Az alkalmazott módszertan a bioüzemanyagok szempontjából releváns bármely haszonnövénnyel összefüggésbe hozható, 2008 óta történt erdőirtás megfigyelésére térinformatikai modellezési megközelítést használ, amely a Global Forest Watch (GFW) erdőirtási térképét kombinálja a MapSPAM és az EarthStat haszonnövény- és legelőtérképeivel. Ez a megközelítés lefedi az összes releváns élelmiszer- és takarmánynövény 2008 óta történt azon termőterület-bővüléseit, amelyek 10 %-ot meghaladó lombkorona-fedettséggel rendelkező területek rovására történtek. Az Egyenlítőnél megközelítőleg 100 hektáros pixelmérettel dolgoztak. A tőzeglápok meghatározására ugyanazokat a térképeket használták, mint [Miettinen et al. 2016] tanulmánya. [Miettinen et al. 2016] tanulmányában Szumátra és Kalimantan esetén a Wetlands International 1:700000 tőzeglápatlaszok [Wahyunto et al. 2003, Wahyunto et al. 2004] szerinti tőzeglápokat vette figyelembe.

Az olyan gabonaféléket, mint a kukorica általában nem tartják erdőirtást okozó növénynek, mert a termelés nagy része a mérsékelt éghajlati övön történik, ahol az erdőirtás mértéke általában csekély. De a kukorica ugyanakkor trópusi haszonnövény is, amelyet gyakran mezőgazdasági kistermelők termesztenek, a nagy méretű gazdaságokban pedig gyakran vetik forgóba a szójababbal. [Hansen 2017] tanulmánya szerint a kínai termőterület-bővülés Kína marginális, északkeleti területeire koncentrálódott, ahol inkább füves sztyeppék találhatók, mint erdők. A brazíliai és argentínai termőterület-bővülés rovására a brazíliai szójababbal azonos erdőirtási arány írható. [Lark et al. 2015] tanulmánya szerint a kukorica termőterület-bővülése az USA-ban 2008 és 2012 között 3 %-ban az erdők, 8 %-ban a bozótos területek és 2 %-ban a vizes élőhelyek rovására történt. A szakirodalomban azonban nem találhatók globális becslések a földterületek művelési ágának megváltoztatására vonatkozóan.

2008 és 2015 között a cukornád termőterület-bővülésének több mint 80 %-a Brazíliában zajlott világszinten. [Adami et al. 2012] tanulmánya szerint 2000 és 2009 között Brazília középső és déli részén a cukornád termőterület-bővülésének csupán 0,6 %-a történt az erdők rovására. 2000 és 2009 között ebben a régióban történt a cukornád globális termőterület-bővülésének 90 %-a, azonban Brazília más régióiban is történt termőterület-bővülés, amelyet a tanulmány nem vett figyelembe. [Sparovek et al. 2008] tanulmánya szerint 1996 és 2006 között Brazília középső és déli részén a cukornád termőterület-bővülése szinte kizárólag legelők vagy más haszonnövények rovására történt; azonban további 27 %-os termőterület-bővülés történt olyan „perifériális” területeken, mint az Amazonas élőhelyei, Brazília északkeleti része és az Atlanti-parti esőerdő élőhelyei. Ezekben a perifériális régiókban korreláció mutatkozott a közigazgatási régiónkénti erdőterület-csökkenés és a cukornád termőterület-bővülése között. A tanulmány azonban nem tartalmaz számadatokat a termőterület-bővülés erdőkre vetített arányáról. Ennek következtében a szakirodalomból nem lehet adekvát módon számszerűsíteni a cukornád termőterület-bővülése okozta erdőirtást.

Az olajpálma-ültetvényeket műholdas adatok alapján vizsgálva [Vijay et al. 2016] megbecsülték az olajpálma termőterület-bővülésének erdőkre vetített arányát az 1989 és 2013 közötti időszakra vonatkozóan, és az eredményeket országonkénti lebontásban tették közzé. A szóban forgó nemzeti átlagokat az olajpálma országonkénti betakarított területének 2008 és 2016 közötti növekedésével összevetve az látszik, hogy a növekedés világviszonylatban 45 %-ban olyan területeket érintett, amelyek 1989-ben még erdőterületek voltak. Ezt az eredményt látszik alátámasztani az az észrevétel is, hogy az Indonéziával és Malajziával kapcsolatos eredmények az e régiókra összpontosító más tanulmányok megállapításainak szórásán belül vannak. [Henders et al. 2015] tanulmányának kiegészítő adatai szerint a 2008 és 2011 közötti időszakban az olajpálma termőterület-növekedése következtében átlagosan 0,43 millió hektár/év erdőirtás volt megfigyelhető. Ez világviszonylatban szintén 45 %-át teszi ki a beültetett terület vizsgált időszakra vonatkoztatott becsült növekedésének. Számos tanulmány elemezte az olajpálma termőterület-bővülésének tőzeglápokra vetített arányát. Ha a Miettinen és tsai. által készített 2012-es és 2016-os tanulmányokra helyezzük a hangsúlyt – amelyek az adott területen a legalaposabb munkáknak tekinthetők –, és a világ többi részére nézve az olajpálma termőterület-bővülésének tőzeglápokra vetített arányát nullának vesszük, akkor interpolált súlyozott átlagként becsült 23 %-ot kapunk világviszonylatban az olajpálma termőterület-bővülésének tőzeglápokra vetített arányaként a 2008 és 2011 közötti időszakra vonatkozóan.

Mivel nem állnak rendelkezésre olyan tanulmányok, amelyek globális szintű friss adatokat közölnek, az adatokat Brazíliából, más dél-amerikai országokból és a világ többi részéről származó tanulmányokból és adatbázisokból gyűjtötték össze. Brazília esetében a szója termőterület-bővülésével kapcsolatos, 2008 óta gyűjtött adatok a brazil IBGE-SIDRA adatbázisból származnak, amelyeket összesítettek a cerradói erdőterületeket érintő adatokkal [Gibbs et al. 2015], valamint átlagoltak a 2009 és 2013 közötti időszakra vonatkozóan az Amazonas és [Richards et al. 2017] Brazília többi területét [Agroicone 2018] vizsgálva. [Graesser et al. 2015] tanulmánya más latin-amerikai országokra vonatkozóan tartalmaz adatokat az erdők rovására történő termőterület-bővülésről. A világ többi részén, azokban az országokban, ahol 2008 óta a szója legnagyobb mértékű termőterület-bővülését figyelték meg – vagyis Indiában, Ukrajnában, Oroszországban és Kanadában –, a szakirodalom nem sok helyen említi, hogy közvetlenül a szójatermesztés miatt kerülne sor erdőirtásra. Ezért azt feltételezték, hogy a világ többi részén a szója termőterület-bővülése az erdők 2 %-át érinti. Következésképpen a szójának a jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására történő világszintű termőterület-bővülésen belüli arányát átlagosan 8 %-ra becsülték.

A mezőgazdasági nyersanyagok jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására történő termőterület-bővülésére vonatkozó tudományos szakirodalom áttekintése során megállapítást nyert, hogy önmagában egyetlen tanulmány sem tartalmaz a bioüzemanyagok, folyékony bio-energiahordozók és biomasszából előállított üzemanyag előállítására használt valamennyi alapanyagra vonatkozó eredményeket. A tanulmányok ehelyett jellemzően az egyes régiókra és konkrét növénykultúrákra összpontosítanak, túlnyomórészt a szójára és az olajpálmára, míg az egyéb termények esetében nagyon kevés adat áll rendelkezésre. Ráadásul az egyes tanulmányok különböző időszakokat vesznek górcső alá a termőterület-bővülés szempontjából, és különféle megközelítéseket alkalmaznak az erdőirtás és a termőterület-bővülés között eltelt időre vonatkozóan. Azok a tanulmányok, melyek csak a mezőgazdasági termelés megkezdése előtti egy-két évet veszik figyelembe, az adott haszonnövény tekintetében az erdőirtáshoz való alacsonyabb hozzájárulást fognak eredményként kihozni, mint azok a tanulmányok, amelyek a mezőgazdasági termelés megkezdése előtti hosszabb időszakot vesznek figyelembe. Ez egy haszonnövény erdőirtásra gyakorolt hatásának alábecsléséhez vezethet, mert ha egy kiirtott erdő területén nem is kezdenek azonnal mezőgazdasági termelésbe, akkor is az erdőirtás egyik legfontosabb ösztönzője lehet a terület mezőgazdasági termelés alá vétele mint végső cél. Amennyiben lehetséges volt, a regionális tanulmányok eredményeit egyesítették, és globális becslést készítettek az egyes növények termőterület-bővülésére vonatkozóan, amelyet a következőkben összefoglalunk.

