HU    HU  
 EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.11.11. 
SEC(2011) 1333 végleges 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
amely a következ ő dokumentumot kíséri: 
Javaslat: a Tanács ir ányelve a különböz ő tagállambeli társult vállalkozások közötti 
kamat- és jogdíjfizetések közös adózási rendszerér ől (átdolgozás) 
{COM(2011) 714 végleges} 
{SEC(2011) 1332 vé gleges}  
 
HU    HU ÖSSZEFOGLALÓ 
Ez a hatásvizsgálat a különböz ő tagállambeli társult vállalkozások közötti kamat- és 
jogdíjfizetések közös  adózási rendszerér ől szóló 2003/49/EK tanácsi irányelv (a 
továbbiakban: az irányelv) átdolgozására ir ányuló javaslatot kí séri. A 2004/66/EK, a 
2004/76/EK és a 2006/98/EK irányelv, valami nt Bulgária és Románia csatlakozási 
szerződésének VI. és VII. melléklete úgy módosítot ta az irányelvet, hogy ezáltal alkalmazási 
köre az új tagállamokbeli vállalkozásokra és adókra is kiterjedjen, és néhányuk számára 
biztosított legyen bizonyos rendelkezései alól átmeneti mentesség1. Az alkalmazandó 
szabályok egyszer űsítése érdekében hasznos az összes említett jogszabály egyetlen jogi 
szövegben való összevonása. 
Az irányelv el őnyeit azon vállalkozások élvezhetik, am elyek az EU-ban társasági adó alá 
tartoznak, egy uniós tagállamban adózási szemp ontból honosak és az ir ányelv mellékletében 
felsorolt valamely jogi formával rendelkeznek . Az irányelv a társult vállalkozások közötti 
kifizetésekre terjed ki, azaz olyan esetekre , ahol az egyik vállalkozás minimum 25 %-os 
közvetlen részesedéssel rendelk ezik a másik vállalkozás t őkéjéből, vagy egy harmadik 
vállalkozás minimum 25 %-o s közvetlen részesedéssel rendelkezik mind a kifizet ő, mind az 
átvevő vállalkozás t őkéjéből. 
Az irányelv 8. cikke el őírta a Bizottság számára, hogy tegyen jelentést a Tanácsnak az 
irányelv m űködéséről, az alkalmazási kör kiterjesztésének céljával. A jelentés, amelynek 
előterjesztésére 2009. április 23-án került so r (COM(2009) 179), megállapította, hogy 
jogszabályi módosításokat lehetne tenni a nnak érdekében, hogy az irányelv jobban m űködjön 
és célkitűzései így teljesebb mértékben megvalósuljanak. 
A probléma ismertetése 
Az ebben a jogszabályban kezelt f ő probléma a határokon átnyúló t őkemozgásoknak a 
belföldi tranzakcióknál nagyobb mérték ű megadóztatása. Nemzetközi kifizetések esetében az 
átvevő az illetősége szerinti államban megfizeti a társ asági adót, ezen felül az azon tagállam 
által kivetett forrásadót, amelyb ől a kifizetést indították (forrás szerinti állam). A tagállamok 
közötti adóügyi kapcsola tokat általában a kett ős adóztatás elkerülésér ől szóló egyezmények 
szabályozzák, amelyek el őírhatnak forrásadó alóli mente sséget vagy annak csökkentését; 
emellett az illet őség szerinti állam lehet ővé teheti az adóalany számára társasági adójának 
csökkentését azáltal, hogy a forrásadóhoz kapc solódóan adójóváírást biztosít számára. A 
forrásadók és az adókedvezményekhez szükséges adminisztratív eljárások akadályozzák a 
belső piac zökken őmentes m űködését. Az 1990-es évek elején az anya- és leányvállalatokról 
szóló irányelv harmonizálta  az uniós nyereségfelosztás okra alkalmazandó adórendszert2. A 
Tanács csak 2003-ban harmonizálta a társult vállalkozások közötti határokon átnyúló kamat- 
és jogdíjfizetésekre alkalmazandó adórendszert  azzal a céllal, hogy a be lföldi kifizetésekkel 
egyenlő feltételeket teremtsen ezek számára azáltal, hogy a forrásnál forrásadó alóli 
mentességet biztosít. A követett eltér ő jogalkotási eljárások, valamint az anya- és 
                                                 
1 HL L 157., 2003.6.26., 49. o., HL L 168., 2004.5.1., 35. o., HL L 157., 2004.4.30., 106. o., HL L 363., 
2006.12.20., 129. o. és HL L 157., 2005.6.21., 278. és 311. o. 
