[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 09.03.2006

COM(2006) 103 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

A HALÁSZATI IPARÁG GAZDASÁGI HELYZETÉNEK JAVÍTÁSÁRÓL

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

2. A gazdasági és társadalmi nehézségek forrása 3

2.1. Csökkenő bevétel 4

2.1.1. Stagnáló piaci árak 4

2.1.2. Alacsonyabb halászati hozamok 4

2.2. Növekvő költségek 5

3. A gazdasági nehézségek kezelése 6

3.1. Rövid távú megmentési és szerkezetátalakítási intézkedések 6

3.1.1. Megmentési célú és szerkezetátalakítási támogatás 6

3.1.2. Egyes működési támogatások összeegyeztethetősége 9

3.2. Hosszabb távú intézkedések és kezdeményezések 9

3.2.1. A halászati gazdálkodás javítása 9

3.2.1.1. A legnagyobb fenntartható hozam (MSY) felé vezető út 9

3.2.1.2. A halászatok gazdasági irányítása 10

3.2.1.3. A halászati politika kormányzásának javítása 10

3.2.1.4. A halászati erőkifejtésnek a rendelkezésre álló forrásokhoz történő igazítása 10

3.2.2. A halászati gazdálkodási szabályoknak való jobb megfelelés 11

3.2.2.1. Javított végrehajtás és ellenőrzés 11

3.2.2.2. A tiltott, bejelentetlen és szabályozatlan (IUU) halászat elleni küzdelem fokozása 11

3.2.3. Halpiacok szervezése és üzemeltetése 11

3.2.4. Az üzemanyag-hatékony és környezetbarát halászati módszerekre vonatkozó kutatások elősegítése 12

3.3. Közösségi támogatás 12

4. Következtetések 13

ANNEX 14

Bevezetés

A halászati iparág fontossága nem merül ki az Európai Unió GDP-jéhez való közvetlen hozzájárulásában. Ugyanakkor nemcsak az emberi fogyasztáshoz szükséges fehérje jelentős hányadát szolgáltatja, hanem az EU számos part menti közösségének gazdasági és társadalmi szerkezetének fenntartásához is számottevően hozzájárul.

Az utóbbi években ez az iparág olyan nehéz változásokkal került szembe, mint a fogyó halállomány, továbbá a kedvezőtlen piaci körülmények is csökkentették nyereségességét. A közös halászati politika (KHP) reformja felgyorsította az Unió halászatai gazdálkodásának modernizációját és elindította őket a fenntarthatóság útján. Ez egy gazdaságilag egészségesebb halászati iparágat fog eredményezni, de a folyamat fájdalmas és elkerülhetetlenül a halászzsákmány, a halászattal töltött idő, és ezáltal a nyereség korlátozására vonatkozó intézkedésekkel is jár, és ez a közeljövőben is folytatódni fog.

A magasabb üzemanyagárakból következő legutóbbi működésiköltség–növekedés érzékeny időszakban következett be, az iparág számos részében példanélküli nehézségeket okozva. A kimerült készletek, az egyértelműen korlátozó gazdálkodási intézkedések, a költségek komoly növekedése és a bevételek szinten maradása vagy csökkenése együttesen azt jelenti, hogy számos, magas üzemanyag-fogyasztású hajó veszteséggel üzemel.

Ebben a közleményében a Bizottság meghatározza a gazdasági nehézségek forrását, valamint javaslatot tesz a halászati iparág előtt álló rövid és hosszú távú kihívásokra vonatkozó megoldási lehetőségekre.

A gazdasági és társadalmi nehézségek forrása

Számos halászati vállalkozás gazdasági helyzete romlott az utóbbi pár év során, elsősorban a csökkenő bevétel miatt. Legutóbb a helyzet tovább súlyosbodott a megemelt üzemanyagárak miatti gyors költségnövekedés miatt, ami veszélyezteti számos halászati vállalkozás pénzügyi életképességét. Az említett költségnövekedést ugyancsak erősen érinti a legénység tagjait, akiknek a bére a zsákmányból származó bevétel (az üzemanyagárakat is magában foglaló összes működési költség levonását követően) egy része; a legénység tagjai bevételkiesése akár a 25%-ot[1] is elérheti.. Az a kockázat is fennáll, hogy a nyereségesség csökkenése alacsonyabb biztonsági szintet eredményez a fedélzeten.

Bár ezek a gazdasági nehézségek – változó mértékben – a halászati flotta minden szegmensére hatással vannak, elsősorban a vontatott halászfelszerelést használó és a tengerfenéken élő fajokat halászó ún. fenékvonóhálós hajókat érintik.

Csökkenő bevétel

Stagnáló piaci árak

A piaci tényezők hozzájárultak a halászati bevételek elapadásához. Sok fontos kereskedelmi faj ára nem követte az utóbbi évek termelési költségeinek tendenciáját. Számos fehérhúsú halfaj esetében például az átlagos első értékesítési árak stagnáltak vagy éppen csökkentek a 2000 és 2005 első fele közötti időszakban[2].

