák valamely központi koordináló hatóságot, például az ESMA-t, amelynek értesítenie kell a referenciamutató-kezelőt. (37) Hatékony felügyelet a tagállamok illetékes hatóságai részére biztosított hatékony eszközök, hatáskörök és erőforrások révén biztosítható. E rendeletnek ezért rendelkeznie kell mindenekelőtt a nemzeti joggal összhangban a tagállami illetékes hatóságok részére minimumkövetelményként biztosítandó felügyeleti és vizsgálati hatáskörökről. Az e rendelet szerinti hatásköreik gyakorlása során az illetékes hatóságoknak és az ESMA-nak tárgyilagosan és pártatlanul, döntéshozatali önállóságukat fenntartva kell eljárnia. (38) Ezen rendelet megsértésének észlelése érdekében szükséges, hogy az illetékes hatóságok – a nemzeti jognak megfelelően – rendelkezzenek a természetes és jogi személyek telephelyeire való bejutás lehetőségével iratok lefoglalása céljából. A szóban forgó telephelyekhez való hozzáférésre akkor van szükség, ha fennáll a megalapozott gyanúja annak, hogy ott az ellenőrzés vagy vizsgálat tárgyával összefüggő dokumentumok és adatok találhatók, amelyek fontosak lehetnek e rendelet megsértésének bizonyításához. Az említett telephelyekhez való hozzáférés szükséges továbbá, ha: a korábban tájékoztatásra felszólított személy a felszólításnak nem tett eleget; vagy alapos okkal feltételezhető, hogy a felszólításnak a felszólított személy nem tenne eleget, vagy a felszólításban megjelölt dokumentumokat vagy információt eltávolítaná, módosítaná vagy megsemmisítené. Amennyiben a telephelyhez való hozzáféréshez – a nemzeti jognak megfelelően – az érintett tagállam igazságszolgáltatási hatóságának előzetes engedélye szükséges, a telephelyhez való hozzáférésre vonatkozó hatáskör az igazságszolgáltatási hatóság előzetes engedélyének beszerzését követően gyakorolható. (39) A felügyelt szervezetektől származó telefonbeszélgetés-felvételek és adatforgalmi nyilvántartások létfontosságú és időnként egyedüli bizonyítékot képezhetnek e rendelet, és különösen az irányítási és kontrollkövetelmények megsértésének észlelése és bizonyítása szempontjából. Ezek a nyilvántartások és felvételek elősegítik az adatszolgáltatásért és az adatszolgáltatás jóváhagyásáért felelős személy kilétének, valamint annak megállapítását, hogy megtörtént-e az alkalmazottak fizikai elkülönítése. Ebből kifolyólag lehetővé kell tenni, hogy amennyiben fennáll a megalapozott gyanúja annak, hogy az ellenőrzés vagy vizsgálat tárgyával összefüggő e felvételek vagy nyilvántartások fontosak lehetnek ezen rendelet megsértésének bizonyításához, az illetékes hatóságok előírják a felügyelt szervezetek által megőrzött, meglévő telefonbeszélgetés-felvételek, elektronikus kommunikációs és adatforgalmi nyilvántartások átadását. (40) E rendelet egyes rendelkezései alkalmazandók harmadik országok azon természetes és jogi személyeire, akik referenciamutatókat használnak, azokhoz adatot szolgáltatnak vagy más módon vesznek részt a referenciamutató előállításának folyamatában. A tagállamok illetékes hatóságainak ezért ki kell alakítaniuk az együttműködés kereteit harmadik országok hatóságaival. Az ESMA-nak össze kell hangolnia az együttműködési keretek kidolgozását és a harmadik államoktól származó információk cseréjét az illetékes hatóságok között. (41) E rendelet tiszteletben tartja az Európai Unió működéséről szóló szerződésben (EUMSZ) és az Európai Unió Alapjogi Chartájában meghatározott alapvető jogokat és elveket, különös tekintettel a magán- és a családi élet tiszteletben tartására vonatkozó jogra, a személyes adatok védelmére, a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságára, a vállalkozás szabadságára, a tulajdonhoz való jogra, a fogyasztók védelmére, a hatékony jogorvoslathoz való jogra, valamint a védelemhez való jogra. Ennek megfelelően ezt a rendeletet a fenti jogokkal és elvekkel összhangban kell értelmezni és alkalmazni. (42) Az érintett személyek védelemhez való jogát teljes mértékben tiszteletben kell tartani. Ennek érdekében az eljárások alá vont személyek részére biztosítani kell az illetékes hatóság határozatának alapját képező megállapításokhoz való hozzáférést és a meghallgatási jogot. (43) A referenciamutatókkal kapcsolatos átláthatóságra a pénzügyi piacok stabilitása és a befektetők védelme miatt van szükség. Az illetékes hatóságok általi információcserének vagy információtovábbításnak a személyes adatok továbbítására vonatkozó szabályoknak megfelelően kell történnie, a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[16] összhangban. Az ESMA általi információcserének vagy információtovábbításnak a személyes adatok továbbítására vonatkozó szabályoknak megfelelően kell történnie, a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel[17] összhangban. (44) Figyelembe véve a pénzügyi szolgáltatások ágazatában a szankciórendszerek megerősítéséről szóló bizottsági közleményt és a közleményhez kapcsolódóan később elfogadott uniós jogi aktusokat, a tagállamoknak szabályokat kell hozniuk az e rendeletben foglalt rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókról és közigazgatási intézkedésekről, és biztosítaniuk kell azok végrehajtását. Ezeknek a szankcióknak és közigazgatási