Az elmúlt évtizedekben a világ népességének növekedése és a magasabb életszínvonal következtében nőtt a Föld ökoszisztémáiból származó élelmiszerek, takarmányok és energia iránti kereslet, ami a mezőgazdasági alapanyagok iránti kereslet globális növekedéséhez vezetett, és ez a trend várhatóan a jövőben is folytatódik. Az Unióban a bioüzemanyagok használatának növekedése is hozzájárul a mezőgazdasági alapanyagok iránti jelenlegi kereslethez.

Ezenkívül az irányelv további korlátozást vezet be az olyan élelmiszer- és takarmánynövényekből előállított bioüzemanyagokra, folyékony bio-energiahordozókra és biomasszából előállított üzemanyagokra, amelyek esetében a termőterület jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására történő számottevő bővülése figyelhető meg, hiszen a szóban forgó alapanyagokból előállított bioüzemanyagok, folyékony bio-energiahordozók és biomasszából előállított üzemanyagok nyilvánvalóan magas kockázatot jelentenek közvetett földhasználat-változás szempontjából. Tekintettel arra, hogy a jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására történő tapasztalt növekedés az érintett növények iránti kereslet növekedésének eredménye, a bioüzemanyagokra, folyékony bio-energiahordozókra és biomasszából előállított üzemanyagok előállításához szükséges, szóban forgó alapanyagok iránti kereslet további növekedése a kiszorító hatások megelőzését célzó intézkedések – például a közvetett földhasználat-változás szempontjából alacsony kockázatúként való tanúsítás – alkalmazása nélkül várhatóan csak súlyosbítani fogja a helyzetet. Ezért ezek az üzemanyagok 2021-től kezdve csak a 2019-es fogyasztásuk szintjén számíthatók be a közlekedési ágazatra vonatkozó megújulóenergia-célhoz való hozzájárulásba (és a megújuló energiaforrások teljes nemzeti részarányába is). A hozzájárulásuk arányát 2023. december 31-től kezdődően legkésőbb 2030-ig fokozatosan 0 %-ra kell csökkenteni.

Továbbá pedig, a tagállamok bár beszámíthatják a hagyományos bioüzemanyagokat és a biomasszából előállított üzemanyagokat a közlekedési ágazatra vonatkozó, 14 %-os megújulóenergia-célba, de csökkenthetik is a cél szintjét, amennyiben úgy döntenek, hogy ezekből az üzemanyagokból kevesebbet számítanak be a célba. Ha például egy tagállam úgy dönt, hogy a hagyományos bioüzemanyagokat és a biomasszából előállított üzemanyagokat egyáltalán nem számítja be, akkor a cél maximum 7 %-kal csökkenthető.

Az irányelv ugyanakkor megerősíti az uniós bioenergia-fenntarthatósági keretet az ÜHG-kibocsátás jelentős csökkentésének biztosítása és a nemkívánatos környezeti hatások minimalizálása érdekében. Az irányelv új megközelítést vezet be a bioüzemanyagok, folyékony bio-energiahordozók és biomasszából előállított üzemanyagok előállításához kapcsolódó közvetett földhasználat-változásból származó kibocsátások kezelésére. Ennek érdekében az irányelv tagállami küszöbértékeket állapít meg – amelyek legkésőbb 2030-ig fokozatosan nullára csökkennek – a közvetett földhasználat-változás szempontjából magas kockázatot jelentő, olyan élelmiszer- vagy takarmánynövényekből előállított bioüzemanyagok, folyékony bio-energiahordozók és biomasszából előállított üzemanyagok (a továbbiakban: a közvetett földhasználat-változás szempontjából magas kockázatot jelentő üzemanyagok) tekintetében, amely növények esetében a termőterület számottevő bővülése figyelhető meg a jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására. Ezek a küszöbértékek hatással lesznek az említett üzemanyagoknak azon mennyiségére, amely beszámítható a megújuló energiaforrások teljes nemzeti részarányának és a közlekedésben használt megújuló energiaforrások részarányának kiszámítása során. Az irányelv ugyanakkor e határértékek alóli mentességet vezet be a közvetett földhasználat-változás szempontjából alacsony kockázatúként tanúsított bioüzemanyagokra, folyékony bio-energiahordozókra és biomasszából előállított üzemanyagokra.

EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2019.3.13. COM(2019) 142 final MELLÉKLETEK

a következőhöz: A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK egyes élelmiszer- és takarmánynövények termelésbővülésének világszintű helyzetéről



1. MELLÉKLET A haszonnövények jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására történő termőterület-bővüléséről szóló szakirodalom áttekintése Alkalmazási kör A Bizottság Közös Kutatóközpontja által végzett felülvizsgálat áttekinti és összefoglalja a mezőgazdasági nyersanyagok termőterületeinek jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására történő bővüléséről szóló tudományos szakirodalom legfontosabb eredményeit, a II. megújulóenergia-irányelvben meghatározottak szerint. Szójabab Csupán egyetlen olyan, szakmailag lektorált tanulmány áll rendelkezésre, amely a szójabab termőterületének bővülésével összefüggő, globális erdőirtás becslésével foglalkozik, és figyelembe veszi a 2008 utáni időszakot is. [Henders et al. 2015] tanulmánya az összes trópusi régió rovására történő éves erdőirtás GIS-rendszeren alapuló méréseit különböző meghatározó tényezőkhöz rendeli hozzá, például a szója és az olajpálma termőterületének bővüléséhez, a regionális szakirodalom átfogó tanulmányozásával összhangban (a szakirodalom áttekintését a tanulmány Kiegészítő információk c. szakasza tartalmazza). Adataik azonban csak a 2000–2011 közötti időszakra vonatkoznak. A szója termőterületének bővülésével összefüggő erdőirtásnak a Közös Kutatóközpont által becsült százalékos aránya Brazíliában Amazonas Cerrado Brazília többi része a szója termőterület-bővülésének %-os aránya 2008 és 2017 között (Brazília) 11 % 46 % 44 % érintett erdők %-a 5 % 14 % 3 % az erdők rovására történő termőterület-bővülés SÚLYOZOTT ÁTLAGA (Brazília) 8,2 %



Mivel nem állnak rendelkezésre olyan tanulmányok, amelyek globális szintű friss adatokat közölnek, ezért egyesítették a Brazíliából, Dél-Amerikából és a világ többi részéről gyűjtött adatokat. Brazília esetében a szója termőterület-bővülésével kapcsolatos, 2008 óta gyűjtött adatok a brazil IBGE-SIDRA adatbázisból származnak, amelyeket összesítettek a cerradói erdőterületeket érintő adatokkal [Gibbs et al. 2015], valamint átlagoltak a 2009 és 2013 közötti időszakra vonatkozóan az Amazonas és [Richards et al.] Brazília többi területét [Agroicone 2018] vizsgálva. Mindez 10,4 %-os súlyozott átlagot eredményezett az erdők rovására történő termőterület-bővülést illetően. Ezt az értéket összesítették az Argentínából, Paraguayból, Uruguayból, Bolíviából és a világ többi részéről származó alábbi adatokkal: A szója erdők rovására történő termőterület-bővülésének a Közös Kutatóközpont által becsült százalékos átlaga Latin-Amerikában 2008–2017 Brazília Argentína Paraguay Uruguay Bolívia A szója termőterület-bővülésének %-os értéke Latin-Amerikában 67 % 19 % 7 % 5 % 2 % erdők rovására történő %-os érték 8,2 % 9 % 57 % 1 % 60 % Erdők rovására történő termőterület-bővülés %-os átlagértéke Latin-Amerikában 14 % A SZÓJA ERDŐK ROVÁSÁRA TÖRTÉNŐ TERMŐTERÜLET-BŐVÜLÉSÉNEK BECSÜLT %-OS VILÁGÁTLAGA A szója termőterület-bővülése Latin-Amerikában a világ egészéhez képest 53 % A termőterület-bővülés feltételezett mértéke a világ többi erdejét illetően 2 % A szója erdők rovására történő termőterület-bővülése a világátlagra vonatkoztatva 8 % A többi latin-amerikai ország esetében mennyiségi adattal csak a [Graesser et al. 2015] tanulmány szolgál, amely az összes szántóföldi növény termőterületének az erdők rovására történő bővülését mérte. A világ többi részén, ahol 2008 óta a szója legnagyobb mértékű termőterület-bővülését figyelték meg – vagyis Indiában, Ukrajnában, Oroszországban és Kanadában –, nemigen találtak bizonyítékot arra, hogy erdőirtást közvetlenül a szójatermesztés miatt végeznének. Ezért azt feltételezték, hogy a világ többi részén a szója termőterület-bővülése az erdők mindössze 2 %-át érinti. Következésképpen a szója termőterület-bővülésének világátlagra vonatkoztatott arányát 8 %-ra becsülték.





