Az EUMSZ 287. cikke (1) és (4) bekezdésének, az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet 148. cikke (1) bekezdésének és 162. cikke (1) bekezdésének, valamint a 10. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló, 2008. február 18-i 215/2008/EK tanácsi rendelet 139. és 156. cikkének megfelelően

az Európai Unió Számvevőszéke 2013. szeptember 5-i ülésén elfogadta

a 2012-es pénzügyi évre vonatkozó

ÉVES JELENTÉSEIT

A jelentéseket, az intézményeknek a Számvevőszék észrevételeire adott válaszaival együtt, megkapták a zárszámadásért felelős hatóságok és a többi intézmény.

A Számvevőszék tagjai:

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA (elnök), David BOSTOCK, Ioannis SARMAS, Igors LUDBORŽS, Jan KINŠT, Kersti KALJULAID, Karel PINXTEN, Michel CRETIN, Harald NOACK, Henri GRETHEN, Szabolcs FAZAKAS, Louis GALEA, Ladislav BALKO, Augustyn KUBIK, Milan Martin CVIKL, Rasa BUDBERGYTĖ, Lazaros S. LAZAROU, Gijs DE VRIES, Harald WÖGERBAUER, Hans Gustaf WESSBERG, Henrik OTBO, Pietro RUSSO, Ville ITÄLÄ, Kevin CARDIFF, Baudilio TOMÉ MUGURUZA, Iliana IVANOVA, George PUFAN, Neven MATES.

ÉVES JELENTÉS A KÖLTSÉGVETÉS VÉGREHAJTÁSÁRÓL

2013/C 331/01

TARTALOMJEGYZÉK

Általános bevezetés

A Számvevőszék megállapítása szerint több főigazgatóság sok esetben továbbra is csak becsléseket vezet be a beszámolóba akkor is, ha volt megfelelő alapjuk az adott előfinanszírozások elszámolására. Egyes esetekben a kiadások késedelmes elszámolását az ellenőrzési nyomvonal szem elől tévesztése okozta. A Számvevőszék megítélése szerint egyes főigazgatóságok eljárásaiban jelentős javulásra van szükség.

A Belső Ellenőrzési Szolgálat három főigazgatóságot (26) „korlátozott vizsgálatnak” vetett alá. Ebből adódóan a Mezőgazdasági Főigazgatóság és a Vidékfejlesztési Főigazgatóság nagyobb összegű fenntartásokról számolt be, mint korábban. A Fejlesztési Főigazgatóság, az EuropeAid -Együttműködési Főigazgatóság, valamint a Kutatási és Innovációs Főigazgatóság is nagyobb összegű fenntartásokról számolnak be, de az ő esetükben ennek nincs köze a Belső Ellenőrzési Szolgálat által lefolytatott korlátozott vizsgálatok következtetéseihez. Az éves tevékenységi jelentésekre vonatkozó ajánlások nem mindegyikét hajtották végre a 2012-es éves tevékenységi jelentésekben; a 2013-as jelentéseket illetően a Belső Ellenőrzési Szolgálat további főigazgatóságoknál fog vizsgálatot végezni.

A tranzakciók szabályszerűségének vizsgálati módszereit sikerült korszerűsíteni és összehangoltabbá tenni. A Számvevőszék tranzakciómintájában most már csak közbenső kifizetések, záró kifizetések és előlegelszámolások („költségként elszámolt kifizetések”) szerepelnek. A „Külkapcsolatok, segítségnyújtás és bővítés” (7. fejezet) és a „Kutatás és egyéb belső politikák” (8. fejezet) szakpolitika-csoportok tranzakciói minden más szakpolitika-csoport tranzakcióihoz hasonlóan most azon a ponton kerülnek vizsgálatra, amikor az uniós források végső kedvezményezettjei már megkezdték tevékenységeiket, illetve amikor már költségeik merültek fel, a Bizottság pedig elismerte, hogy ezek a tevékenységek, illetve költségek indokolják az uniós költségvetésből történő kifizetést. Ez összhangban van a Számvevőszéknek a szerződésből eredő azon kötelezettségével, hogy a kiadásokat felmerülésük után ellenőrizze. E változás ellenére az előlegkifizetések kivételével valamennyi kifizetés abban az évben kerül ellenőrzésre, amikor azt teljesítették. Ez érvényes azokra a kifizetésekre is, amelyek eszközök beszerzését szolgálják (s ezért költségvetési kiadásként merülnek fel, noha az eredményszemlélet szerint nem jelennek meg költségként). E fejlemény hatását az 1.14. és 1.15. bekezdés, valamint az 1.1. ábra mutatja be.

(9) Az 1122/2009/EK bizottsági rendelet ( HL L 316., 2009.12.2., 65. o. ) 70. és 71. cikke értelmében az alkalmazott csökkentés mértéke be nem tartott JFGK- vagy HMKÁ-követelményenként 1 % és 5 % között változik, ha az ok gondatlanság, ám szándékos be nem tartás a támogatásból való teljes kizárást vonhat maga után.

az ellenőrzés kiterjedt a kölcsönös megfeleltetési szabályokra is (egyes HMKÁ-előírások (13) és a 4. sz. JFGK (14) ). Azokat az eseteket, amikor a kölcsönös megfeleltetési követelményeknek nem feleltek meg, hibaként kezeltük (15) amennyiben megállapítható volt, hogy a jogsértés már a támogatáskérés évében is felmerült (16) . A Számvevőszék az EMVA-rendszerellenőrzések keretében ezenkívül megvizsgálta a kölcsönös megfeleltetési előírások tagállami szintű végrehajtását és a tagállamok által alkalmazott kontrollrendszereket. E tevékenység eredményeiről a 4. fejezet (4.24. bekezdés) számol be, de a megállapítások e fejezetre is alkalmazhatók,

A Bizottság már a 2012. évi összefoglaló jelentésében is jelezte, hogy az új integrált megközelítést továbbfejleszti és a 2013. évi jelentésekkel kezdődően alkalmazni fogja az EMVA-ra is. A Bizottság emellett emlékeztet arra, hogy az integrált megközelítés figyelembe veszi a Számvevőszék rendszerellenőrzéseinek megállapításait és az igazoló szervek megállapításait is.

A LIFE program nem finanszíroz olyan intézkedéseket, amelyekre más uniós pénzügyi eszközök is alkalmazhatók. A „kiegészítő jelleg” elve azt jelenti, hogy a kedvezményezetteknek biztosítaniuk kell, hogy LIFE-projektjeik finanszírozásához nem vesznek igénybe más közvetett vagy közvetlen uniós támogatást. Egy mocsári élőhely visszaállítását célzó magyarországi LIFE-projekt kedvezményezettje más uniós támogatás is kapott (beleértve a NATURA 2000 élőhelyeket és hátrányos helyzetű területeket) ugyanazon földterületre, mint amelyekre a LIFE-projekt is kiterjedt. Ezt a helyzetet a támogatás kifizetését engedélyező Bizottság elfogadta. Tekintettel arra, hogy a kiegészítő jelleg elvét nem tartották be, a vonatkozó kiadások részben nem támogathatók.

5. FEJEZET

Regionális politika, energiaügy és közlekedés

TARTALOMJEGYZÉK

Bevezetés

A szakpolitikai területek egyedi jellemzői

Szakpolitikai célok

Szakpolitikai eszközök

Szabályszerűségi kockázatok

Az ellenőrzés hatóköre és koncepciója

A tranzakciók szabályszerűsége

A rendszerek eredményessége

Ellenőrző hatóságok

Számvevőszéki vizsgálat négy ellenőrző hatóságnál

Az ellenőrző hatóságok felett gyakorolt bizottsági felügyelet értékelése

A Bizottság éves tevékenységi jelentéseinek értékelése

Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság

Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság és Energiaügyi Főigazgatóság

Következtetés és ajánlások

A 2012-re vonatkozó következtetés

Ajánlások

5.1. melléklet – A tranzakciótesztek eredményei – regionális politika, energiaügy és közlekedés

5.2. melléklet – A rendszervizsgálat eredményei – kohéziós források (ERFA/KA/ESZA)