intézkedéseknek hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. (45) Ehhez közigazgatási intézkedések, szankciók és bírságok rendszeréről kell rendelkezni, amelyen keresztül biztosítható az egységes megközelítés a tagállamokban, és fokozható ezek visszatartó ereje. Az egyes esetekben alkalmazott szankciókat adott esetben olyan tényezők figyelembevételével kell meghatározni mint az esetlegesen megállapított pénzügyi haszon visszafizetése, a jogsértés súlyossága és időtartama, a súlyosbító és enyhítő körülmények, a bírság elrettentő hatásának szükségessége, és – adott esetben – a szankció mértéke csökkenthető az illetékes hatósággal való együttműködés fejében. A nagyon súlyos jogsértések esetében az adott konkrét esetben kiszabott közigazgatási bírság tényleges összege elérheti az e rendelet szerinti maximális összeget vagy a nemzeti jog szerinti magasabb összeget, míg a kisebb jelentőségű jogsértések vagy megállapodás esetében a maximális összegnél lényegesen kisebb bírságok alkalmazhatók. Az illetékes hatóság részére biztosítani kell, hogy a referenciamutató-kezelő vagy az adatszolgáltatók tekintetében élhessen a vezetői funkciók gyakorlásától való ideiglenes eltiltás lehetőségével. E rendelet nem korlátozza a tagállamokat abban, hogy szigorúbb közigazgatási szankciókról rendelkezzenek. (46) Biztosítandó azt, hogy az illetékes hatóságok által hozott határozatok visszatartó erővel bírjanak a tágan értelmezett nyilvánosságra nézve, a határozatokat alapértelmezésben közzé kell tenni. A határozatok közzététele fontos eszköz az illetékes hatóságok számára abból a szempontból is, hogy ezen keresztül tájékoztatják a piaci szereplőket arról, hogy mely magatartás tekintendő e rendelet megsértésének, egyúttal piaci szereplők széles körét ösztönzik a helyes magatartás követésére. Amennyiben ez a közzététel aránytalan károkat okozhat az érintettek számára, veszélyezteti a pénzügyi piacok stabilitását vagy valamely folyamatban lévő vizsgálatot, az illetékes hatóságnak a szankciókat és intézkedéseket anonim módon vagy késleltetve kell közzétennie. Az illetékes hatóságok számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy adott esetben ne tegyék közzé a szankciókat, amennyiben úgy vélik, hogy az anonim vagy késleltetett közzététel révén nem biztosítható az, hogy a pénzügyi piacok stabilitása ne legyen veszélyeztetve. Az illetékes hatóságoknak nem kell továbbá közzétenniük azon kisebb jelentőségűnek tartott intézkedéseket, amelyek közzététele aránytalan lenne. (47) A kritikus referenciamutatók több tagállam adatszolgáltatóit, referenciamutató-kezelőit és felhasználóit érinthetik. Így előállításuk megszüntetése vagy bármely olyan esemény, amely jelentősen alááshatja integritásukat több tagállamban járhat következményekkel, ami azt is jelenti, hogy a referenciamutató-kezelő tagállamának illetékes hatósága egymaga nem lesz képes hatékonyan és eredményesen kezelni a kritikus referenciamutató jelentette kockázatokat. Az illetékes hatóságok közötti felügyeleti információk hatékony megosztása, valamint tevékenységeik és felügyeleti intézkedéseik összehangolása érdekében létre lehet hozni az illetékes hatóságok kollégiumait. A kollégiumok tevékenységének hozzá kell járulnia az e rendelet szerinti szabályok harmonizált alkalmazásához és a felügyeleti gyakorlatok konvergenciájához. A koordináció, a felügyeleti egységesség és a felügyeleti gyakorlatok konvergenciája tekintetében kulcsfontosságú az ESMA által végzett, jogi kötőerővel bíró közvetítés. A referenciamutatók szolgálhatnak hosszú távú pénzügyi eszközök és pénzügyi ügyletek referenciaértékeként. Egyes esetekben ilyen referenciamutatók előállítása nem lesz megengedett e rendelet hatálybalépését követően, mivel e referenciamutatók olyan tulajdonságokkal rendelkeznek, amelyek nem alakíthatók át e rendelet követelményeinek megfelelően. Amennyiben azonban megtiltanánk e referenciamutatók további előállítását, az a mutatóra hivatkozó pénzügyi eszközök vagy pénzügyi ügyletek megszűnéséhez vagy ellehetetlenüléséhez vezethet, és ezáltal kárt okozhat a befektetőknek. Átmeneti időszakra lehetővé kell ezért tenni e referenciamutatók további előállítását. (48) Az e rendelet végrehajtására vonatkozó egységes feltételek biztosítása és a javaslat technikai elemeinek további pontosítása céljából fel kell hatalmazni a Bizottságot arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a fogalommeghatározások technikai részleteinek, a referenciamutató-kezelőkre és a felügyelt adatszolgáltatókra vonatkozó irányítási és kontrollkövetelményeknek, a bemeneti adatokra és módszertanra vonatkozó követelményeknek, a magatartási kódexnek, az egyes referenciamutató-típusokra és az egyes ágazatokra vonatkozó specifikus követelményeknek és a referenciamutató-kezelők engedélyezéséhez szükséges kérelemben benyújtandó információk körének a megállapítása érdekében. (49) A Bizottságnak az EUMSZ 290. cikke szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján és az 1095/2010/EU rendelet 10–14. cikkének megfelelően el kell fogadnia az ESMA által kidolgozott, a harmadik országok illetékes hatóságaival kötendő együttműködési megállapodások minimális tartalmát