[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2011.4.12.

COM(2011) 201 végleges

2011/0083 (NLE)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a Kínai Népköztársaságból származó bevont finompapír behozatalára vonatkozó végleges szubvencióellenes vám kivetéséről

INDOKOLÁS

1. A JAVASLAT HÁTTERE

A javaslat okai és céljai Ez a javaslat az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendelet 10. cikkének alkalmazását érinti. |

Háttér-információk Ez a javaslat az alaprendelet végrehajtásával összefüggésben készült, és az alaprendeletben megállapított tartalmi és eljárási követelményeknek megfelelően elvégzett vizsgálat eredményeként jött létre. |

Meglévő rendelkezések a javaslat által érintett területen Ugyanerre a termékcsoportra az 1042/2010/EU bizottsági rendelettel ideiglenes dömpingellenes intézkedéseket rendeltek el (HL L 299., 2010.12.16., 7. o.). Párhuzamos javaslat végleges dömpingellenes intézkedések elrendelésére. |

Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel Tárgytalan. |

2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI ; HATÁSVIZSGÁLAT

Konzultáció az érdekeltekkel |

Az alaprendelet rendelkezéseinek megfelelően az eljárásban érintett érdekelteknek a vizsgálat során már lehetőségük nyílt arra, hogy érdekeik védelmében fellépjenek. |

Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása |

Külső szakértők bevonására nem volt szükség. |

Hatásvizsgálat Ez a javaslat az alaprendelet végrehajtásának eredményeképpen jött létre. Az alaprendelet nem ír elő általános hatásvizsgálatot, azonban tartalmazza a megvizsgálandó körülmények teljes listáját. |

3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI

A javasolt intézkedés összefoglalása A Bizottság 2010. április 17-én szubvencióellenes eljárást indított a Kínai Népköztársaságból származó bevont finompapír behozatalára vonatkozóan. A vizsgálat során megállapították az érintett termék támogatását, ami kárt okozott az uniós gazdasági ágazatnak. A vizsgálat során azt is megállapították, hogy a szubvencióellenes intézkedések elrendelése nem ütközik az uniós érdekbe. Ennélfogva javasolt, hogy a Tanács fogadja el a mellékelt rendeletjavaslatot annak érdekében, hogy a Kínai Népköztársaságból származó bevont finompapír behozatalára vonatkozóan rendeljenek el végleges szubvencióellenes intézkedéseket. |

Jogalap Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: alaprendelet). |

A szubszidiaritás elve A javaslat az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazható. |

Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének a következők miatt: |

Az intézkedés formáját a fent említett alaprendelet írja le, és ez nem hagy teret a nemzeti döntéshozatalnak. |

Nem szükséges tehát annak feltüntetése, hogy az Unióra, nemzeti kormányokra, regionális és helyi hatóságokra, gazdasági szereplőkre és polgárokra háruló pénzügyi és adminisztratív teher hogyan minimalizálható, illetve mennyiben arányos a javaslat célkitűzésével. |

A jogi aktus típusának megválasztása |

Javasolt aktus: rendelet. |

Más jogi aktus azért nem lenne megfelelő, mert az alaprendelet nem rendelkezik más választási lehetőségről. |

4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

A javaslatnak nincsenek az uniós költségvetést érintő vonzatai. |

2011/0083 (NLE)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a Kínai Népköztársaságból származó bevont finompapír behozatalára vonatkozó végleges szubvencióellenes vám kivetéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre[1] (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 15. cikkére,

tekintettel az Európai Bizottságnak (a továbbiakban: Bizottság) a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,

mivel:

1. AZ ELJÁRÁS

2. Az eljárás megindítása

3. Az Európai Bizottság 2010. április 17-én az Európai Unió Hivatalos Lapjában [2] közzétett értesítésben (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) bejelentette a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína vagy az érintett ország) származó bevont finompapír Európai Unióba történő behozatalára vonatkozó szubvencióellenes eljárás megindítását.

4. A szubvencióellenes eljárás megindítására azt követően került sor, hogy a Finompapírgyártók Európai Szövetsége (CEPIFINE) (a továbbiakban: panaszos) 2010. március 4-én panaszt nyújtott be olyan gyártók nevében, amelyek termelése a bevont finompapír teljes uniós gyártásának jelentős részét, ebben az esetben több mint 25 %-át teszi ki. A panasz prima facie bizonyítékot tartalmazott az említett termék támogatására és az ebből eredő jelentős kárra vonatkozóan, és ez elegendőnek bizonyult az eljárás megindításához.

5. A Bizottság az eljárás megindítását megelőzően és az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban értesítette a Kínai Népköztársaság kormányát (a továbbiakban: kínai kormány), hogy dokumentumokkal megfelelően alátámasztott panasz érkezett hozzá, amely szerint a Kínából származó bevont finompapír támogatott behozatala jelentős kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság konzultációt kezdeményezett a kínai kormánnyal annak érdekében, hogy a panasz tartalma tekintetében tisztázzák a helyzetet, és kölcsönösen elfogadott megoldást találjanak. A kínai kormány elfogadta a felkérést, és ezt követően megtartották a konzultációkat. A konzultációk során nem sikerült kölcsönösen elfogadható megoldást találni. Ugyanakkor kellő mértékben figyelembe vették a kínai kormányzati hatóságoknak a panaszban szereplő megjegyzésekkel kapcsolatos észrevételeit, melyek a támogatási programok kiegyenlíthetőségének hiányára vonatkoztak. A konzultációkat követően a kínai kormány beadványokat nyújtott be.

6. Dömpingellenes eljárás

7. Az Európai Bizottság 2010. február 18-án az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítésben[3] bejelentette a Kínából származó bevont finompapír Európai Unióba történő behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárás megindítását.

8. A Bizottság 2010. november 17-én a 1042/10/EU rendelettel[4] ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Kínából származó bevont finompapír behozatalára vonatkozóan.

9. Az ennek a szubvencióellenes vizsgálatnak, illetve a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatnak a keretében végzett kárelemzések megegyeznek, mivel az uniós gazdasági ágazat fogalommeghatározása és az azt képviselő uniós gyártók mindkét vizsgálatban azonosak, és a vizsgálati időszak is megegyezik. Ezért a kárral kapcsolatban bármelyik eljárás során tett észrevételeket mindkét vizsgálatban figyelembe vették.

10. Az eljárásban érintett felek

11. A Bizottság az eljárás megindításáról hivatalosan értesítette a panaszost, más ismert uniós gyártókat, az ismert kínai exportáló gyártókat és egy gyártói szövetséget (egy papíripari szövetséget), az érintett ország képviselőit, valamint az ismert importőröket és felhasználókat. Az érdekeltek lehetőséget kaptak arra, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül írásban ismertessék álláspontjukat vagy szóbeli meghallgatást kérjenek.

12. Figyelembe véve azt, hogy sok exportáló gyártó, uniós gyártó és független importőr érintett, az eljárás megindításáról szóló értesítésben felmerült, hogy az alaprendelet 27. cikkével összhangban mintavételre kerüljön sor. A Bizottság – annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát – felkért minden exportáló gyártót, illetve az ezekből alakult ismert papíripari szövetséget, valamint minden uniós gyártót és független importőrt arra, hogy jelentkezzen a Bizottságnál, és az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelően nyújtson alapinformációkat az (alábbi 2.1. szakaszban meghatározott) érintett termékre vonatkozó tevékenységéről 2009. január 1. és 2009. december 31. között. A Bizottság a kínai hatóságokkal is konzultált.

13. Az alábbi (51) preambulumbekezdésben foglaltak szerint két kínai exportáló gyártói csoport megadta a kért információkat és beleegyezett abba, hogy szerepeljen a mintában. A fentiek alapján úgy határoztak, hogy a kínai exportáló gyártókat illetően nincs szükség mintavételre.

14. Az alábbi (53) preambulumbekezdés szerint a Bizottság úgy határozott, hogy az uniós gyártók tekintetében sem szükséges mintavétel.

15. Az alábbi (54) preambulumbekezdés szerint a Bizottság úgy határozott, hogy a független importőrök tekintetében sem szükséges mintavétel.

16. A Bizottság kérdőívet küldött az összes ismerten érintett félnek és minden olyan egyéb félnek, aki ezt az eljárás megindításáról szóló értesítésben megjelölt határidőn belül kérte, azaz a panaszosnak, más ismert uniós gyártóknak, az ismert kínai exportáló gyártóknak és egy gyártói szövetségnek, az érintett ország képviselőinek, az ismert importőröknek és az ismert felhasználóknak.

17. A kínai exportáló gyártók két csoportja, a panaszos szövetség (Finompapírgyártók Európai Szövetsége [CEPIFINE]), a négy panaszos és egy további uniós gyártó, 13 független importőr és kereskedő, 5 felhasználó és egy nyomdaipari szövetség küldte vissza a kitöltött kérdőívet és az egyéb beadványokat.

18. A Bizottság megvizsgálta és ellenőrizte az uniós érdek tekintetében kárt okozó támogatás megállapításához szükséges valamennyi információt. A következő állami hatóságoknál és az alábbi vállalatok telephelyén került sor ellenőrző látogatásokra:

19. A Kínai Népköztársaság kormánya

20. Kínai Kereskedelmi Minisztérium, Peking, Kína

21. Uniós gyártók és szövetségük

22. CEPIFINE, Brüsszel, Belgium

23. Sappi Fine Paper Europe, Brüsszel, Belgium

24. LECTA Csoport (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Olaszország; CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Franciaország és TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Spanyolország), Barcelona, Spanyolország

25. Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Olaszország és kapcsolatban álló vállalatai, Burgo Distribuzione srl, Milánó, Olaszország és Ebix sa, Barcelona, Spanyolország

26. Papierfabrik Scheufelen GmbH, Lenningen, Németország

27. Kínai exportáló gyártók

28. Sinar Mas Paper (China) Investment Co., Ltd, az Asia Pulp & Paper Group ('APP') holdingvállalata

29. Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang város, Jiangsu tartomány, Kína

30. Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou város, Jiangsu tartomány, Kína

31. Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, Ningbo város, Zhejiang tartomány, Kína

32. Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, Ningbo város, Zhejiang tartomány, Kína

33. Chenming Paper Group (a továbbiakban: Chenming)

34. Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang város, Shandong tartomány, Kína

35. Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang város, Shandong tartomány, Kína

36. Uniós importőrök

37. Cartaria Subalpina, Torino, Olaszország

38. Paperlinx, Northampton, Egyesült Királyság

39. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak

40. A támogatás és a kár vizsgálata a 2009. január 1-jétől 2009. december 31-ig terjedő időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár felmérése szempontjából fontos tendenciák vizsgálata a 2006. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakot foglalta magában (a továbbiakban: figyelembe vett időszak).

41. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK

42. Érintett termék

43. Az érintett termék a Kínából származó, jelenleg az ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 és ex 4810 99 90 KN-kód alá tartozó bevont finompapír, vagyis az egyik vagy mindkét oldalán bevont papír vagy karton (kivéve a nátronpapírt vagy -kartont), ívekben vagy tekercsekben, amelynek tömege legalább 70 g/m2 és legfeljebb 400 g/m2, fehérítési foka pedig (az ISO 2470-1 szerint mérve) 84-nél nagyobb (a továbbiakban: érintett termék).

44. Az érintett termék jó minőségű, általában írott anyagok, mint például magazinok, katalógusok, éves jelentések, évkönyvek nyomtatásához használt papír vagy karton. Az érintett termék az íves („cut star”) nyomtatógépekben való használatra alkalmas íveket és tekercseket is magában foglalja. Az íves nyomdagépekben való használatra alkalmas tekercseket („felvágott tekercsek”) a nyomtatás előtt darabokra kell vágni, éppen ezért ezek helyettesíthetők, és az ívekkel közvetlenül versenyző termékek.

45. Az érintett termék nem foglalja magában a rotációs gyorssajtóhoz használható tekercseket. A rotációs gyorssajtóhoz használható tekercsek olyan tekercsek, melyek esetében az ISO 3783:2006 vizsgálati szabvány szerint végzett, a tépőszilárdság meghatározásához szükséges (gyorsított sebességű módszer szerint, IGT-tesztkészülék (elektromos modell) alkalmazásával végzett) teszt eredménye 30 N/m-nél alacsonyabb értéket mutat a papír keresztirányban („cross-direction”, CD) való mérésekor és 50 N/m-nél alacsonyabb értéket a gyártási irányban („machine direction”, MD) való méréskor. Az íves nyomdagépekben használt tekercsekkel szemben a rotációs gyorssajtóhoz használt tekercseket általában közvetlenül a nyomdagépbe vezetik be, és nem vágják fel előzetesen.

