[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 7.8.2006

COM(2006) 443 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A TRANSZEURÓPAI ENERGIAHÁLÓZATOKRA VONATKOZÓ IRÁNYMUTATÁSOKNAK A 2002–2004-ES IDŐSZAK ALATTI VÉGREHAJTÁSÁRÓL az 1229/2003/EK határozat 11. cikke alapján {SEC(2006) 1059}

E jelentés a transzeurópai energiahálózatokra vonatkozó iránymutatások megállapításáról és az 1254/96/EK határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26-i 1229/2003/EK európai parlamenti és tanácsi határozat[1] 11. cikke értelmében készült.

Ez a végrehajtási jelentés a transzeurópai energiahálózatok (TEN-E) politikája mögötti keret összegzését és az iránymutatások tárgykörét és célkitűzéseit, valamint a végrehajtásban a 2002–2004-es időszak alatt elért haladás összefoglalását tartalmazzaAz átvitelirendszer-üzemeltetőktől és a tagállamok szakértőitől származó információkon alapul.

E jelentés melléklete a 2002-től 2004-ig tartó időszakban létesített villamosenergia- és földgáz-összeköttetéseket részletezi.

1. A TEN-E politika kerete

Kulcsfontosságú politikai célkitűzés, hogy az energiaellátás megbízható, a belső energiapiac pedig működőképes legyen. Ezt tükrözik a transzeurópai energiahálózatokra (TEN-E) vonatkozó iránymutatások, amelyeknek az a célja, hogy a szétaprózott nemzeti hálózatok jobb összekapcsolása révén olyan villamosenergia- és földgázhálózat jöjjön létre, amely jellegében valóban európai.

A transzeurópai hálózatokra vonatkozó európai uniós politikának három sarokköve van: az EK-Szerződés 154–156. cikke – amely a transzeurópai hálózatok jogalapját képezi, és amelyet az Európai Unióról szóló szerződés vezetett be –, a transzeurópai hálózatok pénzügyi támogatására vonatkozó rendelet[2], valamint a transzeurópai energiahálózatokról szóló iránymutató irányelv, amely megállapítja, hogy mely tengelyek köré szerveződnek a kiemelt projektek és melyek a közérdekű projektek.

Az uniós fellépésnek a Szerződésben meghatározott célja az, hogy előmozdítsa a nemzeti hálózatok összekapcsolását és interoperabilitását, továbbá elősegítse, hogy e hálózatokhoz nyílt és versenyalapú energiapiac keretében hozzá lehessen férni.

Az iránymutatások az uniós fellépés céljáról, tárgyköréről és célkitűzéseiről tájékoztatnak, továbbá mellékletként tartalmazzák a projektek jegyzékét. Az iránymutatások részletezik a támogathatóság azon kritériumait, amelyek alapján a projektek pénzügyi támogatást kaphatnak. Ennek eredményeként a költségvetési rendelet több jól körülhatárolt közérdekű projektet támogathat.

2. TEN-E iránymutatások

A transzeurópai energiahálózatokra vonatkozó európai közösségi iránymutatásokat 1996-ban fogadták el, a közérdekű projektek jegyzékével együtt. A projektek jegyzékét kétszer, 1997-ben és 1999-ben vizsgálták felül. Az iránymutatások legutóbbi felülvizsgálata 2003 júniusában lépett hatályba. Ebben meghatározták a kiemelt és a közérdekű projektek tengelyeit, végrehajtásukat pedig e jelentés elemzi.

A transzeurópai energiahálózatok fejlesztésére vonatkozó iránymutatások célja, hogy a belső energiapiacot valóban működésbe hozzák, eközben pedig erősítsék az Unió kohézióját, megbízhatóbbá tegyék az ellátást és megvédjék a környezetet. A nemzeti hálózatok összekapcsolása és a tagállamok közötti rendszerösszekötők számának bővítése az integráció egyik eleme, amely az európai energiaátviteli hálózat előfutára. Kulcsfontosságú, hogy a kiemelt tengelyek projektjei közül legalábbis azok megvalósuljanak, amelyek átnyúlnak a határokon vagy jelentősen kihatnak a határokon keresztüli átviteli kapacitásra.

