EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2013.11.6. COM(2013) 768 final 2013/0376(NLE) Az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményéhez fűzött Kiotói Jegyzőkönyv szerinti második kötelezettségvállalási időszak megerősítése Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményéhez fűzött Kiotói Jegyzőkönyv dohai módosításának megkötéséről, valamint a belőle származó kötelezettségek közös teljesítéséről



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE A dohai éghajlat-változási konferencián 2012 decemberében az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményéhez fűzött Kiotói Jegyzőkönyv 192 részes fele elfogadta a Kiotói Egyezmény módosítását. Ez a „dohai módosítás” egy második, 2013. január 1-jétől 2020. december 31-ig tartó kötelezettségvállalási időszakot hoz létre a Kiotói Jegyzőkönyv keretében, és a B. mellékletében felsorolt részes felekre nézve jogilag kötelező erejű kibocsátáscsökkentési célértékeket határoz meg. A dohai módosítással kapcsolatos megállapodás egy nagyobb csomag része volt. Keretében a második kötelezettségvállalási időszak hatálya alá tartozó 38 részes fél mellett több mint 60 ország, köztük az Egyesült Államok, Kína, India, Dél-Afrika és Brazília fejezte ki azt a szándékát, hogy az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye (a továbbiakban: Egyezmény) alapján fellép a kibocsátások visszafogása érdekében. Ezzel már a világ kibocsátásainak több mint 80%-ára vonatkozik a Kiotói Jegyzőkönyv vagy az Egyezmény keretében nemzetközi kibocsátásmérséklési kötelezettségvállalás. A csomag egy másik fontos eleme az Egyezmény részes feleinek azon konszenzusos megállapodása, hogy legkésőbb 2015-ig elfogadnak „az Egyezmény alapján egy mindegyik részes félre alkalmazandó jegyzőkönyvet, más jogi aktust vagy jogi kötőerővel rendelkező más megállapodást”, amely 2020-ban fog hatályba lépni és akkortól fogva lesz alkalmazandó. A Kiotói Jegyzőkönyv 4. cikke lehetővé teszi a felek számára, hogy kötelezettségvállalásaikat közösen teljesítsék. Az Európai Unió és az a tizenöt részes fél, amely a Kiotói Jegyzőkönyv 1997-es aláírásakor tagállam volt, az első kötelezettségvállalási időszak (2008–2012) vonatkozásában úgy döntött, hogy él ezzel a lehetőséggel, és ennek megfelelően erősítette meg a Jegyzőkönyvet 2002-ben. A dohai módosítás és az elfogadásakor az Európai Unió és tagállamai által tett nyilatkozat értelmében az Európai Unió és tagállamai a második kötelezettségvállalási időszakban is közösen kívánják teljesíteni kibocsátáscsökkentési kötelezettségvállalásaikat. Emellett az Európai Unió és tagállamai azt a szándékukat is kifejezték, hogy a második kötelezettségvállalási időszakkal kapcsolatban vállalt kötelezettségeiket Izlanddal közösen teljesítsék. A kötelezettségvállalásaikat közösen teljesítő részes felek e csoportjához Izland annak nyomán csatlakozott, hogy 2009 júniusában ezt saját maga kezdeményezte. 2009. december 15-i ülésén a Tanács üdvözölte a kezdeményezést, és felkérte a Bizottságot az Izlanddal e tárgyban lefolytatandó tárgyalások megkezdéséhez szükséges ajánlás előterjesztésére. A Bizottság 2013 júniusában nyújtotta be ajánlását a Tanácsnak. A dohai módosításban az Európai Unió és tagállamai, valamint Izland azt vállalta, hogy a 2013-tól 2020-ig terjedő időszak minden egyes évében üvegházhatású gázkibocsátásait a bázisév (általában az 1990. év) kibocsátásainak 80%-ára korlátozza. Ez a kötelezettségvállalás a 2009-ben elfogadott éghajlat- és energiapolitikai jogszabálycsomagban, különösen pedig az EU kibocsátáskereskedelmi rendszerét szabályozó irányelvben és a tagállami kibocsátáscsökkentési törekvéseket rögzítő ún. vállaláselosztási határozatban meghatározott kibocsátáscsökkentési célértékeken alapul. A kötelezettségvállalás mértéke figyelembe veszi az EU-jog és a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti második kötelezettségvállalási időszak szabályozásának tárgyi hatálya közötti különbségeket. Ez a megközelítés összhangban van a Tanács 2012. márciusi következtetéseivel, amelyek értelmében egyfelől az Európai Unió és tagállamai, valamint Izland által tett közös kötelezettségvállalásnak az éghajlat- és energiapolitikai jogszabálycsomagon kell alapulnia, másfelől azonban a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti második kötelezettségvállalási időszakban az egyes tagállamokra háruló kibocsátáscsökkentési kötelezettségek mértéke nem haladhatja meg az EU-jogban rögzített tagállami kötelezettségekét. Ezt a megközelítést követte az Európai Unió és tagállamai által 2012 áprilisában a második kötelezettségvállalási időszakra tett vállalásokról benyújtott javaslat is. A 80%-os cél 2020-ig történő elérését biztosító európai uniós jogi aktusok már készen vannak. Elfogadásukkor a Bizottság bemutatta az egyes tagállamokra kifejtett gazdasági hatásokkal kapcsolatban végzett részletes hatásvizsgálatok eredményeit, melyeket azután a gazdasági és pénzügyi válság hatásait is figyelembe véve még pontosított. Ennek megfelelően Dohában az Európai Unió és tagállamai kifejezték azt a szándékukat, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti második kötelezettségvállalási időszakkal kapcsolatban vállalt kötelezettségeiket és feladataikat azonnal, már 2013. január 1-jétől fogva teljesítik. Az Európai Unió jó úton halad a 2020-ra kitűzött célok teljesítése felé. Az üvegházhatású gázok (ÜHG) nyilvántartásában szereplő legfrissebb adatok szerint a 27 tagállam 2011. évi adatai összességében 18,4%-kal voltak alatta az 1990-es értékeknek (figyelmen kívül hagyva a földhasználat, a földhasználat-megváltoztatás és az erdőgazdálkodás, valamint a rugalmassági mechanizmusok alkalmazásának hatásait). Ha figyelembe vesszük a Kiotói Jegyzőkönyv és az uniós adatgyűjtés tárgyi hatálya közötti különbségeket, és Ciprus és Málta esetében 1990-et tekintjük bázisévnek, akkor a kiotói bázisévhez viszonyítva a 2011-ig elért tényleges kibocsátáscsökkenés kismértékben meghaladja a második kötelezettségvállalási időszakban elérendő 20%-ot. Az ÜHG-kibocsátások jövőbeni alakulására vonatkozó legújabb előrejelzések alapján és feltételezve, hogy a meglévő politikák és intézkedések végrehajtásra kerülnek, az Európai Környezetvédelmi Ügynökség 2020-ig további mérsékelt kibocsátáscsökkenést