A fenti ábra mutatja az internetkapcsolat szükséges sebességét és válaszidejét egy adott alkalmazás vagy szolgáltatás egyszeri használata esetén. Ez az igény az időközben általánossá vált többszöri használat esetén növekszik: egy adott felhasználó gyakran egy időben több módon is használja az internetet (például tévét néz és közösségi oldalakat látogat), és egy összeköttetés sok esetben egyszerre több felhasználót is kiszolgál (többek között a gyermekes háztartásokban, a kkv-kben és más intézményekben, például iskolákban és könyvtárakban).

A felvázolt elképzelések megvalósítása érdekében a Bizottság több olyan kezdeményezést is javasol, amelyek révén megteremthetők a megfelelő feltételek az – elsősorban a piac által megvalósítható – szükséges beruházásokhoz. A javaslatok között szerepel az elektronikus hírközlési szabályozási keret mélyreható reformja az Európai Elektronikus Hírközlési Kódexre (a továbbiakban: a Kódex) és a BEREC-rendeletre vonatkozó kapcsolódó jogalkotási javaslat formájában, az uniós 5G-s internetkapcsolatra vonatkozó cselekvési terv, valamint további – uniós, tagállami és helyi szintű – szakpolitikai és pénzügyi intézkedések, többek között az Unió polgárai számára széles körű vezeték nélküli internet-hozzáférést ösztönző „Wi-Fi for Europe” (Wifi Európának) kezdeményezés. Az intézkedések célja az európai digitális gazdaság és a versenyképesség előmozdítása, a közösségek ösztönzése arra, hogy a digitális egységes piac aktív résztvevői legyenek, valamint az európaiak internet-összeköttetés iránti növekvő igényének kielégítése.

Az Európai Parlament 2016 januárjában hangsúlyozta az internet-hozzáférési hálózatokra irányuló magánbefektetések szerepét a digitális fejlődés szempontjából, valamint a stabil szabályozási keret jelentőségét, amely lehetővé teszi, hogy valamennyi szereplő be tudjon ruházni minden területen, beleértve a vidéki és távoli területeket is. Az Európai Tanács 2016 júniusában szintén szorgalmazta a jövőbeli versenyképesség egyik előfeltételeként a nagyon nagy kapacitású vezetékes és vezeték nélküli széles sávú internetkapcsolat biztosítását egész Európában, valamint a távközlésre vonatkozó szabályozási keret reformját a jelentős hálózati beruházások ösztönzése, valamint a tényleges versenynek és a fogyasztói jogoknak az előmozdítása érdekében.

Az innovatív oktatási és tanulási módszerek területén gigabites internetkapcsolatra van szükség a naprakész oktatási anyagok, eszközök és technikák használatához, valamint a tanulók digitális készségekkel való felvértezéséhez. Ahhoz, hogy egy húsz darab huszonöt fős osztályból álló iskola teljes mértékben kihasználhassa az online elérhető oktatási szolgáltatásokat, már ma is 700 Mbps sebességű kapcsolatra lenne szüksége az egyidejű használathoz.

Az új, nagyon nagy kapacitású hálózatokra irányuló beruházások optimalizálása érdekében fontos pontosan meghatározni a prioritásokat. Az olyan fizikai helyek és online csomópontok, ahova az emberek tanulás, munka vagy közszolgáltatások igénybevétele céljából látogatnak el, vagy ahol ilyen szándékkal összegyűlnek, továbbá ahol egyetlen internetkapcsolatot több felhasználó egyszerre vesz igénybe, fontosak a társadalmi-gazdasági fejlődés szempontjából. Az ilyen helyek alkotják Európában a növekedés, az oktatás, az innováció és a kohézió gerincét, melynek a vállalkozásokon kívül jellemzően iskolák és könyvtárak, kutatóközpontok, valamint különféle közszolgáltatások is a részét képezik. Digitális világunkban ezeknek a helyeknek élen kell járniuk a gigabites internetkapcsolat területén, és a legjobb szolgáltatásokhoz és alkalmazásokhoz kell hozzáférést biztosítaniuk az európai polgárok számára.