A SZÁMVEVŐSZÉK ÉSZREVÉTELEI A BIZOTTSÁG VÁLASZAI BEVEZETÉS 5.1. Ez a fejezet a „regionális politika, energiaügy és közlekedés” szakpolitika-csoportra vonatkozó külön értékelést tartalmazza, amely csoport a következő szakpolitikai területekből áll: regionális politika, mobilitás és közlekedés, és energiaügy. A vonatkozó tevékenységekkel és az azokhoz kapcsolódó 2012. évi kiadásokkal kapcsolatos főbb adatokat az 5.1. táblázat tartalmazza. 5.1. táblázat – Regionális politika; közlekedés és energiaügy – főbb adatok, 2012 (millió euró) Szakpolitikai terület Leírás Kifizetések Irányítás módja Regionális politika Európai Regionális Fejlesztési Alap és más regionális műveletek 27 466 Megosztott Kohéziós Alap 9 622 Megosztott Szolidaritási Alap 726 Megosztott A strukturális politikákhoz kapcsolódó előcsatlakozási műveletek 354 Decentralizált Igazgatási kiadások 86 Közvetlen centralizált 38 254 Mobilitás és közlekedés Transzeurópai hálózatok (TEN) 819 Közvetlen centralizált / Közvetett centralizált / Közös Szárazföldi, légi és tengeri közlekedés 158 Közvetlen centralizált / Közvetett centralizált / Közös Igazgatási kiadások 65 Közvetlen centralizált Közlekedéssel kapcsolatos kutatás 63 Közvetlen centralizált 1 105 Energiaügy Hagyományos és megújuló energiák 285 Közvetlen centralizált / Közvetett centralizált / Közös Atomenergia 197 Közvetlen centralizált / Közvetett centralizált / Közös Energiával kapcsolatos kutatás 152 Közvetlen centralizált Igazgatási kiadások 78 Közvetlen centralizált Transzeurópai hálózatok (TEN) 11 Közvetlen centralizált 723 Tárgyévi összes kifizetés 40 082 – összes igazgatási kiadás (43) 229 Összes működési kiadás 39 853 – előlegek (44) 1 871 + előlegek elszámolása (44) 2 753 Ellenőrzött sokaság összesen 40 735 Tárgyévi összes kötelezettségvállalás 45 091 Forrás: az Európai Unió 2012-es évről szóló konszolidált éves beszámolója. 5.2. Az e fejezetben tárgyalt szakpolitikai területekkel kapcsolatos kiadások 96 %-át az – elsősorban az Európai Regionális Fejlesztési Alapon (ERFA) és a Kohéziós Alapon (KA) keresztül végrehajtott – regionális politikára, míg a fennmaradó 4 %-ot a közlekedés és az energiaügy területére fordították. 5.3. AZ ERFA-ból (27,5 milliárd euró kifizetés) és a Kohéziós Alapból (9,6 milliárd euró kifizetés) fedezték a regionális politikával kapcsolatos 2012. évi kiadások 97 %-át (1). A közlekedés és energiaügy terén teljesített kifizetések összege 2012-ben elérte az 1,8 milliárd eurót. A közlekedési és energiaügyi kiadások mintegy 45 %-át a transzeurópai hálózatokkal (TEN) kapcsolatos programok, 16 %-át pedig hagyományos és megújulóenergia-projektek tették ki (2). A szakpolitikai területek egyedi jellemzői Szakpolitikai célok Regionális politika 5.4. A regionális politika célja, hogy a különböző régiók fejlettségi szintjei közötti eltérések csökkentésével erősítse a gazdasági, társadalmi és területi kohéziót az Európai Unióban. Közlekedés és energiaügy 5.5. A közlekedési és energiapolitika célja, hogy biztonságos, fenntartható és versenyképes energetikai és közlekedési rendszereket és szolgáltatásokat biztosítson az európai polgárok és vállalkozások számára, valamint olyan innovatív megoldásokat fejlesszen ki, amelyek hozzájárulnak e politikák kialakításához és végrehajtásához. Szakpolitikai eszközök Regionális politika 5.6. Az ERFA infrastruktúra-fejlesztési projekteket, a munkahelyteremtést és -megtartást célzó intézkedéseket, regionális gazdaságfejlesztési kezdeményezéseket és a kis- és középvállalkozások (kkv-k) működését támogató tevékenységeket finanszíroz. 5.7. A Kohéziós Alap környezetvédelmi és közlekedési célú infrastrukturális beruházásokat finanszíroz az uniós átlag 90 %-ánál kisebb egy főre jutó bruttó nemzeti jövedelemmel rendelkező tagállamokban. 5.8. Szintén regionális politikai eszköz az uniós Szolidaritási Alap, amely természeti katasztrófák esetén nyújt segítséget a tagállamoknak, valamint az Előcsatlakozási Támogatási Eszköz, amely az uniós regionális támogatások felhasználására való felkészülést segíti a tagjelölt országokban. A megosztott irányítás alatt működő kohéziós források kiadásainak igazgatása és kontrollja 5.9. Az ERFA és a Kohéziós Alap csakúgy, mint az Európai Szociális Alap (ESZA), a kohéziós források részét képezi. Ezekre az alapokra közös szabályok irányadók, amelyek alól az egyes alapok sajátos szabályozása kivételeket határoz meg. A támogathatósági szabályokat nemzeti, illetve néha regionális szinten állapítják meg. A kohéziós forrásokat többéves programok útján, a tagállamok és a Bizottság közötti megosztott irányítás keretében használják fel. Gyakran ugyanazok a nemzeti hatóságok felelősek az összes kohéziós forrás igazgatásáért. E fejezetben ott hivatkozunk az ESZA-ra, amely egyébként a 6. fejezet tárgya, ahol az összes alapra nézve közös témákat tárgyalunk. 5.9. A támogathatósági szabályok nemzeti szinten való megállapítása (az 1083/2006/EK tanácsi rendelet 56. cikke) fontos elemét képezte a 2007–2013 közötti programozási időszakban bevezetett egyszerűsítésnek. Célja az volt, hogy nagyobb rugalmasságot biztosítson a tagállamoknak ahhoz, hogy a támogathatósági szabályokat a régiók és a programok sajátos igényeihez szabhassák, illetve összehangolhassák azokat az egyéb nemzeti programokra vonatkozó hatályos szabályokkal. 5.10. Az egyes programozási időszakokra a Bizottság a tagállamok javaslatai alapján operatív programokat, és az uniós és a tagállami hozzájárulásokat is magában foglaló indikatív pénzügyi terveket hagy jóvá (3). Az operatív programokból finanszírozott projekteket magánszemélyek, egyesületek, állami vagy magánvállalkozások, illetve helyi, regionális és országos közintézmények hajtják végre. 5.11. A tagállami hatóságok kiválasztják azokat a projekteket, amelyek elősegítik az operatív program céljainak elérését. A kedvezményezettek benyújtják az ilyen projektek kapcsán felmerülő költségeik elszámolását a tagállami hatóságoknak. Az egyedi elszámolásokat a tagállami hatóságok által igazolt évközi kiadáselszámolásokban operatív programonként összesítik és nyújtják be a Bizottságnak. Az uniós társfinanszírozású részt azután az uniós költségvetésből megtérítik. Tagállami és regionális szintek 5.12. A szabálytalan kiadások megelőzése, kiszűrése és korrigálása, majd ezeknek a Bizottság felé történő bejelentése elsősorban a tagállamok felelőssége. A napi szintű igazgatásért a kijelölt irányító hatóságok és közreműködő szervezetek felelősek (4). Ennek részét képezi az egyedi projektek kiválasztása, a szabálytalanságok megelőzését, illetve feltárását és helyesbítését célzó eljárások és ellenőrzések elvégzése, valamint annak ellenőrzése, hogy a projekteket valóban végrehajtják („elsőfokú ellenőrzés”). Az igazoló hatóságok a Bizottságnak szóló kiadáselszámolás benyújtása előtt ellenőrzik, hogy az elsőfokú ellenőrzéseket eredményesen végezték-e el, és adott esetben további ellenőrzéseket végeznek. Az irányító és igazoló hatóságoknak ezért kulcsszerepük van annak biztosításában, hogy a Bizottság által megtérített kiadások szabályszerűek legyenek. 5.13. A tagállami ellenőrző hatóságok felelősek a rendszerellenőrzések és művelet-ellenőrzések elvégzéséért, hogy ésszerű bizonyosságot nyújtsanak a programok irányítási és kontrollrendszereinek eredményes működéséről és az egyes operatív programok igazolt kiadásainak szabályszerűségéről. Az ellenőrző hatóságok éves ellenőrzési jelentésekben és éves véleményekben számolnak be ezekről az ellenőrzésekről a Bizottságnak. A Bizottság szintje 5.14. A Bizottságnak meg kell győződnie arról, hogy a tagállamok felállították a rendeletek követelményeinek megfelelő irányítási és kontrollrendszereket, és hogy azok eredményesen működnek (5). Ha a Bizottság megállapítja, hogy egy tagállam elmulasztotta egy szabálytalan, de már igazolt és elszámolt kiadás korrigálását, vagy az irányítási és kontrollrendszerekben súlyos hiányosságok tapasztalhatók, akkor a Bizottság felelőssége a kifizetések folyósításának megszakítása vagy felfüggesztése (6). Ha a tagállam a szabálytalan kifizetést nem vonja vissza (a támogatásból kizárt kiadás helyettesíthető ugyanazon operatív program másik projektjeinek elszámolható kiadásaival), illetve ha nem orvosolja a kiszűrt rendszerhibákat, a Bizottság pénzügyi korrekciókat alkalmazhat, ami az uniós támogatás nettó csökkentéséhez vezet (7). 5.14. A Bizottság részletes elemzésben mutatta be, miként győződött meg arról, hogy minden egyes társfinanszírozott programra vonatkozóan működőképes irányítási és kontrollrendszereket hoztak létre, és a strukturális alapokkal foglalkozó főigazgatóságok 2012. évi éves tevékenységi jelentéseiben átfogóan értékelte a tagállami kontrollrendszereket. Rendszerhiányosságok esetén a Bizottság felügyeleti szerepkörében megszakítja és/vagy felfüggeszti a kifizetéseket. E felelősségi kör gyakorlását az éves tevékenységi jelentésben ismerteti (lásd a 45. oldalt). A 2012. évre vonatkozóan a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2 esetben jelezte ERFA programok esetében a kifizetések felfüggesztését, 66 esetben indította el a felfüggesztést megelőző eljárást, 69 esetben szakította meg a kifizetési határidőket és 119 esetben küldött a tagállamoknak korai figyelmeztetést. Közlekedés és energiaügy 5.15. Az Európai Unió közlekedéspolitikájának célja a belső piac fejlesztése, a verseny és az innováció fokozása és a közlekedési hálózatok integrálása. Ezen a területen az uniós szakpolitikák elősegítik a mobilitást, a fenntartható fejlődést és a közlekedésbiztonságot. A TEN-T program biztosítja a legfőbb pénzügyi eszközt a nagy infrastruktúra-projektek finanszírozásához. 5.16. Az energiapolitikák célja, hogy segítse azt, hogy az európai polgárok és vállalkozások megfizethető energiaellátást, versenyképes árakat és fejlett technológiájú energiaszolgáltatásokat kapjanak. Támogatja a fenntartható energiatermelést, -szállítást és -fogyasztást, valamint az energiaellátás biztonságát az Európai Unión belül. Legfontosabb pénzügyi eszköze az európai energiaügyi gazdaságélénkítő program (EEGP), amely projektek számára nyújt finanszírozást, főként támogatások és szubvenciók formájában. A közlekedési és energiaügyi kiadások igazgatása és kontrollja közvetlen, közvetett centralizált és közös irányítás keretében 5.17. A közlekedési és energiaügyi kiadásokat a Bizottság (a Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság és az Energiaügyi Főigazgatóság) közvetlen vagy közvetett centralizált irányítás keretében (két végrehajtó ügynökségen és egy közös vállalkozáson keresztül (8)), továbbá közös irányítás keretében (például a nukleáris leszerelési alapok vagy az európai energiahatékonysági pénzügyi mechanizmus (EEFF) hajtja végre. 