[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 4.4.2006

COM(2006) 160 végleges

2004/0001 (COD)

Módosított javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE

a belső piaci szolgáltatásokról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

A Bizottság a belső piaci szolgáltatásokról szóló európai parlamenti és a tanácsi irányelv módosított javaslatát terjeszti elő. A módosított javaslat magában foglalja az Európai Parlament által első olvasatban javasolt módosítások közül azokat, amelyek a Bizottság számára elfogadhatóak, továbbá a Tanács által bevezetett számos pontosítást. A módosított javaslat továbbá teljes mértékben tiszteletben tartja az Európai Tanács következtetéseit, nyomatékosítva annak szükségességét, hogy az európai szociális modell megőrzése mellett a szolgáltatások belső piacát teljes körűen működőképessé kell tenni.

1. HÁTTÉR

A Bizottság 2004. január 13-án fogadta el javaslatát. A javaslatot 2004. február 6-án juttatták el hivatalosan az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.

A Régiók Bizottsága 2004. szeptember 29-én, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2005. február 9-én adta ki véleményét. Az Európai Parlament 2006. február 16-án első olvasatban jogalkotási állásfoglalást fogadott el, és módosításokat javasolt a Bizottságnak.

2. A BIZOTTSÁGI JAVASLAT CÉLJA

A gazdasági növekedés és a foglalkoztatás alapjának javítása az EU-ban . A javaslat része a lisszaboni stratégia által elindított gazdasági reformfolyamatnak. Mivel az EU gazdaságának túlnyomó többségét a szolgáltatások adják, a gazdasági növekedéshez elengedhetetlenek a versenyképes szolgáltatási piacok. Jelenleg belső piaci akadályok széles skálája gátolja a szolgáltatókat, különösen a kis- és középvállalkozásokat abban, hogy működésüket országuk határain túlra kiterjeszthessék, és a belső piacot teljes mértékben kihasználhassák. Ez nemcsak az uniós szolgáltatók, hanem a magas szintű szolgáltatásokra mindinkább támaszkodó uniós feldolgozóipar globális versenyképességét is aláássa. Mindez a külföldi befektetők szemszögéből is csökkenti Európa vonzerejét.

A szolgáltatások valódi belső piacának megvalósítása a szolgáltatási tevékenységek jogi és igazgatási akadályainak felszámolásával . Ezen akadályok egyrészt akkor lépnek fel, amikor az egyik tagállam szolgáltatói egy másik tagállamban akarnak letelepedni, másrészt akkor, amikor a letelepedésük helye szerinti tagállamból kívánnak egy másik tagállamban szolgáltatást nyújtani, például úgy, hogy ideiglenesen a másik tagállamba költöznek. Az irányelv igyekszik megkönnyíteni e két, az EK-Szerződésben foglalt alapvető szabadság – a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadsága – gyakorlását, és nagyobb jogbiztonságot kíván garantálni a szolgáltatók számára.

A szolgáltatást igénybe vevő fogyasztók jogainak megerősítése. A fogyasztók határokon átnyúló szolgáltatások iránti keresletének kielégítése nem csak jelentős jogi és igazgatási nehézségekbe ütközik, hanem azt a más tagállamok szolgáltatásai ismeretének és a beléjük vetett bizalomnak a hiánya is akadályozza. A javaslat e problémák elhárítása érdekében kötelezi a tagállamokat arra, hogy számolják fel a határokon átnyúló szolgáltatásokra vonatkozó korlátozásaikat a megkülönböztetésmentesség elvét alkalmazva, valamint nagyobb átláthatóságot és több tájékoztatást követelve a szolgáltatóktól.

Jogilag kötelező érvényű kötelezettségek felállítása a tagállamok hatékony igazgatási együttműködése érdekében. A hatékony és jól működő igazgatási együttműködés elengedhetetlen a belső piac megfelelő működéséhez. Az egyes tagállamok szabályozó hatóságai kevéssé vannak tisztában más tagállamok jogi kereteivel és felügyeleti mechanizmusaival, ennélfogva kevéssé is bíznak azokban. Ez a határokon átnyúló tevékenységek szabályainak és ellenőrzésének párhuzamosságát eredményezi, amit kihasználva a tisztességtelen kereskedők kijátszhatják a felügyeletet, vagy megkerülhetik a szolgáltatásokra vonatkozóan alkalmazandó nemzeti szabályokat, annak minden, a szolgáltatásokat igénybe vevőkre nézve jelentkező kockázatával együtt. A javaslat a tagállamok közötti információcserére és kölcsönös segítségnyújtásra vonatkozó jogi kötelezettségeket hoz létre, amelyet hatékony elektronikus információs rendszer támogat annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok könnyen megállapíthassák, melyek a partnereik más tagállamokban, és hatékonyan kommunikálhassanak velük.

3. A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENT MÓDOSÍTÁSAIRÓL

3.1. Alkalmazási kör és más általános rendelkezések (1–4. cikk)

Általános érdekű szolgáltatások. Az 1. és 2. cikkre és a megfelelő preambulumbekezdésekre vonatkozó 13., 44. módosítás, a 72. módosítás egy része és a 289. módosítás világossá teszi, hogy az általános gazdasági érdekű szolgáltatások ugyan beletartoznak az irányelv alkalmazási körébe, de az irányelv nem érinti azok liberalizációját, sem a szolgáltatásokat nyújtó közigazgatási intézmények magánosítását, és nem foglalkozik azok finanszírozásával vagy az állami támogatásokkal. A 73. módosítás a 2. cikkben világossá teszi, hogy az általános érdekű szolgáltatások nem tartoznak az irányelv alkalmazási körébe. A Bizottság egyetért a 44. módosítással, a 72. módosítás vonatkozó részeivel és a 289. módosítással. A Bizottság elfogadja a 13. és a 73. módosítást is, ugyanakkor a 73. módosítást (2. cikk) és a 13. módosítást [új (7a) preambulumbekezdés] újraszövegezi, elmagyarázva, hogy – bizonyos meghatározott ágazatok kifejezett kizárása mellett – az általános érdekű szolgáltatások beletartoznak ezen irányelv alkalmazási körébe, mivel e szolgáltatások gazdasági természetűek.

Egészségügyi szolgáltatások. A 78. módosítás az egészségügyi magán- vagy közszolgáltatók által nyújtott szolgáltatásokat egyaránt kizárja az alkalmazási körből, és a megfelelő módosítást bevezeti a 2. cikkben. A 304. módosítás a (10c) preambulumbekezdésben pontosítja, hogy e kizárás azokra az egészségügyi szakemberek által a betegeknek nyújtott egészségügyi és gyógyszerészeti szolgáltatásokra terjed ki, amelyek a betegek egészségi állapotának értékelésére, fenntartására vagy javítására irányulnak. A 233/403. módosítások az 1. cikkben azt fejtik ki, hogy az irányelv nem érinti az egészségügyi közszolgáltatók által nyújtott szolgáltatásokat, vagy az egészségügyi szolgáltatók közfinanszírozáshoz való hozzáférését. A 305. módosítás az új (10d) preambulumbekezdésben kifejti, hogy az irányelv nem érinti a más tagállamban igénybe vett egészségügyi szolgáltatás díjának visszatérítését, és hangsúlyozza, hogy e kérdéssel más közösségi eszközben is foglalkozni kell a nagyobb jogbiztonság és az egyértelműség biztosítása érdekében. A Bizottság elfogadja az egészségügyi szolgáltatásoknak az alkalmazási körből való kizárását, és megerősíti kötelezettségvállalását, miszerint az egészségügyi szolgáltatásokról külön kezdeményezést fog előterjeszteni. Ennélfogva a 78., 304. és 305. módosítást a Bizottság elfogadja. Az egészségügyi közszolgáltatók által nyújtott szolgáltatásokat érintő 233/403. módosítások a 2. cikk meghatározásával meglévő átfedés miatt feleslegessé váltak.

Szociális szolgáltatások. A 292. módosítás az 1. cikkben kimondja, hogy az irányelv nem érinti a szociális jóléti célú szolgáltatásokat, a 252. módosítás pedig kizárja az irányelv alkalmazási köréből az olyan egészségügyi szolgáltatásokat, mint a szociális lakhatás, gyermekgondozás és családtámogatás. A 294. és a 296. módosítás két új preambulumbekezdést vezet be, amelyek a szociális szolgáltatások, elsősorban a szociális lakhatás, a gyermekgondozás és a családtámogatás jellegét fejtik ki. A 295. módosítás bevezet egy preambulumbekezdést, amely szerint az irányelv nem foglalkozik a szociális lakhatás finanszírozásával, és az azzal kapcsolatos segélyezési rendszerrel, vagy a tagállamok által megállapított követelményekkel és feltételekkel. A 10. módosítás továbbá – egy másik preambulumbekezdésben – hozzáteszi, hogy az irányelv nem érinti a közpénzek igénybevételére irányadó, egyes szolgáltatókkal szembeni követelményeket. A Bizottság véleménye szerint bármely, az irányelv alkalmazási köréből történő kizárásnak egyértelműen meghatározottnak kell lennie, hogy magas fokú jogbiztonságot nyújtson, és elkerülhetővé tegye a tagállamok különböző értelmezéseit. Ennek megfelelően a Bizottság újraszövegezte a 252. módosítás (2. cikk) meghatározását, és összevonta a 294. és 296. módosítást egy új, (10h) preambulumbekezdésbe, annak érdekében, hogy pontosítsa: az irányelv alkalmazási köréből történő kizárás csak a szociális lakhatás, gyermekgondozás és családtámogatás területén a rászoruló családoknak és személyeknek nyújtott azon szociális szolgáltatásokra vonatkozik, amelyeket – társadalmi fontosságuk miatt – az állam vagy az állam által ezzel megbízott szolgáltatók nyújtanak a rászorulók támogatása céljából. Ebből következően a 292. módosítás felesleges. A 295. módosítást újraszövegezték annak érdekében, hogy egyértelmű legyen: az általában a szociális szolgáltatásokra, nem pusztán a szociális lakhatásra vonatkozik. A 10. módosítást teljes egészében elfogadták. A 232. módosítás a nonprofit sporttevékenységek társadalmi fontosságát hangsúlyozza. Ezt elfogadták, és beemelték az új (16a) preambulumbekezdésbe, amelyet a szöveg jogi koherenciája érdekében újraszövegeztek.

Más ágazatok kizárása és az adózás teljes kizárása. A 300. és a 302/332. módosítások a 2. cikkben kizárják az irányelv alkalmazási köréből a munkaerő-kölcsönző vállalkozásokat és a biztonsági szolgáltatásokat . A 301. és a 303. módosítás által bevezetett vonatkozó preambulumbekezdések kiemelik, hogy az ezen ágazatokra alkalmazandó szabályozást teljes körűen harmonizálni kell. A 77. módosítás kizárja a jogi szolgáltatásokat , amennyiben azok más közösségi jogszabályok hatálya alá tartoznak. A 2. cikkre vonatkozó 79., 80. és 81. módosítás , továbbá a megfelelő preambulumbekezdésekre vonatkozó 16., 17. és 18. módosítás kizárja az alkalmazási körből az audiovizuális szolgáltatásokat – függetlenül gyártásuk, terjesztésük és átvitelük módjától –, a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeket és azon foglalkozásokat, amelyek a közhatalom gyakorlásához kapcsolódnak , különösen a közjegyzői foglalkozást. A Bizottság elfogadja a munkaerő-kölcsönző vállalkozások és a magánbiztonsági szolgáltatások a 300. és a 302/333. módosításokban szereplő kizárását. Azonban a munkaerő-kölcsönző vállalkozások és a biztonsági szolgáltatások teljes körű harmonizációjának szükségessége nem bizonyított, és következésképpen a 301. és a 303. módosítás nem elfogadható. A Bizottság nem fogadja el a jogi szolgáltatások kizárásáról szóló 77. módosítást. Erre nincs szükség, mivel a 3. cikk már kimondja, hogy amennyiben a szolgáltatási irányelv rendelkezései ütköznek más olyan közösségi jogszabályok rendelkezéseivel, amelyek egy adott szolgáltatási tevékenység bizonyos szempontjait szabályozzák, akkor az utóbbiak érvényesek. Az audiovizuális szolgáltatások tekintetében a Bizottság elfogadja a 79. módosításban szereplő kizárást, és újraszövegezte a 19. módosítást [új (10e) preambulumbekezdés] annak érdekében, hogy azt összehangolja a cikkre vonatkozó módosítással, és hogy tisztázza: az irányelv nem foglalkozik az audiovizuális ágazatban nyújtott állami támogatásokkal, amelyekre a közösségi versenyjogi szabályok vonatkoznak. A Bizottság szellemében elfogadja a szerencsejátékkal kapcsolatos szolgáltatások kizárását is, azonban újraszövegezte a 17. és a 80. módosítást, mivel a kizárást a kifejezetten a szerencsejátékokra kell korlátozni. A Bizottság csak részben fogadja el a közhatalom gyakorlásához kapcsolódó foglalkozásokra vonatkozó 18. és 81. módosítást, és a kizárás szövegét összhangba hozta az EK-Szerződés 45. cikkében meghatározott pontos korlátokkal, amely cikk a letelepedés szabadságától és a szolgáltatásnyújtás szabadságától olyan meghatározott tevékenységek esetében biztosít eltérést, amelyek a közhatalom gyakorlásában való részvétel közvetlen és specifikus módját vonják maguk után.

A Bizottság elfogadja az adózás teljes körű kizárását, amely a 82. módosításban (2. cikk) és a 19. módosításban [(11) preambulumbekezdés] szerepel.