A kiemelt projektek tengelyei figyelembe veszik, hogy a belső piac hatékony működéséhez és az energiaellátás megbízhatóságához mely kapcsolatokra van szükség. A villamosenergia-hálózat és a földgázrendszer más-más kihívásokkal néz szembe.

i) A villamosenergia-hálózat rendszerösszekötőinek jelenleg messze nincs elegendő kapacitása az árucsere és a kereskedelem további növeléséhez. Ezért 2002 márciusában a barcelonai Európai Tanácson az állam- és kormányfők abban a célkitűzésben állapodtak meg, hogy a tagállamoknak 2005-ig legalább az akkori termelőkapacitásuk 10 %-ának megfelelő kapacitású rendszerösszekötőkkel kell rendelkezniük.

ii) A földgázt illetően a következő 20–30 évben arra kell számítani, hogy az importtól való függés mértéke jelentősen megnő. A TEN-E politika keretében azt tűzték ki elérhető célul, hogy orosz, észak-afrikai, kaszpi-tengeri és közel-keleti forrásokból 2013-ig további 70 millió köbméterrel növelnék meg a földgázimport-kapacitást. A földgáz jelenleg főként Norvégiából, Oroszországból és Észak-Afrikából származik. A jövőben a Kaszpi-tenger térsége, a Közel-Kelet és az Öböl-menti térség is jelentős földgázellátó lesz. E források szerint fognak alakulni a természetes szállítási útvonalak.

Az e kihívásokból következő kiemelt projektek tengelyének leírását a melléklet 1. szakasza tartalmazza.

2.1 A transzeurópai energiahálózatra vonatkozó projektek meghatározása és fontossági sorrendje

Az energiahálózatok fejlesztésére irányuló közösségi intézkedések a villamosenergia-átviteli hálózatokat és a földgázszállító rendszereket érintik, az elosztóhálózatokat viszont nem.

Egy projekt akkor minősülhet közérdekűnek, ha megfelel az iránymutatásokban szereplő célkitűzéseknek és prioritásoknak, és vélhetően gazdaságilag életképes. A közérdekű projektek jegyzékébe való felvétel nem befolyásolja a projekt környezeti hatásainak értékelését.

Noha eredetileg csak tíz projektet ítéltek szükségesnek – ezek az esseni Európai Tanács által 1994 decemberében elfogadott úgynevezett „esseni projektek” –, az alulról fölfelé haladó megközelítés miatt a jegyzék gyors bővülésnek indult, így 1999-ben már 200 közérdekű projektet tartalmazott. A 2003. évi felülvizsgálatnál több mint 220 projekt jött számításba.

A legutóbbi felülvizsgálatkor a projekteket hierarchiába rendezték. Túl azon, hogy a kapcsolatokat általában véve javítani kell, bizonyos összeköttetések külön-külön is fejlesztésre szorulnak és kiemelten kezelendők. Ezért olyan stratégiára kellett áttérni, amely fölülről lefelé , fontossági sorrendben halad. Az energiával kapcsolatos, 2003 júniusában elfogadott iránymutató határozatban tehát nem csak a közérdekű projekteket határozták meg, hanem a kiemelt projektek tengelyeit is. Ezáltal a TEN-E programban figyelembe lehet venni a földgázimport-függőség növekedését és a földgázszállító-kapacitás ezzel járó jelentős bővülését, valamint a tagállamok közötti villamosenergia-összeköttetések kapacitásának szükségszerű növelését, amely a hálózat üzemeltetését könnyebbé és megbízhatóbbá tenné, az áramkimaradásokat pedig megelőzné.

A kiemelt projektek tengelyei az 1. és a 2. ábrán láthatók. Egyértelmű, hogy a villamosenergia-ágazatban össze kell kapcsolni a különálló piacokat, és hogy további földgázellátó-útvonalakra van szükség.

