INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A digitális gazdaság megváltoztatja az együttműködés, a fogyasztás és az üzleti tevékenységeink menetét. A digitális vállalkozások a gazdaság egészénél sokkal nagyobb ütemben növekednek, ez a tendencia pedig a jövőben folytatódni fog. A digitális technológiák számos előnnyel járnak a társadalom számára, adózási szempontból pedig lehetőségeket teremtenek az adóhatóságok számára, és megoldást kínálnak az adminisztratív terhek csökkentésére, az adóhatóságok közötti együttműködés megkönnyítésére és az adókijátszás kezelésére.

Ugyanakkor az üzleti modellek megváltozásának következtében a digitalizáció nyomást helyez a nemzetközi adórendszerre. A politikai döntéshozók jelenleg nehezen találnak olyan megoldásokat, amelyek a gazdaság digitális átalakulásával lépést tartva méltányos és hatékony adóztatást biztosítanának, a társasági adóra vonatkozó jelenlegi szabályok pedig elavultak és nem felelnek meg ennek a változásnak. A jelenlegi társaságiadó-szabályoknak a digitális gazdaságra való alkalmazása a nyereség megadóztatásának helye és az értékteremtés helye közötti eltéréshez vezetett. Különösen, a mostani szabályok már nem felelnek meg a jelenlegi helyzetnek, amelyben a fizikai jelenlétet nem igénylő határokon átnyúló elektronikus kereskedelem könnyebbé vált, amelyben a vállalkozások nagymértékben támaszkodnak a nehezen értékelhető immateriális eszközökre, és amelyben a felhasználók által létrehozott tartalmak és az adatgyűjtés a digitális vállalkozások értékteremtésének középpontjába kerültek. A G20-csoport és a hozzá hasonló szervezetek nemzetközi szinten elismerik, hogy a társasági adóra vonatkozó szabályokat a digitális gazdasághoz kell igazítani. A Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) az OECD és a G20-ak adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással (BEPS) foglalkozó projektjének keretén belül megvizsgálta ezt a kérdést. 2017. márciusi találkozójukon a G20-ak felkérték az OECD-t, hogy a G20-ak pénzügyminisztereinek 2018. áprilisi találkozójára készítsen időközi jelentést arról, hogy a digitalizáció hogyan érinti az adóztatást. A globális szintű megállapodás elérése azonban minden valószínűség szerint kihívást fog jelenteni.

Ezeket a kihívásokat a Bizottság 2017. szeptember 21-én elfogadott, „Méltányos és hatékony adórendszer kialakítása az Unióban a digitális egységes piac megvalósítása érdekében” című közleménye című közleménye azonosította. Ebben a közleményében a Bizottság elemezte a globális gazdaság digitalizációja által támasztott adóügyi kihívásokat. Ezt követően az Európai Tanács a 2017. október 19-én elfogadott következtetéseiben hangsúlyozta, hogy hatékony és méltányos, a digitális kornak megfelelő adózási rendszerre van szükség, továbbá jelezte, hogy várakozással tekint az e témában 2018 elejéig benyújtandó bizottsági javaslatok elé. Az ECOFIN Tanács a 2017. december 5-i következtetéseiben szintén jelezte, hogy várakozással tekint az elé, hogy a Bizottság „figyelembe véve az OECD keretében jelenleg folyó munka vonatkozó fejleményeit, továbbá a digitális gazdaság által termelt nyereség adóztatásának kihívásaira adandó lehetséges válaszintézkedések jogi és technikai megvalósíthatóságának, valamint gazdasági hatásának értékelését követően” 2018 elejéig megfelelő javaslatokat terjesszen elő.

A társasági adóra vonatkozó jelenlegi szabályok arra az elvre alapulnak, hogy a nyereségek megadóztatásának az értékteremtés helyén kell történnie. Ugyanakkor ezeket a szabályokat nagyrészt a XX. század elején dolgozták ki a hagyományos „fizikai” vállalkozásokhoz, és ezek a szabályok az országok adóztatási jogának feltételeit („adózás helye”), illetve a vállalati bevétel országok szerinti lebontását („adó összege”) nagyrészt az országban meglévő fizikai jelenlét alapján határozzák meg, anélkül hogy figyelembe vennék a felhasználói részvétel nyomán az adott joghatóság területén teremtett értéket. Ez azt jelenti, hogy ha egy vállalkozás egy adott országban nem rendelkezik adóügyi illetőséggel, akkor ebben az országban csak abban az esetben kell adót fizetnie, ha állandó telephelynek minősülő jelenléttel rendelkezik. Ezek a szabályok azonban nem képesek átfogni a globális dimenzió által jellemzett digitális tevékenységeket, amelyek keretében már nincs szükség a fizikai jelenlétre a digitális szolgáltatások nyújtásához. Ezért a jelentős gazdasági jelenlétre vonatkozóan új mutatókra van szükség az új digitalizált üzleti modellekkel kapcsolatos adóztatási jogok meghatározásához. Miután megállapításra került, hogy egy üzleti tevékenység adóköteles egy adott országban, meg kell határozni az üzleti tevékenység által termelt nyereség ezen országra jutó részét. A társasági adó jelenlegi keretében a transzferárazási szabályok szolgálnak arra, hogy a multinacionális vállalatcsoportok nyereségét a csoport értékláncán belüli funkciók, eszközök és kockázatok elemzése alapján a különböző országokhoz lehessen rendelni. Az állandó telephelynek tulajdonítható üzleti nyereségek adóztatásának keretében egy külön jogalany meglétét feltételezik, és analógia útján az OECD transzferár irányelveket alkalmazzák. A hagyományos üzleti modellekhez kidolgozott jelenlegi szabályok azonban nem veszik figyelembe azt a tényt, hogy az értékteremtés módjának szempontjából a digitális üzleti modellek a hagyományos üzleti modellektől eltérő jellemzőkkel bírnak. Ez a verseny torzulását okozza és negatív hatással van az állami bevételekre. A digitális gazdaság nagymértékben támaszkodik az olyan immateriális eszközökre, mint a felhasználói adatok, és adatelemzési módszereket alkalmaz annak érdekében, hogy a felhasználói adatokból értéket nyerjen ki. A multinacionális csoportokban ezek a nehezen meghatározható értékű üzleti modellek egyre inkább értékteremtő tényezőkké válnak. Az immateriális eszközök azonosításával és értékének meghatározásával, valamint a csoporton belüli értékteremtéshez való hozzájárulásuk megállapításával kapcsolatos kihívások a nyereség hozzárendelését illetően olyan új módszereket tesznek szükségessé, amelyek megfelelőbben azonosítják az értékteremtést az új üzleti modellekben.

E javaslat célja a digitális gazdasággal kapcsolatos kérdések kezelése, a tagállamok meglévő társaságiadó-rendszereibe illeszkedő átfogó megoldás útján. Biztosítja az Unióban végzett digitális tevékenységek megadóztatásának közös rendszerét, amely figyelembe veszi a digitális gazdaság sajátosságait.

Először is a javaslat olyan szabályokat határoz meg, amelyek alapján meghatározható a határokon átnyúló tevékenységet folytató és fizikai kereskedelmi jelenléttel nem rendelkező digitális vállalkozások (a továbbiakban: jelentős digitális jelenlét) adókötelezettsége. A jelentős digitális jelenlétre vonatkozó új mutatókra van szükség a tagállamok új digitalizált üzleti modellekkel kapcsolatos adóztatási jogainak meghatározása és védelme érdekében.

Másodszor, a javaslat meghatározza a nyereségek digitális üzleti tevékenységekhez történő hozzárendelésének elveit. Ezek az elvek megfelelőbben képesek azonosítani az immateriális eszközökre nagymértékben támaszkodó digitális üzleti modellek értékteremtését.

A tagállamok nemzeti jogszabályaiba való átültetését követően ez az irányelv az Unión belüli határokon átnyúló digitális tevékenységekre is érvényes lesz, még akkor is, ha a kettős adóztatás elkerüléséről szóló tagállamok közötti egyezményeket nem módosították ennek megfelelően. Az irányelv abban az esetben is alkalmazandó lesz, ha egy nem uniós joghatóság területén székhellyel rendelkező vállalkozás jelentős digitális jelenlét révén tevékenységet folytat egy tagállamban, és az adott joghatóság, valamint az érintett tagállam nem kötött a kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezményt.

•Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

Ez a javaslat azoknak az uniós és nemzetközi szintű erőfeszítéseknek a részét képezi, amelyek célja a jelenlegi adózási keret hozzáigazítása a digitális gazdasághoz.

A digitális gazdaságban tevékenykedő szereplők bevételének méltányos megadóztatása jelentette kihívást nemzetközi szinten már azonosította az OECD/G20 BEPS-projekt 1. fellépéséről szóló jelentés és az OECD-nek a digitális gazdaság megadóztatásáról szóló időközi jelentése, amelyet 2018 márciusában mutattak be a G20-ak pénzügyminiszterei számára. Az időközi jelentés különböző lehetőségeket vázol fel az említett kihívás kezelésére, és az OECD 2020-ig konszenzusos megoldást igyekszik kialakítani.

A Bizottság elismeri, hogy a kihívás globális jellegéből adódóan az ideális megoldás az lenne, ha többoldalú nemzetközi megoldásokat lehetne találni a digitális gazdaság megadóztatására. A Bizottság a nemzetközi megoldás kidolgozásának támogatása érdekében szorosan együttműködik az OECD-vel. A nemzetközi szintű előrelépés azonban a probléma összetett jellege és a megoldásra váró kérdések sokfélesége miatt akadályokba ütközik, a nemzetközi konszenzus megszületése pedig időbe telhet. Ezért a Bizottság a cselekvés mellett döntött. E javaslat célja, hogy elősegítse az OECD keretében jelenleg folyó munkát, ami továbbra is alapvető fontosságú ahhoz, hogy globális konszenzus szülessen a kérdésben. A digitális gazdaság által támasztott kihívások átfogó kezelésével kapcsolatos uniós elképzelések kidolgozásával a javasolt irányelv olyan példaként fog szolgálni, amely alkalmas a globális megoldásra irányuló nemzetközi tárgyalások befolyásolására. Az Uniónak ösztönöznie és támogatnia kell a globális partnerek elmozdulását ebbe az irányba.

Uniós szinten a javaslat a méltányos és hatékony uniós társaságiadó-rendszer biztosítására irányuló számos bizottsági kezdeményezésre épül.

Tágabb összefüggésben hangsúlyozni kell, hogy az Unión belüli méltányosabb és hatékonyabb társaságiadó-rendszer biztosításának szempontjából a közös összevont társaságiadó-alapra (KÖTA) tett javaslat jelentené az optimális megoldást. Jelenlegi hatályának következtében azonban a KÖTA nem nyújtana strukturális megoldást a digitális gazdaságban tevékenykedő vállalkozások megadóztatásával kapcsolatos bizonyos jelentős kihívásokra. Ennek oka a KÖTA korlátozott hatálya (csak a nagy multinacionális vállalatok esetében kötelező), valamint az a tény, hogy az állandó telephely tekintetében a KÖTA a nemzetközileg aktuálisan elfogadott meghatározást alkalmazza. Emellett a KÖTA nyereségfelosztási szabályai (képlet szerinti felosztás) nem képesek a vállalkozások digitális tevékenységének megfelelő lefedésére. Szükség van a digitális tevékenységekből származó adókötelezettségre vonatkozó szabályok belefoglalására a KÖTA-ba. A nagy multinacionális csoportok nyereségének felosztását illetően szükség van a KÖTA-ban alkalmazott felosztási képlet módosítására, a digitális tevékenységek hatékony lefedése érdekében. A Bizottság üdvözli az Európai Parlament gazdasági és monetáris bizottsága által a közös társaságiadó-alapról és a KÖTA-ról szóló jelentésekben javasolt módosításokat, és a digitális tevékenységek méltányos megadóztatásának biztosítására irányuló további munka jó kiindulási alapjának tekinti ezeket. A Bizottság készen áll a tagállamokkal és a Parlamenttel folytatott együttműködésre annak megvizsgálása érdekében, hogy a jelen irányelv rendelkezései hogyan foglalhatók bele a KÖTA-ba.