5.18. A Bizottság általában hivatalos projektpályázati felhívások alapján finanszírozza a projekteket. A jóváhagyott projektekre a kifizetéseket támogatási megállapodások vagy bizottsági határozatok alapján a Bizottság folyósítja közvetlenül a kedvezményezetteknek. A kedvezményezettek rendszerint tagállami hatóságok, de lehetnek állami vagy magánvállalatok is. A kifizetés szinte kivétel nélkül részletekben, azaz a támogatási megállapodás vagy finanszírozási határozat aláírásakor nyújtott előleg (előfinanszírozás), majd a kedvezményezettek által bejelentett támogatható költségeket megtérítő közbenső és záró kifizetések formájában történik. 5.19. A Bizottság a javaslatokat meghatározott kiválasztási és odaítélési kritériumok szerint értékeli, tájékoztatást és iránymutatást biztosít a kedvezményezetteknek, valamint a kedvezményezettek által benyújtott pénzügyi és technikai állapotjelentések alapján nyomon követi és ellenőrzi a projektek végrehajtását. Ha a támogatási megállapodások vagy a bizottsági határozatok előírják, független könyvvizsgálónak vagy illetékes nemzeti szervnek kell igazolnia a kifizetési kérelmeket. 5.20. A Bizottság ezenfelül utólagos ellenőrzéseket is végez a korábbi ellenőrzések során esetleg ki nem zárt hibák feltárása és helyesbítése érdekében. Szabályszerűségi kockázatok Regionális politika 5.21. Az ERFA-ból és a Kohéziós Alapból finanszírozott kiadásoknál a fő kockázat az olyan projektek finanszírozása, melyek nem felelnek meg az uniós és tagállami közbeszerzési szabályoknak, vagy amelyek nem teljesítik a támogathatósági feltételeket. Az a kockázat is fennáll, hogy a kedvezményezettek egyes nem támogatható költségeket is bejelenthetnek. 5.21. A Bizottság „A kohéziós politikában előforduló hibák elemzése, 2006–2009” című szolgálati munkadokumentumában (SEC(2011) 1179, 2011.10.5.) leírtaknak megfelelően egyetért ezzel az értékeléssel. Ebben a munkadokumentumban a Bizottság konkrét intézkedéseket nevez meg az említett kockázatok csökkentésére (különösen: kiegészítő iránymutatás és képzés az irányító hatóságok számára az azonosított kockázatok kapcsán, a pénzügyi korrekciók kellő időben történő végrehajtása, megszakítási és felfüggesztési eljárások, a legkockázatosabb területeket célzó ellenőrzési tevékenységek). 5.22. Az operatív programok megvalósításakor a tagállami hatóságok egymásnak ellentmondó prioritásokkal szembesülnek. A kiadásokat megfelelő módon ellenőrizni kell, ezzel biztosítva a szabályszerűséget és az értékarányosságot. Ugyanakkor a szereplők érdekében áll az Unió által odaítélt források teljes felhasználása is. Ez a gyakorlatban gyengítheti eredményes kontrollmechanizmusok következetes alkalmazását. 5.22. A Bizottság e tekintetben egy olyan rendszert tart hatékony irányítási és kontrollrendszernek, amely biztosítja a jogszerű és szabályszerű kiadások igazolását. 5.23. Annak a kockázata is fennáll, hogy a különböző tagállami vagy bizottsági kontrollszintek nem tárják fel, illetve nem helyesbítik az uniós, illetve tagállami szabályoknak meg nem felelő eseteket, aminek következtében az uniós költségvetés végül nem támogatható kiadásokat is megtéríthet. 5.23. Mivel az irányítási és kontrollrendszerek többéves jellegűek, előfordulhat, hogy valamely túlfizetés, melyet a Bizottság által teljesített kifizetési kérelemben tártak fel, az igazolás időpontjában még nem ment végig nemzeti és uniós szinten az ellenőrzési lánc egészén. A Bizottság ezért a programozási időszak kezdetétől fogva minden évben programonként becslést ad a szabálytalan kiadások kumulatív fennmaradó kockázatára, és intézkedéseket hoz az azonosított kockázatok csökkentésére. Amikor az irányítási és kontrollrendszerekkel kapcsolatos hiányosságok azonosítására kerül sor, a Bizottság megfelelő intézkedést hoz annak biztosítására, hogy az összes érintett kumulatív kiadást lefedjék a szükséges pénzügyi korrekciók. Közlekedés és energiaügy 5.24. A közlekedési és energiaügyi kiadásoknál a fő kockázat az, hogy a kedvezményezettek által a költségelszámolásban bejelentett, támogatásra nem jogosult költségeket a Bizottság nem ismeri fel a költségek megtérítése előtt. Hasonlóan az ERFA és a Kohéziós Alap esetéhez, itt is fennáll a közbeszerzési szabályok megsértésének kockázata. Az ellenőrzés hatóköre és koncepciója 5.25. A Számvevőszék általános ellenőrzési koncepcióját és módszertanát az 1. fejezet 1.1. mellékletének 2. része írja le. A regionális politika, közlekedés és energiaügy ellenőrzését illetően külön megjegyzendőek az alábbiak: a) az ellenőrzés keretében egy 180 tranzakcióból álló mintát vizsgáltunk (9) az 1.1. melléklet 6. bekezdésében megadottak szerint. A mintát úgy alakítottuk ki, hogy az reprezentatívan lefedje a különböző szakpolitikai területekhez kapcsolódó tranzakciók teljes körét. 2012-ben a minta 17 tagállamban (10) végrehajtott projektekhez nyújtott kifizetésekből épült fel; b) a rendszerértékelés a következőkre terjedt ki: i. a három uniós kohéziós forrás (az ERFA, a Kohéziós Alap és az ESZA) tekintetében a 2007–2013-as programozási időszakban négy tagállam (Belgium [Vallónia], Málta, Szlovákia és az Egyesült Királyság [Anglia]) négy ellenőrző hatósága (és adott esetben a kijelölt ellenőrző hatóságok) (11); ii. a Bizottság által az ellenőrző hatóságok felett gyakorolt felügyeleti tevékenységek egésze; és iii. a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság, a Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság és az Energiaügyi Főigazgatóság éves tevékenységi jelentései. A TRANZAKCIÓK SZABÁLYSZERŰSÉGE 5.26. A tranzakciótesztek eredményeit az 5.1. melléklet foglalja össze. A 180 tranzakció számvevőszéki ellenőrzése 88 tranzakciók esetében (49 %) mutatott ki hibát. A Számvevőszék a számszerűsített hibák alapján 6,8 %-ra becsüli a legvalószínűbb hibaarányt (12). 5.26. A Bizottság megemlíti, hogy a 2012. évi legvalószínűbb hibaarány megfelel azoknak a hibaarányoknak, amelyeket a Számvevőszék az utóbbi három évre vonatkozóan a jelenlegi programozási időszakkal összefüggésben nyújtott be. A hibaarány korábbi időszakokhoz viszonyított eme csökkenése a 2007–2013 közötti programozási időszakra vonatkozó szigorított kontrollrendelkezésekre vezethető vissza, valamint arra, hogy a hiányosságok azonosításakor a Bizottság a megszakítások/felfüggesztések terén szigorú politikát követett. A Bizottság az intézkedéseit a továbbiakban is a legkockázatosabb programokra és/vagy tagállamokra összpontosítja, és gyors korrekciós intézkedéseket rendel el, amint hiányosságok azonosítására kerül sor (lásd az 1.12. és az 1.13. bekezdésre adott válaszokat is). A Bizottság emellett 2012-ben kumulatív alapon átalánykorrekciókat hajtott végre két program összes kiadására a Cseh Köztársaságban és Szlovákiában. A Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék nem vette figyelembe a fenti átalánykorrekciókat a 2012. évi hibaarány kiszámításakor, jóllehet a Bizottság minden tőle telhetőt megtett a hatályos jogszabályok teljes tiszteletben tartása mellett az EU költségvetése védelme érdekében a Számvevőszék által ellenőrzött költségvetési évben. A Bizottság azt is megemlíti, hogy a hibák előfordulási gyakorisága csökkent: 2012-ben 49 %-ra a 2011. évi 59 %-ról. A regionális politikai tranzakciók több mint fele esetében a tagállami szintű ellenőrzések megelőzhették volna a feltárt hibák egy részét 5.27. A Számvevőszék úgy véli, hogy a regionális politika terén a (számszerűsíthető, illetve nem számszerűsíthető) hibát tartalmazó tranzakciók 56 %-ánál a tagállami hatóságok elegendő információval rendelkeztek ahhoz, hogy egy vagy több hibát még a kiadások Bizottság felé történő igazolása előtt feltárjanak és kijavítsanak. 5.28. A tavalyi évhez hasonlóan az ERFA és a Kohéziós Alap esetében a tagállami hatóságok által végzendő ellenőrzéseknél, különösen az irányító hatóságok és a közreműködő szervek által végzett „elsőfokú ellenőrzésekben” mutatkoztak hiányosságok (13). 5.27. és 5.28. A Bizottság szorosan nyomon követi ezeket az eseteket annak érdekében, hogy az érintett rendszerek a jövőben már az igazolás előtt hatékonyabban tudják kiszűrni a hibákat. Az irányító hatóságoknak még a kiadások igazolása előtt minden kedvezményezetti igény kapcsán okmányellenőrzést kell végezniük. A műveletek helyszíni ellenőrzésére azonban a projektvégrehajtás későbbi szakaszaiban is sor kerülhet, vagyis az igazolás és a zárás között, ami indokolja, hogy miért nem tárták fel a Számvevőszék mintájában fellelt hibák egy részét. A kontrollrendszerek hibaarány-csökkentő hatása általában csak a későbbi években, valamennyi kontrollszint végrehajtása után nyilvánul meg. A Bizottság tudatában van az irányítási ellenőrzések jelentős szerepének, és 2010 óta célirányos ellenőrzéseket végez a magas kockázatú programok irányítási ellenőrzései terén, melyek esetében megállapította, hogy adott esetben a hiányosságok feltáratlanok maradnak vagy azokat nem találják meg időben. A 2012. év végéig elvégzett ellenőrzések eredményeit a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság éves tevékenységi jelentése tartalmazza (lásd a 39. oldalt). 5.29. Az ERFA/KA terén, valamint a közlekedési és energiaügyi szakpolitikai területeken feltárt hibák a következőkhöz kapcsolódtak: a) a közbeszerzési szabályok be nem tartása; b) nem támogatható költségek elszámolása; c) a finanszírozási rés helytelen kiszámítása jövedelemtermelő projektek esetében; vagy d) az állami támogatásokra vonatkozó szabályok megsértése. A közbeszerzési szabályok megsértése teszi ki az e szakpolitikai területek tekintetében a Számvevőszék által becsült hibaarány több mint felét 5.30. A közbeszerzési szabályok kulcsfontosságú eszközt jelentenek a közpénzek gazdaságos és eredményes elköltése, valamint az Unión belüli belső piac létrehozása érdekében. 5.31. 2012-ben a Számvevőszék az általa tesztelt 180 tranzakcióra elszámolt kiadások alapjául szolgáló, kivitelezési és szolgáltatói szerződésre irányuló 247 közbeszerzési eljárást vizsgált (14). Az ellenőrzött közbeszerzések összesített szerződéses értéke közelítőleg 6,3 milliárd euróra becsülhető (15). 5.32. Az előző évekhez hasonlóan a közbeszerzési eljárások esetében különösen sok hiba merült fel (16). A Számvevőszék az ellenőrzött 180 tranzakció 31 %-ánál talált olyan eseteket, ahol megszegték az uniós, illetve tagállami közbeszerzési szabályokat. 5.32. A közbeszerzési hibák a belső piaci szabályok megszegéséhez kapcsolódnak, és mint ahogy azt e jelentés többi fejezete is mutatja, nem kifejezetten a kohéziós politikára jellemzőek. Mindenesetre a Bizottság továbbra is célirányos intézkedéseket hoz annak érdekében, hogy megakadályozza vagy feltárja a közbeszerzési eljárások megsértésének eseteit. A Bizottság jelenleg vizsgálja, hogy a megosztott irányítás terén miként tudná egységesíteni az átalánykorrekciók alkalmazási szabályait az ilyen szabálysértési esetek kapcsán. 