A stagnáló vagy csökkenő halárakért gyakran az EU halpiacára irányuló, növekvő behozatalt és az akvakultúra fejlődését okolják. Azonban a halászok bevételének csökkenéséhez mindezek vélhetőleg kisebb mértékben járulnak hozzá mint más tényezők, például az eladások nagy értékesítési láncokban való koncentrálódása, valamint a hal- és egyéb élelmiszeripari termékek közötti kiélezettebb verseny, amely jelentős nyomást gyakorol a nagykereskedőkre, hogy csökkentsék áraikat és haszonkulcsukat. Ez továbbgyűrűzik az egész piaci láncolaton, de leginkább az elsődleges termelőket, azaz a halászokat sújtja. Az olyan fajok esetében mint a közönséges tőkehal vagy a fekete tőkehal, az EU halászati iparága már nem tud szükséges méretű és mennyiségű halat biztosítani, így a piac ellátása szinte kizárólag behozatalból történik.

Alacsonyabb halászati hozamok

Az intenzív halászat, amely miatt a halászati állománypusztulás szintje általában jóval a fenntartható halászat szempontjából megengedhető legnagyobb szintje fölé emelkedik, kimerítette a halállományokat és drasztikusan csökkentette a halászok gazdasági teljesítményét[3].

A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) az északkelet atlanti-óceáni és a szomszédos vizekre vonatkozóan értékelte a halállományok fenntarthatósághoz viszonyított kihalászási arányát[4]. A 43 értékelt állományból 35 (azaz 81%) volt túlhalászott, és mindössze 8 állományt halásztak a legnagyobb hosszú távú hozamnak megfelelő mértékben (ún. legnagyobb fenntartható hozam, MSY)[5]. A túlhalászás a legnagyobb hozamot eredményező szint két-ötszörösén folyt, és különösen a tengerfenéken élő fajok esetében volt magas. Azonban a túlhalászás nem korlátozódik az északkelet atlanti-óceáni területekre, mindenhol előfordul.

Következésképp a halászoknak halfogási lehetőségeik jelentős csökkenésével kell szembesülniük. Az Európa nyugati részén, a fő tengerfenéken élő fajokra (közönséges tőkehal, foltos tőkehal, puha tőkehal, fekete tőkehal és szürke tőkehal) és mélytengeri fajokra (sima lepényhal, nyelvhal, ördöghalfélék és norvég homár) halászó hajók számára kiosztott kvóták az 1990-es évek közepétől kezdődően csökkennek. A közönséges tőkehal esetében például a teljes kifogható mennyiség (TAC) 54%-kal mérséklődött 1998 és 2005 között[6]. Egyéb mélytengeri fajok állományai is csökkenő tendenciát mutatnak. A tőkehal-állományok fogási lehetőségeinek csökkentése az Északi-tengeren különösen gyakori vegyes halászatok összefüggésében a kacsolódó fajok halászatának korlátozásához vezetett.

Időközben a halászati kapacitás (a hajók tonnatartalma és motorteljesítménye) nagyon lassan csökkent az utóbbi tíz év során (évente 2%-kal a motorteljesítmény esetében)[7]. Ezt a kis mértékű csökkenést teljesen kiegyensúlyozta a halászhajók hatékonyságának egyenletes növekedése[8]. A halászati kapacitásban bekövetkezett csökkentések ellenére a tudományos szakvélemény nem számol be jelentős javulásról a kereskedelmileg fontos állományokban[9].

A túlzott halászat nagyobb nyomást gyakorol az állományokra és felgyorsítja a csökkenést, ami viszont a hajókat általános halászati erőkifejtésük növelésére kényszeríti, és csökkenti a halászati gazdálkodási szabályoknak való megfelelést célzó ösztönző erőt. Ezt a szakadatlan csökkenést, amely alacsonyabb hozamhoz és a halászok alacsonyabb bevételéhez vezet, vissza kell fordítani. A halászati erőkifejtésnek vissza kell térnie a nagyobb és fenntartható hozamoknak megfelelő szintekre. Az erőkifejtés csökkentésének számos módja van, a többletkapacitás azonban egyértelműen a túlhalászáshoz vezető kulcsfontosságú tényező; ennek a többletkapacitásnak a megszüntetése tehát fontos célkitűzés.

Növekvő költségek

Az üzemanyagárak legutóbbi emelkedése jelentősen megnövelte a halászhajók működési költségeit. 2003 januárja és 2005 decembere között a tengeri hajózásban használt üzemanyagolajok ára jelentősen emelkedett[10]. A hosszú távú halászatban használt üzemanyag (380 cSt) ára viszonylag stabil maradt 2004-ben; azonban ezek az árak 2005-ben csaknem megkétszereződtek. A part menti halászatban használt üzemanyag (tengerhajózási gázolaj) ára 2005 szeptemberéig egyenletesen növekedett, majd enyhén csökkent. Ez a fejlemény komolyan befolyásolta a halászati vállalkozások nyereségességét, bár a költségekre kifejtett hatás a halászfelszerelés fajtájától (vontatott vagy nem vontatott) és a célfajoktól is függ.