A 14., 15., 20. 74., 75. és 306. módosítás további pontosítással szolgál az eredetileg a pénzügyi szolgáltatások, az elektronikus kommunikációs szolgáltatások, valamint a közlekedési szolgáltatások ágazatának kizárására vonatkozó 2. cikkhez és a megfelelő preambulumbekezdésekhez. A Bizottság tehát elfogadja a 14., 15., 20. 74. és 306. módosítást vagy teljes egészében vagy a szöveg jogi koherenciájának érdekében újraszövegezve [lásd a 2. cikket és a (9), az új (10a) és az új (10b) preambulumbekezdést], nem fogadhatja el azonban a 75. módosítást, mivel a (10a) preambulumbekezdés már tartalmazza a távközlési szolgáltatásokra vonatkozó magyarázatot.

Specifikus jogi területek. A 298. módosítás az 1. cikkben pontosítja az irányelv kapcsolatát a tagállamok és az alapjogi charta által elismert alapvető jogokkal , a 299. módosítás pedig bevezet egy új preambulumbekezdést, amely szerint az irányelvet úgy kell értelmezni, hogy az alapvető jogok gyakorlása összeegyeztethető legyen a Szerződés 43. és 49. cikkében rögzített alapvető szabadságokkal. A 8. módosítás pontosítja, hogy az irányelv teljes mértékben tiszteletben tartja a Szerződés 137. cikkén alapuló közösségi kezdeményezéseket, amelyek célja az élet- és munkakörülmények javítása. Az 1. cikkre vonatkozó 297. módosítás és a megfelelő preambulumbekezdésre vonatkozó 9. módosítás kimondja, hogy az irányelv nem alkalmazható a munkajogra – vagyis a foglalkoztatási feltételekkel kapcsolatos, többek között a munkaegészségügyi és munkabiztonsági, valamint a munkáltatók és a munkavállalók közötti kapcsolatokra vonatkozó jogszabályi vagy szerződéses előírásokra – és nem érinti azt, valamint hogy az irányelvnek teljes mértékben tiszteletben kell tartania a szociális partnerek közötti kapcsolatokat, beleértve a szervezett fellépéshez való jogot, és nem érinti a tagállamok nemzeti szociális biztonsági jogszabályait. A 290. módosítás (1. cikk) és a 291. módosítás (preambulumbekezdés) kimondja, hogy az irányelv nem érinti a büntetőjogi szabályokat. A 7. módosítás és a 72. módosítás egy része egy preambulumbekezdésben és az 1. cikk szövegében egyaránt tisztázza, hogy az irányelv nem érinti a kulturális és nyelvi sokszínűségnek és a média sokféleségének védelmével és támogatásával kapcsolatban, a közösségi jogszabályokkal összhangban hozott tagállami intézkedéseket. A Bizottság az alapvető jogok tekintetében elfogadja a 298. módosítást a szöveg jogi koherenciájának biztosítása érdekében újraszövegezve és a 299. módosítást teljes egészében. A munkajog tekintetében a Bizottság egyetért a 297. módosítás azon megállapításával, miszerint az irányelv nem vonatkozik a munkajogra, beleértve a szervezett fellépés jogát, illetve a tagállamok nemzeti szociális biztonsági jogszabályait. Azonban a szöveg jogi koherenciájának biztosítása, a nagyobb pontosság és a könnyebb érthetőség érdekében a Bizottság egyszerűsíti a 297. és 298. módosítás szövegét, így a munkajoggal az 1. cikk (6) bekezdése, az alapvető jogokkal – beleértve a kollektív megállapodásokkal kapcsolatos jogokat – az 1. cikk (7) bekezdése foglakozik. A büntetőjog tekintetében a Bizottság elfogadja a 290. módosítást, amely szerint az irányelv nem érinti a büntetőjogi rendelkezéseket, és a 291. módosítást [új (6e) preambulumbekezdés], annak további pontosítása érdekében újraszövegezve, hogy a büntetőjogi szabályokat tilos az irányelv szabályainak megkerülésére használni. A kulturális és nyelvi sokszínűségnek és a média sokféleségének védelme és támogatása tekintetében a Bizottság a 7. módosítást teljes egészében elfogadja, a 72. módosítás vonatkozó részét pedig a szöveg jogi koherenciájának biztosítása érdekében újraszövegezte. A Bizottság végül teljes egészében elfogadja a 8. módosítást [új (6f) preambulumbekezdés].

Az irányelv kapcsolata a közösségi jog más rendelkezéseivel. Ezzel a kérdéssel a 3. cikkre és az annak megfelelő (13) preambulumbekezdésre vonatkozó 83. és 21. módosítás foglalkozik. A Bizottság elfogadja a 83. módosítás által tartalmazott további pontosítást; miszerint ha az irányelv rendelkezései más közösségi jogi aktus olyan rendelkezésével ütköznek, amelyek egy adott szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultságnak vagy egy szolgáltatási tevékenység gyakorlásának meghatározott kérdéseit szabályozzák adott területeken vagy szakmákban, akkor az adott területek és szakmák vonatkozásában a más közösségi jogi aktus rendelkezései érvényesek. A szöveg általános koherenciájának biztosítása, és az Európai Parlament és a Tanács munkájának közelítése érdekében a Bizottság kiegészítő pontosításokkal látta el a 83. módosítást [(13a) és (13b) preambulumbekezdés]. A (83. módosítással összevont) 307. és 219. módosítás továbbá kimondja, hogy ezen irányelv nem sérti a nemzetközi magánjogot, különösen a szerződéses és a szerződésen kívüli kötelezettségekre alkalmazandó nemzetközi magánjogot, és kifejti annak a fogyasztóvédelem szabályaira gyakorolt hatását. A Bizottság kisebb – a fogyasztóvédelemre tett hivatkozást jogilag helyessé tevő – újraszövegezéssel elfogadja a 307. és a 219. módosítást.

Fogalommeghatározások (4. cikk). A 23–26., 39., 84–90., 308., 92–98. módosítás az irányelv szövegében szereplő fogalommeghatározásokra vonatkozik (lásd a 4. cikket és a megfelelő preambulumbekezdéseket). A Bizottság teljes egészében elfogadja a 25–26., 93–94. és 97–98. módosítást és kisebb újraszövegezéssel és összevonással a 23–24. módosítást. A Bizottság elvben elfogadja a 39., 84., 88–90., 95. és 308. módosítást is, ám a szöveg a közösségi vívmányokkal vagy az irányelv alkalmazási körével való koherenciájának biztosítása érdekében újraszövegezte azokat. A Bizottság azonban nem fogadhatja el a 85. és 86. módosítást. A „munkavállaló” meghatározásáról szóló 96. módosítás az alkalmazási kör módosítása miatt szintén feleslegessé vált, és azt a Bizottság nem fogadja el. Az „illetékes hatóság” fogalmára vonatkozó 92. módosítást és a „szolgáltató” fogalmára vonatkozó 87. módosítást a pontosság és a szöveg a közösségi vívmányokkal való koherenciája okán nem fogadja el a Bizottság. Végezetül a Bizottság nem tudja elfogadni a 22. módosítást , amely a 14. preambulumbekezdésben szereplő, az irányelv által érintett szolgáltatásokra példákat felsoroló listát törölné. Ez a preambulumbekezdés hasznos az irányelv pontosítása szempontjából, ezért azt a Bizottság az új alkalmazási kört tükröző kisebb szövegezési módosításokkal visszahelyezi. Ezenfelül a Bizottság, hogy a Tanács által előterjesztett hasznos kiegészítő pontosításokból merítsen, kiegészítette a (18a) preambulumbekezdést ( 25. módosítás ) és a (20a) preambulumbekezdést, valamint a (18b) új preambulumbekezdést adta a szöveghez.

A Bizottság teljes egészében vagy kisebb újraszövegezéssel elfogadja az 1–3., 5., 6., 11. módosításokat , amelyek az irányelv általános célkitűzéseit leíró preambulumbekezdésekre vonatkoznak, illetve arra, hogy az irányelv nem befolyásolja a hatáskörök megosztását a tagállamokban, azonban nem fogadja el a 4. módosítást .

3.2. Az ügyintézés egyszerűsítése (5–8. cikk)

Az eljárások egyszerűsítése (5. cikk). A 99. módosítás „Az ügyintézés egyszerűsítése” címen külön fejezetté alakítja át a szolgáltatók letelepedési jogáról szóló fejezet 1. szakaszát. A 27. módosítás tisztázza, hogy a közigazgatási eljárásokra vonatkozó szabályok nem a közigazgatási eljárások harmonizációjára, hanem azoknak a túlzottan nehézkes engedélyezési rendszereknek, eljárásoknak és alaki követelményeknek a felszámolására szolgálnak, amelyek akadályozzák a letelepedés szabadságát. A 100. módosítás az 5. cikkben kimondja, hogy a tagállamok megvizsgálják (a módosításban szereplő „hitelesítik” szó pontatlan), és adott esetben egyszerűsítik a szolgáltatási tevékenység nyújtásához való jogosultságra és annak gyakorlására alkalmazandó eljárásokat és alaki követelményeket. Kötelezettséget ró továbbá a tagállamokra, miszerint „a Bizottsággal együttműködve” harmonizált európai formanyomtatványokat vezetnek be (ugyanezt teszi a 29. módosítás ), és felsorolja azon hatályos közösségi jogszabályokat, amelyekre az 5. cikk (1a) és (2) bekezdése nem alkalmazandó. A 100. módosítás úgyszintén kifejti, hogy ezek az előírások nem érintik a tagállamok azon jogát, hogy „ nem hitelesített ”, saját hivatalos nyelvükre fordított iratokat kérjenek. A 30. módosítás kiemeli, hogy nem írhatók elő olyan alaki követelmények, mint például az eredeti dokumentumok – beleértve a hitelesített fordításokat – benyújtása, kivéve ha azokat objektív, közérdeken alapuló kényszerítő indok támasztja alá. A Bizottság teljes egészében elfogadja a 99., 27., 29., és 30. módosítást és elvben a 100. módosítást, amelyet a szöveg jogi koherenciájának biztosítása és a Tanács munkájával való összehangolás érdekében újraszövegez. A Bizottság szövegezése világossá teszi, hogy az európai formanyomtatványok bevezetését a komitológiai eljárás szerint fogják megvalósítani, és egy új (22b) preambulumbekezdésben egy sor olyan szempontot javasol, amelyeket a tagállamok figyelembe vehetnek, amikor az eljárások és alaki követelmények egyszerűsítésének igényét megvizsgálják.

Egyablakos ügyintézési pontok. (6. cikk). A 102. módosítás kifejti, hogy ha formális bejegyzés szükséges, biztosítani kell, hogy az az egyablakos ügyintézésen keresztül elektronikus eszközzel elérhető legyen. A 103. módosítás kimondja, hogy a Bizottság európai egyablakos ügyintézési pont létrehozásával koordinálja az egyablakos ügyintézést. A 104. módosítás tisztázza, hogy az egyablakos ügyintézési pontok létrehozása nem sérti az egyes nemzeti rendszereken belül a hatóságok feladatainak vagy hatásköreinek megosztását. A 309. módosítás új ütemtervet állapít meg az egyablakos ügyintézési pontok felállításához. A 310. módosítás szerint azt is lehetővé kell tenni a szolgáltatók számára, hogy a 96/71/EK irányelvnek való megfelelés ellenőrzéséhez szükséges eljárásokat és formaságokat is az egyablakos ügyintézési pontoknál végezzék. A Bizottság elfogadja a 309. és a 104. módosítást és egy új (25a) preambulumbekezdésben a Tanács észrevételeit tükrözve pontosítja, hogy az egyablakos ügyintézési pontok által felszámítható díjnak arányosnak kell lennie az általuk végzett eljárások és alakiságok költségével. A Bizottság azonban nem tudja elfogadni a 102. módosítás, mivel a formális bejegyzés az egyablakos ügyintézési pontoknál szükségtelen igazgatási terhet jelentene. A Bizottság a 103. módosítást sem fogadhatja el, mivel az európai egyablakos ügyintézési pont szükségtelen igazgatási intézményt jelentene, és ellentétes lenne a szubszidiaritás elvével (mivel az igazgatási együttműködést legjobban a tagállamok maguk tudják megvalósítani). A 310. módosítás azért nem elfogadható, mert nem helyénvaló a 96/71/EK irányelvnek való megfelelés ellenőrzésére tett utalás, amely irányelvet e javaslat semmilyen formában nem érinti.

A tájékoztatáshoz való jog (7. cikk). A 105. módosítás tisztázza, hogy a tájékoztatáshoz való jog csak az általában rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeket érinti. A 31., 106. és 110. módosítás szerint az illetékes hatóságok támogatással kapcsolatos kötelezettsége nem foglalja magában az egyedi esetekben nyújtott jogi tanácsadást; az információszolgáltatással kapcsolatos kötelezettség úgy is teljesíthető, hogy az információt egy weboldalon teszik hozzáférhetővé; a tanácsadás lépésenkénti útmutatót is magában foglal; és a tájékoztatást egyszerű, érthető nyelvezeten kell nyújtani. A 107. módosítás szerint a tájékoztatás és segítségnyújtás többek között távolról és elektronikus úton könnyen hozzáférhető legyen. A 108. módosítás határidőt szab a tájékoztatási kötelezettség végrehajtásának, a 109. módosítás pedig kimondja, hogy az információkat egyéb közösségi nyelveken is tegyék hozzáférhetővé, amennyire ez a tagállamok nyelvhasználatról szóló jogszabályaival összeegyeztethető. A 33. módosítás egy új preambulumbekezdés bevezetésével megerősíti a 7. cikk rendelkezéseit. A Bizottság elfogadja a 105–106., 108–110., 31. és 33. módosítást és a Tanács munkájával összhangban a 31. módosítást [(25c) preambulumbekezdés] kiegészíti azzal, hogy az olyan kérdéseket, mint a helytelen vagy félrevezető információval kapcsolatos felelősség, a tagállamok szabályozzák. A Bizottság azonban nem fogadja el a 107. módosítást, mivel az felszámolná az elektronikus úton történő információnyújtás kötelezettségét, amely az egyszerűsített ügyintézés megvalósításának elengedhetetlen eszköze.