2 A 2003/123/EK irányelvvel (HL L 7., 2004.1.13., 41. o.) módosított, a különböz ő tagállamok anya- és 
leányvállalatai esetében alkalmazandó adóztatás közös rendszerér ől szóló 90/435/EGK tanácsi irányelv 
(HL L 225., 1990.8.20., 6. o.). 
 
HU    HU leányvállalatokról szóló irányelv újabb, 2003.  évi módosítása miatt a két jogi eszköz 
alkalmazási köre eltér. 
Az említett problémák kiterjedését tekint ve az esetek 82 %-ában az anyavállalat és a 
leányvállalat egyaránt olyan jogi formával rendelkezik, amely az irányelv alkalmazási körébe 
tartozik; a jogdíjfizetések közel 95 %-á ra, a kamatfizetéseknek pedig megközelít őleg 90 %-
ára alkalmazandó az irányelv. A társults ágra vonatkozó követelményt illet ően a nem társult 
vállalkozások (0–25 %-os részesedés) a részes edési kapcsolatok 12 %-át teszik ki. Ez a 
kezdeményezés megpróbál megoldani néhány olyan problémát, amely az irányelv alkalmazási körén kívül es ő, határokon átnyúló kifizetésekhez kapcsolódik: 
- A költségminimalizáló vállalkozások megpróbálják adótervezés útján kikerülni a forrásadót: 
a vállalkozáscsoportok közvetít ő vállalatot létesíthetnek egy má sik tagállamban azzal a céllal, 
hogy az általa átvett kifizetés adómentessé get élvezzen, ami egyébként nem lenne 
alkalmazandó. Ez az optimálistól eltér ő döntéseket eredményezhet, amelyeket nem 
hatékonysági, hanem adótényez ők vezérelnek; másrészr ől a tagállamok adóbevételekt ől esnek 
el. 
- A forrásadó mértéke változó a tagállamok közötti különböz ő kétoldalú kapcsolatokban. A 
kettős adóztatás elkerülésér ől szóló különböz ő egyezmények különböz ő mértékeket írhatnak 
elő. Ez torzíthatja a gazdaság i döntéseket azáltal, hogy  az alacsonyabb adómértékkel 
rendelkez ő országokba vonzza a befektetéseket. 
- Az irányelv keretében a szervezeti formához, az ügyletek felei közötti kapcsolatokhoz, a 
tulajdonosi részesedésekhez, a minimális birtoklási id őszakhoz stb. kapcsolódóan igénybe 
vehető forrásadó alóli mentessé g feltételei arra ösztönzik a vállalkozásokat, hogy 
hatékonysági kritériumok helyett adótényez ők alapján hozzanak döntéseket. 
- Az irányelv nyújtotta el őnyök kihasználásának feltétel ei szigorúbbak az anya- és 
leányvállalatokról szóló iránye lvben az osztalékok mentesítésé re vonatkozóan megállapított 
feltételeknél. Az osztalékokra, kama tokra és jogdíjakra vonatkozó eltér ő adórendszer 
torzíthatja a vállalkozások t őkeszerkezetét és az immateri ális javak eloszlását. 
- A kettős adóztatás elkerülésér ől szóló egyezményekben el őírt, forrásnál biztosított forrásadó 
alóli mentesség alkalmazása olyan adminisztra tív eljárásokat von maga után, amelyek jelent ős 
adminisztratív terheket és költségeket jelent enek a vállalkozások számára. A mentességet sok 
esetben csak kés ő
bb, visszatérítés útján biztosítják. Ez lik viditási költségeket eredményez. Ha 
a mentességet az illet őség szerinti tagállamban adójóváírás  révén nyújtják, akkor is késedelem 
van a forrásadó felszámítása és az adóbevallásban való levonás között. Ez szintén likviditási 
költségeket eredményez. Az uniós vállalkozás ok ezen megfelelési költségei a becslések 
szerint évente 126 millió EUR-t tesznek ki. 