2003 és 2005 között az üzemanyagárak a vonóhálós hajók esetében hozzávetőlegesen a rakomány értékének a 18%-áról 36%-ára, a rögzített halászfelszereléssel működő flották esetében pedig hozzávetőlegesen 9%-áról 18%-ára emelkedtek. Ez arra enged következtetni, hogy a legtöbb fenékvonóhálós hajó – amely a halászati flották messze legnagyobb szegmensét képezi – nettó működési eredménye negatív[11].

A gazdasági nehézségek kezelése

A halászati iparág jelenlegi gazdasági nehézségeinek kezelésére rövid és hosszú távú intézkedéseket egyaránt tenni kell.

Rövid távon az elérhető eszközöket és forrásokat kell mozgósítani azon halászati vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására, amelyek a szerkezeti változások révén képesek visszanyerni nyereségességüket. Ezért meg kell vizsgálni, hogyan lehet a meglévő eszközöket és a jelenlegi állami támogatási keretet – a nehéz helyzetben lévő társaságok megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások[12], valamint a halászatra nyújtott állami támogatás vizsgálatára vonatkozó iránymutatások[13] alapján – alkalmazni a nehézségekkel küzdő halászati vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására.

Döntő jelentőségű a mentési és szerkezetátalakítási intézkedések hosszabb távú perspektívába helyezése annak érdekében, hogy a halászati iparág alkalmazkodni tudjon a magas üzemanyagárak által teremtett új helyzethez. E folyamat során a Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy használják fel a Bizottság halászati strukturális eszközeit[14] a szükséges kiigazítások kísérésére és az átmeneti állapotban lévő halászati közösségek támogatására.

Rövid távú megmentési és szerkezetátalakítási intézkedések

A közösségi jogszabályok által megengedett mértékig a tagállamok a vélhetőleg a csőd szélén álló halászati vállalkozások segítségére siethetnek. Lehetséges állami támogatás nyújtása a nehéz helyzetben lévő vállalkozások számára a jelenleg alkalmazandó megmentési és szerkezetátalakítási útmutatások feltételei alapján. Ez a szakasz tisztázza, hogy a Bizottság hogyan szándékozik alkalmazni az útmutatásokat a halászati iparágra.

Megmentési célú és szerkezetátalakítási támogatás

Mivel az üzemanyagárak valószínűleg magasak maradnak, a halászati vállalkozásoknak alkalmazkodniuk kell az új helyzethez és szerkezetátalakítást kell végrehajtaniuk, amennyiben vissza akarják nyerni életképességüket, különösen a vontatott halászfelszerelést használó és a mélytengeri állományokra halászó hajók esetében.

A megmentési célú támogatást rövid távú támogatásnak kell tekinteni, amelynek az a célja, hogy a nehéz helyzetben lévő vállalkozásokat pénzügyileg felszínen tartsa a szerkezetátalakítási vagy felszámolási terv kidolgozásáig. Az ilyen megmentési célú támogatás legfeljebb hat hónapra nyújtható, visszatérítendő hitel vagy garancia formájában. Amennyiben a megmentési célú támogatást jóváhagyott szerkezetátalakítási terv követi, a megmentési célú támogatást a társaság által szerkezetátalakítási támogatás formájában kapott támogatással lehet visszafizetni.

A halászati vállalkozásoknak a gazdasági életképességük helyreállítását célzó további szerkezetátalakítása gyakran vonja maga után a halászhajók átalakításába történő beruházást. Az ilyen beruházás céljából nyújtott támogatásra vonatkozó általános szabályokat a halászatok állami támogatásáról szóló útmutatások 4.4. pontjában állapították meg. Ezek lehetővé teszik a halászhajók modernizációját és felszerelését célzó támogatás nyújtását a Halászati Orientációs Pénzügyi Eszközről (HOPE) szóló rendeletben megállapított szabályok szerint. A nemzeti támogatás ilyen célokra történő odaítélésének feltételei tehát megegyeznek a HOPE-rendelet szerinti közösségi támogatásra vonatkozókkal.

Azonban mérlegelhető a nemzeti támogatás nyújtása a 4.4. pont szerint nem engedélyezett hajók korszerűsítésének és felszerelésének bizonyos típusaira, amennyiben azok célja a halászati vállalkozások szerkezetátalakítása a Bizottság által engedélyezett megmentési és szerkezetátalakítási programok részeként[15]. Azoknak a tagállamoknak, amelyek az ilyen támogatás nyújtása mellett döntenek szert kell tenniük a Bizottság jóváhagyására a nemzeti „megmentési célú és szerkezetátalakítási támogatási programok” általános keretére vonatkozóan, amennyiben azok az egyedi értesítés alól mentes kis- és középvállalkozásokat érintik[16]. A Bizottság értékeli ezeket a programokat a nehéz helyzetben lévő társaságoknak nyújtott állami támogatásra vonatkozó közösségi útmutatások alapján, feltéve hogy a társaságok szerkezetátalakítása tényleges, az adott összefüggésbe helyezett gazdasági feltevéseken alapszik, a célállományok állapotának és lehetséges fejlődésének figyelembevétele mellett. A megmentési célú támogatást a minimális szükségletre kell korlátozni. A szerkezetátalakítás célja ezen útmutatások (37) bekezdésének értelmében a vállakozás nyereségességének biztosítása, a működési költségek csökkentése által, az adott általános halászati erőkifejtés és kapacitás növelése nélkül.