Eljárások elektronikus úton (8. cikk). A 111. módosítás felülvizsgált ütemtervet szab meg a végrehajtáshoz, kifejti, hogy minden eljárásnak és alaki követelménynek egyszerűen teljesíthetőnek kell lennie többek között elektronikus úton (akárcsak a 32. módosítás ), és hogy az elektronikus eljárások nem alkalmazandók az eredeti dokumentumok benyújtására vonatkozó követelmények egyikére sem. A Bizottság – a felülvizsgált ütemtervet kivéve – nem fogadja el sem a 111., sem a 32. módosítást, mivel a fent említettek szerint az elektronikus eljárások az ügyintézés egyszerűsítésének elengedhetetlen eszközei, továbbá azok eredeti dokumentumok esetében is alkalmazhatók, mivel a hitelesség elektronikus hitelesítéssel is biztosítható. A Bizottság azonban a Tanács munkájára támaszkodó 32. módosítás [(26) preambulumbekezdés] alapján helyénvalónak ítéli kifejteni, hogy az elektronikus úton történő információnyújtás kötelezettsége nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy az elektronikus út mellett más módokat is hozzáférhetővé tegyenek az ilyen eljárások és alaki követelmények teljesítésére.

3.3. A szolgáltatók letelepedési szabadsága (9–15. cikk)

Engedélyezési rendszerek. A 35. módosítás a (27c) preambulumbekezdésben pontosítja, hogy az irányelv engedélyezési rendszerekkel foglalkozó rendelkezései nem érintik sem a hatóságoknak valamely köz- vagy magánszervezet felállítására vonatkozó döntéseit, sem pedig a szerződések hatóságok általi megkötését. A 37. módosítás jelzi, hogy a közérdekkel – például a közegészségüggyel – kapcsolatos kényszerítő indokok igazolhatják a szociális szolgáltatásokra alkalmazandó engedélyezési rendszerek és más korlátozások alkalmazását a megkülönböztetésmentesség, a szükségesség és az arányosság elve tiszteletben tartásának feltétele mellett. A 112–113. módosítás újraszervezi és átnevezi a vonatkozó fejezeteket és szakaszokat. A 116. (és a 209. ) módosítás kizárja az engedélyezési rendszereket a kölcsönös értékelési folyamatból. A Bizottság teljes egészében elfogadja a 35. és a 112–113. módosítást, és kisebb szövegezési változtatásokkal a 37. módosítást. A Bizottság azonban nem fogadja el a 116. és a 209. módosítást, mivel az engedélyezési rendszerek értékelése és a róluk készített jelentés a szolgáltatási tevékenységre való jogosultság és a szolgáltatási tevékenység gyakorlása szempontjából nélkülözhetetlen eszköz. Viszont a Bizottság egy új, (27d) preambulumbekezdésben – a Tanács munkájával összhangban – pontosítja, hogy a jelentési kötelezettség kizárólag az engedélyezési rendszerek meglétére vonatkozik, és nem az engedély megadásának kritériumaira és feltételeire. A főleg technikai jellegű változtatásokat tartalmazó 114., 115. és 117. módosítás közül a Bizottság elfogadja a 115. módosítást és – a szöveg jogi koherenciájának biztosítása érdekében újraszövegezve – a 117. módosítást. A Bizottság azonban nem fogadja el a 114. módosítást, amely kevésbé egyértelművé tenné a szöveget.

Az engedély megadására vonatkozó feltételek. A 34. és a 121. módosítás szerint az engedély rendszerint a teljes nemzeti területre kiterjed kivéve, ha a területi korlátozást közérdeken alapuló kényszerítő indok támasztja alá, például a környezetvédelem. A 34. és a 123. módosítás biztosítja, hogy az irányelv nem érinti az engedélyek kiadásának regionális vagy helyi illetékességét. A 119. módosítás a „átlátható” és „hozzáférhető” szavakat emeli be a feltételek közé, amelyeket az engedélyezési rendszereknek teljesítenie kell. A 120. módosítás pontosítja: annak megítélésekor, hogy az engedély megadásának feltételei egyenértékűek-e azokkal, vagy alapvetően hasonlóak-e azokhoz, amelyeket a szolgáltatónak egy másik tagállamban már teljesítenie kellett (a párhuzamosságok kerülése), céljukon és hasznukon kívül figyelembe kell venni hatásukat és végrehajtásuk hatékonyságát. A 122. módosítás kizárja az engedély megadására vonatkozó döntéseket az alapos indokolást igénylő, illetve a bíróság előtti jogorvoslati lehetőségeket biztosító döntések köréből. A 118. módosítás a 10. cikkben törli az „objektív” szót a „közérdekhez kapcsolódó kényszerítő indok támasztja alá” kifejezésből. A Bizottság teljes egészében elfogadja a 34., 118–119. és 123. módosítást. A 120. módosítás tekintetében az elfogadást összeköti egy új, (27g) preambulumbekezdés beemelésével: ennek célja tisztázni, hogy a párhuzamosságok kerülésének követelménye nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy saját feltételeiket alkalmazzák, pusztán az követeli meg tőlük, hogy vegyék figyelembe a szolgáltató által egy másik tagállamban már teljesített egyenértékű feltételeket. A Bizottság továbbá egyetért a 121. módosítás lényegével, ám újraszövegezi azt. A Bizottság azonban nem fogadja el a 122. módosítást, mivel az engedély megadására vonatkozó döntések kizárása az alapos indokolást igénylő döntések köréből kevésbé hatékonnyá vagy jóformán lehetetlenné tenné egy közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát.

Az engedély időtartama. Választás több engedélykérő közül. A 128. és a 36. módosítás kimondja, hogy az irányelv nem érinti a tagállamok azon jogát, hogy az engedélyt visszavonják, különösen, ha az engedélyezés feltételei már nem teljesülnek. A 124–127., 129., 38. és 30. módosítás hasznos pontosításokat tartalmaz a 11. cikk és a megfelelő preambulumbekezdések vonatkozásában. A 130. módosítás értelmében a tagállamok kiválasztási eljárásuk alkalmazása során figyelembe vehetnek számos, közérdekű cél előmozdításával kapcsolatos megfontolást. A Bizottság olyan esetekre korlátozva fogadja el a 128. és a 36. módosítást, amikor az engedély megadásának feltételei már nem teljesülnek. A Bizottság teljes egészében vagy részben elfogadja továbbá a 124–127., 129., 38. módosítást és kisebb újraszövegezési kiigazításokkal a 130. és 30. módosítást.

Engedélyezési eljárások. A 134. és 28. módosítás törli azt a szabályt, miszerint a meghatározott időkereten belüli válaszadás elmaradása esetén az engedélyt megadottnak kell tekinteni („hallgatólagos engedély”). A 135. módosítás szerint az engedélykérelmet csak a kérelmező kérésére kell visszaigazolni, a visszaigazolásnak pedig nem kell tartalmaznia a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeket. A 131–133. és a 136–137. módosítás technikai jellegű pontosításokat tartalmaz, amelyeket a Bizottság a 136–137. módosításon elvégzendő kisebb változtatásokkal elfogad. A Bizottság azonban nem fogadja el a 134. és a 28. módosítást, mivel a hallgatólagos engedélyezés (a hatóságok válaszadásának elmaradása esetén) a letelepedési szabadság megkönnyítésének egyik kulcsa. A Bizottság emellett – a Tanács munkájával összhangban – egy új (28a) preambulumbekezdésben pontosítja, hogy a hallgatólagos engedélyezés tekintetében egyes tevékenységekre vonatkozóan eltérő rendelkezéseket lehet megállapítani, amennyiben az közérdekkel összefüggő kényszerítő indok által objektív módon alátámasztott. A Bizottság hasonlóképpen a 135. módosítást sem fogadhatja el, mivel az további terhet róna a kérelmezőre, és nehezebbé tenné a bírósági felülvizsgálatokat.

Tiltott követelmények (14. cikk). A 138. módosítás e szakasz címét módosítja. A 140. ( és a 41.) módosítás tisztázza: a gazdasági vizsgálat eseti alkalmazására vonatkozó tilalom nem érinti azokat a tervezési követelményeket, amelyek nem gazdasági célokra törekszenek, hanem közérdekhez kapcsolódó kényszerítő indokokat szolgálnak. A 141. módosítás szerint a versengő piaci szereplőknek az engedélyezési eljárásban való közvetlen vagy közvetett részvételére vonatkozó tilalom nem érinti az egyéni kérelmektől eltérő ügyekben a kereskedelmi kamarákhoz hasonló szervezetekkel folytatott konzultációt. A 40. módosítás kiköti, hogy bizonyos esetekben a szolgáltató kötelezhető arra, hogy a tevékenység gyakorlása közben jelen legyen. A 142. módosítás szerint a tilalom, miszerint a tagállamok, nem követelhetik meg olyan biztosítás vagy pénzügyi garancia meglétét, melyet az adott állam területén letelepedett szolgáltató vagy szerv nyújt, nem érinti a tagállamoknak azon lehetőségét, hogy pénzügyi garanciát követeljenek meg, és nem akadályozza meg a tagállamokat, hogy biztosítás kötését követeljék meg olyan vállalkozásokkal, amelyek speciális vagy kizárólagos jogokkal rendelkeznek, továbbá nem befolyásolja a kollektív kompenzációs alapban való részvételhez kapcsolódó követelményeket. A 143. módosítás az előzetes bejegyzés követelményét tisztázza. A Bizottság teljes egészében elfogadja a 138., 140., 141., 143. és 41. módosítást, kiegészítő pontosítással a 40. módosítást. A Bizottság szellemében elfogadja a 142. módosítást, de a vonatkozó rendelkezést a szöveg a közösségi joggal való koherenciájának biztosítása érdekében újraszövegezi, és egy új, (32a) preambulumbekezdés hozzáadásával tovább pontosítja, a Tanács munkájával összhangban. A 143. módosítás technikai jellegű pontosításait a Bizottság elfogadja, ugyanakkor a Tanács munkájával összhangban egy új, (32b) preambulumbekezdés hozzáadásával tovább pontosítja az előzetes bejegyzés tilalmát.

Értékelendő követelmények (15. cikk) . A 42. módosítás szerint a kölcsönös értékelési folyamat nem érinti a tagállamoknak a közérdek magas szintű védelmének jogszabályi úton való biztosítására vonatkozó szabadságát, emellett a folyamatban figyelembe kell venni az általános gazdasági érdekű szolgáltatások és az azokra ruházott konkrét feladatok sajátosságait: mindez indokolhatja a letelepedés szabadságának bizonyos korlátozását. A 144. és 145. módosítás törli a szolgáltató jogi formájára vagy a vállalat részvényeseire vonatkozó követelményekre felsorolt példákat. A 147/242. módosítás kizárja az értékelési folyamatból a költség alatti és a kiárusításokon történő értékesítésre vonatkozó tilalmakat és kötelezettségeket. A 149/242. módosítás törli az „objektív” szót a „követelményeket közérdekhez kapcsolódó kényszerítő indoknak kell alátámasztania” kifejezésből. A 148/242. (és a 43. ) módosítás kizárja az értékelési folyamatból a „kötelező terjesztésre vonatkozó” kötelezettségeket. A 150. módosítás hasonlóképpen kizárja az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokat és társadalombiztosítási rendszereket a 15. cikk (1)–(4) bekezdéseiből. A 150. módosítás továbbá – a 151. módosítással együtt – törli a tilalmat, miszerint a tagállamok nem vezethetnek be semmilyen új, hasonló típusú követelményt, hacsak nem tesznek eleget a megkülönböztetésmentesség, a szükségesség és az arányosság követelményeinek és a tagállamok megfelelő kötelezettségének, miszerint értesítik a Bizottságot minden ilyen új törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezésről. A 146. módosítás a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelvre vonatkozó utalást emel be. A Bizottság elfogadja a 42., 147. és 148/149/242. módosítást. A Bizottság ugyancsak elfogadja a példák a vonatkozó cikkekből való törlését a 144. és a 145. módosításban. A Bizottság a Tanács munkájával összhangban a (34) preambulumbekezdést kiegészíti egy pontosítással, miszerint a legalacsonyabb és/vagy legmagasabb díjtételek értékelése csak az illetékes hatóságok által egyes szolgáltatások tekintetében előírt díjtételekre vonatkozik, és nem vonatkozik az olyan általános ármeghatározási szabályokra, mint a házkiadás esetében. A Bizottság elvben elfogadja az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra vonatkozó 150. módosítást, és pontosítja, hogy a 15. cikk (1)–(3) bekezdése csak annyiban alkalmazandó az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló jogszabályokra, amennyiben ezek alkalmazása sem jogilag, sem ténylegesen nem akadályozza a rájuk bízott sajátos feladatok végrehajtását. Az értesítési kötelezettség törlése (151. módosítás) jelentős mértékben gyengítené az értékelési folyamatot, ennélfogva nem elfogadható. Végül a technikai jellegű 146., 148. és 149/242. módosítást a Bizottság elfogadja (a 146. módosítás esetében azonban a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv teljes egészére kell utalni, nem csupán annak II. címére).