megállapító szabályozástechnikai standardtervezeteket (50) Az e rendelet végrehajtására vonatkozó egységes feltételek biztosítása érdekében a rendelet egyes elemei tekintetében végrehajtási hatásköröket kell biztosítani a Bizottság számára. Ezek az elemek a harmadik országok központi bankjaira és referenciamutató-kezelőire vonatkozó jogi keretrendszer egyenértékűségének igazolásával, valamint a kritikus referenciamutatóvá történő minősítéssel kapcsolatosak.Az említett hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[18] megfelelően kell gyakorolni. (51) Fel kell továbbá hatalmazni a Bizottságot arra, hogy az EUMSZ 291. cikke szerinti végrehajtási jogi aktusok útján és az 1095/2010/EU rendelet 15. cikkének megfelelően az ESMA által kidolgozott, az illetékes hatóságok és az ESMA közötti információcsere eljárásait és formáit megállapító végrehajtás-technikai standardokat fogadjon el. Mivel e rendelet célkitűzéseit, nevezetesen a referenciamutatók okozta sérülékenységet kezelni hivatott egységes és hatékony rendszer megteremtését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, tekintve, hogy a referenciamutatókkal kapcsolatos problémák átfogó hatása teljes körűen csak uniós kontextusban érzékelhető, és ezért e célkitűzések uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket hozhat. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban ez a rendelet nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. CÍM TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK 1. cikk Tárgy Ez a rendelet közös megközelítést vezet be az Unióban a pénzügyi eszközökben és pénzügyi ügyletekben referenciamutatóként használt indexek pontosságának és integritásának biztosítása érdekében. A rendelet ezáltal hozzájárul a belső piac zökkenőmentes működéséhez, miközben a fogyasztók és befektetők védelmének magas szintjét is biztosítja. 2. cikk Hatály (1) Ez a rendelet a referenciamutatók előállítására, a referenciamutatókhoz szolgáltatott bemeneti adatok közlésére és a referenciamutatók felhasználására alkalmazandó az Unióban. (2) Ez a rendelet nem alkalmazandó: a) a Központi Bankok Európai Rendszerének tagjaira; b) azon harmadik országok központi bankjaira, amelyek jogi keretrendszerével kapcsolatban a Bizottság elismerte, hogy az a referenciamutató-előállítás pontosságára, integritására és függetlenségére vonatkozóan e rendeletben megállapított követelményekkel egyenértékű elvekről, standardokról és eljárásokról rendelkezik. (3) A Bizottság elkészíti a (2) bekezdés b) pontjában említett harmadik országbeli központi bankok jegyzékét. Az erre vonatkozó végrehajtási jogi aktusokat a 38. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni. 3. cikk Fogalommeghatározások (1) E rendelet alkalmazásában: 1. „index”: olyan szám: a) amelyet közzétesznek vagy nyilvánosság számára elérhetővé tesznek; b) amelyet – részben vagy egészben – valamilyen képlet vagy bármely más számítási módszer alkalmazásával vagy értékeléssel rendszeres időközönként meghatároznak; c) amennyiben ez a meghatározás egy vagy több alapul szolgáló eszköz értéke vagy árak, például becsült árak, vagy más értékek alapján történik; 2. „referenciamutató”: olyan index amely referenciaértékként szolgál valamely pénzügyi eszköz vagy pénzügyi ügylet alapján fizetendő összeg vagy a pénzügyi eszköz értékének meghatározásához, vagy amelyet befektetési alap teljesítményének mérésére használnak; 3. „referenciamutató előállítása”: a) a referenciamutató meghatározásához szükséges rendszerek igazgatása; valamint b) a referenciamutató meghatározásához szükséges bemeneti adatok gyűjtése, elemzése vagy feldolgozása; valamint c) a referenciamutató értékének meghatározása képlet vagy más számítási módszer alkalmazásán vagy az erre a célra szolgáltatott bemeneti adatok értékelésén keresztül; 4. „referenciamutató-kezelő”: a referenciamutató előállítása felett ellenőrzést gyakorló természetes vagy jogi személy; 5. „referenciamutató-felhasználó”: olyan pénzügyi eszköz kibocsátója vagy tulajdonosa, vagy olyan pénzügyi ügylet szerződő fele, amelynek esetében a referenciamutató referenciaértékként szolgál; 6. „bemenetiadat-szolgáltatás”: a referenciamutató értékének meghatározásához szükséges, ilyen célból közölt bemeneti adatok szolgáltatása referenciamutató-kezelő, vagy referenciamutató-kezelőnek történő továbbítás céljából másik személy részére; 7. „adatszolgáltató”: bemeneti adatokat szolgáltató természetes vagy jogi személy; 8. „felügyelt adatszolgáltató”: referenciamutató-kezelő részére bemeneti adatokat szolgáltató, az Unióban elhelyezkedő, felügyelt szervezet; 9. „adatközlő személy”: az adatszolgáltató által bemeneti adatok szolgáltatása céljából alkalmazott természetes személy; 10. „bemeneti adat”: egy vagy több alapul szolgáló eszköz értékére vagy árakra, ideértve a becsült árakat is, vagy más értékekre vonatkozó adat, amelyet a referenciamutató-kezelő felhasznál a referenciamutató értékének meghatározása céljából; 11. „szabályozott adat”: a [MIFIR] 2. cikke (1) bekezdésének 25. pontjában meghatározott kereskedési helyszín vagy a [MIFIR] 2. cikke (1) bekezdésének 18. pontjában meghatározott jóváhagyott közzétételi mechanizmus vagy a [MIFIR] 