- A vállalkozásokat kett ős adóztatás sújtja: egy forrásnál levont adó és a társasági adó az 
illetőségük szerinti tagállamban. Ez utóbbi állam rendelkezhet a kett ős adóztatás 
elkerülésér ől, vagy az ilyen jövedelem mentesítése, vagy a forrásnál felszámított adó 
levonásának engedélyezése révén. Mindazonálta l, ha a bruttó kifizetésre felszámított 
forrásadó magasabb, mint az ilyen kifizetésb ől eredő nettó jövedelemre számított társasági 
 
HU    HU adó (alacsony nominális ráta), a vállalko zásokat magasabb adó sújtja az egyenérték ű belföldi 
kifizetésekre felszámítottnál. 
Egy másik probléma a forrásadó alóli mentességr e vonatkozó feltételekkel kapcsolatos, ha a 
kifizetést egy vállalkozás egy állandó telephelye n, azaz fióktelepen keresztül teljesíti: az ilyen 
kifizetésnek az említett adóalany számára adóból le vonható költséget kell megtestesítenie. Az 
irányelv jelenlegi megfogalmazása alapján nem alkalmazandó olyan esetekre, amelyekben a levonást megtagadják például azzal az indokkal, hogy nem teljesült az összes alaki 
követelmény, noha az ügylet ténylegesen az á llandó telephely tevéke nységéhez kapcsolódik. 
Végül, az irányelv nem írja el ő, hogy a forrásnál biztosít ott mentességhez az átvev ő illetősége 
szerinti államban a kifizetés megadóztatása kapcsolódjon. Ez adómentes kifizetésekhez vezethet. Az irányelv egyeztetése idején a Tanács felkérte a Bizottságot, hogy tegyen 
javaslatot a szükséges módos ításokra. A Bizottság elfoga dott egy módosító javaslatot 
(COM(2003) 841), hogy kizárja a forrásadó alóli mentességb ől azokat a vállalkozásokat, 
amelyek az illet őségük szerinti államban kapott kama tok és jogdíjak tekintetében már 
adómentesek. Noha egy kompromisszumos szöveg kapcsán általános egyetértés alakult ki, a 
tanácsi munkacsoportban 2004 és 2006 között folytatott viták nem eredményeztek egyhangú megállapodást. A Bizottság visszav onta ezt a javaslatot , amikor elfogadta a „A Bizottság 
munkaprogramja a 2010. évre — Ideje cselekednünk!” cím ű közleményét (COM(2010) 135 
végleges), mert már tervezte az irányelv ezen  új átdolgozására irányuló javaslattételt. 
A jelenlegi helyzet fenntartása állandósítaná a vállalkozói magatartás torzulásait, a 
vállalkozások megfelelési költségeit és a kett ős adóztatás kockázatát. Ennek következtében 
kevesebb lenne a határokon átnyúló t őkeáramlás, és csökkennének a t őke- és 
technológiatranszferek. A forrá sok határokon átnyúló  eloszlásának folyamatát károsan 
befolyásolná. Összegezve, a bels ő piac működése nem érné el potenciálját. 
Ez a helyzet elvben minden s zektorban érint minden méret ű vállalkozást, bár a megfelelési 
költségek a kisebb vállalkozások esetében az összes költség nagyobb részét teszik ki. A 
kamatok esetében az itt említett problémák f őként a pénzügyi ágazatot érintik. A 
vállalatcsoportok t őkeszerkezete viszont minden tevékenységi területen t őkéből és tartozásból 
áll. Ez azt jelenti, hogy mi nden tevékenységi ágazat érin tett. A jogdíjak esetében a 
technológiákat és szellemi tulajdonjogokat intenzíven alkalmazó ágazatok gyakrabban szembesülnek ezekkel az adóterhekkel. 
Az adóhatóságok is érintettek, mivel j övedelmük származik a forrásadókból, vagy 
adóbevételeik csökkennek az adóalanyok által a kett ős adózás elkerülése érdekében 
alkalmazott adójóváírás miatt. 