5.33. Az ellenőrzött tranzakciók 12 %-a esetében e szabályok súlyos megsértésére derült fény (lásd: 5.1. háttérmagyarázat). Ezek a hibák az összes számszerűsíthető hiba 51 %-át és az e szakpolitikai területekre vonatkozó becsült hibaarány hozzávetőleg 52 %-át teszik ki. 5.33. A Bizottság megjegyzi, hogy a 180 ellenőrzött projektből 22 esetében talált hibák teszik ki a számított hibaarány több mint felét. A Bizottság hangsúlyozza, hogy e projektek közül kettő esetében véli úgy, hogy a Számvevőszék által azonosított hibára a tagállam 2012-ben programszinten már alkalmazta a pénzügyi átalánykorrekciót (lásd még az 5.26. bekezdésre adott választ is). A Bizottság a kohéziós politika területén a COCOF-iránymutatásnak (39) megfelelő átalánykorrekciókat alkalmaz, vagyis az EU költségvetésének védelménél figyelembe veszi az arányosság elvét, az azonosított tényleges szabálytalanságok jellegét és súlyosságát. A Bizottság és a nemzeti hatóságok ezeket az átalányokat alkalmazzák a közbeszerzési szabályok megsértése miatt elrendelt pénzügyi korrekcióknál, a Számvevőszék által feltárt hibák nyomon követésekor is. 5.1. háttérmagyarázat. Példák a közbeszerzési szabályok súlyos megsértésére a) A munkák mesterséges felosztása több pályázatra: Egy tengeri kikötő korszerűsítését célzó németországi ERFA-projekt esetében három szakaszra osztották fel a kompkikötő felújításával kapcsolatos munkálatokat, holott mindegyik szakasz esetében ugyanazok voltak a műszaki és gazdasági funkciók. Ezután a munkákat mesterségesen hat szerződésre osztották fel, amelyből ötöt egyszerűsített eljárás keretében ítéltek oda. A pályázat tárgyát képező munkálatok jellegének fényében ez a versenykorlátozás nem volt indokolt. Hasonló eset fordult elő egy lengyelországi ERFA-projekt kapcsán is. b) Indokolatlan közvetlen odaítélés: Egy nagy sebességű vasútvonal építését célzó franciaországi TEN-T projekt esetében két építőipari szerződést közvetlenül ítéltek oda egyazon cégnek, amely egyébként már korábban is nyújtott hasonló szolgáltatásokat a pályahálózat-működtetőnek. Az ilyen közvetlen odaítélés azonban nem felelt meg az alkalmazandó közbeszerzési szabályoknak, amelyek értelmében a szerződést pályáztatni kellett volna. Hasonló, indokolatlan közvetlen odaítéléssel kapcsolatos esetekre derült fény több lengyelországi ERFA-projekt kapcsán is. c) Szerződés szabálytalan odaítélése az odaítélési kritériumok helytelen alkalmazása miatt: Egy egyetem bővítését és egy kísérleti biofinomító beszállítását célzó egyesült királyságbeli ERFA-projekt esetében a szerződést két részre bontották. Az értékelési szakaszban azonban mindkét részt együtt értékelték, ami megváltoztatta a pályázat kimenetelét. A szerződés odaítélése ezért szabálytalanul történt. Hasonló eset fordult elő egy magyarországi ERFA-projekt kapcsán is. 5.34. A vizsgált 180 tranzakció további 19 %-ában az ajánlattételi és szerződéskötési eljárással összefüggő másmilyen hibákra derült fény. E hibák között előfordult a tájékoztatásra és a nyilvánosság biztosítására vonatkozó előírások megszegése, valamint a pályázati feltételek kiírásában, illetve az ajánlatok értékelésekor előforduló eljárásbeli hiányosságok. Ezeket a hibákat a Számvevőszék által becsült hibaarány nem tartalmazza (lásd: 5.26. bekezdés) (17). 5.34. A Bizottság nyomon követi a Számvevőszék által jelzett összes hibát és adott esetben, amikor az jogilag lehetséges, pénzügyi korrekciókat alkalmaz az iránymutatásának megfelelően (lásd az 5.33. bekezdésre adott választ). A Számvevőszék által ellenőrzött összes projekt 9 %-a esetében támogatásra nem jogosult költségeket számoltak el 5.35. A költségnyilatkozatok Bizottságnak történő benyújtása során a nemzeti hatóságok igazolják, hogy e költségek egy sor, az uniós jogszabályokban, a nemzeti támogathatósági szabályokban, az operatív program külön szabályaiban, a pályázati felhívásokban, a projektek társfinanszírozását jóváhagyó határozatokban, illetve a támogatási megállapodásokban előírt egyedi rendelkezésnek megfelelően merültek fel. 5.36. A Számvevőszék megállapította, hogy a vizsgált tranzakciók 9 %-ánál támogatásra nem jogosult költségeket számoltak el. Ezek az összes számszerűsíthető hiba 39 %-át és az ezekre a szakpolitikai területekre vonatkozó becsült hibaarány hozzávetőleg 19 %-át teszik ki (lásd: 5.2. háttérmagyarázat). 5.36. A Bizottság felhívja a figyelmet annak jelentőségére, hogy a kedvezményezettek és a programok irányító hatóságai következetesen alkalmazzák a támogathatósági szabályokat. Ez megvalósítható képzéssel és iránymutatással, a regionális politikát illetően az irányító hatóságoknak a megszerzett ismereteket képzés és iránymutatás keretében kellene továbbadniuk az alapok irányításáért felelős valamennyi szervnek. Amennyiben a Bizottság a regionális politika területén programszinten összetett szabályokat állapít meg, az előbb említetteken kívül ajánlást tesz az érintett tagállamoknak a szabályok egyszerűsítésére. A Bizottság az intézkedéseit továbbra is azokra a programhatóságokra összpontosítja, amelyek esetében kockázatokat azonosítottak. A 2014–2020 közötti programokra vonatkozóan a Bizottság ajánlásokat tesz a tagállamoknak a programok támogathatósági szabályainak egyszerűsítésére és arra, hogy eredményesen alkalmazzák a rendeletekben előirányzott egyszerűsített költségelszámolási módszereket. 5.2. háttérmagyarázat. Példák elszámolt nem támogatható költségekre a) A támogathatósági időszakon kívüli elszámolt költségek: Egy autópálya elkerülő szakasza építési tervének kidolgozását célzó finnországi TEN-T projekt esetében hat, a támogathatósági időszak kezdetét megelőzően kiállított számla szerepelt a költségnyilatkozatban. E költségeket helytelen módon támogathatóként igazolták a Bizottság felé. Hasonló esetek – azaz a támogathatósági időszak figyelmen kívül hagyása miatt nem támogatható költségek elszámolása – fordultak elő egyes franciaországi és ausztriai ERFA-projektek kapcsán is. b) Túlzott igazgatási költségek: Egy korlátozott pénzügyi lehetőségekkel rendelkező szociális vállalkozásoknak támogatást és kölcsönt nyújtó alapot célzó egyesült királyságbeli ERFA-projekt esetében a munkabéreket és egyéb költségeket helytelen módon személyzeti költségként állították be a költségelszámolásba, holott azokat az uniós rendeletek értelmében (a közvetlen költségek százalékaként kiszámított) igazgatási költségként kellett volna igényelni. Emiatt a költségnyilatkozatban az indokoltnál nagyobb költségek megtérítését igényelték. A Számvevőszék által vizsgált tranzakciók közel 8 %-a esetében helytelenül számították ki a finanszírozási hiányt 5.37. Az ERFA és a Kohéziós Alap keretében az egy projektnek megítélt uniós támogatás összege a projekt beruházási költségétől és a később általa termelt nettó jövedelem becsült értékétől függ. A jövedelemtermelő projektek (18) esetében ezért a projekt jóváhagyása előtt elemezni kell a jövőbeni bevételeket és a beruházási költségeket: a „finanszírozási rés” kiszámításához a beruházási költségből ki kell vonni a projekttől az adott referencia-időszakban várt nettó jövedelmet és a projekt maradványértékét. 5.38. A Számvevőszék feltárt olyan eseteket, amelyekben helytelenül értékelték a jövedelemtermelő projektek finanszírozási hiányát. Ezekben az esetekben nem vették figyelembe a beruházásból származó potenciális jövedelmet, vagy irreálisan nagyra becsülték a költségeket. Előfordult az is, hogy nem vették figyelembe a maradványértéket. Az irányító hatságok nem vették észre ezeket a problémákat, amikor társfinanszírozásra jóváhagyták a projekteket, illetve azok számára kifizetéseket engedélyeztek. 5.39. A Számvevőszék az ellenőrzött tranzakciók 1 %-ánál tárt fel a finanszírozási rés helytelen kiszámításával összefüggő túlzott költségelszámolást. Ezek az összes számszerűsíthető hiba 5 %-át és az ezekre a szakpolitikai területekre vonatkozó becsült hibaarány hozzávetőleg 5 %-át teszik ki (lásd: 5.3. háttérmagyarázat). A projektek további 7 %-a esetében a Számvevőszék nem számszerűsítette a hibákat. Ennek oka vagy az volt, hogy a bizottsági iránymutatás nem volt egyértelmű a projekt jóváhagyásának időpontjában, vagy az, hogy a projekt még nem volt lezárva. 5.38. és az 5.39. bekezdésekre A Bizottság a nem számszerűsíthető hibákat illetően a következőket hangsúlyozza: — A Bizottság egyetlen esetben véli úgy, hogy a nemzeti egészségügyi rendszerből származó visszatérítést nem kell bevételként figyelembe venni a hiányzó forrás kiszámításához. — A 2000–2006 közötti időszak 2003 előtt társfinanszírozott kohéziósalap-projektjeit illetően a rendelet szerint figyelembe kell venni a bevételeket anélkül, hogy erre vonatkozóan meghatározna bármilyen módszert. Emellett ugyanilyen fontosnak tartja a szennyező fizet elv előmozdítását, ami az érintett projektek esetében nagyobb bevételeket eredményezett. A rendelet szerint az ilyen módszereket az egyes érintett tagállamokkal együtt kell kidolgozni. Emiatt a bevételek figyelembevételére 2003 előtt alkalmazott, a szennyező fizet elvet egyidejűleg előmozdító módszerek különbözhetnek a napjainkban alkalmazandó módszerektől, ami nem jelenti az alkalmazandó szabályok megsértését. 5.3. háttérmagyarázat. Példa a jövedelemtermelő projekteknél a finanszírozási rés helytelen kiszámítására Irreális költségbecslés alkalmazása: Egy város ivóvízhálózatának felújítását célzó portugáliai KA-projekt esetében a kedvezményezett a költség-haszon elemzésben túlbecsülte a várható személyzeti költségeket. Ennek következtében a finanszírozási résre túl nagy összeget határoztak meg. Hasonló esetek – azaz túlzott költségek feltüntetése a költség-haszon elemzésben, ezáltal pedig túl nagy társfinanszírozási arány megállapítása – fordultak elő több spanyolországi, lengyelországi és egyesült királyságbeli ERFA- és KA-projekt kapcsán is. Az állami támogatásra vonatkozó szabályok megsértése a projektek 3 %-a esetében 5.40. Az állami támogatásra vonatkozó szabályok biztosítják, hogy a tagállami beavatkozások ne torzítsák az Unión belüli versenyt és kereskedelmet. A projekteknek szigorúan meg kell felelniük e szabályok rendelkezéseinek (19). 5.41. Az ellenőrzött 180 tranzakció 3 %-a esetében a társfinanszírozott projektek nem feleltek meg az állami támogatásra vonatkozó szabályoknak. Azokban az esetekben, ahol a Számvevőszék meg tudta állapítani, hogy ez az uniós források helytelen felhasználásához vezetett, ott a hibákat számszerűsítette. Ezek a számszerűsíthető hibák az összes számszerűsíthető hiba 5 %-át, illetve az e szakpolitikai területekre vonatkozó becsült hibaarány 9 %-át teszik ki. Az állami támogatásra vonatkozó szabályok megsértésének olyan eseteit, ahol ebben a szakaszban az uniós támogatásra gyakorolt hatásokat még nem lehetett számszerűsíteni, a Számvevőszék nem vette figyelembe a hibaarány becslésekor (lásd: 5.4. háttérmagyarázat). 2011-ben az Európai Bíróság egyik ítélete megerősítette, hogy az állami támogatásra vonatkozó szabályok érvényesek az olyan infrastrukturális projektekre is, ahol a működtetés üzleti alapon fog történni (20). 