2. cikke (1) bekezdésének 20. pontjában meghatározott jóváhagyott adatszolgáltatási mechanizmus által a kereskedés utáni kötelező adatszolgáltatási követelményekkel összhangban közvetlenül szolgáltatott bemeneti adat, vagy a 2009/72/EK irányelv[19] 37. cikke (1) bekezdésének j) pontjában említett villamosenergia-tőzsde vagy a 2009/73/EK irányelv[20] 41. cikke (1) bekezdésének j) pontjában említett földgáztőzsde vagy az 1031/2010/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 26. vagy 30. cikkében említett aukciós platform által közvetlenül szolgáltatott bemeneti adat; 12. „ügyleti adat”: megfigyelhető árak, ráták, indexek vagy nem kapcsolt felek közötti, aktív versenypiacon a kereslet-kínálat törvényei által meghatározott versenyfeltételek szerint lebonyolított ügyletek értékére vonatkozó adatok; 13. „pénzügyi eszköz”: a 2004/39/EK irányelv I mellékletének C. szakaszában felsorolt eszköz, amelyre vonatkozóan kérelmezték valamely kereskedési helyszínre való bevezetést, vagy amellyel valamely kereskedési helyszínen kereskednek; 14. „felügyelt szervezet”: a) a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[21] 3. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott hitelintézet; b) a [MIFIR] 2. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott befektetési vállalkozás; c) a 2009/138/EK irányelv[22] 13. cikkének 1. pontjában meghatározott biztosító; d) a 2009/138/EK irányelv 13. cikkének 1. pontjában meghatározott viszontbiztosító; e) a 2009/65/EK irányelv[23] 1. cikke (2) bekezdésében meghatározott átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozás (ÁÉKBV); f) a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[24] 4. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott alternatívbefektetésialap-kezelő (ABAK); g) a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet[25] 2. cikkének 1. pontjában meghatározott központi szerződő fél; h) a 648/2012/EU rendelet 2. cikke 2. pontjában meghatározott kereskedési adattár; i) referenciamutató-kezelő; 15. „pénzügyi ügylet”: a) a 2008/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[26] 3. cikkének c) pontjában meghatározott hitelmegállapodás; b) a [lakóingatlanokhoz kapcsolódó hitelmegállapodásokról szóló] [2013/…/EU] európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének 3. pontjában meghatározott hitelmegállapodás; 16. „befektetési alap”: a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott ABA és a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatálya alá tartozó kollektív befektetési vállalkozás; 17. „vezető testület”: az intézmény irányító testülete, amely a felügyeleti és a vezetési funkciót foglalja magában, rendelkezik a végső döntéshozatal hatáskörével és jogosult az intézmény stratégiájának, célkitűzéseinek és általános irányvonalának meghatározására; 18. „fogyasztó”: olyan természetes személy, aki az ezen rendelet hatálya alá tartozó pénzügyi ügyletek keretében olyan célból jár el, amely kívül esik szakmája, üzleti tevékenysége vagy foglalkozása körén; 19. „bankközi referencia-kamatláb”: referenciamutató, amelynek az e cikk 1.c) pontja szerinti alapul szolgáló eszköze az a kamatláb, amelyen a bankok egymástól kölcsönt vesznek fel, illetve egymásnak kölcsönt nyújtanak; 20. „árupiaci referenciamutató”: referenciamutató, amelynek az e cikk 1.c) pontja szerinti alapul szolgáló eszköze a 1287/2006EK bizottsági rendelet[27] 2. cikkének 1. pontja értelmében vett áru; a [MiFID] I. melléklete C. szakaszának 11. pontjában meghatározott kibocsátási egységek e rendelet alkalmazásában nem minősülnek árunak; 21. „kritikus referenciamutató”: olyan referenciamutató, amelynek adatszolgáltatói többségükben felügyelt szervezetek, és amely legalább 500 milliárd EUR névleges értékű pénzügyi eszköz referenciaértékeként szolgál; 22. „elhelyezkedő”: jogi személyek vonatkozásában az a tagállam vagy harmadik ország, amelyben a jogi személy székhelye vagy egyéb hivatalos címe van, természetes személyek vonatkozásában pedig az a tagállam vagy harmadik ország, amelyben az illető személy adóigazgatási szempontból rezidens. (2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 37. cikkel összhangban és a piaci vagy műszaki fejlődés figyelembevétele érdekében felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az (1) bekezdésben meghatározott fogalmak további technikai elemeinek és különösen annak meghatározására, hogy az index fogalmának alkalmazásában mi minősül a nyilvánosság számára való elérhetővé tételnek. Megfelelő esetben a Bizottság figyelembe veszi a referenciamutatókkal kapcsolatos felügyeleti gyakorlat nemzetközi harmonizációját. 