Azt is megjegyezték, hogy a tagállamokban a környezeti bűnözéssel kapcsolatos eljárásokra vonatkozó megbízható, pontos és teljes körű statisztikai adatok hiánya nemcsak a Bizottság általi értékelést hátráltatta, hanem akadályozza a nemzeti politikai döntéshozókat és gyakorló szakembereket is intézkedéseik eredményességének nyomon követésében.

A Bizottság 2019–2020-ban értékelte a hatályos irányelvet (az értékelést 2020 októberében tették közzé), és arra a következtetésre jutott, hogy az irányelvnek nem volt nagy hatása a gyakorlatban. Az irányelv utólagos értékelését négy fő értékelési kritérium vezérelte: a) eredményesség (az irányelv céljainak megvalósulásának értékelése), b) hatékonyság (annak értékelése, hogy az irányelv meglétéből és végrehajtásából származó előnyök indokolják-e a költségeket), c) koherencia (más vonatkozó uniós büntető-, ill. környezetvédelmi jogszabályokkal és szakpolitikákkal, valamint az Unió nemzetközi kötelezettségeivel) és d) relevancia (az irányelv eredeti célkitűzéseinek relevanciája a jelenlegi és jövőbeli szükségletekre figyelemmel). Az értékelés figyelembe vette a különböző érdekelt csoportokra gyakorolt társadalmi és gazdasági hatásokat is.

Ami az egyes bűncselekmények előfordulási gyakoriságát illeti, elismert, hogy a szervezett bűnözés sajnálatos módon aláássa a hulladékgazdálkodást. A vadon élő állatokra vonatkozó tilalmak megszegésével kapcsolatos problémák szintén régóta elismertek, amint azt például a Berni Egyezmény vadon élő állatokkal kapcsolatos bűnözés elleni küzdelemmel kapcsolatos munkára összpontosítása is mutatja. Ennek tükrében és a vonatkozó magatartás jellege miatt is szükséges, hogy ez az irányelv a gondatlan elkövetési magatartásra is kiterjedjen.

A két tanulmány mellett a Bizottság átfogóan áttekintette a témával kapcsolatban létező szakirodalmat. Ezt tükrözi a hatásvizsgálatban használt számos hivatkozás. Emellett elemezték az érdekelt felektől – például az Eurojusttól, az Europoltól, szakmai hálózatoktól, gyakorló szakemberektől, tagállamoktól, nem kormányzati szervezetektől és vállalkozásoktól – érkezett számos írásos nyilatkozatot. A másodelemzés kiterjedt az Európai Parlament állásfoglalásainak áttekintésére is, ilyen volt például a Jogi Bizottság a vállalatok környezeti károkért való felelősségéről szóló jelentése (2020/2027(INI)). Figyelembe vették a munkacsoportok megállapításait is, például az Európa Tanács Környezetvédelmi és Büntetőjogi Munkacsoportjának 2021. június 15-i 2. ülésére készült országfelmérést.

·5b. lehetőség: Az 5a. lehetőség, valamint a tagállamok azon kötelezettsége, hogy harmonizált közös szabványok szerint gyűjtsék és jelentsék a statisztikai adatokat.

Az előnyben részesített alternatíva az 5b.

6. célkitűzés: A nemzeti jogérvényesítési láncok működési eredményességének javítása a felderítés, a nyomozás, a büntetőeljárás és a szankcionálás előmozdítása érdekében

Kötelezettségcsomag a gyakorlati végrehajtás előmozdítására, például célzott és rendszeres képzés biztosítása a jogérvényesítési lánc minden szintjén, átfogó nemzeti környezeti bűnüldözési stratégiák és figyelemfelkeltő intézkedések.

Előnyben részesített csomag

Az 1. célkitűzés keretében a mellékletek elhagyása és a 3. cikkben a környezeti bűnözés fogalmának pontosítása, valamint a környezeti bűnözés új kategóriáinak ugyanabba a cikkbe történő felvétele várhatóan javítja a környezeti bűnözéssel kapcsolatos nyomozások és büntetőeljárások eredményességét, különösen a határokon átnyúló együttműködés tekintetében. A jövőben azonban az irányelv rendszeres, jogalkotási eljárás révén történő frissítésére is szükség lesz, ha új környezeti bűnözési területekkel kell az irányelv hatályát kiegészíteni. Erre nincs egyszerűbb mód, mivel a környezeti bűncselekmények kategóriáinak meghatározása az irányelv lényeges elemét képezi, és az európai jogalkotó döntését igényli.