5.41. A Bizottság egyetért azzal, hogy az állami támogatási szabályok betartása a programok támogathatóságának egyik feltétele. Azonban az 5.4. háttérmagyarázatban ismertetett görög példa esetében sem volt jogilag egyértelmű az infrastrukturális projektekre vonatkozó bejelentési kötelezettség, egészen a Bíróság 2011. évi Leipzig/Halle ügyben hozott ítéletéig (melyet megfellebbeztek és a végleges ítélet csak 2013-ban született meg). A Bizottság annak érdekében, hogy a tagállamokat és a kedvezményezetteket tájékoztassa az ítélet gyakorlati hatásairól, 2012 novemberében iránymutatást tett közzé, melyet előterjesztett a COCOF-nak. A Bizottság ezen iránymutatásának megfelelően úgy véli, hogy az infrastrukturális projektek 2012. november előtti bejelentésének elmaradása nem volt szabálytalanság. 5.4. háttérmagyarázat. Példa olyan projektekre, amelyek nem felelnek meg az állami támogatásra vonatkozó szabályoknak A Bizottságnak be nem jelentett állami támogatás: Egy kikötői létesítmények építését célzó görögországi ERFA-projekt esetében a támogatás állami támogatásnak minősült (21). A Bizottságot nem tájékoztatták a projektről az EUMSZ 108. cikkében előírt módon, ezért az nem értékelte a projekt belső piaccal való összeegyeztethetőségét. Hasonló esetek fordultak elő németországi és egyesült királyságbeli projektek kapcsán is. A Bizottság lezárási kifizetéseiben talált hibák 5.42. A korábbi években a Számvevőszék szóvá tette, hogy a nem eléggé megbízható záró dokumentáció (például a támogatások lezárásáról szóló záró nyilatkozat) következtében szabálytalan kiadások jogosulatlan visszatérítésére kerülhet sor, amennyiben a Bizottság nem tesz megfelelő lépéseket a mögöttes problémák feltárása és kiigazítása érdekében (22). 5.42. A Bizottság a támogatások lezárásáról szóló zárónyilatkozatok hiányosságait a Számvevőszék ellenőrzése előtt azonosította és elemezte, meg kell említeni azonban, hogy a Számvevőszék a zárási folyamat korai szakaszában vizsgálódott ( 40 ) . A Bizottság ezeket a hiányosságokat a zárási folyamat későbbi lépései során kezelte, és további ellenőrzést végzett a záró dokumentumok első értékelését követően. A Bizottság adott esetben pénzügyi korrekciókat alkalmazott. 5.43. Az ez évi minta a 2000–2006-os időszakból származó két operatív programra (Ausztria és Lengyelország) és hét KA-projektre (Spanyolország) folyósított lezárási kifizetéseket tartalmazott, és ennek keretében összesen 22 ERFA-projekt és KA-projekt ellenőrzésére került sor. A Számvevőszék a 22 projektből 12-nél talált hibát. Az egyik ERFA operatív programnál a Számvevőszék megállapította, hogy a lezáró kifizetésben szabálytalan kiadások voltak (Ausztria). A Bizottság ennek ellenére 2012-ben pénzügyi korrekció nélkül lezárta ezt a programot. A hét spanyolországi KA-projekt esetében nem alkalmaztak pénzügyi korrekciót a Számvevőszék által feltárt hibákra. 5.43. A Bizottság nyomon követi a lezárt programban talált hibákat és megállapítja, hogy a program formális lezárását követő három évben pénzügyi korrekciókat alkalmazhat, amennyiben fennmaradó hibákat tárnak fel. A Bizottság az Európai Parlamentnek 2013 áprilisában összefoglaló jelentést küldött a Bizottság által végrehajtott és a tagállamok által jelentett pénzügyi korrekciókról a 2000–2006 közötti időszak programjaira vonatkozóan. A jelentés szerint a korrekciók 2012. december 31-ig a programozási időszakhoz rendelt ERFA összegek legalább 5,6 %-át (7,3 milliárd EUR) érték el (2013. március 31-ig 6,2 %-át, azaz 8,1 milliárd EUR-t) (41). A Számvevőszék észrevételében említett 7 kohéziósalap-projekttel kapcsolatban a Bizottság utal az 5.39. bekezdésre adott válaszára és ismételten hangsúlyozza, hogy nem került sor az alkalmazandó jogi keret olyan megsértésére, amely indokolná pénzügyi korrekció alkalmazását. A RENDSZEREK EREDMÉNYESSÉGE Ellenőrző hatóságok 5.44. A 27 tagállamban 112 ellenőrző hatóságot hoztak létre a 2007–2013-as programozási időszakban az ERFA/KA és az ESZA keretében kidolgozott 434 operatív program céljára (lásd: 5.10. és 5.13. bekezdés) (23). 5.45. A kohéziós területen az ellenőrző hatóságok éves ellenőrzési jelentései és éves véleményei tájékoztatást adnak a 2007–2013-as programozási időszakban az ERFA/KA, illetve az ESZA keretében végrehajtott uniós kiadások szabályszerűségéről (24). 2012-ben a 317 ERFA/KA-hoz és 117 ESZA-hoz kapcsolódó operatív program (25) vonatkozásában összesen 198 éves ellenőrzési jelentést és éves véleményt (26) nyújtottak be a Bizottsághoz. 5.45. Az ellenőrző hatóságok már a programozási időszak kezdetétől és a rendszerek felállításától központi szerepet játszanak a megbízhatósági eljárásban. Az ellenőrző hatóságok azt követően minden évben ellenőrzési véleményt küldenek a Bizottságnak az irányítási és kontrollrendszerek működéséről, mely az irányítási és kontrollrendszereken, valamint a végrehajtott műveletek statisztikai mintáin elvégzett ellenőrzéseken alapul, melyeket általános szabályként az ellenőrzési stratégiának megfelelően végeznek el. A rendelet lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy a bizonyosság megszerzése érdekében meghatározott feltételek mellett egy ellenőrzési hatóság munkájára támaszkodjon (az 1083/2006/EK rendelet 73. cikke). Emiatt a Bizottság szorosan együttműködik az ellenőrző hatóságokkal, illetve munkáját összehangolja velük, továbbá 2009-től kezdődően felülvizsgálja módszertanaikat és az ellenőrzéseik eredményeit. A hatóságok ellenőrzéseinek Bizottság általi megismétlése az adott tanácsok, iránymutatások és ajánlások révén hozzájárult a kapacitás-építéshez. A 2012. évi éves tevékenységi jelentéseikben a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága részletesen elemezte az ellenőrző hatóságok által benyújtott ellenőrzési adatokat és eredményeket, melyek a 2012. évi éves kontrolljelentéseikben szerepeltek (lásd a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésének 33–37. oldalát és a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága 2012. évi éves tevékenységi jelentésének 35–39. oldalát). Számvevőszéki vizsgálat négy ellenőrző hatóságnál 5.46. Az egyes alapkövetelmények teljesülésének vizsgálatát és a vizsgált négy ellenőrző hatóság – Belgium (Vallónia), Málta, Szlovákia és az Egyesült Királyság (Anglia) – általános értékelését az 5.2. melléklet foglalja össze. A Számvevőszék külön figyelmet fordított az éves ellenőrzési jelentésekre és éves véleményekre, valamint az ellenőrző hatóságok munkáján belül azokra a tevékenységekre, amelyek közvetlen és jelentős hatást gyakorolnak azok következtetéseire. 5.46. A jelenlegi programozási időszak kezdete óta a Bizottság 269 ellenőrző látogatást végzett, hogy részben vagy egészben felülvizsgálja egyrészt 41 ERFA/KA ellenőrző hatóság munkáját (ez megfelel az összes ERFA/KA allokáció 96 %-ának), másrészt 84 ESZA ellenőrző hatóság munkáját (ez megfelel az összes ESZA allokáció 99 %-ának). Ebbe beletartozott a Számvevőszék által ellenőrzött négy ellenőrző hatóság. A Bizottság az ellenőrizendő ellenőrző hatóságokat egy évente frissített kockázatértékelés alapján választotta ki, mely az időszakonként felülvizsgált különböző kockázati kritériumok mellett a programok allokációit is tartalmazza. 5.47. A Számvevőszék mindegyik ellenőrző hatóságnál vizsgálta a következőket: a) szervezeti felépítés és ellenőrzési módszertan; b) két rendszerellenőrzés munkadokumentumai; c) 20 művelet-ellenőrzésből álló minta munkadokumentumai, a 20-ból legalább öt ellenőrzés ismételt elvégzésével; d) a 2012-es éves ellenőrzési jelentések és éves vélemények, a kapcsolódó munkadokumentumokkal együtt. 5.48. A korábbi évekhez hasonlóan a Számvevőszék megállapította, hogy a szervezeti felépítés mind a négy ellenőrző hatóság esetében általában megfeleltek az uniós előírásoknak. Ugyanez igaz a rendszerellenőrzéshez alkalmazott ellenőrzési módszertan esetében. A Számvevőszék azonban hiányosságokat tárt fel az ellenőrző hatóságok műveletekkel és rendszerekkel kapcsolatos ellenőrzései elvégzésének, illetve az eredményeknek a Bizottsághoz történő jelentésének módjában (27). 5.49. A Számvevőszék értékelése szerint a négy ellenőrző hatóság közül három „részben eredményes”, egy pedig „eredményes”. A „részben eredményes” ellenőrző hatóságok esetében a Számvevőszék úgy ítéli meg, hogy az ellenőrző hatóságok nem tartották be maradéktalanul a szabályokat, illetve amikor a Számvevőszék újból elvégezte a műveletek ellenőrzését, talált olyan problémákat, amelyeket az ellenőrző hatóság korábban nem tárt fel. 5.49. Az évek során az ellenőrzésekből nyert bizonyítékok alapján a Bizottság úgy véli, hogy a megbízhatósági eljárásában támaszkodhat e négy jól működő ellenőrző hatóság munkájára (lásd a Bizottság 6.30. és a 6.31 bekezdésre adott válaszait is). Az ellenőrző hatóságok felett gyakorolt bizottsági felügyelet értékelése 5.50. A Bizottság 2012-ben folytatta az ellenőrző hatóságok munkája megbízhatóságának és az uniós szabályozásnak való megfelelőségének vizsgálatát (28). A Bizottság hasonló hiányosságokat állapított meg az ellenőrző hatóságok munkájában, mint amilyeneket a korábbi években (29) a Számvevőszék, lásd: 5.48. és 5.49. bekezdés. 5.50. A Bizottság utal az 5.46. bekezdésre adott válaszára, amelyben ismerteti a kohéziós politika terén 2009 óta elvégzett ellenőrző látogatásokat. Az ellenőrző hatóságok vizsgálata továbbra is a Bizottság jelenlegi ellenőrzési stratégiájának fő területe marad. A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága 2014 közepéig további 102 ellenőrző látogatással folytatja ellenőrzéseit. 5.51. Ezenfelül a Bizottság az összes ERFA/KA és ESZA operatív program esetében dokumentumalapú vizsgálat útján ellenőrizte az ellenőrző hatóságok által éves ellenőrzési jelentéseikben és éves véleményeikben közölt információkat (30). Ha a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az ellenőrző hatóság által jelentett hibaarány megbízható és reprezentatív az operatív programra (vagy programcsoportra) nézve, akkor elfogadhatja, vagy pedig további információk fényében újraszámolhatja azt. Ha a Bizottság a jelentésben megadott hibaarányt megbízhatatlannak tekinti, akkor az operatív programról készített kockázatértékeléstől függően átalányalapú hibaarányt (2 % és 25 % között) alkalmaz. 5.51. A Bizottság hangsúlyozza, hogy az éves kontrolljelentések és az ellenőrzési vélemények kulcsfontosságú elemei a megbízhatósági eljárásnak, mely alátámasztja az elemzésének eredményeit tartalmazó éves tevékenységi jelentésben található belső kontrollnyilatkozatot (lásd a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésének 33–35. oldalát és 9. mellékletét, és a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága 2012. évi éves tevékenységi jelentésének 35–38. oldalát és 8. mellékletét). A jelentett hibaarányok megbízhatóságát és reprezentativitását illetően lásd az 5.52. bekezdés második francia bekezdésére adott választ. 