3.4. A szolgáltatásnyújtás szabadsága és az ettől való eltérések (16–19. cikk)

A szolgáltatásnyújtás szabadsága (16. cikk). A (a fejezet címére vonatkozó) 152. módosítás és (a 16. cikkre vonatkozó) 293/rev4. módosítás a korábbi származási ország elvének helyébe a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezést lépteti. A 293/rev4. módosítás megerősíti a szolgáltatók azon jogát, hogy szolgáltatást nyújtsanak egy nem a letelepedési helyük szerinti tagállamban, és kötelezi a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállamot, hogy saját területén biztosítsa a szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultságot és a szolgáltatási tevékenység szabad gyakorlását. A 16. cikk (1) bekezdése továbbá kiköti, hogy a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállam nem alkalmazhatja saját nemzeti követelményeit a más tagállamban letelepedett szolgáltatókkal szemben, hacsak azokat nem indokolják a közrenddel, közbiztonsággal, a közegészséggel vagy a környezet védelmével kapcsolatos indokok, valamint azok megkülönböztetéstől mentesek, szükségesek és arányosak. A (3) bekezdés ismét megerősíti a tagállamok az (1) bekezdésben szereplő azon lehetőségét, miszerint saját nemzeti követelményeiket a más tagállamban letelepedett szolgáltatókkal szemben alkalmazhatják, ha azokat a közrenddel, közbiztonsággal, a közegészséggel vagy a környezet védelmével kapcsolatos indokok támasztják alá. A (3) bekezdés tisztázza azt is, hogy a tagállamok – a közösségi joggal összhangban – alkalmazhatják foglalkoztatási feltételeiket. A 16. cikk (2) bekezdése olyan követelmények listáját tartalmazza, amelyeket a tagállamok nem alkalmazhatnak a más tagállamokban letelepedett szolgáltatókra; ilyen például a szolgáltató azon kötelezettsége, hogy telephellyel rendelkezzen annak az államnak a területén, ahol a szolgáltatást nyújtani kívánja. A 293/rev4. módosítás szerint továbbá a Bizottság a tagállamokkal és a szociális partnerekkel való konzultációt követően jelentést nyújt be a 16. cikk alkalmazásáról, amelyben megvizsgálja, hogy szükséges-e harmonizációs intézkedéseket javasolni.

A Bizottság elfogadja a 152. módosítást és a 293/rev4. módosítást kisebb szövegezési kiigazításokkal a (3) bekezdésben, amelyek – az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatával összhangban – tisztázzák, hogy a nemzeti követelményeknek mindig megkülönböztetéstől menteseknek, szükségeseknek és arányosaknak kell lenniük. A Bizottság – szövegezési kiigazításokkal – elfogadja a (37) preambulumbekezdésre vonatkozó 45. módosítást is, amely szerint a tagállamok alkalmazhatják azon követelményeiket, amelyek teljesítése elengedhetetlen a közrend vagy a közbiztonság szempontjából, illetve a közegészség vagy a környezet védelme érdekében; elfogadja továbbá a 46–47. módosítást, amelyek törlik a korábbi származási ország elvet.. A Bizottság továbbá – a Tanács munkájával összhangban – további magyarázó preambulumbekezdéseket fűz a szöveghez; ezek egyike a Bíróság ítélkezési gyakorlatára hivatkozva kifejti a tagállamok azon jogát, miszerint intézkedéseket tehetnek annak megakadályozása érdekében, hogy a szolgáltatók visszaéljenek a belső piaci elvekkel [(37a) preambulumbekezdés]; egy másik preambulumbekezdés azt hangsúlyozza, hogy biztosítani kell, hogy amikor a szolgáltatók más tagállamban nyújtanak szolgáltatást, a szolgáltatásnyújtáshoz alapvetően szükséges felszerelést magukkal vihessék [(39a) preambulumbekezdés]; végül egy kiegészítő preambulumbekezdést, amely a felszerelés fogalmát magyarázza meg [(39b) preambulumbekezdés].

A szolgáltatásnyújtás szabadságától való kiegészítő eltérések (17. cikk). A 400. módosítás átnevezi a 17. cikket, és kiköti, hogy a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezést nem kell alkalmazni más tagállamban nyújtott általános gazdasági érdekű szolgáltatásokra , többek között: postai szolgáltatásokra, villamosenergia-, gáz- és vízelosztási szolgáltatásokra, szennyvízzel kapcsolatos szolgáltatásokra és hulladékkezelésre. A Bizottság elfogadja a 400. módosítást. A Bizottság továbbá – a Tanács munkája alapján – a (40a) preambulumbekezdésben tisztázza, hogy a postai szolgáltatásokkal összefüggő eltérés az egyetemes szolgáltatók számára fenntartott tevékenységekre és más postai szolgáltatásokra egyaránt vonatkozik. Elfogadható továbbá a 165. módosítás is, amely a 17. cikk 12. pontjában szereplő az Európai Unión belüli, az Európai Unióba és az Európai Unióból történő hulladékszállítás felügyeletéről és ellenőrzéséről szóló 259/93/EGK tanácsi rendelet 3. és 4. cikkében meghatározott ellenőrzési rendszerre vonatkozó eltérést tisztázza.

Az ügyvédek és a közjegyzők tevékenységei tekintetében a 160. módosítás törli az ügyvédi szolgáltatásnyújtás szabadsága tényleges gyakorlásának elősegítéséről szóló 77/249/EGK tanácsi irányelv hatálya alá tartozó kérdésekre vonatkozó eltérést, a 166. módosítás pedig törli a közjegyző közreműködését igénylő jogi aktusokra vonatkozó eltérést. E módosítások okafogyottá váltak, mivel a Bizottság nem fogadja el sem az ügyvédek, sem a közjegyzők tevékenységeinek általános kizárását az irányelv alkalmazási köréből. Ezeket az eltéréseket tehát meg kell őrizni. Az adósságok bírói úton történő behajtása tekintetében a 161. módosítás által bevezetett új eltérést a Bizottság elfogadja. A Bizottság ugyanakkor egy új (40b) preambulumbekezdésben – a Tanács munkájával összhangban – tisztázza ezen eltérés alkalmazási körét.

A valamely tevékenységet egy adott szakma számára fenntartó követelmények tekintetében a 162/404. módosítás – a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK irányelv II. címében tárgyalt kérdésekre vonatkozó eltérésen felül – egy új eltérést vezet be. A 162/404. módosítás és az ezt az új eltérést a (41c) preambulumbekezdésben kifejtő 48. módosítás elvben elfogadható, a pontosabbá tétel érdekében újraszövegezve.

A személyek szabad mozgása és tartózkodása tekintetében a 163. módosítás tisztázza a 2004/38/EK irányelvre vonatkozó eltérést, és az elfogadható.

A harmadik országok állampolgárainak a szolgáltatásnyújtással összefüggésben másik tagállamba költözésére vonatkozó eltérés tekintetében a 164. módosítás újraszövegezi a 17. cikk 11. pontjában szereplő eltérést. Mivel a 25. cikket törölték, a 17. cikk 11. pontjában szereplő eltérést újra kellett szövegezni. A munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelvre vonatkozó eltérést magyarázó (41a) és (41b) preambulumbekezdést bevezető 50. és 51. módosítást kisebb szövegezési változtatásokkal elfogadták.

A közrenddel, közbiztonsággal, közegészséggel vagy környezetvédelemmel kapcsolatos okok által indokolt különleges tilalmak és követelmények tekintetében a 167. és a 168. módosítás módosítja a 17. cikk 16. és 17. pontjában szereplő eltéréseket. A Bizottság véleménye szerint e módosítások feleslegesek, mivel annak következményeképpen, hogy a 16. cikk általánosabb értelemben biztosítja a tagállamok számára azt a lehetőséget, hogy a közrenddel, közbiztonsággal, közegészséggel vagy környezetvédelemmel kapcsolatos nemzeti követelményeket támasszanak, a 17. cikk 16. és 17. pontjában szereplő különleges eltérések feleslegessé váltak. E pontokat és a vonatkozó preambulumbekezdéseket következésképpen törölték.

A kórházi ellátás költségeinek megtérítése tekintetében a 169. módosítás törli a kórházi ellátás költségeinek megtérítésére alkalmazandó engedélyezési rendszerre vonatkozó eltérést. Az egészségügyi szolgáltatások az alkalmazási körből való kizárásával és az egészségügyi ellátás költségeinek fedezéséről szóló 23. cikk törlésével összhangban a Bizottság elfogadja a 169. módosítást.

A nemzetközi magánjog tekintetében a 170. módosítás a 17. cikkben eltérést vezet be a nemzetközi magánjog összes rendelkezésére, különösen a szerződéses és szerződésen kívüli kötelmekkel foglalkozó rendelkezésekre vonatkozóan, beleértve a szerződések formáját. A Bizottság elfogadja a 17. cikkben szükséges módosítást, mivel a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezés ezen irányelvnek az a rendelkezése, amelyik ütközhet a nemzetközi magánjog szabályainak alkalmazásával. A 171., 172. és 173. módosítás törli a fogyasztók által szolgáltatások nyújtására kötött szerződésekre, az ingatlantulajdonra vonatkozó szerződések formai érvényességére és a szolgáltató szerződésen kívüli felelősségére baleset esetében vonatkozó eltéréseket, amelyeket jelenleg a nemzetközi magánjog összes rendelkezésétől való általános eltérés fed le. A Bizottság e módosításokat és a megfelelő, a preambulumbekezdéseket érintő változtatásokat egyaránt elfogadja [ 53. és 54. módosítás a (45) és (46) preambulumbekezdésben].

A Bizottság továbbá a Tanács munkáját tükröző technikai jellegű pontosításokat is eszközölt.

Átmeneti eltérések (18. cikk). A 174. módosítás teljes egészében törli a (korábbi) származási ország elvének érvényessége alóli eltérést tartalmazó 18. cikket. A Bizottság elfogadja ezt, mivel a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeket kizárták ezen irányelv alkalmazási köréből, az adósságok bírói úton történő behajtásának lehetőségét lefedi a 17. cikk 7a. pontjában szereplő új eltérés, a készpénz és értéktárgyak szállítását pedig a 40. cikk (1) bekezdésébe emelték be.

Eseti eltérések (19. cikk). A 175. módosítás az új, átnevezett 16. cikk címét igazítja ki. A 176 módosítás az eseti eltérések feltételeire hivatkozik, és törli azt a kötelezettséget, miszerint ilyen intézkedéseket kizárólag a kölcsönös segítségnyújtási eljárás betartása esetén lehet meghozni. A közegészségre, közrendre és az egészségügyi szakemberek gyakorlatára vonatkozó eseti eltérések – az egészségügyi ellátás az irányelv alkalmazási köréből való kizárása és annak a ténynek a következtében, hogy a 16. cikk jelenleg általánosabb értelemben lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a közrenddel és a közegészséggel kapcsolatos követelményeket támasszanak – okafogyottá váltak. A Bizottság ennélfogva törli a megfelelő eseti eltéréseket, és a 19. cikket a szolgáltatások biztonságára korlátozza. A Bizottság azonban nem fogadja el a kölcsönös segítségnyújtási eljárás törlését, amely nélkülözhetetlen annak biztosítása érdekében, hogy ez az eltérés ne vezessen a szolgáltatásnyújtás szabadságának szükségtelen korlátozásához.

3.5. A szolgáltatást igénybe vevők jogai (20-23. cikk)

Tiltott korlátozások / Megkülönböztetésmentesség . A 21. cikkre és az (50) preambulumbekezdésre vonatkozó 177. és 55. módosítás kijelenti, hogy a szolgáltatás igénybevevőjére „kizárólag” állampolgársága vagy lakóhelye alapján ne vonatkozzanak megkülönböztető követelmények. A Bizottság nem fogadhatja el a 21. cikkben szereplő, megkülönböztetésmentességről szóló záradék e kiegészítését, mivel ezt úgy lehetne értelmezni, mintha lehetővé tenné a megkülönböztetést, ha az további alapokon is nyugszik. Az 55. módosítás fennmaradó része az (50) preambulumbekezdést pontosítja, és elfogadható. A Bizottság a Tanács munkájával összhangban további pontosításokat eszközölt a 20. cikkben említett pénzügyi támogatás vonatkozásában [lásd a (48) és az új, (48a) preambulumbekezdést].

Segítségnyújtás a szolgáltatást igénybe vevők számára . A szolgáltatást igénybe vevők számára nyújtott segítségről szóló 22. cikkre vonatkozó 178. módosítás pontokba szedi az egyablakos ügyintézési pontokon a szolgáltatások igénybevevői által hozzáférhető információk és tanácsok sorát. E módosítás törli továbbá az európai fogyasztói központok hálózata kapcsolattartó pontjait azon szövetségek és szervezetek sorából, amelyek elérhetőségéről a szolgáltatások igénybevevőit értesíteni kell, és amelyek gyakorlati segítséget nyújthatnak. A 179. módosítás új, 22a. cikket emel be, amely azzal a lehetőséggel kapcsolatos, hogy a szolgáltató egyablakos ügyintézéssel teljesíthesse valamennyi eljárást és alaki követelményt. A Bizottság elfogadja a 178. módosítást annak a résznek a kivételével, amely törli az európai fogyasztói központok hálózatára tett utalást, mivel ez a Bizottság szerint különösen aktív szerepet tölthet be a fogyasztóknak nyújtott gyakorlati segítség terén. A Bizottság nem fogadja el a 179. módosítást és az új, 22a. cikk beemelését, mivel az egyablakos ügyintézési pontok szerepét és felelősségeit már kielégítően tisztázza az irányelvnek az ügyintézés egyszerűsítéséről szóló fejezete.

Más tagállamban igénybe vett egészségügyi ellátás költségeinek megtérítése . Az 56–62. és 180/247. módosítás törli a 23. cikket, a más tagállamban igénybe vett egészségügyi ellátás költségeinek megtérítésével foglalkozó rendelkezéseket és a megfelelő preambulumbekezdéseket. A Bizottság elfogadja e részek törlését, és – mint fent említésre került – az egészségügyi szolgáltatásokról külön kezdeményezést fog előterjeszteni.