46. Az egyik fél azt állította, hogy a vizsgálati termékkört túl szűken határozták meg, és a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsekben árult érintett terméket is tartalmaznia kellene. A fél állítása szerint a rotációs gyorssajtóhoz használt tekercsek és e vizsgálat körébe tartozó termékek (felvágott tekercsek és ívek) azonos alapvető műszaki és fizikai jellemzőkkel rendelkeznek, és egymástól nem különböztethetők meg. Azt állította továbbá, hogy mindkettőt használják magas minőségű nyomtatáshoz, és így ezek bizonyos mértékben felcserélhetők egymással.

47. A fenti állítással szemben azonban a vizsgálat megerősítette, hogy valójában konkrét különbségek állnak fenn a rotációs gyorssajtóhoz használt tekercsek és az íves nyomdagépekben használt tekercsek műszaki és fizikai jellemzői között, például a nedvességet és a merevséget illetően. A vizsgálat alátámasztotta azt is, hogy a fenti (18) preambulumbekezdésben felsorolt műszaki tulajdonságok egyedül a rotációs gyorssajtóhoz használható tekercsekre jellemzők. A fenti különbségek következtében a rotációs gyorssajtóhoz használt és az íves nyomdagépekben használt papírok nem használhatók ugyanazon típusú nyomdagépben, és így egymással nem felcserélhetők. Megjegyzendő, hogy valamennyi fél egyetértett abban, hogy a két papírtípus eltér felületi és szakítószilárdságukban.

48. A szóban forgó fél továbbá azt állította, hogy az ügyfelek az érintett termék piacát egységes piacnak tekintik, függetlenül attól, hogy a terméket ívekben, felvágott tekercsekben vagy rotációs tekercsekben árusítják, azaz a forgalmazási csatornák ugyanazok. Az említett termékcsoportok eltérő műszaki jellemzői csak minimális árkülönbségeket eredményeznek.

49. A vizsgálat igazolta azonban azt is, hogy a két tekercstípus gazdasági szempontból sem cserélhető fel egymással, mivel a rotációs gyorssajtóhoz használt tekercseket nagy mennyiségű nyomtatási feladatokhoz használják, általában megrendelésre készítik és azok adott időpontban történő leszállítást igényelnek, így ezeket a termékeket nem közvetítők raktározzák, hanem közvetlenül a végfelhasználókhoz szállítják, azaz más értékesítési csatornán keresztül értékesítik őket, mint az íves nyomdagépekhez használt tekercseket. Az eltérő gyártási folyamat és a nyomtatási folyamat eltérő mértékű gazdaságossága jól érzékelhető árkülönbségekhez vezet.

50. Megjegyzendő az is, hogy rotációs gyorssajtóhoz használható tekercseket a figyelembe vett időszakban nem importáltak Kínából. Valószínűtlennek tekinthető az is, hogy ezeket a termékeket a jövőben importálni fogják, mivel e termékek nagy távolságból való beszerzése az előző preambulumbekezdésben említett okokból gazdaságilag nem életképes.

51. Ennek alapján ezeket az állításokat el kellett utasítani.

52. Ugyanazon fél állítása szerint a tépőszilárdság nem a legmegfelelőbb műszaki jellemző a termékek közötti különbségtétel szempontjából, mivel ez a vizsgálat általános jellegű, és a vizsgált papír nedvességtartalma is befolyásolhatja a vizsgálati eredményeket. Ez a fél azt is állította, hogy az uniós gyártók által előállított rotációs tekercseken a tépőszilárdság mérésére a saját laboratóriumában elvégzett néhány más vizsgálat alapján megállapítható, hogy a jelenlegi termékmeghatározás ezeket a termékeket nem fedi le, ami véleménye szerint azt bizonyítja, hogy a „tépőszilárdság” kritériuma nem alkalmas a rotációs gyorssajtóban, illetve az íves nyomdagépekben való használatra szánt bevontfinompapír-fajták megkülönböztetésére. A fél ezen bizonyíték alapján azt állította, hogy a rotációs tekercseket önkényes alapon zárták ki a vizsgálatból.

53. Nem nyújtottak be olyan bizonyítékot, amely alátámasztotta volna, hogy az ISO 3783:2006 vizsgálati szabvány szerint végzett vizsgálatok eredményei a papír nedvességtartalma miatt nem lennének megbízhatók.

54. Az exportáló gyártó által benyújtott vizsgálati eredmények mindössze a saját laboratóriumában elvégzett vizsgálatok eredményeinek az összefoglalását tartalmazták. Különösen fontos megjegyezni, hogy az exportáló gyártó az eredményeket nem bocsátotta az egyéb érdekeltek, különösen az uniós gazdasági ágazat rendelkezésére, hogy azokat ellenőrizhessék, illetve hogy az észrevételeiket megtehessék, továbbá többszöri felhívás ellenére sem nyújtott be nem bizalmas jellegű egyértelmű összefoglalót ezzel kapcsolatban.

55. Az exportáló gyártó a tájékoztatás után semmiféle további részletes információval nem szolgált, amely segíthette volna a vizsgálat megbízhatóságának megítélését. Mivel az exportáló gyártó nem bocsátotta rendelkezésre az elvégzett vizsgálatokról készült összefoglaló nem bizalmas jellegű változatát, azok a vállalatok, amelyeknek a rotációs tekercseit állítólag vizsgálták, a levont következtetésekkel kapcsolatban nem tudták észrevételeiket megtenni. A Bizottság így nem tudta objektíven ellenőrizni, hogy a benyújtott vizsgálati eredmények megbízhatóak és pontosak-e, illetve hogy a jelenleg folyó bizottsági vizsgálat során lehet-e azokra támaszkodni. A Bizottság a rendelkezésére álló tények alapján úgy ítélte meg, hogy a vizsgálatok objektivitása és megbízhatósága nem kielégítő, mivel az exportáló gyártó által közölt bizalmas információkat megbízható források révén nem tudta ellenőrizni.

56. A megállapítások közzététele után ugyanaz az exportáló gyártó olyan újabb vizsgálati eredményeket bocsátott a Bizottság rendelkezésére, amelyeket a nevében külső vizsgáló laboratórium végzett el, és ismételten azt állította, hogy a rotációs gyorssajtóban való használatra szánt bevont finompapírt önkényesen zárták ki a vizsgálat hatálya alól. A vizsgálati jelentésben az szerepel, hogy a tépőszilárdság mérését 25 olyan, rotációs gyorssajtóhoz használt tekercsmintán végezték el, amelyeket az exportáló gyártó bocsátott a laboratórium rendelkezésére és azokat az uniós gyártók által előállított papírmintákként azonosította. E szerint a jelentés szerint a fenti (18) preambulumbekezdésben foglalt két követelménynek egyetlen papír sem felelt meg.

57. A vizsgálati jelentés értékelése feltárta először is azt, hogy a külső laboratórium által készített vizsgálati jelentés főként olyan termékekre vonatkozott, amelyekre nézve ezek az eredmények irrelevánsak voltak, mivel a vizsgált minták túlnyomó többsége voltaképpen nem rotációs tekercs volt; másodszor, a vizsgálati jelentés olyan termékekre vonatkozott, amelyeket nem azonosítottak megfelelően, ugyanis a vizsgálati jelentésből nem lehetett megállapítani, hogy a vizsgált papírt íves nyomdagépekben vagy rotációs gyorssajtóban való használatra szánták-e, mivel a jelentésben megjelölt papírmárka mindkét formátumban létezett. A vizsgálati jelentés ezenkívül semmiféle biztosítékot nem nyújt arra, hogy tényleg azokon a tekercseken végezték el a vizsgálatokat, amelyeket mintaként megjelöltek.

58. A külső laboratórium vizsgálati jelentésére válaszul a panaszos benyújtotta azon vizsgálatok eredményeit, amelyeket az egyik uniós gyártó végzett el a rotációs tekercsek ugyanazon mintáin, mint amelyeket állítólag a külső laboratórium is vizsgált. Ez a vizsgálat más eredményeket mutatott. A különbségeket a panaszos annak tulajdonította, hogy eltérhettek a vizsgálati körülmények, és így lehetséges, hogy megsértették az ISO 3783:2006 szabványt, azaz azt a szabványt, amely szerint az ideiglenes rendelet (16) preambulumbekezdésében meghatározott tépőszilárdságot mérni kell.

59. A végleges megállapítások közzétételét követően az exportáló gyártó kétségbe vonta a Bizottság objektivitását, mivel az elutasította a külső laboratórium vizsgálati eredményeit. Azzal érvelt, hogy a független szakértő vakvizsgálatot végzett, a megfelelő ISO-szabvány betartása mellett. Az exportáló gyártó egy az igazgatója által eskü alatt tett nyilatkozatot nyújtott be, amely magyarázatot tartalmaz a vizsgálatban felhasznált minták eredetére vonatkozóan, hogy bizonyítsa a vizsgálat függetlenségét, pontosságát és reprezentatív jellegét.

60. Először is a Bizottság sohasem vonta kétségbe a külső laboratórium vizsgálati jelentésének objektivitását; e tekintetben nincs jelentősége annak a ténynek, hogy vakvizsgálatot végeztek-e. Másrészt a kétségek a vizsgált minták kiválasztására és eredetére vonatkozó biztosítékokat illetően, nem pedig magával a vizsgálattal kapcsolatban merültek fel. Az exportáló gyártó érvei nem oszlatták el ezeket a kétségeket, mivel azok hiányosak és számos tekintetben pontatlanok voltak; így például az exportáló gyártó szerint a rotációs tekercsektől eltérő termékek felvétele adminisztratív hibákra vagy a beszállítók tévedésére vezethető vissza, akik adott esetben rossz mintákat szállítottak.

61. Mivel az állítólagosan vizsgált termékek forrása és mintái sem voltak egyértelműen azonosíthatók és a különböző felek által végzett vizsgálatok eredményei ellentmondóak voltak, úgy vélték, hogy a kínai exportáló gyártó nevében eljáró külső laboratórium által benyújtott vizsgálati jelentés nem bizonyította egyértelműen, hogy a tépőszilárdság vizsgálata nem volt megfelelő a rotációs gyorssajtóban használható bevont finompapír és az íves nyomdagépekben használt bevont finompapír megkülönböztetéséhez. Ebből következően a vizsgálati jelentés nem igazolta, hogy a rotációs gyorssajtóban használt bevont finompapírt önkényesen zárták ki a vizsgálat hatálya alól.

62. Ami a tépőszilárdságnak mint a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsek megkülönböztetésére szolgáló kritériumnak a jelentőségét illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a fogalommeghatározás szerint a két termékcsoportot többek között a termékek végső felhasználása alapján különböztetik meg, tehát aszerint, hogy a termék – a megfelelő nyomdagépek által támasztott, többek között a tépőszilárdságra vonatkozó jellemzőkben megnyilvánuló követelmények alapján – rotációs gyorssajtóban vagy íves nyomdagépekben való használatra alkalmas-e. Meg kell továbbá jegyezni, hogy a tépőszilárdság csak az egyik olyan tényező, amely megkülönbözteti a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas bevont finompapírt az íves nyomdagépekben való használatra alkalmas bevont finompapírtól, és a fenti (18), illetve (20) preambulumbekezdések további kritériumokat is tartalmaznak, amelyeket az érintett exportáló gyártó nem vitatott. Az egyik fél arra hivatkozott, hogy az ideiglenes rendelet (20) preambulumbekezdésében említett nedvesség nem tartozik a termékek megkülönböztetését lehetővé tevő alapvető jellemzők közé. E tekintetben azonban más felek eltérő állításokat képviseltek a vizsgálat során. Mindazonáltal minden esetben a merevséget és a tépőszilárdságot tekintették a legmeghatározóbb tényezőnek.