Szubszidiaritás 
Erre a kezdeményezésre szükség van, mive l a tagállamok a kétoldalú tárgyalások 
eredményeként létrejött kétold alú adóügyi egyezményeik alap ján adóztatják a határokon 
átnyúló tevékenységeket. Minden országpár eltér ő megoldásra jut. Ha nincs alkalmazandó, 
kettő
s adóztatás elkerülésér ől szóló egyezmény, a forrásad ókat a nemzeti adópolitikával 
összhangban meghozott egyoldalú szabályok alap ján vetik ki. Nincsen spontán koordinált 
fellépés a bels ő piac ezen akadályainak megszüntetésére. Ezért uniós szint ű fellépésre van 
 
HU    HU szükség az adózás e meghatározott területé n harmonizált és koordinált adópolitikák 
garantálása érdekében. 
Az európai fellépést indokolja a probléma határokon átnyúló jellege és az, hogy az egyes 
tagállamok nem képesek önmaguk számára és az EU-ra kiterjed ően egységes adópolitikát 
létrehozni. Az uniós szint ű fellépés egyértelm űen garantálja, hogy a tagállamok számára a 
forrásadó alóli mentesítés ugyanolyan mértékben kötelez ő legyen.  
Célkitűzések 
E kezdeményezés célja, hogy a lehet ő legkisebb költségek mellett csökkentse a bels ő piac 
előtt álló, fent említett, határokon átnyúló akadál yokat azáltal, hogy kiterj eszti az irányelv 
által biztosított forrásadó alóli mentesség al kalmazási körét. Különösen fontos megszüntetni 
az osztalékok, kamatok és jogdíjak t őkeáramlásaira alkalmazandó különböz ő rendszerek 
miatti torzulásokat. A f ő célok egyike ezért az irányelv al kalmazási körének összehangolása 
az anya- és leányvállalatokról szóló ir ányelv alkalmazási körével. Ennek el ő kell segítenie a 
finanszírozási és technológiai  tevékenységeket, és meg kell er ősítenie ezeken a területeken az 
EU szakpolitikáit. 
Szakpolitikai lehet őségek 
Számos szakpolitikai lehet őséget kell mérlegelni:  
- 1. lehetőség: nem kerül sor konkrét intézkedésekre. 
- 2. lehet őség: az irányelv el őnyeit ki lehetne terjeszteni ne m társult vállalkozások közötti 
kifizetésekre; emellett ki lehetne szélesíteni azon vállalkozástípusok listáját, amelyekre az irányelv alkalmazandó.  
- 3. lehet őség: egy másik lehet őség lenne az irányelv nyújtotta el őnyök feltételeinek 
összehangolása az anya- és leányvállalatokról sz óló irányelv feltételeivel, figyelembe véve, 
hogy a vállalkozások társultak, ha 10 %-os közve tlen vagy közvetett részesedés áll fenn, és 
azon vállalkozástípusok jegyzékének kib ővítésével, amelyekre az irányelv alkalmazandó. 
- 4. lehetőség: módosítani lehetne az irányelv jogi  szövegét annak tisz tázása érdekében, hogy 
az állandó telephely általi, tevékenységéh ez kapcsolódó kifizetés ek jogosultak az 
adómentességre. 
- 5. lehet őség: be lehetne vezetni egy adófizet ési kötelezettségre vonatkozó követelményt, 
amely kizárná a forrásadó-mentességet, ha a kifizetés átvev őjének ténylegesen nem kell adót 
fizetnie az abból származó jövedelemre. 
A szakpolitikai lehet őségek hatásai
 
Az 1. lehet őség nem kezelné a forrásadóból ered ő gazdasági költségeket és torzulásokat, és 
nem oldaná meg a fent ismertetett problémákat. 