A Bizottság megvizsgálja az ezen útmutatások szerint a halászhajóba történő következő beruházásokhoz nyújtott állami támogatásokat, amennyiben azokat az említett megmentési és szerkezetátalakítási programok keretében tették, és ahol a beruházások szükségesek az életképesség helyreállításához.

- a halászfelszerelés első olyan cseréje, amely kevésbé üzemanyag-igényes halászati módszert eredményez,

- az üzemanyag-hatékonyságát javító felszerelés vásárlása, pl. fogyasztásmérő, vagy

- a motor egyszeri cseréje, feltéve hogy,

- a 12 m alatti teljes hosszal rendelkező és vontatott halászfelszerelést nem használó hajók esetében, az új motor a régivel megegyező, vagy annál alacsonyabb teljesítményű,

- minden egyéb, legfeljebb 24 m-es teljes hosszal rendelkező hajó esetében az új motor a réginél legalább 20%-kal alacsonyabb teljesítményű, vagy

- a 24 m-es teljes hossznál nagyobb, vonóhálós hajók esetében, az új motor a réginél legalább 20%-kal alacsonyabb teljesítményű, valamint a hajó egy kevésbé üzemanyag-igényes halászati módszerre vált.

Az említett állami támogatással rendelkező, 130 kW-nál nagyobb teljesítményű új motorok teljesítményét a „NOX-tanúsítvány”[17] alapján igazolják. Az állami támogatással megvalósuló motorcseréhez kapcsolódó bármilyen motorteljesítmény-csökkenést levonják a nemzeti referenciaértékekből és a flottakapacitási felső határokból[18].

A több hajót üzemeltető magánvállalkozások esetében – a halászatoknak nyújtott állami támogatásokra vonatkozó bizottsági útmutatások értelmében – a Bizottság elfogadja, hogy a fenti pontokkal jelölt felsorolásban említett motorteljesítmény-csökkentést a vállalkozás szintjén „globálisan” alkalmazzák. Az állami támogatásban nem részesülő hajó leállítása ugyancsak beszámítható a szükséges csökkentési arányba.

Hasonlóképpen a kis- és középvállalkozások (KKV-k) által benyújtott szerkezetátalakítási tervet lehetővé tevő nemzeti programok elfogadhatóak[19]. Ebben az esetben a csoport néhány tagjának (vagy az üzemeltetett hajók némelyikének) nyereségessége javítható a többiek által tett lépések révén, pl. a hajók forgalomból való végső kivonásával, a megelőző bekezdésben említetteknek megfelelően.

Továbbá – a korszerűsítésre és felszerelésre nyújtott támogatás esetében tett érvelést követve – a tevékenységnek a halászhajók fent említett fedélzeti beruházásainak végrehajtásához szükséges időre történő ideiglenes szüneteltetése esetén nyújtott állami támogatás ugyancsak elfogadható a halászatoknak nyújtott állami támogatásokra vonatkozó közösségi útmutatások 4.1.2. pontja szerint, amennyiben a támogatást az említett megmentési és szerkezetátalakítási programok részeként ítélik oda.

Egy nehéz helyzetben lévő vállalatnak odaítélt bármilyen egyéb állami támogatást – a közösségi támogatást is beleértve – figyelembe kell venni a szerkezetátalakítási tervek és a hosszú távú életképesség átfogó értékelése során.

A Bizottság kész megvizsgálni a tagállamok által a KKV-k számára létrehozott nemzeti „megmentési és szerkezetátalakítási célú támogatási programokat” a jelenlegi gazdasági nehézségek lehető leghamarabbi kezelése érdekében. Nagyobb vállalkozások esetében ezekről a programokról és – adott esetben – az egyedi tervekről értesíteni kell a Bizottságot e közlemény közzétételét követő két éven belül. A Bizottság megvizsgálja a programokat a strukturális alapoknak a halászatokra alkalmazandó vonatkozó rendelkezései alapján, és a támogatásintenzitás tekintetében különösen ott, ahol a támogatás halászhajók fedélzetén történő beruházásokat érint. A bejelentett terveknek a Bizottság általi jóváhagyását követő két éven belül a tagállamok a szerkezetátalakítási tervekre vonatkozó közigazgatási határozatokat bocsátanak ki. Tekintettel arra, hogy a jelenlegi gazdasági nehézségek különösen a vontatott halászfelszerelést használó hajókat sújtják, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az ilyen szerkezetátalakítási terveknek elsősorban a vonóhálós hajókra kell irányulniuk.