3.6. A munkavállalók kiküldetése (24–25. cikk)

A munkavállalók kiküldetésére és a harmadik országok állampolgárainak kiküldetésére vonatkozó különleges rendelkezések. A 181., 182/248., 63–64., 183/249. és 65-66. módosítás törli az igazgatási akadályok megszüntetésére vonatkozó rendelkezéseket és a tagállamok a munkavállalók kiküldetésére és a harmadik országok állampolgárainak kiküldetésére vonatkozó együttműködési kötelezettségét. Bár a Bizottság vélekedése szerint kiemelkedően fontos bármely olyan indokolatlan igazgatási teher elhárítása, amely gátolhatja a szolgáltatókat a határokon átnyúló szolgáltatások személyzetük kiküldetése útján történő nyújtásában, valamint a feketemunka és a szociális dömping elleni küzdelem érdekében fontos az igazgatási együttműködés javítása, a Bizottság – az átfogó kompromisszum részeként – elfogadja e rendelkezések törlését. Az indokolatlan igazgatási terhek elhárítása és az igazgatási együttműködés jobban működő rendszerének kialakítása érdekében a Bizottság útmutatással fog szolgálni a tagállamoknak e kérdésekben.

3.7. A szolgáltatásnyújtás minősége (26–32. cikk)

A szolgáltatókra és azok szolgáltatásaira vonatkozó információk (26. cikk). A 184. és 186. módosítás azt a rendszeres kötelezettséget írja elő a szolgáltatók számára, hogy az egyablakos ügyintézési pontokon keresztül tegyenek elérhetővé információkat a szolgáltatást igénybe vevők számára. A 185. módosítás azt a kötelezettséget vezeti be, miszerint a szolgáltatások igénybevevőinek rendelkezésére kell bocsátani a szolgáltató jogi formájával kapcsolatos információt. A Bizottság kisebb újraszövegezéssel elfogadja a 185. módosítást. Ezzel szemben a Bizottság nem fogadhatja el a 184. és 186. módosítást, mivel azok szükségtelen terhet jelentenének a szolgáltatók számára.

Szakmai felelősségbiztosítás (27. cikk). A 187. módosítás első mondata törli a tagállamok azon kötelezettségét, miszerint meg kell követelniük, hogy azok a szolgáltatók, amelyek szolgáltatásai kiemelt kockázatot jelentenek a szolgáltatás igénybevevőjének az egészségére, biztonságára vagy pénzügyi biztonságára nézve, kötelesek legyenek szakmai felelősségbiztosítással garanciát nyújtani, és a biztosítás megkövetelését puszta lehetőséggé változtatja. A második mondat értelmében a biztosításnak fedeznie kell a más tagállamokban nyújtott ilyen szolgáltatások által jelentett kockázatot is. A Bizottság e módosítás mindkét mondatát kisebb újraszövegezéssel elfogadja. Az új, (63a) preambulumbekezdést bevezető 67. módosítást is elfogadják, a 27. cikk (1) bekezdésében szükséges változásokat tükröző kiigazításokkal. A (63) preambulumbekezdést ennek megfelelően kiigazították. A 188., 189. és 190. módosítást a Bizottság elfogadja, amennyiben ezek szükségesek, és nem támasztanak további akadályt a szolgáltatók számára. A Tanács munkájával összhangban továbbá a Bizottság a 27. cikk és a megfelelő preambulumbekezdések szövegét – különösen e cikk alkalmazási körével kapcsolatban – pontosította; ennek értelmében a Bizottság abban az esetben, ha a biztosítási piacon bizonyítható módon nem áll rendelkezésre megfelelő biztosítás, eljárást vezethet be.

Értékesítés utáni garancia (28. cikk). A 191. módosítás törli a szolgáltatók azon kötelezettségét, hogy az általuk nyújtott értékesítés utáni garanciákról tájékoztatást adjanak. A 192. módosítás törli azt a rendelkezést, miszerint a megfelelő bekezdések nem érintik a más közösségi eszközök által előírt értékesítés utáni garanciákra vonatkozó szabályozást. A Bizottság nem fogadja el a 191. módosítást, mivel a szolgáltató köteles tájékoztatni a szolgáltatások igénybevevőjét az értékesítés utáni garanciákról. A Bizottság továbbá nem fogadhatja el a 192. módosítást sem, mivel az értékesítés utáni garanciákra vonatkozó más közösségi jogszabályokat explicit módon kell feltüntetni.

Kereskedelmi tájékoztatás (29. cikk). A Bizottság a Tanács munkája alapján pontosította a szöveget: eszerint a kereskedelmi tájékoztatásról szóló szakmai szabályoknak meg kell felelniük a megkülönböztetésmentesség, a szükségesség és az arányosság elvének.

Multidiszciplináris tevékenységek (30. cikk) . A 193. (és a 210. ) módosítás kizárja a multidiszciplináris tevékenységeket a kölcsönös értékelési folyamatból. A Bizottság nem fogadja el a 193. és a 210. módosítást, mivel a multidiszciplináris tevékenységeket sújtó korlátozások értékelése és a róluk készített jelentés a szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultság és a szolgáltatási tevékenység gyakorlása szempontjából nélkülözhetetlen eszköz. A Bizottság a Tanács munkájával összhangban tovább pontosította, mely korlátozások lehetnek indokoltak, és ezt egy új, (64a) preambulumbekezdésben kifejtette.

A szolgáltatások minőségére vonatkozó politika (31. cikk). A 194. módosítás pontosítja, hogy a tagállamok a Bizottsággal együttműködésben ösztönzik az önkéntes európai szabványok kidolgozását. A Bizottság elfogadta a 194. módosítást, ugyanakkor a Tanács munkájára alapozva hangsúlyozza a fogyasztói érdekképviseletek szerepét.

Vitás ügyek rendezése (32. cikk) . A 195. módosítás további, a szolgáltatók által rendelkezésre bocsátandó elérhetőségeket vezet be. A 196. módosítás a „megfelelő” szót a „kielégítővel” helyettesíti. A Bizottság elfogadja a 195. és a 196. módosítást, a Tanács munkájával összhangban pontosítva ugyanakkor azt, hogy mely egyenértékű pénzügyi biztosítékokat kell egyenértékűeknek ítélni e cikk alkalmazásában, és ezt egy új, (65a) preambulumbekezdésben kifejti.

3.8. Igazgatási együttműködés (34–38. cikk)

Kölcsönös segítségnyújtás és felügyelet. A 199–202. és a 68–69. módosítás átszervezi az igazgatási együttműködésről szóló fejezetet, és pontosítja a tagállamok kötelezettségeit. A 199. módosítás átnevezi a fejezetet. A 200–202. módosítás célja a letelepedés helye szerinti és a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállam közötti feladatmegosztás pontosabb meghatározása. A letelepedés helye szerinti tagállam felelős a területén letelepedett szolgáltatók felügyeletéért, és nem utasíthatja vissza területén ellenőrző intézkedések meghozatalát azzal az indokkal, hogy a szolgáltatást másik tagállamban nyújtották. A letelepedés helye szerinti tagállamnak ellenőrzéseket és vizsgálatokat kell végeznie, továbbá más tagállamok kérésére tájékoztatást kell nyújtania a területén letelepedett szolgáltatókról. A szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállam feladata a szolgáltató tevékenységének felügyelete saját területén azon kérdések tekintetében, amelyekkel kapcsolatban a 16. cikk (1) bekezdésével (a Parlament egységes szerkezetbe foglalt szövegében a 21. cikk (1) bekezdése) összhangban nemzeti követelményeket alkalmazhat. Más esetekben a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállamnak helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat kell végeznie, amennyiben ezek objektív módon indokoltak és nem megkülönböztető jellegűek, vagy azokat a letelepedés helye szerinti tagállam kérelmezi. A 69. módosítás kifejti, hogy hatékony igazgatási együttműködés szükséges annak érdekében, hogy elkerüljék a szolgáltatókra alkalmazandó szabályok elburjánzását vagy a határokon átnyúló tevékenységek ellenőrzésének párhuzamosságát, és hogy a tisztességtelen kereskedők ne játszhassák ki a felügyeletet, vagy ne kerülhessék meg a szolgáltatásokra vonatkozóan alkalmazandó nemzeti szabályokat. A 68. módosítás a jól működő elektronikus információs rendszer szükségességét hangsúlyozza. A Bizottság teljes egészében elfogadja a 68–69. módosítást, és szellemében a 200–202. módosítást. Felismerve a letelepedés helye szerinti tagállam és a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállam feladatai és kötelezettségei pontos meghatározásának szükségességét, továbbá a hatékonyan működő igazgatási együttműködés érdekében a Bizottság a Tanács által felvázolt szerkezetbe illeszti az Európai Parlament módosításait.

Riasztási mechanizmus . A 203. módosítás riasztási mechanizmust vázol fel: ha egy tagállamnak olyan súlyos tények vagy körülmények jutnak tudomására, amelyek súlyos kárt okozhatnak emberek egészségében vagy biztonsága tekintetében, a tagállamnak a lehető legrövidebb időn belül értesítenie kell az érintett tagállamokat és a Bizottságot. A Bizottság elfogadja a 203. módosítást, továbbá a riasztási mechanizmus elindításának kiváltó okai közé felvette a környezetet érő károkat is. Ez az új rendszer azonban más célt szolgál, mint a kölcsönös segítségnyújtási rendszer az eseti eltérések esetében, és ennélfogva nem léphet annak a helyébe.

A szolgáltatók jó hírnevére vonatkozó információk. A 197. módosítás kiegészíti a szöveget azzal, hogy a tájékoztatásnak, amelyet a tagállamok egy másik tagállam illetékes hatóságának kérésére nyújtanak, közvetlenül a szolgáltató alkalmasságára kell vonatkoznia, a kérelmet pedig megfelelően indokolni kell. A 198. módosítás kiköti, hogy a tájékoztatási kérelmekről szóló rendelkezéseknek összhangban kell lenniük a személyes adatok védelmére vonatkozó rendelkezésekkel, továbbá azt, hogy a fogyasztók számára elérhetővé kell tenni minden nyilvános információt. A Bizottság mindkét módosítást elfogadja, és – a Tanács munkáját tükrözve – tisztázza, hogy a tagállamok – nemzeti jogukkal összhangban – a közigazgatási vagy fegyelmi intézkedések, büntetőjogi szankciók, valamint csaláshoz köthető fizetésképtelenséggel vagy csőddel kapcsolatos határozatok tekintetében nyújtanak tájékoztatást; hogy a szankciókat és intézkedéseket csak akkor teszik közzé, ha a jogerős határozat megszületett; és hogy a szolgáltatók jó hírnevéről szóló rendelkezések nem gátolják a büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés területén létrejövő kezdeményezéseket [új, (66f) preambulumbekezdés].

Kísérő intézkedések. A 68. módosítás szerint a tagállamok közötti igazgatási együttműködés javításához jól működő elektronikus információs rendszerre van szükség. A Bizottság elfogadja a 68. módosítást, tartalmát beemeli egy cikkbe, és ezt egy új, (66g) preambulumbekezdésben fejti ki. Ezenfelül a Bizottság, a Tanács munkája alapján új kísérő intézkedést vezet be a kölcsönös segítségnyújtás megvalósításáért felelős tisztviselők cseréjének érdekében.

3.9. Konvergenciaprogram és záró rendelkezések (39–48. cikk)

Magatartási kódexek (39. cikk). A 205. és a 70. módosítás a közösségi szintű magatartási kódexek – mindenekelőtt a szakmai testületek, szövetségek és szervezetek által történő – kidolgozásának fontosságát hangsúlyozza, továbbá pontosítja, hogy a magatartási kódexek a tagállami jogi előírásokat kiegészítik. A 71. módosítás egy preambulumbekezdésbe helyezi a magatartási kódexek által lefedendő területek listáját. A Bizottság elfogadja e módosításokat és – a Tanács munkája alapján – új, (67b) preambulumbekezdéssel egészíti ki a szöveget, amely a magatartási kódexek célját írja le.

További harmonizáció (40. cikk). Az újradefiniált alkalmazási körrel összhangban a 206. módosítás törli a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeket, a 208. módosítás pedig törli azon egyéb, esetleges további harmonizáció tárgyát képező kérdéseket, mint például az eseti eltérések vagy a kölcsönös értékelési eljárás útján meghatározott kérdések. A 207. módosítás felveszi a biztonsági szolgáltatásokat abba a felsorolásba, amelyben azok a területek szerepelnek, ahol további harmonizáció lehetősége mérlegelendő. A Bizottság elfogadja a 206., 207. és 208. módosítást, miközben pontosítja, hogy a további harmonizáció lehetőségének felmérésére a biztonsági szolgáltatások és a készpénz és értéktárgyak szállításával kapcsolatos szolgáltatások esetében az irányelv végrehajtásától számított egy év múlva kerül sor.

A Bizottság elfogadja továbbá a 211–212. módosítást , amely a Bizottság által a kölcsönös értékelésről és a felülvizsgálati záradékról benyújtandó jelentés időpontjára vonatkozik.

Végül a 213. módosítás hároméves határidőt szab meg az irányelvnek a tagállamok jogszabályaiba való átültetésére. Mivel a szolgáltatások belső piacának korszerűsítése igen sürgős feladat, a Bizottság véleménye szerint ragaszkodni kell az átültetés kétéves határidejéhez.

4. MÓDOSÍTOTT JAVASLAT

Az EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése szerint a Bizottság a fentieknek megfelelően módosítja javaslatát.