prognosztizál, ami azt jelenti, hogy az 1990. évi adatokhoz viszonyított csökkenés 2020-ra összességében körülbelül 19% lesz. Ez megerősíti azt a várakozást, hogy az Európai Unió a már meglévő szakpolitikai eszközökkel és intézkedésekkel teljesíteni fogja a második kötelezettségvállalási időszakra vállalt célértékeit. Mindeközben az EU továbbra is tartja azt a felajánlását, hogy kibocsátásait kész 30%-kal is csökkenteni. Folynak továbbá a viták arról, hogy milyen úton haladva csökkentheti költséghatékonysági szempontból a legmegfelelőbb módon az Európai Unió 2050-ig 80–95%-kal ÜHG-kibocsátásait, és milyen célértéket érdemes meghatározni 2030 vonatkozásában. A dohai módosítás hivatalos hatálybalépése fontos célja az Európai Uniónak. Ehhez arra van szükség, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv 192 részes fele közül 144 – köztük az Európai Unió és tagállamai is – letétbe helyezzék elfogadási okiratukat. A dohai módosítás megkötésével kapcsolatos tanácsi határozat elfogadására irányuló jelen javaslat szükséges ahhoz, hogy az EU ezt megtegye. Az Európai Unió általi megerősítés mellett a tagállamoknak is le kell zárniuk saját megerősítési eljárásaikat. A szokásos gyakorlatnak megfelelően saját megerősítési eljárásaik lezárását követően az Európai Unió és tagállamai egyszerre helyezik letétbe elfogadási okiratukat, biztosítva ezáltal, hogy a módosítás valamennyiükre nézve azonos időpontban lépjen hatályba. Ennek jóval a 2015 végén esedékes párizsi éghajlat-változási konferencia előtt meg kellene történnie. 2.A DOHAI MÓDOSÍTÁS A dohai módosítás meghatározza a második kötelezettségvállalási időszak vonatkozásában a Jegyzőkönyv B. mellékletében felsorolt országok kibocsátásmérséklési kötelezettségeit. Emellett a második kötelezettségvállalási időszak igényeinek megfelelően magának a Jegyzőkönyvnek a szövegét is módosítja. A legtöbb módosítás pusztán az új kibocsátásmérséklési kötelezettségek teljesítését alapozza meg, néhány rendelkezés azonban érdemben is befolyásolja a kötelezettségeket. Ilyen módosítás a nitrogén-trifluorid (NF3) felvétele az üvegházhatást okozó gázok jegyzékére, a második kötelezettségvállalási időszakra a részes felek által tett kötelezettségvállalásokban megtestesülő ambícióval összefüggő két rendelkezés (az úgynevezett „ambíciós mechanizmus”), valamint a 3. cikk új (7b) bekezdése. A második kötelezettségvállalási időszak kibocsátásmérséklési kötelezettségvállalásai a B. melléklet szerint A dohai módosítás módosított formában tartalmazza a Kiotói Jegyzőkönyv B. mellékletét, amelynek harmadik oszlopában mennyiségileg meghatározott, a teljes gazdaságra kiterjedő kibocsátáskorlátozási vagy kibocsátáscsökkentési kötelezettségek (MMKKK-k) formájában találhatók a második kötelezettségvállalási időszakra vonatkozó, jogilag kötelező érvényű kibocsátásmérséklési kötelezettségek. A Kiotói Jegyzőkönyv részes felei közül harmincnyolc adta meg a Kiotói Jegyzőkönyv B. mellékletének harmadik oszlopában MMKKK formájában, hogy a bázisévben vagy bázisidőszakban kibocsátott mennyiségekhez képest hány százalékos kibocsátásmérséklést vállal. Közülük négynek (Ciprusnak, Máltának, Kazahsztánnak és Fehéroroszországnak) eddig nem volt kiotói célszáma. Az Egyesült Államok nevét eltávolították a B. mellékletből, mert mind a mai napig nem erősítette meg a Jegyzőkönyvet. Kanada 2012. december 12-i hatállyal felmondta a Kiotói Jegyzőkönyvet, így többé nem részes fele annak. Japán, Új-Zéland és az Oroszországi Föderáció továbbra is részes fele a Jegyzőkönyvnek, de a második kötelezettségvállalási időszakra nem vállalt célszámot. E három ország Kanadával együtt most a B. mellékletben egy külön listán szerepel. Az Európai Unió és tagállamai számára a B. mellékletben meghatározott 80%-os célértékhez tartozik egy lábjegyzet, amely elmagyarázza, hogy ezek a kötelezettségvállalások azon a feltevésen alapulnak, hogy az Európai Unió és a tagállamok közösen fogják őket teljesíteni. Ugyanígy Horvátország és Izland 80%-os célszámához is tartozik egy-egy lábjegyzet, amelyek elmagyarázzák, hogy ezeket a kötelezettségvállalásokat az adott ország az Európai Unióval és tagállamaival közösen fogja teljesíteni. A nitrogén-trifluorid (NF3) felvétele az üvegházhatást okozó gázok jegyzékére A Kiotói Jegyzőkönyv hatálya alá tartozó üvegházhatást okozó gázok jegyzéke új gázzal, a nitrogén-trifluoriddal (NF3) egészült ki. Az NF3 erős üvegházhatást okozó gáz: egyelőre még rendkívül csekély mennyiségben kerül a légkörbe, de kibocsátása folyamatosan nő; globális felmelegedési potenciálja 17 200 (azaz a légkörbe kibocsátott egy tonna NF3 ugyanolyan hatással van a globális felmelegedésre, mit 17 200 tonna szén-dioxid). 3. cikk (1c) bekezdés: az ambíciós mechanizmus A dohai módosítás a 3. cikk új (1c) bekezdésének beillesztésével egy egyszerűsített eljárást vezet be, amellyel a tagállamok a kötelezettségvállalási időszakon belül is kiigazíthatják kötelezettségvállalásukat, ha növelni kívánják ambíciójuk mértékét. Korábban ez a Jegyzőkönyv B. mellékletének módosítását igényelte, amelynek hatálybalépéséhez az kellett, hogy a Jegyzőkönyv összes részes fele konszenzusra jusson a kérdésben és elfogadja, majd pedig a részes felek háromnegyede megerősítse a módosítást. A dohai módosítással az ambíciónövelés sokkal könnyebbé vált. Ha egy részes fél a saját célértékével kapcsolatos ambíciójának megnövelését javasolja, azt elfogadottnak kell tekinteni, hacsak a részes felek több mint háromnegyede nem emel kifogást, és a növelés hatálybalépése sincs többé megerősítési eljáráshoz kötve. 3. cikk (7b) bekezdés: a kibocsátható mennyiségek kiigazítása A dohai módosítás értelmében abban az esetben, ha egy szerződő félnek a második kötelezettségvállalási időszakhoz tartozó kibocsátható mennyisége nagyobbnak bizonyul az előző kötelezettségvállalási időszak első három évére meghatározott átlagos kibocsátása nyolcszorosánál (a második kötelezettségvállalási időszak éveinek száma), akkor ennek a különbségnek megfelelő mennyiségű kibocsátási mennyiségi egység automatikusan törlésre kerül. Ez azt jelenti, hogy a dohai módosítás automatikusan kiigazítja a részes fél célértékét, nehogy a 2013-tól 2020-ig tartó időszakban nagyobb legyen az átlagos éves kibocsátása, mint a 2008-tól 2010-ig tartó időszakban volt.