Egyes működési támogatások összeegyeztethetősége

A halászati iparág jelenlegi nehézségeit tovább súlyosbította az üzemanyagárak legutóbbi emelkedése. Mindez ahhoz vezetett, hogy a halászati iparág a költségek e hirtelen emelkedését kompenzáló állami intervencióra hívott fel. Az ilyen támogatás működési támogatás lenne, ami összeegyeztethetetlen a Szerződéssel. A Bizottság az ilyen célból bejelentett támogatást nem hagyja jóvá.

A közvetlen üzemanyagköltség-támogatás alternatívájaként néhány érdekelt fél egy nemzeti vagy közösségi szintű garanciaprogramra tett javaslatot, ahol a kedvezőbb időszakban az iparág által befizetett pénzt vissza lehetne fizetni kompenzációként a működési költségek hirtelen emelkedése esetén (pl. az üzemanyagárak emelkedésekor). A Bizottság egy ilyen programot csak akkor hagyna jóvá, ha az minden állami támogatás kereskedelmi feltételek szerinti visszafizetésére nyújtana garanciát, ami a jelenlegi gazdasági körülmények között valószínűtlennek tűnik.

Hosszabb távú intézkedések és kezdeményezések

Jól látható, hogy az iparág számára hosszú távú pozitív kilátások csak a helyreállított halállományok és a fenntartható halászati gyakorlatok összefüggésében biztosíthatóak. A Bizottság számos fórumon folytatja munkáját e célkitűzések megvalósítása érdekében, valamint felkéri a tagállamokat, az Európai Parlamentet és a Tanácsot, hogy támogassa ezeket az intézkedéseket.

A halászati gazdálkodás javítása

A legnagyobb fenntartható hozam (MSY) felé vezető út

A megreformált közös halászati politika eddig a leginkább veszélyeztetett állományok – amelyek egyben a legnagyobb kereskedelmi jelentőségűek is – helyreállítására összpontosított, hogy állapotuk a biztonságos biológiai határértékeken belül legyen olyan gyorsan, amennyire a gazdasági és a társadalmi tényezők engedik. A leginkább veszélyeztetett fajokra való összpontosítás elengedhetetlen és szükséges, mivel az egészségesebb állományok és a fenntartható halászat a jelenlegi szinthez képest jelentősen nagyobb gazdasági megtérüléssel járna.

A fenntartható fejlődésről szóló johannesburgi világ-csúcstalálkozón a nemzetközi közösség azt a célt tűzte ki maga elé, hogy a halállományokat 2015-re a legnagyobb fenntartható hozam szintjére hozza. A Közösség számára, amely a KHP 2002-es reformjában a halászati gazdálkodás ökorendszer-alapú megközelítését fogadta el, az említettek állományvédelmi okokból nemcsak kiemelkedően kívánatosak, hanem egyben a halászati iparág gazdasági nyereségességének helyreállításához is hozzájárulnak. Egy olyan halászati gazdálkodási rendszer, amely a legnagyobb fenntartható hozamot adja, nagyobb gazdasági előnyökkel járna a kiszámíthatóbb ellátás, a megnövekedett mennyiségű, nagyobb méretű és jobb árfekvésű kifejlett hal, valamint az erőkifejtési egységenként több bevételt hozó bőséges halászati terület formájában. A kihívás abban áll, hogy végrehajtsák az állomány helyreállítását – ami a kihalászást a legnagyobb fenntartható hozam szintjén lehetővé tevő előfeltétel – célzó intézkedéseket.

2006 első felében a Bizottság vitát kíván indítani a halászati állománypusztulás minden főbb halászatban való fokozatos csökkentésére vonatkozó közösségi stratégiáról a legnagyobb fenntartható hozam célkitűzésének 2015-ig történő végrehajtásáról szóló közlemény révén. Ezzel egy időben a helyreállítási és gazdálkodási terveken való munkálkodás tovább folyik, mivel azok a veszélyeztetett halászatok stabilizálódása felé vezető, a legnagyobb fenntartható hozamú halászati stratégiák kidolgozását megelőző, szükséges lépéseket jelentik.

A halászatok gazdasági irányítása

Miközben a halászati jogok gazdasági irányítása kizárólag nemzeti felelősség, a kiosztás módszere, a halászati lehetőségek hajók közötti megosztása vagy átadása nemzeti szinten ugyancsak hatással van a flotta gazdasági helyzetére. Az ezekről a kérdésekről folyó, a Bizottság közleményére alapuló közösségi szintű vita megrendezését ez évben tervezik.

A halászati politika kormányzásának javítása

A KHP 2002-es reformja előírta egy regionális tanácsadó testület (RAC) felállítását az érdekelt felek bevonásának erősítése érdekében. Eddig hármat állítottak fel, egy másik rövidesen megalakul, továbbá három újabb kezdte el megalakulását. Az összes érdekelt fél képviselőjének a Bizottság halászati politikai tanácsadását célzó egyesítésével az RAC-k fontos szerepet játszhatnak az érdekelt felek, tudósok és a hatóságok közötti bizalom kiépítésében és az együttműködés megerősítésében. Ennek eredménye a szabályoknak való jobb megfelelés, ami pedig hatékonyabbá teszi a halállományok helyreállítását és védelmét.