63. Válaszbeadványában a panaszos elismerte, hogy lehetnek olyan tekercsek, amelyek nem felelnek meg teljesen a fenti (18) preambulumbekezdésben meghatározott, a tépőszilárdságra vonatkozó valamennyi kritériumnak, mégis alkalmasak a rotációs gyorssajtóban való használatra. Fenntartotta azonban azt a nézetét, hogy a tépőszilárdság mérése az egyetlen olyan vizsgálat, amely révén teljes bizonyossággal megállapítható, hogy egy tekercs valóban alkalmas-e a rotációs gyorssajtóban való használatra, azaz amennyiben egy tekercs megfelel a fenti (18) preambulumbekezdésben említett tépőszilárdságra vonatkozó kritériumoknak, úgy az biztosan rotációs tekercs.

64. Az exportáló gyártó – a tépőszilárdságra vonatkozó fenti állítások alátámasztására – utalt azokra az érvekre, amelyeket az egyik panaszos uniós gyártó az Egyesült Államokban lefolytatott dömpingellenes, illetve szubvencióellenes vizsgálatokban felhozott, miszerint az uniós gyártó állítólag elismerte, hogy a rotációs tekercseket sem a tépőszilárdság, sem más egyéb mérés alapján nem lehet megkülönböztetni.

65. A panaszos vitatta az exportáló gyártó kijelentéseit és azt állította, hogy az Egyesült Államokban lefolytatott eljárásokból éppen az derül ki, hogy a rotációs tekercseket egyértelműen el lehet különíteni a bevont finompapírtól.

66. Meg kell jegyezni először is, hogy az exportáló gyártó által említett nyilatkozatokat egy másik joghatóság vizsgálatának keretében olyan felek tették, akik a jelenlegi eljárásban nem érintettek, így azok nem relevánsak. Másodszor, az Egyesült Államok hatóságai az említett vizsgálatokban azt állapították meg, hogy az íves nyomdagépekben használt bevont finompapírt egyértelműen meg lehet különböztetni a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsektől. A felvágott tekercseket félkész termékeknek tekintették, míg a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercseket nem tekintették érintett terméknek. Az USA-beli hatóságok a termékkörre vonatkozó meghatározásukban nem határozták meg pontosan a rotációs tekercsek fogalmát. A tépőszilárdság kritériuma ezért az említett vizsgálatban a termékkör meghatározása szempontjából nem volt lényeges.

67. A fenti észrevételek alapján a „tépőszilárdság” műszaki jellemzőről megerősítették, hogy megbízható jellemző a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas bevont finompapír leírásához.

68. A benyújtott észrevételekből azonban az is kiderült, hogy léteznek olyan rotációs tekercsek, amelyek akkor is használhatók rotációs gyorssajtóhoz, ha nem felelnek meg teljes mértékben a tépőszilárdságra vonatkozó minden kritériumnak. Ebből a célból szükségesnek tekintették a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsek fogalommeghatározásának további pontosítását.

69. Annak érdekében, hogy további kritériumot határozzanak meg azon rotációs tekercsek megkülönböztetésére, amelyek a tépőszilárdság valamennyi kritériumának nem felelnek meg teljes mértékben, a panaszos azt javasolta, hogy tekintsék rotációs tekercsnek azt a tekercset, amelyik a tépőszilárdság vizsgálatán nem felel meg teljes mértékben, viszont a belső magmérete 80 mm-nél kisebb.

70. A kínai kormány és az exportáló gyártó arra hivatkozott, hogy a magméretnek a termék meghatározásának új elemeként történő felvétele a rotációs tekercsek, ezáltal pedig az érintett termék meghatározásának felülvizsgálatát jelenti. Emellett a belső magméret nem megfelelő kritérium, mivel 80 mm-nél nagyobb magméretű rotációs tekercsek, illetve 80 mm-nél kisebb magméretű felvágott tekercsek is léteznek.

71. A Bizottság erőfeszítéseket tett arra vonatkozóan, hogy tovább pontosítsa a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsek meghatározását, és további részleteket dolgozzon ki annak érdekében, hogy még egyértelműbben elkülönítse egymástól az érintett terméket és az egyéb termékeket, ezáltal többek között minimálisra csökkentve az intézkedések kijátszásának lehetőségét. A magméret megfelelő alternatív fogalommeghatározásként való alkalmazhatóságára irányuló bizonyíték azonban arra mutatott rá, hogy ez a kritérium az érintett termék, azaz a 80 mm-nél kisebb magméretű felvágott tekercsek lehetséges kizárásához vezetne. Ezért ezt a kritériumot mint a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsek megkülönböztetésére szolgáló kritériumot elvetették.

72. A kínai exportáló gyártók csoportjának állításával ellentétben a fentiek nem érintik annak a módszernek a megbízhatóságát, amely alapján a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercseket kizárták ennek a vizsgálatnak a hatálya alól.

73. A vizsgálat során egyes felek azt is állították, hogy a többrétegű papírt és a többrétegű kartont (amelyek meghatározása a következő preambulumbekezdésben szerepel) ki kell zárni a vizsgálatból. Állításuk szerint a többrétegű papír és a többrétegű karton eltérő fizikai jellemzőkkel rendelkezik: több rétegből állnak, merevebbek és kisebb a sűrűségük, illetve a rendeltetésük is eltérő, mivel általában összecsukható kartondobozokhoz és csomagolóanyagokhoz használják őket. Ezek a felek azt is állították, hogy az egyrétegű és a többrétegű karton fizikai megjelenésük alapján könnyen megkülönböztethető.

74. A 4805 vámtarifaszámhoz fűzött HR-magyarázatban található meghatározás szerint a többrétegű papír és a többrétegű karton olyan termékek, amelyeket kettő vagy több réteg nedves rostanyag összepréseléséből nyernek, amely rétegek közül legalább az egyik a többitől eltérő jellemzőkkel bír. E különbségek adódhatnak a felhasznált rostanyagok jellegéből (pl. újrahasznosított hulladék), a gyártási módszerből (pl. mechanikai vagy vegyi), illetve, amennyiben a rostanyagok tulajdonságai és gyártási eljárásuk is megegyeznek, a feldolgozottságuk fokától (pl. fehérítetlen, fehérített vagy színezett).

75. A vizsgálat megállapította, hogy a többrétegű papírnak és kartonnak valóban van néhány eltérő fizikai és műszaki jellemzője – például több réteg rostanyagból állnak, ami merevebbé teszi őket. A többrétegű papírt és kartont eltérő gyártási módszerrel állítják elő, amihez más típusú papírgyártó gép szükséges, mint a bevont finompapír gyártásához, mivel a gyártási folyamat során több réteg rostanyagot préselnek össze egyetlen termékké. A többrétegű papírt és kartont a bevont finompapírhoz képest más területeken (főként csomagoláshoz) használják fel, míg az utóbbit reklámanyagok, magazinok stb. magas minőségű nyomtatásához. Ezért megállapították, hogy a (47) preambulumbekezdés szerinti többrétegű papír és karton nem tartozik az érintett termékek körébe. Következésképpen a többrétegű papír és karton behozatalára vonatkozó korábban említett KN-kódokat ki kell zárni a vizsgálat hatálya alól.

76. Végezetül egy kínai gyártó azt állította, hogy a kartonokat ki kell zárni a vizsgálatból, mert nem felelnek meg a finompapír fogalmának (függetlenül attól, hogy bevontak-e vagy sem), hiszen a súlyukat, a vastagságukat és a merevségüket illetően különböznek a finompapírtól. Megállapították, hogy a „karton” kifejezést általában olyan papírra használják, amelynek magas a szilárdsága (ami a papírt általában nehezebbé teszi), azaz a „karton” köznapi értelemben olyan papír, amelynek az alaptömege 224 g/ m2-nél nagyobb. A vizsgálat azonban megállapította, hogy a tömegbeli különbségnek nincs jelentős hatása az olyan fizikai és műszaki jellemzőkre, valamint a végfelhasználásra, amely az érintett terméktől megkülönböztethetővé tenné. A Bizottság azt is megállapította, hogy a (16) preambulumbekezdésnek megfelelően minden olyan bevont finompapír, amelynek a tömege legalább 70 g/m2, de nem több, mint 400 g/m2, kifejezetten beletartozik az érintett termék meghatározásába. Ezért a kartont érintett terméknek kell tekinteni.

77. Hasonló termék

78. Megállapították, hogy a kínai piacon, továbbá az Unióban az uniós gyártók által előállított és értékesített termékek és az érintett termék alapvető fizikai és műszaki jellemzői, valamint felhasználási formái megegyeznek. Ezért ezeket a termékeket az alaprendelet 2. cikkének (c) bekezdése értelmében hasonló terméknek tekintik.

79. MINTAVÉTEL

80. Mintavétel a kínai exportáló gyártók körében

81. Csak két kínai exportáló gyártói csoport válaszolt az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglalt mintavételi adatokat kérő felhívásra. Az egyik csoport (Chenming) két egymással kapcsolatban álló exportáló gyártót, míg a másik csoport (APP) négy egymással kapcsolatban álló exportáló gyártót képvisel. Az együttműködő exportáló gyártók képviselik az érintett termék Kínából az Unióba irányuló teljes exportját. Ilyen körülmények között a Bizottság úgy határozott, hogy a kínai exportáló gyártók körében nincs szükség mintavételre.

82. Az APP-csoport négy egymással kapcsolatban álló exportáló gyártója közül kettőről megállapították, hogy csak a fenti (47) preambulumbekezdésben említett többrétegű kartont gyártják. Ezzel kapcsolatban fontos megjegyezni, hogy a következtetés szerint a többrétegű kartont ki kell zárni a jelenlegi vizsgálat hatálya alól. Emlékeztetni kell arra is, hogy a többrétegű kartont a párhuzamosan folyó dömpingellenes eljárás hatálya alól is kizárták. Ezért megállapították, hogy a kizárólag többrétegű kartont előállító két, egymással kapcsolatban álló exportáló gyártó ebben az eljárásban nem érintett. Az alábbi megállapítások így nem az általuk közölt információkon és adatokon alapulnak.

83. Mintavétel az uniós gyártók körében

84. Tekintettel arra, hogy sok érintett uniós gyártó van, a Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben jelezte, hogy az alaprendelet 27. cikkével összhangban mintavételre kerül sor. A benyújtott tájékoztatások vizsgálatát követően, és azt figyelembe véve, hogy csak négy uniós gyártó válaszolt az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott határidőkön belül, a Bizottság úgy határozott, hogy nincs szükség mintavételre. A Bizottság a fenti négy gyártót (amelyek a teljes gyártás 61 %-át képviselik) az alábbi (372) preambulumbekezdésben meghatározott uniós gazdasági ágazatra nézve reprezentatívnak ítélte. A négy vállalat által megadott információkat a helyszínen ellenőrizte, és a (386) preambulumbekezdés tárgyát képező mikromutatók céljára felhasználta.

85. Mintavétel a független importőrök körében

86. Tekintettel arra, hogy sok érintett importőr van, a Bizottság az importőröknek az eljárás megindításáról szóló értesítésben jelezte, hogy az alaprendelet 27. cikkével összhangban mintavételre kerül sor. A benyújtott tájékoztatások vizsgálatát követően azonban, és azt figyelembe véve, hogy kevés importőr jelezte az együttműködési szándékát, a Bizottság úgy határozott, hogy nincs szükség mintavételre.

87. TÁMOGATÁS

88. Előzetes megjegyzések

89. Emlékeztetni kell arra, hogy mind a kínai kormány, mind a négy kínai exportáló gyártó visszaküldte a kitöltött kérdőíveket és a válaszok ellenőrzése érdekében hozzájárult a helyszíni ellenőrző látogatásokhoz.

90. A kitöltött kérdőívek visszaküldését követően a Bizottság három hiánypótlást kérő levelet, és az ellenőrző látogatást megelőzően értesítést küldött a kínai kormánynak. A Bizottság elegendő időt biztosított a kínai kormány számára az előkészületekre és a jogosan igényelt beadványok elküldésére. Valójában a határidőket a kínai kormány számára jelentősen meghosszabbították, például a kitöltött kérdőívek visszaküldése esetén két héttel, azaz a kitöltött kérdőívek visszaküldésére összesen 49 nap állt a rendelkezésükre, az első hiánypótlást kérő levél esetében pedig három héttel, azaz erre összesen 40 nap állt rendelkezésükre.