Az internetkapcsolatra vonatkozó 2010-es célkitűzések több mint tíz éven keresztül megbízható szakpolitikai perspektívát kínáltak, és 2020-ig érvényben maradnak, azonban annak érdekében, hogy igazodni lehessen az infrastruktúra-beruházások tervezési időszakaihoz és a fent tárgyalt technológiai fejleményekhez és jövőbeli igényekhez, további hosszabb távú célok meghatározására van szükség. Ezek a célok mérhető és elérhető referenciaértékekként fognak szolgálni a magán- és az állami szektor döntéshozói számára egyaránt, és a meglévő hálózati beruházásokra építenek, illetőleg azokat fokozzák a 2025-ig tartó időszakban, valamint azt követően is.

Az európai digitális menetrendben meghatározott célok jól demonstrálják a hosszú távú célmeghatározás előnyeit, hiszen e célok az idők során egyre inkább viszonyítási alappá váltak a szakpolitika számára, például az európai strukturális és beruházási (esb) alapokra, valamint az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközre (CEF) és a széles sávú hálózatokhoz nyújtott állami támogatásokra vonatkozó szabályok és iránymutatások esetében. Jóllehet nem kötelező jellegű célokról van szó, mára csaknem valamennyi tagállam felvette őket a széles sávú rendszerekkel kapcsolatos nemzeti tervébe. Sok esetben ezekhez a célokhoz igazodnak a magánszektorbeli beruházási tervek és innovációs erőfeszítések is.

A nagyon nagy kapacitású hálózatokra a területi kohézió szempontjából is szükség van, hogy Európában mindenhol az összes polgár részese lehessen a digitális egységes piacnak, és élvezhesse annak előnyeit.

A nagyon nagy kapacitású hálózatokra az európai digitális gazdaság növekedési potenciáljának maximalizálásához is szükség van. Csak az azonnali átvitel és a nagyfokú megbízhatóság révén tud több száz gép valós időben együttműködni ipari, munkahelyi vagy háztartási környezetben. A mindenütt jelen lévő hálózati kapcsolódás lehetővé fogja tenni az önjáró autókat. A válaszidő és a megbízhatóság kulcsfontosságú tényezők annak megvalósításában, hogy az orvosok a távolból tudjanak operálni, vagy hogy a városok a valós idejű igényeknek megfelelően ki tudják igazítani energiafogyasztásukat vagy a jelzőlámpák működtetését. A magas fel-, illetve letöltési sebességnek köszönhetően a vállalkozások nagy felbontású (HD) videokonferenciákat tarthatnak a különböző helyszíneken tartózkodó résztvevőkkel vagy közös szoftverrel dolgozhatnak a felhőben. A hallgatók részt vehetnek más tagállam egyetemein tartott órákon.

Az egyre változatosabb hálózati környezetben, amelyet számos különböző helyi, nemzeti és multinacionális résztvevő alkot, akkor lesz igazán hatékony a szabályozás, ha a részletesebb helyi ismeretekre épül. A beavatkozások illeszkedni fognak azon földrajzi területek jellegzetességeihez, ahol tartós piaci erőfölény érvényesül, és figyelembe veszik a hagyományos és alternatív szereplők által végzett hálózatépítés valós ütemét. Az előzetes felmérések segíteni fognak az egységesebb szakpolitika kialakításában, a magánberuházási lehetőségek feltárásában vagy a közberuházást igénylő esetek azonosításában, valamint azon területek megtalálásában, amelyeken helyi kezdeményezésekkel is elháríthatók az akadályok vagy éppen növelhető a kereslet. Ez lehetővé teszi majd, hogy a szabályozó szervek növeljék a hálózatépítési tervekkel kapcsolatos átláthatóságot, továbbá hogy nagyobb kiszámíthatóságot és hatékonyabb védelmet biztosítsanak a beruházók számára. Különösen fontos lesz ez olyan esetekben, amikor a cél a jobb internetkapcsolat biztosítása a kevésbé sűrűn lakott települések számára is.