Az érdekelt feleken múlik, hogy az RAC-k sikert érjenek el. Az Európai Bizottság felkészült arra, hogy mindem erőfeszítést megtegyen e folyamat segítésében, és 2007-ben felülvizsgálja az RAC-k működését annak érdekében, hogy optimalizálja a halászati gazdálkodás javításához való hozzájárulásukat. Az érdekelt felek számára meglévő konzultációs struktúrák, mint a halászati és akvakultúraágazati tanácsadó bizottság (ACFA) és a szociális párbeszédbizottság, továbbra is értékes hozzájárulást biztosítanak a közösségi politikák kidolgozásához és végrehajtásához.

A halászati erőkifejtésnek a rendelkezésre álló forrásokhoz történő igazítása

A flotta többletkapacitása legalább annyira gazdasági, mint állományvédelmi kérdés. Állományvédelmi szempontból a kihalászási arány és a halászati erőforrások rendelkezésre állása közötti kívánt egyensúly elméletileg nagyobb flotta rövidebb idejű, vagy kisebb flotta hosszabb idejű használatával érhető el. A többletkapacitás azonban egyértelműen hozzájárul a túlhalászáshoz és a gazdasági alulteljesítéshez. Tekintettel a sok halállományt érintő csökkenésre és a halászati erőkifejtés további mérséklésének szükségletére, sok uniós flotta jelenlegi mérete jóval meghaladja azt a szintet, amelynél a flotta minden hajója nyereségesen tud működni, különösen a mélytengeri halászatok esetében.

A többlet erőkifejtés és a rendelkezésre álló források közötti egyensúlyhiány sürgős kezelésre szorul, amennyiben a közösségi halászati iparág vissza kívánja állítani nyereségességét. A hajók irányított forgalomból való végleges kivonása növeli az üzemben maradó hajók halfogási lehetőségét.

Számos tagállam indított el leállítási programokat az utóbbi időben, vagy tervezi ilyenek elindítását (pl. Belgium, Dánia, az Egyesült Királyság, Franciaország, Hollandia és Írország). A halászhajók leállítására nemzeti és közösségi támogatás is nyújtható. A tagállamoknak és a Közösségnek lehetőségeket kell találniuk a flották többletkapacitásának csökkentését célzó intézkedések fokozására a jövőben hozzáférhetővé váló Európai Halászati Alap (EHA) támogatása felhasználásával. A halászati kapacitás kiigazítását célzó egyéb intézkedések, mint a halászhajók nem halászati tevékenységre történő átminősítésére adott támogatás is alkalmazható.

A halászati gazdálkodási szabályoknak való jobb megfelelés

Az a tény, hogy egyes halászok nem tartják tiszteletben az előírásokat, komoly gazdasági fenyegetést jelent az előírásokat betartók számára és veszélyezteti az állományok egészségét. A bejelentetlen halfogás és kirakodás gyakran az összes zsákmány jelentős százalékát teszik ki. Ez pedig csökkenti a tudományos tanácsadás minőségét, és ezáltal tovább veszélyezteti az állományokat. Ezért alapvető fontosságú, hogy a Bizottság, a tagállamok és az érdekelt felek együttműködjenek az előírások betartásának javítása érdekében.

Javított végrehajtás és ellenőrzés

A tagállamoknak biztosítaniuk kell a KHP rendelkezéseinek megfelelő végrehajtását. A Bizottság ellenőrzi, hogy a tagállamok által felállított ellenőrzési keret megfelelő-e. Az újonnan létrehozott vigói Halászati Ellenőrző Ügynökség, amely tevékenységét 2006-ban kezdi, hatalmas lehetőséget nyújt a Közösség számára, hogy javítsa a halászati tevékenységek ellenőrzését és a halászati rendelkezések végrehajtását az egész Unió területén. Ebből a célból a Bizottság szorosan együttműködik az ügynökséggel. Amennyiben szükséges a Bizottság megteszi a szükséges lépéseket azon tagállamokkal szemben, amelyek nem tesznek eleget végrehajtási kötelezettségeiknek.

A tiltott, bejelentetlen és szabályozatlan (IUU) halászat elleni küzdelem fokozása

Az IUU-halászat a közösségi flották közötti tisztességtelen versenyének egyik forrása. A tiltott, bejelentetlen és szabályozatlan halászat felszámolására vonatkozó közösségi cselekvési tervvel[20] összhangban a Bizottság mind a közösségi, mind nemzetközi vizeken fokozni kívánja az ilyen gyakorlat elleni küzdelmet. Az IUU-halászat igen nyereséges és az érintett üzemeltetők kereskedelmi stratégiájának szerves része, ezért a Bizottság – a probléma megoldása érdekében – arra összpontosít, hogy az IUU-halászat haszonélvezőit megfossza várható nyereségüktől.

Halpiacok szervezése és üzemeltetése

A Bizottság a jelenlegi piacszervezés átfogó értékelésének elindítását tervezi, különösen hogy felmérje a fogások kirakodásából származó pénzügyi megtérülés, valamint – adott esetben – a hal és halászati termékek forgalomba hozatalának javítását célzó új eszközök javítását szolgáló meglévő mechanizmusok hatékonyságát és hatásosságát. Továbbá a szakmai szervezetekkel együttműködve a Bizottság minden olyan lehetőséget fel kíván tárni, amelyek a termékeiket forgalomba hozó halászok számára javítják a meglévő hozzáadott értéket.