 
HU    HU A 2. lehet őség hatással lenne a tagállamok bevételeir e. A kamatfizetések tekintetében a 
kimenő kamatfizetésekre még mindig forrásadót al kalmazó 13 tagállam – Belgium, Bulgária, 
a Cseh Köztársaság, az Egyesült Kirá lyság, Görögország, Írország, Lettország, 
Lengyelország, Magyarország, Olaszország, Po rtugália, Románia és Szlovénia – felel ős a 
2008-ban majdnem 112 milliárd EUR-t kitev ő Unión belüli kamatfizetésekért. Figyelembe 
véve, hogy az uniós országokban a bruttó adó sságállomány csupán 10 %-a vállalkozások 
közötti, és hogy a határokon átnyúló kamatfizetés ekre forrásadót alkalmazó országokban az 
átlagos forrásadómérték 7,1 %, a vállalkozás közi kifizetésekre felszámított forrásadóból 
származó bruttó bevétel 0,8 milliárd EUR körül van. Ezeket a kimen ő kamatokkal 
összefügg ően elmaradt bevételeket általában e llensúlyozzák a fogadó országokban fizetett 
forrásadóhoz kapcsolódó alacson yabb jóváírások. Ezért a nett ósítás ebben az esetben 
valószínűleg igen korlátozott nettó bevételi hatással  járna: a veszteség várhatóan nem haladná 
meg a 200–300 millió EUR-t3. 
A jogdíjfizetések tekintetében  az EU-n belüli te ljes jogdíj- és licen cdíj-kiáramlás 2008-ban 
több mint 31 milliárd EUR volt. A kimen ő jogdíjfizetésekre forrásadót alkalmazó 22 uniós 
országban 23,3 milliárd EUR-nak megfelel ő EU-n belüli jogdíjfizetés valósul meg. A kimen ő 
jogdíjfizetésekb ől származó bruttó bevétel 5,5 %-os á tlagos forrásadót figyelembe véve a 
teljes EU-ra nézve 1,3 milliárd EUR körül lehet. Ezeket a kimen ő jogdíjakkal összefügg ően 
elmaradt bevételeket általában ellensúlyo zzák a fogadó országokban fizetett forrásadóhoz 
kapcsolódó alacsonyabb jóváírások. Ezért a nettósítás ebben az esetben valószín űleg igen 
korlátozott nettó bevételi hatással járna: a GDP-arányosan a legnagyobb negatív jogdíj-
mérleggel rendelkez ő hét ország esetében – Bulgária , a Cseh Köztársaság, Görögország, 
Lengyelország, Portugália, Románia és Szlováki a – a veszteség várhatóan nem haladja meg a 
100–200 millió EUR-t4. 
Jelenleg az irányelv és az anya- és leányváll alatokról szóló irányelv alkalmazási köre a társult 
vállalkozásokra korlát ozódik. Az irányelv el őnyeinek a nem társult vállalkozásokra történ ő 
kiterjesztése új elem lenne, amely ha tással lenne minden tagállam uniós adóügyi 
kapcsolataira. 
E második lehet őség fő hatása a vállalkozások számára a megfelelési költségek csökkenése 
lenne: a megtakarítás évente megközelít őleg akár 126 millió EUR is lehetne. A pozitív hatás 
fontos lenne a kkv-k esetében, amelyek számára ezek a költségek arányaiban magasabbak. A vállalkozások ezen típusának el őnye származna a jogdíjakra kivetett forrásadó 
megszüntetéséb ől is: ők általában díj ellenében engedélyt adnak ipari tulajdonuk 
hasznosítására, mivel nem képesek ma guk kiaknázni találm ányaikat. Másrészr ől 
egyenlőtlenségek maradnának fenn az osztalékok, ka matok és jogdíjak adóztatása terén, és 
ennek megfelel ően a vállalaton belüli t őkestruktúrát, az uniós vállalkozások szellemi 
tulajdonának eloszlását és a szervezeti formát érint ő torzulások következnének be. 
A 3. lehet őség kiegyenlítené az irányelvben az osztal ékok, kamatok és jogdíjak adóztatására 
vonatkozóan el őírt feltételeket. Hozzájárulna a fent említett adóügyi torzulások 
csökkenéséhez. Emellett el őnyt jelentene a vállalkozás ok szervezeti formára, t őkeszerkezetre, 
                                                
 
3 Forrás: Copenhagen Economics, Taxation of interest and royalties — impact assessment of amendments 
to the present Directive  (Kamatok és jogdíjak adózása – a jelenlegi irányelv módosításának 
hatásvizsgálata), 2010. október. 