5.52. A Számvevőszék a Bizottságnál rendelkezésre álló információk és a mindhárom alap (ERFA/KA és ESZA) tekintetében az ellenőrző hatóságoktól bekért kiegészítő adatok alapján a következőket állapította meg (31): 5.52. — A Bizottság csak korlátozott hatókörrel rendelkezik az ellenőrző hatóságok által azok éves ellenőrzési jelentéseiben feltüntetett hibaarányok validálása és szükség esetén kiigazítása tekintetében, mivel az ellenőrző hatóságok a műveletekre irányuló ellenőrzéseikről nem kötelesek információt szolgáltatni a Bizottság számára (32). — A Bizottság minden év elején elemzi a nemzeti ellenőrző hatóságok által megküldött összes éves kontrolljelentést és ellenőrzési véleményt. A Bizottság figyelembe veszi továbbá az ellenőrző hatóságoktól az év folyamán az összes nemzeti ellenőrzésre vonatkozóan beérkezett eredményeket, valamint az egyéb bizottsági és számvevőszéki ellenőrzések eredményeit. A jelentett hibaarányok megbízhatóságának javítása érdekében és az azonosított aggályok vagy kockázatok alapján a Bizottság szolgálatai 2013-ban tényfeltáró helyszíni látogatásokat tettek az ERFA/KA vonatkozásában (9 tagállamban 11 látogatás) és az ESZA vonatkozásában (15 tagállam), hogy további bizonyítékokat gyűjtsenek össze, és választ kapjanak a benyújtott éves kontrolljelentésekkel kapcsolatos kérdéseikre, különösen a hibaarányok számítására vonatkozó módszertant illetően. Néhány esetben a látogatások szilárd alapot nyújtottak a hibaarányok újraszámításához. A Bizottság írásban további információkat is kért az ellenőrző hatóságoktól, melyeket a hatóságok rendelkezésre bocsátottak. Ezen elemzés eredményei az éves tevékenységi jelentésben említetteknek megfelelően kulcsfontosságú forrásnak számítanak a megbízhatósági eljárásban. Ennek során a Bizottság jelentős tudásra tett szert az egyes ellenőrző hatóságokhoz kapcsolódó kockázatokra vonatkozóan. — A megvizsgált 138 operatív program közül 51 esetében a Számvevőszék megállapította, hogy a Bizottságnak az éves ellenőrzési jelentések értékelésekor nem volt elegendő információja ahhoz, hogy elfogadja (vagy újraszámolja) az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányokat. Olyan esetek tartoznak ide, ahol az éves ellenőrzési jelentésben megadott ellenőrzött kiadás nem egyezett pontosan az operatív program az évi kiadásaival, vagy ahol az éves ellenőrzési jelentésben megadott hibaarányokat az ellenőrző hatóság pontatlanul számolta ki. — A Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék által említett 51 program az ERFA-ért, az ESZA-ért és a KA-ért felelős összesen 112 ellenőrző hatóságból 9 ellenőrző hatóság munkájára vonatkozik. A Bizottság azt is megjegyzi, hogy a 31 francia program esetében felmerült technikai kérdés nem változtat az ellenőrző hatóság és a Bizottság értékelésén. A Bizottság hangsúlyozza, hogy átalányokat alkalmazott az olyan esetekben, ahol a jelentett hibaarányokról megállapította, hogy azok nem megbízhatóak. A 14 program esetében, amelyekre nem alkalmaztak átalányt, a Bizottság a jelentett hibaarányt megbízhatónak értékelte és megjegyzi, hogy a műveletek kis sokaságára vonatkozóan a rendelet nem statisztikai mintavételen alapuló hibaarányminták használatát irányozza elő. Ezek az egyetlen rendelkezésre álló mutatók az érintett programokra vonatkozó teljes kockázat becslésére, ezért a Bizottság ezeket használja a megbízhatósági eljárásában. Ilyen esetekben a Bizottság figyelembe veszi a sokaság jellemzőit és az ellenőrzés hatókörét. A Bizottság 2012/2013-ban aktívan ösztönözte a statisztikai mintavétel alkalmazását és 2013 áprilisában frissítette a mintavételre vonatkozó iránymutatását, amivel lehetővé vált, hogy a statisztikai mintavételt a műveletek kis sokaságaira alkalmazzák, ezáltal reprezentatív eredmények kaphatók. A fenti kontextusban fontos megjegyezni, hogy amikor a Bizottság validálja az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányokat, a jelentett hibaarányok pontosságával és/vagy megbízhatóságával kapcsolatban felmerülő aggályok esetében az összes rendelkezésre álló ellenőrzési eljárást alkalmazza: az ellenőrző hatóságoknak feltett írásos és szóbeli kérdések, tényfeltáró látogatások és/vagy az ellenőrző hatóságoktól beérkezett további információ elemzése, és amennyiben szükséges, az egyedi ellenőrzések eredményei is. Ezen információ alapján az éves kontrolljelentésekben jelentett hibaarányokat kiigazították az ERFA/KA programok 21 %-ában és az ESZA programok 15,4 %-ában. Továbbá, a Bizottság az ERFA/KA és az ESZA programok 11 %-ában a jelentett hibaarányokat nem vélte megbízhatónak, ezért azokat átalányokkal helyettesítette (lásd a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésének 35. oldalát és a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága 2012. évi éves tevékenységi jelentésének 37. oldalát). Az ESZA vonatkozásában az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányokat illetően a Bizottság a 6.40. bekezdés a) pontjára adott válaszára utal. — A 138 operatív program közül 16 esetében az ellenőrző hatóságok nem reprezentatív (azaz nem a Bizottság útmutatója szerinti statisztikai vagy formális, nem statisztikai mintavétel alapján kiszámított) hibaarányokat adtak meg a jelentésben. A Bizottság nem használhat ilyen hibaarányokat a bizonyossági eljárásában, tekintve, hogy a hibaarányt ki kell vetíteni az operatív program egészére. A Számvevőszék megállapította, hogy e 16 operatív program közül csak kettő esetében alkalmazta a Bizottság az előírásoknak megfelelően az átalánykulcsokat. — A 138 operatív program közül öt esetében a Számvevőszék által újraszámolt hibaarány (figyelembe véve a többéves pénzügyi korrekciókat is) 2 % fölött van. — A Bizottság üdvözli, hogy a Számvevőszék az ellenőrzött 138 esetből öt kivételével ugyanazokra a következtetésekre jutott. Ezek a kivételek két ellenőrző hatóságot érintenek. Ezen öt esetet illetően a Bizottság nem ért egyet, és az érintett ellenőrző hatóságok indoklásainak részletes elemzését követően megerősíti a 2012. évi éves tevékenységi jelentésében szereplő értékelését. Különösen az egyetlen mintába újracsoportosított négy holland program esetében a Bizottság egy projektet, amelynél 2012-ben az ellenőrző hatóság és a Bizottság a saját ellenőrzése keretében hibát talált, kivételes jellegűnek talált és nem kellett volna finanszírozásra kiválasztani. A nemzeti hatóságok 2012 végén elfogadták az egész projekthez kapcsolódó kiadások, és így a kapcsolódó szabálytalan kiadások visszavonását. Ezért a Bizottság szerint ezt a kiadást nem kell figyelembe venni az előre látható hibaarány számításakor. A Bizottság a német programot illetően úgy véli, hogy a kiadás ellenőrizendő sokaságból kizárt részének figyelembevétele csak nagyon korlátozott hatást gyakorolt volna a hibaarányra. A Bizottság ezért úgy véli, hogy megfelelően gyakorolta a felügyeleti szerepét az ellenőrző hatóságok által jelentett hibaarányokat illetően. A Bizottság éves tevékenységi jelentéseinek értékelése 5.53. A Számvevőszék értékelte a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság, a Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság és az Energiaügyi Főigazgatóság 2012-es éves tevékenységi jelentéseit és az azokat kísérő nyilatkozatokat. A 2012-ben engedélyezett kifizetések szabályossága tekintetében a Számvevőszék: a) értékelte a 2012-re vonatkozó fenntartásokat; b) ellenőrizte a kockázatos kifizetés minősítésű összegekre vonatkozó bizottsági számítások konzisztenciáját és pontosságát. Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 5.54. 2012-es éves tevékenységi jelentésében a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság úgy becsülte, hogy a 2007–2013-as programozási időszakban az ERFA és a Kohéziós Alap keretében teljesített közbenső és záró kifizetések 2,2–5,0 %-ánál merült fel hiba kockázata (33). 5.55. Ez a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság által a 2012-es éves tevékenységi jelentésében számított becslés az ellenőrző hatóságok által a 2011. évi kiadások kapcsán bejelentett hibaarányokon alapul (34). Ez a szám meghaladja a Bizottság által meghatározott 2 %-os lényegességi küszöböt, és összhangban van a Számvevőszék által e szakpolitikai területre 2011-re vonatkozóan bemutatott értékeléssel (35). 5.55. A Bizottság egyetért azzal, hogy a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésében szereplő hibaarány megfelel a Számvevőszék 2011. évi éves jelentésében szereplő eredményeknek. 5.56. 2012-ben 2011-hez képest csökkent azon operatív programok száma, amelyek kapcsán a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság fenntartást alkalmazott, és így azok becsült pénzügyi hatása is (36). Ennek főként az az oka, hogy a Bizottság az ellenőrző hatóságok 2012-es éves ellenőrzési jelentésében közölt hibaarányok alapján kisebbre becsülte a kockázatos összegeket. 5.56. Amint az a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésének vezetői összefoglalójában szerepel, a fenntartások számának csökkenése elsősorban a tagállamok által hozott korrekciós intézkedéseknek és a Bizottság által alkalmazott pénzügyi korrekciók végrehajtásának tudható be (lásd a 2012. évi éves tevékenységi jelentés 46–49. oldalát). A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság által a figyelmeztetések, a megszakítások, a felfüggesztések és a pénzügyi korrekciók tekintetében követett szigorú politika ösztönzőleg hatott az irányítási és kontrollrendszerek javítására. 5.57. A Számvevőszék úgy ítéli meg, hogy a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóságnak fenntartást kellet volna alkalmaznia további öt operatív programra (lásd: 5.52. bekezdés). 5.57. A Bizottság utal az 5.52. bekezdésre adott válaszára, melyben megerősíti, hogy az öt eset egyikében sem volt indokolt a fenntartás. Az egyetlen mintába újracsoportosított programok közül négy esetében a hibát 2012-ben kijavították, ezért nem kellett figyelembe venni az előre látható hibaarány számításakor. A Bizottság az ötödik programot illetően úgy véli, hogy a kiadás ellenőrizendő sokaságból kizárt részének figyelembevétele csak nagyon korlátozott hatást gyakorolt volna a hibaarányra. 5.58. Az operatív programok értékelése során a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság többéves halmozódó fennmaradó kockázatra vonatkozó számadatokat is figyelembe vesz (amelyet a Bizottság számít ki, és amely figyelembe veszi a programozási időszak kezdete óta uniós és nemzeti szinten végrehajtott pénzügyi korrekciókat). A Bizottság azonban csak korlátozott információkkal rendelkezik arról, hogy a tagállamok által a pénzügyi korrekciók végrehajtásának céljára létrehozott rendszerek eredményesek-e. Ez azzal a kockázattal jár, hogy a Bizottság által az éves tevékenységi jelentésben közzétett, az egyedi operatív programokra vonatkozó értékelések nem kellőképpen megalapozottak. 