Az internetkapcsolatba való beruházások megfelelő ösztönzése érdekében a javasolt Kódex célzott változtatásokat hajt végre a piacszabályozásban, és ezzel az új beruházások tekintetében megfelelő megtérülést tesz lehetővé a kockázatokhoz képest, kiszámíthatóságot biztosít a nemzetközi beruházók számára Európa-szerte, ugyanakkor elegendő mozgásteret is hagy a helyi hálózati feltételekhez való alkalmazkodásra.

A 2002-es uniós hírközlési keretszabályozás a versenyképes piacok kialakítására, a szűk keresztmetszetek felszámolására és a kulcsfontosságú infrastruktúrához való hozzáférés lehetővé tételére összpontosított. Jelentősen megkönnyítette a piacra lépést, erősítette a versenyt, valamint alacsonyabb árakat és jobb minőségű szolgáltatásokat biztosított mind a fogyasztók, mind a vállalkozások számára. A következő évtizedben életbe lépő szabályok – a verseny, a végfelhasználók rendelkezésére álló választék és a megfelelő szintű fogyasztóvédelem folyamatos garantálása mellett – egyszerűsíteni fogják a szabályozói beavatkozást, amennyire csak lehet; az intézkedések fokozottabb mértékben segítik majd elő a beruházókat, az üzemeltetőket és szolgáltatókat érintő stabil, kiszámítható belső piaci feltételek megteremtését. A szóban forgó szabályok ezenkívül nagyobb ösztönzőt fognak jelenteni a különböző szereplők, a hagyományos szolgáltatók és az új vetélytársak számára a nagyon nagy kapacitású vezetékes és mobilhálózatok – elsősorban piacról finanszírozott – kiépítésére; e hálózatok használatba vételét segíteni fogja a folytatódó verseny, valamint a választás lehetőségének megmaradása. Ezért az a széles körű terv és stratégiai cél, melyet ez a közlemény felvázol, a Bizottság által a Kódexben javasolt szabályozási célkitűzésekben is tükröződik.

A háztartások és vállalkozások lefedésre váró 5 %-a továbbra is a legkomolyabb kihívást jelenti, ezek azonban vezeték nélküli és vezetékes megoldásokkal költséghatékony módon felzárkóztathatók. Az európai digitális menetrend 2020-ig teljesítendő célkitűzéseiből kiindulva 2025-ig valamennyi háztartásban 100 Mbps sebességű internet-hozzáférést kell biztosítani, amely továbbfejleszthető a még nagyobb kapacitású adatszolgáltatás irányába. Ezt a célkitűzést egy átfogóbb törekvés összefüggésében kell szemlélni, tudniillik hogy minden olyan helyen, ahol az emberek élnek, dolgoznak, összegyűlnek, illetve ahova utaznak, álljon rendelkezésre mobil adatkapcsolati lefedettség.

Valamennyi európai háztartásnak, legyen az vidéki vagy városi, legalább alapszintű vezetékes vagy vezeték nélküli internet-hozzáférést kell biztosítani. Ahhoz, hogy 2025-ben is megfelelőnek bizonyuljon, az internetkapcsolatnak a mainál sokkal nagyobb teljesítményűnek kell lennie. Napjainkban Európában az új generációs vezetékes hálózatok és a 4G mobilhálózatok telepítése zajlik, és a vidéki területek mindkét tekintetben lemaradásban vannak.

A javasolt Kódex gondoskodik arról, hogy a sérülékeny végfelhasználók is szerződést köthessenek megfizethető internet-hozzáférésre.

Még ha a fókusz a nagyon nagy kapacitású internetkapcsolatra irányul is, senki sem zárható ki az alapvető kapcsolódási lehetőségekből. Noha egyéb szakpolitikai eszközök alkalmasabbak lennének arra, hogy előmozdítsák a hálózat kiépülését a szolgáltatástól elzárt területeken, az egyetemes szolgáltatás útján biztosítani kell, hogy a sérülékeny társadalmi csoportok tagjai akkor is hozzáférhessenek a megfizethető alapszolgáltatásokhoz, ha a piac ezt nem biztosítja számukra.