3.A javasolt tanácsi határozat Ez a tanácsi határozat elfogadása érdekében előterjesztett javaslat megteremti a jogalapját a dohai módosítás EU általi megkötésének, és meghatározza az Európai Unió, tagállamai és Izland általi közös kötelezettségteljesítés feltételeit. A határozattervezet A határozat javasolt szövege megerősíti, hogy az Európai Unió és tagállamai közösen és Izlanddal együtt kívánják teljesíteni kötelezettségeiket (2. cikk), és egyértelműen rögzíti a jelentéstételi kötelezettségeket annak érdekében, hogy a Bizottság és a tagállamok kibocsátható mennyiségeit könnyen meg lehessen határozni (3. cikk). A szöveg emellett tartalmazza a dohai módosítás elfogadási okmányának az ENSZ-nél történő letétbe helyezésére (4. cikk), illetve az elfogadási okmányok közös letétbe helyezésére (5. cikk (1) bekezdés) vonatkozó szokásos formulákat is. Fontos, hogy a javasolt szöveg szerint a tagállamok, amennyire csak lehetséges, kötelesek a hazai megerősítési eljárásaikat legkésőbb 2015. február 16-ig lezárni (5. cikk (2) bekezdés), továbbá 2014. szeptember 15-ig kötelesek tájékoztatni a Bizottságot a szóban forgó eljárások lezárásának várható időpontjáról (5. cikk (3) bekezdés). A határozat javasolt szövegét két melléklet és egy függelék egészíti ki. A függelékben olvasható a dohai módosítás Dohában elfogadott teljes, a részes feleknek 2012. december 21-én hivatalosan megküldött szövege. A dohai módosítás legfontosabb rendelkezéseiről a fenti 2. szakasz ad áttekintést. Az I. melléklet az „Értesítés a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke alapján az Európai Unióra és tagállamaira, valamint Izlandra háruló kötelezettségek közös teljesítéséről szóló megállapodás feltételeiről” című dokumentumot tartalmazza a Jegyzőkönyv 4. cikke (2) bekezdésének megfelelően (a továbbiakban: a közös teljesítés feltételeiről tájékoztató értesítés). A II. mellékletben a Kiotói Jegyzőkönyv 24. cikkének (3) bekezdésével összhangban az Európai Unió hatásköreiről teendő nyilatkozat naprakésszé tett szövege található. A közös teljesítés feltételeiről tájékoztató értesítés (I. melléklet) Az I. mellékletben található, a közös teljesítés feltételeiről tájékoztató értesítés három szakaszból áll. Az első szakasz megnevezi a megállapodás tagjait, melyek a következők: az Európai Unió, annak tagállamai, valamint Izland. A második szakasz ismerteti, hogyan kívánják a megállapodás tagjai teljesíteni kötelezettségeiket. A harmadik szakasz a megállapodás tagjaihoz rendelt kibocsátási szinteket határozza meg. A Jegyzőkönyv 3. cikke alapján fennálló kötelezettségek közös teljesítése A Kiotói Jegyzőkönyv 4. cikkének (2) bekezdése értelmében a közös teljesítést előirányzó megállapodásokban részt vevő felek kötelesek értesíteni az Egyezmény titkárságát a 3. cikk alapján fennálló kötelezettségeik közös teljesítéséről megkötött megállapodásuk feltételeiről. A közös teljesítést előirányzó megállapodás 2. szakasza részletesen leírja, hogy a második kötelezettségvállalási időszak vonatkozásában a megállapodás tagjai hogyan kívánják teljesíteni a Jegyzőkönyv 3. cikke alapján fennálló kötelezettségeiket, illetve annak alapján milyen választásokkal kívánnak élni. Minden olyan rendelkezés esetében, amely már az első kötelezettségvállalási időszakban is alkalmazandó volt, a javaslat követi az Európai Unió és az első kötelezettségvállalási időszakra vonatkozóan a közös teljesítést előirányzó megállapodást megkötő akkori tizenöt tagállam által követett megközelítést. Ennek részét képezi a Jegyzőkönyv 3. cikkének (3) és (4) bekezdésében foglalt rendelkezések tagállami szintű alkalmazása, amely úgy történik, hogy az Európai Unió báziséve a tagállamok által választott bázisévek összegzésével áll elő, valamint a nemzetközi légi közlekedésnek (azaz a tagállamok közötti és a tagállamok és harmadik országok közötti repüléseknek) a rendelkezések hatálya alóli kizárása az Egyezmény és a Jegyzőkönyv rendelkezéseivel összhangban. A szöveg 2. szakasza ezt teszi egyértelművé, továbbá elmagyarázza, hogy a megállapodás tagjai hogyan kívánják alkalmazni a második kötelezettségvállalási időszakban a 3. cikk (1c) bekezdését (ambíciós mechanizmus), illetőleg a 3. cikk (7b) bekezdését. 3. cikk (1c) bekezdés: az ambíciós mechanizmus A dohai módosítás a 3. cikk új (1c) bekezdésének beillesztésével egy egyszerűsített eljárást vezet be, amellyel a tagállamok a kötelezettségvállalási időszakon belül is kiigazíthatják kötelezettségvállalásukat, ha növelni kívánják ambíciójuk mértékét. A megerősítésről rendelkező határozat tervezetének I. melléklete világossá teszi, hogy minden tagállam jogosult úgy dönteni, hogy növeli ambíciójának szintjét, és ehhez nem kell mást tennie, mint törölni a megfelelő számú kiotói egységet. Az Európai Unió, tagállamai és Izland közös kötelezettségvállalásában megtestesülő ambíció szintjének hivatalos megnövelésére és a közös kibocsátható mennyiség ennek megfelelő csökkentésére ezzel szemben csak együttesen van mód. 3. cikk (7b) bekezdés: a kibocsátható mennyiségek kiigazítása A 3. cikk új (7b) bekezdése szerint minden egyes fél második kötelezettségvállalási időszakra vonatkozó kötelezettségének legalább akkorának kell lennie, mint a 2008-tól 2010-ig tartó időszak átlagos kibocsátási szintje volt, és a bekezdésben foglalt rendelkezés automatikusan kiigazítja azokat a célértékeket, amelyek egyébként megengednék ezen átlag túllépését. Az Európai Unió és tagállamai, valamint Horvátország és Izland a dohai módosítás elfogadásakor nyilatkozatot fogalmaztak meg arról, hogy „a 3. cikk (7b) bekezdését az Európai Unió és tagállamai, valamint Horvátország és Izland általi együttes teljesítésről szóló megállapodásnak megfelelően az együttesen kibocsátható mennyiségre kell alkalmazni, és nem külön-külön az Európai Unióra vagy tagállamaira, Horvátországra vagy Izlandra.” Mivel az, hogy a 3. cikk (7b) bekezdésében foglalt rendelkezést az Európai Unió, a tagállamok és Izland közösen alkalmazzák, alapvető szempontja az Unió általi megerősítésnek, ez a