A TEN-E iránymutatások vonzatai

A jelentés és mellékletei arról számolnak be, hogy a transzeurópai energiahálózatokkal (TEN-E-vel) kapcsolatos európai uniós politika célkitűzéseinek megfelelően megvalósuló energiaszállító infrastruktúra milyen fejlődésen ment keresztül. Alapvető mozzanat, hogy a Tanács és az Európai Parlament által 2003 júniusában elfogadott, felülvizsgált iránymutatások megváltoztatták a projektek típusba sorolását. Az engedélyeztetés és az építkezés időben elhúzódó – jellemzően 5–10 éves – folyamat, ezért szükségesnek tűnt az 1996-tól 2000-ig terjedő időszakot is belevenni az elemzésbe. A régi és az új rendszerezés egymásnak való megfeleltetése megtörtént. Ezért a végrehajtási jelentés arra a projekttipológiára épül, amelyet a 2003 júniusában elfogadott iránymutató irányelv vezetett be.

A melléklet ezenkívül fontos információkat tartalmaz a már hatályban lévő iránymutatásokban felsorolt projektekről és a TEN-E költségvetési tételének terhére megkötött szerződésekről. A kapcsolódó táblázatokban szereplő adatokat 2005 folyamán jóváhagyták a TEN-E bizottság által kijelölt tagállami szakértők.

3. A végrehajtás előrehaladása

A földgáz- és a villamosenergia-ágazatban a projektek végrehajtása 1996 óta eltérően alakul. A földgázellátás megbízhatóságát ezidáig sikerült megőrizni, a villamosenergia-ágazatban azonban elegendő termelőkapacitás és megfelelő rendszerösszekötők híján egyes vonalak máris messze túl vannak terhelve, sőt 2003-ban sorozatos áramkimaradások is voltak.

Az 1994-ben kijelölt „esseni projektek” közül a földgázra vonatkozó öt projekt rövid időn belül megvalósult. Ez az Algéria–Marokkó–Spanyolország és az Ororszország–Belarusz–Lengyelország–EU nyomvonalú földgázvezetéket, valamint az újonnan létesült görög, a portugál, a dél- és a nyugat-spanyol földgázrendszert jelentette.

A villamos energiára vonatkozó öt projekt közül kettő vált valóra: a Portugália északi része és Spanyolország közötti összeköttetés és az olasz–görög rendszerösszekötő. A másik három projektnél vagy nem sikerült túljutni a hivatalos engedélyezés nehézségein (mint a francia–olasz és a francia–spanyol projekt esetében), vagy nem született döntés az építkezésről (ez történt a Dánia keleti és nyugati fele közötti összeköttetést illetően). Az 1996-től 2001-ig tartó időszakban ugyanez a tendencia folytatódott: a földgázágazatban 18, míg a villamosenergia-ágazatban 6 projekt valósult meg.

3.1. Véglegesített projektek

A 2001 óta megvalósult projektekről a 3. és a 4. ábra tájékoztat (részletek a melléklet 1. és 2. táblázatában találhatók); ezek közül 45 projekt vonatkozik a villamos energiára – köztük számos spanyol, portugál és délkelet-európai projekt –, 16 pedig a földgázra. E projektek közül tizennégy mögött állt a TEN-E költségvetéséből finanszírozott szerződés.

Az ide tartozó kiemelt projektek között, amelyek határokon átívelő jellegűek (vagy a határkeresztező átvitel szempontjából meghatározóak), szerepelnek az EL.1, az EL.2, az EL.3, az EL.4, az EL.6, és az EL.7 tengelyhez tartozó villamosenergia-összeköttetések, valamint az NG.2 és az NG.4 tengelyhez tartozó földgázvezetékek, ahogy a 3. és a 4. ábra mutatja.

3.2. Építés alatt álló projektek

A jelenleg építés alatt álló projektekről a 3. és a 4. ábra tájékoztat (részletek a melléklet 1. és 2. táblázatában találhatók). A felsoroltak közül 14 projekt vonatkozik a villamos energiára – köztük számos spanyol és portugál projekt –, 11 pedig a földgázra. E projektek közül kilenc mögött állt a TEN-E költségvetéséből finanszírozott szerződés.

Az ide tartozó kiemelt projektek között, amelyek határokon átívelő jellegűek (vagy a határkeresztező átvitel szempontjából meghatározóak), szerepelnek az EL.3, az EL.4, az EL.6, és az EL.7 tengelyhez tartozó villamosenergia-összeköttetések, valamint az NG.3 és az NG.4 tengelyhez tartozó földgázvezetékek, ahogy a 3. és a 4. ábra mutatja.

3.2b. A határokon átívelő új összeköttetések hatása

A határokon átívelő – véglegesített és építés alatt álló – összeköttetések hatását a melléklet 2. és 4. táblázatában szereplő kapacitásnövekedés alapján értékelték. Ezt villamosenergia-összeköttetések esetében „nettó hozzáadott kapacitásban” mérik, és a szóban forgó ország „nettó átviteli kapacitásával” vetik össze.

Belgium esetében az őt Franciaországgal összekötő Avelin–Avelgem vonal hozzáadásával 900 MVA nettó kapacitásnövekedést értek el, ami a nettó átviteli kapacitás 16 %-a. Olaszország esetében a rondissonei fázistoló és a Svájccal létesített összeköttetés 22 %-kal emelte meg a nettó átviteli kapacitást. A horvátországi Ernestinovóba vezető két vonal a nettó átviteli kapacitás 38 %-ának felel meg. A Portugáliát Spanyolországgal összekető két, újonnan létesített vonal Spanyolország ki- és bemenő nettó átvitelének nagy részéhez elegendő. Így ha az egyik vonal üzemképtelenné válna, a másik még mindig elegendő kapacitással rendelkezne annyi energiaátvitelhez, amennyi feltétlenül szükséges. Ezáltal jelentősen megbízhatóbbá vált Portugália villamos árammal való ellátása.

Ezek az új vonalak jelentősen megnövelik a villamosenergia-forgalmat. Portugália például túlteljesíti a rendszerösszekötők kapacitására vonatkozó 10 %-os célkitűzést. Más országok azonban – köztük Spanyolország, Olaszország, Görögország, Írország és az Egyesült Királyság – még mindig elmaradnak a célkitűzéstől. Ez mutatja, hogy a Közösség áramellátását megbízhatóbbá kell tenni, ehhez pedig le kell küzdeni a villamosenergia-hálózatok túlterhelődési problémáit és ki kell elégíteni a piac tényleges átviteli szükségleteit. A kiemelt tengelyek mentén tehát további, határokon átívelő rendszerösszekötőket kell létrehozni.

Földgáz-összeköttetések esetében a kapacitásnövekedést milliárd köbméter per évben (milliárd m3/évben) mérik. A 2. és a 4. táblázat alapján megállapítható, hogy a Líbiából Olaszországba, Algériából Spanyolországba és az Északi-tengertől az Egyesült Királyságba vezető, újonnan létesített földgázvezetékek révén az import 20 milliárd m3/évvel megnőtt. A működő vagy építés alatt álló cseppfolyósítottföldgáz-terminálok az importot további 50 milliárd m3/évvel növelik.

Nagyrészt ezek a többletek teszik lehetővé, hogy a 2020 utáni igényeknek megfelelően legalább 200 milliárd m3/évvel emelkedjék az import, de így is szükség lesz újabb földgázvezetékekre a földgázimport-kapacitás megbízható és sokoldalú kiegészítéséhez.

3.3. Engedélyeztetési szakasz

A projektek megvalósításának engedélyeztetési szakasza sok kérdést vet fel, hiszen feladatok elég hosszú sorát kell elvégezni ahhoz, hogy az engedélyeztetési szakasz végére érjünk. Az engedélyeztetési szakaszban lévő projektek jegyzéke (részletek a mellékletben) 80 projektet tartalmaz, ebből 61 villamos energiával, 19 pedig földgázzal kapcsolatos. E projektek közül huszonkilenc mögött állt a TEN-E költségvetéséből finanszírozott szerződés.

E projektek nagy száma azt mutatja, hogy gyorsabb megvalósítást csak az engedélyeztetési eljárások ésszerűsítésével érhetünk el, és ez még inkább igaz a határokon átívelő, fontos európai érdeket szolgáló projektekre.

Az Észtország és Finnország közötti kábelösszeköttetés (ESTLINK) az első és máig egyetlen villamosenergia-összeköttetés a balti államok és az Európai Unió többi tagállama között. Így erős indíttatás volt, hogy a projekt megvalósuljon. A projekt megvalósításához összesen hét év kellett, ebből három év ment el az engedélyeztetésre és mindössze két év az építkezésre.

Az Olaszország és Svájc közötti, San Fiorano–Robbia viszonylatú kapcsolat fejlesztési terve 1992-ben indult. A műszaki és környezeti kivitelezhetőségi tanulmány 2001-re készült el. A kivitelezhetőség vizsgálata és az előtervezés után hosszadalmas és gyötrelmes engedélyeztetési eljárás következett. Említésre méltó, hogy ellentételezési és környezetihatás-csökkentő intézkedések egész sorára – így többek között az új projekt által érintett területen már meglévő felsővezetékek felszámolására – volt szükség ahhoz, hogy a projektet jóváhagyják. Az új vezetéket végül 2004-ben (12 év elteltével) sikerült befejezni, és 2005. január 20-án helyezték üzembe.

Ez a példa is alátámasztja, hogy villamos vezetékeknél a projekt megvalósítása öt évet vesz igénybe, ha nincs akadály vagy ellenállás. A valóság azonban a legutóbbi esetekben azt mutatta, hogy még különösebb akadályoztatás nélkül is általában tíz évnek kell eltelnie az első tervezés és az üzembe helyezés között. Tényleges akadályok és ellenállás esetén a projektek még 12–20 év alatt sem jutnak az építési szakaszba (jó példa erre a Bescano (ES)–Baixas (FR) projekt, amelyben máig nem született egyezség). Megesik az is, hogy a projekt tíz éves vita után elhal: ez történt például a Lienz (AT)–Cordignano (IT) vonal esetében.

A kockázatok és a hatások közkeletű megítélése a nagyfeszültségű felsővezetékeknél sokban más, mint a földgázvezetékeknél, amelyek jellemzően kevesebb halasztást szenvednek. Nemrégiben cseppfolyósítottgáz-terminálok építése ellen emeltek kifogást, helyi és régiós szinten egyaránt. A rosignanói (IT) terminál esetében Rosignano helyi önkormányzata a projektet annak ellenére határozottan ellenezte, hogy nemzeti szinten már megállapodás született, mivel azt kívánta, hogy az üzem bizonyos részei a településen belül máshova, a parttól távolabb eső helyre kerüljenek. A környezeti hatások további három évig tartó értékelése után úgy tűnik, hogy létezik kivitelezhető megoldás, így az építkezés hamarosan megkezdődik.

3.4. A 2002–2004-es időszakban elért fejlődés

Ami a földgázrendszert illeti, üzembe helyeztek egy fontos összeköttetést Franciaország és Spanyolország között, továbbá cseppfolyósítottgáz-terminálokat a spanyolországi Cartagenában, Bilbaóban és Barcelonában. További cseppfolyósítottgáz-terminálok épülnek Olaszországban, Spanyolországban, Görögországban és az Egyesült Királyságban. Ezenkívül új vezetéket helyeztek üzembe Líbia és Olaszország (Szicília) között.

Az engedélyeztetési szakaszban lévő főbb projektek között szerepel a Kaszpi-tengertől Törökországon át Ausztriába menő vezeték, a görög–olasz és a dán–német–svéd rendszerösszekötő, számos cseppfolyósítottgáz-terminál Olaszországban és Spanyolországban, valamint egy föld alatti tároló Spanyolországban.

Rátérve a villamosenergia-hálózatra: megnövelték egy már létező, Franciaország és Olaszország közötti kapcsolat kapacitását, üzembe helyeztek egy hiányzó, Franciaország és Belgium közötti kapcsolatot és egy új vonalat Olaszország és Svájc között, továbbá új összeköttetések létesültek Spanyolország és Portugália között, Délkelet-Európában, Svédország és Norvégia között, Finnország és Oroszország között, Írországon belül és Dániában. Építés alatt áll továbbá egy tenger alatti összeköttetés Finnország és Észtország között, egy új rendszerösszekötő Bulgária és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság között, továbbá több vonal Spanyolország és Portugália között és Írországban.

Az engedélyeztetési szakaszban lévő főbb projektek között szerepel a Franciaország és Spanyolország, illetve Hollandia és az Egyesült Királyság közötti, valamint több délkelet-európai összeköttetés, beleértve a Görögországot Bulgáriával, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal és Törökországgal összekötő kapcsolatokat, valamint a német–lengyel, a német–osztrák, az osztrák–magyar és az osztrák–cseh kapcsolatot.

A 2002–2004-es időszak kiemelt tengelyhez tartozó projektjeinek a megvalósítását a melléklet tárgyalja részletesen.

Ezenkívül az elszigetelt régiókban a projektek megvalósítását a TEN-E költségvetési tételéből támogatták (részletek a mellékletben).

3.5. Közösségi finanszírozás

A TEN-E költségvetési tétele terhére 1995 és 2004 között összesen 174 millió euro összegben adtak támogatást. Ezt a keretet főként tanulmányok társfinanszírozására fordították.

Érdemes a kiemelt tengelyek szemszögéből megvizsgálni a nyújtott támogatást. A 2001–2004-es időszak kiemelt projektjeire szánt összegből megállapítható, hogy a rendelkezésre álló keret 64 %-át fordították ilyen projektekre. Ennek 62,8 %-át, azaz a nagyobbik részét a földgázrendszerre költötték, a maradék 37,2 %-ot pedig a villamosenergia-hálózatra.

Az arányok ugyanezek maradtak a 2004. évi ajánlattételi felhívásban, amely a 2003. júniusi iránymutatásokat alapul véve a teljes költségvetésnek majdnem 64 %-át a finanszírozásra kiválasztott kiemelt projektekre szánta. A földgázrendszerek 65 %-ban részesültek a kiemelt projektekre felhasznált költségvetésből. Az adatok azt mutatják, hogy a korábban kijelölt prioritások összhangban vannak a 2003. évi határozat szerinti kiemelt tengelyekkel.

Ez egyértelműen igazolja, hogy a kiemelt tengelyek 2003-ban elfogadott csoportja egybevág az energiaellátó infrastruktúra európai szintű fejlesztésének igényével. Másodsorban arra is rávilágít, hogy a politikai és pénzügyi támogatás nagyját a kiemelt projektek keresztülvitelére lehet összpontosítani.

3.6. A TEN-E költségvetésének központi szerepe

A szükséges beruházásokhoz képest a TEN-E éves költségvetése igen szerény, azoknak csak körülbelül 0,2–0,5 %-át fedezi (a melléklet 1. és 3. táblázata szemlélteti a TEN-E keretében nyújtott támogatást az összes kiadáshoz viszonyítva). A tanulmányokhoz nyújtott támogatás azonban alapvető fontosságú lehet az elszigetelt térségekben vagy szigeteken megvalósuló projektek tervezésénél. A kivitelezhetőségi és tervezési tanulmányok kulcsfontosságúak az ilyen projektek indulásánál és meggyorsíthatják az építési határozat meghozatalát. Ráadásul a villamosenergia-átvitellel kapcsolatos új technológiákat – például a vonalak föld alá süllyesztését vagy a vasúti és közúti alagutak közös használatát – támogatva az ilyen projektekhez erős ösztönzést adhatunk. A tervezési szakasz támogatása a projektet is meggyorsítja és az építési határozat meghozatalát is előmozdíthatja. A határokon átívelő projektek jelentős támogatást kaptak a TEN-E költségvetési tételének terhére, ennek részletei a mellékletben olvashatók. Néhány esetben, ha alapos indok volt rá, az építési szakaszra is támogatást lehetett adni. Ilyenkor nem a pénzügyi támogatás mértéke, sokkal inkább a TEN-E költségvetés terhére adott támogatás tekintélye számított. Ha csak rövid szakaszon hiányzik egy összeköttetés, azaz a projekt csekély összköltséggel jár, a TEN-E hozzájárulása 10 % körüli mértékű is lehet, egyébként ennél kisebb.

Kifejezetten az új technológiákra vonatkozó TEN-E támogatások:

Kábeltechnológia:

Támogatást kapott néhány, a tenger alatti kábelekre vonatkozó projekt, így megépül a Hollandia és Norvégia közötti rendszerösszekötő, amely a leghosszabb működő tenger alatti kábel lesz – beleértve a Skóciát Angliával összekötő kábelt –, ezáltal megnő a megújuló villamosenergia-forrásoknak és a különböző piacokat vagy szigeteket a központi szinkronüzemű rendszerrel összekötő tenger alatti kábeleknek a használata. Az újítás jegyében gázszigetelésű vonalak létrehozására törekednek, amelyek az európai tengeri szélerőműveket látnák el összeköttetéssel.

A nagyfeszültségű vezetékek és a vasúti/közúti alagutak közötti szinergia:

Támogatásban részesült annak tanulmányozása, hogy lehetséges-e új összeköttetést létesíteni Ausztria és Olaszország között a Brenner-bázisalagúton keresztül, valamint integrált vasúti és villamosenergia-szállítást megvalósítani a Lyon–Torino gyorsvasúti alagúton keresztül. Az új kábel- és gázszigetelési technológiákban rejlő lehetőségeket részletesen elemezni fogják.

Európai szintű rendszertanulmányok:

Stratégiai megfontolások alapján a támogatható költségek 75 %-ából azokat a kapcsolatokat és kapcsolódási felületeket tanulmányozzák, amelyek a kiterjesztett nyugati szinkronüzemű rendszert – az európai villamosenergia-átvitel összehangolására létrejött egyesülést (UCTE) – a keleti szinkronüzemű térséggel kötnék össze, beleértve Oroszországnak a kalinyingrádi területet magában foglaló egységes energiarendszerét, valamint Belarusz és Ukrajna együttműködő erőműrendszerét, Moldova, Grúzia és Azerbajdzsán erőműrendszerét, a balti államok együttműködő erőműrendszerét és más, ezekkel kapcsolatban álló rendszereket. Ez a kivitelezhetőségi tanulmány olyan információkat fog szolgáltatni, amelyek alapvetőek a megvalósítással kapcsolatos döntéshozatal szempontjából.

Hasonló jellegű az a projekt, amely az európai villamosenergia-átvitel összehangolására létrejött egyesülés és a kelet-európai CENTREL-társulás lehetséges kapcsolódásait elemzi.

3.7. EBB-kölcsönök és egyéb közösségi támogatások

Ahogy a mellékletben olvasható, az energiaellátó infrastruktúra jelentős támogatást kap az EIB által nyújtott kölcsönök és más közösségi források révén. E támogatás jelentős részét azonban gyakran az energiaellátó infrastruktúra egészére fordítják, beleértve az elosztóhálózatokat, nem pedig kizárólag a rendszerösszekötőkre.

4. Következtetések

A mellékelt jelentés alapján a Bizottság az alábbi általános következtetésekre jutott:

- Folyamatban van azon célkitűzés megvalósítása, hogy a támogatások a kiemelt projektekre összpontosuljanak.

A 2001–2004-es időszakban a TEN-E támogatásnak több mint 60 %-a jutott kiemelt projektekre, ami azt bizonyítja, hogy a 2003-ban kiemeltté nyilvánított projektek megfelelnek az átviteli infrastruktúra fejlesztési szükségleteinek.

- A megvalósítást összehangoló intézkedéseket indokolt kiemelten kezelni a TEN-E politika szempontjából.

A projektek gyorsabb megvalósítása érdekében különös figyelmet kell fordítani a fejlődés részletes nyomon követésére és a határokon átívelő összeköttetésekkel kapcsolatos információk rendszeres cseréjére. Ezt a célt szolgálná, ha – miként a TEN-E iránymutatások felülvizsgálatában javaslatként szerepel – európai koordinátort neveznének ki, a TEN-T közlekedési iránymutatásokban elfogadottaknak megfelelően.

- A „TEN-E védjegy” révén megvalósuló politikai támogatás egyre nélkülözhetetlenebb a társadalmi elfogadottsághoz és a gyors engedélyeztetési eljáráshoz. Az engedélyeztetési eljárás problémája azonban még messze nincs megoldva, hiszen általában tíz évnek kell eltelnie az első tervezés és az üzembe helyezés között.

Az átvitelirendszer-üzemeltetőktől érkező visszajelzések azt mutatják, hogy a sajátosan európai érdekek közösségi kinyilvánítása legalább olyan fontos számukra, mint a pénzügyi támogatás, és hozzájárulhat ahhoz, hogy az építkezések idejében megkezdődjenek.

- A seregnyi közérdekű projekt között viszonylag nagy számban vannak azok, amelyek látszólag a TEN-E támogatása nélkül is sokat jutottak előre. De a határokon átívelő összeköttetéseket – főként a kiemelt tengelyek mentén – közelebbről megvizsgálva kiderül, hogy a TEN-E program nagy hatással volt erre a csoportra (lásd a melléklet 2. és 4. táblázatát).