A javasolt Kódex korszerűsíti a végfelhasználók szolgáltatóváltási jogait, ideértve a szolgáltatáscsomagokkal kapcsolatos jogokat is.

A nagyon nagy kapacitású hálózatokba történő beruházások csak akkor térülnek meg és csak akkor járnak szélesebb körű gazdasági előnyökkel, ha a polgárok és a vállalkozások használatba is veszik ezeket a hálózatokat. Noha ebben sokféle tényező szerepet játszik, a szabályoknak biztosítaniuk kell a piaci versenyt és a megfelelő választék rendelkezésre állását. A javasolt Kódex többek között garantálja, hogy a végfelhasználók teljeskörűen élhetnek szolgáltatóváltási jogukkal, akkor is, ha csomag keretében kötnek szerződést internet-hozzáférési vagy hírközlési szolgáltatásokra, illetőleg egyéb termékekre vagy szolgáltatásokra (például eszközökre vagy tartalmakra).

A javasolt Kódex megállapítja a frekvenciaelosztás alapelveit az EU-ban, új uniós szintű eszközöket vezet be az elosztási határidők és az engedélyezési időszakok (minimum 25 év) meghatározására, valamint a következetes frekvenciaelosztási gyakorlat érdekében kölcsönös felülvizsgálatot ír elő a nemzeti szabályozó szervek számára.

Az elektronikus hírközlési frekvenciák kiosztási folyamatának meggyorsításán és a frekvenciák piaci elérhetőségére vonatkozó határidők egyértelmű meghatározásán túlmenően a vezeték nélküli széles sávú technológiák legújabb generációjába beruházók nagyobb kiszámíthatóságot és következetességet igényelnek a jövőbeli engedélyezési modellek, valamint a nemzeti frekvenciahasználati jogok odaítélésével és megújításával kapcsolatos főbb feltételek tekintetében is. Ez magában foglalja a beruházás megtérülését biztosító minimális engedélyezési időtartamot, a frekvenciakereskedelemre és -bérbeadásra vonatkozó nagyobb mozgásteret, továbbá a piacformáló szabályozási intézkedések (kikiáltási árak, árverés lefolytatása, frekvenciablokkok és -plafonok, kivételes frekvenciahasználat vagy nagykereskedelmi hozzáférés biztosítására vonatkozó kötelezettségek) következetes és objektív mivoltát. Másrészről a szereplőknek vállalniuk kell a részükre biztosított frekvencia hatékony használatát.

Noha az EU élen járt a 4G-s vezeték nélküli technológia fejlesztésében, azt a többi fejlett régiókhoz képest csak későn vezette be. A releváns frekvenciák tagállamok általi késedelmes és nem teljes kiosztása Európa-szerte közvetlen negatív hatással van a vezeték nélküli hálózat lefedettségére és elterjedtségére. Az ilyen késedelmek ismételt előfordulása veszélyeztetni fogja az 5G-s hálózatok bevezetését és az új innovatív szolgáltatások kiaknázását Európában.

Az infrastruktúra-alapú verseny az egyik leghatékonyabb módja az új vagy korszerűsített internetkapcsolat kiépítésének azokon a területeken, ahol a népsűrűség (vagy a vállalkozások száma) egynél több hálózat üzemeltetését is lehetővé teszi. A nagyon nagy kapacitású hálózatokba való beruházás hatással van a versenydinamikára is, mivel megnöveli a differenciálás lehetőségét. A polgári infrastruktúrához – például a jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozások által fenntartott vezetékcsatornákhoz és póznákhoz – való tényleges hozzáférés nemcsak verseny- és beruházási potenciált szabadít fel, de a szűk keresztmetszetekből adódó problémák első számú megoldásának is tekinthető. Hogy nagykereskedelmi szinten szükség van-e egyéb olyan megoldásokra, amelyek lehetővé teszik a tényleges hozzáférésen alapuló versenyt, azt a szereplők meglévő kereskedelmi megállapodásainak tükrében, valamint a végfelhasználók számára ténylegesen elérhető, kiskereskedelmi szintű választási lehetőségek ismeretében kell mérlegelni. Ily módon a szabályozói intézkedések nem befolyásolják a szükségesnél nagyobb mértékben a szereplők beruházási döntéseit, ugyanakkor mégis biztosítják a versenyt.