2004/0001 (COD)

Módosított javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE

a belső piaci szolgáltatásokról (EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 47. cikke (2) bekezdésének első és harmadik mondatára, 55. és 71. cikkére, valamint 80. cikke (2) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság javaslatára[1]

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[2]

tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[3]

a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően,

mivel:

(1) Az Európai Unió arra törekszik, hogy Európa államai és népei között egyre szorosabbra fűzze a kapcsolatokat, és biztosítsa a gazdasági és társadalmi fejlődést. A Szerződés 14. cikkének (2) bekezdése értelmében a belső piac olyan, belső határok nélküli térség, amelyben biztosított a szolgáltatások szabad mozgása és a letelepedés szabadsága. A tagállamok közötti szolgáltatási tevékenységek fejlődésének útjában álló akadályok megszüntetése elengedhetetlen az európai népek integrációjának erősítése, valamint a kiegyensúlyozott és fenntartható gazdasági és társadalmi fejlődés előmozdítása érdekében. Az ilyen korlátok lebontásakor nélkülözhetetlen biztosítani, hogy a szolgáltatási tevékenységek fejlődése hozzájáruljon a Szerződés 2. cikkében kitűzött feladat teljesítéséhez: a Közösség egész területén előmozdítsa a gazdasági tevékenységek harmonikus, kiegyensúlyozott és fenntartható fejlődését, a foglalkoztatottság és a szociális védelem magas szintjét, a férfiak és nők egyenlőségét, a fenntartható és inflációt nem gerjesztő növekedést, a gazdasági teljesítmények nagyfokú versenyképességét és konvergenciáját, a környezet minőségének magas szintű védelmét és javítását, az életszínvonal és életminőség emelését, valamint a tagállamok közötti gazdasági és társadalmi kohéziót és szolidaritást.

(1a) A versenyképes szolgáltatási piac nélkülözhetetlen a gazdasági növekedés ösztönzéséhez és a munkahelyteremtéshez az Európai Unióban. A belső piacon jelenleg számos akadály gátolja a szolgáltatókat, különösen a kis- és középvállalkozásokat abban, hogy működési területüket kiterjeszthessék országuk határain túlra, és a belső piac nyújtotta előnyöket teljes mértékben kihasználhassák. Ez gyengíti az Európai Unió szolgáltatóinak világpiaci versenyképességét. A fogyasztók számára szélesebb körű, jobb és olcsóbb szolgáltatásokat biztosíthatna egy olyan szabad piac, amely a tagállamokat arra késztetné, hogy megszüntessék a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás korlátozásait, ugyanakkor növeljék az átláthatóságot, és bővítsék a fogyasztók számára nyújtott tájékoztatást.

(2) „A szolgáltatások belső piacának helyzetéről” szóló bizottsági jelentés[4] számos olyan akadályt sorol fel, amelyek meggátolják vagy lassítják a szolgáltatások fejlődését a tagállamok között, különösen a szolgáltatások területén túlsúlyban lévő kis- és középvállalkozások által nyújtott szolgáltatások esetében. A jelentés megállapítja, hogy egy évtizeddel a belső piac tervezett megvalósítását követően továbbra is nagy a különbség az Európai Unió integrált gazdaságára vonatkozó elképzelés és az európai polgárok és szolgáltatók által tapasztalt valóság között. A felsorolt akadályok a szolgáltatások számos különböző területén a szolgáltatók tevékenységének valamennyi szakaszát érintik, és számos közös jellemzővel rendelkeznek, beleértve különösen azt a tényt, hogy az akadályok gyakran adminisztratív terhekből, a határokon átnyúló tevékenységgel kapcsolatos jogi bizonytalanságból és a tagállamok közötti kölcsönös bizalom hiányából fakadnak.

(3) Mivel a szolgáltatások a gazdasági növekedés motorját képezik, valamint a tagállamok többségében a GDP és a foglalkoztatás 70 %-át teszik ki, a belső piac ilyen széttagolódása kedvezőtlen hatással van az európai gazdaság egészére, különösen a kis- és középvállalkozások versenyképességére és a munkavállalók mozgására , és megakadályozza a fogyasztók hozzájutását a versenyképes árú szolgáltatások szélesebb köréhez. Fontos rámutatni, hogy a szolgáltatási ágazat különösen a női munkavállalók számára kulcsfontosságú, akik ezért a szolgáltatások belső piacának létrehozásakor megnyíló új lehetőségeknek jelentős hasznát fogják látni. Az Európai Parlament és a Tanács hangsúlyozta, hogy a valódi belső piac létrehozását gátló jogi akadályok elhárítása kiemelt fontosságú kérdés az Európai Tanács lisszaboni ülése által kitűzött cél elérése érdekében, miszerint a foglalkoztatás és a társadalmi kohézió javításával és a fenntartható gazdasági növekedés elérésével az Európai Uniónak 2010-re a világ legversenyképesebb és legdinamikusabb, a foglalkoztatást fellendítő , tudásalapú gazdaságává kell válnia. Az említett akadályok elhárítása a korszerű európai szociális modell biztosítása mellett így alapvető feltétele a lisszaboni stratégia megvalósítása közben tapasztalt nehézségek legyőzésének és az európai gazdaság fellendítésének , különös tekintettel a foglalkoztatásra és a beruházásokra. Fontos ezért a szolgáltatások belső piacának a piacnyitás és a közszolgáltatások, a szociális és fogyasztói jogok megőrzése közötti helyes egyensúly fenntartása mellett történő megteremtése.

(4) Szükséges ezért a szolgáltatók letelepedési szabadságát, valamint a szolgáltatások tagállamok közötti szabad mozgását gátló akadályok elhárítása, valamint e két – a Szerződésben meghatározott – alapvető szabadság gyakorlásához szükséges jogbiztonság garantálása a szolgáltatások igénybevevői és a szolgáltatók számára. Mivel a szolgáltatások belső piacán létező akadályok egyrészt azokat a szolgáltatókat érintik, akik egy másik tagállam területén kívánnak letelepedni, másrészt azokat, akik egy másik tagállam területén szolgáltatást nyújtanak, de ott nem kívánnak letelepedni, szükséges biztosítani a szolgáltatók számára, hogy szolgáltatási tevékenységüket a belső piacon belül valamely tagállamban való letelepedésen keresztül, vagy a szolgáltatások szabad mozgásának jogával élve fejleszthessék. Lehetővé kell tenni, hogy a szolgáltatók – az egyes tagállamokra vonatkozó növekedési stratégiájuk függvényében – választhassanak az említett két szabadság között.

(5) Az akadályokat nem lehet kizárólag a Szerződés 43. és 49. cikkének közvetlen alkalmazására támaszkodva megszüntetni, mivel egyrészről az akadályoknak a Szerződés megsértése miatt az érintett tagállamokkal szemben indított eljárások keretében, eseti alapon történő vizsgálata – különösen a bővítést követően – rendkívül bonyolult lenne a nemzeti és közösségi intézmények számára, másrészről pedig számos akadály megszüntetése a nemzeti jogrendszerek előzetes összehangolását igényli, beleértve az igazgatási együttműködés kialakítását is. Amint azt az Európai Parlament és a Tanács is elismerte, a szolgáltatások valódi belső piacának elérését közösségi jogalkotási eszköz teszi lehetővé.

(6) Ez az irányelv olyan általános jogi keretet hoz létre, amely előnyös a szolgáltatások széles köre számára, miközben figyelembe veszi a tevékenységek és szakmák valamennyi típusának sajátosságait és szabályozási rendszerét. A jogi keret dinamikus és szelektív megközelítésen alapul, amely elsődlegesen a gyorsan felszámolható akadályok megszüntetéséből, továbbá értékelési, konzultációs és egyes kérdésekre irányulóan kiegészítő harmonizációs folyamat elindításából áll, és lehetővé teszi a szolgáltatási tevékenységekre vonatkozó nemzeti szabályozási rendszerek fokozatos és összehangolt korszerűsítését, amely elengedhetetlen ahhoz, hogy 2010-re létrejöjjön a szolgáltatások valódi belső piaca. Rendelkezni kell egy kiegyensúlyozott intézkedéscsomag meghozataláról, amely a célzott harmonizációt, az igazgatási együttműködést, a szolgáltatásnyújtás szabadságáról való rendelkezést és – egyes kérdések tekintetében – magatartási kódex kidolgozásának ösztönzését foglalja magában. A nemzeti jogalkotási rendszerek említett összehangolásának biztosítania kell a közösségi jogi integráció, valamint a közérdekű célok védelme – különösen a fogyasztóvédelem – magas szintjét, amely elengedhetetlen a tagállamok közötti kölcsönös bizalom kialakításához. Ez az irányelv figyelembe vesz egyéb közérdekű célokat is, így a környezet, a közbiztonság, a közegészség védelmét és a munkajog betartását.

(6a) Mivel a javasolt intézkedés céljait, nevezetesen a szolgáltatók tagállamokban való letelepedésének szabadságát és a szolgáltatások tagállamok közötti szabad nyújtását gátló akadályok megszüntetését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az intézkedés terjedelme miatt azok közösségi szinten jobban megvalósíthatóak, a Közösség intézkedéseket fogadhat el a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének megfelelően. Az ugyanezen cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ezen irányelv nem haladja meg a célok eléréséhez feltétlenül szükséges mértéket.

(6b) Helyénvaló, hogy ennek az irányelvnek a letelepedés szabadságára és a szolgáltatások szabad mozgására vonatkozó rendelkezéseit csak olyan mértékben legyen kötelező alkalmazni, amilyen mértékben az érintett tevékenységek a versenyre nyitottak, így e rendelkezések a tagállamokat sem az általános gazdasági érdekű szolgáltatások liberalizációjára, sem a szolgáltatásokat nyújtó közintézmények magánosítására, sem az egyéb tevékenységek vagy egyes szolgáltatások esetében meglévő monopóliumok eltörlésére nem kötelezik.

(6c) Ez az irányelv nem érinti a közpénzek egyes szolgáltatók általi igénybevételét szabályozó követelményeket. Ezek a követelmények különösen azt állapítják meg, milyen feltételek alapján részesülhetnek a szolgáltatók közfinanszírozásban, beleértve az egyedi szerződéses feltételeket és különösen olyan minőségi előírásokat, amelyeket – például szociális szolgáltatások esetében – a közfinanszírozás igénybevételéhez be kell tartani.

(6d) Ez az irányelv nem gátolja a tagállamokat abban, hogy a közösségi jogszabályokkal összhangban intézkedéseket hozzanak a kulturális és nyelvi sokszínűségnek és a média sokféleségének védelmével és támogatásával kapcsolatban, beleértve ezek finanszírozását is.

(6e) Ezen irányelv célja a letelepedés szabadságát és a szolgáltatások tagállamok közötti szabad mozgását biztosító jogi keret megteremtése: az irányelv a büntetőjogot nem harmonizálja és nem sérti. Ennélfogva az irányelv általában nem érinti a büntetőjog szabályait. A szolgáltatási tevékenységek nyújtására való jogosultságot vagy a szolgáltatási tevékenységek gyakorlását érintő büntetőjogi rendelkezéseket ugyanakkor a tagállamok nem alkalmazhatják az irányelv szabályainak megkerülésére és a szolgáltatásnyújtás szabadságának korlátozására.

(6f) Ugyanilyen fontos, hogy ez az irányelv – a Szerződésnek a foglalkoztatás és az élet- és munkakörülmények javításáról szóló 136. cikke céljainak elérése érdekében – teljes mértékben tiszteletben tartja a Szerződés 137. cikkén alapuló közösségi kezdeményezéseket.

(6g) Nem érinti az irányelv a foglalkoztatási feltételeket, így a maximális munkaidő és a minimális pihenőidő, a minimális fizetett éves szabadság, a minimális bérszint, a munkahelyi egészségvédelem, biztonság és higiénia szabályait, valamint a szociális partnerek közötti kapcsolatokat sem, beleértve a kollektív megállapodásokkal kapcsolatos tárgyalásokhoz és azok megkötéséhez, a sztrájkhoz és a szervezett fellépéshez való jogot, és nem vonatkozik a munkaerő-kölcsönző cégek által nyújtott szolgáltatásokra sem. Az irányelv nem érinti a tagállamok szociális biztonsági jogszabályait.

(6h) Ezt az irányelvet úgy kell értelmezni, hogy a tagállamok által és az Európai Unió alapjogi chartájában elismert alapvető jogok gyakorlása összeegyeztethető legyen a Szerződés 43. és 49. cikkében rögzített alapvető szabadságokkal. Ezen alapvető jogok közé tartozik például a szervezett fellépéshez való jog. Az irányelvet úgy kell értelmezni, hogy ezek az alapvető jogok és szabadságok teljes mértékben érvényesüljenek.

(6i) Ez az irányelv kizárólag a valamely tagállamban letelepedett szolgáltatókra vonatkozik, külső vonatkozásokra nem terjed ki. Nem érinti a nemzetközi szervezetekben – különösen a GATS keretében – a szolgáltatások kereskedelméről folytatott tárgyalásokat.

[(7) preambulumbekezdés törölve]

(7a) Ez az irányelv kizárólag a gazdasági ellenszolgáltatás fejében végzett szolgáltatásokra terjed ki. Az általános érdekű szolgáltatásokra nem vonatkozik a Szerződés 50. cikkében szereplő fogalommeghatározás, és ezek ezért nem tartoznak az irányelv alkalmazási körébe. Az általános gazdasági érdekű szolgáltatások olyan szolgáltatások, amelyeket gazdasági ellenszolgáltatás fejében nyújtanak, és ezért ezen irányelv alkalmazási körébe tartoznak. Nem tartoznak azonban az irányelv hatálya alá egyes – például a közlekedés területén nyújtott – általános gazdasági érdekű szolgáltatások, míg egyes egyéb – például a postai szolgáltatások területén nyújtott – általános gazdasági érdekű szolgáltatások eltérnek a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezéstől. Az irányelv nem foglalkozik az általános gazdasági érdekű szolgáltatások finanszírozásával, és nem vonatkozik a tagállamok által – különösen szociális területen – a Közösség versenyjogi szabályaival összhangban nyújtott támogatási rendszerekre. Nem foglalkozik az irányelv a közérdekű szolgáltatásokról szóló bizottsági fehér könyv nyomon követésével sem.

[(8) preambulumbekezdés áthelyezve]

(9) A pénzügyi szolgáltatásokat ki kell zárni ezen irányelv hatálya alól, mivel e tevékenységek külön közösségi jogszabályok tárgyát képezik, amelyek célja – ehhez az irányelvhez hasonlóan – a szolgáltatások valódi belső piacának megvalósítása. Ez a kizárás ennélfogva minden banki, hitelezési, biztosítási – beleértve a viszontbiztosítást –, foglalkozási vagy magánnyugdíj, értékpapír, befektetési, alapokkal kapcsolatos, fizetési és befektetési tanácsadás jellegű szolgáltatást érint, beleértve a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[5] I. mellékletében felsorolt szolgáltatásokat.

(10) Tekintettel az elektronikus hírközlési hálózatokra és szolgáltatásokra, valamint a hozzájuk kapcsolódó forrásokra és szolgáltatásokra vonatkozó jogalkotási eszközcsomag 2002-ben történt elfogadására, amely – elsősorban az egyedi engedélyezési rendszerek többségének megszüntetése révén – keretszabályozást hozott létre az említett tevékenységeknek a belső piacon belüli nyújtásához való jogosultság megkönnyítésére, szükséges az említett eszközök tárgyát képező kérdések kizárása ezen irányelv hatálya alól.

(10a) A 2002/19/EK[6], 2002/20/EK[7], 2002/21/EK[8], 2002/22/EK[9], 2002/58/EK[10] európai parlamenti és tanácsi irányelvek tárgyát képező elektronikus hírközlési szolgáltatásokkal kapcsolatos kérdések ezen irányelv hatálya alóli kizárásának nem csupán a felsorolt irányelvek tárgyát képező kérdésekre kell vonatkoznia, hanem azokra a kérdésekre is, amelyekkel kapcsolatban az irányelvek kifejezetten tagállami hatáskörbe utalják egyes nemzeti szintű intézkedések elfogadásának lehetőségét.

(10b) A közlekedési szolgáltatások – beleértve a városi közlekedést, a taxikat és a betegszállító járműveket, valamint a kikötői szolgáltatásokat – nem tartoznak az irányelv hatálya alá.

(10c) Az egészségügy kizárása az irányelv hatálya alól azokra az egészségügyi szakemberek által a betegek számára nyújtott egészségügyi és gyógyszerészeti szolgáltatásokra terjed ki, amelyek a betegek egészségi állapotának értékelésére, fenntartására vagy javítására irányulnak, amennyiben a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállamban az említett tevékenységeket a szabályozott egészségügyi foglalkozások számára tartják fenn.

(10d) Ez az irányelv nem érinti az olyan egészségügyi szolgáltatás díjának visszatérítését, amelynek igénybevételére a beteg tartózkodási helyétől eltérő tagállamban került sor. Az Európai Bíróság már számos alkalommal foglalkozott ezzel a kérdéssel, és elismerte a betegek jogait. Ezzel a kérdéssel más közösségi jogi eszközben kell foglalkozni a nagyobb jogbiztonság és az egyértelműség biztosítása érdekében, éspedig olyan mértékben, amennyiben ezt a kérdést a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló 1408/71/EGK tanácsi rendelet [11] nem rendezi.

(10e) Az audiovizuális szolgáltatásokat – függetlenül a továbbítás módjától és beleértve a filmszínházakban nyújtott ilyen szolgáltatásokat – ki kell zárni ezen irányelv hatálya alól. Nem foglalkozik továbbá az irányelv a tagállamok által az audiovizuális ágazatban nyújtott azon állami támogatásokkal, amelyekre közösségi versenyjogi szabályok vonatkoznak.

(10f) Figyelemmel a tevékenységek sajátos természetére – amelyek a tagállamok részéről a közrendre és a fogyasztóvédelemre vonatkozó szabályok végrehajtásával járnak együtt – ki kell zárni ezen irányelv hatálya alól a szerencsejátékkal kapcsolatos tevékenységeket, beleértve a sorsolásos játékokat és a fogadási ügyleteket is.

(10g) Az irányelv nem sérti a Szerződés 45. cikkének a közjegyzők és más szakmák által gyakorolt hitelesítési és a tanúsítási hatáskörhöz kapcsolódó egyes tevékenységekre történő alkalmazását.

(10h) Nem terjed ki az irányelv a szociális lakhatás, gyermekgondozás, családtámogatás és a rászorulók támogatása területén nyújtott azon szociális szolgáltatásokra sem, amelyeket az állam vagy az állam által megbízott szolgáltató nyújt nemzeti, regionális vagy helyi szinten a családi jövedelmük elégtelen volta, illetve teljes vagy részleges függőségük miatt rászorulók, vagy a marginalizálódás veszélyének kitett személyek támogatására. E szolgáltatások a társadalmi kohézió és szolidaritás elvének megnyilvánulásai, amelyek elengedhetetlenek az emberi méltósághoz és integritáshoz való alapvető jog biztosításához, ezért ezen irányelv ezeket nem érintheti.

(10i) Ez az irányelv nem foglalkozik a szociális szolgáltatások finanszírozásával és az azokkal kapcsolatos segélyezési rendszerrel. Az irányelv emellett nem érinti azokat a tagállamok által megállapított követelményeket és feltételeket, amelyek biztosítják, hogy a szociális szolgáltatások hatékonyan szolgálják a közérdeket és a társadalmi kohéziót.

(11) Tekintettel arra, hogy a Szerződés az adózási ügyekre vonatkozóan meghatározott jogalapokról rendelkezik, valamint tekintettel az e területen már elfogadott közösségi jogszabályokra, az adózás területét ki kell zárni az irányelv hatálya alól.

[(12) preambulumbekezdés áthelyezve]

(13) A szolgáltatási tevékenységekről már ma is kiterjedt közösségi joganyag rendelkezik. Ez az irányelv a közösségi vívmányokra épít, és így kiegészíti azokat. Az ezen irányelv és más közösségi eszközök közötti ütközések meghatározásra kerültek, és azokról rendelkeztek ebben az irányelvben, többek között eltérések biztosításával. Szükséges azonban szabályt meghatározni minden olyan fennmaradó és kivételes esetre, amikor ezen irányelv valamely rendelkezése ütközik egy másik közösségi eszköz rendelkezésével. Az ilyen ütközés fennállását a Szerződésben foglalt, a letelepedés jogára és a szolgáltatások szabad mozgására vonatkozó szabályoknak megfelelően kell meghatározni. Valamennyi jövőbeni közösségi eszköz szövegezése és tárgyalása során el kell kerülni az eszköznek ezen irányelv valamely rendelkezésével való ütközését.

(13a) Ez az irányelv összhangban áll a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[12], és nem érinti azt. Tárgyát egyéb, a szakmai képesítésekhez nem kapcsolódó kérdések képezik, így a szakmai felelősségbiztosítás, a kereskedelmi tájékoztatás, a multidiszciplináris tevékenységek és az ügyintézés egyszerűsítése. A határon átnyúló átmeneti szolgáltatásnyújtást illetően ebben az irányelvben a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezéstől való eltérés biztosítja, hogy a 2005/36/EK irányelvnek a szolgáltatásnyújtás szabadságáról szóló II. címe ne sérüljön. Ezért a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezés nem érinti azon intézkedések egyikét sem, amelyek a 2005/36/EK irányelv értelmében a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállamban alkalmazandók.

(13b) Ez az irányelv összhangban áll a szolgáltatásokra vonatkozó egyéb közösségi kezdeményezésekkel, különösen azokkal, amelyek a szolgáltatások biztonságára vonatkoznak. Összhangban áll továbbá egyéb, a belső piacra és a fogyasztóvédelemre vonatkozó kezdeményezésekkel, például a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló 2005/29/EK irányelvvel[13], valamint a fogyasztóvédelmi jogszabályok alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről szóló 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel („rendelet a fogyasztóvédelmi együttműködésről”)[14].

(14) Az ezen irányelv hatálya alá tartozó szolgáltatások folyamatosan változó tevékenységek széles körét ölelik fel, beleértve az üzleti jellegű szolgáltatásokat, például a vállalatvezetési tanácsadást, a tanúsítást és a bevizsgálást; a létesítmények működtetését, beleértve az irodafenntartást; a reklámtevékenységet; a személyi állomány kiválasztásával kapcsolatos szolgáltatásokat; valamint a kereskedelmi ügynökök szolgáltatásait. Az irányelv hatálya alá tartozó szolgáltatások magukban foglalják az olyan, vállalatoknak és fogyasztóknak is nyújtott szolgáltatásokat, mint a jogi vagy pénzügyi tanácsadás; az ingatlannal kapcsolatos szolgáltatások, például az ingatlanügynökségek; az építőipari szolgáltatások, beleértve az építészek által nyújtott szolgáltatásokat is; a forgalmazói szolgáltatások; a kereskedelmi vásárok szervezése; az autókölcsönzés; az utazási irodák. Szabályozza az irányelv továbbá a fogyasztói szolgáltatásokat, például a turizmus területén, beleértve az idegenvezetőket is; a szabadidős szolgáltatásokat, sportcentrumokat és vidámparkokat; valamint – amennyiben nem zárták ki ezeket az irányelv alkalmazási köréből – a háztartási támogató szolgáltatásokat, például az időseket segítő szolgáltatásokat. Az említett tevékenységek magukban foglalhatnak olyan szolgáltatásokat, amelyek esetében szükséges a szolgáltató és a szolgáltatás igénybevevőjének földrajzi közelsége, olyan szolgáltatásokat, amelyek esetében szükséges a szolgáltató vagy a szolgáltatás igénybevevőjének utazása, valamint olyanokat, amelyek távolról, például az interneten keresztül is nyújthatók.

[(15) preambulumbekezdés törölve]

(16) A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint annak megállapítását, hogy valamely tevékenység – különösen valamely államilag finanszírozott vagy közintézmény által nyújtott tevékenység – szolgáltatásnak minősül-e, eseti alapon, az összes jellemző, különösen a tevékenység nyújtásának, megszervezésének és finanszírozásának az érintett tagállamban jellemző módja figyelembevételével kell elvégezni. A Bíróság megállapította, hogy a díjazás szükséges jellemzője az, hogy az a kérdéses szolgáltatásokért járó ellenszolgáltatás, és elismerte, hogy a díjazás jellegzetes tényezője hiányzik az állam által vagy az állam nevében az állam szociális, kulturális, oktatási és jogi területen ellátandó feladataival összefüggésben ellenszolgáltatás nélkül végzett olyan tevékenységek esetében , mint például a nemzeti oktatási rendszer keretében biztosított oktatás vagy a gazdasági tevékenység folytatásával nem járó szociális biztonsági rendszerek irányítása. A szolgáltatás igénybevevője által a rendszer működési költségeihez való hozzájárulás céljából fizetett díj, például a diákok által fizetett tandíj vagy beiratkozási díj, önmagában nem jelent díjazást, mivel a szolgáltatást lényegében véve továbbra is állami pénzeszközökből finanszírozzák. Ezekre a tevékenységekre ezért nem vonatkozik a szolgáltatásnak a Szerződés 50. cikkében adott meghatározása, és ezért nem tartoznak az irányelv hatálya alá.

(16a) A nonprofit amatőr sporttevékenységek társadalmi szempontból rendkívül fontosak. Gyakran teljes mértékben társadalmi vagy kedvtelési célokat szolgálnak. Ennek megfelelően a közösségi jog értelmében nem minősülhetnek gazdasági tevékenységnek, és nem terjed ki rájuk ezen irányelv hatálya.

[(17) preambulumbekezdés áthelyezve]

(18) A szolgáltató fogalma magába foglal bármely természetes személyt, aki valamely tagállam állampolgára, vagy bármely jogi személyt, amely az adott államban szolgáltatói tevékenységet folytat, a letelepedés szabadságának vagy a szolgáltatások szabad mozgásának gyakorlása révén. A szolgáltató fogalma tehát nem korlátozódik kizárólag a szolgáltatások szabad mozgása keretében nyújtott, határokon átnyúló szolgáltatásnyújtásra, hanem kiterjed azokra az esetekre is, amelyekben valamely piaci szereplő azzal a céllal telepszik le valamely tagállamban, hogy szolgáltatási tevékenységet ott folytassa. Másrészről, a szolgáltató fogalma nem terjed ki a valamely tagállamban fiókteleppel rendelkező harmadik országbeli vállalatokra, mivel a Szerződés 48. cikke értelmében a letelepedés szabadsága és a szolgáltatások szabad mozgása kizárólag a valamely tagállam joga szerint létrehozott vállalatokat illeti meg, amely vállalat bejegyzett székhelye, központi ügyvezetése vagy üzleti tevékenységének fő helye a Közösség területén van. A szolgáltatás igénybevevőjének fogalma azokat a harmadik országbeli állampolgárokat is magába foglalja, akik már rendelkeznek az 1408/71/EGK rendelet[15], a 2003/109/EK irányelv[16], a 859/2003/EGK rendelet[17] és a 2004/38/EK irányelv[18] által rájuk ruházott jogokkal. A tagállamoknak ugyanakkor lehetőségük van arra, hogy a szolgáltatás igénybevevőjének fogalmát területükön jelen lévő más, harmadik országbeli állampolgárokra is kiterjesszék.