A 2. célkitűzés keretében a környezeti bűnözésre való megfelelő reagáláshoz mind a veszélyeztetés, mind a kár bekövetkezéséhez kötött bűncselekményekre is szükség van. A hatályos irányelv e kétfajta büntetendő cselekmény meghatározásának kombinációjára épül. A javaslatnak fel kell vennie a veszélyeztető büntetendő cselekmények új kategóriáit, és pontosabban meg kell határoznia, hogy mely elkövetési magatartás minősül büntetendőnek; az irányelvbe a környezeti kár meghatározását lehetővé tevő információkat is fel kell venni.

A nem egyértelmű kifejezések – mint például a „jelentős kár” és „elhanyagolható vagy nem elhanyagolható mennyiség” – pontosabb meghatározása javítja az irányelv egyértelműségét. A veszélyeztető bűncselekményekre és a kockázatos magatartásra való összpontosítás eredményes szankcionálást tesz lehetővé olyan esetekben, amikor a tényleges kárt nehéz megállapítani vagy kár nem keletkezett. Ennélfogva a két lehetőség együttes alkalmazása a környezeti bűncselekmények nyomozásának és büntetőeljárásának eredményesebbé válásához vezethet.

A 3. célkitűzés keretében a szankciókra vonatkozó intézkedéscsomag (3c. lehetőség – szankciók felső büntetési tételének minimuma, súlyosító körülmények, mellékbüntetések, a bírságok mértékének az illegálisan szerzett haszontól és az elkövető pénzügyi helyzetétől függővé tétele) hatékonyabb, arányosabb, visszatartóbb és egységesebb szankciómértékeket fog eredményezni az egész Unióban és az uniós gyakorlatban. Ezen túlmenően a szabadságvesztés szankció minimális felső büntetési tétele révén a bűnüldözési szakemberek olyan nyomozati eszközökhöz fognak hozzáférést kapni, amelyek csak a felső büntetési tétel bizonyos minimumszintjét elérő szankcióval sújtható bűncselekmények esetében állnak rendelkezésre. Ennek nyomán nő a nyomozások eredményessége, és elősegíti a határokon átnyúló együttműködést.

A 4. célkitűzés alá tartozó intézkedések (nyomozati eszközök közelítése, uniós ügynökségeken keresztül történő együttműködés kötelezettsége, nemzeti kapcsolattartó pontok létrehozása) közvetlenül elősegítik a határokon átnyúló együttműködést, kiegészítik és erősítik egymást, és eredményesebb vizsgálatokhoz vezetnek, mivel számos környezetvédelmi bűnügyet csak határokon átnyúlóan lehet sikeresen felgöngyölíteni.

Az 5. célkitűzés keretében előnyben részesített lehetőség egy közösen meghatározott minimumelőíráshoz fog elvezetni a környezeti bűnözéssel kapcsolatos eljárásokra vonatkozó adatok gyűjtése terén, ezen keresztül pedig Unió-szerte összehasonlítható statisztikai adatokhoz.

A 6. célkitűzés keretében javasolt intézkedéscsomag (képzés/szakosodás, együttműködési és koordinációs követelmények, figyelemfelkeltés, nemzeti stratégiák) kedvező hatással lesz a gyakorlati eredményességre a jogérvényesítési lánc minden szintjén (ellenőrök, rendőrség, ügyészség, büntető bírói kar).

Mivel az irányelv mind a hat problémás területen fejlesztésre szorul, az egyes célkitűzések szerinti előnyben részesített lehetőségek kombinációja eredményezheti a legjobb átfogó csomagot. Az előnyben részesített lehetőségek kombinációja olyan halmozott hatásokat érhet el, amelyek túlmutatnak az egyes preferált lehetőségek által elérhető hatásokon.