91. A helyszíni ellenőrző látogatást megelőzően a kínai kormány további írásbeli információkat kért a Bizottságtól, különösen az ellenőrző látogatás során feltenni kívánt kérdések teljes listáját, továbbá azoknak a minisztériumoknak a felsorolását, amelyeket az ellenőrző látogatások várhatóan érinteni fognak. Azzal érveltek, hogy ennek hiányában a Bizottság – mint vizsgáló hatóság – a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodásban, különösen a VI. melléklet (8) bekezdésében meghatározott feladatait nem tudja ellátni. A kínai kormány azt is állította, hogy ilyen információ hiányában nem tudja garantálni az ellenőrző látogatás kimenetelét.

92. A Bizottság a kínai kormány kérését nem tudta elfogadni. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás VI. mellékletének (8) bekezdésében, illetve az alaprendelet 26. cikkében foglalt valamennyi vonatkozó feltételnek eleget tett. Az ellenőrző látogatás előtt levelet küldött a kínai kormánynak, amelyben részletesen felsorolta a napirendi pontokat (napi bontásban az egyes megvitatandó rendszereket), és kérte, hogy az egyes rendszerekért felelős hatóságok, illetve a kínai kormány által küldött beadványok elkészítésében közreműködő munkatársak legyenek jelen az ellenőrző látogatáson. A Bizottság a helyszíni ellenőrző látogatásokat megelőzően kifejtette, hogy csak a kínai kormány ismeri a vizsgálat tárgyát képező rendszerekért felelős hatóságokat, illetve azokat a tisztviselőket, akik leginkább közre tudnának működni az ellenőrzésben és válaszolni tudnának a feltett kérdésekre. Az egyes kérdések felsorolását illetően a helyszíni ellenőrző látogatás előtt és közben kifejtette, hogy sem a WTO, sem az uniós jogszabályok nem írják elő az ilyen jellegű felsorolást, és a vizsgálat célja az, hogy a kínai kormány által a kérdőívre adott válaszokat, illetve a vonatkozó kiegészítő beadványokat ellenőrizzék, ezért az ellenőrzés során ezen dokumentumok felépítését fogják követni. A Bizottság törekedni fog arra, hogy a folyamatban lévő eljáráshoz szükséges további információkat is összegyűjtse és tisztázza, a pontos kérdések azonban ebben a vonatkozásban attól függenek, hogy a kínai kormány a válaszai első ellenőrzésére milyen visszajelzéseket ad. A Bizottság az ellenőrző látogatást megelőzően azt is egyértelműen a kínai kormány tudomására hozta, hogy a vizsgálatot súlyosan hátráltatja, ha nem adják meg a kért információkat, illetve ha a vizsgáló hatósággal nem működnek együtt az eljárás lefolytatásához szükségesnek tartott információk és adatok ellenőrzésében. Az alaprendelet 28. cikke rendelkezéseinek a következményeire szintén felhívták a kínai kormány figyelmét.

93. A Bizottság Pekingben, a Kínai Kereskedelmi Minisztériumban tett ellenőrző látogatás során törekedett arra, hogy az alaprendelet 11. és 26. cikkével összhangban ellenőrizze azokat az információkat, amelyek a kínai kormány válaszának elkészítéséhez felhasznált igazoló dokumentumok alapját képezték. A Bizottság ennek során előzetesen arra a következtetésre jutott, hogy az információk és az igazoló dokumentumok hiánya a kérdőívre adott válaszok megfelelő ellenőrzését nem teszi lehetővé. Ezenkívül a kínai fél bizonyos információkat egyáltalán nem adott meg, még külön kérésre sem, és egyes kérdésekre egyszerűen nem válaszolt. A kínai kormányt tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt.

94. A kínai kormány azzal érvelt, hogy a vizsgáló hatóság ésszerűen indokolja meg az információ szükségességét úgy, hogy ne éljen vissza a jogaival. Azzal is érvelt, hogy az információkat nem kellene figyelmen kívül hagyni azért, mert azok nem tekinthetők minden szempontból ideálisnak. A fenti érvek alapján a kínai kormány azt állította, hogy a legjobb tudása szerint együttműködött és a kérdőívre adott válaszai hiánytalanok voltak. Azt is állította, hogy a helyszíni ellenőrző látogatás ütemterve nem volt kellőképpen részletes, mivel az ellenőrzést megelőzően küldött levélben nem volt egyértelműen meghatározva, hogy mit kívánnak ellenőrizni, és a Bizottság nem folytatott külön ellenőrzéseket minden egyes kormányzati szervnél. Azt is állították, hogy a Bizottság túlságosan nagy terheket rótt a kínai kormányra és a tárgyhoz nem tartozó, szükségtelen információkat kért.

95. Ami az ellenőrző látogatások ütemezését illeti, meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány elfogadta a látogatások tervezett időpontját, ütemtervét és helyszínét. Az ellenőrző látogatások ütemezéséről szóló megbeszélések 2010 augusztusában folytak. A Bizottság az ellenőrző látogatások időpontjára először 2010 októberének első hetét javasolta, később azonban kínai kérésre ezt az időpontot először 2010 októberének második hetére, végül 2010 októberének harmadik hetére módosította. Így alaptalanok az ellenőrző látogatások ütemezését illető panaszok, mivel a Bizottság minden tőle telhetőt megtett a megfelelően indokolt kínai kérések teljesítése érdekében. A kért információkkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány soha nem kifogásolta a kérdőívek felépítését vagy azt a módszert, ahogyan az információkat kérték. A kínai kormány nevében a Kínai Kereskedelmi Minisztérium küldte el a kitöltött kérdőívet és a további beadványokat. A Bizottság olyan információkat kért, amelyeket szükségesnek ítélt annak érdekében, hogy reprezentatív megállapításokat tehessen, és ehhez következetesen tartotta magát, amikor a vizsgálat során ugyanezeket az adatokat és információkat kérte, illetve felkérte a kínai kormányt, hogy magyarázza meg a beadványban szereplő információkat és a vizsgálat tárgyát képező rendszerekkel való kapcsolatukat.

96. Egyedi támogatási programok

97. A Bizottság a panaszban, illetve a kitöltött kérdőívekben szereplő információk alapján a következő programokat vizsgálta, mivel ezek állítólag kormányzati támogatásban részesülnek:

I. Kedvezményes hitelek biztosítása a bevontpapír-gyártás számára

II. Társaságiadó-programok

- Kedvezményes adópolitika az új, illetve csúcstechnológiát alkalmazónak minősülő vállalkozások részére

- Kedvezményes adópolitika a kutatás és fejlesztés területén

- Osztalék adómentessége a minősítéssel rendelkező belföldi vállalkozások között

III. Közvetett adó- és behozatalivám-programok

- Hozzáadottérték-adó (héa) és vám alóli mentesség az importált berendezésekre

- Héa-engedmény a belföldön gyártott berendezésekre

- Városi közterület-fenntartási adó, építési adó és oktatási különadó alóli mentesség a külföldi tőkével működő vállalatoknak

IV. Támogatási programok

- Híres márkák

- Különleges alapok a külföldi befektetési projektek ösztönzésére

- Támogatás a dömpingellenes eljárások során történő válaszadáshoz

- Shouguang technológiafejlesztési támogatás (Shouguang Technology Renovation Grant)

- Suzhou Ipari Park Szellemi Tulajdonjogok Alap (Suzhou Industrial park Intellectual Property Right Fund)

- A csúcstechnológiai ipar fejlesztésére létrehozott alap támogatása

- A Suzhou Ipari Parktól a növekedés fenntartásáért kapott díj

- A Jiangsu tartomány Taihu tava vízszennyeződésének kezelésére létrehozott különleges alap

- A Suzhou Ipari Park energiamegtakarítására létrehozott különleges alapok

- A legfőbb szennyezőanyagok teljes kibocsátásának a Suzhou város által önkormányzati szinten történő csökkentésére létrehozott különleges alap

- A víztakarékos és kibocsátáscsökkentő megoldások támogatása

- A Suzhou Környezetvédelmi Hivataltól kapott környezetvédelmi díj

- Az energiamegtakarításért kapott díj Shouguang-ban

V. Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított áruk és szolgáltatások biztosítása

- Földhasználati jogok biztosítása

- A papírgyártáshoz szükséges vegyszerek biztosítása

- Villamos áram biztosítása

- Kedvezményes hitelek biztosítása a bevontpapír-gyártás számára

a) Bevezetés

98. Az állami fejlesztési bankok, valamint az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok az érintett termék kínai gyártói számára állítólag kedvezményes kamatozású hiteleket nyújtanak annak érdekében, hogy a kínai kormány politikája nyomán pénzügyi támogatást biztosítsanak a kínai papírgyártás ösztönzésére és növekedésének elősegítésére. Amint az az ötéves tervből és az iparpolitikából kiderül, a bankrendszer kedvezményes finanszírozási kezdeményezésekben részesítette a papírgyártást.

b) A rendelkezésre álló tények felhasználása

99. A Bizottság a panaszban szereplő információk alapján arra törekedett, hogy megvizsgálja a bevontpapír-gyártásnak nyújtott banki hiteleket. Ennek érdekében a Bizottság szükségesnek ítélte, hogy a kínai kormánytól a kérdőívben és a további beadványokban konkrét információkat és adatokat kérjen a kínai papírágazat ösztönzésére és fejlesztésének támogatására irányuló kormányzati tervekről és projektekről. Ezek a tervek és projektek a következők:

100. Kína polgári gazdasági és szociális fejlődésére irányuló tizedik ötéves terv (a továbbiakban: tizedik ötéves terv)

101. A tizedik ötéves terv a papírgyártásban (a továbbiakban: papírgyártási terv)

102. A tizedik ötéves és a 2010. évi különterv a nemzeti erdészeti és papírgyártási integrációs projekt kialakítására (a továbbiakban: integrációs projekt)

103. Az Államtanács 40. sz. határozata „az ipari szerkezetátalakítás támogatásáról szóló ideiglenes rendelkezések” közzétételéről és végrehajtásáról (a továbbiakban: 40. sz. határozat)

104. Az ipari szerkezetátalakításról szóló címtár (a továbbiakban: Címtár)

105. Iránymutatások a nemzetgazdasági és szociális fejlődésre irányuló tizenegyedik ötéves tervhez (2006–2010) (a továbbiakban: tizenegyedik ötéves terv)

106. Az Államtanács körlevele a tizenegyedik ötéves terv fő célkitűzéseinek végrehajtásáról és a feladatok megosztásáról (a továbbiakban: a tizenegyedik ötéves terv végrehajtásáról szóló körlevél)

107. A papírgyártás 2007. évi fejlesztési politikája (a továbbiakban: A 2007. évi papírgyártási terv)

108. A Guandong Fejlesztési Terv

109. Zhanjiang város tizenegyedik ötéves terve

110. Jining város tizenegyedik ötéves terve

111. A kínai kormány a tervekkel kapcsolatban csak részben adta meg a kért információkat. A kért tervek közül mindössze kettőt bocsátottak teljes egészében a Bizottság rendelkezésére, azaz a kínai változatot az angol fordítással együtt (a 40. számú határozatot és az ipari szerkezetátalakításról szóló címtárat). A Bizottság által eredetileg kért három regionális tervvel kapcsolatban a kínai hatóságok azt állították, hogy azok nem lényegesek, mivel az együttműködő exportáló gyártók nem ezekben a régiókban találhatók. Ezért ezeket a terveket nem bocsátották a Bizottság rendelkezésére. A Bizottság ezt elfogadta, azonban kérte azoknak a térségeknek (régióknak, tartományoknak és városoknak) a fejlesztési terveit, ahol az együttműködő exportáló gyártók székhellyel rendelkeznek. A kínai kormány a Bizottság rendelkezésére bocsátotta a Jiangsu tartomány, valamint a Shandong tartomány tizenegyedik ötéves tervének kínai változatát, a fordításukat azonban nem, sőt még a tartalomjegyzék fordítását sem. A két át nem adott tervvel kapcsolatban a kínai kormány azt állította, hogy azok a 2000 és 2005 közötti időszakra vonatkoznak, ezért már elavultak. A Bizottság ezt elfogadta. A fennmaradó terveket (integrációs projekt, tizenegyedik ötéves terv, a tizenegyedik ötéves terv végrehajtására vonatkozó körlevél, a 2007. évi papírgyártási terv) kínai nyelven bocsátották rendelkezésre angol nyelvű tartalomjegyzékkel. A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság kérése túlságosan megterhelő volt, és mivel korlátozott erőforrásokkal rendelkeznek, ezért nem tudták a szövegek fordítását elkészíteni.