A 2020 utáni időszakra szóló pénzügyi programozással összefüggésben a Bizottság felméri, hogy milyen mértékű költségvetési forrásokra van szükség a széles sávú rendszerek kiépítésének a rosszul ellátott területeken, az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében történő eredményes finanszírozásához, valamint megvizsgálja, hogy szükséges-e támogatást nyújtani az esb-alapokból az európai gazdaság és társadalom digitális átalakulásához, adott esetben megjelölve a támogatás indikatív mértékét is.

A Bizottság az Európai Beruházási Bankkal együttműködve – az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközre és az Európai Stratégiai Beruházási Alapra támaszkodva – az év vége előtt létrehoz egy szélessávfejlesztési alapot, és jelenleg is tanulmányozza a digitális egységes piaci stratégiával összefüggő tevékenységek finanszírozási opcióival kapcsolatos kezdeményezés létrehozásának, ezen belül az internetkapcsolat megvalósítását célzó, 2025-ig kifutó, közös érdekű európai projektek különböző finanszírozási forrásai kombinálásának lehetőségét.

Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz (CEF) a transzeurópai hálózatok támogatására létrehozott uniós eszköz. Jelenlegi költségvetése azonban a széles sávú rendszerekkel kapcsolatos projektek csupán egy szűk körének, nevezetesen az olyan innovatív projekteknek a támogatását teszi lehetővé számára, amelyek a legkorszerűbb technológián alapulnak és elterjedési potenciállal rendelkeznek; és a támogatást kizárólag pénzügyi eszközök útján nyújtja. A pénzügyi eszközök és a vissza nem térítendő támogatások vegyes alkalmazásának lehetővé tétele érdekében a meglévő és a jövőbeli uniós finanszírozást minden szinten egyszerűbbé és rugalmasabbá kell tenni. A Bizottság a többéves pénzügyi keret félidős értékelésével összefüggésben intézkedéseket javasol az esb-alapok és az Európai Stratégiai Beruházási Alap (ESBA) kombinálására valamennyi terület, így a széles sávú rendszerek vonatkozásában is.

Ez idáig az európai strukturális és beruházási alapok többnyire vissza nem térítendő támogatás formájában járultak hozzá a széles sávú rendszerek fejlesztésére irányuló beruházások finanszírozásához; az esb-alapok 2014–2020-as időszakra szóló szabályozási kerete ugyanakkor megnyitotta a lehetőséget pénzügyi eszközök igénybevételére e területen, ahogy azt az európai beruházási tervről szóló közlemény is hangsúlyozza, amely a szóban forgó alapok keretében felhasznált pénzügyi eszközök megduplázását szorgalmazza. Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz és az Európai Stratégiai Beruházási Alap egyedi igényeket kielégítő pénzügyi eszközöket biztosít széles sávú rendszerekkel kapcsolatos kis-, illetve nagyléptékű projektek számára, és e források kombinálhatók is egymással a szóban forgó területhez kapcsolódó alapok és platformok támogatása céljából. Az Európai Beruházási Tanácsadó Platformon keresztül technikai segítség nyújtható.

Jogalkotási és szabályozási intézkedésekkel elháríthatók bizonyos akadályok, további ösztönzés nyújtható a versenyképesség fokozásához, nagyobb mértékű kiszámíthatóság biztosítható a befektetőknek, és csökkenthetők a hálózatkiépítési költségek. Az internetkapcsolat vonatkozásában 2025-re kitűzött célok olyan szinten kerültek megállapításra, hogy a kereskedelmi szereplők számára is elérhetőek legyenek. Mindazonáltal közfinanszírozásra lesz szükség annak érdekében, hogy a legkedvezőtlenebb helyzetű térségekben javuljanak a magánprojektgazdák üzleti lehetőségei.