kérdéskör szerves részét képezi az Unió kötelezettségvállalása meghatározásának, illetve a benne megtestesülő ambíció definiálásának. A megerősítésről rendelkező határozat tervezetének I. melléklete ezért kifejezetten kimondja, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke szerinti kötelezettségeknek az Európai Unióra, a tagállamokra és Izlandra való alkalmazásakor a Jegyzőkönyv 3. cikkének (7b) bekezdésében foglalt számítást a második kötelezettségvállalási időszakhoz tartozó közös kibocsátható mennyiséggel és a tagoknak a 2008-tól 2010-ig tartó időszakra meghatározott átlagos éves kibocsátásai összegének nyolcszorosával kell elvégezni. Amennyiben a jelenleg rendelkezésre álló bázisévi adatokból és az Éghajlat-változási Kormányközi Testület (IPCC) második értékelő jelentésében szereplő globális felmelegedési potenciálokból indulunk ki, akkor a második kötelezettségvállalási időszakhoz tartozó átlagos éves kibocsátható mennyiség indikatív módon, szén-dioxid-egyenérték ÜHG-kibocsátásként kifejezve mintegy 4632 millió tonnára becsülhető. A legutóbbi adatszolgáltatás szerint az Európai Unió és tagállamai, valamint Izland 2008–2010-es átlagos éves kibocsátása 4782 millió tonna volt. A Jegyzőkönyv 3. cikkének (7b) bekezdése tehát várakozásaink szerint az Európai Unió, tagállamai és Izland esetében nem eredményezi kibocsátható mennyiségi egységek automatikus törlését (lásd az alábbi táblázatot). Táblázat: A 3. cikk (7b) bekezdésének alkalmazása az Európai Unióra és Izlandra* Bázisévi kibocsátások** ÜHG-kibocsátás (2008) ÜHG-kibocsátás (2009) ÜHG-kibocsátás (2010) Átlagos ÜHG-kibocsátás (2008–2010) Becsült éves átlagos kibocsátható mennyiség (2013–2020) 5790 4989 4623 4734 4782 4632 * A 2013. évi nyilvántartásban szereplő adatok és az IPPC második értékelő jelentése szerinti globális felmelegedési potenciálok alapján. ** Ciprus és Málta esetében 1990-es bázisévet feltételezve. Valamennyi adat millió tonna CO2-egyenértékben van kifejezve. A megállapodás tagjaihoz rendelt kibocsátási szintek Közös kibocsátási szint az EU kibocsátáskereskedelmi rendszere (EU ETS) alkalmazásában Az I. melléklet 3. szakasza ismerteti, hogyan történik a kibocsátási szintek hozzárendelése az Európai Unióhoz és annak tagállamaihoz, valamint Izlandhoz. A hozzárendelés az éghajlat- és energiapolitikai jogszabálycsomag szemléletét követi:

–egy közös kibocsátási szint kerül meghatározásra azon ágazatok és gázok kibocsátásaira vonatkozóan, amelyek szerepelnek a Kiotói Jegyzőkönyv A. mellékletében, és amelyekre az EU ETS hatálya is kiterjed (azaz szerepelnek az EU ETS-irányelv I. mellékletében, figyelemmel az irányelv 24. és 27. cikkére is), –azon ágazatok és gázok kibocsátásai, amelyek szerepelnek a Kiotói Jegyzőkönyv A. mellékletében, de amelyekre az EU ETS hatálya nem terjed ki, valamint a Kiotói Jegyzőkönyv hatálya alá tartozó forrásokból származó eltávolítások az egyes tagállamok és Izland egyenkénti kibocsátási szintjeiben jelennek meg. Ez a megoldás eltér az első kötelezettségvállalási időszak kapcsán választott megközelítéstől, akkor ugyanis a tagállami szinten megállapított egyedi kötelezettségek fedték le az egyes tagállamok gazdaságának teljes egészében kibocsátott mennyiségeket. Erre a változtatásra az éghajlat- és energiapolitikai jogszabálycsomaggal bevezetett változtatások miatt van szükség, konkrétan amiatt, hogy 2013. január 1-jétől az EU ETS többé nem egyedi tagállami szintű célértékek és nemzeti kiosztási táblák alapján működik, hanem egyetlen egységes uniós szintű kibocsátásiegység-mennyiség, az úgynevezett összkvóta alapján, úgy, hogy a kibocsátási egységek összehangolt rendszerben, árverés útján, illetve részben átmenetileg ingyenesen kerülnek kiosztásra. Egy ilyen rendszerben nem lehet a közös teljesítést előirányzó megállapodás szintjén előre pontosan megmondani, hogy az EU ETS által lefedett mennyiségeknek mekkora része fog egy-egy tagállamhoz tartozni. A fő ok tehát az, hogy – a gazdasági hatékonyság növelése, az indokolatlan mértékű profitszerzés megakadályozása, valamint a szolidaritás és a gazdasági növekedés segítése érdekében – az árverés vált a kibocsátási egységek kiosztásának első számú eszközévé. További okként említhető az a körülmény, hogy nem lehet előre meghatározni az új kibocsátóknak az EU ETS-ből kiosztandó tényleges kibocsátásiegység-mennyiségeket, valamint az, hogy a későbbiekben módosulhat a kibocsátásáthelyezés jelentős kockázatának kitettnek tekintett ágazatok és alágazatok jegyzéke. Mint fentebb már jeleztük, az EU ETS-hez tartozó közös kibocsátási szint nem tartalmazza a nemzetközi légi közlekedés kibocsátásait, mert ezt az ágazatot a Kiotói Jegyzőkönyv A. melléklete nem tartalmazza. A tagállamok és Izland kibocsátási szintje Azon ágazatok kibocsátásai, amelyek szerepelnek a Kiotói Jegyzőkönyv A. mellékletében, de amelyekre az EU ETS hatálya nem terjed ki, továbbra is az egyes tagállamok és Izland egyedileg meghatározott kibocsátási szintjeiben jelennek meg. Az első kötelezettségvállalási időszakhoz képest változás, hogy ezek a kibocsátási szintek nem a bázisévi kibocsátásokhoz viszonyított százalékos csökkentés formájában vannak kifejezve, hanem abszolút értékként. Ez a szén-dioxid-egyenértékben kifejezett abszolút érték tagállamonként van feltüntetve az I. melléklet 1. táblázatában. Izland adata egyelőre hiányzik, ez akkor kerül pótlásra, amikor megtörtént az Izland kötelezettségeinek az Európai Unióval és annak tagállamaival közösen történő teljesítését szabályozó kétoldalú megállapodás megkötése. Az egyes tagállamokhoz rendelt érték az egyes tagállamok számára a tagállami kibocsátáscsökkentési törekvéseket rögzítő ún. vállaláselosztási határozatban a 2013-tól 2020-ig terjedő időszak egyes éveire megállapított éves kibocsátási jogosultságok összegével egyezik meg. Az értékek számítása az IPCC negyedik értékelő jelentésében található globális felmelegedési potenciálok alapján történt. Ezeket az értékeket eredetileg a 2013/162/EU bizottsági határozat II. melléklete tartalmazta, a(z) [az