Szükség van az Európai Unión belüli halkereskedelem magatartási kódexének megalkotására, amelynek iparág-központúnak kell lennie. A Bizottság felkéri a halászati és akvakultúraágazati tanácsadó bizottságot egy ilyen kódex összeállítására.

A tagállamoknak a legnagyobb mértékben ki kell használniuk a közösségi segítségnyújtás lehetőségeit (HOPE, később EHA) a haltermékek vagy értékesítési struktúrák minőségének és hozzáadott étékének javítását célzó beruházások tekintetében.

Az ökocímke programok is előírhatják a forgalomba hozott termék differenciálását, valamint a fenntarthatóbb és értékesebb halászat kereskedelmi ösztönzői is lehetnek. A Bizottság örömmel venné a halászati termékek ökocímke-programjai potenciális előnyeinek nagyobb mértékű kihasználását, valamint elvárásai szerint a legutóbbi közleményével[21] e témában elindított vita is gyümölcsöző lesz.

Az üzemanyag-hatékony és környezetbarát halászati módszerekre vonatkozó kutatások elősegítése

A Bizottság biztosítja, hogy a halászati iparág igényeivel megfelelő módon foglalkoznak a közösségi kutatástámogatás hetedik keretprogramját végrehajtó éves munkaprogramokban, továbbá javaslatot tett a halászatok és akvakultúrák fokozott fenntarthatóságára és versenyképességére, valamint a környezeti hatást csökkentő módszerekre vonatkozó kutatások végzésére. Az új technológiák kidolgozása – különösen a javított halászfelszerelés tervezése – elsőbbséget élvező terület.

A megújuló energia termelésére különös hangsúly kerül, különösen a bioüzemanyagok új típusainak kifejlesztésére és bemutatására. Az iparág új koncepcióinak és technológiáinak optimalizálása, validálása és bemutatása révén elért energiahatékonyság és energiamegtakarítás is elsőbbséget élvez. A Bizottság a halászati iparágon belüli energiamegtakarításra vonatkozó workshopok szervezését tervezi 2006 tavaszán. Ezek további bizottsági kezdeményezéseket eredményezhetnek ebben az évben.

Közösségi támogatás

A Bizottság azt javasolja a tagállamoknak, hogy a hozzáigazítási folyamat során használják fel a Közösség halászati pénzügyi eszközeit a szükséges kiigazítások kísérésére és a halászati közösségek új helyzethez való alkalmazkodásának segítésére. Az HOPE (a programozási időszak végéig) és az EHA (2007. január 1-jétől kezdődően) támogathatja a tagállamok által nemzeti megmentési és szerkezetátalakítási programokban elfogadott szerkezetátalakítási intézkedéseket, segítheti a flottaátalakítási intézkedések hosszabb távú finanszírozását, valamint támogathatja az érintett halászati közösségek szükségszerű szociális változásait.

Amennyiben az EHA-rendeletet 2006 kora tavaszán elfogadják, a Bizottság mérlegeli a HOPE-rendelet módosítását, hogy néhány rendelkezését összhangba hozza az elfogadott rendelettel, abból a célból, hogy a fennmaradó HOPE-pénzeszközök felhasználhatóak legyenek a szerkezetátalakítási intézkedések végrehajtásához. Időközben a Bizottság kivételes módon a módosítások benyújtására megállapított időszakon kívül elfogad néhány tagállam által már benyújtott kérelmet a 2005-ös HOPE programjaik módosítására vonatkozóan, azzal a céllal, hogy kezelje az e közleményben leírt helyzetet.

A Bizottság elvárja tagállamoktól, hogy biztosítsák a pénzügyi források megfelelő elosztását az EHA különböző finanszírozási prioritásai között. A tagállamok halászati flottájának átalakítására és alkalmazkodására vonatkozó intézkedésekre elkülönített finanszírozás szintjének tükröznie kell a jelenlegi gazdasági helyzet súlyosságát és a halászati iparág nyereségessége visszaállításának szükségességét.

Következtetések

A halászati iparág jelenlegi nehéz helyzetéből nincs könnyű kivezető út. Az iparág fenntarthatóságának visszaállítása azonban lehetséges és elengedhetetlen, tekintettel az iparág gazdasági, szociális és kulturális jelentőségére az EU part menti közösségei számára.

A közösségi, nemzeti és helyi szinten érintettek támogatják a halászati iparágat szerkezetátalakítási erőfeszítéseiben, a fenntartható halászatok közös célkitűzésének megvalósítására összpontosítva.

E közlemény célja egy olyan keret létrehozása, amely az érdekelt felek, a tagállamok és a közösségi intézmények számára lehetőséget nyújt arra, hogy részt vegyenek a nehéz helyzetben lévő halászati vállalkozásokra irányuló rövid távú megmentési intézkedések foganatosításában, valamint a halászati iparág hosszú távú fenntarthatóságához és prosperitásához szükséges szerkezeti átalakításában.