A Bizottság egy, az 5G-re vonatkozó cselekvési tervet is előterjeszt, amelynek célja a jövőbeli európai internetkapcsolatokban meghatározó szerepet játszó 5G-s infrastruktúrák kiépítésére vonatkozó összehangolt megközelítés kialakítása. A cselekvési terv teljesen új innovációs lehetőségeket nyit meg, méghozzá nemcsak a hírközlési ágazatban, hanem a gazdaság és a társadalom egésze számára. Az új 5G-s infrastruktúra létrehozásához elengedhetetlen a tagállamok és az érintett ágazatok tevékenységének megfelelő mértékű koordinációja, amely ösztönzi a beruházásokat. A cselekvési terv értelmében a koordináció egy sor célzott – többnyire önkéntes jellegű – intézkedésen keresztül valósulna meg. A várakozások szerint a cselekvési terv és az azzal egyidejűleg előterjesztett Kódex birtokában Európa képes lenne megerősíteni nemzetközi versenyképességét és élre törni az 5G terén folyó versenyben.

Az internetkapcsolat az online hírközlési szolgáltatások olyan új formáit teszi lehetővé, amelyek jelentős előnyökkel járnak a végfelhasználók számára. Kívánatos, hogy az ágazati szabályok ne torzítsák a hagyományos szereplők és az új hírközlési platformok közötti versenyt, ugyanakkor arányos és megkülönböztetésmentes módon, az adott szolgáltatás jellegének figyelembe vételével kezeljék a végfelhasználókkal kapcsolatos nyitott kérdéseket. A szolgáltatóknak és a végfelhasználóknak egyaránt profitálniuk kell a szolgáltatások valódi belső piacából, és meg kell kapniuk a megfelelő védelmet, például a biztonság terén. Az egyenlő versenyfeltételeknek biztosítaniuk kell, hogy a hálózat-üzemeltetők ne szenvedjenek hátrányt amiatt, hogy hírközlési szolgáltatásokat is nyújtanak.

A nem piaci feltételek mellett nyújtott nemzeti beruházási köztámogatások az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében foglalt állami támogatási szabályok hatálya alá tartoznak. A széles sávú hálózatokhoz nyújtott állami támogatásokra vonatkozó iránymutatások lehetővé teszik közfinanszírozás biztosítását olyan hálózatok kiépítéséhez, amelyek a meglévő hálózatokhoz képest több tekintetben is lényegesen jobbak (a széles sávú hálózathoz való hozzáférés tekintetében megvalósított „minőségi ugrás” elve). A versenytorzulás kockázatának mérséklését többek között a legkevésbé torzító közfinanszírozási mechanizmus alkalmazására és az államilag finanszírozott infrastruktúrához való nyílt hozzáférés biztosítására vonatkozó követelmények szolgálják.

Az iránymutatások már kitérnek az európai digitális menetrend 2020-ig elérendő céljaira is: a széles sávú hálózathoz való alapszintű hozzáférés és az (általában legalább 30 Mbps-os, de 100 Mbps-nál kisebb adatátviteli sebességet kínáló) alapszintű új generációs hozzáférés (NGA) közötti minőségi ugráshoz nyújtott állami támogatás rendeltetése az, hogy ellensúlyozza a piaci hiányosságokat a nagy kapacitású hálózatok üzleti alapon történő kiépítésének hiányában. Az iránymutatások további lehetséges minőségi ugrásokat is előrevetítenek, például a 100 Mbps vagy annál nagyobb sebességű „szupergyors” széles sávú rendszerre való áttérést az üvegszálas kapcsolat végfelhasználókhoz való közelebbvitele révén, a kielégítetlen kereslet felmérésére is figyelemmel azokban az esetekben, amikor az érintett területen már van alapszintű NGA vagy annak megvalósítására irányuló terv.