Összehasonlítás a közelmúltban végzett egyéb vizsgálatokkal A szója termőterület-bővülése miatt végzett erdőirtással kapcsolatos adatok többsége a 2008-as brazil szójamoratórium előtti időkből származik, ezért azok nem relevánsak a jelenlegi becslést illetően. A norvég közlekedésügyi és környezetvédelmi minisztérium megbízásából készített vizsgálat [Malins 2018] a szója termőterületének bővülésére és az erdőirtásra vonatkozó regionális adatok átfogó áttekintését tartalmazza, és megállapítja, hogy 2008 óta a szója termőterület-bővülésének legalább 7 %-a erdőterületeket érint. A tanulmány a szója termőterületeinek növekedési arányaira vonatkozóan azonban különböző éveket vizsgált, és nem használta fel az [Agricone 2018] és [Richards et al. 2017] tanulmányából származó eredményeket és adatokat. A Sofiproteol megbízásából készült vizsgálat [LCAworks 2018] szintén áttekintette a szója termőterület-bővítése érdekében végzett erdőirtásokról szóló regionális szakirodalmat a 2006 és 2016 közötti időszakban tapasztalt termőterület-növekedés vonatkozásában. A vizsgálat megállapította, hogy a szója termőterület-bővülése világszinten az erdők 19 %-ának rovására történt. Ugyanakkor nem egyértelmű, hogy milyen forrásra hivatkozva ismertetik feltételezéseiket a „Brazília többi részét” érintő erdőterületeken tapasztalt termőterület-növekedést illetően, és esetenként összemossák a „természetes terület” kifejezést az erdővel. Ezen túlmenően az átlagok kiszámításakor a szójára vonatkozó regionális adatokat a teljes regionális szójatermesztéssel súlyozzák, nem pedig a termőterülete növekedésével. A 19 %-os arány ezért nem tekinthető nagyon pontos becslésnek. Az Agroicone Bizottság számára készített dokumentuma az Agrosatelite 2018-as kiadatlan munkáját idézi, amely a cerradói (különösen a Matipoba részen) erdőterületek nagyarányú csökkenését mutatja a 2014 és 2017 közötti időszakban a szója termőterület-bővülésének viszonylatában. Az érintett területek aránya 23 %-ról (2007–2014) 8 %-ra csökkent (2014–2017). Olajpálma Az olajpálma-ültetvényeket műholdas adatok alapján vizsgálva [Vijay et al. 2016] megbecsülték az olajpálma termőterület-bővülésének erdőkre vetített arányát az 1989 és 2013 közötti időszakra vonatkozóan, és az eredményeket országonkénti lebontásban tették közzé. A szerzők, miután meghatározták a nemzeti átlagokat az olajpálma országonkénti betakarított területének 2008 és 2016 közötti növekedésére vonatkozóan, arra a megállapításra jutottak, hogy a termőterület-bővülés világviszonylatban 45 %-ban olyan területeket érintett, amelyek 1989-ben még erdők voltak. [Henders et al. 2015] tanulmányának kiegészítő adatai szerint a 2008 és 2011 közötti időszakban az olajpálma termőterület-növekedése következtében átlagosan 0,43 millió hektár/év erdőirtás volt megfigyelhető. Ez világviszonylatban 45 %-át teszi ki a beültetett terület vizsgált időszakra vonatkoztatott, becsült növekedésének . Az Európai Bizottság számára készített, globális helyzetet vizsgáló tanulmányban [Cuypers et al. 2013] országszinten különféle tényezőknek, így például a fakitermelésnek, a legelőterületek arányának és különféle haszonnövények termesztésének tulajdonították az erdőirtás mértékét. Az eredmények azt mutatják, hogy az olajpálma termőterület-bővülésének 59 %-a összefügg az 1990 és 2008 között végzett erdőirtásokkal.



Az Indonéziára és Malajziára vonatkozó regionális tanulmányok összehasonlítása Az erdők rovására történő bővülés becsült százalékos aránya időszak Malajzia Indonézia VTR az olajpálma globális termőterület-bővülésének %-os aránya (2008–2015) 2008–2015 15 % 67 % 17 % Maláj-félsziget Maláj Borneó Indonéz Borneó Indonézia többi része nemzeti termőterület-bővülés %-a (2008–2015) 2008–2015 19 % 81 % 77 % 23 % Gaveau et al. 2016 2010–2015 75 % 42 % Abood et al. 2015 2000–2010 >36 % SARvision 2011 2005–2010 52 % Carlson et al. 2013 2000–2010 70 % Gunarso et al. 2013 2005–2010 >6 % Gunarso et al. 2013 2005–2010 47 % 37-75 % Austin et al. 2017 2005–2015 >20 % Vijay et al. 2016 2013 40 % 54 % 13 % Vijay et al. 2016 2013 45 % [Abood et al. 2015] tanulmányukban megállapították, hogy Indonéziában a 2000 és 2010 között végzett erdőirtás 1,6 millió hektáron a nagyipari olajpálma-feldolgozóknak nyújtott koncessziós területeket érintette. Az indonéz kormányzat adatai szerint ez az olajpálma termőterületének összesen 36 %-os bővülését jelenti ebben az időszakban. [Carlson et al. 2013] tanulmányukban ennél nagyobbra becsülték az erdőirtás %-os arányát ugyanerre az időszakra vonatkozóan: ez Borneó Indonéziához tartozó olajpálma-koncessziós területein 1,7 millió hektár erdőterület-csökkenést jelent; a betakarított területek növekedésének mintegy 70 %-át ebben a régióban [Malins 2018]. Egy későbbi tanulmányban [Carlson et al. 2018] 1,84 millió hektárnyi erdőterület-csökkenésről számoltak be a Borneó Indonéziához tartozó területén található olajpálma-koncessziókban, Szumátrán pedig 0,55 millió hektárnyi csökkenésről a 2000-től 2015-ig tartó időszakra vonatkozóan. A [SARvision 2011-es tanulmányában] megállapította, hogy a 2005-től 2010-ig tartó időszakban 865 ezer hektár erdőt taroltak le az ismert olajpálma-koncessziók határain belül Sarawakban – Borneó abban a Malajziához tartozó tartományában, ahol a legnagyobb mértékű az olajpálma termőterület-bővülése. Ez az említett időszakban mintegy felét teszi ki az olajpálmával beültetett betakarított terület növekedésének . [Gaveau et al. 2016] feltérképezte a borneói nagyipari (azaz nem kistermelői) olajpálma-ültetvények termőterület-bővülése és az erdőirtás közötti átfedéseket, amelyeket ötéves intervallumokban vizsgáltak az 1990-től 2015-ig tartó időszakot áttekintve. Kiemelték, hogy a borneói olajpálma-ültetvények jelentős részén 1973-ban erdők voltak; alacsonyabb értékeket pedig akkor kapunk az erdőirtásra vonatkozóan, ha korlátozzuk az erdőirtás és az olajpálma-ültetés között eltelt időt. Eredményeik szerint a Borneó Indonéziához tartozó részén található nagyipari olajpálma-ültetvények tekintetében a 2010 és 2015 között tapasztalható bővülés mintegy 42 %-a olyan területek rovására történt, amelyek öt évvel korábban erdőségek voltak; Borneó Malajziához tartozó részén ez az arány körülbelül 75 % volt. Az értékelés szigorúbban határozza meg az erdő definícióját a II. megújulóenergia-irányelvben említett fogalommagyarázathoz képest, mivel csak a 90 %-ot meghaladó lombkorona-fedettséggel rendelkező erdőket veszi figyelembe, és figyelmen kívül hagyja a másodlagos erdőket (vagyis a múltban zajló fakitermelés és erdőtüzek után újranövő erdőket és cserjés részeket). Egy későbbi tanulmányban [Gaveau et al. 2018] megállapította a 2008 és 2017 közötti időszakra vonatkozóan, hogy a Borneó Indonéziához tartozó részén található, ipari céllal kialakított ültetvények 36 %-os bővülése (a területek 88 %-án olajpálmát termesztenek) az ugyanabban az évben kiirtott őshonos erdők rovására történt, míg ez az arány Borneó Malajziához tartozó területén átlagosan 69 %. Borneó Indonéziához tartozó területén a különböző években telepített ültetvények miatt végzett erdőirtás aránya nagyon erős összefüggést mutatott a nyers pálmaolaj adott évet megelőző szezonban megállapított árával, míg Borneó Malajziához tartozó területén az összefüggés kisebb mértékű volt, ami az erdőirtás hosszabb távú, központosított tervezésére utal. Az eredmények azt mutatták, hogy az olajpálma termőterület-bővülésének aránya csökkent a 2009-től 2012-ig tartó csúcsidőszakhoz képest, miközben az erdők rovására történő termőterület-bővülés mértéke változatlan maradt. [Gunarso et al. 2013] elemezte az olajpálma termőterületének Indonézia és Malajzia területeit érintő bővülésével összefüggő felszínborítások mértékét a „Roundtable on Sustainable Palm Oil (RSPO)” rendszer számára. A jelentésükben ismertetett legfrissebb változások a 2005 és 2010 közötti időszakban telepített olajpálma-ültetvényekre vonatkoznak. A kérdéses területnek azt a részét mutatja (%-ban), amely 2005-ben különféle földhasználati kategóriákba tartozott. Hozzáadva azokat a kategóriákat, amelyek egyértelműen megfelelnek az erdő irányelvben meghatározott definíciójának, egész Indonéziát tekintve minimum 37 %-nyi területet alakítottak át termőterületté az erdő rovására. Ugyanakkor a jelentésben meghatározott további földhasználati kategóriák között a cserjések is szerepelnek (ez a kategória a tanulmány szerint elsősorban a degradálódott erdőkre utal), amelyek szintén megfelelnek az erdő irányelvben meghatározott definíciójának. Ez Indonéziában nagyobb kategóriát ölel fel, mivel az ültetvények körüli erdőkben gyakran pusztít kontrollálatlan vegetációtűz évekkel azelőtt, hogy oda ültetvényeket telepítenének. Amennyiben ezeket a korábbi földhasználat-típusokat erdőnek tekintjük (2000-ben valószínűleg azok voltak), akkor ezzel az Indonéziában 2005 és 2010 között végzett erdőirtások teljes százalékos értéke mintegy 75 %-ra nő, ami megközelítőleg megerősíti [Carlson 2013] megállapításait. A [Gunarso et al. 2013] jelentés a 2006 és 2010 közötti időszakot vizsgálva megállapította, hogy Malajziában az olajpálma termőterület-bővülésének 34 %-a közvetlenül erdő rovására történt. Azonban a „kopár földterületeket” érintő jelentős termőterület-bővülésről is beszámoltak 2006-ra vonatkozóan, és azt feltételezték, hogy ezek egy része azért volt kopár, mert erdőből alakították át őket azzá. A kiegészítő információkat tartalmazó részből kitűnik, hogy a 2006-ban kopárként azonosított földterületek több mint egyharmada hat évvel korábban még erdőség volt, ami jelzi, hogy ezek vélhetően ültetvényezés céljából kiirtott erdős területek volta. Ha ezeket az erdős részeket is beleszámítjuk az olajpálma erdőirtáshoz köthető termőterület-bővülésébe, akkor az ilyen területek aránya akár a 47 %-ot is elérheti Malajziában.