112. A fentiekkel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság csak olyan információkat kért, amelyeket a vizsgálat szempontjából szükségesnek ítélt, és a fenti dokumentumok a panaszban szerepeltek. A Bizottság ezenkívül többször is hangsúlyozta, hogy szüksége lesz a kért dokumentumok angol nyelvű változatára. Ez ilyen fontos dokumentumok esetén elengedhetetlen, mivel kizárólag a tartalomjegyzék alapján nem lehet megállapítani, hogy a dokumentum melyik része lényeges a vizsgálat szempontjából. A kínai tervek ráadásul nem voltak túl terjedelmesek és a vonatkozó dokumentáció angol nyelvű változatai független forrásoknál (a kínai jogra szakosodott jogi cégeknél), illetve az Amerikai Egyesült Államok által korábban folytatott szubvencióellenes vizsgálatok dokumentumai között valószínűleg fellelhetők.

113. Következésképp a Bizottságnak csak a következő dokumentumok ellenőrzésére volt lehetősége: a 40. sz. határozat, a Címtár, valamint a 2007. évi papírgyártási terv, amelynek az angol nyelvű változata a panaszban is szerepelt, és amelyet az exportáló gyártó is rendelkezésre bocsátott.

114. A Bizottság – annak érdekében, hogy a kínai pénzügyi piacon fennálló kormányzati beavatkozás szintjét ellenőrizze, illetve hogy megfelelően áttekintse a kínai pénzügyi szektort – információkat kért arról, hogy a pénzügyi intézményekben a kormányzat mekkora tulajdoni hányaddal rendelkezik, illetve arról, hogy az állami tulajdonban lévő bankok mekkora összegű hiteleket biztosítottak, illetve milyen arányban. A kínai kormány azt állította, hogy a banki tulajdonokkal kapcsolatban egyáltalán nincs nyilvántartásuk, noha a kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) 13. sz. törvény 61. cikke előírja, hogy a bankoknak ezeket az adatokat jelenteniük kell „az Államtanács bankfelügyeleti szervének és a Kínai Központi Banknak”. Ami az állami tulajdonban lévő bankok által folyósított hitelek összegét és arányát illeti, a kínai kormány megerősítette, hogy noha ezek az adatok szerepelnek a nyilvántartásukban, azokat nem tudják rendelkezésre bocsátani. A Bizottság oly módon is könnyítette a kínai kormány munkáját, hogy a kormányzati tulajdoni hányadra vonatkozó információkat csak azon pénzügyi intézmények vonatkozásában kérte, amelyekről megállapították, hogy hiteleket folyósítanak az együttműködő exportáló gyártóknak. A kínai kormány azonban még a Kínában működő pénzügyi intézmények eme szűk szegmensére vonatkozóan sem bocsátotta rendelkezésre a kért adatokat.

115. A kínai bankok hitelezési politikájának (pl. a hitelek kamatlábának megállapítására alkalmazott módszerek, hitelvizsgálatok stb.) ellenőrzése érdekében a Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy szolgáltasson információkat az érintett állami hatóságok, nevezetesen a Kínai Központi Bank (PBOC) és a Bankfelügyeleti Bizottság politikájáról. A kínai kormány a hitelpolitikával kapcsolatban semmiféle információt nem bocsátott a Bizottság rendelkezésére. A Kínai Központi Bank által a bankrendszerhez intézett semmiféle dokumentumot, szabályozást vagy iránymutatást nem bocsátottak a Bizottság rendelkezésére annak érdekében, hogy a Kínai Központi Banknak a kamatok megállapításában játszott szerepét, illetve a bankrendszerhez fűződő viszonyát alátámasszák. Ezenkívül külön kérésre sem adtak semmiféle magyarázatot a kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) 13. sz. törvény és különösen annak 34., 38. és 39. cikkei alkalmazására vonatkozóan, amelyek a kereskedelmi bankok hitelezésére és egyéb üzleti tevékenységére vonatkozó alapvető szabályokat írják elő.

116. Annak érdekében, hogy ellenőrizze a vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártóknak hitelt folyósító kínai bankok hitelpolitikáját és a kínai bevontfinompapír-gyártás számára biztosított kedvezményes hitelekre vonatkozó információkat, a Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy szervezzen találkozókat azokkal a bankokkal, amelyek hitelt folyósítottak az együttműködő exportáló gyártóknak. A kínai kormány azt állította, hogy nem tud közbenjárni az állami tulajdonú bankoknál az ilyen jellegű találkozók megszervezése érdekében. Ezért semmiféle bizonyítékot nem sikerült összegyűjteni a kínai bankoktól azzal kapcsolatban, hogy ezek a bankok a hitelezés során végeznek-e kockázatelemzést és ha igen, akkor hogyan.

117. A kínai kormányt tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt. Az együttműködés hiányában – a többi fél által rendelkezésre bocsátott vonatkozó kormányzati dokumentumokon túlmenően – a másodlagos forrásokból származó információkat, többek között a panaszt és az interneten nyilvánosan hozzáférhető információkat kellett felhasználni. A kínai kormány kifogásolta a rendelkezésre álló tények felhasználását, azonban további új bizonyítékokkal nem szolgált.

118. A Bizottság az együttműködő exportáló gyártókat is felkérte, hogy szervezzenek meg találkozókat a számukra a vizsgálati időszakban hitelt biztosító bankokkal annak érdekében, hogy ellenőrizze a kínai bevontfinompapír-gyártás számára biztosított kedvezményes hitelekre vonatkozó információkat. Ilyen találkozókra azonban nem került sor. Az együttműködő exportáló gyártók továbbították a Bizottság többszöri kérését, azonban az érintett bankok nem voltak hajlandók a vizsgálattal együttműködni. Az együttműködő exportáló gyártókat tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működnek együtt. Az együttműködés hiányában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a bankok által az együttműködő exportáló gyártóknak folyósított hitelekre vonatkozó bármilyen megállapítást a rendelkezésre álló tényekre kell alapozni. Az együttműködő exportáló gyártók kifogásolták a rendelkezésre álló tények felhasználását, azonban további bizonyítékokkal nem szolgáltak.

119. Az egyik kínai exportáló gyártót felkérték, hogy három kínai bankkal megkötött különleges adósság-átütemezési megállapodásával kapcsolatban adja meg a kért információkat. Az említett exportáló gyártó nem adta meg a szükséges információkat. Következésképp a Bizottságnak nem volt lehetősége sem a vonatkozó általános megállapodást és a kapcsolódó szerződésalapú hiteleket, sem a különleges pontokat, mint például a hitelek futamidejét, a visszafizetés ütemezését, illetve a kamatlábakat ellenőrizni. Az együttműködő exportáló gyártót tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt. Az együttműködés hiányában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a bankok által az együttműködő exportáló gyártónak folyósított hitelekre vonatkozó bármilyen megállapítást a rendelkezésre álló tényekre kell alapozni. Az együttműködő exportáló gyártó kifogásolta a rendelkezésre álló tények felhasználását, azonban további bizonyítékokkal nem szolgált.

c) A vizsgálat megállapításai

i. Kormányzati beavatkozás a bankrendszerbe a papírgyártás számára biztosítandó kedvezményes hitelek érdekében

- A kormányzati tervek szerepe

120. A vizsgálat során megállapították, hogy a papírgyártás vonatkozásában léteznek különleges szakpolitikai tervek. Ezek a tervek előírják az állami hatóságok számára, hogy szorosan kísérjék figyelemmel a papírgyártás teljesítményét és a szakpolitikai tervek célkitűzéseinek teljesítése érdekében különleges politikákat (pl. végrehajtási rendeleteket) alkalmazzanak. A vizsgálat megállapította továbbá, hogy a különleges szakpolitikai tervek rendelkeznek a papírgyártás számára biztosítandó kedvezményes hitelekről.

121. A 40. sz. határozatból, illetve az 2007. évi papírgyártási terv különleges finanszírozásról szóló részéből egyértelműen kiderül, hogy a kínai állami tervrendszer arra utasítja a bankokat, hogy folyósítsanak hiteleket a papírgyártás számára.

122. A 40. sz. határozattal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy ez a jogi aktus az Államtanácsnak, azaz Kína legfőbb közigazgatási szervének a rendelete, így az egyéb állami szervek és gazdasági szereplők számára jogilag kötelező erejű. A határozat az ipari szektort három osztályba sorolja: "támogatott, korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek". Ez a jogi aktus egy iparpolitikai iránymutatás, amely a Címtárral egyetemben azt mutatja meg, hogy a kínai kormány miként folytatja az egyes vállalkozói csoportokat vagy iparágakat, mint például a Címtárban a „támogatott iparágak” között szereplő papírgyártást ösztönző és támogató politikáját. A „támogatott” kategóriában szereplő iparágak számával kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy összesen 26 ilyen iparág van, ami a kínai gazdaságnak csak egy részét képviseli. Ezenkívül a „támogatott” státusz a 26 ágazaton belül csak bizonyos tevékenységekre vonatkozik. A 40. sz. határozat 17. cikke előírja továbbá, hogy „a támogatott beruházási projektek” különleges előnyökben és ösztönzőkben (pénzügyi támogatás, behozatali vámok alóli mentesség, héa alóli mentesség, adómentesség) részesüljenek. A 40. sz. határozat a „korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek” vonatkozásában ugyanakkor feljogosítja az állami hatóságokat arra, hogy a piac szabályozása érdekében közvetlenül beavatkozzanak. A 18. és 19. cikk valójában arra szólítja fel az érintett hatóságot, hogy akadályozzák meg a pénzügyi intézményeket a hitelnyújtásban, elrendeli továbbá az árak megállapításáért felelős állami hatóságnak, hogy emelje fel a villamos áram árát és az áramszolgáltatókat utasítsa arra, hogy a „korlátozott és kirekesztett projektek” számára szüntessék meg az áramszolgáltatást. A fentiekből egyértelműen kiderül, hogy a 40. sz. határozat a támogatott iparágak ösztönzésével és támogatásával kapcsolatban – irányelvek formájában – minden gazdasági intézmény számára kötelező érvényű szabályozást ír elő, és az egyik ilyen támogatott iparág a papírgyártás.

123. A 2007. évi papírgyártási tervet illetően meg kell jegyezni, hogy a terv a papírgyártás számára különleges feltételeket, iránymutatást és célkitűzéseket határoz meg. Leírja a papírgyártás jelenlegi helyzetét Kínában (pl. a vállalkozások számát, termelését, a fogyasztást és az exportot, valamint a felhasznált nyersanyagok típusára vonatkozó statisztikákat). Az iparfejlesztési tervet, a nyersanyagfelhasználást, a technológiák és berendezések alkalmazását, a termékszerkezetet és a papírgyártó vállalatok szervezeti felépítését illetően meghatározza a papírgyártással kapcsolatos politikákat és célkitűzéseket. A terv megállapítja továbbá az iparágba történő „belépési feltételeket”, mivel meghatározza a papírgyártásban az eszköz-forrás arányra vonatkozó követelményeket, a papírgyártás számára különleges hitelminősítést állapít meg, és különleges célkitűzéseket határoz meg a méretgazdaságosságot, a piaci részesedés arányát, valamint a vállalatok által fogyasztandó energia- és vízmennyiséget illetően. Arra szólítja fel a vállalkozásokat, hogy a fejlesztési terveiket a 2007. évi papírgyártási terv alapján készítsék el. A helyi tartományokat és régiókat arra utasítja, hogy vegyenek részt a terv végrehajtásában, továbbá egy egész fejezetet tartalmaz a papírgyártásban történő „beruházás és finanszírozás” témaköréről. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a terv egyértelműen előírja a pénzügyi intézmények számára, hogy ne folyósítsanak hitelt egyetlen olyan projektnek sem, amely az előírásoknak nem felel meg. Röviden összefoglalva a szöveg olvasatából és a szövegezésből egyértelműen kiderül, hogy a 2007. évi papírgyártási terv egy különleges állami eszköz, amelynek az a célja, hogy a kínai papírgyártást szabályozza, és olyan kötelező iparpolitikai eszköznek tekinthető, amelyet az érintett kínai érdekelteknek (állami hatóságoknak, pénzügyi intézményeknek és gyártóknak) határozottan végre kell hajtaniuk.