A határokon átnyúló együttműködést nemcsak a 4. célkitűzés alá tartozó intézkedések fogják előmozdítani, hanem az irányelv tágabb hatálya is, amely több környezetvédelmi területen is lehetővé teszi az együttműködést. A környezeti bűnözésnek a 2. célkitűzés keretében történő pontosabb meghatározása mérsékelni fogja az eltérő tagállami felfogásokat, amelyek eddig hátráltatták vagy akár be is szüntették az együttműködést. A szankció felső büntetési tétele szintjének meghatározása nemcsak visszatartó erejű szankcionálást biztosít, hanem olyan eredményes, határokon átnyúló nyomozati eszközöket is megnyit, amelyeket olyan jogalkotási eszközök biztosítanak, amelyek csak bizonyos szankciószinttől alkalmazhatók a bűncselekmények egy adott kategóriájára. A 6. célkitűzés keretében az összehasonlítható színvonalú jobb tagállami képzés és szakosodás közvetlenül is elősegíti a határokon átnyúló együttműködést.

A környezeti bűnözés pontosabb meghatározása (2. célkitűzés), valamint a 6. célkitűzés szerinti jobb képzés és szakosodás erősíti a bűnüldözési szakemberek azon képességét, hogy előzetesen jobban megítélhessék egy ügy sikerének esélyeit, aminek nyomán több ügyben indul eljárás. A határokon átnyúló együttműködés javítása (4. célkitűzés) és az elrettentő erejű szankciótípusok és -szintek (3. célkitűzés) elérhetősége további olyan tényező, amely megkönnyíthet a környezeti bűncselekmények kezeléséhez szükséges erőforrásokkal kapcsolatos befektetési döntést.

A környezetvédelmi nyomozások eredményességét és elrettentő hatását nem csupán a 3. célkitűzés keretében előnyben részesített lehetőség révén történő megfelelőbb szankcionálással lehet elérni. A fent ismertetett, az 1., a 2., a 4. és a 6. célkitűzés keretében előnyben részesített lehetőségek együttes hatásai nyomán eredményesebb nyomozások szintén hozzájárulnak egy olyan büntető igazságszolgáltatási rendszerhez, amely visszatart a környezeti bűnözéstől.

Ily módon az előnyben részesített lehetőségek nemcsak az adott célkitűzéseket szolgálják a legjobban, hanem az egyes konkrét célkitűzéseken túlmenően is erősítik az irányelv általános eredményességét.

Az irányelv személyi hatálya

Tagállamok és hatóságok

Az irányelv végrehajtására vonatkozó rendelkezések várhatóan erősítik a jogérvényesítési lánc eredményességét, és biztosítják a környezeti bűnözés elleni küzdelemre irányuló erőfeszítések uniós szintű összehasonlíthatóságát. A tagállamok környezetvédelmi, bűnüldöző és igazságügyi hatóságai számára jelenthetnek bizonyos, mind egyszeri, mind folyamatos költségeket. Ezeket azonban a közép- és hosszú távú előnyök jóval meghaladják. A nemzeti hatóságoknak további emberi és anyagi erőforrásokat kell biztosítaniuk (főként a környezeti bűncselekmények nyomozásáért és üldözéséért leggyakrabban felelős intézményként a rendőrségen és az ügyészségen). Ugyanígy további adminisztratív terhet jelenthet a tagállamok azon kötelezettsége, hogy a statisztikai adatokat új, harmonizáltabb szabványok szerint gyűjtsék és jelentsék: az ügyek rögzítésére a meglévő rendszerek esetleges kiigazításával, valamint e statisztikák Uniónak történő továbbítása előtti nemzeti szintű kidolgozásával. Az irányelv módosított feltételeire és a további személyzetre figyelembe véve minden tagállamnak bizonyos fokú kiegészítő képzést kellene biztosítania a jogérvényesítési láncban érintett szakemberek számára. A szükséges források attól függenek, hogy a tagállamok már milyen mértékben nyújtanak rendszeres képzést a környezeti bűnözésről. Végezetül további költségekkel jár a nemzeti kapcsolattartó pontok felállítása különböző intézményekben, valamint a környezeti bűnözés elleni küzdelem nemzeti stratégiáinak kidolgozása.