- A TEN-E költségvetése – noha viszonylag szerény – jelentősen hozzájárult ahhoz, hogy:

- projektek indulhassanak elszigetelt vagy szigeti térségekben,

- projektek révén fény derüljön az új technológiák lehetséges felhasználásaira, illetőleg

- bizonyos projekteknél építési határozat születhessen.

- Az Európai Befektetési Bank (EBB) kiválóan alkalmas arra, hogy központi szerepet játsszék az uniós villamosenergia- és földgázpiacok integrálásában. A földgáz- és villamosenergia-ellátó infrastruktúra finanszírozása eddig is az EBB hagyományos tevékenységeihez tartozott, a jövőben pedig még inkább annak kell lennie, tekintettel a kiemelt projektekre.

- Mára egyértelmű, hogy a kiemelt tengelyek és a projektek jegyzékének[3] aktualizálása előfeltétele annak, hogy az új tagállamokkal és a tagjelölt országokkal való összeköttetés javítása több támogatásban részesülhessen.

A kiemelt tengelyeket aktualizálni kell, hogy a 2004. május 1-jével csatlakozott tíz tagállam a projektek teljes jogú részesévé válhasson. A TEN-E iránymutatások felülvizsgálatára irányuló javaslatban ennek megfelelően további, kiemelt projekteket tartalmazó tengelyek hozzáadása is szerepel.

A villamosenergia-hálózatra és a földgázrendszerre nézve az alábbiak a következtetések:

Villamosenergia-hálózatok:

- A kiemelt projektek figyelembe veszik, hogy a villamosenergia-piac liberalizálása szempontjából fontos a határokon átívelő kereskedelem. A rendszerek közötti összeköttetések még mindig nem érik el a barcelonai 10 %-os célkitűzést, noha volt fejlődés.

- A megvalósult és az építés alatt álló összeköttetések nagyban hozzájárulnak a kiemelt nyomvonalak túlterheltségének csökkentéséhez. Az átviteli kapacitást nagyban növelik többek között a Franciaország és Belgium (EL.1), illetve Olaszország és Svájc közötti határkeresztező kapcsolatok, az Olaszország és Franciaország közötti fázistoló, több, Portugália és Spanyolország közötti vonal (EL.3), a délkelet-európai határokon átívelő vonalak (EL.4), az Írország és Észak-Írország, illetve Dánia és Németország közötti átviteli kapacitást növelő kapcsolatok (EL.6), valamint a finn–észt, finn–orosz és svéd–norvég kapcsolatok (EL.7).

Földgázrendszerek:

- A kiemelt projektek figyelembe veszik, hogy a földgázpiac liberalizálása szempontjából fontos a határkeresztező kereskedelem.

- A megvalósult és az építés alatt álló összeköttetések nagyban hozzájárulnak a földgázimport-kapacitás növeléséhez a kiemelt nyomvonalak mentén. Az importkapacitás növeléséhez nagyban hozzájárul többek között az Algériából Marokkón át érkező (NG.2), valamint Törökországból Görögországba, illetve Ausztriába (NG.3) vezető földgázszállító vezeték, továbbá több, újonnan létesített spanyol, olasz, görög és egyesült királysági cseppfolyósítottgáz-terminál (NG.4).

Képaláírások:

1. ábra: A villamosenergia-hálózatokkal kapcsolatos kiemelt projektek tengelyei

2. ábra: A földgázrendszerekkel kapcsolatos kiemelt projektek tengelyei

3. ábra: A villamosenergia-hálózatok megvalósításának előrehaladása 2001 óta.

4. ábra: A földgázrendszerek megvalósításának előrehaladása 2001 óta.

[1] HL L 176., 2003.7.15., 11. o.

[2] HL L 228., 1995.9.23., 1.o. A Tanács 1995. szeptember 18-i 2236/95/EK rendelete a közösségi pénzügyi támogatás a transzeurópai hálózatok területén történő nyújtásának általános szabályairól. A legutóbb a 2005. július 6-i 1159/05/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 191., 2005.7.22., 16. o.) módosított rendelet.

[3] A Bizottság javaslata a TEN-E iránymutatások felülvizsgálatáról COM(2003) 742 végleges, 2003.12.10.