4. cikk Az általuk előállított index referenciamutatóként történő használatáról nem tudó referenciamutató-kezelők és az index referenciamutatóként történő felhasználásához nem hozzájáruló kezelők kizárása (1) Ez a rendelet nem alkalmazandó a referenciamutató-kezelőre azon referenciamutató tekintetében, amellyel kapcsolatban a referenciamutató-kezelő nem tudta és ésszerűen nem is tudhatta, hogy azt a 3. cikk (1) bekezdésének 2. pontjában meghatározott célra használják. (2) Ez a rendelet nem alkalmazandó a referenciamutató-kezelőre azon referenciamutató tekintetében, amelyhez a referenciamutató-kezelő a 25. cikk (3) bekezdésének megfelelően nem adta hozzájárulását. II. CÍM A REFERENCIAMUTATÓK INTEGRITÁSA ÉS MEGBÍZHATÓSÁGA 1. fejezet A referenciamutató-kezelők által gyakorolt irányítás és kontroll 5. cikk Irányítási követelmények (1) A referenciamutató-kezelőre a következő irányítási követelmények alkalmazandók: a) a referenciamutató-kezelő stabil irányítási rendszerrel rendelkezik, amelynek részét képezi a referenciamutatók előállításában részt vevő személyek jól meghatározott, átlátható és konzisztens feladat- és felelősségi köreire épülő, egyértelmű szervezeti struktúra. A referenciamutató-kezelő minden szükséges lépést megtesz annak biztosítása érdekében, hogy a referenciamutatók előállítása ne legyen kitéve fennálló vagy potenciális összeférhetetlenségeknek, továbbá, hogy azokban az esetekben, amikor a referenciamutató előállítási folyamatában mérlegelésre vagy szubjektív megítélésre van szükség, azt függetlenül és elfogulatlanul gyakorolják („Irányítás és összeférhetetlenség”); b) a referenciamutató-kezelő létrehozza a felügyeleti funkciót, amely a referenciamutatók előállításának valamennyi eleme felett felügyeletet gyakorol („Felügyelet”); c) a referenciamutató-kezelő rendelkezik a referenciamutatónak e rendelettel összhangban történő előállítását, közzétételét vagy elérhetővé tételét szavatoló kontrollrendszerrel („Kontrollrendszer”); d) a referenciamutató-kezelő rendelkezik a nyilvántartások vezetését, az ellenőrzést és a felülvizsgálatot, valamint a panaszkezelési eljárást magában foglaló, az e rendelet követelményeinek való megfelelés tekintetében bizonyítékokkal szolgáló elszámoltathatósági kerettel („Elszámoltathatóság”). (2) A referenciamutató-kezelő eleget tesz az I. melléklet A. szakaszában meghatározott irányítási és kontrollkövetelményeknek. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 37. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az I. melléklet A. szakaszában megállapított irányítási és kontrollkövetelmények további pontosításáról. A Bizottság e tekintetben figyelembe veszi: a) a referenciamutatók irányítási követelményeivel kapcsolatos felügyeleti gyakorlat nemzetközi konvergenciájának fényében a referenciamutatók és a pénzügyi piacok terén tapasztalható fejleményeket; b) a referenciamutatók és a referenciamutató-kezelők különböző típusainak sajátosságait; c) a referenciamutatók előállításával kapcsolatos meglévő vagy lehetséges összeférhetetlenségeket, a referenciamutatók manipuláció általi sebezhetőségét és a referenciamutatók fontosságát a pénzügyi stabilitás, a piacok és a befektetők számára. 6. cikk Kiszervezés (1) A referenciamutató-kezelők a referenciamutató előállításával kapcsolatos funkciókat nem szervezhetik ki oly módon, hogy az súlyosan veszélyeztesse a referenciamutató-kezelő által a referenciamutató előállítása felett gyakorolt ellenőrzést vagy az érintett illetékes hatóság képességét a referenciamutató feletti felügyelet gyakorlására. (2) Kiszervezés esetén a referenciamutató-kezelő gondoskodik arról, hogy teljesüljenek az I. melléklet B. szakaszában meghatározott, kiszervezéssel kapcsolatos követelmények. (3) Amennyiben a referenciamutató-kezelő a referenciamutató előállításával kapcsolatos funkciót vagy bármely releváns szolgáltatást vagy tevékenységet bármely szolgáltatónak kiszervez, a referenciamutató-kezelő továbbra is teljes körűen felelős marad az e rendelet szerinti kötelezettségeinek teljesítéséért. 2. fejezet Bemeneti adatok, módszertan és a jogsértések bejelentése 7. cikk Bemeneti adatok és módszertan (1) A bemeneti adatok és a módszertan tekintetében a referenciamutatók előállítására vonatkozóan a következő követelmények érvényesülnek: a) elegendő és pontos bemeneti adatnak kell rendelkezésre állnia ahhoz, hogy az adatok pontosan és megbízhatóan tükrözzék a referenciamutató által mérni hivatott piaci és gazdasági tényeket („Elegendő és pontos adat”). A bemeneti adatoknak ügyleti adatoknak kell lenniük. Amennyiben a rendelkezésre álló ügyleti adatok nem elegendők ahhoz, hogy pontos és megbízható képet adjanak a referenciamutató által mérni hivatott piaci és gazdasági tényekről, nem ügyleti adatok is felhasználhatók, feltéve, hogy ezen adatok ellenőrizhetők; b) a referenciamutató-kezelő a bemeneti adatokat adatszolgáltatók megbízható és reprezentatív paneljétől vagy mintájától szerzi be, biztosítva ezáltal, hogy az adatokból képzett referenciamutató megbízható és reprezentatív a referenciamutató által mérni hivatott piaci és gazdasági tények tekintetében („Reprezentatív adatszolgáltatók”); c) amennyiben a referenciamutató bemeneti adatai nem ügyleti adatok, és az adatszolgáltató mint részes fél részvételével lebonyolított ügyletek értéke a referenciamutató által mért piacon folytatott ügyletek értékének több mint 50%-át teszi ki, a referenciamutató-kezelő ellenőrzi, hogy a bemeneti adatok a kereslet-kínálat erői által mozgatott versenypiacot reprezentálnak-e. Ha a referenciamutató-kezelő arra a megállapításra jut, hogy a bemeneti adatok nem a kereslet-kínálat erői által mozgatott versenypiacot reprezentálnak, akkor vagy oly módon változtatja meg a bemeneti