A nagyon nagy kapacitású hálózatok támogatására vonatkozó nemzeti tervek értékelése során a Bizottság figyelembe fogja venni az e közleményben megjelölt szükségleteket és célkitűzéseket, valamint az ilyen hálózatok iránti, a piac által vélhetően nem kielégíthető hosszú távú kereslet fennállását alátámasztó bizonyítékokat. A Bizottság – a piaci hiányosságok orvoslásához és az európai érdekű célkitűzések teljesítéséhez szükséges minimumra korlátozott, jól irányzott állami beavatkozás elvét szem előtt tartva – pártolja a különféle finanszírozási eszközökre és területekre kiterjedő vegyes finanszírozás alkalmazását, amennyiben annak eredményeként a szupergyors széles sávú hálózatokra való áttérés formájában minőségi ugrás következik be. Ily módon csökkenthető a nagyon nagy kapacitású hálózatok létesítését célzó beruházásokhoz kapcsolódó kockázat, miáltal csökkennek a közkiadások és egyúttal minimalizálható a versenytorzulás.

A Bizottság a széles sávú hálózatokhoz nyújtott állami támogatásokra vonatkozó iránymutatásokban megfogalmazott, „minőségi ugrást” szorgalmazó megközelítésnek az e közleményben meghatározott stratégiai célkitűzésekkel összefüggésben történő alkalmazása során megvizsgálja a hosszú távú kereslet várható alakulását, és az állami támogatási beavatkozások értékelésekor kedvező megítélésben részesíti azokat az eredményes vegyes finanszírozási módokat, amelyek hozzájárulnak a támogatási intenzitás csökkentéséhez és a versenytorzulás kockázatának mérsékléséhez.

4.4.Wifi Európának

A wifin keresztüli internet-hozzáférésnek köszönhetően nagyszámú felhasználó kapcsolódhat könnyedén a hálózatra, és számos helyi önkormányzat már jelenleg is ingyenes internet-hozzáférést biztosít nyilvános helyeken. A Bizottság azon igyekszik, hogy támogassa és előmozdítsa a wifihez való ingyenes hozzáférés biztosítását a polgárok számára valamennyi közszolgáltatási intézményben és bizonyos közterületeken (közigazgatási szerveknél, iskolákban, könyvtárakban, egészségügyi központokban, múzeumokban, közparkokban és -tereken), annak érdekében, hogy a közösségek jobban beépüljenek a digitális egységes piacba, a felhasználók ízelítőt kaphassanak a gigabitalapú társadalomból és nagyobb fokú digitális jártasságra tehessenek szert, és az említett helyeken nyújtott közszolgáltatások továbbiakkal egészüljenek ki.

A Bizottság létrehoz egy, a nyilvános wifihálózatokhoz való hozzáférést szolgáló utalványrendszert, amely révén a közigazgatási szervek ingyenes vezeték nélküli internetkapcsolatot bocsáthatnak rendelkezésre a közösségi élet központjaiban.

4.5.Az internetkapcsolat és a konvergencia megvalósításának támogatására szolgáló kísérő intézkedések

Az internetkapcsolatra vonatkozó európai célkitűzések teljesítéséhez proaktív nemzeti és regionális szakpolitikákra is szükség lesz, amelyeknek a széles sávú rendszerekkel kapcsolatos nemzeti terveken kell alapulniuk. Alapvető fontosságú a tervezés átláthatóságának fokozása, a többszintű kormányzás megerősítése és a bevált gyakorlatok cseréje, hiszen ezen intézkedések az infrastruktúra-szolgáltatók, a közigazgatási szervek és az internetkapcsolat-felhasználók érdekeit egyaránt szolgálják.

A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy 2017 végéig vizsgálják meg a széles sávú rendszerekkel kapcsolatos nemzeti tervük végrehajtásában elért előrehaladást, és az e közleményben, valamint az 5G cselekvési tervben meghatározott stratégiai célkitűzésekkel összhangban a 2025-ig terjedő időszakra vonatkozóan aktualizálják tervüket.