124. (74) A kínai kormány azzal érvelt, hogy a 2007. évi papírgyártási tervet kötelező érvény nélküli iránymutatásnak kell tekinteni. A kínai kormány azt is állította, hogy ugyanebben az összefüggésben a kormányzati tervek és projektek közül jogilag egyik sem kötelező érvényű, így a tervek és projektek keretében semmiféle pénzügyi hozzájárulás vagy támogatás nem adható. A 2007. évi papírgyártási terv szövegének egyszerű elolvasásából és a fent említett különleges rendelkezésekből ugyanakkor kiderül, hogy a szöveget nem lehet nem kötelező érvényű iránymutatásnak tekinteni. Ezzel kapcsolatban megjegyzendő, hogy a 2007. évi papírgyártási terv szövege többek között a következőket tartalmazza: „Az iparfejlesztési politika kialakítása a szocialista piacgazdaság, valamint a kapcsolódó törvények és rendeletek reformja tökéletesítésének követelményein alapul, a tisztességes piaci rend és megfelelő növekedési környezet kialakítása, a papírgyártási ágazat fejlődését érintő problémák megoldása, valamint az ipar egészséges fejlődésének irányítása érdekében.” A fenti (64) preambulumbekezdésben felsorolt, fennmaradó terveket és projekteket illetően meg kell jegyezni, hogy közülük legalább egy a 11. ötéves terv végrehajtási körlevelére vonatkozik. Nehezen érthető, hogy egy állítólag jogilag nem kötelező érvényű dokumentumnak (egy kormányzati tervnek) hogyan lehet jogilag kötelező érvényű végrehajtási rendelete (ebben az esetben az Államtanács körlevele).

125. Ezenkívül a kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) 13. sz. törvény 34. cikke szerint a bankok „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásai alapján végzik” . Ebben a konkrét esetben a vonatkozó állami iparpolitika a 2007. évi papírgyártási terv. Azt az ésszerű következtetést lehet levonni, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok a kormány iránymutatásai alapján folyósítják a bevont finompapír gyártóinak a hiteleket.

126. A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság szerepét is vizsgálták. A kínai kormány azt állította, hogy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság az Államtanács egyik hivatala, amely a makrogazdasági politika összehangolásáért és a kormány beruházásainak irányításáért felelős. Ez az állami hatóság adta ki többek között a 2007. évi papírgyártási tervet. Kifejezett kérésre sem bocsátottak rendelkezésre információkat arról a jogi keretről, amely alapján a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottságot létrehozták, és amely alapján az működik, azaz az alapszabályát. A kínai kormány egyedül azt a felvilágosítást adta, hogy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság az Államtanácstól, azaz a legfőbb kormányzati közigazgatási szervtől kapja az utasításokat, amelyeket követnie kell, ám ezek az információk a vizsgálat szempontjából nem lényegesek. Ez az érvelés nem fogadható el. Tekintettel arra, hogy a Bizottság ebben az eljárásban a kormányzati terveket és projekteket vizsgálja, a kormányzati terveket kibocsátó hatóság alapszabálya a vizsgálat szempontjából lényegesnek minősül. A Bizottság azzal kapcsolatban is érdeklődött, hogy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság milyen célból gyűjt rendszeresen részletes információkat a vállalatoktól. A kínai kormány ezt azzal magyarázta, hogy az információkat ipari szövetségektől és más nyilvános forrásokból is be lehet szerezni. A kormányzati tervekhez és projektekhez felhasznált vállalati adatok összegyűjtésére szolgáló szisztematikus rendszer megléte ugyanakkor arra utal, hogy ezeket a terveket és projekteket az állami iparpolitika fontos elemének tekintik.

127. A fentiekből az következik, hogy a pénzügyi intézmények által a papírgyártással kapcsolatban meghozott bármilyen döntésnél figyelembe kell venni azt, hogy az adott szakpolitikai tervek célkitűzéseit teljesíteni kell. Így az ilyen különleges szakpolitikai tervek által a „támogatott iparágak” közé sorolt ágazatban tevékenykedő vállalatokat magas hitelminősítéssel rendelkezőnek tekintik, és ennek közvetlen következményei vannak a kínai pénzügyi rendszer hitelképesség-értékelésénél. Ezenkívül a 2007. évi papírgyártási terv különleges finanszírozási részének, illetve az egyik együttműködő exportáló gyártó által rendelkezésre bocsátott hitelminősítési feljegyzésnek a vizsgálatából egyértelműen kiderül, hogy a kínai állami tervrendszer arra utasítja a bankokat, hogy hiteleket folyósítsanak a papírgyártás számára, és hogy a vállalatokat azért tekintik magas hitelminősítéssel rendelkezőnek, mert a különleges szakpolitikai tervek követelményeit kielégítik. Fontos megjegyezni, hogy a vizsgálat során rendelkezésre bocsátott különleges hitelminősítési feljegyzés a vállalat kedvező jövőbeli kilátásait közvetlenül összekapcsolja a papírgyártási szakpolitikai tervek meglétével és a célkitűzései teljesítésével. Az a tény is nyilvánvaló, hogy az állami hatóságok figyelemmel kísérik a vállalatok teljesítményét, mivel a vállalkozási engedélyeiket évente ellenőrzik, és így pénzügyi és teljesítménystatisztikákhoz jutnak. Az együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott információk révén bizonyíték van továbbá arra, hogy a Kínai Központi Bank – a bankok nyilvántartásba vételéről és konzultációjáról szóló rendelet 9. cikkének megfelelően – a vállalatok éves hitelvizsgálata révén figyelemmel kíséri a vállalatok hitelhelyzetét.

128. A fent említett valamennyi tény a különleges szakpolitikai tervek és a papírgyártás finanszírozásának kapcsolatát támasztja alá.

- Kormányzati beavatkozás a bankszektorban

129. Az együttműködő exportáló gyártók vonatkozásában a vizsgálat megállapította, hogy két gyártó az esetek többségében – a Kínai Központi Bank által megállapított kereteken belül – automatikusan a lehető legalacsonyabb kamatláb mellett vehetett fel hitelt, míg két másik együttműködő exportáló gyártó hiteleit 2008-ban jelentős mértékben átütemezték. Az állami tulajdonban lévő kínai bankok valójában a külföldi bankoktól felvett valamennyi hitelt átvették, és az így átütemezett hitelekre a Kínai Központi Bank által meghatározott referencia-kamatlábon felül nem állapítottak meg jelentős kockázati felárat.

130. A vizsgálat során megállapították továbbá, hogy a kínai pénzügyi piacot a kormányzati beavatkozás jellemzi, mivel a nagyobb bankok többsége állami tulajdonban van. A kínai hatóságok csak nagyon kevés információt szolgáltattak a kínai bankok részvénytulajdonáról/tulajdonviszonyairól. Az alább kifejtettek szerint azonban a Bizottság összegyűjtötte a rendelkezésre álló információkat, hogy megállapítsa a reprezentatív tényeket. Annak elemzésekor, hogy a bankok kormányzati hatáskörrel bíró vagy ilyen hatáskört gyakorló szervezetek-e, a Bizottság nemcsak arról gyűjtött adatokat, hogy a bankok kormányzati tulajdonban vannak-e, hanem egyéb jellemzőkről is, mint amilyen az igazgatótanácson belüli kormányzati jelenlét, a tevékenységek kormányzati ellenőrzése, a kormányzati politikák vagy érdekek képviselete, valamint az, hogy a szervezeteket jogszabály útján hozták-e létre.

131. A rendelkezésre álló információk alapján azt a következtetést lehet levonni, hogy a kínai pénzügyi piacon az állami tulajdonban lévő bankok rendelkeznek a legnagyobb piaci részesedéssel és ők a piac meghatározó szereplői: a Deutsche Bank által a kínai bankszektorral kapcsolatban végzett 2006. évi kutatás szerint az állami tulajdonban lévő bankok több mint kétharmados részesedéssel rendelkeznek a kínai piacon. Ugyanezzel kapcsolatban a Kereskedelmi Világszervezet által készített, Kína kereskedelempolitikájára vonatkozó áttekintés a következőképpen fogalmaz: „Az állami tulajdon magas aránya a kínai pénzügyi szektor egy másik fontos jellemzője” .[5] Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az állami tulajdonban lévő négy nagy bank (Mezőgazdasági Bank, Bank of China, Építési Bank és az Ipari és Kereskedelmi Bank) a kínai bankszektor több mint felét képviseli. A fejlesztési bankokban és az egyéb állami tulajdonban lévő bankokban több mint 50 % az állami tulajdon aránya. A Bizottság információkat kért az említett kínai bankok kormányzati irányításának szerkezetéről, valamint a kormányzati politikák vagy érdekek képviseletéről is a papírgyártási ágazatot illetően (azaz az igazgatótanácsról és a részvényesek tanácsáról, a részvényesek/igazgatók üléseinek jegyzőkönyveiről, a részvényesek/igazgatók nemzetiségéről, a hitelezési politikáról, valamint az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekhez kapcsolódó kockázatértékelésről). A kínai kormány és a bankok azonban nem szolgáltattak ilyen információkat. Ismételten mindössze a bankok általuk benyújtott éves jelentéseiben szereplő adatokra hivatkoztak. A bankok éves jelentéseiben szereplő adatok azonban nem tartalmazták (és nem tartalmazhatják) a szükséges szintű részletes információkat. Ebből következően a Bizottságnak a rendelkezésre álló információkat kellett használnia. A rendelkezésre álló adatok alapján arra a következtetésre jutott, hogy az említett bankok a kormány irányítása alatt állnak, és olyan szinten gyakorolnak kormányzati hatáskört, hogy a cselekményeiket az államnak lehet tulajdonítani. A fenti megállapítások alapját képező adatok a következő forrásokból származnak: a kínai kormány által szolgáltatott információkból, a kínai bankok éves jelentéseiből, amelyeket vagy a kínai kormány szolgáltatott vagy nyilvánosan hozzáférhetők voltak, a Deutsche Bank által a kínai bankszektorral kapcsolatban végzett 2006. évi kutatásból, az együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott, illetve a panaszban szereplő információkból. Független források becslései szerint a külföldi bankok a kínai bankszektor mindössze csekély részét képviselik, így a fejlesztéspolitikai hitelezésben elenyésző szerepet játszanak; az erre vonatkozó információk szerint a külföldi bankok részesedése a kínai piacon mindössze 1 %[6]. A témához kapcsolódó nyilvánosan hozzáférhető információk szintén megerősítik, hogy a kínai bankok, különösen a nagy kereskedelmi bankok – azokban az esetekben, amikor a hitelbővítés eredményeként jelentkező tőkemegfelelés hiánya miatt tőkefeltöltésre van szükség – még mindig az állami tulajdonú részvényesekre, illetve a kormányzatra támaszkodnak[7]. Az együttműködő exportáló gyártók részére hitelt folyósító bankok többsége állami tulajdonban van. A rendelkezésre álló információk alapján megállapítható, hogy a 19 bejelentett bank közül 13 állami tulajdonban van, ideértve a két fejlesztési bankot (Kínai Export-Import Bank és Kínai Fejlesztési Bank) és a nagyobb kínai kereskedelmi bankokat, mint például a Kínai Mezőgazdasági Bank, a Bank of China, a Kínai Építési Bank és a Kínai Ipari és Kereskedelmi Bank. A többi állami tulajdonban lévő bankot illetően a Bizottság ugyanazokat a fent említett, a kormányzati irányításra és a kormányzati politikák vagy érdekek papírgyártási ágazatot illető képviseletére vonatkozó adatokat kérte. Ilyen részletes információkat ezúttal sem szolgáltattak azon kívül, hogy megismételték a bankok vonatkozó éves jelentéseiben szereplő adatokra való hivatkozást, amely jelentések a legtöbb esetben csak kínai nyelven álltak rendelkezésre, angol fordítás nélkül. A bankok éves jelentéseiben szereplő adatok azonban nem tartalmazhatják a szükséges szintű részletes információkat. A fejlesztési bankokkal kapcsolatban – az alább kifejtettek szerint – a vizsgálat megállapította, hogy nem léteznek egyértelmű, a szerepüket és a kormányhoz fűződő kapcsolatukat szabályozó jogi rendelkezések. Meg kell azonban jegyezni azt is, hogy a kínai kormány által a helyszíni ellenőrzés során tett nyilatkozatokból az tűnik ki, hogy Kínában a fejlesztési bankok a kormányzati politikákat támogatják, nem nyereségszerzési céllal működnek. A fenti indokok mind megerősítik, hogy az említett bankok kormányzati irányítás alatt állnak, és olyan módon gyakorolnak kormányzati hatáskört, hogy a cselekményeiket az államnak lehet tulajdonítani.