adatokat, az adatszolgáltatókat vagy a módszertant, hogy a bemeneti adatok a kereslet-kínálat erői által mozgatott versenypiacot reprezentáljanak, vagy beszünteti az adott referenciamutató előállítását („Piaci hatás”); d) a referenciamutató-kezelő a referenciamutató értékének meghatározásához megalapozott és megbízható módszertant használ, amelynek egyértelmű szabályai meghatározzák, hogy a referenciamutató értékének megállapítása kapcsán a mérlegelési jogkör hogyan és mikor gyakorolható („Megalapozott és megbízható módszertan”); e) a referenciamutató-kezelő a referenciamutató kidolgozása, működtetése és igazgatása során átlátható módon jár el („Átláthatóság”). (2) A referenciamutató-kezelő eleget tesz az I. melléklet C. szakaszában meghatározott, a bemeneti adatokra és a módszertanra vonatkozó követelményeknek. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 37. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a bemeneti adatokra vonatkozó kontrollintézkedések, a megfelelő módszertan kidolgozására vonatkozó követelmények és azon körülmények további pontosítása céljából, amelyek között az ügyleti adatok nem feltétlenül tekintendők elegendőnek, továbbá annak pontosítása céljából, hogy utóbbi hogyan igazolható a felügyeleti hatóságok számára. A Bizottság e tekintetben figyelembe veszi: a) a referenciamutatókkal kapcsolatos felügyeleti gyakorlat nemzetközi konvergenciájának fényében a referenciamutatók és a pénzügyi piacok terén tapasztalható fejleményeket; b) a különböző referenciamutatóknak és a referenciamutatók különböző típusainak a sajátos jellemzőit; valamint c) a referenciamutatók manipuláció általi sebezhetőségét az alkalmazott módszertan és a felhasznált bemeneti adatok tükrében. 8. cikk A jogsértések bejelentése (1) A referenciamutató-kezelő gondoskodik arról, hogy a (2) bekezdés alkalmazásában a bemeneti adatok integritását és megbízhatóságát megfelelő rendszerek és hatékony kontrollintézkedések biztosítsák. (2) A [piaci visszaélésről szóló rendelet] megsértése és a referenciamutató manipulációjával vagy manipulációjának kísérletével járó bármely tevékenység feltárása céljából a referenciamutató-kezelő ellenőrzi a bemeneti adatokat és az adatszolgáltatókat, és a [piaci visszaélésről szóló rendelet] 11. cikkének (2) bekezdésével összhangban értesíti az érintett illetékes hatóságot, és közöl minden releváns információt, amennyiben úgy véli, hogy a referenciamutatóval összefüggésben: a) a [piaci visszaélésről szóló rendelet] lényeges megsértése történt; b) a referenciamutató manipulációjával vagy manipulációjának kísérletével járó tevékenységet folytattak; vagy c) valamely referenciamutató manipulálására vagy manipulálásának kísérletére irányuló összejátszás történt. (3) A referenciamutató-kezelő eljárásokat működtet, amelyek alapján vezetők, alkalmazottak és bármely egyéb természetes személy, akinek a szolgáltatásai a referenciamutató-kezelő rendelkezésére állnak vagy akinek a szolgáltatásai felett ellenőrzést gyakorol, belső úton, külön erre a célra létrehozott és önálló csatornán keresztül jelentést tud tenni e rendelet megsértéséről. 3. fejezet Magatartási kódex és adatszolgáltatói követelmények 9. cikk Magatartási kódex (1) A referenciamutató-kezelő minden referenciamutatóra vonatkozóan magatartási kódexet fogad el, amely egyértelműen meghatározza a referenciamutató-kezelőnek és az adatszolgáltatóknak a referenciamutató előállításával összefüggő felelősségi körét és kötelezettségeit, és amely tartalmazza a szolgáltatandó bemeneti adatok egyértelmű leírását és legalább az I. melléklet D. szakaszában meghatározott elemeket. (2) A magatartási kódexet a referenciamutató-kezelő és az adatszolgáltatók is aláírják, és az a felekre nézve jogilag kötelező. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 37. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a magatartási kódex I. melléklet D. szakaszában említett előírásainak további pontosítására irányuló intézkedésekről, valamint a referenciamutatók és a pénzügyi piacok fejleményeinek figyelembevétele céljából. A Bizottság figyelembe veszi a referenciamutatók és az adatszolgáltatók – mindenekelőtt a bemeneti adatok és a módszertanok tekintetében – különböző jellemzőit, a bemeneti adatok manipulációjának kockázatát és a referenciamutatókkal kapcsolatos felügyeleti gyakorlat nemzetközi konvergenciáját. 10. cikk Szabályozott adatok (1) Amennyiben a referenciamutató bemeneti adata szabályozott adat, e rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontja, 8. cikke (1) bekezdése és 8. cikke (2) bekezdése, valamint 9. cikke nem alkalmazandó. (2) A referenciamutató-kezelő megállapodást köt a szabályozott adat adatszolgáltatójával, amelyben az adatszolgáltató részére egyértelműen meghatározzák a referenciamutató-kezelő által a szabályozott adatok alapján előállított referenciamutatókat, és amely biztosítja az e rendeletnek való megfelelést. 