Ahogyan arra a Bizottság által 2014-ben kidolgozott, „Hálózatba kapcsolt közösségek” elnevezésű kezdeményezés is rávilágított, komoly érdeklődés mutatkozik helyi és regionális döntéshozók részéről az internetkapcsolat területén működő köz- és magánszférabeli szereplők fokozottabb együttműködése, a technikai segítségnyújtás kiterjesztése, valamint a bevált gyakorlatokról és a rendelkezésre álló eszközökről szóló tájékoztatás javítása iránt. A meglévő és a jövőben kiépítendő hálózatok feltérképezése emellett minden kormányzati szinten jobb rálátást biztosít majd a közigazgatási szervek számára a piac és az internetkapcsolat hiányosságaira, és lehetővé teszi jól irányzott állami kezdeményezések megtételét. De a sikernek elengedhetetlen feltétele az is, hogy e szervek szerepet vállaljanak a polgároknak a digitális tevékenységekben való aktív részvételre ösztönzésében.

A Bizottság a Régiók Bizottságával együttműködésben 2016 végéig létrehozza a széles sávú rendszerekkel foglalkozó, részvételen alapuló platformot, amelynek célja, hogy biztosítsa az érintett köz- és magánszférabeli szereplők magas szintű elkötelezettségét és együttműködését a szélessávfejlesztési beruházások és a széles sávú rendszerekkel kapcsolatos nemzeti tervek végrehajtása terén.

A széles sávú rendszerekkel kapcsolatos projektekhez rendelt esb-alapok hatékony felhasználásának előmozdítása érdekében a Bizottság javasolta a szélessávszakértői szolgálatok európai hálózatának felállítását. A hálózat célja a bevált gyakorlatok tagállamok/régiók közötti cseréjének felgyorsítása és technikai segítség nyújtása a széles sávú rendszerekkel kapcsolatos projektek esetében alkalmazható, lehetőség szerint pénzügyi eszközök igénybevételével kombinált hatékony beruházási módok vonatkozásában.

A Bizottság felkéri a tagállamokat és a régiókat, hogy regionális/nemzeti szinten építsék ki a szélessávszakértői szolgálatok európai uniós hálózatát, és támogassák annak működését.

A mély- és magasépítési munkák költségei a széles sávú hálózatok létesítésére irányuló beruházások 80%-át is kitehetik. E költségek csökkentése további lökést adhatna a széles sávú rendszerek kiépítésének. A 2014/61/EU irányelv (a széles sávú infrastruktúra kiépítésével kapcsolatos költségek csökkentéséről szóló irányelv) célul tűzi ki a meglévő fizikai infrastruktúrának a különböző ágazatok (energia, közlekedés stb.) közötti megosztását és újrafelhasználását, valamint a közpénzből finanszírozott építési munkákkal létesített szinergiák előmozdítását, és előírja, hogy minden új vagy felújított épületnek alkalmasnak kell lennie a széles sávú technológia fogadására. A különböző közműszolgáltatók közötti szinergiák és együttműködés, amely iránt más ágazatok is élénk érdeklődést tanúsítanak, már eddig is jó eredményekre vezettek. A Bizottság sürgeti a tagállamokat, hogy gyorsítsák fel az irányelv átültetését és biztosítsák annak hatékony végrehajtását, azért, hogy teljes mértékben ki lehessen aknázni az intézkedésekben és különösen az ágazatok közötti szinergiákban rejlő lehetőségeket.

A Bizottság a széles sávú infrastruktúra kiépítésével kapcsolatos költségek csökkentéséről szóló irányelvvel összhangban 2018. július 1-jéig értékelni fogja az irányelv végrehajtását, megvizsgálja annak a széles sávú rendszerekkel kapcsolatos, uniós finanszírozású projektek költségeire gyakorolt hatását, és iránymutatást ad a bevált gyakorlatok előmozdítására vonatkozóan, hogy ezzel is előmozdítsa az e közleményben meghatározott hosszú távú célkitűzések teljesítését.

5.Következtetés