5.58. A Bizottság szolgálatai 2011 óta végeznek a mentesítésért felelős hatóság kérésére kockázatalapú ellenőrzéseket a pénzügyi korrekciók regisztrálását és jelentését szolgáló rendszereket illetően. Ennek eredményeként évről évre több információ áll rendelkezésükre a tagállami rendszerek működéséről, és ahol az szükséges volt, kérték a szóban forgó rendszerek javítását (lásd a mentesítésért felelős hatóságnak és a Számvevőszéknek 2013-ban küldött összefoglaló jelentést) ( 42 ) . Továbbá, az ellenőrző hatóságok önmaguk is ellenőrzik az igazoló hatóságok munkáját és az eredményeket jelentik a Bizottságnak, melyeket az értékelésében figyelembe vesz. 5.59. A Számvevőszék ellenőrzései során a pénzügyi korrekciók figyelembevételének céljára alkalmazott koncepció leírását az 1. fejezet 1.19–1.35. bekezdése tartalmazza. 5.59. A Bizottság meghozta a Szerződésben és a rendeletekben előirányzott valamennyi szükséges intézkedést az EU költségvetésének védelme érdekében. A Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék nem vette figyelembe a cseh és a szlovák programokra alkalmazott átalánykorrekciókat a 2012. évi hibaarány kiszámításakor, jóllehet a Bizottság minden tőle telhetőt megtett a hatályos jogszabályok teljes tiszteletben tartása mellett az EU költségvetése védelme érdekében a Számvevőszék által ellenőrzött költségvetési évben. Lásd a Bizottság 5.26. bekezdésre és az 1.2 háttérmagyarázatra adott válaszait. A Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság és az Energiaügyi Főigazgatóság 5.60. A Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság és az Energiaügyi Főigazgatóság: — fenntartásokat alkalmazott, melyek az év során engedélyezett összes kifizetési előirányzatok 23 %-ára, illetve 57 %-ára vonatkoztak, — becslése szerint a 2012-ben a hatodik és hetedik kutatási és technológiafejlesztési keretprogram kapcsán engedélyezett kifizetések mintegy 4,6 %-a tartalmazott hibát, — a fennmaradó hibaarány alapján ezek a főigazgatóságok fenntartásaik hatását a 2012-ben a kutatási keretprogramokra történt kifizetések 2,5 %-ára becsülik. 5.61. 2012-ben a Számvevőszék a nyolc TEN-T projektből hatnál (75 %) talált számszerűsíthető hibákat. A Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság azonban a TEN-T programra nem alkalmazott fenntartást az uniós és tagállami közbeszerzési szabályok megsértése miatt. A Számvevőszék arra is felhívja a figyelmet, hogy az Energiaügyi Főigazgatóság az EEGP programra, amelynél a Számvevőszék hasonló problémákat talált (37), alkalmazott ilyen fenntartást. 5.61. A Bizottság szerint a Mobilitáspolitikai és Közlekedési Főigazgatóság (DG MOVE) e tekintetben követte a 2012. évi éves tevékenységi jelentésekre vonatkozó állandó utasításokat (hiv: Ares(2012) 1240233, 7.4 pont) és a TEN-T programokat illetően nem voltak okok fenntartásokra. A Transzeurópai Közlekedési Hálózat Végrehajtó Hivatala (TEN-T EA) feletti felügyeleti kötelezettségei kontextusában a DG MOVE figyelembe vette a rendelkezésére álló összes információt, ideértve a Számvevőszék 2011. évi jelentését és az ügynökség által nyújtott biztosítékokat. Utóbbira vonatkozóan megjegyzendő, hogy 2012. december 31-én a lezárt utólagos ellenőrzések keretében talált hibaarány 1,7 % volt, a 2 %-os lényegességi küszöb alatt. Az ügynökség 2012-ben egy sor intézkedést hozott, melyekben figyelembe vette a Számvevőszék megállapításait annak érdekében, hogy erősítse kontrolljait és tudatosítsa a kedvezményezettek körében a közbeszerzési szabályokat. A DG MOVE-hoz 2013. március 31-ig, a fenntartásának kiadásakor, a Számvevőszéktől három előzetes megállapítás érkezett TEN-T projektekhez kapcsolódó közbeszerzési hibákra vonatkozóan, melyek közül a DG MOVE 2013 februárjában kettőt elemzett és kifogásolt. KÖVETKEZTETÉS ÉS AJÁNLÁSOK A 2012. évre vonatkozó következtetés 5.62. Az e fejezetben tárgyalt szakpolitikai területek esetében 5.62. — a tranzakciótesztek alapján a sokaságban előforduló legvalószínűbb hiba 6,8 %, — A Bizottság megjegyzi, hogy a legvalószínűbb hibaarány megfelel a Számvevőszék által az utóbbi három évre meghatározott hibaarányoknak a jelenlegi programozási időszakra vonatkozóan. A hibaarány korábbi időszakokhoz viszonyított eme csökkenése a 2007–2013 közötti programozási időszakra vonatkozó szigorított kontrollrendelkezésekre vezethető vissza, valamint arra, hogy a hiányosságok azonosításakor a Bizottság a megszakítások/felfüggesztések terén szigorú politikát követett. A Bizottság az intézkedéseit a továbbiakban is a legkockázatosabb programokra és/vagy tagállamokra összpontosítja, és gyors korrekciós intézkedéseket rendel el, amint hiányosságokat azonosítanak (lásd az 1.12. és az 1.13. bekezdésre adott válaszokat is). A Számvevőszék által a 2012. évi mintájában (a Cseh Köztársaságban és Szlovákiában) ellenőrzött két programban talált hibákra 2012-ben átalánykorrekciót alkalmaztak. A Bizottság megjegyzi, hogy a Számvevőszék nem vette figyelembe a fenti átalánykorrekciókat a 2012. évi hibaarány kiszámításakor, jóllehet minden tőle telhetőt megtett a hatályos jogszabályok teljes tiszteletben tartása mellett az EU költségvetése védelme érdekében a Számvevőszék által ellenőrzött költségvetési évben. — a vizsgált felügyeleti és kontrollrendszerek részben eredményesek (38). — A Bizottság úgy véli, hogy alapos felügyeleti folyamattal rendelkezik ahhoz, hogy bizonyosságot szerezhessen az ellenőrző hatóságok munkájának megbízhatóságáról. A jelenlegi programozási időszak kezdete óta a Bizottság 269 ellenőrző látogatást végzett, hogy részben vagy egészben felülvizsgálja egyrészt 41 ERFA/KA ellenőrző hatóság munkáját (ez megfelel az összes ERFA/KA allokáció 96 %-ának), másrészt 84 ESZA ellenőrző hatóság munkáját (ez megfelel az összes ESZA allokáció 99 %-ának). Értékelése alapján a Bizottság hangsúlyozza, hogy az ellenőrző hatóságok eltérést mutathatnak az eredményesség és az előírások betartása terén. Az 1083/2006/EK rendelet 73. cikke értelmében a Bizottság 2012 első felétől hivatalosan 15 ERFA-val/Kohéziós Alappal foglalkozó ellenőrző hatóság munkájára támaszkodik (51 programot érintően). A Bizottság folytatni fogja az ellenőrző hatóságok munkájának felülvizsgálatát. 5.63. Az ellenőrzési bizonyítékok összessége arra utal, hogy az elfogadott kiadások terén lényeges hibaszint figyelhető meg. 5.63. A Bizottság intézkedéseket hozott az azonosított kockázatok csökkentésére, ideértve különösen az olyan megelőző és korrekciós intézkedéseket, mint az iránymutatás, képzés, egyszerűsítés, a fizetések megszakításai/felfüggesztései tekintetében követett szigorú politika és a pénzügyi korrekciók mellett. Ajánlások 5.64. A korábbi éves jelentésekben megfogalmazott ajánlások hasznosulásának számvevőszéki áttekintését a 6. fejezet részét képező a 6.2. melléklet mutatja be. 5.64. Lásd a Bizottság 6.42. bekezdésre és a 6.2 mellékletre adott válaszát. 5.65. Az említett áttekintés, valamint a 2012. évre vonatkozó megállapítások és következtetések alapján a Számvevőszék javasolja, hogy a Bizottság: 5.65. — 1. ajánlás: konkrét útmutatók és adott esetben képzési intézkedések révén kezelje az ERFA és a Kohéziós Alap tekintetében az irányító hatóságok és a közreműködő szervezetek által végzett „elsőfokú ellenőrzések” hiányosságait; A Bizottság egyetért a tagállamok által végzett „elsőfokú ellenőrzések” fontosságával, és osztja azt az álláspontot, hogy ezeket a továbbiakban fokozni kell. A Bizottság ugyanakkor már iránymutatást adott a tagállamoknak azt illetően, hogy az irányító hatóságoknak hogyan kellene meghatározni és végrehajtani az irányítási ellenőrzéseket. A Bizottság emellett 2009-ben átfogó iránymutatást dolgozott ki az elsőfokú ellenőrzésekről, és önértékelési eszközt bocsátott az irányító hatóságok rendelkezésére, mely hozzájárul működésük tökéletesítéséhez. A Bizottság 2011-ben ellenőrző listákat juttatott el az ellenőrző hatóságokhoz az irányítási ellenőrzések vizsgálatához, melyeket referenciaként maguk az irányító hatóságok is használhatnak. Specifikus képzésben részesültek az irányító hatóságok, amelyeknek a képzés anyagát továbbítaniuk kell a projektmenedzsment valamennyi szintjén. E tekintetben a Bizottság folytatni fogja kapacitásépítési intézkedéseit. Végezetül, a Bizottság 2010 óta célirányos ellenőrzéseket végzett a magas kockázatú programok irányítási ellenőrzései terén, melyek esetében megállapította, hogy adott esetben a hiányosságok feltáratlanok maradnak vagy azokat nem találják meg időben. A 2012. év végi ellenőrzések eredményeit a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság éves tevékenységi jelentése tartalmazza (lásd a 39. oldalt). — 2. ajánlás: a 2007–2013-as programozási időszak tapasztalatai alapján, a további egyszerűsítést lehetővé tevő területek meghatározása és a szükségtelenül bonyolult szabályok (felesleges bürokrácia) kiküszöbölése érdekében végezze el a nemzeti támogathatósági szabályok alkalmazásának értékelését; A Bizottság teljes mértékben egyetért azzal, hogy tovább kell egyszerűsíteni a nemzeti támogathatósági szabályokat és ki kell küszöbölni a szükségtelen, összetett szabályokat, melyek növelik a kedvezményezettekre nehezedő terhet és magasabb hibaarányt eredményeznek. A Bizottság ezt az ajánlást ugyanakkor csak részben fogadja el, mivel az összes nemzeti támogathatósági szabály szisztematikus értékelése nem lehetséges. Amikor a Bizottság a tagállamok szintjén összetett szabályokat azonosít, azokat a tagállamokkal közösen kezeli. A Bizottság a tagállamoknak ajánlásokat tesz a következő programozási időszakra és ösztönözni fogja őket arra, hogy alkalmazzák a rendelettervezetekben szereplő egyszerűsített költségelszámolási módszereket. — 3. ajánlás: határozzon meg egyértelmű szabályokat és nyújtson részletes útmutatást ahhoz, hogy a 2014–2020-as programozási időszakban a jövedelemtermelő ERFA- és KA-projektek esetében hogyan kell értékelni a projektek támogathatóságát és kiszámítani a társfinanszírozást; és A Bizottság felismerte, hogy ezen a területen javításra van szükség és megfelelő intézkedéseket hozott. A 2014–2020 közötti programozási időszak szabályozási kerete több tekintetben egyszerűsítéseket tartalmaz a támogathatósági szabályokra vonatkozóan és a jövedelemtermelő projekteket illetően egyszerűsített mechanizmust határoz meg. — 4. ajánlás: törekedjen az ellenőrző hatóságok által végzett munka fejlesztésére és az éves ellenőrzési jelentésekben és ellenőrzési véleményekben közölt információk minőségének és megbízhatóságának javítására. A Bizottság egyetért e kérdés fontosságával és hangsúlyozza, hogy az ellenőrző hatóságok éves kontrolljelentésekben ismertetett munkája azon fő elemek egyike, amelyekre a Bizottság a megbízhatósági eljárását építi. A Bizottság az ellenőrző hatóságoknak 2011-ben további iránymutatást nyújtott a hibák kezeléséhez, számukra ellenőrző listákat küldött, emellett a Bizottság 2012-ben és 2013-ban több szemináriumot szervezett az éves kontrolljelentések elkészítéséhez alkalmazott ellenőrzési mintavétel módszertanának további javítása érdekében. A Bizottság folytatja a munkát az ellenőrző hatóságokkal a további iránymutatás nyújtása érdekében, az ellenőrzés megállapításainak jelentésére vonatkozóan is (lásd a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság 2012. évi éves tevékenységi jelentésének 87. oldalát).