éves kibocsátási jogosultságok naprakész jegyzékét tartalmazó határozat – C(2013) 7183] határozat pedig később kiigazította. Az így kapott értékeket még kiigazítottuk a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkének (7a) bekezdése alapján is. Nitrogén-trifluorid (NF3) A dohai módosítás kiterjesztette a Kiotói Jegyzőkönyv hatályát az NF3-ra. A hatály e kiterjesztését már megelőlegezte a nyomonkövetési rendszert szabályozó rendelet, amely megköveteli az NF3-kibocsátások nyomon követését és bejelentését is. Nem terjed ki ugyanakkor az NF3-kibocsátásokra az EU ETS és a tagállami kibocsátáscsökkentési törekvéseket rögzítő határozat hatálya, így ezek a kibocsátások nem szerepelnek az EU-jog szerinti tagállami célértékekben. Mivel az EU-ban jelentéktelen az összesített NF3-kibocsátás, értékét az Európai Unió és tagállamai által az Egyezmény titkárságához a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti kötelezettségvállalásaikról 2012 áprilisában benyújtott előterjesztés nullának feltételezi. Jelen javaslat azt tartalmazza, hogy a tagállamoknak ezeket a kibocsátásokat azon tagállam kibocsátható mennyiségének terhére kell elszámolniuk, amelyben azok bekövetkeznek. Földhasználat, a földhasználat megváltoztatása és erdőgazdálkodás (LULUCF) A Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkének (3) és (4) bekezdése a Kiotói Jegyzőkönyv hatálya alá vonja a földhasználatból, a földhasználat megváltoztatásából és az erdőgazdálkodásból (LULUCF) származó kibocsátásokat. A Kiotói Jegyzőkönyv alapján kidolgozott és a durbani éghajlat-változási konferencián átdolgozott végrehajtási szabályok értelmében a kötelezettséggel rendelkező részes feleknek az erdősítésből, az újraerdősítésből és az erdőirtásból, valamint a szűkebb értelemben vett erdőgazdálkodásból származó kibocsátásokat és eltávolításokat el kell számolniuk a második kötelezettségvállalási időszakbeli kötelezettségeik terhére. Emellett a szerződő feleknek lehetőségük van arra, hogy a szántóföldi gazdálkodásból és a legelőgazdálkodásból származó kibocsátásokat is elszámolják. Miközben a részes feleknek a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti kötelezettségeik terhére el kell számolniuk a LULUCF-ból származó kibocsátásaikat, ez nem így van az Európai Unióban, ahol a LULUCF-ból származó kibocsátásokra sem az EU ETS, sem pedig a tagállami kibocsátáscsökkentési törekvéseket rögzítő határozat hatálya nem terjed ki. Az Európai Parlament és a Tanács ugyanakkor 2013 májusában elfogadta az 529/2013/EU határozatot, amely rendelkezik az üvegházhatású gázoknak a LULUCF-ból származó kibocsátására és eltávolítására vonatkozó elszámolási szabályokról és az ilyen jellegű tevékenységekhez kapcsolódó intézkedésekre vonatkozó tájékoztatási kötelezettségekről. Ez a jogi aktus összhangba hozza az európai uniós LULUCF-adatszolgáltatási szabályokat a Kiotói Jegyzőkönyv követelményeivel. Bár az egyes tagállamok LULUCF-kibocsátásait nehéz előre jelezni, a becslések azt mutatják, hogy az Unió egészét figyelembe véve a LULUCF várhatóan összességében az Európai Unió bázisévi kibocsátásainak 1%-ával megegyező mennyiségben jóváírásra fog lehetőséget adni. Az Európai Unió és tagállamai által az Egyezmény titkárságához a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti kötelezettségvállalásaikról 2012 áprilisában benyújtott előterjesztés ezért az Unió egésze tekintetében nulla LULUCF-kibocsátással számol. A tagállamok erdőgazdálkodással összefüggő kötelezettségeivel összhangban és tekintettel arra, hogy az Európai Unió nem rendelkezik célértékekkel a LULUCF-ra vonatkozóan, a LULUCF-ból származó kibocsátásokat és eltávolításokat a tagállamoknak – annyiban, amennyiben azt a Jegyzőkönyv előírja – az egyenkénti kibocsátási szintjeik terhére kell elszámolniuk. A LULUCF-nak a tagállamok és Izland kibocsátási szintjeiben történő figyelembevétele azon a feltételezésen alapul, hogy a szóban forgó ágazatban a kibocsátások és az eltávolítások eredője nulla. Ha mégis van ilyen eredő kibocsátás, akkor az még mindig ellentételezhető más olyan ágazatokban, amelyek nem tartoznak az EU ETS hatálya alá: a Kiotói Jegyzőkönyv rugalmassági mechanizmusainak igénybevételével, vagy pedig az első kötelezettségvállalási időszakról áthozott, a tagállam fölös kibocsátási jogosultságait tartalmazó tartalékalapban tartott fölös kibocsátási jogosultságok terhére történő elszámolással. A Bizottság szorosan figyelemmel fogja kísérni a tagállamokban a LULUCF területén bekövetkező kibocsátásokat és eltávolításokat. Ha azt tapasztalja, hogy egy tagállamnak váratlanul jelentős mennyiségű LULUCF-kibocsátással kell számolnia annak ellenére is, hogy határozottan fellép ezek korlátozására, a Bizottság meg fogja vizsgálni egy olyan mechanizmus létrehozásának lehetőségét, amely könnyít az érintett tagállamok helyzetén. 2012. márciusi következtetéseiben a Tanács elismerte az erdővel gazdagon borított országok sajátos helyzetét, különösen abból a szempontból, hogy az erdőgazdálkodás területén igénybe vehető nyelők csak korlátozott mértékben adnak módot az erdősítéshez, az újraerdősítéshez és az erdőirtáshoz kapcsolódó kibocsátások eltávolítására. A Bizottság a jövőben is vizsgálni fogja, milyen lehetőségek vannak egy kielégítő, a környezet épségét is biztosító megoldásra. A kibocsátási szintek és a kibocsátható mennyiségek meghatározása A Kiotói Jegyzőkönyv értelmében a kötelezettségvállalásoknak kibocsátható mennyiségek meghatározásán kell alapulniuk. A kibocsátható mennyiség az adott kötelezettségvállalási időszakra engedélyezett, szén-dioxid-egyenértékben kifejezett kibocsátásmennyiséget jelenti. Jelen javaslat értelmében az Európai Unió, tagállamai és Izland kibocsátható mennyiségei az I. melléklet 3. pontjában meghatározott kibocsátási szintekkel egyenlőek. Jelen javaslat emellett egy közös, az Európai Unióra és tagállamaira, valamint Izlandra együttesen alkalmazandó kibocsátható mennyiséget is meghatároz, amelyben a bázisévi kibocsátások 80%-ával megegyező kibocsátásra vonatkozó