ANNEX

Graph 1: average market prices 2000 – 2005 for cod, haddock and hake (fresh)

[pic]

Graph 2a: evolution of TACs for demersal species

[pic]

Graph 2b: evolution of TACs for benthic species

[pic]

Graph 2c: evolution of TACs for pelagic species

[pic]

Graph 3: evolution of fleet capacity (power)

[pic]

Graph 4: Trend in fuel prices 2003-2005

[pic]

Source: International Energy Agency (IEA )

Table 1: Estimated impact of increase of fuel costs on income of crew members (‘share fishermen’)

2004 | 2005 | Difference |

% | % |

Gross Value | 100 | 100 |

Taxes and Fees | 10 | 10 |

Operating Costs: - other than fuel. - fuel | 15 15 | 15 30 |

Total Operating Costs | 30 | 45 |

Remainder to be shared | 60 | 45 |

Share for the Ship-owner | 30 | 22,5 | -25% |

Share for the Crew | 30 | 22,5 | -25% |

Assumptions:

1. Marine fuel oil has doubled in price between 2003 and 2005, from 0,30€ to 0,60€/litre.

2. All other factors in income and costs function are supposed to have remained unchanged in % between 2003 and 2005.

Table 2: ICES report 2005 – long-term high yields evaluation

Area | Number of stocks | Number of stocks evaluated | Number of stocks overfished |

North Sea, eastern channel, Skagerrak and Kattegat | 23 | 12 | 8 |

West of Scotland | 10 | 3 | 2 |

Western waters | 26 | 14 | 13 |

Iberian Atlantic | 11 | 7 | 5 |

Baltic Sea | 13 | 2 | 2 |

Widely distributed[22] | 5 | 5 | 2 |

Total | 91 | 43 | 35 |

[pic]

[1] Lásd az 1. táblázatot.

[2] Lásd az 1. ábrát.

[3] Egyéb tényezők is, mint az éghajlatváltozás és szennyezés, vélhetőleg hozzájárul az állománycsökkenéshez, bár jóval kevésbé, mint a túlhalászás. A tengeri környezet védelmének tematikus stratégiájáról szóló bizottsági javaslat célja egy olyan egészséges tengeri környezet megvalósítása, amely többek között elősegíti az egészséges halállományok kialakulását.

[4] Az ICES halászati gazdálkodási (ACFM), tengeri környezeti (ACME) és ökoszisztémával foglalkozó (ACE) tanácsadó bizottságainak jelentése, 2005, ICES Advice, 1–11 kötet, 1418. o., Koppenhága, 2005.

[5] Lásd az 2. táblázatot.

[6] Lásd a 2a., b. és c. ábrákat.

[7] Lásd az 3. ábrát.

[8] Egy, a Bizottságnak írt 2001. júniusi jelentés („A halászati erőkifejtés technológiai haladásának hatása") szerint a halászhajók évente átlagosan 2–4%-kal válnak hatékonyabbá a halászat fajtájától függően.

[9] ICES-jelentés, 2005.

[10] Lásd az 4. ábrát.

[11] A „Kiválasztott európai halászati flották gazdasági teljesítménye – 2004-es éves jelentés”-ben közölt mérlegszámok alapján (lásd az előző lábjegyzetet és a 3. táblázatot).

[12] HL C 244., 2004.10.1., 2. o.

[13] HL C 229., 2004.9.14., 5. o., különösen a 4.1.2. pont.

[14] Halászati Orientációs Pénzügyi Eszköz (HOPE), HL L 337., 1999.12.30., 10. o.; a legutóbb a 485/2005/EK rendelettel (HL L 81., 2005.3.30., 1. o.) módosított, az Európai Halászati Alapról (EHA) szóló, 2007. január 1-jétől hatályba lépő rendelet (COM/2004/0497 végleges).

[15] Lásd a halászatoknak nyújtott állami támogatásra vonatkozó közösségi útmutatások 4.1.2. pontját.

[16] Lásd a nehézséggel küzdő társaságoknak nyújtott állami támogatásra vonatkozó közösségi útmutatások 18. és 79. pontját.

[17] EIAPP-tanúsítvány (a motorok által előidézett levegőszennyezés megelőzésére vonatkozó nemzetközi tanúsítvány), amelyet a MARPOL-egyezmény (a hajók által okozott szennyezés megelőzésére vonatkozó nemzetközi egyezmény, 1973, amelyet a hozzá kapcsolódó 1978-as jegyzőkönyv módosított) (MARPOL 73/78) VI. mellékletével összhangban állítottak ki.

[18] A 2371/2002/EK rendelet III. fejezete (HL L 358., 2002.12.31., 59. o.).

[19] Az ilyen csoportosulások alapulhatnak például a halászati tevékenységen, a hajók tartózkodási helyén, vagy kereskedelmi kapcsolatokon.

[20] COM(2002) 180 végleges.

[21] COM(2005) 275 végleges.

[22] Including depleted pelagic shark stocks.