(18a) A szolgáltató letelepedésének helyét a Bíróság ítélkezési gyakorlatával összhangban kell meghatározni, amely szerint a letelepedés fogalma állandó telephelyen, határozatlan ideig ténylegesen végzett gazdasági tevékenységet foglal magában. Ez a követelmény akkor is teljesülhet, ha valamely vállalatot meghatározott időszakra hoznak létre, vagy ha az a tevékenysége végzéséhez használt épületet vagy berendezést bérli. E követelmény továbbá akkor is teljesülhet, ha valamely tagállam bizonyos szolgáltatásokkal kapcsolatban csak korlátozott időtartamra nyújt engedélyt. A telephelynek nem szükséges leányvállalatnak, fióktelepnek vagy képviseletnek lennie, hanem lehet olyan iroda is, amelyet a szolgáltató saját személyzete vagy olyan személy irányít, aki független, de felhatalmazással rendelkezik arra, hogy a vállalkozás nevében folyamatosan eljárjon, ahogyan az a képviselet esetében is lenne. E meghatározás értelmében – amely előírja, hogy a szolgáltató telephelyén ténylegesen gazdasági tevékenységet kell végezni – postafiók létezése önmagában nem tekinthető telephelynek. Olyan esetekben, ahol egy szolgáltatónak több telephelye is van, fontos meghatározni, hogy melyik telephelyről nyújtják az érintett tényleges szolgáltatást. Amennyiben nehéz meghatározni, hogy a több telephely közül melyikről nyújtanak egy adott szolgáltatást, azt a helyet kell a szolgáltatásnyújtás helyének tekinteni, ahol a szolgáltató adott szolgáltatással kapcsolatos tevékenységeinek a központja van.

(18b) A Szerződésnek a letelepedésről szóló rendelkezései meghagyják a gazdasági szereplők azon szabadságát, hogy a tevékenységük végzésére alkalmasnak ítélt jogi formát megválasszák. Ennek megfelelően, a Szerződés szerinti „jogi személy” jogi formájától függetlenül valamennyi olyan jogi személy, amelyet valamely tagállam jogszabályai alapján hoztak létre, vagy amelyek tekintetében valamely tagállam joga az irányadó.

[(19) preambulumbekezdés áthelyezve]

(20) Az engedélyezési rendszer fogalma magában foglalja többek között az engedélyek, licenciák, jóváhagyások vagy koncessziók kibocsátásának közigazgatási eljárásait, valamint a szolgáltató arra vonatkozó kötelezettségét, hogy – a tevékenység gyakorlására való jogosultság céljából – jegyezzék be valamely szakma képviselőjeként vagy vegyék nyilvántartásba, jegyzékbe vagy adatbázisba, váljék valamely testület hivatalos tagjává, vagy rendelkezzen egy meghatározott szakmához való tartozást igazoló kártyával. Engedélyt nem kizárólag hivatalos határozattal lehet kibocsátani, hanem olyan okokból eredő hallgatólagos döntésekkel is, mint például az illetékes hatóság válaszának hiánya, vagy az a tény, hogy az érdekelt félnek várnia kell a valamely nyilatkozattal kapcsolatos átvételi elismervényre annak érdekében, hogy tevékenységét megkezdhesse, vagy, hogy az utóbbi jogszerűvé váljon.

(20a) A közérdeken alapuló kényszerítő indokok fogalmát , amelyre ezen irányelv egyes rendelkezései hivatkoznak, a Bíróság a Szerződés 43. és 49. cikkével kapcsolatban ítélkezési gyakorlatában fokozatosan dolgozta ki, és az továbbra is folyamatosan alakulhat . A fogalom a Bíróság ítélkezési gyakorlatában elismerteknek megfelelően legalább a következő indokokat tartalmazza: közrend, közbiztonság és közegészségügy a Szerződés 46. és 55. cikke értelmében, a rend fenntartása a társadalomban, szociálpolitikai célok, a szolgáltatások igénybevevőinek védelme, a fogyasztóvédelem, a munkavállalók védelme, beleértve a munkavállalók szociális védelmét, a szociális biztonsági rendszer pénzügyi egyensúlyának megőrzése, a csalások megakadályozása, a tisztességtelen verseny megakadályozása, a környezet és a városi környezet védelme, beleértve a város- és vidéktervezést, a hitelezők védelme, a hatékony és eredményes igazságszolgáltatás megóvása, közúti biztonság, a szellemi tulajdon védelme, kultúrpolitikai célok, beleértve a különböző társadalmi alkotóelemek – különösen a társadalmi, kulturális, vallási és filozófiai értékek – kifejezési szabadságának védelmét, a sajtó sokszínűségének fenntartása és a nemzeti nyelv támogatása, a nemzeti történelmi és művészeti örökség megőrzése, valamint az állat-egészségügyi politika.

[(21) preambulumbekezdés törölve]

(21a) A közigazgatási eljárásokra vonatkozó szabályok nem a közigazgatási eljárások harmonizációjára, hanem azoknak a túlzottan nehézkes engedélyezési rendszereknek, eljárásoknak és alaki követelményeknek a felszámolására szolgálnak, amelyek akadályozzák a letelepedés szabadságát és ebből eredően új szolgáltató vállalatok létesítését.

(22) Az egyik alapvető nehézség a szolgáltatásra való jogosultság és a szolgáltatási tevékenység gyakorlása terén – különösen a kis- és középvállalkozások számára – a közigazgatási eljárások összetettsége, hosszas időtartama és az eljárásokkal kapcsolatos jogbizonytalanság. Ennek okán, az egyes korszerűsítő és bevált igazgatási gyakorlatra vonatkozó közösségi és nemzeti szintű kezdeményezések által állított példát követve meg kell határozni az ügyintézés egyszerűsítésének elveit, többek között az egyablakos ügyintézési pontok rendszerének közösségi szinten összehangolt bevezetésén keresztül, az előzetes engedélyekre vonatkozó kötelezettség olyan esetekre történő korlátozásán keresztül, amelyekben az előzetes engedély elengedhetetlen, valamint az illetékes hatóság bizonyos időtartam elmúltát követő hallgatólagos engedélye elvének a bevezetésén keresztül. Az ilyen korszerűsítő tevékenység, miközben fenntartja az átláthatóságra és a piaci szereplőkre vonatkozó információ naprakész voltára vonatkozó követelményt, azon késedelmek, költségek és visszatartó hatások kiküszöbölését szolgálja, amelyek például a szükségtelen vagy túlzottan összetett és megterhelő, illetve az egymást átfedő eljárásokból, a dokumentumok benyújtásával kapcsolatos akadályokból, az illetékes hatóságok diszkrecionális jogköreinek alkalmazásából, a válaszadás meghatározatlan vagy túlzottan hosszú határidejéből, a megadott engedélyek érvényességének korlátozott időtartamából, valamint az aránytalan díjakból és büntetésekből erednek. Az ilyen gyakorlatok különösen erős visszatartó erővel hatnak az olyan szolgáltatókra, akik vagy amelyek tevékenységüket más tagállamokra is ki kívánják terjeszteni, továbbá összehangolt korszerűsítést tesznek szükségessé a huszonöt tagállamból álló, kibővített belső piacon.

(22a) A tagállamok szükség esetén a letelepedéssel kapcsolatos igazolásokkal, tanúsítványokkal vagy bármely más dokumentummal azonos célú, a Bizottság által meghatározott, közösségi szinten harmonizált formanyomtatványokat vezetnek be.

(22b) A tagállamok az eljárások és alaki követelmények egyszerűsítése igényének megvizsgálása céljából különösen azok szükségességét, számát, esetleges ismétlődését, költségeit, egyértelműségét és hozzáférhetőségét vehetik figyelembe, valamint azon késedelmet és gyakorlati nehézségeket, amelyeket az érintett szolgáltatónak okozhatnak.

(23) Annak érdekében, hogy a belső piacon egyszerűsödjék a szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultság és a szolgáltatási tevékenység gyakorlása, az ügyintézés egyszerűsítésére vonatkozó, valamennyi tagállam számára közös célkitűzést kell kijelölni, valamint rendelkezéseket kell megállapítani többek között az egyablakos ügyintézési pontokat , a tájékoztatáshoz való jogot, az elektronikus úton végzett eljárásokat, valamint egy engedélyezési keretrendszer létrehozását illetően. Az e célkitűzés megvalósítását szolgáló egyéb nemzeti szintű intézkedések magukban foglalhatják a szolgáltatási tevékenységekre vonatkozó eljárások és alaki követelmények számának csökkentését, valamint az ilyen eljárások és alaki követelmények korlátozását azokra, amelyek valóban elengedhetetlenek valamely közérdekű célkitűzés megvalósítása szempontjából, és amelyek között nincsen átfedés akár a tartalmat, akár a célt illetően.

(24) Az ügyintézés egyszerűsítése érdekében nem írhatók elő olyan általános alaki követelmények, mint például az eredeti dokumentumok, a hitelesített másolatok vagy a hitelesített fordítás benyújtása , kivéve ha azokat objektív, a közérdeken alapuló kényszerítő indok támasztja alá, például a munkavállalók, a közegészség védelme, a környezetvédelem vagy a fogyasztóvédelem . Szükséges továbbá biztosítani azt is, hogy egy engedély főszabály szerint az egész nemzeti területre kiterjedő hatállyal biztosítsa a szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultságot, illetve a szolgáltatási tevékenység gyakorlását, kivéve, ha minden egyes létesítmény – például minden egyes új bevásárlóközpont – külön történő engedélyezését vagy a nemzeti terület bizonyos részére korlátozott engedélyt objektív, a közérdeken alapuló kényszerítő indok támasztja alá.

(25) Indokolt egyablakos ügyintézési pontok létrehozásáról rendelkezni annak biztosítása érdekében, hogy minden szolgáltató rendelkezzen olyan kapcsolattartó ponttal, amelynél minden eljárást lebonyolíthat, és minden alaki követelménynek eleget tehet. Az egyablakos ügyintézési pontok tagállamonkénti száma a regionális vagy helyi hatásköröktől vagy az érintett tevékenységektől függően eltérő lehet. Az egyablakos ügyintézési pontok létrehozása nem akadályozza az egyes nemzeti rendszereken belül a feladatoknak az illetékes hatóságok közötti megosztását. Amennyiben regionális vagy helyi szinten több hatóság is illetékes, ezek egyike is betöltheti az egyablakos ügyintézési pont és a koordinátor szerepét. Egyablakos ügyintézési pontokat nem csak közigazgatási hatóságok hozhatnak létre, hanem olyan kereskedelmi vagy kézműipari kamarák, illetve szakmai szervezetek vagy magánszervezetek is, amelyeket valamely tagállam ezzel megbíz. Az egyablakos ügyintézési pontok jelentős szerepet töltenek be a szolgáltatóknak nyújtott segítség terén, akár mint a szolgáltatási tevékenység nyújtására való jogosultsághoz szükséges dokumentumok kibocsátásában közvetlenül illetékes hatóság, akár mint közvetítő a szolgáltató és a közvetlenül illetékes hatóságok között. A Bizottság az induló vállalkozások érdekében az üzleti környezet javításáról és egyszerűsítéséről szóló, 1997. április 22-i ajánlásában[19] már ösztönözte a tagállamokat, hogy az alaki követelmények egyszerűsítése céljából hozzanak létre ügyintézési pontokat.

(25a) Az egyablakos ügyintézési pontok által felszámítható díjnak arányosnak kell lennie az általuk végzett eljárások és alakiságok költségével. Ez nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy megbízzák az egyablakos ügyintézési pontokat olyan egyéb adminisztratív díjak beszedésével is, mint a felügyelő testületek díjai.

(25b) A szolgáltatóknak és a szolgáltatások igénybevevőinek bizonyos információkhoz könnyen hozzá kell férniük. Ide tartoznak különösen az eljárásokra és az alaki követelményekre, az illetékes hatóságok elérhetőségére, a nyilvántartásokhoz és adatbázisokhoz való hozzáférés feltételeire vonatkozó információk, illetve az igénybe vehető jogorvoslatra és azon szövetségek és szervezetek elérhetőségére vonatkozó információk, ahol a szolgáltatók vagy a szolgáltatások igénybevevői gyakorlati segítséget kaphatnak. Ezeknek az információknak könnyen hozzáférhetőnek kell lenniük, más szóval a nyilvánosság számára könnyen és akadálymentesen kell rendelkezésre állniuk. A tájékoztatásról világos és egyértelmű módon kell gondoskodni.

(25c) A tagállamok úgy is teljesíthetik a szolgáltatók és a szolgáltatást igénybe vevők felé az érintett információk egyszerű hozzáférhetőségének biztosításával kapcsolatos kötelezettségüket, hogy azokat egy weboldalon teszik hozzáférhetővé. A szolgáltatók és a szolgáltatást igénybe vevők támogatásával kapcsolatban az illetékes hatóságok kötelezettsége nem foglalja magában az egyedi esetekben nyújtott jogi tanácsadást. Mindazonáltal általános tájékoztatást kell adni arról, hogy a követelményeket általában hogyan értelmezik vagy alkalmazzák. A módot, ahogy a szolgáltatókhoz és a szolgáltatás igénybevevőihez az információ eljut, ezen irányelv keretében az adott tagállam határozza meg. Az olyan kérdéseket, mint a helytelen vagy félrevezető információ nyújtásával kapcsolatos felelősség, a tagállamok szabályozzák.

(26) Az eljárások és alaki követelmények teljesítéséhez szükséges elektronikus eszközök közeljövőben történő felállítása elengedhetetlen a szolgáltatási tevékenységek terén megvalósítandó ügyintézés egyszerűsítése szempontjából, és az a szolgáltatók, a szolgáltatás igénybevevői és az illetékes hatóságok érdekét szolgálja. Az eredményekre vonatkozó e kötelezettség teljesítése érdekében szükség lehet a nemzeti jogszabályok és egyéb, a szolgáltatásokra vonatkozó szabályok módosítására. A kötelezettség nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy az elektronikus út mellett az ilyen eljárások és alaki követelmények teljesítésének más módjait is biztosítsák. Az a tény, hogy lehetővé kell tenni az eljárások és az alaki követelmények távolról történő teljesítését, különösen azt jelenti, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy azokat a határon túlról is teljesíteni lehessen. Az eredményekre vonatkozó kötelezettség nem terjed ki azon eljárásokra vagy alaki követelményekre, amelyeket természetüknél fogva lehetetlen távolról teljesíte