mennyiségileg meghatározott csökkentési kötelezettség jelenik meg. A Kiotói Jegyzőkönyv vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően ezt a közös kibocsátható mennyiséget a tagállamok és Izland bázisévi kibocsátásainak összegéből határoztuk meg oly módon, hogy azt megszoroztuk egyfelől 80%-kal (a közös vállalás), másfelől pedig 8-cal (a kötelezettségvállalási időszak éveinek száma). A közös kibocsátható mennyiség alapján történt az Európai Unió és tagállamai, valamint Izland egyenkénti kibocsátható mennyiségeinek meghatározása: –az egyes tagállamok és Izland egyenkénti kibocsátható mennyisége a javasolt tanácsi határozat I. mellékletének 1. táblázatában az adott tagállamra, illetve Izlandra megadott kibocsátási szint és a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke (7a) bekezdésének az adott tagállamra, illetve Izlandra történő alkalmazásával meghatározott kiigazítás összege, –az Európai Unió kibocsátható mennyisége a közös kibocsátható mennyiség és a tagállamok és Izland kibocsátási szintjei összegének különbsége. Ezt az értéket a későbbiekben még véglegesíteni kell az Európai Uniónak a közös kibocsátható mennyiség számítását megkönnyíteni hivatott jelentése alapján.

A beszámolási kötelezettségek teljesítése A kiotói végrehajtási szabályok értelmében a részes feleknek 2015. április 14-ig be kell nyújtaniuk egy olyan jelentést, amely megkönnyíti a kibocsátható mennyiség meghatározását, és bemutatja a kibocsátások és a kibocsátható mennyiség mögött lévő kapacitásokat. E javaslat 3. cikke úgy rendelkezik, hogy a Bizottság elkészíti és benyújtja az Európai Unió és tagállamai, valamint Izland közös kibocsátható mennyiségének, valamint az Európai Unió saját – az EU ETS hatálya alá tartozó kibocsátásokra vonatkozó – kibocsátható mennyiségének meghatározását megkönnyítő jelentést. Ezzel párhuzamosan a tagállamoknak és Izlandnak is be kell nyújtaniuk az EU ETS hatálya alá nem tartozó kibocsátásokra vonatkozó saját egyenkénti kibocsátható mennyiségük meghatározását megkönnyítő jelentést. A jelentések ellenőrzését követően történik meg a kibocsátható mennyiségek végleges megállapítása és rögzítése az adatok gyűjtésére és az elszámolások végrehajtására szolgáló adatbázisban. A tagállamok és Izland kibocsátható mennyiségének meghatározását megkönnyíteni hivatott jelentésekben a kibocsátható mennyiségeket az adott tagállam, illetve Izland kibocsátási szintjével egyenlő értékben kell megjelölni, és mind tonna szén-dioxid-egyenértékben, mind pedig az adott tagállam, illetve Izland bázisévi kibocsátásának százalékában ki kell fejezni. A további beszámolási kötelezettségeknek, beleértve az éves nyilvántartási jelentéseket is, a jövőben is a Bizottság (az Európai Unió nevében), illetve a tagállamok fognak eleget tenni. Ezeket a kötelezettségeket a Kiotói Jegyzőkönyv alapján elfogadott nemzetközi beszámolási követelmények írják elő, és teljesítésük a nyomonkövetési rendszert szabályozó rendelet alapján történik. A közös teljesítés kapcsán a jelen javaslatban felvázolt megközelítés értelmében a tagállamoknak maguknak kell beszámolniuk azokról a kibocsátásaikról és eltávolításaikról, amelyek a Kiotói Jegyzőkönyv hatálya alá tartoznak, de amelyekre az EU ETS nem terjed ki. A nyomonkövetési rendszert szabályozó rendelet 7. cikke értelmében a tagállamok már most is kötelesek évente beszámolni az EU ETS hatálya alá tartozó kibocsátásaikról, valamint arról, hogy ezek a kibocsátások mekkora hányadát képviselik az összes bejelentett kibocsátásnak. Ezen adatok forrása az EU ETS-en belül bonyolított összes ügyletet ellenőrző és nyilvántartó európai uniós ügyleti jegyzőkönyv. Az európai uniós ügyleti jegyzőkönyvben lévő adatok felhasználásával képezi az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EKÜ) a hitelesített kibocsátásokra, a kibocsátási egységekre és a leadott egységekre vonatkozó, tagállam, ágazat, méret és év szerinti bontású összesített adatokat, amelyek az EU ETS adatmegjelenítő alkalmazásán keresztül tekinthetők meg. Ugyanezek az adatok szolgálnak alapul a különböző hivatalos jelentéseket előkészítő adatelemzések számára is: ilyen jellegű előkészítést igényel például az Európai Bizottság éves jelentése az európai uniós és nemzetközi vállalások teljesítésében elért eredményekről, amelyet a nyomonkövetési rendszert szabályozó rendelet 21. cikke ír elő, illetve azok az éves jelentések, amelyeket az EKÜ ad ki az európai ÜHG-kibocsátások trendjeiről és az ügynökség vonatkozó előrejelzéseiről. Ezen adatok alapján készülnek továbbá az Európai Unió éves ÜHG-nyilvántartási jelentései is, amelyek az EU ETS-ből származó adatokat a Kiotói Jegyzőkönyv hatályához igazított formában tartalmazzák (tehát a nemzetközi légi közlekedés adatait nem). Hatásköri nyilatkozat (II. melléklet) A javasolt határozat II. melléklete tartalmazza a Kiotói Jegyzőkönyv 2002-es megerősítésekor tett hatásköri nyilatkozat naprakésszé alakított szövegét. A szöveg mind a 28 EU-tagállamot megnevezi, és figyelembe veszi a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése nyomán bekövetkezett változásokat. 2013/0376 (NLE) Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményéhez fűzött Kiotói Jegyzőkönyv dohai módosításának megkötéséről, valamint a belőle származó kötelezettségek közös teljesítéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Parlament egyetértésére, mivel: (1)A 2012. decemberi dohai éghajlat-változási konferencián az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményéhez (a továbbiakban: Egyezmény) fűzött Kiotói Jegyzőkönyv (a továbbiakban: Kiotói Jegyzőkönyv) részes felei elfogadták az úgynevezett dohai módosítást, amely 2013. január 1-jei kezdő- és 2020. december 31-i zárónappal létrehozza a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti második kötelezettségvállalási időszakot. A dohai módosítás a Kiotói Jegyzőkönyv B. mellékletének módosításával további jogilag kötelező érvényű kibocsátásmérséklési kötelezettségeket ír elő a második kötelezettségvállalási időszak vonatkozásában a