4 Forrás: lásd a 3. lábjegyzetet. 
 
HU    HU részesedési struktúrára és az immateriális javak elosztás ára vonatkozó döntései során a 
megnövelt rugalmasság és az alacsonyabb átalak ítási költségek révén. A vállalkozások 
számára a megfelelési költségekben jelentkez ő megtakarítás 38,4 és  58,8 millió EUR közé 
becsülhet ő. A tagállamok számára a nettó bevételi hatások még kisebbek lennének, mint az 
előző szakpolitikai lehet őség esetében: nagyjából 160–310 millió EUR-ra becsülhet ők. E 
módosításoknak a hazai jogba való átültetése  várhatóan nem lenne különösebben megterhel ő, 
mivel az anya- és leányvállalatokról szóló ir ányelv végrehajtásával kapcsolatosan már 
léteznek ilyen irányú tapasztalatok. 
Emellett létezik két másik kezdeményezés , amelyek kombinálhatók a 2. vagy 3. lehet őséggel 
a már leírtak közül két konkrét probléma  kezelése érdekében. A 4. és 5. lehet őség bizonyára 
hozzájárulna az irányelv jobb m űködéséhez, és ezért ezeket be le kell foglalni a módosító 
javaslatba.  
A fenti becsléseket azonban óvatosan kell kezelni, mivel számos feltételezésen és statisztikai 
adatokon alapulnak, amelyek kapcsán nem volt lehet őség jogi mérlegelésre. 
A szakpolitikai lehet őségek összehasonlítása 
Mivel a 4. és 5. lehet őség kombinálható a 2. és 3. lehet őséggel, a továbbiakban két 
alternatívára hivatkozun k: az I. alternatív a a 2., 4. és 5. lehet őséget kombinálja, a II. 
alternatíva pedig a 3., 4. és 5. lehet őséget. 
Noha az I. alternatíva hatékonyabb lenne a megf elelési költségek csökke ntése terén, kevésbé 
lenne eredményes és nem egyeztethet ő össze az irányelv m űködésének javítására irányuló 
egyéb célokkal. A nem stabil államháztar tások mellett ez a megoldás a tagállamok 
adóbevételeinek meredekebb csökkenését jelent ené; a végrehajtás nehezebb lenne; és nem 
lenne összeegyeztethet ő az irányelv és az anya- és leányvállalatokról szóló irányelv 
alkalmazási köre közötti különbségb ől eredő torzulások megszüntetésének céljával. 
Ezért a II. alternatíva az el őnyben részesített lehet őség, mivel kiegyensúlyozottabb megoldást 
kínál. A megfelelési költségek csökkentése terén nem lenne olyan hatékony, mint az I. 
alternatíva, de így is elér né a kezdeményezés által kit űzött összes célt, az adóbevételek kisebb 
mértékű csökkenése mellett. A Bizotts ág által indított nyilvános  konzultációból is kiderült, 
hogy a válaszadó érdekeltek többsége ezt  az alternatívát részesítette el őnyben. Másrészr ől, az 
I. alternatíva f ő lehetősége, azaz az irányelv nem társult vállalkozások  közötti kifizetésekre 
való kiterjesztése, igen kevés tám ogatást kapott, a válaszok 29 %-át. 
A tagállamoknak is volt alkalmuk kifejezni az ezekr ől a lehetőségekről alkotott véleményüket 
az irányelvr ől szóló bizottsági jelentés megvitatása céljából 2009. november 23- án tartott ülés 
során. Általánosságban jobban hajlottak a 3. lehet őséggel kapcsolatos kezdeményezések 
elfogadására; néhányuk egyértelm űen elutasított a 2. lehet őségen alapuló minden módosítást. 
A 4. lehet őségben javasolt technikai módosításokat illet ően a tagállami küldöttek 
egyetértettek abban, hogy megoldá sra van szükség. Az 5. lehet őséget illet ően a témát az 
Ecofin Tanács irányelvet egyeztet ő ülésén hozták fel, amikor  is a tagállamok nagy többsége 
támogatta a Bizottság ezen a területen felvetett kezdeményezéseit. Mindazonáltal hangsúlyozni kell, hogy a 2009. november 23-i ülés technikai jelleg ű volt, és a küldötteket 
nem kérték a kezdeményezésekr ől tett politikai állásfoglalásra. Valójában a vita során számos 
küldött fel sem szólalt.