E javaslat tehát az Unió által önállóan kezelt állományokon kívül a következőkre is kiterjed:

Ez a javaslat olyan halászati lehetőségeket tartalmaz, amelyeket az Unió saját hatáskörben állapít meg. A javaslatban azonban olyan halászati lehetőségek is szerepelnek, amelyek két- vagy többoldalú halászati konzultációk nyomán kerültek meghatározásra. E konzultációk eredményeit a tagállamok közötti, a viszonylagos stabilitás elve szerinti belső elosztás előírásával kell végrehajtani.

Az 1380/2013/EU rendelettel bevezetett kirakodási kötelezettség

A KHP-alaprendelet által bevezetett kirakodási kötelezettség 2015 és 2019 között fokozatosan került bevezetésre. 2019-ben a fogási korlátok hatálya alá tartozó valamennyi állományra vonatkozni fog a kirakodási kötelezettség. Az alaprendeletben előírt kirakodási kötelezettség alól bizonyos kivételek alkalmazhatók. A tagállamok által benyújtott közös ajánlások alapján a Bizottság felhatalmazáson alapuló rendeleteket fogadott el, amelyek egyedi visszadobási terveket határoznak meg. E tervek de minimis kivételek vagy a magas túlélési arányon alapuló mentességek alapján korlátozott mennyiségű visszadobást tesznek lehetővé.

A kirakodási kötelezettség bevezetésével a javasolt halászati lehetőségeknek – az 1380/2013/EU rendelet 16. cikkének (2) bekezdésével összhangban – tükrözniük kell a kirakodott és a kifogott mennyiség közötti eltéréseket, figyelembe véve, hogy a halak visszadobása már nem engedélyezett. Ezt úgy kell megvalósítani, hogy a halászati lehetőségek meghatározásakor a KHP-alaprendelet 15. cikkének (1) bekezdésében említett halászati tevékenységek által érintett halállományok vonatkozásában a kapott tudományos szakvéleményeket kell alapul venni. A halászati lehetőségeket ezenkívül más releváns intézkedéseknek, nevezetesen a 16. cikk (1) bekezdésének (a viszonylagos stabilitás elve) és 16. cikk (4) bekezdésének (a közös halászati politika céljai és a többéves tervekben előírt szabályok) megfelelően kell megállapítani.

Következésképpen – a kirakodási kötelezettség 2019. január 1-jétől történő teljes körű alkalmazásának figyelembevétele érdekében – a Bizottság a korábban alapul vett, kirakodásra vonatkozó szakvélemények helyett fogási szakvélemények alapján terjeszt elő teljes kifogható mennyiségeket. A javasolt teljes kifogható mennyiségek figyelembe veszik azt, hogy a megállapított mentességek, illetve kivételek alapján előfordulnak majd korlátozott mértékű visszadobások, vagyis a visszadobott halakat nem fogják kirakodni, illetve beleszámítani a kvótákba. Ezért ezek a mennyiségek levonásra kerülnek a fogásokon alapuló teljes kifogható mennyiségekből.

Tudományos szakvéleményében az ICES öt állomány (a közönséges tőkehal, illetve a vékonybajszú tőkehal Skóciától nyugatra fekvő vizekben élő állománya, a vékonybajszú tőkehal ír-tengeri állománya, a közönséges tőkehal kelta-tengeri állománya, valamint a sima lepényhalnak a Kelta-tenger déli részén, az Írországtól délnyugatra eső vizekben élő állománya) esetében teljes halászati tilalmat javasolt 2019-re. Ezek közül három állomány esetében a teljes kifogható mennyiségek már több éve nullában kerülnek megállapításra. A célzott halászatra vonatkozó lehetőségek megszüntetése ellenére azonban ez a gazdálkodási megközelítés nem hozta meg a kívánt állományvédelmi hatást, nevezetesen az érintett állományok regenerálódását, csupán a visszadobás mértékének növekedéséhez vezetett.