szóban forgó mellékletben felsorolt részes felek számára, és módosítja, illetve részletesebben kifejti a második kötelezettségvállalási időszakban a részes felekre háruló kibocsátásmérséklési kötelezettségek teljesítését szabályozó rendelkezéseket. (2)Az Unió és a tagállamok egy csomag részeként egyeztek bele a dohai módosításba; e csomag további, az Egyezményen és a Kiotói Jegyzőkönyvön alapuló kibocsátásmérséklési szándékokat tartalmaz számos ország részéről, és a 2012 utáni időszak vonatkozásában világviszonylatban 80% fölé emeli az Egyezmény és a Kiotói Jegyzőkönyv alapján kibocsátásmérséklési vállalásokkal lefedett kibocsátások részarányát. (3)A csomag egy másik fontos eleme az Egyezmény részes feleinek azon konszenzusos megállapodása, hogy 2015 végéig elfogadnak az Egyezmény alapján egy mindegyik részes félre alkalmazandó jegyzőkönyvet, más jogi aktust vagy jogi kötőerővel rendelkező más megállapodást, amely 2020-ban fog hatályba lépni és akkortól fogva lesz alkalmazandó. A jogi kötőerővel rendelkező aktus kidolgozására irányuló tárgyalások a fokozott fellépés Durbani Platformjával foglalkozó eseti munkacsoport keretében már folyamatban vannak. (4)A dohai módosítást a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek el kell fogadniuk; a módosítás az azt elfogadó részes felekre nézve kilencven nappal azt követően lép hatályba, hogy az Egyezmény letéteményese a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek legalább háromnegyedétől megkapta az elfogadási okiratot. A dohai módosítás hatálybalépéséhez 144 elfogadási okirat szükséges. (5)2012. március 9-én kelt következtetéseiben a Tanács kimondta, hogy az Unió tekintetében a második kötelezettségvállalási időszakra 20%-os közös kibocsátásmérséklési kötelezettségvállalásra kell javaslatot tenni. A vállalás mértékének meghatározása az Unió számára a 2013-tól 2020-ig tartó időszakra az éghajlat- és energiapolitikai jogszabálycsomagban engedélyezett üvegházhatású gázkibocsátás teljes mennyisége alapján történt. (6)E megközelítés alapján a Tanács arról is döntött, hogy az egyes tagállamok kibocsátáscsökkentési kötelezettségei nem haladhatják meg az uniós jogban rögzített ilyen irányú kötelezettségeiket, valamint hogy a kötelezettségvállalás mértékét a tagállamok Kiotói Jegyzőkönyv szerinti bázisévi kibocsátásainak összegéhez viszonyítva kell meghatározni. Ennek megfelelően az Unió és tagállamai a dohai éghajlat-változási konferencián olyan értelmű mennyiségileg meghatározott kibocsátáscsökkentést vállaltak, amely a második kötelezettségvállalási időszakra a bázisévi kibocsátásaik összegének 80%-ára korlátozza átlagos éves üvegházhatású gázkibocsátásaikat. Ez a vállalás jelenik meg a dohai módosításban.

(7)A Tanács 2012. március 9-én kelt következtetéseinek megfelelően az Unió azt is felajánlotta, hogy egy átfogó és globális, a 2012 utáni időszakra vonatkozó megállapodás részeként az 1990-es értékekhez képest 2020-ig 30%-ra növeli kibocsátáscsökkentési vállalását, amennyiben más fejlett országok is kötelezettséget vállalnak kibocsátásaik hasonló mértékű csökkentésére, és a folyamathoz a fejlődő országok is felelősségeik és képességeik szerint megfelelő mértékben hozzájárulnak. Ez a felajánlás is megjelenik a dohai módosításban. (8)Az Unió és tagállamai által teljesítendő célszámokat a dohai módosítás egy lábjegyzet kíséretében tartalmazza, amely kimondja, hogy ezek a célszámok azon a feltevésen alapulnak, hogy az Európai Unió és a tagállamok a Kiotói Jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően közösen fogják őket teljesíteni.Emellett a dohai módosítás elfogadásakor az Unió és tagállamai, valamint Horvátország és Izland közös nyilatkozatot tett, amelyben kifejezték azon szándékukat, hogy második kötelezettségvállalási időszakbeli kötelezettségeiket együtt teljesítik. Ez a nyilatkozat a konferenciáról készült jelentésben jelenik meg, és a Tanács 2012. december 17-én kelt következtetéseiben is ismét szerepel. (9)Azzal, hogy az Unió és tagállamai úgy határoztak, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően kötelezettségeiket közösen teljesítik, ugyanezen cikk (6) bekezdése értelmében és a Kiotói Jegyzőkönyv 24. cikkének (2) bekezdésével összhangban közösen lettek felelősek a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkének (1a) bekezdése szerinti mennyiségileg meghatározott kibocsátáscsökkentési kötelezettségük teljesítéséért. Ennek következtében és az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikke (3) bekezdésének megfelelően a tagállamok kötelesek mind egyedileg, mind közösen megtenni mindazokat az intézkedéseket, legyenek azok általános vagy különös jellegűek, amelyek biztosítják az Unió intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítését és elősegítik a dohai vállalások teljesítését, továbbá tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely a dohai vállalások teljesítését akadályozná. (10)Ugyanebben a nyilatkozatban az Unió és tagállamai, valamint Horvátország és Izland – a Kiotói Jegyzőkönyv 4. cikkének (1) bekezdésével összhangban, amely lehetővé teszi a Felek számára a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke alapján fennálló kötelezettségeik közös teljesítését – azt is kinyilvánították, hogy a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkének (7b) bekezdését az Európai Unió és tagállamai, valamint Horvátország és Izland által a közös teljesítés tárgyában megkötött megállapodás szerinti közös kibocsátható mennyiségre kell alkalmazni, nem pedig egyedileg a tagállamokra, Horvátországra vagy Izlandra. 2009. december 15-én tartott ülésén a Tanács üdvözölte Izland arra irányuló kérését, hogy a második kötelezettségvállalási időszakban rá háruló kötelezettségeket az Unióval és tagállamaival közösen teljesíthesse, és felkérte a Bizottságot, hogy fogalmazzon meg ajánlást egy olyan, Izlanddal megkötendő megállapodás előkészítő tárgyalásainak megkezdése érdekében, amely összhangban lesz az Unió éghajlat- és energiapolitikai jogszabálycsomagjában lefektetett elvekkel és kritériumokkal. Izland részvételének feltételeit a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti második kötelezettségvállalási időszakban az Unióra és tagállamaira, valamint Izlandra háruló kötelezettségek közös teljesítésében való izlandi részvétel tárgyában Izlanddal létrejött megállapodás rögzíti. (11)A Kiotói Jegyzőkönyv értelmében azok a részes felek, amelyek a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke szerinti kötelezettségeiknek közösen kívánnak eleget tenni, kötelesek egymással kötött megállapodásukban meghatározni minden érintett részes fél kibocsátási szintjét. A Kiotói Jegyzőkönyv értelmében a közös teljesítést előirányzó megállapodásokban részt vevő felek kötelesek a megerősítő vagy jóváhagyó okiratuk letétbe helyezésekor értesíteni az Egyezmény titkárságát a megállapodásban foglalt feltételekről. (12)A hatályos uniós jognak megfelelően az Unióhoz rendelt kibocsátási szint azokat az üvegházhatású gázkibocsátásokat tartalmazza, amelyek mind a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek, mind pedig a Kiotói Jegyzőkönyv A. mellékletének a hatálya alá tartoznak. (13)A tagállamok és Izland kibocsátási szintje az üvegházhatást okozó gázoknak a területükön található mindazon forrásokból származó kibocsátásait és mindazon nyelőknek betudható eltávolításait tartalmazza, amelyekre a 2003/87/EK irányelv hatálya nem terjed ki, de a Kiotói Jegyzőkönyv hatálya igen. Ide tartozik minden olyan forrásból származó kibocsátás és minden olyan nyelőnek betudható eltávolítás, amely emberi tevékenységhez köthető földhasználatból, földhasználat-megváltoztatásból és erdőgazdálkodásból ered és amelyre a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke (3) és (4) bekezdésének hatálya kiterjed, továbbá a nitrogén-trifluorid-kibocsátás. (14)A Bizottságnak a továbbiakban is folytatnia kell azoknak a lehetőségeknek a felkutatását, amelyek a környezeti integritás szempontjából is kielégítő megoldást ígérnek az erdővel gazdagon borított országok sajátos problémáira, különösen abból a szempontból, hogy az erdőgazdálkodás területén igénybe vehető nyelők csak korlátozott mértékben adnak módot az erdősítéshez, az újraerdősítéshez és az erdőirtáshoz kapcsolódó kibocsátások eltávolítására. (15)A Tanács 2012. március 9-én kelt következtetéseivel, valamint az Unió és tagállamai által tett azon felajánlással összhangban, hogy a második kötelezettségvállalási időszakra 80%-os kibocsátáscsökkentési célt vállalnak, a tagállamok kibocsátási szintjeit úgy kell megállapítani, hogy megegyezzenek a 406/2009/EK európai parlamenti és tanácsi határozatban a 2013-tól 2020-ig tartó időszakra meghatározott éves kibocsátási jogosultságok összegével. Ezeket a mennyiségeket, amelyek meghatározása az Éghajlat-változási Kormányközi Testület negyedik értékelő jelentésében található globális felmelegedési potenciálok alapján történt, eredetileg a 2013/162/EU bizottsági határozat II. melléklete tartalmazta, a(z) [az éves kibocsátási jogosultságok naprakész jegyzékét tartalmazó határozat – C(2013) 7183] határozat pedig később kiigazította. Izland kibocsátási szintjének megállapítása Izlanddal egyetértésben történt. (16)Az 525/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében a tagállamok kötelesek számot adni a 2003/87/EK irányelv alapján a létesítmények és az üzemeltetők által bejelentett hitelesített kibocsátások tényleges vagy becsült eloszlásáról az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékében szereplő forráskategóriák között, valamint, amennyiben lehetséges, e hitelesített kibocsátásoknak a bejelentett összes üvegházhatású gázkibocsátáshoz viszonyított arányáról az egyes forráskategóriákban. Ez lehetőséget ad a tagállamoknak arra, hogy elkészítsék jelentésüket a saját kibocsátási szintjükbe beletartozó kibocsátásokról. Az Unió jelentésének az Unió kibocsátható mennyiségével foglalkozó részében meg kell jelölni, hogy az Unió kibocsátható mennyiségén belül melyik tagállamban mennyi volt a kibocsátás. (17)A részes feleknek egyben a Kiotói Jegyzőkönyvben részes felek találkozójaként szolgáló konferenciája úgy határozott, hogy minden olyan részes fél, amely a második kötelezettségvállalási időszakban rendelkezik kötelezettséggel, 2015. április 15-ig jelentést nyújt be az Egyezmény titkárságához kibocsátható mennyisége meghatározásának megkönnyítése érdekében. Az Unió és tagállamai, valamint Izland közös kibocsátható mennyiségének meghatározása vonatkozásában ezt a jelentést a Bizottságnak kell elkészítenie. Ebben a jelentésben indokolt egyúttal meghatározni az Unió kibocsátható mennyiségét is. A tagállamoknak és Izlandnak 2015. április 15-ig be kell nyújtaniuk saját jelentésüket, amelyben a kibocsátható mennyiségeiket az e határozat II. mellékletében megállapított kibocsátási szintekkel megegyező értékekben kell meghatározniuk. (18)Annak hangsúlyozása érdekében, hogy az Unió és tagállamai elkötelezettek a dohai módosítás időben történő hatálybalépése mellett, az Uniónak és tagállamainak, valamint Izlandnak a dohai módosítást legkésőbb 2015. február 16-ig meg kell erősítenie. (19)A dohai módosítást az Európai Unió nevében jóvá kell hagyni,



ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: 1. cikk A Tanács az Európai Unió nevében ezúton jóváhagyja az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményéhez (a továbbiakban: Egyezmény) fűzött Kiotói Jegyzőkönyvnek a Dohában 2012. december 8-án létrejött megegyezés szerinti módosítását (a továbbiakban: dohai módosítás). A dohai módosítás szövege e határozathoz csatolva található. 2. cikk Az Unió és tagállamai a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkéből és a dohai módosításból fakadó kötelezettségeiket az „Értesítés a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke alapján az Európai Unióra és tagállamaira, valamint Izlandra háruló kötelezettségek közös teljesítéséről szóló megállapodás feltételeiről” című, az I. mellékletben foglalt dokumentumnak (a továbbiakban: Értesítés) megfelelően teljesítik. 3. cikk