(1) A regionális politikával kapcsolatos kiadások másik két fő kategóriáját az uniós Szolidaritási Alap (2 %) és az Előcsatlakozási Támogatási Eszköz (1 %) keretében finanszírozott projektek alkották.

(2) A három másik fő kiadási kategóriát a főként kutatási keretprogramokból finanszírozott kutatási projektek (12 %), az atomenergia-projektek (11 %), valamint a szárazföldi, légi és tengeri közlekedéshez kapcsolódó projektek (9 %) képezték.

(3) A Bizottság a 2007–2013-as programozási időszakra összesen 434 operatív programot hagyott jóvá: 317-et az ERFA/KA (ebből 24 operatív program tartalmaz KA-projekteket), illetve 117-et az ESZA vonatkozásában.

(4) A közreműködő szervek valamely irányító hatóság felügyeletével eljáró és annak nevében feladatokat ellátó állami vagy magánszervek.

(5) Az 1083/2006/EK tanácsi rendelet 72. cikke (HL L 210., 2006.7.31., 25. o.).

(6) Az 1260/1999/EK tanácsi rendelet 39. cikkének (2) bekezdése (HL L 161., 1999.6.26., 1. o.); a 1083/2006/EK tanácsi rendelet 91. és 92. cikke.

(7) Az 1083/2006/EK rendelet 99. cikke.

(8) A Transzeurópai Közlekedési Hálózat Végrehajtó Hivatala, a Versenyképességi és Innovációs Végrehajtó Ügynökség és a SESAR (egységes európai égbolt – légiforgalom-irányítási kutatóprojekt) közös vállalkozás.

(9) A minta 168 regionális politikai projekthez (138 ERFA és 30 KA), valamint 9 közlekedési és 3 energetikai projekthez kapcsolódó 180 tranzakciót tartalmaz (lásd: 5.1. melléklet ). Az ERFA/KA projektekhez kapcsolódó 168 regionális politikai tranzakcióból 145 a 2007–2013-as programozási időszakra, 23 pedig a 2000–2006-os időszakra vonatkozik. A mintavétel az összes kifizetésből történt, az előlegek kivételével, amelyek összege 2012-ben 1,9 milliárd eurót tett ki.

(10) Belgium, a Cseh Köztársaság, Németország, Görögország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Luxemburg, Magyarország, Hollandia, Ausztria, Lengyelország, Portugália, Románia, Szlovákia, Finnország és az Egyesült Királyság.

(11) Ez része az ellenőrző hatóságoknál folytatott azon vizsgálatnak, amely 2010-ben kezdődött (lásd: 2010-es éves jelentés, 4.37–4.44. bekezdés), és 2011-ben folytatódott (lásd: 2011-es éves jelentés, 5.35–5.51. bekezdés). 2010 és 2012 között 15 tagállamban összesen 19 ellenőrző hatóság ellenőrzésére került sor.

(12) A Számvevőszék reprezentatív minta alapján becsüli meg a hibaarányt. Az itt feltüntetett szám a legnagyobb valószínűség elve alapján becsült érték. A Számvevőszék szerint a sokaságban a hibaarány 95 %-os konfidenciaszint mellett 3,7 % és 9,9 % (az alsó és a felső hibahatár) között van.

(13) Lásd: a 2011-es éves jelentés 5.30. bekezdése.

(14) A Számvevőszék által ellenőrzött 247 közbeszerzési eljárás több mint felénél a szerződés értéke meghaladta azt a küszöbértéket, amely felett már a tagállami jogba átültetett uniós közbeszerzési szabályokat kell alkalmazni.

(15) Ez az összeg az odaítélt szerződésekre vonatkozó összes kiadást jelenti, amelyek egy részét az ellenőrzött költségelszámolások alapján igazolták.

(16) Lásd: a 2010-es éves jelentés 4.26–4.27. bekezdése, és a 2011-es éves jelentés 5.31– 5.33. bekezdése.

(17) A Számvevőszéknek a közbeszerzési hibák számszerűsítésével kapcsolatos módszereiről további információk az 1.1. melléklet 9–11. bekezdésében találhatók.

(18) Az 1083/2006/EK rendelet 55. cikke szerint: „jövedelemtermelő projekt bármely, olyan infrastrukturális beruházást magában foglaló művelet, amelynek igénybevétele közvetlenül a felhasználókat terhelő díjakkal jár, vagy föld vagy épületek értékesítését vagy bérbeadását, vagy bármely más, ellenszolgáltatás fejében történő szolgáltatásnyújtást magában foglaló művelet.”

(19) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) állami támogatásokról szóló 107. cikkének (1) bekezdése.

(20) A Törvényszék 2011. március 24-i ítélete – Freistaat Sachsen és Land Sachsen-Anhalt (T-443/08) és Mitteldeutsche Flughafen AG és Flughafen Leipzig-Halle GmbH (T-455/08) kontra Európai Bizottság, amelynek fellebbezését a Bíróság C-288/11. P. sz. ügyszám alatt elutasította.

(21) Az EUMSZ 107. cikkének meghatározása értelmében.

(22) Lásd: a 2011-es éves jelentés 5.52–5.64. bekezdése.

(23) E 112 ellenőrző hatóság közül 63 felelős a tagállamukban vagy egy meghatározott régióban az ERFA/KA, illetve ESZA keretében létrehozott operatív programok ellenőrzéséért. Ezek a több alappal is foglalkozó ellenőrző hatóságok felelősek a 434 vonatkozó operatív programból 344-ért, és pénzügyi értelemben ellenőrzik a teljes költségvetés (az uniós és tagállami köz- és magánfinanszírozás) 89 %-át.

(24) Az egyes ellenőrző hatóságok egy vagy több éves ellenőrzési jelentést készíthetnek, amelyek ugyanakkor egy vagy több operatív programra is vonatkozhatnak.

(25) Az éves ellenőrzési jelentések és ellenőrzési vélemények az ellenőrző hatóságok által az Unió előző pénzügyi évében a Bizottság felé igazolt kiadásokkal kapcsolatban végzett ellenőrzések megállapításain alapulnak (lásd: az 1083/2006/EK rendelet 62. cikke (1) bekezdésének d) pontja).

(26) 13 ERFA-hoz kapcsolódó operatív program tekintetében az ellenőrző hatóságok 2013 márciusáig nem nyújtottak be 2012-re vonatkozó éves ellenőrzési jelentést vagy éves véleményt.

(27) Lásd: a 2011-es éves jelentés 5.43. bekezdése.

(28) 2009 óta a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Összetartozás Főigazgatósága összesen 62-t vizsgálat meg a 112 ellenőrző hatóságból. Ezek az ellenőrző hatóságok a 317 ERFA/KA operatív programból 257-ért, és a 117 ESZA operatív programból 48-ért felelősek. A négy év során megvizsgált ellenőrző hatóságok az ERFA/KA költségvetése 95 %-ának, illetve az ESZA költségvetése 55 %-ának (az uniós és a tagállami köz- és magánfinanszírozás) végrehajtását ellenőrizték a 2007–2013-as programozási időszakban.

(29) Lásd: a 2010-es éves jelentés 4.42. bekezdése, és a 2011-es éves jelentés 5.45. bekezdése.

(30) Egyes konkrét esetekben a dokumentumalapú vizsgálaton túlmenően, kiegészítő információszerzés céljából helyszíni vizsgálatokat is végeztek az ellenőrző hatóságoknál.

(31) A Számvevőszék 138 ERFA/KA és ESZA operatív programnál ellenőrizte, hogy az ellenőrző hatóság által jelentett hibaarányok bizottsági validálása keretében eredményesen ellenőrizték-e az ellenőrző hatóságok által szolgáltatott információk pontosságát és megbízhatóságát. Ezek az operatív programok a bizottsági különvizsgálat tárgyát képező 62 ellenőrző hatóság közül 27-nek a felelősségi körébe tartoznak (lásd: 5.50. bekezdés).

(32) Lásd még: a 2011-es éves jelentés, 5.50. bekezdés.

(33) A Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság becslése szerint a közbenső és záró kifizetések becsült kockázata 2011-ben 3,1–6,8 % között alakult.

(34) Az ellenőrző hatóságok az ágazati szabályozások értelmében 2012 decemberében a 2011-ben elszámolt költségek alapján nyújtottak be jelentést a Bizottsághoz a hibaarányról.

(35) Lásd: a 2011-es éves jelentés 5.28. bekezdése.

(36) A fenntartás alá eső operatív programok száma a 2011. évi 146-ról 2012-ben 85-re csökkent. Ezek a számok tartalmazzák a részben vagy egészében számszerűsített fenntartásokat azon operatív programokat illetően, amelyek esetében az év során közbenső, illetve záró kifizetést engedélyeztek (2011-ben 121, 2012-ben pedig 61), valamint azon operatív programok vonatkozásában is, amelyek kapcsán ilyen kifizetésekre nem került sor (2011-ben 25, 2012-ben pedig 24). A korábban említett 85 fenntartáson felül a Regionális és Várospolitikai Főigazgatóság négy, az Előcsatlakozási Támogatási Eszköz keretébe tartozó operatív program kapcsán is alkalmazott fenntartást. 2011-ben két fenntartást léptettek érvénybe az Előcsatlakozási Támogatási Eszközhöz kapcsolódó program tekintetében.

(37) Lásd: a 2011-es éves jelentés 5.69. bekezdésének b) pontja.

(38) Lásd: 1.1. melléklet 17. bekezdése.

(39) A strukturális alapokból vagy a Kohéziós Alapból társfinanszírozott kiadások a közbeszerzési szabályoknak való nem megfelelőség miatti pénzügyi korrekcióinak meghatározásáról szóló iránymutatások (COCOF 07/0037/03-HU) (Guidelines for determining financial corrections to be made to expenditure co-financed by the Structural Funds or the Cohesion Fund for non-compliance with the rules on public procurement), (COCOF 07/0037/03-EN, 2007. november 29.)

(40) Lásd a 2011. évi éves jelentést, a Bizottság 5.57. és 5.58. bekezdésre adott válaszait.

(41) Az Európai Parlamentnek megküldött 2013. április 12-i ARES(2013) 689652 dokumentum és az Európai Számvevőszéknek megküldött 2013. május 14-i ARES(2013) 1044808 dokumentum.

(42) ARES(2013) 5521, 2013. január 4.

(43) Az igazgatási kiadások ellenőrzéséről a 9. fejezet számol be.

(44) A mögöttes tranzakciók harmonizált fogalommeghatározásával összhangban (részletesen lásd: 1.1. melléklet, 6. bekezdés).

Forrás: az Európai Unió 2012-es évről szóló konszolidált éves beszámolója.

5.1. MELLÉKLET A TRANZAKCIÓTESZTEK EREDMÉNYEI – REGIONÁLIS POLITIKA, ENERGIAÜGY ÉS KÖZLEKEDÉS 2012 2011 2010 2009 ERFA Kohéziós Alap Energiaügy Közlekedés Összesen A MINTA MÉRETE ÉS ÖSSZETÉTELE Tranzakciók összesen: 138 30 3 9 180 180 177 145 A TESZTEK EREDMÉNYEI (1) (2) A tesztelt tranzakciók megoszlása, százalék (szám) Hibát nem tartalmazó 54 % (75) 47 % (14) 33 % (1) 22 % (2) 51 % (92) 41 % 43 % 60 % Egy vagy több hibát tartalmazó 46 % (63) 53 % (16) 67 % (2) 78 % (7) 49 % (88) 59 % 57 % 40 % A hibát tartalmazó tranzakciók elemzése Hibatípus szerinti elemzés Nem számszerűsíthető hibák: 52 % (33) 75 % (12) 50 % (1) 14 % (1) 53 % (47) 64 % 60 % 60 % Számszerűsíthető hibák: 48 % (30) 25 % (4) 50 % (1) 86 % (6) 47 % (41) 36 % 40 % 40 % Támogathatóság 87 % (26) 75 % (3) 100 % (1) 100 % (6) 88 % (36) 94 % 97 % 78 % Megalapozottság 3 % (1) 0 % (0) 0 % (0) 0 % (0) 2 % (1) 3 % 0 % 0 % Pontosság 10 % (3) 25 % (1) 0 % (0) 0 % (0) 10 % (4) 3 % 3 % 22 % A SZÁMSZERŰSÍTHETŐ HIBÁK BECSÜLT HATÁSA Legvalószínűbb hibaarány 6,8 % Felső hibahatár 9,9 % Alsó hibahatár 3,7 % (1) A mintát szegmensekre bontottuk, hogy jobban elkülönüljenek a szakpolitika-csoporton belül a különböző kockázati profilú területek. (2) A zárójelben szereplő számok a tranzakciók tényleges számát jelzik.