Ha a teljes kifogható mennyiségek nulla értékben történő meghatározása érvényesül 2019-ben, a teljes kirakodási kötelezettség végrehajtása az olyan vegyes halászatokban, ahol előfordul a fent említett öt állomány járulékos fogása, és ahol a meglévő rugalmassági intézkedések nem alkalmazhatók, ahhoz a jelenséghez vezet, hogy a blokkoló kvóta hatálya alá tartozó fajok esetében a kvóta kimerítése a halászati tevékenység leállítását idézi elő. A tanácsadó testületek és a tagállamok együttműködő regionális munkacsoportjai kidolgoztak egy eszközt (choke mitigation tool) e jelenség mérséklésére. Ezen eszköz használatával az érdekelt felek megvizsgálták, hogy a rendelkezésre álló intézkedések és rugalmassági mechanizmusok – például a szelektivitás fokozása, a kvótacserék megszervezése, a fajok közötti rugalmasság alkalmazása stb. – enyhítik-e az olyan helyzeteket, amikor a nulla vagy nagyon alacsony értékű teljes kifogható mennyiségek miatt a vegyes halászat nem lenne folytatható. Noha számos állomány esetében sikerült megoldást találni, a szakvéleményben a nulla TAC-értékkel jellemzett öt állományra vonatkozóan uniós szintű állománygazdálkodási döntéseket kell hozni. E döntéseknek megfelelő egyensúlyt kell teremteniük egyrészt a halászat folytatása (tekintettel a halászat megszakításával járó potenciálisan súlyos társadalmi-gazdasági következményekre), másrészt pedig az említett állományok vonatkozásában a jó biológiai állapot elérésének szükségessége között.

Éppen ezért – figyelembe véve, hogy a vegyes halászatban nehéz valamennyi állományt a maximális fenntartható hozam szintjén egyidejűleg halászni – ezen állományok tekintetében a kizárólag a járulékos fogásokra vonatkozó teljes kifogható mennyiségek értékét úgy kell megállapítani, hogy a vegyes halászat folytatható legyen, egyúttal pedig elkerülhető legyen a halászati mortalitás növekedése. E teljes kifogható mennyiségeknek ezért a korábbi (ICES-szakvéleményben rögzített) visszadobási mértékekről rendelkezésre álló legjobb tudományos szakvéleményeken kell alapulniuk, mivel az elkerülhetetlen fogások tekintetében ez a rendelkezésre álló legjobb megközelítés. Ezen túlmenően, az említett állományok jó biológiai állapotának elérése érdekében, valamint a szelektivitásfokozó és fogáselkerülési intézkedések továbbfejlesztésének és alkalmazásának ösztönzése végett indokolt e mennyiségeket jelentősen csökkenteni. A közönséges tőkehal kelta-tengeri állományára vonatkozóan a teljes kifogható mennyiség értékének megállapításakor figyelembe kell venni az ICES által az elkerülhetetlen járulékos fogásokra vonatkozóan kibocsátott szakvéleményt (az ICES más állományok esetében nem tud ilyen szakvéleményt kiadni).

A tagállamoknak az érintett halászati tevékenységekben 2019-től végre kell hajtaniuk a járulékos fogások csökkentésére irányuló többéves terveket azzal a céllal, hogy nemzeti intézkedések meghozatalával, a meglévő visszadobási tervekben szereplő intézkedések alkalmazásával és adott esetben a 2019-ben közös tagállami ajánlások Bizottságnak történő benyújtása céljából folytatott regionális együttműködés révén fokozatosan csökkenthetők legyenek az érintett állományok nem szándékos fogásai. A HTMGB-nek értékelnie kell ezeket a járulékos fogások csökkentésére irányuló terveket, amelyeket az alkalmazásuk megkezdése után két évvel felül kell vizsgálni. Ezen túlmenően az e külön teljes kifogható mennyiségekből részesedő valamennyi hajónak 2019-től teljes fogási dokumentációt kell benyújtania.