[Austin et al. 2017] tanulmányában ahelyett, hogy műholdas képeket használt volna a korábbi felszínborítás meghatározására az indonéziai olajpálma-ültetvények növekedésének területén, inkább az indonéz Környezetvédelmi és Erdészeti Minisztérium által kibocsátott földhasználati térképeket vizsgálta. Megállapították, hogy a 2005 és 2015 közötti időszakban az ipari céllal termesztett olajpálma termőterület-bővítéséhez használt föld mindössze 20 %-a volt „erdőnek” minősítve ezeken a térképeken öt évvel korábban. Meghatározásuk szerint a 30 %-kal nagyobb lombkorona-fedettséggel jellemezhető területek minősülnek erdőnek (az irányelvben meghatározott 10 %-ot meghaladó terület helyett), és ebbe nem tartoznak bele a cserjések, amelyek esetenként erdőnek minősülnek az irányelv fogalommagyarázata értelmében. Az olajpálma termőterület-bővülésének további 40 %-a olyan földhasználati kategóriák rovására zajlott, amelyek magukban foglalták a cserjéseket is. Ezért [Austin et al. 2017] megállapítása, miszerint 2010 és 2015 között a termőterület-bővülés 20 %-a történt az erdőterületek rovására, vélhetően alulbecsült érték, és ilyenformán nem felel meg e jelentés céljának.



Az olajpálma-termőterület erdők rovására történő bővülésének becsült százalékos aránya a világ többi részére vonatkozóan a termőterület-bővülés éve Latin-Amerika Afrika Ázsia többi része az olajpálma globális termőterület-bővülésének %-os aránya (2008–2015) 2008–2015 9 % 3 % 5 % Furumo és Aide 2017 2001–2015 20 % Maaijard et al. 2018 6 % Vijay et al. 2016 2013 21 % 6 % 4 % súlyozott átlag a VTR-én 2013 13 % A fenti táblázat szerint a világ többi részére vonatkozóan az erdők rovására történő termőterület-növekedésre nézve alacsonyabb részarányokat jelentettek. A Latin-Amerikára, Afrikára és Ázsia többi részére (Indonézia és Malajzia kizárásával) vonatkozó eredmények súlyozásával arra jutottak, hogy az olajpálma-ültetvények termőterület-növekedésének 13 %-a történt az erdők rovására. Összességében figyelembe véve az olajpálma jelentős szénkészletekkel rendelkező malajziai és indonéziai földterületek rovására történő termőterület-bővülésről szóló regionális tanulmányok eredményeit, és a világ többi részére vonatkozó termőterület-bővülésre utaló adatokat, a [Vijay et al. 2016] tanulmányban megállapított, az olajpálma-termőterület erdők rovására történő bővülésének világviszonylatra vonatkoztatott 45 %-os aránya jó becslésnek tekinthető. Az olajpálma-termőterület tőzeglápok rovására történő bővülésének aránya [Abood et al. 2014] megállapítása szerint az indonéziai olajpálma-koncessziók 21 %-a tőzeglápokon található, 10 %-a pedig 3 méternél mélyebb tőzegtalajon, amelynek egy 1990-ben hozott indonéz kormányrendelet értelmében nem lecsapolható, védett területnek kellene lennie. A tanulmány szerint 2000 és 2010 között 535 ezer hektár tőzeglápos erdőterület tűnt el az indonéziai olajpálma-koncessziók területbővülése következtében, amely az olajpálma termőterület-bővülésének 33 %-át teszi ki a koncessziókra vetítve. [Miettinen et al. 2012, 2016] nagy felbontású műholdképeket elemzett a termőképes olajpálma-ültetvények tőzeglápok rovására történő bővülésének nyomon követésére a 1990 és 2015 közötti időszakra vonatkozóan. A szerzők a Közös Kutatóközpont talajtérképeket tartalmazó európai digitális archívumát használták a tőzegterületek azonosítására, és azt tapasztalták, hogy 2007 és 2015 között az olajpálma termőterülete az indonéziai tőzeglápok rovására 1089 ezer hektárral, a malajziai tőzeglápok rovására pedig 436 ezer hektárral bővült. Ha ezt elosztjuk a termőképes olajpálma-területek ebben az időszakban tapasztalható növekedésével, 24 %-os termőterület-bővülést kapunk az indonéziai tőzeglápok, és 42 %-os bővülést a malajziai tőzeglápok rovására. A legutóbbi, 2010 és 2015 közötti időszakról készített jelentésben a vonatkozó arány 25 és 36 %. Malajzia olajpálmaügyi tanácsa az olajpálma-termesztésre vonatkozó GIS azonosítási adatok és a malajziai földművelésügyi minisztérium talajtérképe alapján közzétett egy tanulmányt az olajpálmáról [Omar et al. 2010]. Ebben arról számolnak be, hogy a tőzeglápok rovására történő pálmatermesztés százalékos aránya a 2003-as 8,2 %-os értékről (313 ezer hektárról) 2009-re 13,3 %-ra (666 ezer hektárra) nőtt Malajziában. Ugyanerre az időszakra vonatkozóan a rendelkezésükre álló adatok szerint az olajpálma teljes termőterülete 3813-ról 5011 ezer hektárra nőtt, így a bővülés tőzeglápokra vonatkoztatott aránya 30 % volt. [SARvision 2011] tanulmánya megállapította, hogy a 2005-től 2010-ig tartó időszakban 535 ezer hektár erdőt taroltak le az ismert olajpálma-koncessziók határain belül Sarawakban – abban a malajziai tartományban, ahol a legnagyobb mértékű az olajpálma termőterület-bővülése. Ez az említett időszakban mintegy 32 %-át teszi ki az olajpálmával beültetett betakarított terület növekedésének . Ebbe nem tartozik bele a koncessziós határokon kívül eső olajpálma-termesztés miatt bekövetkező tőzegerdőterület-csökkenés, és az olyan tőzeges területek átalakítása, amelyeket az átalakulás idején nem borított erdő. [Gunarso et al. 2013] jelentése az olajpálma termőterületének kivételesen alacsony arányú (kiegészítő információik alapján 2000 és 2010 között mindössze 6 %-os) bővüléséről számol be a malajziai tőzeglápok vonatkozásában. Ez jóval kevesebb bármelyik becslésnél, még a malajziai forrásokat is alulmúlja, ezért elvetették . Indonézia esetében [Gunarso et al. 2013] kiegészítő adatai azt mutatják, hogy az olajpálma termőterület-bővülésének 24 %-a a 2005 és 2010 közötti időszakban tőzeglápos területek rovására történt, és ez csak mintegy 26 %-ra emelkedik, ha az átalakulás köztes fázisát, a „kopár földterületeket” is figyelembe vesszük. [Austin et al. 2017] arról számol be, hogy az indonéziai olajpálma termőterület-bővülésének részaránya a tőzegláp rovására mintegy 20 % maradt az összes vizsgált időszakra nézve (1995–2015), a „kopár földterületekre” vonatkozó korrekció nélkül. Austin eredményei azért alacsonyabbak a többinél, mert az indonéz földművelésügyi minisztérium ún. BBSDLP-tőzegláptérképét vette alapul (H. Valin, magánjellegű kommunikáció, 2018. december 5.). A BBSDLP-térkép nem jelöli a 0,5 m-nél kisebb mélységű tőzeges területeket , és részben ez az oka annak, hogy 13,5 %-kal kevesebb ilyen területet mutat, mint a Wetlands International térképei, amelyek a helyszíni felmérések tanúsága szerint valószínűleg körülbelül 10–13 %-kal maguk is alulbecsülik a tőzeges területek nagyságát. [Hooijer és Vernimmen 2013]. Nem áll rendelkezésre mennyiségi adat az olajpálma tőzegláp rovására történő termőterület-bővülésének a világ többi részére vonatkoztatott részarányáról. 2008 és 2015 között az olajpálma termőterület-bővülésének 9 %-a Latin-Amerikában, 5 %-a Ázsia többi részén, 3 %-a pedig Afrikában zajlott. Dél-Amerikában a trópusi tőzeglápok nagy területeket foglalnak el, különösen Peruban, Bolíviában, Venezuelában és az Amazonas mentén, ám ezek nem jelentős olajpálma-termőterületek. A világ legnagyobb trópusi tőzeglápja a Kongó-medencében található. Itt már legalább egy nagy méretű, 470 ezer hektáros olajpálma-koncesszióra megadták az engedélyt (ez például a malajziai olajpálma-termőterületek 10 %-ának felel meg), amelynek 89 %-a tőzeglápos területen fekszik [Dargie et al. 2018]. Félő, hogy miközben a termelés növekedése a délkelet-ázsiai országokban lelassul, több beruházás irányul majd az afrikai és latin-amerikai tőzeglápok rovására történő olajpálma-termőterületek kialakítására. Ha a [Miettinen et al. 2012, 2016] tanulmányokra fektetjük a hangsúlyt, amelyek az adott területen a legalaposabb szakirodalomnak tekinthetők, és a világ többi részére nézve az olajpálma termőterület-bővülésének tőzeglápokra vetített arányát nullának vesszük, akkor interpolált súlyozott átlagként becsült 23 %-ot kapunk az olajpálma termőterület-bővülésének tőzeglápokra vetített arányaként világviszonylatban a 2008 és 2011 közötti időszakra vonatkozóan.

Cukornád 2008 és 2015 között a cukornád világszintű termőterület-bővülésének több mint 80 %-a Brazíliában zajlott. [Cuypers et al. 2013] becslése szerint a cukornád 1990 és 2008 közötti világszintű termőterület-bővülésének 36 %-a olyan földeket érintett, amelyek korábban erdők voltak. Ugyanakkor ez vélhetően az elemzés céljára túlbecsült érték: az erdőirtást nemzeti szinten, az erdőgazdálkodás, a legelők növekedése és különböző termények bővülése között osztották meg. Csak kis mértékű erdőirtást tulajdonítottak a legelőterületeknek, mivel az utóbbiak igen csekély nettó bővülést mutattak; ezzel szemben a cukornád termőterülete nagy mértékben bővült, ezért nemzeti szinten nagy mennyiségű erdőirtást tulajdonítottak neki. Brazília azon régiói azonban, ahol a cukornád termőterületének bővülése a legjelentősebb volt, nem esnek egybe a nagy mértékű erdőirtás területeivel, amit nem vettek figyelembe a [Cuypers et al. 2013] elemzésben. [Adami et al. 2012] tanulmánya szerint 2000 és 2009 között Brazília középső és déli részén a cukornád termőterület-bővülésének csupán 0,6 %-a történt az erdők rovására. 2000 és 2009 között ebben a régióban történt a cukornád globális termőterület-bővülésének 90 %-a, azonban Brazília más régióiban is történt termőterület-bővülés, amelyet a tanulmány nem vett figyelembe. [Sparovek et al. 2008] tanulmánya szerint 1996 és 2006 között Brazília középső és déli részén a cukornád termőterület-bővülése szinte kizárólag legelők vagy más haszonnövények rovására történt (ugyanis a szóban forgó régióban már csak igen kevés erdő van); azonban további 27 %-os termőterület-bővülés történt olyan „perifériális” területeken, mint az Amazonas élőhelyei, Brazília északkeleti része és az Atlanti-parti esőerdő élőhelyei. Ezekben a perifériális régiókban korreláció mutatkozott a közigazgatási régiónkénti erdőterület-csökkenés és a cukornád termőterület-bővülése között. A tanulmány azonban nem tartalmaz számadatokat a termőterület-bővülés erdőkre vetített arányáról. Ennek következtében a szakirodalomból nem lehet adekvát módon számszerűsíteni a cukornád termőterület-bővülése okozta erdőirtást. Kukorica A gabonaféléket általában nem tartják erdőirtást okozó növénynek, mert a termelés nagy része a mérsékelt éghajlati övön történik, ahol az erdőirtás mértéke általában csekély. De a kukorica ugyanakkor trópusi haszonnövény is, amelyet gyakran mezőgazdasági kistermelők termesztenek, a nagy méretű gazdaságokban pedig gyakran vetik forgóba a szójababbal. A kukorica termőterület-bővülésének aránytalanul nagy része történik trópusi régiókban, ahol az erdőirtás gyakoribb, és magasabb szén-dioxid-kibocsátással jár. [Hansen 2017] tanulmánya szerint a kínai termőterület-bővülés Kína marginális, északkeleti területeire koncentrálódott, ahol inkább füves sztyeppék találhatók, mint erdők. A brazíliai és argentínai termőterület-bővülés számlájára a brazíliai szójababbal azonos erdőirtási arány írható.[Lark et al. 2015] tanulmánya szerint a kukorica termőterület-bővülése az USA-ban 2008 és 2012 között 3%-ban az erdők, 8 %-ban a bozótos területek és 2 %-ban a vizes élőhelyek rovására történt. Mindenesetre nehéz átfogó becslést készíteni anélkül, hogy részletesen megvizsgálnánk az egyes országokban zajló folyamatokat.



Hivatkozások [Abood et al. 2015] Abood, S. A., Lee, J. S. H., Burivalova, Z., Garcia-Ulloa, J. és Koh, L. P. (2015). Relative Contributions of the Logging, Fiber, Palm oil, and Mining Industries to Forest Loss in Indonesia. Conservation Letters, 8(1), 58-67. o. http://doi.org/10.1111/conl.12103 [Adami et al. 2012] Adami, M., Rudorff, B. F. T., Freitas, R. M., Aguiar, D. A., Sugawara, L. M. és Mello, M. P. (2012). Remote Sensing Time Series to Evaluate Direct Land Use Change of Recent Expanded Sugarcane Crop in Brazil. Sustainability, 4, 574–585. o. http://doi.org/10.3390/su4040574 [Agroicone 2018] Moriera, A, Arantes, S., és Romeiro, M. (2018). RED II information paper: assessment of iLUC risk for sugarcane and soybean biofuels feedstock. Agroicone, São Paulo 2018. [Austin et al. 2017] Austin, K. G., Mosnier, A., Pirker, J., McCallum, I., Fritz, S. és Kasibhatla, P. S. (2017). Shifting patterns of palm oil driven deforestation in Indonesia and implications for zero-deforestation commitments. Land Use Policy, 69(augusztus), 41–48. o. http://doi.org/10.1016/j.landusepol.2017.08.036 [Carlson et al. 2013] Carlson, K. M., Curran, L. M., Asner, G. P., Pittman, A. M., Trigg, S. N. és Marion Adeney, J. (2013). Carbon emissions from forest conversion by Kalimantan palm oil plantations. Nature Clim. Change, Forrás: https://www.nature.com/nclimate/journal/v3/n3/pdf/nclimate1702.pdf. [Curtis et al. 2018] Curtis, P. G., Slay, C. M., Harris, N. L., Tyukavina, A. és Hansen, M. C. (2018). Classifying drivers of global forest loss. Science, 361(6407), 1108–1111. o. http://doi.org/10.1126/science.aau3445 [Cuypers et al. 2013] Cuypers, D., Geerken, T., Gorissen, L., Peters, G., Karstensen, J., Prieler, S., van Velthuizen, H. (2013). The impact of EU consumption on deforestation: Comprehensive analysis of the impact of EU consumption on deforestation. Európai Bizottság. http://doi.org/10.2779/822269 [Dargie et al. 2018] Dargie, G.C., Lawson, I.T., Rayden, T.J. et al. Mitig Adapt Strateg Glob Change (2018). https://doi.org/10.1007/s11027-017-9774-8

[FAOstat 2008], az Egyesült Nemzetek Szervezetének Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezete (FAO), Haszonnövény-termesztési statisztikák kereshető adatbázisa, http://www.fao.org/faostat/en/#data/QC [Fehlenberg et al. 2017] Fehlenberg, V., Baumann, M., Gasparri, N. I., Piquer-Rodriguez, M., Gavier-Pizarro, G. és Kuemmerle, T. (2017). The role of soybean production as an underlying driver of deforestation in the South American Chaco. Global Environmental Change, 45(április), 24–34. o. http://doi.org/10.1016/j.gloenvcha.2017.05.001 [Furumo és Aide 2017] Furumo, P. R. és Aide, T. M. (2017). Characterizing commercial palm oil expansion in Latin America: land use change and trade. Environmental Research Letters, 12(2), 024008. o. http://doi.org/10.1088/1748-9326/aa5892 [Gaveau 2016] Gaveau, D.L.A., Sheil, D., Husnayaen, Salim, M.A., Arjasakusuma, S., Ancrenaz, M., Pacheco, P., Meijaard, E., 2016. Rapid conversions and avoided deforestation: examining four decades of industrial plantation expansion in Borneo. Nature - Scientific Reports 6, 32017. [Gaveau 2018] Gaveau, D.L.A., Locatelli, B., Salim, M.A., Yaen, H., Pacheco, P. és Sheil, D. Rise and fall of forest loss and industrial plantations in Borneo (2000–2017). Conservation Letters. 2018;e12622. https://doi.org/10.1111/conl.12622 [Gibbs et al. 2015] Gibbs, H. K., Rausch, L., Munger, J., Schelly, I., Morton, D. C., Noojipady, P., Walker, N. F. (2015). Brazil’s Soy Moratorium: Supply-chain governance is needed to avoid deforestation. Science, 347(6220), 377–378. o. http://doi.org/10.1126/science.aaa0181. [Graesser et al. 2015] Graesser, J., Aide, T. M., Grau, H. R. és Ramankutty, N. (2015). Cropland/pastureland dynamics and the slowdown of deforestation in Latin America. Environmental Research Letters, 10(3), 034017. o. http://doi.org/10.1088/1748-9326/10/3/034017 [Gunarso et al. 2013] Gunarso, P., Hartoyo, M. E., Agus, F. és Killeen, T. J. (2013). Palm oil and Land Use Change in Indonesia, Malaysia and Papua New Guinea. RSPO. http://doi.org/papers2://publication/uuid/76FA59A7-334A-499C-B12D-3E24B6929AAE

Kiegészítő anyagok: https://rspo.org/key-documents/supplementary-materials [Hansen et al. 2017] Hansen, J., M.A. Marchant, F. Tuan, és A. Somwaru. 2017. „U.S. Agricultural Exports to China Increased Rapidly Making China the Number One Market.” Choices. Q2. http://www.choicesmagazine.org/choices-magazine/theme-articles/us-commodity-markets-respond-to-changes-in-chinas-ag-policies/us-agricultural-exports-to-china-increased-rapidly-making-china-the-number-one-market [Henders et al. 2015] Henders, S., Persson, U. M. és Kastner, T. Trading forests: Land-use change and carbon emissions embodied in production and exports of forest-risk commodities. Environmental Research Letters, 10(12), 125012. o. http://doi.org/10.1088/1748-9326/10/12/125012 http://doi.org/10.1088/1748-9326/10/12/125012 [Hooijer és Vernimmen 2013] Hooijer, A. és Vernimmen, R. 2013 „Peatland maps: accuracy assessment and recommendations” A Deltares & Euroconsult Mott MacDonald jelentése az Agentschap NL 6201068 QANS Lowland Development, edepot.wur.nl/251354. [Jusys 2017] Jusys, T. (2017) A confirmation of the indirect impact of sugarcane on deforestation in the Amazon, Journal of Land Use Science, 12:2-3, 125–137. o., DOI: 10.1080/1747423X.2017.1291766 [Lark et al. 2015] Lark, T.J, Salmon, M.J és Gibbs, H. (2015). Cropland expansion outpaces agricultural and biofuel policies in the United States. Environmental Research Letters. 10. 10.1088/1748-9326/10/4/044003. [LCAworks 2018] Strapasson, A., Falcao, J., Rossberg, T., Buss, G., és Woods, J. Land use Change and the European Biofuels Policy: the expansion of oilseed feedstocks on lands with high carbon stocks. Az LCAworks Ltd. és a Sofiproteol (Franciaország) közös jelentése. [Machedo et al. 2012] Macedo, M. N., DeFries, R. S., Morton, D. C., Stickler, C. M., Galford, G. L. és Shimabukuro, Y. E. (2012). Decoupling of deforestation and soy production in the southern Amazon during the late 2000s. Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 109(4), 1341-6. o. http://doi.org/10.1073/pnas.1111374109 [Malins 2017] Malins, C. (2017). For peat’s sake - Understanding the climate implications of palm oil biodiesel. Cerulogy and Rainforest Foundation Norway, London 2017. Forrás: http://www.cerulogy.com/uncategorized/for-peats-sake/ [Malins 2018] Malins, C. (2018). Driving deforestation: the impact of expanding palm oil demand through biofuel policy, London 2018. Forrás: http://www.cerulogy.com/palm oil/driving-deforestation. [Meijaard et al. 2018] Meijaard, E., Garcia-Ulloa, J., Sheil, D., Wich, S.A., Carlson, K.M., Juffe-Bignoli, D., and Brooks, T. (2018). Palm oil and biodiversity. http://doi.org/https://doi.org/10.2305/IUCN.CH.2018.11.en [Miettinen et al. 2012] Miettinen, J., Hooijer, A., Tollenaar, D., Page, S. E. és Malins, C. (2012). Historical Analysis and Projection of Palm oil Plantation Expansion on Peatland in Southeast Asia. Washington, D.C.: International Council on Clean Transportation. [Miettinen et al. 2016] Miettinen, J., Hooijer, A., Tollenaar, D., Page, S. E. és Malins, C. (2016). Land cover distribution in the peatlands of Peninsular Malaysia, Sumatra and Borneo in 2015 with changes since 1990. Global Ecology and Conservation, 6, 67–78. o. http://doi.org/10.1016/j.gecco.2016.02.004

[Morton et al. 2006] Morton, D. C., DeFries, R. S., Shimabukuro, Y. E., Anderson, L. O., Arai, E., del Bon Espirito-Santo, F., … Morisette, J. (2006). Cropland expansion changes deforestation dynamics in the southern Brazilian Amazon. Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 103(39), 14637–14641. o. http://doi.org/10.1073/pnas.0606377103 [Omar et al. 2010] Omar, W., Aziz, N.A., Mohammed, A.T., Harun, M.H. és Din, A.K.; Mapping of oil palm cultivation on peatland in Malaysia, Malaysian Palm Oil Board Information, 529 sz., MPOB TT No. 473, 2010. június. ISSN 1511-7871. [Page et al. 2011] Page, S.E., Morrison, R., Malins, C., Hooijer, A., Rieley, J.O. Jaujiainen, J. (2011). Review of Peat Surface Greenhouse Gas Emissions from Palm oil Plantations in Southeast Asia. Indirect Effects of Biofuel Production, (15), 1–77. o. [Richards et al. 2017] Richards, P. D., Arima, E., VanWey, L., Cohn, A. és Bhattarai, N. (2017). Are Brazil’s Deforesters Avoiding Detection? Conservation Letters, 10(4), 469–475. o. http://doi.org/10.1111/conl.12310 [SARVision 2011] SARVision. (2011). Impact of palm oil plantations on peatland conversion in Sarawak 2005–2010, (2011. január), 1–14. o. http://archive.wetlands.org/Portals/0/publications/Report/Sarvision%20Sarawak%20Report%20Final%20for%20Web.pdf [Searle és Giuntoli 2018] Searle, A. S. és Giuntoli, J. (2018). Analysis of high and low indirect land-use change definitions in European Union renewable fuel policy. [Sparovek et al. 2008] Sparovek, G.; A. Barretto; G. Berndes; S. Martins; és Maule, R. (2008). „Environmental, land-use and economic implications of Brazilian sugarcane expansion 1996–2006.” Mitigation and Adaption Strategies for Global Change, 14(3), 285. o. [USDA 2008] Az Egyesült Államok Mezőgazdasági Minisztériumának Külföldi Mezőgazdasági Szolgálata. A haszonnövények termesztési, ellátási és eloszlási adatainak kereshető adatbázisa. https://apps.fas.usda.gov/psdonline/app/index.html#/app/advQuery [Vijay et al. 2016] Vijay, V., Pimm, S. L., Jenkins, C. N., Smith, S. J., Walker, W., Soto, C., … Rodrigues, H. (2016). The Impacts of Palm oil on Recent Deforestation and Biodiversity Loss. PLOS ONE, 11(7), e0159668. http://doi.org/10.1371/journal.pone.0159668 [Waroux et al. 2016] Waroux, Y., Garrett, R. D., Heilmayr, R. és Lambin, E. F. (2016). Land-use policies and corporate investments in agriculture in the Gran Chaco and Chiquitano. Proceedings of the National Academy of Sciences, 113(15), 4021–4026. o. http://doi.org/10.1073/pnas.1602646113 [Yousefi et al. 2018]. Yousefi, A., Bellantonoio, M és Hurowitz, G., The avoidable Crisis, Mighty Earth, Regnskogfondet és FERN, 2018. március, http://www.mightyearth.org/avoidablecrisis/ 2. MELLÉKLET GIS-elemzés 1. Módszer Az erdőirtás és a bioüzemanyag-alapanyagként szolgáló haszonnövények 2008 óta zajló, a 10 %-ot meghaladó lombkorona-fedettséggel borított terület rovására történő termőterület-bővülésével összefüggő kibocsátás becsléséhez térinformatikai modellezést alkalmaztak, amely a Global Forest Watch (GFW) erdőirtási térképét kombinálja a MapSPAM és az EarthStat haszonnövénytérképeivel. A megközelítés további részleteit az alábbiakban foglaljuk össze, az elemzés során felhasznált adatforrásokat pedig a lenti táblázat tartalmazza. Az elemzést az Egyenlítőnél megközelítőleg 100 hektáros képpontmérettel végezték. Adatforrások Haszonnövényekre vonatkozó adatok Jelenleg nem állnak rendelkezésre globálisan egységes térképek, amelyek az egyes bioüzemanyagként használt haszonnövények időbeli termőterület-bővülését mutatják, bár az olajpálma és a szójabab esetében már zajlik olyan kutatás, amely ennek megvalósítását tűzte ki célul a műholdképek értelmezésének segítségével. Elemzésünk során két forrásra támaszkodtunk az egy évet és egy haszonnövényt ábrázoló térképek elkészítéséhez: a MapSPAM-re (IFPRI és IIASA 2016), amely 42 haszonnövény globális eloszlását ábrázolja 2005-ben , valamint az EarthStatot (Ramankutty et al. 2008), amely a haszonnövények termesztésére és a legeltetésre használt területeket ábrázolja a 2000-es évre vonatkozóan. A haszonnövényekre vonatkozó adatok mindkét forrása olyan eljárásokkal készült, amelyek bemenetként különféle területek konkrét adatait használják fel, és ezeket kombinálva végeznek plauzibilis becsléseket a haszonnövények globális eloszlására vonatkozóan. A modellek többek között olyan adatbemeneteket használnak, mint a közigazgatási (országon belüli) egységek termelési statisztikái, a műholdas felvételek alapján készített különböző felszínborítási térképek, valamint a helyi terep-, éghajlati és talajviszonyok alapján létrehozott, a haszonnövények termesztésére való alkalmasságot ábrázoló térképek.

Tekintettel arra, hogy nincsenek naprakész globális térképek az egyes haszonnövényekre vonatkozóan, valamint nem állnak rendelkezésre egységes információk a termőterület időbeli bővüléséről, az elemzésünkben azt az alapfeltételezést használjuk, hogy a teljes erdőirtás és az üvegházhatású gázok ehhez kapcsolódó kibocsátása 2008-ban egy adott területen belül úgy rendelhető hozzá egy adott haszonnövényhez, hogy a haszonnövény területi arányát vesszük alapul a terménytérkép azonos képpontjában lévő összes mezőgazdasági földterülethez képest, a legelőket is beleértve. Erdőirtási adatok Erdőirtási elemzésünk során a Global Forest Watch 2001 és 2017 közötti időszakra elérhető, Landsat műholdas megfigyelések alapján készült, a globális éves, fával borított területek csökkenését ábrázoló térképekre támaszkodtunk. A fával borított területek csökkenésére vonatkozó adatok 30 méteres felbontásban, vagyis 0,09 hektáros képpontméretben állnak rendelkezésre. Hansen et al. (2013) eredeti, a fával borított területek csökkenésére vonatkozó adatai nem különböztetik meg a tartós átalakítást (azaz az erdőirtást) az ideiglenes, erdőgazdálkodás vagy tűz miatt bekövetkezett csökkenéstől. Ezért az elemzéshez csak azokat a fával borított területek csökkenését ábrázoló képpontokat használtuk fel, amelyek olyan területekre esnek, ahol a mezőgazdasági nyersanyagoknak betudható erdőirtás a meghatározó, amit Curtis et al. (2018) 10 kilométeres felbontású térképei ábrázolnak . Így az olyan területeket, ahol más cél, például az erdőgazdálkodás vagy a változó mezőgazdaság a meghatározó, kizártuk az elemzésből. A mezőgazdasági nyersanyagoknak betudható erdőirtás kategóriáján belül csak a 10 százaléknál nagyobb, fával borított területeket ábrázoló képpontokat vettük figyelembe az elemzéshez, ahol a „százalékos faborítást” úgy határoztuk meg, mint a földfelszín lombkorona-fedettségének sűrűségét a 2000-es évben. Tekintettel a II. megújulóenergia-irányelvben (lásd fent a „b” és „c” pontot a háttér-információkat tartalmazó részben) szereplő konkrét kritériumokra, az elemzési eredményeket a 2008-tól 2015-ig terjedő időszakban 30 %-nál nagyobb, illetve 10–30 %-os arányban fával borított területekre bontottuk le. Curtis et al. (2018) tanulmánya rámutat arra, hogy egy adott időpontban az erdővel borított területek csökkenésének több tényezője is jelen lehet egy adott területen, és a meghatározó tényező a 15 éves vizsgálati periódus különböző éveiben változhat; modelljükben csak egy meghatározó tényezőt állapítottak meg, amely a vizsgált időszakban a legnagyobb mértékben járult hozzá a fával borított területek csökkenéséhez az adott területen. Az elemzés során az egyik feltételezés az volt, hogy azokon a területeken, ahol a mezőgazdasági nyersanyagoknak betudható erdőirtás volt a meghatározó tényező, ez a mezőgazdasági területek bővítésére irányult. Ez a feltételezés adott esetben túlbecsülheti a mezőgazdasági nyersanyagok hatását a kérdéses képpontokon. Másrészről, a mezőgazdasági területek bővülése olyan területeken is történhet, ahol a mezőgazdaság változása vagy az erdőgazdálkodás a meghatározó tényező; Curtis et al. (2018) térképének egyéb kategóriái, amelyeket kizártunk az elemzésből. Ez azt jelenti, hogy a módszer alulbecsülheti a haszonnövény-termesztés okozta erdőirtást. Ugyanakkor az elemzésbe bevont kilenc haszonnövény által érintett területek elsősorban a mezőgazdasági nyersanyagok okozta erdőirtási kategóriába tartoztak, ezért az e kategórián kívüli haszonnövény-termőterületekről azt feltételeztük, hogy a területi arányuk alacsony (lásd az alábbi haszonnövény-hozzárendelési modellt), így az összegzett hatásuk is kicsi. Tőzeglápokra vonatkozó adatok A tőzeglápok kiterjedését ugyanazokkal a térképekkel határoztuk meg, mint Miettinen et al. 2016-ban, akik 1990-től 2015-ig a Maláj-félsziget, Szumátra és Borneó tőzegterületein térképezték fel a földterület változásait. Szumátra és Kalimantan esetében Miettinen et al. (2016) a Wetlands International 1:700 000 méretarányú tőzeglápatlaszok adatait használták fel (Wahyunto et al. 2003, Wahyunto et al. 2004), ahol a tőzeglápot a következőképpen határozták meg: „a szerves anyagok, például a növényi maradványok hosszú ideig tartó felhalmozódásából képződött talaj. A tőzeges talaj általában mocsaras vagy egész évben vízzel elárasztott, hacsak nem csapolják le.” Amint arra Wahyunto és Suryadiputra (2008) is rámutat, a tőzeglápatlaszok készítői is különféle forrásokból gyűjtöttek adatokat, amelyek elsősorban távérzékelt felvételeket (műholdas, légi és radarfelvételek adatait), valamint földmérési és talajtérképezési adatokat használtak fel a tőzeges területek eloszlásának feltérképezéséhez. Malajzia esetében a talajtérképeket tartalmazó európai digitális archívum tőzegre vonatkozó adatait használták fel (Selvaradjou et al. 2005). Sor került az olajpálma tőzeges talajok rovására történő termőterület-bővülésének specifikus elemzésére is, mivel a tőzeg fontos szerepet játszik ennek a bioüzemanyagokhoz használt haszonnövénynek a teljes földterület-használatában és szénlábnyomában is. Az ipari céllal termesztett olajpálma termőterület-bővülésének Miettinen et al. (2016) által közölt adatai alapján becslés készült az olajpálma 2008 és 2015 közötti, az ismert adatok évét megelőző termőterület-bővüléséről. Üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó adatok Az erdőirtásból származó, 2008 óta tapasztalható kibocsátást a felszín feletti biomasszarétegből származó szénkészlet-veszteségként becsülték meg. A kibocsátás értékét szén-dioxid megatonna-egyenértékben (Mt CO2) fejezték ki. A felszín feletti biomassza csökkenéséből származó kibocsátást úgy számították ki, hogy a fával borított területek csökkenését jelző térképet (a 2008 és 2015 közötti időszakra vonatkozóan) átfedésbe hozták a 2000. évi állapotot ábrázoló, felszín feletti élő fás biomasszatérképpel. A Woods Hole Research Center által készített és a műholdas és földfelszíni megfigyelésekből generált biomasszatérkép a Global Forest Watchon érhető el. A fairtásból fakadó teljes biomassza-csökkenést már a légkörben lévő kibocsátásnak tekintették, noha a facsökkenés bizonyos okai csak késleltetve fejtik ki hatásukat. A kibocsátás „bruttó”, nem pedig „nettó” becslésen alapul, ami azt jelenti, hogy a fairtás utáni földhasználatot és a hozzá kapcsolódó szén-dioxid-értéket nem vették figyelembe. A felszín feletti biomassza szénhányada 0,5 (IPCC 2003), a szenet pedig 44/12 konverziós tényezővel, vagy 3,67-nal számolták át szén-dioxiddá. Annak, hogy a képpontalapú erdeibiomassza-térképhez állandó értékeket társítunk ahelyett, hogy szén-dioxid-értékkategóriákat rendelnénk a különböző talajfajtákhoz (pl. erdő, cserjés, 1-es IPCC meghatározási szinthez tartozó értékeket stb.) az az egyik előnye, hogy a biomassza-csökkenés becsléséhez használt adatok teljesen függetlenek a felszínborítás változásának becsléséhez használt felszínborítási térkép megválasztásától. A többi széntárolóval összefüggő kibocsátást, például a föld alatti biomasszából (gyökerek), száradékból, hulladékból és talajban lévő kötött szénből származó kibocsátást (a tőzegbomlást vagy a tüzet is ideértve) kizárták az elemzésből. Az elemzés hatóköre A globális elemzés hatókörét úgy határozták meg, hogy a mezőgazdasági nyersanyagoknak betudható erdőirtást ábrázoló térképet (Curtis et al. 2018) átfedésbe hozták a bioüzemanyagok szempontjából releváns haszonnövények (olajpálma, kókuszpálma, búza, repce, kukorica, szójabab, cukorrépa, napraforgó és cukornád) termőterületét ábrázoló térképekkel. Az elemzés során csak azokat a képpontokat vettük figyelembe, amelyek szerepeltek az elemzésbe bevont kilenc haszonnövény egyikének területén, és amelyek érintették a mezőgazdasági nyersanyagok okozta erdőirtási kategóriát. Haszonnövény-hozzárendelési modell Az egy adott 1 kilométernyi képponton belüli teljes erdőirtást és kibocsátásokat különböző, az elemzésbe bevont bioüzemanyag-haszonnövényekhez rendelték hozzá, az egyes haszonnövények képponton belüli aránya alapján (X haszonnövény, pl. a szója), arányosítva a képponton belüli teljes mezőgazdasági földterülethez képest, a szántóterület és a legelők összegeként meghatározva. Ily módon az egyes bioüzemanyag-haszonnövényeknek a képpont teljes mezőgazdasági lábnyomához nyújtott arányos hozzájárulása szolgált az adott növénnyel összefüggő erdőirtás és ÜHG-kibocsátásból fakadó szénlábnyom meghatározása alapjául. Mivel nem állt rendelkezésre egyetlen, világszerte egységes és naprakész térkép sem a mezőgazdasági területekről haszonnövénytípusok szerinti lebontásban, ezért kétlépcsős eljárást alkalmaztunk az elemzésbe bevont egyes bioüzemanyag-haszonnövények relatív szerepének hozzávetőleges meghatározásához egy adott területet érintő erdőirtás és kibocsátás vonatkozásában (1. egyenlet). Első lépésként a legutóbbi évre vonatkozóan rendelkezésre álló haszonnövény-adatokat vettük figyelembe (MapSPAM, 2005), hogy kiszámítsuk az X haszonnövény teljes termőterületre vonatkoztatott arányát – egyetlen képponton belül. Második lépésként az EarthStat 2000-ből származó adatait használtuk fel), hogy kiszámítsuk a teljes termőterület teljes legelő- és termőterületre vonatkozatott arányát – egyetlen képponton belül. (Az EarthStat adataira azért volt szükség, mert a MapSPAM rendszer nem tartalmazza a legelők térképeit, noha a legelők növekedése is szerepet játszik az erdőirtás dinamikájában.) E két lépés kombinálása lehetővé tette az X haszonnövény relatív hozzájárulásának hozzávetőleges meghatározását a teljes mezőgazdasági lábnyomhoz viszonyítja egy adott képponton belül, noha ez különböző időintervallumokból származó különböző adatforrásokon alapult. 1. egyenlet: Végső számítások Miután az összes, az elemzésbe bevont bioüzemanyag-haszonnövényhez tartozó térképet létrehoztuk, megszoroztuk a teljes erdőirtás mértékét és az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának mértékét X haszonnövény 1 kilométeres képponton belüli arányával, és kiszámítottuk a globális összefoglaló statisztikákat a 30 %-ot meghaladó lombkorona-fedettséggel borított területen, valamint a 10–30 %-os arányban lombkorona-fedettséggel borított területen előforduló erdőirtásra és kibocsátásra lebontva.