11. cikk Irányítás és kontroll (1) A felügyelt adatszolgáltatóra a következő irányítási és kontrollkövetelmények alkalmazandók: a) a felügyelt adatszolgáltató biztosítja, hogy a bemeneti adatok szolgáltatására semmilyen fennálló vagy potenciális összeférhetetlenség nem hat, és amennyiben a mérlegelési jogkör gyakorlására van szükség, azt függetlenül és tisztességesen, a releváns információk alapján, a magatartási kódexszel összhangban gyakorolják („Összeférhetetlenség”); b) a felügyelt adatszolgáltató rendelkezik a bemeneti adatok integritását, pontosságát és megbízhatóságát biztosító kontrollrendszerrel, amely biztosítja, hogy a bemeneti adatokat e rendelet rendelkezéseivel és a magatartási kódexszel összhangban szolgáltassák („Megfelelő kontrollrendszer”). (2) A felügyelt adatszolgáltató eleget tesz az I. melléklet E. szakaszában meghatározott, a rendszerekre és a kontrollintézkedésekre vonatkozó követelményeknek. (3) A felügyelt adatszolgáltató teljes mértékben együttműködik a referenciamutató-kezelővel és az érintett illetékes hatósággal a referenciamutató előállításának ellenőrzése és felügyelete tekintetében, és rendelkezésre bocsátja az I. melléklet E. szakaszával összhangban vezetett információkat és nyilvántartásokat. (4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 37. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az I. melléklet E. szakaszában meghatározott, rendszerekre és kontrollintézkedésekre vonatkozó követelményeknek a referenciamutatók különböző típusai tekintetében történő további pontosításáról. A Bizottság ennek során figyelembe veszi a referenciamutatók és a felügyelt adatszolgáltatók – mindenekelőtt a bemeneti adatok és az alkalmazott módszertanok tekintetében megnyilvánuló – eltérő sajátosságait, a bemeneti adatok manipulációjának kockázatát, a felügyelt adatszolgáltatók által végzett tevékenységek jellegét, valamint a referenciamutatókkal kapcsolatos felügyeleti gyakorlat nemzetközi konvergenciájának fényében a referenciamutatók és a pénzügyi piacok terén tapasztalható fejleményeket. III. CÍM ÁGAZATI KÖVETELMÉNYEK ÉS KRITIKUS REFERENCIAMUTATÓK 1. fejezet A referenciamutatók ágazatai 12. cikk A referenciamutatók és ágazatok különböző típusaira vonatkozó különös követelmények (1) A bankközi referencia-kamatlábak esetében a II. címben meghatározott követelmények mellett a II. mellékletben meghatározott különös követelményeket is alkalmazni kell. (2) Az árupiaci referenciamutatók esetében a II. címben meghatározott követelmények mellett a III. mellékletben meghatározott különös követelményeket is alkalmazni kell. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a piaci, technológiai és nemzetközi fejlemények fényében a 39. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a II. és a III. melléklet következő elemeinek pontosításáról vagy kiigazításáról: a) a bemeneti adatok közzétételére rendelkezésre álló időszak (a II. melléklet 6. pontja); b) a felügyelő bizottság megválasztási és jelölési eljárásai, valamint feladatköre (a II. melléklet 8., 9. és 10. pontja); c) az ellenőrzések gyakorisága (a II. melléklet 12. pontja); d) a bemenetiadat-szolgáltatásnak a magatartási kódexben meghatározandó folyamata (a II. melléklet 13. pontja); e) az adatszolgáltatói rendszerek és kontrollintézkedések (a II. melléklet 16. pontja); f) az adatszolgáltatók által megőrizendő adatok és az alkalmazható adathordozó (a II. melléklet 17. és 18. pontja); g) az adatszolgáltató belső ellenőrzést végző egysége által a vezetés felé jelentendő észlelések (a II. melléklet 19. pontja); h) a bemeneti adatok és eljárások belső felülvizsgálatának gyakorisága (a II. melléklet 20. pontja); i) az adatszolgáltató által biztosított bemeneti adatok külső ellenőrzésének gyakorisága (a II. melléklet 21. pontja); j) a referenciamutató kialakítása során alkalmazott szempontok és eljárások (a III. melléklet 1.a) pontja); k) a módszertan kötelező elemei és a módszertan leírása (a III. melléklet 1. és 2. pontja); l) a referenciamutató-számítások minősége és integritása tekintetében a referenciamutató-kezelőkre vonatkozó követelmények, valamint a referenciamutató-közzétételekhez mellékelendő leírás tartalma (a III. melléklet 5. és 6. pontja). 2. fejezet Kritikus referenciamutatók 13. cikk Kritikus referenciamutatók (1) A Bizottság elfogadja az Unióban elhelyezkedő azon referenciamutatók jegyzékét, amelyek a 3. cikk 21. pontja szerinti kritikus referenciamutatók. Az erre vonatkozó végrehajtási jogi aktusokat a 38. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni. (2) Valamely kritikus referenciamutatónak az e cikk (1) bekezdésében említett jegyzékbe való felvételéről szóló határozat hatálybalépésétől számított 5 munkanapon belül az adott kritikus referenciamutató kezelője megküldi az érintett illetékes hatóság részére a magatartási kódexet. Az érintett illetékes hatóság 30 napon belül ellenőrzi, hogy a magatartási kódex tartalma megfelel-e e rendelet előírásainak. Amennyiben az érintett illetékes hatóság talál olyan elemeket, amelyek nem felelnek meg e rendelet előírásainak, tájékoztatja erről a referenciamutató-kezelőt. A referenciamutató-kezelő az erre irányuló felszólítást követő 30 napon belül úgy módosítja a magatartási kódexet, hogy az megfeleljen e rendelet előírásainak. 14. cikk Kötelező részvétel (1) Amennyiben adott éven belül egy kritikus referenciamutató adatszolgáltatóinak legalább 20%-a beszüntette az adatszolgáltatást, vagy elegendő jelzés van arra vonatkozóan, hogy valószínűsíthetően beszünteti az adatszolgáltatást, a kritikus referenciamutató érintett illetékes hatóságának rendelkeznie kell a szükséges hatáskörrel ahhoz, hogy: a) a (2) bekezdéssel összhangban kiválasztott felügyelt szervezetek számára előírja, hogy a módszertannal, magatartási kódexszel vagy más szabállyal összhangban bemeneti adatokat szolgáltassanak a referenciamutató-kezelő részére; b) meghatározza a bemeneti adatok szolgáltatásának formáját és határidejét; c) módosítsa a kritikus referenciamutatóra vonatkozó magatartási kódexet, módszertant vagy más szabályt. (2) A kritikus referenciamutatókra vonatkozóan a referenciamutató-kezelő illetékes hatósága az alábbi kritériumok alapján határozza meg azokat a felügyelt szervezeteket, amelyek számára az (1) bekezdés szerinti adatszolgáltatás kötelező: a) a felügyelt szervezet tényleges és potenciális részesedésének mérete a referenciamutató által mérni hivatott piacon; b) a felügyelt szervezetnek az előírt minőségű bemeneti adatok szolgáltatása terén szerzett tapasztalata és erre való képessége. (3) Az (1) bekezdés a) és b) pontja szerinti intézkedések útján adatszolgáltatásra kötelezett felügyelt szervezet illetékes hatósága segítséget nyújt ezen intézkedések végrehajtásában a referenciamutató-kezelő illetékes hatósága számára. (4) A referenciamutató-kezelő illetékes hatósága az (1) bekezdés alapján elfogadott minden intézkedést az elfogadásától számított 1 éven belül felülvizsgál. Az intézkedést visszavonja, amennyiben: a) úgy ítéli meg, hogy az adatszolgáltatók valószínűleg a hatáskör visszavonása esetén is legalább 1 évig folytatni fogják a bemeneti adatok szolgáltatását, és ezt alátámasztják legalább a következők: 1. az adatszolgáltatóknak a referenciamutató-kezelőhöz és az illetékes hatósághoz intézett arra vonatkozó írásbeli kötelezettségvállalása, hogy a kritikus referenciamutató bemeneti adatainak szolgáltatását a kötelező részvétel visszavonása esetén is legalább egy évig folytatni fogják; 2. a referenciamutató-kezelőnek az illetékes hatósághoz intézett írásbeli jelentése, amely bizonyítékokkal támasztja alá a referenciamutató-kezelő azon értékelését, miszerint a kritikus referenciamutató működőképessége a kötelező részvétel visszavonását követően is biztosítható; b) úgy ítéli meg, hogy rendelkezésre áll elfogadható helyettesítő referenciamutató, amelyre a kritikus referenciamutató felhasználói minimális költségek mellett átválthatnak, és ezt alátámasztja legalább a referenciamutató-kezelő írásbeli jelentése, amely részletezi a helyettesítő referenciamutatóra való átváltás módját, a felhasználók átváltásra való képességét és az átváltás felhasználói költségeit. (5) Amennyiben az adatszolgáltatók bármelyike megsérti az (1) bekezdésben előírt követelményeket, a referenciamutató-kezelő erről a technikailag lehetséges legrövidebb időn belül értesíti az érintett illetékes hatóságot. IV. CÍM ÁTLÁTHATÓSÁG ÉS FOGYASZTÓVÉDELEM 15. cikk Referenciamutató-nyilatkozat (1) A referenciamutató-kezelő minden referenciamutatóhoz referenciamutató-nyilatkozatot tesz közzé, amely: a) világosan és egyértelműen meghatározza a referenciamutató által mért piacot vagy gazdasági valóságot, továbbá azon körülményeket, amelyek mellett e mérés megbízhatatlanná válhat; b) leírja vagy felsorolja azon felhasználási célokat, amelyekre a referenciamutató alkalmas, továbbá azon körülményeket, amelyek mellett a referenciamutató alkalmatlanná válhat ezen célokra; c) technikai leírásokat tartalmaz, amelyek világosan és egyértelműen meghatározzák a számítás azon elemeit, amelyekre vonatkozóan mérlegelési jogkör gyakorolható, a mérlegelési jogkör gyakorlásának kritériumait és gyakorlójára vonatkozó követelményeket, továbbá azt, hogy a mérlegelési jogkör gyakorlása a későbbiekben miként értékelhető; d) felhívja a figyelmet arra, hogy egyes tényezők miatt – ideértve a referenciamutató-kezelő ellenőrzése alá nem tartozó egyes tényezőket is – szükségessé válhat a referenciamutató módosítása vagy megszüntetése; valamint e) megfogalmazza azt a tanácsot, hogy a referenciamutatót referenciaértékként használó pénzügyi ügyleteknek vagy egyéb pénzügyi eszközöknek képesnek kell lenniük arra, hogy elviseljék a referenciamutató esetleges módosításait vagy megszüntetését, vagy más módon kezeljék ezeket. (2) Az (1) bekezdésnek való megfelelés érdekében a referenciamutató-kezelő eleget tesz az I. melléklet F. szakaszában meghatározott részletes követelményeknek. 16. cikk A bemeneti adatok átláthatósága (1) A referenciamutató-kezelő közvetlenül a referenciamutató közzétételét követően közzéteszi a referenciamutató értékének meghatározásához felhasznált bemeneti adatokat, kivéve, ha a közzététel súlyosan hátrányos következményekkel járna az adatszolgáltatókra nézve, vagy hátrányosan érintené a referenciamutató megbízhatóságát vagy integritását. Ilyen esetekben a közzététel késleltethető ezen következmények jelentős mértékű mérsékléséhez szükséges ideig. A bemeneti adatok részét képező személyes adatok nem tehetők közzé. (2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 37. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló j