HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 48/160

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat tanácsi (EURATOM) rendeletre nukleáris balesetet vagy bármely egyéb radiológiai veszélyhelyzetet követően az élelmiszerek és a takarmányok radioaktív szennyezettsége legmagasabb megengedett határértékeinek megállapításáról

(COM(2010) 184 végleges – 2010/0098 (CNS))

2011/C 48/28

Előadó: Pirkko RAUNEMAA

2010. április 27-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó Szerződés 31. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

Javaslat tanácsi (EURATOM) rendeletre nukleáris balesetet vagy bármely egyéb radiológiai veszélyhelyzetet követően az élelmiszerek és a takarmányok radioaktív szennyezettsége legmagasabb megengedett határértékeinek megállapításáról (átdolgozás)

COM(2010) 184 végleges – 2010/0098 (CNS).

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2010. augusztus 31-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2010. szeptember 15–16-án tartott, 456. plenáris ülésén (a szeptember 15-i ülésnapon) 127 szavazattal 1 ellenében, 1 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 A radioaktív csapadék szinte mindig határokon átnyúló probléma, melynek nyomán hosszú ideig és nagy távolságra kiterjedően radioaktív anyagok szabadulnak fel, ami kiterjedt területet érint. Amennyiben tehát ilyen jellegű baleset történik, akár nemzetközi méretű katasztrófahelyzettel állhatunk szemben.

1.2 Nagy szükség van olyan egyértelmű és aktualizált jogszabályokra, amelyeket az uniós intézmények és a tagállamok könnyen alkalmazhatnak radioaktív csapadék esetén. Ezért ésszerű és egyben szükséges is az idevonatkozó jogszabályok reformja.

1.3 Az 1986-os csernobili nukleáris katasztrófa óta a Közösség szabványokat dolgozott ki az élelmiszerek és a takarmányok radioaktív szennyezettségének nukleáris balesetet követő legmagasabb megengedett határértékeiről, (1) illetve megállapodásokat kötött a radiológiai veszélyhelyzet esetén történő gyors információcseréről. (2) A megengedett határértékeket az Euratom-szerződés 31. cikkének értelmében szakértői csoport vizsgálta felül, legutóbb 1995-ben. Ezért újból felül kellene vizsgálni a megengedett határértékeket.

1.4 Az EU hatékonyan működő és nemzetközileg is elismert kockázatelemző szervet hozott létre: az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóságot (EFSA, 2002. január 28-i 178/2002/EK rendelet). Az EFSA hatáskörét ki kellene terjeszteni arra, , hogy egészségügyi szempontból vizsgálja az élelmiszerekben és takarmányokban visszamaradt radioaktív anyagokat, az Európai Bizottságnak pedig felül kellene vizsgálnia a már létező, esetenként több évtizedes megállapodásokat.

1.5 Ahhoz, hogy magas szintű ellenőrzést lehessen végezni az élelmiszerek és a takarmányok radioaktív szintjéről, a nemzeti radioaktív-védelmi ügynökségek mellett jogköröket kell biztosítani a nemzeti élelmiszerügyi hatóságoknak, hogy a sugárzásellenőrzési hatóság jóváhagyásának kötelező megszerzése nélkül is ellenőrizhessék a legmagasabb megengedett határértékeket és az élelmiszerek és takarmányok behozatalát azokban az esetekben, amikor ezeket az értékeket túllépik.

1.6 Az Európai Bizottságnak azt is szorgalmaznia kellene, hogy a Codex Alimentarius szabványainak és irányvonalainak keretén belül dolgozzanak ki nemzetközi szabályozásokat a radioaktív csapadék előfordulására vonatkozóan, illetve annak az élelmiszerekre és takarmányokra gyakorolt hatásairól. Azt is meg kellene határozni, hogy elsősorban mely intézmények feladata legyen nukleáris baleset esetén az Európai Unióba behozott és onnan kivitt termékek határokon történő ellenőrzése.

1.7 Mivel az élelmiszerek és a takarmányok egyik legfőbb összetevője a víz, a vizet meg kell említeni a rendelethez csatolt mellékletekben is. Az előírásoknak pedig az ivóvíz valamennyi fajtájára vonatkozniuk kellene, nem csupán az élelmiszerekben és a takarmányokban előforduló vízre.

1.8 Amennyiben balesetek történnek, meg kell próbálni befolyásolni az emberek viselkedését és rávenni őket arra, hogy biztonságos vagy kevésbé veszélyes élelmiszereket és italokat válasszanak. A nemzeti hatóságok és az ágazati szervezetek feladata az iránymutatások kidolgozása és a figyelemfelkeltés.

2. Bevezetés

2.1 Háttér

2.1.1 A csernobili atomerőműben 1986. április 26-án bekövetkezett balesetet követően jelentős mennyiségű radioaktív anyag került a légkörbe, amely Európa több országában egészségügyi szempontból számottevő mértékben szennyezte az élelmiszereket és takarmányokat.

2.1.2 Közösségi szinten első alkalommal hoztak intézkedéseket az olyan jellegű nukleáris balesetek kezelésére, amelyek nyomán hosszú ideig és nagy távolságra kiterjedően radioaktív vegyületek szabadulnak fel, kiterjedt területet érintve.

2.1.3 Az EGSZB csak egyetlen korábbi alkalommal fejtette ki véleményét a nukleáris balesetet vagy bármely egyéb radiológiai veszélyhelyzetet követően az élelmiszerek és a takarmányok radioaktív szennyezettségének kérdésében. (3) Ez a vélemény azonban csak egy elsődleges álláspontot képviselt, mivel az Európai Bizottságnak azt követően javaslatot kellett tennie a legmagasabb megengedett radioaktív értékekre. Így a jelenlegi konzultáció lehetőséget biztosít az EGSZB számára, hogy aktuális véleményt nyilváníthasson a kérdésben.

2.2 Jogi keret

2.2.1 A Tanács 3954/87/Euratom rendelete (1987. december 22.) rögzíti azt az eljárást, melynek keretében elfogadják a nukleáris balesetet vagy bármely egyéb radiológiai veszélyhelyzetet követően az élelmiszerek és a takarmányok radioaktív szennyezettségének legmagasabb megengedhető határértékeit. A rendeletet az évek során gyökeresen átdolgozták. (4) Külön mellékletet csatoltak a második módosításhoz, melyben meghatározták a legmagasabb megengedhető referenciaértékeket.

2.2.2 Amikor az Európai Bizottság olyan balesetről vagy egyéb radiológiai vészhelyzetről értesül, melynek során az értékek valószínűleg elérik, vagy már el is érték a megengedett legmagasabb szintet, elfogadja a megengedett maximális határértékeket alkalmazására vonatkozó rendeletet. Az ilyen rendelet a lehető legrövidebb ideig, de legfeljebb három hónapig maradhat hatályban.

2.2.3 Az Európai Bizottság az Euratom-szerződés 31. cikkében említett szakértői csoporttal folytatott konzultációt követően és a rendelet elfogadását követő egy hónapon belül javaslatot terjeszt a Tanács elé egy olyan rendeletre, amely kiigazítja, vagy megerősíti ennek a rendeletnek a rendelkezéseit. Ennek a második rendeletnek is korlátozott az érvényességi ideje. Hosszú távon, azaz a nukleáris balesetet vagy a radiológiai vészhelyzetet követően egyéb jogi eszköz vagy jogalap alkalmazható a forgalomba hozott élelmiszerek és takarmányok ellenőrzésére.

2.2.4 A 31. cikk értelmében a rendelet mellékletében meghatározott megengedett határértékek szakértői vélemény alapján módosíthatók vagy kiegészíthetők. A 31. cikk szerinti szakértői csoport legutoljára 1995-ben vizsgálta meg a meghatározott megengedett határértékek érvényességét a 96/29/Euratom tanácsi irányelv rendelkezéseinek fényében, amely előírja, hogy a tagállamok állapítsák meg a balesetek esetére vonatkozó beavatkozási szinteket. (5)

2.2.5 Az import kapcsán az EU intézkedéseket fogadott el annak érdekében, hogy az Unió területére csak azok a közös rendelkezéseknek eleget tevő mezőgazdasági termékek juthassanak be, amelyek esetében megvalósulnak a lakosság egészségét óvó, ugyanakkor a piac egységes jellegét megőrző és a kereskedelmi egyenlőtlenségeket kiküszöbölő feltételek.

2.2.6 Radiológiai vészhelyzet esetén a tagállamoknak az „Ecurie-rendszeren” keresztül kell egymást tájékoztatniuk. (6) A rendszer azt kéri a tagállamoktól, hogy minden esetben értesítsék és tájékoztassák az Európai Bizottságot, illetve az érintett vagy feltételezhetően érintett tagállamokat, ha valamilyen széles körű intézkedést hoznak a lakosság radiológiai vészhelyzet esetén történő védelmével kapcsolatban. A tájékoztatásnak ki kell terjednie az esemény jellegére és időpontjára, pontos helyszínére, az érintett üzem vagy tevékenység jellegére, a baleset okára, feltételezhető lefolyására, a meghozott vagy tervezett védelmi intézkedésekre, valamint az ellenőrző hatóságok által az élelmiszerekben, a takarmányokban, az ivóvízben és a környezetben mért radioaktivitási értékekre.

2.3 Az Európai Bizottság dokumentuma

2.3.1 Az Európai Bizottság kezdeményezte a 3954/87/Euratom tanácsi rendelet kodifikációját és ezt követő módosítását.

2.3.2 A jogalkotási eljárás során azonban felismerték, hogy a kodifikált szövegre vonatkozó javaslatban megjelenő egyik rendelkezés a Tanács végrehajtási hatáskörének fenntartását írta elő, amelyet a 3954/87/Euratom rendelet egyik preambulumbekezdése sem indokolt meg.

2.3.3 Mivel egy ilyen preambulumbekezdés beiktatása érdemi változtatást jelentene, és ily módon túllépne az egyszerű kodifikáción, a szükséges változtatások beillesztése érdekében ésszerűnek bizonyult, hogy a kodifikáció helyett átdolgozásra kerüljön sor.

2.3.4 A javaslat preambulumában szereplő 15. új bekezdés arra a lehetőségre vonatkozik, hogy bizonyos esetekben az Európai Bizottság helyett a Tanács fogadhat el nagyon rövid határidőn belül azonnal kiigazított intézkedéseket a korábban meghatározott megengedett maximális határértékek alkalmazásáról.

3. Értékelés

3.1 Nagy szükség van olyan egyértelmű és aktualizált jogszabályokra, amelyeket az uniós intézmények és a tagállamok könnyen alkalmazhatnak radioaktív csapadék esetén. Ezért az idevonatkozó jogszabályok reformja ésszerű és egyben szükséges is. Az EU-ban nőhet a valószínűsége annak, hogy baleset következik be valamelyik atomerőműben, vagy radioaktív csapadék fordul elő, többek között azért, mert egyre régebbiek a már meglévő atomerőművek, számos új erőművet építenek, és mert egyéb váratlan baleset is előfordulhat.

3.2 A radioaktív csapadék szinte mindig nagy területre terjed ki, és nem feltétlenül veszít jelentősen intenzitásából, amikor nagy távolságokra jut el. Akár nemzetközi léptékű egészségügyi és környezeti katasztrófával állhatunk tehát szemben.

3.3 1986-hoz képest ma az EU hatékonyan működő és nemzetközileg is elismert kockázatelemző szervvel rendelkezik: az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósággal (EFSA, 2002. január 28-i 178/2002/EK rendelet). Az élelmiszerekben és takarmányokban visszamaradt radioaktív anyagok élelmiszerekben előforduló szennyező anyagokhoz hasonlíthatók. Ezért jogos elvárás lett volna, hogy az EFSA-t felruházzák az ilyen anyagok egészségügyi vizsgálatának feladatával. Az Európai Bizottság azonban továbbra is a már létező, esetenként több évtizedes megállapodásokat tartja életben anélkül, hogy közelebbi magyarázatot vagy indoklást fűzne ehhez.

3.4 Amennyiben balesetek történnek, meg kell próbálni befolyásolni az emberek viselkedését és rávenni őket arra, hogy biztonságos vagy kevésbé veszélyes élelmiszereket és italokat válasszanak. Ráadásul a mezőgazdasági termelőknek minden esetben ismerniük kell a takarmányok radioaktív szennyezettségének mértékét és az állatok etetésének módját válsághelyzet esetén. A nemzeti hatóságok és az ágazati szervezetek vezető szerepet játszhatnak ezen a téren az irányvonalak lefektetésében és a figyelemfelkeltésben.

3.5 Fontos megjegyezni, hogy a radioaktív csapadékot és a radioaktivitási értékeket szabályozó rendelkezéseket most oly módon dolgozták át, hogy azáltal egyszerűbbé és átláthatóbbá vált uniós és tagállami szintű végrehajtásuk.

3.6 A megengedett radioaktivitási határértékeket a népesség különösen veszélyeztetett csoportjainak igényeihez kell igazítani: szigorúbb értékeket kell alkalmazni a gyermekeknek szánt élelmiszerek esetében, mint a népesség egésze által fogyasztottakéban.

3.7 Nukleáris kísérletek következtében, atomenergia, illetve radioaktív anyagok egészségügyi, ipari és kutatási célú használata során radioaktív anyagok kerülhetnek a felszíni vizekbe. Bár normális körülmények között ezek mértéke nem jelentős, a helyzet könnyen változhat, nukleáris balesetet okozva. És mivel az élelmiszerek és a takarmányok egyik legfőbb összetevője a víz, ezt sem lett volna szabad kihagyni a rendelethez csatolt mellékletekből.

Kelt Brüsszelben, 2010. szeptember 15-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Mario SEPI

(1) A Tanács 1987. december 22-i 3954/87/Euratom rendelete (módosított változat).

(2) A Tanács 1987. december 14-i 87/600/Euratom határozata.

(3) CES 480/1987, HL C 180., 1987.7.8., 20–25.o.

(4) 944/89/Euratom európai bizottsági rendelet és 770/90/Euratom európai bizottsági rendelet.

(5) A Tanács 96/29/Euratom irányelve (1996. május 13.) a munkavállalók és a lakosság egészségének az ionizáló sugárzásból származó veszélyekkel szembeni védelmét szolgáló alapvető biztonsági előírások megállapításáról, 50. cikk, (2) bekezdés.

(6) Lásd a 2. lábjegyzetet.