[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 29.9.2009

COM(2009) 511 végleges

2009/0139 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS IRÁNYELVE

a 2006/112/EK irányelvnek a fordított adókivetési mechanizmus bizonyos csalásra alkalmas termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó választható és ideiglenes alkalmazása tekintetében történő módosításáról

INDOKOLÁS

1. A javaslat háttere

- A javaslat indokai és célkitűzései

A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvet[1] (a továbbiakban: héa-irányelv) módosító javasolt irányelv célja, hogy lehetővé tegye a fordított adókivetési mechanizmus választható és ideiglenes alkalmazását a kibocsátási tanúsítványok és bizonyos csalásra alkalmas termékek kereskedelmével kapcsolatban elkövetett csalások elleni küzdelem érdekében. A célzott fordított adókivetési mechanizmus azonban nem módosíthatja a héa-rendszer alapvető elveit, mint a több fázisú fizetés, és ezért azt indokolt az előre meghatározott termékek és szolgáltatások jegyzékére szűkíteni.

- Általános háttér

A Bizottság 2006 májusában közleményt[2] tett közzé azzal a szándékkal, hogy átfogó vitát indítson uniós szinten a belső piacon elkövetett adócsalás elleni küzdelemre irányuló koordinált megközelítés szükségességéről. Az Európai Unión belül az adócsalás elleni stratégia kialakításáról szóló, 2007. november 23-i bizottsági közlemény[3], és az adócsalás-ellenes stratégia szakértői csoportjában (ATFS) folyó munka állásáról szóló jelentés[4] kiadását követően a Bizottság a héa-rendszert a csalás elleni küzdelem érdekében módosító nagyobb horderejű intézkedésekről szóló közleményt[5] adott ki.

Az ezzel összefüggésben elemzett egyik intézkedés egy általános fordított adókivetési mechanizmus meghatározása volt. A Bizottság azt is kinyilvánította, hogy bizonyos feltételekkel kész próbaprojektet indítani annak megállapítására, hogy az általános fordított adókivetés alkalmas eszköz lehet-e a héa-csalás leküzdésére. Az ECOFIN-Tanácsnak a közleményt követően tartott ülésén azonban nem született megállapodás az abban szereplő kérdésekről szóló következtetésekről. Mivel nem jött létre politikai megállapodás a „nagyobb horderejű” intézkedésekről, a Bizottság úgy döntött, hogy erőfeszítéseit kizárólag az adócsalás elleni küzdelem tradicionális módszereinek fejlesztésére irányuló, úgynevezett „hagyományos” intézkedésekre összpontosítja. E tekintetben különösen a héa-csalás ellen az Európai Unióban folytatott küzdelem hatékonyabbá tételére vonatkozó koordinált stratégiáról szóló, 2008. decemberi bizottsági közleményt[6] indokolt megemlíteni.

A szóban forgó kezdeményezés azonban eltér a fent említett próbaprojekt alapötletétől.

Mivel a csalások a belső piac megfelelő működése szempontjából igen jelentős aggodalomra adnak okot és a tagállamok adóbevételeit is fenyegetik, ezért egyes tagállamok a Tanács által engedélyezett, a héa-irányelv 395. cikke szerinti eltéréseket kértek a csalásra alkalmas bizonyos ágazatokra vagy termékekre vonatkozó célzott fordított adókivetési rendszer alkalmazására.

Ezzel összefüggésben az adókerülés leggyakoribb formája az, hogy héa-köteles eladó árukat számláz ki, majd a vonatkozó héa elszámolása nélkül eltűnik, de a vevő (szintén adófizetési kötelezettséggel rendelkező személy) számára adólevonásra jogosító érvényes számlát kap. Ez azt eredményezi, hogy az államháztartás nem kapja meg az értékesítés után járó héát, de a láncban következő kereskedőnek meg kell hiteleznie az előzetesen felszámított héát. Ebből egyes esetekben a közösségen belüli, „eltűnő kereskedő” útján elkövetett csalás (Missing Trader Intra-Community fraud, MTIC) alakult ki, amely szervezett támadás a héa-rendszer ellen a rendszer azon jellemzőjének kihasználásával, hogy a szállító héa-visszatérítés formájában adójóváírásra jogosult az előzetesen felszámított héára vonatkozóan, amennyiben a másik tagállamban az adóalany vevők részére történő továbbértékesítés adómentes. Ezeket a csalásokat ún. körhintacsalás formájában is végzik, amelynek során kereskedők sorozatán áthaladva a termékek többször is köröznek az egyes tagállamok között, így az államháztartás egy adott terméken a termék adótartalmának többszörösét veszíti el. Meg kell jegyezni, hogy ez a fajta csalás a különböző tagállamok által adott tájékoztatás szerint már a szolgáltatásokra is kiterjed.

A fordított adókivetési mechanizmus alkalmazása során az eladó nem számít fel héát az adóalanynak számító vevők felé, így a vevők kötelesek megfizetni a héa összegét. A gyakorlatban a vevők (amennyiben rendes adóalanyok és teljes adólevonási joggal rendelkeznek) egyszerre vallanák be és vonnák le az adót, az államháztartás felé irányuló tényleges kifizetés nélkül. Így a csalás elkövetésének elméleti lehetősége megszűnik.

Ezzel a javaslattal a Bizottság az érdekelt tagállamok számára lehetőséget nyújtana az említett fordított adókivetési mechanizmus alkalmazására a tagállam által meghatározott jegyzékben található, csalásra alkalmas termékek és szolgáltatások vonatkozásában. A fordított adókivetési mechanizmus alkalmazására vonatkozó mostani javaslat a következő területekre összpontosít:

Először is a Bizottság tudomást szerzett az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának kereskedelme során végrehajtott csalásokról. A csalás gyanúja, függetlenül attól, hogy az a szén-dioxid kibocsátási piacot vagy más ágazatot érint, természetesen aggodalomra ad okot, és megfelelő válaszlépést kíván. A Bizottság az egyes tagállamok által adott válaszok közötti eltérések miatt döntött a jelenlegi javaslat elkészítése mellett. Bár további elemzésre van szükség a csalások pontos körülményeinek és tényleges kiterjedésének vizsgálatára, számos tagállamtól kapott tájékoztatás azt sugallja, hogy gyors cselekvésre van szükség a jelenlegi, pusztán ideiglenes megoldást nyújtó javaslat keretei között.

Másodszor, a másik termékkategória, amelyre az irányelv hatálya kiterjed a mobiltelefonokhoz és az integrált áramköri eszközökhöz kapcsolódik. Ezek a termékek az Egyesült Királyság részére a héa-irányelv 395. cikke szerint engedélyezett és meghatározott feltétekkel meghosszabbított fordított adókivetési eltérés[7] hatálya alatt állnak. Az említett bizottsági javaslat szövege a tanácsi irányelvre vonatkozó jelenlegi javaslat alapjául is szolgál. A tanácsi határozatjavaslat indokolásában a Bizottság részletesen kifejtette az eltérés kivételes engedélyezését megalapozó igen speciális körülményeket, és bejelentette, hogy hajlandó megvizsgálni a célzott fordított adókivetési mechanizmus alkalmazásának engedélyezését minden érdekelt tagállam számára. Azt azonban még nem sikerült megállapítani, hogy a fordított adókivetési mechanizmus mennyiben bizonyul megfelelő és hatékony eszköznek az érintett ágazatokban elkövetett csalások visszaszorításában. E hiányosság kiküszöbölése érdekében minden további kérelmet a hatások teljes körű értékelésétől kell függővé tenni. A jelenlegi javaslat számos, a fordított adókivetést az adott ágazatban alkalmazni kívánó tagállam számára engedélyezné a rendszer használatát.

Harmadszor, a javaslat egyéb olyan termékekre (parfümök, nemesfémek (mint például platina)) is kiterjed, amelyeket a csalásellenes munkacsoport ülésein a tagállamok visszaélések tárgyát képező javakként azonosítottak, és amelyeket ezért az irányelvben szerepeltetni szükséges.

Az eljárást tekintve a tagállamoknak először a Bizottságot kell értesíteniük az említett mechanizmus bevezetésének szándékáról. Ezután a célzott fordított adókivetési rendszer kísérleti alkalmazását részletes feltételekhez kell kötni a rendszer működésének biztosítása, az esetleges negatív hatások lehető legkisebbre csökkentése, valamint az eredmények megfelelő értékelésének lehetővé tétele érdekében. A fordított adókivetési mechanizmus alkalmazása előtt a rendszer bevezetése által eladóként vagy vevőként érintett adóalanyokat egyedi adószámmal kell azonosítani, ha ez korábban még nem történt volna meg. Az érintett tagállamoknak továbbá jelentéstételi kötelezettséget kell bevezetniük az intézkedés megfelelő nyomon követésének és eredményes működésének biztosítása érdekében. Ezenkívül annak garantálása érdekében, hogy a fordított adókivetési mechanizmus alkalmazása célzott és a szokásosan alkalmazott héa-szabályokhoz képest kivételes jellegű legyen, az érintett áruk és szolgáltatások köre egy jegyzékben található, amelyből egy adott tagállam legfeljebb három kategóriát, köztük legfeljebb két termékkategóriát választhat ki a fordított adókivetési mechanizmus alkalmazására.

Az érdekelt tagállamoknak eredményes ellenőrző intézkedéseket szükséges bevezetniük a csalások minden formájának felderítése és lehetőleg megelőzése érdekében, különös tekintettel az olyan új csalási formákra, amelyek más termékekre, a kiskereskedelem szintjére vagy más tagállamokra is kiterjeszthetik az alkalmazott módszereket. Az intézkedések végrehajtásakor javasolt figyelembe venni azon bizottsági dokumentumnak[8] a fordított adókivetési mechanizmusra vonatkozó megállapításait, amely intézkedéseket javasol a héa-rendszer módosítására a csalás elleni küzdelem érdekében.

A rendszer csalásra alkalmas termékekre vagy szolgáltatásokra történő ideiglenes alkalmazásából származó tapasztalatokkal a javaslatban található információs és értékelési eljárás alapján általánosan jobban értékelhetővé válik a fordított adókivetési rendszer célzott alkalmazásának hasznossága és arányossága.

2. Konzultáció az érdekelt felekkel és hatásvizsgálat

Konzultációra vagy külső szakértők bevonására nem volt szükség. A fordított adókivetési mechanizmusnak a csalások elleni küzdelemben történő alkalmazására vonatkozóan a héa-csalásokról szóló korábbi bizottsági közlemények kapcsán már tartottak nyilvános konzultációt (lásd különösen a fordított héa-kivetési mechanizmus lehetséges bevezetéséről és a vállalkozásokra gyakorolt hatásáról szóló, 2007. augusztus 13-i konzultációs dokumentumot[9]).

A célzott fordított adókivetési mechanizmus hatásának jobb megértése érdekében a jelen irányelv úgy rendelkezik, hogy a rendszert önként alkalmazó tagállamoknak értékelési kritériumokat kell meghatározniuk a helyzet értékelésére a rendszer alkalmazási időszakát megelőzően és azt követően. Az irányelv lehetőséget ad a tagállamok számára a célzott fordított adókivetési mechanizmus meghatározott körülmények esetén történő alkalmazására, de nem jelent semminemű kötelezettséget erre nézve. Mivel a javasolt szabályok a tagállamok számára csak lehetőséget adnak a fordított adókivetési mechanizmus körültekintően kiválasztott termékekre vagy szolgáltatásokra történő ideiglenes alkalmazására, az adott tagállamokon múlik, hogy elvégzik-e az irányelvben meghatározott részletes hatásvizsgálatokat.

3. A javaslat jogi elemei

Az irányelv a héa-irányelvet módosítja.

Az intézkedés hatásainak bizonytalansága és a héa megosztott megfizetésének alapelvétől történő eltérés miatt a fordított adókivetési mechanizmus bizonyos termékekre és szolgáltatásokra kiterjedő ideiglenes alkalmazására vonatkozó külön jogszabályi alapok kidolgozása a legmegfelelőbb, a héa-rendszert a csalás elleni küzdelem érdekében módosító intézkedésekről szóló bizottsági közleményben[10] meghatározott alapelvekkel is összhangban álló megoldás. Ezenkívül a héa-irányelv 395. cikke nem tekinthető elégséges alapnak a fordított adókivetési mechanizmus bizonyos termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó, különböző tagállamok általi további és kiterjedt alkalmazására. Ezért a csalásoknak a fordított adókivetési mechanizmussal történő visszaszorítását közösségi szinten egy olyan irányelvvel lehet legjobban megoldani, amely lehetőséget ad a tagállamoknak a fordított adókivetési mechanizmus alkalmazására bizonyos termékek és szolgáltatások értékesítésére vonatkozóan. Ez nem lépi túl az említett célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.

4. Költségvetési vonzatok

A javaslat nincs negatív hatással a Közösség költségvetésére.

5. Kiegészítő információk

A javaslat megszüntetésre vonatkozó rendelkezést tartalmaz.

2009/0139 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS IRÁNYELVE

a 2006/112/EK irányelvnek a fordított adókivetési mechanizmus bizonyos csalásra alkalmas termékekre és szolgáltatásokra vonatkozó választható és ideiglenes alkalmazása tekintetében történő módosításáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 93. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Parlament véleményére[11],

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[12],

mivel:

(1) A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelv[13] úgy rendelkezik, hogy a héát az adóztatandó termékértékesítést vagy szolgáltatást végző adóalany köteles megfizetni. Határokon átnyúló ügyletek esetében, és egyes kockázatos belföldi ágazatokban, mint például az építőipar és hulladékfeldolgozás, előírhatják, hogy adófizetésre a termékértékesítés beszerzője illetve a szolgáltatás igénybevevője legyen kötelezett.

(2) A héa-csalások súlyosságára tekintettel innovatív megközelítéseket kell megvizsgálni a probléma leghatékonyabb módon történő megoldása érdekében. Ezért lehetővé kell tenni, hogy a tagállamok olyan mechanizmust alkalmazzanak, amelynek keretében bizonyos termék- és szolgáltatáskategóriák esetében az adófizetési kötelezettség áthárítható az adóköteles termékértékesítés beszerzőjére illetve a szolgáltatás igénybevevőjére, még abban az esetben is, ha ezek a kategóriák nem szerepelnek a 2006/112/EK irányelv 199. cikkének felsorolásában.

(3) Az említett mechanizmusnak az általános alkalmazástól eltérően egyes meghatározott termék- és szolgáltatáskategóriák értékesítésére korlátozódó bevezetése nem járhat hátrányos hatással a héa-rendszer alapelveire, köztük a több fázisú fizetésre sem, így azt a termékek és szolgáltatások előre meghatározott jegyzékére indokolt korlátozni.

(4) Az előre meghatározott jegyzéket, amelyről a tagállamok választhatnak, azon termékekre és szolgáltatásokra kell szűkíteni, amelyek a közelmúltbeli tapasztalatok alapján különösen alkalmasak csalásra. Az említett mechanizmus bevezetésének eredményes értékelése és hatásának körültekintő vizsgálata érdekében a tagállamok választási lehetőségeit korlátozni szükséges.

(5) A mechanizmus alkalmazása előtt gondoskodni szükséges az előre meghatározott jegyzékben foglalt termékeket vagy szolgáltatásokat értékesítő vagy vásárló adóalanyok héa-nyilvántartási célból történő azonosításáról. Ezen túlmenően a mechanizmus alkalmazása mellett döntő tagállamoknak konkrét ellenőrző intézkedéseket és jelentéstételi kötelezettségeket szükséges mind az eladók mind a vevők számára bevezetniük a mechanizmus eredményes működésének és ellenőrzésének, valamint az adócsalás új módozatai felismerésének és megelőzésének érdekében.

(6) A tagállamoknak a mechanizmus alkalmazásáról az alkalmazási időszak vége előtt értékelő jelentést kell készíteniük az eredményesség időben történő vizsgálatához.

(7) Annak érdekében, hogy a mechanizmusnak a csalásnak kitett tevékenységekre vonatkozó alkalmazását átlátható módon tudják kiértékelni, a tagállamok értékelő jelentéseinek a tagállamok által előre meghatározott kritériumokon szükséges alapulniuk. Az említett értékelésnek egyértelműen ki szükséges térnie a csalásokkal kapcsolatos helyzetre a mechanizmus alkalmazását megelőzően és azt követően, valamint a csalásokkal kapcsolatos tendenciák változására, beleértve más termékek és szolgáltatások értékesítését, a kiskereskedelmi szinten folytatott értékesítést és a más tagállamokba történő értékesítést.

(8) A jelentésnek értékelnie kell az előírások teljesítéséből az adóalanyok számára felmerülő költségeket, valamint a tagállamok által viselt végrehajtási költségeket, beleértve az ellenőrzési és vizsgálati intézkedések költségeit.

(9) Ahhoz, hogy az említett mechanizmus alkalmazására minden tagállamnak lehetősége legyen, indokolt a 2006/112/EK irányelv módosítása.

(10) Mivel a javasolt intézkedések célja a héa-csalásoknak a meglévő közösségi szabályoktól eltérő ideiglenes intézkedésekkel történő visszaszorítása, azt csak közösségi szinten lehet megvalósítani. Ezért egy közösségi intézkedés elfogadása összhangban van a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritási elvvel. Az a cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.

(11) A 2006/112/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani indokolt,

ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:

1. cikk

A 2006/112/EK irányelv az alábbiak szerint módosul:

(1) A szöveg a következő 199a. cikkel egészül ki:

„199a. cikk

1. A tagállamok 2014. szeptember 31-ig, legalább kétéves időszakra bevezethetnek és alkalmazhatnak egy olyan mechanizmust, amelyben a VI A. mellékletben felsorolt termék- és szolgáltatáskategóriák esetében a héa-fizetési kötelezettséget áthárítják az adóköteles termék vásárlójára illetve a szolgáltatás igénybevevőjére.

Az említett mechanizmus hatálya alá tartozó termékek és szolgáltatások esetében a tagállamok a VI A. mellékletben felsorolt kategóriák közül legfeljebb hármat választhatnak ki, amelyek közül legfeljebb két kategória vonatkozhat termékekre.

2. Az (1) bekezdésben leírt mechanizmus bevezetése mellett döntő tagállamok:

a) gondoskodnak arról, hogy a mechanizmus hatálya alá tartozó termékeket vagy szolgáltatásokat értékesítő vagy igénybe vevő adóalanyt egyedi adószámmal azonosítsák, amennyiben az adóalany azonosítását a 214. cikk (1) bekezdésével összhangban még nem végezték el;

b) megfelelő és hatékony jelentéstételi kötelezettséget vezetnek be a mechanizmus hatálya alá tartozó termékeket és szolgáltatásokat értékesítő adóalanyokra vonatkozóan, amely minden ügylet esetében lehetővé teszi a vevő és az eladó adóalany valamint a szállított termékek vagy szolgáltatások típusának azonosítását, és a szállítások adóidőszakának és értékének meghatározását;

c) az eladó által benyújtott információk keresztellenőrzése céljából ügyletenkénti vagy általános jelentéstételi kötelezettséget tesznek kötelezővé azon adóalanyok számára, amelyek a mechanizmus hatálya alá tartozó termékeket vásárolnak vagy szolgáltatásokat vesznek igénybe;

d) megfelelő és hatékony ellenőrző intézkedéseket vezetnek be a csalások jelenlegi formáinak felderítésére és visszaszorítására, valamint azért, hogy megelőzzék a csalások átterjedését más termékekre és szolgáltatásokra, a kiskereskedelem szintjére vagy más tagállamokba.

3. A tagállamok bármely említett mechanizmus bevezetése előtt értesítik a Bizottságot az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmus alkalmazásáról, valamint a következő információkról tájékoztatják a Bizottságot:

a) nyilatkozat a mechanizmust alkalmazó intézkedés hatályáról és a kísérő intézkedések részletes leírása, beleértve az adóalanyok jelentéstételi kötelezettségeit és az ellenőrző intézkedéseket;

b) értékelési kritériumok, amelyek lehetővé teszik a VI A. mellékletben felsorolt termékekkel és szolgáltatásokkal kapcsolatosan elkövetett, a más termékekkel és szolgáltatásokkal kapcsolatosan és más tagállamokban elkövetett, valamint a más típusú, különösen a kiskereskedelem szintjén elkövetett csalások összehasonlítását a mechanizmus alkalmazási időszakát megelőzően és azt követően;

c) a mechanizmust alkalmazó intézkedés végrehajtásának kezdetét és annak érvényességi időszakát.

4. Az (1) bekezdésben meghatározott mechanizmust alkalmazó tagállamok a (3) bekezdés b) pontjában leírt értékelési kritériumok alapján a mechanizmust alkalmazó intézkedés lejárta előtt legalább egy évvel jelentést nyújtanak be a Bizottság számára. A jelentés egyértelműen jelzi a bizalmasan kezelendő és a közzétételre alkalmas információkat.

A jelentés részletes értékelést nyújt az intézkedés általános eredményességéről és hatékonyságáról, különös tekintettel a következőkre:

a) az intézkedés hatálya alá tartozó termékekkel és szolgáltatásokkal kapcsolatban elkövetett csalásokra gyakorolt hatás;

b) a csalások esetleges átterjedése más termékekre és szolgáltatásokra;

c) a csalások esetleges átterjedése más tagállamokra;

d) a csalások esetleges átterjedése a kiskereskedelem szintjére;

e) az adóalanyok számára az előírások teljesítése kapcsán felmerülő költségek;

f) a tagállamok végrehajtási költségei, beleértve az ellenőrzési és vizsgálati intézkedések költségeit;”

(2) Az irányelv melléklete a módosított irányelv VI A. melléklete.

2. cikk

Az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott mechanizmust alkalmazni kívánó tagállamok a mechanizmust alkalmazó intézkedés rendelkezéseiről az alkalmazás megkezdése előtt értesítik a Bizottságot.

3. cikk

Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

4. cikk

Az irányelvet 2014. december 31-ig kell alkalmazni.

5. cikk

Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

MELLÉKLET

„VI A. MELLÉKLET

A 199a. cikkben említett termékek és szolgáltatások jegyzéke

A. rész – Termékek

(1) Mobiltelefonok, azaz olyan eszközök, amelyeket engedélyezett hálózatokhoz kapcsolódó használatra készítettek vagy alakítottak ki, és meghatározott frekvenciákon működtetnek, függetlenül attól, hogy van-e további felhasználási lehetőségük;

(2) integrált áramkörű eszközök, úgy mint mikroprocesszorok és központi egységek a végtermékbe való beépítés előtti állapotukban;

(3) parfümök;

(4) nemesfémek, amennyiben nem tartoznak a 311-343. cikk szerinti használt cikkekre, műalkotásokra, gyűjteménydarabokra és régiségekre, vagy a 344-356. cikk szerinti befektetési aranyra vonatkozó speciális rendelkezések hatálya alá.

B. rész – Szolgáltatások

A 2003/87/EK (*) irányelv 3.cikkében meghatározott üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó, az irányelv 12. cikke szerint átruházható engedélyek, és más, a gazdasági szereplők által ugyanezen irányelv rendelkezéseinek teljesítése érdekében felhasználható kibocsátási egységek.

(*) HL J 275., 2003.10.25., 32. o.”

[1] HL L 347., 2006.12.11., 1. o.

[2] COM (2006) 254 végleges, 2006.5.31.

[3] COM (2007) 758 végleges, 2007.11.23.

[4] SEC(2007) 1584, 2007.11.23.

[5] COM(2008) 109 végleges, 2008.2.22., valamint SEC(2008) 249, 2008.2.22.

[6] COM (2008) 807 végleges, 2008.12.1.

[7] A Tanács határozata (2009. május 5.) a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv 193. cikkétől eltérő különös intézkedés bevezetésének az Egyesült Királyság részére történő engedélyezéséről, HL L 148., 2009.6.11., 14. o.

[8] SEC(2008) 249, 2008.2.22.

[9] http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_4209_en.htm

[10] COM (2008) 109 végleges, 2008.2.22.

[11] HL C […]., […], […]. o.

[12] HL C […]., […], […]. o.

[13] HL L 347., 2006.12.11., 1. o.