132. A Bizottság arra is törekedett, hogy az állami fejlesztési bankok (a rendelkezésre álló információk alapján ezek a Kínai Export-Import Bank, a Kínai Fejlesztési Bank és a Kínai Mezőgazdasági Bank), valamint az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok közötti különbséget vizsgálja. Kérte annak tisztázását, hogy mi a különbség a pénzügyi intézmények ezen két típusa között. A kínai kormány azt a felvilágosítást adta, hogy az állami fejlesztési bankoknak semmiféle, a banki szektort szabályozó írásbeli jogi rendelkezésük nincs, mivel a kínai hatóságok most készítik elő az állami fejlesztési bankokról szóló törvényt. Azzal is érveltek, hogy az egyik állami fejlesztési bankot (nevezetesen a Kínai Fejlesztési Bankot) tulajdonképpen nem is kellene banknak tekinteni, mivel részvénytársasággá alakult és jelenleg átmeneti időszakban van. A fentiekkel kapcsolatban megjegyzendő, hogy a szolgáltatott információk megerősítik, hogy a fejlesztési bankokat eltérően kezelik. Bár nem állnak rendelkezésre a fejlesztési bankok szektorára vonatkozó, valamint az e bankok kínai pénzügyi piacon tanúsított magatartását irányító szabályok, a Kínai Központi Bank alább említett – a fejlesztési bankokat kifejezetten megemlítő – körleveleiből úgy tűnik, hogy e bankok a többi bankhoz képest különleges helyzetben vannak. A Kínai Fejlesztési Bank helyzetével kapcsolatban megjegyzendő, hogy a kínai állam (a kínai pénzügyminisztériumon keresztül) a bank részvényeinek több mint 50 %-át birtokolja, és a részvénytársasággá alakulás a kormányzati irányítást egyáltalán nem befolyásolja.

133. A kínai pénzügyi piacon a másik torzító tényező a Kínai Központi Bank szerepe abban, hogy a kamatlábak megállapítását és azok ingadozását korlátok közé szorítja. A vizsgálat során ténylegesen megállapították, hogy Kínában a Kínai Központi Bank konkrét elvek alapján szabályozza a kamatlábak ingadozását. A rendelkezésre álló információk szerint ezeket a szabályokat a Kínai Központi Bank a betéti és hitelkamatok szabályozásáról szóló körlevelében (Yinfa [2004] 251. sz.) határozza meg. A pénzügyi intézményeket arra kérik, hogy hitelkamataikat a Kínai Központi Bank referencia-hitelkamatlábának bizonyos tartományán belül állapítsák meg. A kereskedelmi bankok által, illetve az állami fejlesztési bankok által kereskedelmi alapon folyósított hitelek esetében nincs felső határ, csak az alsó határt szabták meg. A városi és a vidéki hitelszövetkezetek számára mind a felső, mind az alsó határértékeket meghatározták. A kedvezményes hitelek, illetve azon hitelek esetében, amelyekre az Államtanács különleges rendelkezései vonatkoznak, a kamatlábak felfelé nem ingadoznak. A Bizottság kérte a kínai kormányt, hogy tisztázza az előbb említett körlevélben, illetve az azt megelőző jogszabályban (A Kínai Központi Bank körlevele a pénzügyi intézmények hitelkamatlábának ingadozási sávjáról – YinFa [2003] 250. sz.) szereplő fogalommeghatározásokat és megfogalmazásokat. A kínai kormány azt a magyarázatot adta, hogy a fenti körlevelek a kínai kamatlábak piaci alapúvá tételével kapcsolatos reformok részét képezik, de további magyarázattal nem szolgált. A Bizottság arra is kérte a kínai kormányt, hogy fejtse ki, az Államtanács milyen kedvezményes és egyéb hiteleket határozott meg. A kínai kormány azt állította, hogy a vonatkozó kínai szöveg megfogalmazása az Államtanács által meghatározott egyéb hitelek lehetőségére utal. Egyéb magyarázattal vagy dokumentációval azonban nem szolgáltak arra vonatkozóan, hogy a kínai jogszabályokban miért létezik a kedvezményes hitelek fogalommeghatározása. A kínai kormány érveinek elfogadása esetén sem világos, hogy a jogalkotó miért érezte szükségesnek az Államtanács által meghatározott egyéb hitelek lehetőségének bevezetését. A Bizottság kérte továbbá az előbb említett körlevélben szereplő, kereskedelmi alapon folyósított fejlesztési hitelek meglétének tisztázását. A kínai kormány ezzel kapcsolatban semmiféle magyarázattal vagy bizonyítékkal nem szolgált. Felkérték továbbá a kínai kormányt, hogy bocsássa rendelkezésre az előbb említett körlevél aktuális változatát vagy egy későbbi jogszabályt a kereskedelmi és fejlesztési bankok hitelpolitikájával kapcsolatban, azonban a kínai kormány semmiféle ilyen jellegű információval nem szolgált.

134. Végezetül meg kell jegyezni, hogy a kormány a kínai bankrendszer felépítésével kapcsolatban semmiféle egyéb adatot vagy statisztikát nem bocsátott a Bizottság rendelkezésére.

135. A fentiek alapján (lásd a fenti (74)–(88) preambulumbekezdést), valamint figyelemmel a kínai együttműködés hiányára (és az alábbi (90) preambulumbekezdésben foglalt megfontolások fényében) a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy a kínai pénzügyi piacot torzítja a kormányzati beavatkozás, és a nem kormányzati ellenőrzés alatt álló bankok és más pénzintézetek által felszámított kamatlábak valószínűleg a kormányzati kamatlábakhoz igazodnak. A nem kormányzati ellenőrzés alatt álló bankok, illetve az egyéb pénzintézetek által felszámolt kamatokat ezért nem lehet megfelelő kereskedelmi referenciaértéknek tekinteni annak eldöntésekor, hogy a kormányzati hitelek előnyös helyzetbe hozzák-e a hitelfelvevőket.

ii. Pénzügyi támogatás

136. A bizonyítékok összességére tekintettel megállapították, hogy a két együttműködő gyártó által felvett hitelek legnagyobb részét az állami fejlesztési bankok, illetve más állami tulajdonban lévő bankok folyósították, amelyek állami szerveknek minősülnek, mivel szoros kapcsolatban állnak a kormánnyal. Ezek a bankok több mint 50 %-ban állami tulajdonban vannak, így a kormányzat irányítása alatt állónak minősülnek. További bizonyíték is van arra, hogy ezek a bankok gyakorlatilag kormányzati hatáskört gyakorolnak, mivel – a (65) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint – a kormányzat (azaz a Kínai Központi Bank) egyértelműen beavatkozik abba, hogy a kereskedelmi bankok milyen döntéseket hoznak a kínai vállalatoknak folyósított hitelek kamatainak megállapításakor, míg a (83) preambulumbekezdésben említett némely esetben a vállalatok – az állam által meghatározott kereteken belül – úgymond automatikusan a lehető legalacsonyabb kamat mellett vehetnek fel hitelt. Ilyen körülmények között ezeknek a jogalanyoknak a hitelezési gyakorlatát közvetlenül a kormányzat határozza meg. Azt a tény, hogy a bankok kormányzati hatáskört gyakorolnak, megerősíti azt is, ahogyan a 2007. évi papírgyártási terv, a 40. sz. határozat és a kereskedelmi bankokról szóló törvény 34. cikke eljár a kormányzati ipari szakpolitikák teljesítésével kapcsolatban (lásd a fenti (74)–(81) preambulumbekezdést). Sok közvetett – objektív tanulmányokkal és jelentésekkel alátámasztott – bizonyíték van továbbá arra, hogy a kínai pénzügyi rendszerben még mindig erős a kormányzati beavatkozás (lásd alább a (309) preambulumbekezdést). Végezetül Kína nem szolgáltatott olyan információkat, amelyek lehetővé tették volna az állami tulajdonban lévő bankok és a kormány közötti viszony jobb megértését (lásd a fenti (67)–(70) és (83)–(84) preambulumbekezdéseket). Így a fejlesztési és egyéb állami tulajdonban lévő bankok által folyósított hitelek vonatkozásában a Bizottság megállapítja, hogy a kormányzat a bevont finompapír gyártóit – az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerint – közvetlen transzfer formájában pénzügyi támogatásban részesíti.

iii. Gazdasági előny

137. Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 6. cikkének (b) bekezdése szerint a hitelfelvevő olyan mértékben jut gazdasági előnyhöz, amennyivel kedvezőbb feltételek mellett veheti fel a kormányhiteleket, mint a piacon megszerezhető kereskedelmi hitelt. Mivel megállapítást nyert, hogy Kínában a nem kormányzati hiteleket nem lehet megfelelő piaci referenciaértéknek tekinteni, a gazdasági előny mértékét az alábbi (96)–(102) preambulumbekezdésben leírt módszer szerint számították ki.

iv. Egyedi jelleg

138. A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait – szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” – az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia. Meg kell jegyezni, hogy a 28. cikk (6) bekezdése szerint: „Ha egy érdekelt fél elmulasztja az együttműködést, vagy csak részlegesen hajlandó együttműködni olyan módon, hogy a szükséges információt visszatartja, a várható eredmény az érintett fél számára kedvezőtlenebb lesz, mintha hajlandó lett volna az együttműködésre” . A figyelembe vett tények a következők:

139. Az egyedi jellegre vonatkozó bizonyíték, amelyet a panaszos bocsátott rendelkezésre.

140. Azok a megállapítások (lásd a (77) és (78) preambulumbekezdéseket), miszerint az egyes támogatásokat egy különleges ágazati terv, azaz a papírgyártási terv keretében folyósítják a papírgyártásnak.

141. Az arra vonatkozó bizonyíték (lásd a (76) preambulumbekezdést), hogy a papírgyártás a „támogatott iparágak” közé tartozik (40. sz. határozat).

142. A kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) 13. sz. törvény 34. cikkének rendelkezései (lásd a (78) preambulumbekezdést) előírják, hogy a kereskedelmi bankok a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásainak, azaz ebben a konkrét esetben a papírgyártási tervnek a szellemében végezzék.

143. Az arra vonatkozó megállapítások (lásd a (81) preambulumbekezdést), hogy a kínai állami tervrendszer arra utasítja a bankokat, hogy hiteleket folyósítsanak a papírgyártás számára, és hogy a vállalatokat azért tekintik magas hitelminősítéssel rendelkezőnek, mert a különleges szakpolitikai tervek követelményeit kielégítik.

144. A fentiek fényében és a kínai kormány bárminemű együttműködésének hiányában a rendelkezésre álló bizonyítékok arra utalnak, hogy a papírgyártásban működő vállalatok számára adott támogatások nem általánosan elérhetőek, ezért az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint egyedinek minősülnek. A kínai kormány együttműködésének hiányára tekintettel semmi nem utal arra, hogy a támogatásra való jogosultság megítélése az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon vagy feltételeken alapulna.

d) Következtetés

145. A fentiekre tekintettel a papíripar finanszírozását támogatásnak kell minősíteni.

146. Az exportáló gyártók számára biztosított pénzügyi támogatásra és gazdasági előnyre, illetve az egyedi jellegre tekintettel ez a támogatás kiegyenlíthetőnek minősül.

e) A támogatás összegének kiszámítása

147. A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny az alaprendelet 6. cikkének b) bekezdése szerint a hitelt felvevő vállalat által a kormányhitel esetében fizetendő összeg és a vállalat által a piacon megszerezhető összehasonlítható kereskedelmi hitel esetében visszafizetendő összeg közötti különbözet.

148. Mivel a fent említettek szerint a kínai bankok által folyósított hitelek jelentős kormányzati beavatkozásról árulkodnak a bankszektorban és nem egy működő piacon fellelhető kamatokat tükrözik, a megfelelő piaci referenciaértékeket az alábbi módszer alkalmazásával számították ki. Ezenkívül a kínai kormány együttműködésének hiányában a Bizottság a megfelelő referencia-kamatlábat a rendelkezésre álló tények alapján állapította meg.

149. A megfelelő referencia-kamatláb kiszámításánál ésszerűnek tekintik a kínai kamatlábak alkalmazását, oly módon kiigazítva, hogy azok a szokásos piaci kockázatot tükrözzék. Abban a helyzetben, ahol az exportőrök aktuális pénzügyi helyzetét torz piaci körülmények között állapították meg és a kínai bankok a kockázatelemzésükkel és a hitelminősítésükkel kapcsolatban nem bocsátottak rendelkezésre megbízható információkat, a Bizottság szükségesnek ítélte, hogy a kínai exportőrök hitelképességét ne névértéken, hanem felárral vegye figyelembe, ami az eltorzult kínai piacnak az exportőrök pénzügyi helyzetére gyakorolt lehetséges hatását tükrözi.

150. A (67)–(72) preambulumbekezdésekben kifejtettek szerint mind a kínai kormányt, mind az együttműködő exportáló gyártókat felkérték, hogy bocsássanak a Bizottság rendelkezésére információkat a kínai bankok hitelpolitikájáról és arról, hogy a hiteleket az exportáló gyártóknak hogyan folyósítják. A felek többszöri kérés ellenére sem bocsátották rendelkezésre ezeket az információkat. Ennek megfelelően az együttműködés hiányára és a rendelkezésre álló tények összességére tekintettel és az alaprendelet 28. cikkének (6) bekezdésével összhangban a Bizottság úgy tartotta megfelelőnek, hogy valamennyi kínai vállalat részére csak a „nem befektetési besorolású” kötvények legmagasabb kategóriáját adja (a Bloombergnél „BB”) és a Kínai Központi Bank megszokott hitelezési kamatlábára az ilyen minősítésű vállalatok által kibocsátott kötvények esetében várható felárat alkalmazza. A külföldi fizetőeszközben felvett hitelek esetében a Bizottság – a vonatkozó kínai hitelszerződésekben említettek szerint – a megszokott hitelezési kamatlábra az ilyen minősítésű vállalatok által kibocsátott kötvények esetében várható felárat alkalmazza (LIBOR kamatláb). Tekintettel arra, hogy a kínai kormány az információk rendelkezésre bocsátását, illetve az állami tulajdonban lévő bankokhoz való hozzáférést illetően egyáltalán nem működött együtt, a Bizottság – az alaprendelet 28. cikkének (6) bekezdésével összhangban – úgy ítélte megfelelőnek, hogy a rendelkezésre álló tények összességére tekintettel „BB” besorolású (nem befektetési besorolású–spekulatív) hitelminősítést alkalmaz.

151. Az exportáló gyártók gazdasági előnyét úgy számították ki, hogy figyelembe vették a százalékos arányban kifejezett kamatkülönbözet és a hitelből még fennmaradó összeg szorzatát, azaz a vizsgálati időszakban ki nem fizetett kamatot. Ezt az összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók összes forgalmával.

152. A (73) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint az egyik exportáló gyártó nem bocsátott rendelkezésre egy fontos adósság-átütemezési megállapodást. Következésképp az e megállapodás szerinti hitelek vonatkozásában nem lehetett az alapvető információkat, például a kamatlábat, a hitel lejáratát, a visszafizetési ütemezést, stb. ellenőrizni. Az exportáló gyártó továbbá nem tudta igazolni, hogy az e megállapodásban szereplő hitelek tőkeösszegeit visszafizette. Ezért a gazdasági előny kiszámításánál ezeket a hiteleket támogatásnak tekintették és azokat – a fenti (99) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint – a vizsgálati időszakban ki nem fizetett kamatokon felül a vizsgálati időszakra kivetítették.

153. A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP vállalatok vonatkozásában 5,37%, a Chenming vállalatok vonatkozásában pedig 1,26%.

154. Társaságiadó-programok

- Kedvezményes adópolitika az új, illetve csúcstechnológiát alkalmazónak minősülő vállalkozások részére

155. Ez a program az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok tanúsítványára (Certificate of High and New Tech Enterprise) sikerrel pályázó cégeknek a szokásos 25 %-os társasági adó helyett 15 %-os csökkentett társaságiadó-fizetést tesz lehetővé.

a) Jogalap

156. Ezt a programot – az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedésekkel egyetemben – a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló (2007. március 16-án közzétett 63. számú) törvényének 28. cikke kedvezményes adóztatás formájában biztosítja. A központi adóigazgatóság új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok társaságiadó-fizetésével kapcsolatos kérdésekre vonatkozó közleménye (Guo Shui Han [2008], 985. sz.) szintén erről a programról szól és a végrehajtásra vonatkozóan további részleteket tartalmaz.

b) Jogosultság

157. Az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedések 10. cikke felsorolja azokat a jogosultsági feltételeket, amelyek megléte esetén a vállalatok a program előnyeiből részesülhetnek. Amennyiben egy vállalat a 10. cikkben foglalt valamennyi feltételt teljesíti, úgy az intézkedés 11. cikkében foglalt eljárásnak megfelelően pályázatot kell benyújtania az illetékes hatósághoz.

c) Gyakorlati végrehajtás

158. Azoknak a vállalatoknak, amelyek részt kívánnak venni a programban, egy on-line pályázatot kell benyújtaniuk a helyi Tudományos és Technológiai Hivatalhoz, amelyik előzetes vizsgálatot végez. A helyi Tudományos és Technológiai Hivatal ezután ajánlást juttat el a tartományi Tudományos és Technológiai Minisztériumhoz. Az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok tanúsítványának kibocsátására vonatkozó döntés meghozatala előtt ez utóbbi szerv is folytathat vizsgálatot, közvetlenül a pályázó telephelyén.

d) A vizsgálat megállapításai

159. Három együttműködő gyártó vett részt a programban és ezzel a vizsgálati időszakban gazdasági előnyre tettek szert. Noha a kínai kormány semmiféle közigazgatási rendelkezést nem adott át, az exportáló gyártók a jogszabályok szövegét a Bizottság rendelkezésére bocsátották. A pályázati eljárást azonban még ezekből a szövegekből is nehéz megérteni: az továbbra is homályos és átláthatatlan.

e) Következtetés

160. A fentiekre tekintettel megállapították, hogy a program – az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében – kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatás, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.

161. A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait – szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” – az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.

162. Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, korlátozza a programhoz való hozzáférést, mégpedig kizárólag a „támogatott” kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, például a papírgyártásra. A Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló (2007. március 16-án közzétett 63. számú) törvénye az „adókedvezmény formájában nyújtott ösztönzésnek” szentelt 4. fejezete 25. cikkében úgy rendelkezik, hogy „az állam a támogatott főbb iparágaknak és projekteknek társaságiadó-ösztönzést biztosít” . A Bizottság értelmezésében az Államtanács a 40. sz. határozatában (14. cikk), valamint az ipari szerkezetátalakítással kapcsolatos útmutatójában leírja azokat az alapelveket és osztályozást, amelyek alapján egy vállalkozás támogatottnak minősül. Ezenfelül a jogosultság megállapítására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. Noha az exportáló gyártóknál tett ellenőrző látogatás során sikerült néhány közigazgatási rendelkezést beszerezni, a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé.

163. A fentiek alapján ez a támogatás kiegyenlíthetőnek minősül.

f) A támogatás összegének kiszámítása

164. A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a kedvezményes adókulcs alapján eddig befizetett összeget. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.

165. A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 1,22%, a Chenming-csoport vonatkozásában pedig 0,58%.

- Kedvezményes adópolitika a kutatás és fejlesztés (K+F) területén

166. Ez a program gazdasági előnyt biztosít mindazon vállalatok számára, amelyeket a kutatási és fejlesztési projektekben tevékenykedő cégek között tartanak számon. A minősítés lehetővé teszi, hogy a társasági adót a jóváhagyott projektek tényleges költségeinek 50 %-ával csökkentsék.

a) Jogalap

167. Ezt a programot a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló (2007. március 16-án közzétett 63. számú) törvénye 30. cikkének (1) bekezdése, a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvénye végrehajtási rendeleteinek 95. cikke, a Kínai Népköztársaság Államtanácsának a 2007. december 6-án közzétett 512. sz. rendelete és a kiemelt területekre vonatkozó útmutató (Guide to Key Fields, 6. sz. értesítés, 2007) kedvezményes adóztatás formájában biztosítja.

b) Jogosultság

168. Ez a program gazdasági előnyt biztosít azon vállalatok számára, amelyeket a kutatási és fejlesztési projektekben tevékenykedő cégek között tartanak számon. Az ebben a programban való részvételre – a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által közzétett jelenlegi fejlesztési prioritások alapján – kizárólag az elsődleges állami támogatásban részesülő új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok K+F projektjei, illetve a csúcstechnológiai iparágak fejlesztésének kiemelt területeire vonatkozó útmutatóban felsorolt projektek jogosultak.

c) Gyakorlati végrehajtás

169. Azoknak a vállalatoknak, akik részt kívánnak venni a programban, a K+F projektekkel kapcsolatban részletes információkat kell benyújtaniuk a helyi Tudományos és Technológiai Hivatalhoz. A jóváhagyásról szóló értesítést a vizsgálatot követően az adóhivatal állítja ki. A társasági adó összegét a jóváhagyott projektek tényleges költségeinek az 50 %-ával csökkentik.

d) A vizsgálat megállapításai

170. Az együttműködő gyártók részt vettek a programban és ezzel a vizsgálati időszakban gazdasági előnyre tettek szert. Noha a kínai kormány semmiféle közigazgatási rendelkezést nem adott át, az exportáló gyártók a jogszabályok szövegét a Bizottság rendelkezésére bocsátották. A pályázati eljárást azonban még ezekből a szövegekből is nehéz megérteni: az továbbra is homályos és átláthatatlan.

e) Következtetés

171. A fentiekre tekintettel a programot – az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében – kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.

172. A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait – szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” – az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.

173. Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, a programhoz való hozzáférést kizárólag a „támogatott” kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, például a papírgyártásra korlátozza. Ezenfelül a jogosultság korlátozására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság – az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint – automatikus. Noha az exportáló gyártóknál tett ellenőrző látogatás során sikerült néhány közigazgatási rendelkezést beszerezni, a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé.

174. A fentiek alapján ez a támogatás kiegyenlíthetőnek minősül.

f) A támogatás összegének kiszámítása

175. A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a jóváhagyott projektek tényleges K+F költségeinek 50 %-ával csökkentett befizetett összeget. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.

176. A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 0,02 %, a Chenming-csoport vonatkozásában pedig 0,05 %.

- A minősítéssel rendelkező belföldi vállalkozások közötti osztalék adómentessége

177. Ez a program azokat a kínai belföldi vállalkozásokat érinti, amelyek más kínai belföldi vállalkozásban részvényekkel rendelkeznek. Az előbbi vállalkozás az utóbbi vállalkozás által kifizetett bizonyos osztalékokból származó jövedelmével összefüggésben adómentességre jogosult.

a) Jogalap

178. Ezt a programot a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvényének 26. cikke kedvezményes adóztatás formájában biztosítja, a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvénye végrehajtási rendeleteinek 83. cikke, a Kínai Népköztársaság Államtanácsának a 2007. december 6-án közzétett 512. sz. rendelete pedig tovább pontosítja.

b) Jogosultság

179. Ez a program gazdasági előnyt biztosít valamennyi olyan kínai belföldi vállalkozásnak, amely más kínai belföldi vállalkozásban részvényekkel rendelkezik.

c) Gyakorlati végrehajtás

180. A vállalatok ezt a támogatást közvetlenül az adóbevallásukon keresztül vehetik igénybe.

d) A vizsgálat megállapításai

181. Az együttműködő exportáló gyártók adóbevallásában szerepel egy olyan összeg, amely után nem kell társasági adót fizetniük. Az adóbevallás 5. mellékletében (Adókedvezményekről szóló éves beszámoló) szereplő feltételekkel összhangban ez az összeg a jogosult belföldi személyek és vállalkozások osztaléka, prémiuma és más befektetésből származó jövedelme. Az érintett vállalatok ezek után az összegek után nem fizettek társasági adót.

e) Következtetés

182. A fentiekre tekintettel a programot – az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében – kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.

183. A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait – szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) beke