A tagállamoknak meg kell állapodniuk e járulékos fogások megosztott kezeléséről. Az állománygazdálkodásnak arra kell törekednie, hogy egyenlő versenyfeltételeket biztosítson az uniós gazdasági szereplők számára, figyelembe véve azt, hogy a járulékos fogási kvótával nem rendelkező flották nem tudnak majd halászni célfajaikra, és hogy az elkerülhetetlen járulékos fogásokkal kapcsolatos kvótaigények jelentősen eltérhetnek az említett fajok célzott halászatában.

Évek közötti rugalmasság

Végezetül figyelembe kell venni a KHP-alaprendelet és a 847/96/EK tanácsi rendelet közötti összefüggéseket. Az utóbbi rendelet kiegészítő feltételeket vezet be a teljes kifogható mennyiségek éves kezelésére vonatkozóan, beleértve az elővigyázatossági szempontból kifogható állományokra vonatkozó 3. cikkben és az analitikai célokra kifogható állományokra vonatkozó 4. cikkben előírt rugalmassági rendelkezéseket is. A hivatkozott rendelet 2. cikke értelmében a teljes kifogható mennyiségek rögzítésekor a Tanács határoz arról, hogy mely állományok esetében nem alkalmazandó a 3. és a 4. cikk, figyelembe véve különösen az állományok biológiai állapotát. Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (9) bekezdése alapján nemrégiben egy másik rugalmassági mechanizmus is bevezetésre került. Ezért annak érdekében, hogy elkerülhető legyen a túlzott rugalmasság, amely gyengíti az élő tengeri biológiai erőforrások észszerű és felelősségteljes kiaknázásának elvét, valamint akadályozza a közös halászati politika célkitűzéseinek elérését, egyértelművé kell tenni, hogy a 847/96/EK rendelet 3. és 4. cikke nem alkalmazható az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (9) bekezdésében előírt, egymást követő évek közötti rugalmassági rendezkedésekkel együttesen.

Az európai angolna halászatát érintő intézkedések

Az európai angolnára vonatkozó intézkedések az ICES szakvéleményének kibocsátása után kerülnek meghatározásra, mégpedig az említett szakvélemény teljes körű elemzését követően. A farkassügér déli állományára vonatkozó tudományos szakvélemény 2018. november 7-én jelenik meg.

A farkassügér halászatára vonatkozó intézkedések

A tudományos szakvélemények szerint a Kelta-tengerben, a La Manche csatornában, az Ír-tengerben és az Északi-tenger déli részén (ICES 4b, 4c, 7a és 7d–7h körzet) élő farkassügér (Dicentrarchus labrax) állományának állapota továbbra is rendkívül aggasztó. A szaporodóképes állomány biomasszája 2005 óta csökken, és jelenleg a Blim alatt van. Az idősorok alatt nőtt a halászati mortalitás, amely 2013-ban tetőzött, majd gyors ütemben az Fmfh-szint alá csökkent. A becslések szerint 2008 óta gyér az állománypótlódás. Ez alól kivételt képeznek a 2013. és a 2014. évi állományszaporulatra vonatkozó becslések, amelyek átlagos állománypótlódásra utalnak. Az ICES szakvéleménye szerint az MFH-megközelítés alkalmazása esetén a tengerből eltávolított összes halmennyiség 2019-ben nem haladhatja meg az 1789 tonnát. Ezért helyénvaló folytatni a farkassügér elkerülhetetlen járulékos fogásaival kapcsolatos intézkedéseket. Az ICES tudományos szakvéleményével összhangban az e fajra irányuló, horgokkal és horogsorokkal folytatott halászatban nagyobb fogásmennyiségek engedélyezhetők. A farkassügér hobbihorgászatát szabályozó intézkedéseket ki kell igazítani, figyelembe véve azt is, hogy a hobbihorgászat jelentős hatást gyakorol az érintett állományokra.

•Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

A javasolt intézkedések a közös halászati politika célkitűzéseivel és szabályaival összhangban kerültek kidolgozásra, és összeegyeztethetők az Unió fenntartható fejlődési politikájával.

•Összhang az Unió egyéb politikáival

A javasolt intézkedések összhangban állnak más uniós szakpolitikákkal és különösen a környezetvédelmi politikákkal.

2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG