P6_TA(2006)0277

A Közösségek pénzügyi érdekeinek védelme, csalás elleni küzdelem (2004)

Az Európai Parlament határozata a Közösségek pénzügyi érdekeinek védelme - Csalás elleni küzdelem - 2004-es éves jelentés (2005/2184(INI))

Az Európai Parlament

- tekintettel a Bizottság és az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) korábbi éves jelentéseivel kapcsolatos állásfoglalásaira,

- tekintettel a Bizottságnak a Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett, "A Közösségek pénzügyi érdekeinek védelme - Csalás elleni küzdelem - 2004-es éves jelentés" (COM(2005)0323) című 2005. július 19-i jelentésére, beleértve a mellékleteket is (SEC(2005)0973, SEC(2005)0974),

- tekintettel az OLAF-nak a 2004. július és december közötti időszakra vonatkozó kiegészítő tevékenységi jelentésére [1],

- tekintettel az Európai Számvevőszéknek a 2004-es költségvetési évre vonatkozó költségvetéstervezet végrehajtásáról szóló éves jelentésére [2],

- tekintettel a Szerződés 276. cikkének (3) bekezdésére és 280. cikkének (5) bekezdésére,

- tekintettel eljárási szabályzata 45. cikkére,

- tekintettel a Költségvetési Ellenőrző Bizottság jelentésére (A6-0185/2006),

A jelentett szabálytalanságok és csalások mértéke

1. örvendetesnek tartja, hogy a Bizottság pénzügyi érdekek védelméről szóló éves jelentésének és az OLAF tevékenységi jelentésének jelentési időszakai végre összehangba kerültek, és ezáltal javult az összehasonlíthatóságuk;

2. megállapítja, hogy 2004-ben a saját eszközök, a mezőgazdaság és a struktúrapolitika területén a tagállamok összesen kereken 982300000 EUR értékben (2003: 922000000 EUR, 2002: 1150000000 EUR) jelentettek szabálytalanságokat és csalásokat; a tagállamok által Brüsszelbe továbbított adatok a következőképpen sorolhatók be:

- saját eszközök: 205700000 EUR (2003: 269900000 EUR, 2002: 341900000 EUR),

- az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) garanciái: 82100000 EUR (2003: 169700000 EUR, 2002: 198100000 EUR),

- struktúrapolitikai intézkedések: 694500000EUR (2003: 482200000 EUR, 2002: 614100000 EUR);

3. hangsúlyozza, hogy a jelentett károk mértékében egyik évről a másikra történő ingadozásokat nem szabad jelentőségükben túlbecsülni, és ezeket tényezők sokasága befolyásolhatja;

4. teljes mértékben elfogadhatatlannak tartja, hogy még mindig vannak olyan "régi" tagállamok (Németország, Görögország és Spanyolország), amelyek a szabálytalanságokra vonatkozó közleményeket nem elektronikus formában továbbítják a Bizottságnak, és hogy ezek nem teljesek, valamint, hogy a továbbítás során több éves késedelem mutatkozik;

5. megállapítja, hogy a saját eszközök területén a jelentett károk értéke 269900000 EUR-ról (2003) 205700000 EUR-ra (2004) csökkent; csalásra való hajlandóság mutatkozott különösen a következő termékekkel kapcsolatban: cigaretta, televíziókészülékek és cukor; az esetek száma Belgiumban (+58%), Svédországban (+36%) és Franciaországban (+30%) jelentősen növekedett; 54800000 EUR (27%) már ismét behajtásra került;

6. megállapítja, hogy az agrárkiadások területén a kárjelentések 50%-kal csökkentek: 169700000 EUR-ról (2003) 82100000 EUR-ra (2004); sajnálja, hogy az esetek jelentésére való készség a szállított mennyiség mértékének növekedésével csökken; ismételten bírálja, hogy Németország, Görögország és Spanyolország még mindig nem vezetett be elektronikus jelentési rendszert; továbbá különösen Németország és Hollandia nem teljesíti a megállapított szabálytalanságokkal érintett természetes és jogi személyek személyazonosságának továbbításával kapcsolatos kötelezettségeit;

7. mindenesetre hangsúlyozza, hogy hosszabb időszakot vizsgálva az EAGFL területén a károk mértéke világosan visszaeső tendenciát mutat, míg a strukturális alapok területén erőteljesebb növekedés könyvelhető el; 2000-ben például az EAGFL területén a jelentett károk mértéke még elérte a 474600000 EUR-t, míg 2000-ben a Strukturális Alapok esetében ez mindössze 114200000 euró volt; eközben mindkét terület relatív jelentősége a csalási statisztikákban majdhogynem megfordult;

8. hangsúlyozza, hogy a mezőgazdasági területen a csökkenő számadatok az integrált igazgatási és ellenőrző rendszer (IIER) jó mûködésével is magyarázhatók; ezért ragaszkodik ahhoz, hogy ez a rendszer valamennyi tagállamban alkalmazásra kerüljön; sajnálja, hogy több mint hét évvel a rendszer teljes átültetésére szabott határidő lejártával az IIER Görögországban még mindig nincs teljes mértékben a gyakorlatba ültetve; megjegyzi, hogy Görögország kormánya visszautasította ezeket a követeléseket és 2005 novemberében tárgyalásokat kezdett a Bizottsággal az ügy rendezése céljából;

9. rámutat arra, hogy Spanyolországra (35000000 EUR) és Németországra (19000000 EUR) a károk összegének több, mint 65%-a esik; különös hajlandóság mutatkozik a szabálytalanságokra a közvetlen segélyek (29000000 EUR: különösen fiktív területek megadásával), az exportvisszatérítések (21000000 EUR: gyakran hamisított vámdokumentumok használatával) és a piactámogató intézkedések (20000000 EUR: különösen érintettek voltak a citrusfélék és a friss zöldségek) esetében;

10. rámutat arra, hogy 2004-ben a károk mértéke a struktúrapolitikai intézkedések területén ismét erőteljesen növekedett: 482200000 EUR-ról (2003) 694500000 EUR-ra (2004, beleértve azt a 163000000 EURt, ami a Kohéziós Alapot érinti); a szabálytalanságok 86%-át rendszerint csak két évvel a felderítésük után jelentik; az 532000000 EUR-ból, amely a Strukturális Alapok esetében a károk mértékét jelenti, 485000000 EUR esett az Európai Regionális Fejlesztési Alapra; az Olaszországból (194900000 EUR), Németországból (127500000 EUR) és Görögországból (112000000 EUR) jelentett károk mértéke a jelentett kárösszeg 81,6%-át teszi ki; a szabálytalanságok leggyakoribb okai a hibásan végrehajtott intézkedések, valamint a szerződés rendelkezéseinek megsértése voltak;

11. ebben az összefüggésben azon a véleményen van, hogy a 2005-ös jelentési időszakban a szabálytalanságoknak a struktúrapolitikai intézkedéseknél különös figyelmet kell szentelni;

12. számára érthetetlen [3], hogy Németország a megállapított szabálytalanságokkal kapcsolatos jelentési kötelezettségének a mezőgazdasági a strukturális kiadások területén egyáltalán nem tesz eleget, és az összesen 1798 jelentett esetből csak háromban adta meg az érintett személyek, illetve cégek adatait; megállapítja továbbá, hogy Hollandia a jelentési kötelezettségeinek a mezőgazdasági kiadások területén nem tesz eleget és 307 jelentett esetből csak egyben szolgáltatott adatokat az érintett személyekkel, vagy cégekkel kapcsolatban;

13. ezért a Bizottságtól 2006. november 1. előtt vár egy jelentést, amelyben az ismerteti, milyen lépéseket tett annak érdekében, hogy az érintett tagállamokat szerződéses kötelezettségeik teljesítésére szorítsa;

14. rámutat, hogy 2002 és 2004 között az előcsatlakozási támogatások felhasználása során a szabálytalanságok által érintett projektek teljes elszámolható költségének megfelelő összeg (beleértve az összes finanszírozási forrást a nemzeti alapokból, az EU-alapokból és más adományozóktól) 2,38 milliárd EUR-ra rúgott, és ezek az összegek a PHARE, az ISPA és a SAPARD programok tekintetében 1,118 milliárd, 1,105 milliárd és 158000000 EUR-t jelentenek; hogy különösen érintettek azok az intézkedések, amelyek 100000 és 1000000 EUR közötti elszámolható összeggel rendelkeznek; valamint hogy a legtöbb szabálytalanságot adminisztratív és pénzügyi ellenőrzések során fedezték fel;

15. aggodalommal veszi tudomásul, hogy az előcsatlakozási támogatások esetében a jelentett esetek 90%-ában a Bizottságnak nem tudta meg, hogy milyen jellegűek voltak a felderített szabálytalanságok, milyen összegeket lehetett és milyen összegeket kell majd még behajtani; a Bizottság ezt az érintett országok hiányos tapasztalataira vezeti vissza; osztja az Európai Számvevőszék 2004-es éves jelentésének 8.9. cikkében kinyilatkoztatott felfogást, mely szerint költségvetési kötelezettségvállalásokat csak akkor szabadna engedélyezni, ha az ország rendelkezik teljesítőképes vezetési kapacitással;

Az OLAF kiegészítő tevékenységéről készült beszámolója a 2004. júliusától decemberéig terjedő időszakra

16. megállapítja, hogy az OLAF a jelentési időszakban 720 új esetet regisztrált és az esetek pénzügyi kihatásait, amelyek 2004. december 31-én még a folyamatban lévő vizsgálatok tárgyai voltak, 1,225 milliárd EUR-ra becsülik; a jelentési időszak végén összesen 195 eset állt felülvizsgálat alatt, 469 esetnél nyomozást indítottak, 655 esetnél pedig másodlagos intézkedésekre volt szükség;

17. megállapítja továbbá, hogy valamennyi olyan eset kárnagysága, amelyeknél az OLAF jelentési időszakának végén ( 2004. december 31-én) másodlagos intézkedéseket vezetett be, elérte az 1,780 milliárd EUR-t [4]; a másodlagos intézkedések különösen a HÉA területét, a struktúrapolitikai intézkedéseket, valamint a külső támogatásokat és a közvetlen kiadásokat érintették;

18. felszólítja az OLAF-ot, hogy a következő tevékenységi jelentésében a Parlamentet tájékoztassa arról, hogy a Bizottság és a tagállamok által az OLAF-vizsgálatok alapján bevezetett adminisztratív, pénzügyi és büntetőjogi másodlagos intézkedések hogyan zárultak;

19. örvendetesnek tartja, hogy az OLAF a beérkező információk értékelésére rendelkezésre álló időszakot 3,5 hónapra tudta csökkenteni; a vizsgálatok időtartamát is csökkentették, 30 hónapról (2000-ben) 23 hónapra (2004-ben); az információk 32,6%-ában informátoroktól származnak, az esetek 30,6%-ában a Bizottság továbbítja az információkat, és az esetek 15,7%-ában az információk a tagállamoktól érkeznek;

20. megállapítja, hogy a "régi" tagállamok esetében a legtöbb eset Olaszországból, Németországból és Belgiumból, az "új" tagállamok, tagjelölt és a csatlakozó államok esetében Romániából és Lengyelországból, a harmadik államok közül pedig Ázsiából és más európai országokból érkezett;

21. hangsúlyozza, hogy a vám, a mezőgazdaság és a külső támogatások területén különös hajlam mutatkozott a csalásra;

22. örvendetesnek tartja, hogy immáron rendszeres gyakorlattá vált annak lehetősége, hogy a nyilvánvalóan alaptalan vádak (Prima Facie Non-Cases) utáni nyomozás kezdettől fogva elmaradjon; felszólítja az OLAF Felügyelő Bizottságát, hogy ezt az új gyakorlatot a következő éves jelentésében elemezze;

23. tudomásul veszi, hogy a "régi esetek" munkacsoport (Task Force "Old Cases") 2004 októberében évközi jelentést terjesztett elő 215 esetről (az 1992 és 1999 között eltelt időszakra); nevezett esetek közül 206 vezetett bírósági eljáráshoz; kéri az OLAF igazgatóját, hogy erről a Költségvetési Ellenőrzési Bizottságnak jelentsen;

Az OLAF-rendelet kiegészítésének előkészítése

24. tudomásul veszi, hogy a három érintett intézmény (Parlament, Tanács és Bizottság) 2006. február 7-én az OLAF igazgatói posztjának betöltésével kapcsolatban kívántak megegyezni és hogy az igazgatót a Bizottság 2006. február 14-én kinevezte;

25. bírálja, hogy az OLAF igazgatójának kinevezése aránytalanul sok időt vett igénybe, és hogy az eljárás gyenge pontokkal volt tűzdelve, amelyeket következő alkalommal el kell kerülni;

26. emlékeztet arra, hogy a csalás elleni küzdelemmel kapcsolatos jogszabályok javításáról folyó viták 2003 óta eredménytelenül zajlottak és ismételten megerősíti a Parlament azon szándékát, hogy aktívan részt vegyen e feladatban;

27. hangsúlyozza, hogy a Parlament nem fog hozzájárulni olyan javaslathoz, amely a meglévő jogait korlátozná;

28. megállapítja, hogy a Bizottság az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) [5] vizsgálatairól szóló, 1999. május 25-i 1073/1999/EK rendeletének módosításával kapcsolatos új javaslatot (COM(2006)0244) fogadott el;

29. örvendetesnek tartja és támogatja ezzel kapcsolatban az Európai Számvevőszék 8/2005 állásfoglalásának 36. cikkében [6], a jelenleg a csalás elleni küzdelemmel kapcsolatos hatályban lévő jogszabályok egyszerűsítésére és konszolidálására, valamint a fennálló gyenge pontok e keretek között történő megszüntetésére vonatkozó ajánlását;

30. különösen amellett foglal állást, hogy az OLAF valamennyi vizsgálati jogosultsága egyetlen rendeletben kerüljön összefoglalásra;

31. ajánlja, hogy ennek érdekében a Bizottság által az Európai Unió pénzügyi érdekeinek csalástól és más szabálytalanságoktól [7] történő védelme érdekében végzett ellenőrzéseire és helyszíni vizsgálataira vonatkozó 1996. november 11-i 2185/96/EK tanácsi rendelet rendelkezéseit aktualizálják és integrálják az 1073/1999/EK rendeletbe; várja a Bizottság erre vonatkozó javaslatait;

32. felszólítja továbbá a Bizottságot, hogy az Európai Bíróság idevágó bírói gyakorlatának fényében javasolja a Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK horizontális tanácsi rendelet [8] szükséges módosításait; emlékeztet arra, hogy ezekről a módosításokról jelenleg együttdöntési eljárás útján kell határozni;

33. felszólítja a Bizottságot, hogy vizsgálja meg, hogy be lehet-e vonni, és ha igen mennyiben lehet bevonni a Bizottság és az OLAF részére a Közösségek pénzügyi érdekeinek csalástól és egyéb törvényellenes cselekményektől [9] történő védelme érdekében történő kölcsönös hatósági jogsegélyről szóló rendeletjavaslatban előirányzott hatásköröket a HÉA-csalás elleni küzdelem során a 2988/95/EK rendelet átdolgozásába;

34. örvendetesnek tartja az Európai Számvevőszék 1/2005 sz. különjelentésének II. pontjában tett megállapítását, mely szerint az OLAF "felemás helyzete", miszerint vizsgálatai során ugyan függetlenséget élvez, egyéb funkcióit tekintve azonban a Bizottságnak alárendelt, vizsgálatainak függetlenségét nem veszélyeztette [10]; hangsúlyozza, hogy az OLAF Felügyelő Bizottságának a feladata, hogy a vizsgálatok függetlenségét biztosítsa [11];

35. ugyanakkor utal Európai Számvevőszék 1/2005. sz. különjelentésének 93. pontjában szereplő végkövetkeztetésre, amely szerint az OLAF Felügyelő Bizottságának szerepét felül kellene vizsgálni annak érdekében, hogy a vizsgáltok lefolytatásába történő beleavatkozás valamennyi kockázatát kizárják;

OLAF-vizsgálatok és az alapvető jogok védelme

36. mély aggodalommal veszi tudomásul az Elsőfokú Bíróság 2006. április 6-i, az IRELA-üggyel kapcsolatos ítéletét [12], amelyben a Bizottságot arra kötelezte, hogy egy hivatalnoknak kárpótlást fizessen;

37. tudomásul veszi a Bíróság döntését, amelyben megállapítást nyert az OLAF-nak a vizsgálat lefolytatása során tanúsított törvénytelen magatartása és a vizsgálatról készült jelentés, amely során az OLAF a pártatlanság kívánalmának súlyos és nyilvánvaló megsértésével cselekedett;

38. ezen ítéleten keresztül megerősítve érzi az OLAF Felügyelő Bizottságának értékelését, amely nagy állhatatossággal újra és újra felhívta a figyelmet az alapvető jogok tiszteletben tartására és rámutatott arra, hogy a hatékony OLAF-vizsgálatok egyik előfeltétele az, hogy eredményeinek adott esetben a Bíróság előtt is fenn kell állniuk;

39. emlékeztet az Európai Számvevőszék 1/2005 sz. különjelentésének IX. pontjában szereplő tényállásra, amely szerint a folyamatban lévő vizsgálatok jogszerűségének ellenőrzése és a vizsgálatnak alávetett személyek alapjogainak betartása jelenleg nem biztosított független módon;

40. véleménye szerint az OLAF-nak bizalommal együtt kell működnie az európai ombudsmannal és az európai adatvédelmi biztossal;

41. hangsúlyozza, hogy az Európai Unió Közszolgálati Bíróságának létrehozása az OLAF vizsgálatok során végzett, hivatalnokokat és alkalmazottakat érintő munkája bírói ellenőrzésének lehetőségeit egyértelműen javítja;

42. elvárja, hogy az OLAF igazgatója gondoskodjon az OLAF alkalmazottai által végzett vizsgálatok minőségének szigorú felügyeletéről;

Az OLAF munkájával kapcsolatos prioritások és perspektívák

43. emlékeztet arra, hogy az OLAF esetében is érvényesül a szubszidiaritás elve, tehát az az előírás, mely szerint azokra a területekre kell koncentrálni, ahol a tagállamok szerveinek nincs illetékességük (a szerveken és intézményeken belüli vizsgálatok és a Bizottság által közvetlenül kezelt kiadásokkal kapcsolatos vizsgálatok), vagy ahol maguktól nem tesznek elegendő erőfeszítést;

44. támogatja az Európai Számvevőszék fent említett 8/2005. sz. különvéleményének 37. pontjában szereplő, az OLAF tevékenységének saját vizsgálati funkciójához történő igazítására vonatkozó ajánlását;

45. emlékeztet az Európai Számvevőszék 1/2005. sz. különjelentésének 76. pontjában szereplő megállapításra, mely szerint az OLAF jelenlegi gyakorlata, vagyis a támogatói és koordinációs tevékenységeknek a vizsgálatokkal egyenlő módon való kezelése a források ésszerű felhasználását megnehezíti; elvárja, hogy az OLAF vezetősége a jövőben gondoskodjon a feladatok világos elhatárolásáról, és ennek szervezetileg is már első pillantásra felismerhetőnek kell lennie;

46. örvendetesnek tartja, hogy a Számvevőszék említett ajánlásai egybeesnek azzal a tétellel, amelyet az Európai Parlament az OLAF tevékenységének értékeléséről szóló Bizottsági jelentéssel kapcsolatos a 2003. december 4-i állásfoglalásában [13] már megfogalmazott; abban is egyetért a Számvevőszékkel, hogy az OLAF koordinációs funkciójának tagállamok szerveivel szemben történő kiterjesztése nem szabad, hogy az OLAF vizsgálati tevékenységének kárára történjen;

A cigarettacsempészet és a hamisított termékek piacra dobása elleni küzdelem

47. rámutat arra, hogy 2004-ben a tagállamok becslései szerint a cigarettacsempészet miatt kb. 418500000 EUR-val kevesebb saját eszköz került bevételezésre, és hogy az összes kár még sokkal nagyobb lehet; megütközéssel veszi tudomásul, hogy ez 2003-mal összehasonlítva a kárérték megkétszereződésének felel meg (2003-ben: kb. 200000000 EUR) [14];

48. megállapítja, hogy 2004-ben az illetékes hatóságok több, mint 3,5 milliárd szál cigarettát foglaltak le, és hogy a cigarettacsempészettel és a hamisított termékek piacra dobásával kapcsolatos probléma sürgőssége 2001 óta egyértelműen nőtt;

49. hangsúlyozza, hogy az OLAF a cigarettacsempészetből és a hamisított termékek piacra dobásából 2000 óta származó pénzügyi károkat 1,317 milliárd euróban határozza meg;

50. tudatában van annak, hogy a keleti határokon fekvő új uniós tagállamokat különösen sújtja a növekvő cigarettacsempészet;

51. ezzel összefüggésben ismételten hangsúlyozza a Bizottság (és vele együtt Belgium, Németország, Görögország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Luxemburg, Hollandia, Portugália és Finnország) és a Philip Morris International (PMI) közötti, a cigarettacsempészet elleni küzdelem területén kötött megállapodás jelentőségét; dicséri annak sikeres módját, ahogyan a Bizottság az OLAF-fal együttműködött, és örvendetesnek tartja az OLAF Task Force cigarettacsempészet elleni küzdelemben nyújtott döntő operatív támogatását; a megállapodásban a cigarettacsempészet megelőzésével kapcsolatban hosszú távú intézkedéseket irányoztak elő, és ezzel egyidejűleg megkísérlik a Közösség és a PMI közötti vitás pontok békés rendezését; ezenfelül a PMI egy 12 éves periódus alatt mintegy 1,25 USD összeget fog fizetni a közösségnek és a tagállamoknak;

52. örömmel állapítja meg, hogy 2004 júliusa óta a megállapodás aláírásával tizennégy tagállam (Ciprus, a Cseh Köztársaság, Dánia, Észtország, Magyarország, Írország, Lettország, Litvánia, Málta, Ausztria, Lengyelország, Szlovákia, Szlovénia és Svédország) csatlakozott a Közösséghez és a megállapodást eredetileg aláíró tíz tagállamhoz;

53. bírálja az Egyesült Királyságot, amiért egyetlen tagállamként nem írta alá a megállapodást; felszólítja az Egyesült Királyságot, hogy a megállapodást lehetőleg minél előbb írja alá;

54. sajnálja, hogy a Bizottság eddig nem volt abban a helyzetben, hogy a PMI által a megállapodás alapján teljesített kifizetéseket ésszerűen használhassa fel; elfogadhatatlannak tartja, hogy nagyobb összegű, feltételekhez nem kötött átutalásokat teljesítettek a tagállamok felé; ez az eljárás ellentétes a megállapodásban szereplő szándékkal, mely szerint ezeket az összegeket a csalások elleni küzdelem területén tett olyan intézkedésekhez kell felhasználni, amelyek a cigarettacsempészet és a piaci kalózkodás megakadályozása szempontjából prioritást élveznek;

55. felszólítja a tagállamokat és a Bizottságot, hogy a PMI által teljesített kifizetéseket a cigarettacsempészet (beleértve a hamisítványokat) megelőzése és leküzdése érdekében tett intézkedések finanszírozásához használják fel;

56. felszólítja a Bizottságot, hogy terjesszen elő javaslatokat e bevételek döntő részének felhasználására, szükség esetén terjessze elő a költségvetési módosítás előzetes tervezetét, valamint terjesszen elő javaslatokat egy megfelelő jogalaphoz; felszólítja a Bizottságot, hogy a megállapodás keretében bevételezett összegeket, valamint azok elosztását és felhasználását illetően 2006. december 1-ig terjesszen egy jelentést a Parlament elé;

57. véleménye szerint a PMI-vel kötött megállapodás olyan nagy jelentőségű, hogy az OLAF-nak és a Bizottságnak meg kell kísérelnie hasonló megállapodások megkötését más nemzetközi cigarettagyártókkal is; felszólítja az OLAF-ot, hogy az ügy előmeneteléről 2006. december 1-ig készítsen jelentést;

58. felszólítja továbbá a Bizottságot, hogy 2006. december 1-ig tájékoztassa a Parlamentet a dohányfogyasztás megfékezéséről és esetleges jegyzőkönyvekről szóló WHO-keretegyezménnyel kapcsolatos tárgyalások fejleményeiről;

59. hangsúlyozza, hogy a cigarettacsempészet és a hamisított termékek piacra dobása kérdésnek olyan nagy jelentőséget tulajdonít, hogy ezzel kapcsolatban saját jelentést fog előterjeszteni; megbízást ad továbbá majd egy olyan tanulmány elkészítésére, amely a cigarettacsempészetnek és a hamisított termékek piacra dobásának a Közösség saját eszközeire gyakorolt jelentőségét fogja vizsgálni;

A hozzáadottértékadó-csalás elleni küzdelem

60. különösen aggódik azok miatt a pénzügyi károk miatt, amelyeket az úgynevezett "körhintaügyletek" okoznak; így a német Gazdaságkutató Intézet (Institut für Wirtschaftsforschung) a nemzeti HÉA-bevétel veszteségét 2003-tól 2005-ig évente 17-18 milliárd EUR-ban határozta meg; a tagállamok általánosítva abból indulnak ki, hogy évente HÉA-bevételeiknek körülbelül 10%-át veszítik el; ezen belül a veszteségek egyharmada a határon túlnyúló körhintaügyletek számlájára írandó;

61. emlékeztet arra, hogy a HÉA-saját eszközök növelésébe csak a tényleges bevételeket lehet bevonni;

62. örvendetesnek tartja, hogy a Számvevőszék [15] a közigazgatási hatóságoknak a HÉA Közösségen belüli kereskedelmi forgalomban történő alkalmazása során - beleértve a HÉA-csalás elleni küzdelmet az úgynevezett körhintaügyleteknél - tanúsított együttműködését felülvizsgálatnak fogja alávetni [16];

63. szintén örvendetesnek tartja, hogy a Bizottság megbízást adott egy, a HÉA-csalás elleni küzdelemről szóló tanulmány elkészítésére, és felszólítja a Bizottságot, hogy a tanulmány elkészülte után küldjön egy másolatot belőle a Költségvetési Ellenőrző Bizottság részére;

Belső politikák területei

64. aggodalommal állapítja meg, hogy az Európai Számvevőszék a 2004. évi jelentésének 6.4. pontjában ismételten - mint ahogyan már évek óta - rámutat a belső politikák területének felügyeleti és ellenőrzési rendszerében mutatkozó gyenge pontokra, amelyek következménye, hogy a támogatásokban részesülők szintjén a hibákat nem fedezik fel időben; egyidejűleg a vizsgálatok száma 2004-ben 2003-hoz képest csökkent; felszólítja a Bizottságot, hogy terjesszen elő egy javaslatot arra vonatkozólag, hogy hogyan kellene ezeket a gyengeségeket megszüntetni;

65. sajnálja, hogy a Bizottság még nem állított össze belső feketelistát valamennyi főigazgatóság és ezek igazgatóságai számára azokról a kutatási és fejlesztési programokban részt vevő vállalatokról, fiókvállalatokról és laboratóriumokról, amelyeket belső ellenőrzést vagy az OLAF által végzett vizsgálatot követően, illetve rendes bíróságok csalás bűntettében bűnösnek találtak; úgy véli, hogy egy ilyen lista megakadályozhatná, hogy ezek a vállalatok, laboratóriumok vagy egyéb szervek közösségi támogatásban részesülhessenek a csalást felfedező igazgatóságokon kívüli egyéb igazgatóságoktól;

A Bizottságnak a Közösségek pénzügyi érdekeiről és a csalás elleni küzdelemről szóló 2005. június 7-i európai parlamenti állásfoglalással kapcsolatos intézkedései [17]

66. tudomásul veszi, hogy a Bizottság 2005. október 20-án a mezőgazdasági szektorban "feketelisták" alkalmazásáról szóló jelentést terjesztett az Európai Parlament elé;

67. a tudomásul veszi Bizottság válaszát, amelyet a túl sok, vagy jogtalanul kifizetett pénzügyi eszközök behajtásával kapcsolatos állásfoglalása 25. pontjára adott; azt nem tartja azonban kielégítőnek, ezért a következőkre mutat rá:

- jelentős mértékben az Európai Parlament sürgetésének köszönhető, hogy ezen a területen előrelépést tűztek ki célul;

- az Európai Parlament ennek a kérdésnek nagy jelentőséget tulajdonít és ezért ebben a témában saját jelentést fog készíteni;

- örvendetesnek tartja, hogy a Bizottság 2004-ben a tagállamok behajtási eljárásait szúrópróbaszerűen ellenőrizte; ezzel kapcsolatban szintén örvendetesnek tartja, hogy a Bizottság a behajtandó visszakövetelések megszüntetésére irányuló kérelmek 50%-át elutasította; ez 35460000 EUR-nak felel meg, amit a tagállamoknak be kell hajtaniuk;

- a mezőgazdaság területéről 2004-ből még 63760000 EUR-t kell behajtani; ehhez jönnek még az ezt megelőző évekből származó követelések 2,078 milliárd EUR értékben; 811000000 EUR-val kapcsolatban pedig még bírósági eljárások vannak folyamatban;

- a Strukturális Alapok területén 2004-ből még 357400000 EUR-t kell behajtani (plusz 40500000 EUR-t a Kohéziós Alapból); ehhez jönnek még az ezt megelőző évekből származó követelések 689200000 EUR értékben;

- hangsúlyozza a tagállamok elsődleges felelősségét az elveszett költségvetési eszközök gördülékeny és hatékony behajtásával kapcsolatban; sajnálja, hogy a tagállamok ezen felelősségüknek eddig nem kielégítő módon tesznek eleget és különösen, hogy a Bizottsággal szembeni jelentési kötelezettségüket hiányosan teljesítik;

- érdeklődik a tagállamoknak a Bizottság leveleire adott reakciói felől, amelyeknek következtében előbbieknek 650000000 EUR-t kell a mezőgazdaság területén ismét behajtaniuk [18];

- ezen felül érdeklődik, hogy az OLAF és a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatóság (DG AGRI) megegyezett-e a feladatok megosztásáról, amelynek következtében az OLAF a jövőben a nyomozásokért felel, miközben az eszközök behajtásáért a DG AGRI a felelős [19];

68. bírálja, hogy a Bizottság elmulasztotta 2005. szeptember 1-ig azoknak a szerződéseknek a listáját előterjeszteni, amelyeket 2000 óta a beszerzési ügynökségekkel kötöttek; ennek a listának a szerződések időtartamát, azok átruházásának eljárását és a mindenkori kifizetések mértékét is tartalmaznia kell;

69. emlékezteti az OLAF-ot arra, hogy a 2004 novemberében abban a kérdésben megkezdett párbeszédet, hogy az Európai Parlament munkája során mely információkhoz férhet hozzá, a 2005. június 30-án kelt levelének megfelelően folytassa; azt kell célul tűzni, hogy megtalálják annak a módját, a jogi előírások, különösen az OLAF-rendelet 12. cikkének (3) bekezdése szerint hogyan lehet az Európai Parlament ellenőrzési jogkörének megfelelni és ennek során az OLAF-vizsgálatokkal szembeni bizalmat biztosítani; elvárja, hogy az OLAF 2006. szeptember 1-ig a Költségvetési Ellenőrző Bizottságnak javaslatokat terjesszen elő;

70. bírálja azt a tényt, hogy az Eurostat-ügyben a Bizottság által 2006. április 12-én átadott információ nagyon általános jellegű; 2006. október 1-ig részletes információt kér, különösen a szabálytalanságok pénzügyi következményeivel (eltűnt összegek, szabálytalanul elköltött összegek, követelések becslése és beszedési utalványok kiállítása, ténylegesen behajtott összegek, behajtandó összegek, leírt összegek) és a közbeszerzési szabályok be nem tartásával kapcsolatban, különös tekintettel a továbbadott felhatalmazás nélkül kötött szerződésekre (az ilyen szerződések kedvezményezettjeinek listája, az érintett összegek, a feltárt szabálytalanságok);

71. sajnálja, hogy a Bizottság eddig olyan áttekintést készíteni, amelyből kiderül, hogy mely nemzetközi tanácsadó vállalatok végeztek tevékenységet a Bizottságnak a közvetlen kiadások területén [20]; elvárja, hogy 2006. november 1-jéig kapjon erről egy áttekintést; egyidejűleg felszólítja a Bizottságot, hogy sürgesse a tagállamokat azzal kapcsolatban, hogy azok a közvetett kiadások területéhez kapcsolódó információkat továbbítsák;

72. elégedetlen a Bizottságnak a Berlaymont-épület renoválására vonatkozó zavaros felvilágosításával; érdeklődik, hogy harmadik fél részéről történt-e szabálytalanság, és hogy a Bizottságon belül milyen igazgatási intézkedéseket foganatosítottak;

73. mély aggodalmának ad hangot a Parlamentnek az SDM és a WIC parlamenti épületekkel kapcsolatban a bérleti díj Strasbourg városának való kifizetésben és bizonyos épületek vásárlási árában tapasztalt állítólagos túlfizetései miatt; határozott szándéka, hogy utánajár ezeknek az állításoknak és gyors, szigorú és átlátható módon kivizsgálja az ügyet annak biztosítására, hogy az Európai Unió és az Európai adófizetők pénzügyi érdekeit megfelelő módon megvédjék;

74. örvendetesnek tartja, hogy a Bizottság a vágásra szánt élő állatokra vonatkozó exporttámogatásokat a 2005-ös év végére megszüntette; egyidejűleg tudomásul veszi, hogy 2004-ben, 218560 EUR összegű jogtalanul kifizetett exporttámogatásokat még be kell hajtani (2003-ben: 58680 EUR);

Különböző egyéb témák

75. örvendetesnek tartja az Európai Közösségek Bíróságának 2005. szeptember 13-i ítélete [21] alapján ismételten megindult vitát az európai törvényhozás illetékességéről a büntetőjog területén; hangsúlyozza, hogy ellentétben a Bizottság általképviselt állítással a folyamatban lévő törvényhozási javaslatok egyedi eseti vizsgálatát szükségesnek találja [22]; ragaszkodik a véleményéhez, mely szerint a Közösségek pénzügyi érdekeinek büntetőjogi védelmével kapcsolatos irányelv tervezetét a szerződés 280. cikkére kell alapozni [23]; felszólítja a Tanácsot, hogy adja fel elutasító hozzáállását a Közösség pénzügyi érdekei védelmének büntetőjogi intézkedésekkel történő megerősítésével szemben, és avatkozzék bele az első olvasatba;

76. aggódik, hogy a madárinfluenza miatti jelenlegi veszélyben az Európai Unió számára lezárt országokból (elsősorban Kínából) történő szárnyashús-beszállítás újra megfigyelhető trend lesz; felszólítja a Bizottságot, hogy 2006. október 31-ig szolgáltasson a Parlamentnek információt a szárnyashús-beszállítással kapcsolatos csalási esetekről, amelyeket 2004 eleje óta az élelmiszerekre és tápszerekre vonatkozó riasztórendszeren keresztül jelentenek; felszólítja a Bizottságot, hogy amilyen gyorsan csak lehetséges, hozza meg a megfelelő intézkedéseket;

*

* *

77. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezen határozatot a Tanácsnak, a Bizottságnak, a Bíróságnak, a Számvevőszéknek, az OLAF Felügyelő Bizottságának és az OLAF-nak.

[1] http://europa.eu.int/comm/anti_fraud/reports/olaf/2004/en.pdf.

[2] HL C 301., 2005.11.30., 1. o.

[3] Ld. a Bizottság szolgálatainak munkadokumentumát, SEC(2005)0974, 1.2 és 1.8 táblázatok.

[4] Valamennyi, az OLAF és annak elődszervezete által vizsgált eset pénzügyi kárát mintegy 5,8 milliárd EUR-ra becsülik.

[5] HL L 136., 1999.5.31., 1. o.

[6] Az Európai Számvevőszék 8/2005 sz. állásfoglalása egy, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a Közösségek pénzügyi érdekeinek csalás és egyéb törvényellenes cselekmények elleni védelmével kapcsolatos kölcsönös hatósági jogsegélyről szóló rendeletével kapcsolatos javaslathoz, HL C 313., 2005. 12. 9., 1. o.

[7] HL L 292., 1996.11.15., 2. o.

[8] HL L 312., 1995.12.23., 1. o.

[9] A Bizottságnak a Közösségek pénzügyi érdekeinek csalás és egyéb törvényellenes cselekmények elleni védelmével kapcsolatos kölcsönös hatósági jogsegélyről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre vonatkozó 2004. július 20-i javaslata (COM(2004)0509).

[10] Az Európai Számvevőszéknek az Európai Csaláselleni Hivatal (OLAF) igazgatására vonatkozó 1/2005 sz. különjelentése, együtt a Bizottság válaszaival (HL C 202., 2005.8.18., 3. o.).

[11] Ld. 1073/1999/EK rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdését.

[12] T-309/03. sz. Camós Grau kontra Bizottság ügy (A hivatalos gyűjteményben még nem jelent meg).

[13] HL C 89. E, 2004.4.14., 153. o.

[14] Az itt szereplő számok estében becslésekről van szó. A becslés alapjául 24 tagállamból származó, lefoglalt cigarettákra vonatkozó jelentések szolgálnak. Az OLAF továbbá abból indul ki, hogy a csempészáruk mindössze 10%-át sikerül megtalálni.

[15] Lásd az Európai Számvevőszék 2006-os munkaprogramját, 2006.1.10., 3. o.

[16] A felülvizsgálat a közigazgatási hatóságok HÉA területén történő együttműködéséről és a 218/92/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. október 7-i, 1798/2003/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozik (HL L 264., 2003.10.15., 1. o.), módosítva a 2004/885/EK tanácsi rendelettel (HL L 168., 2004.5.1., 1. o.).

[17] HL C 124. E, 2006.5.25., 232. o.

[18] Ld. a fent említett 2005. június 7-i állásfoglalásának 16. pontját.

[19] Ld. a fent említett 2005. június 7-i állásfoglalásának 10. pontját.

[20] L. a fent említett 2005. június 7-i állásfoglalásának 73. pontját.

[21] C-176/03. sz. Bizottság kontra Tanács ügy, (EBHT 2005., I-7879. o.).

[22] Ld. a Bizottságnak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz intézett, a Bíróság 2005. szeptember 13-i ítéletének következményeiről szóló közleményét (C-176/03. sz. Bizottság kontra Tanács ügy) (COM(2005)0583).

[23] L. az Európai Parlament 2001. november 29-i álláspontját a Közösség pénzügyi érdekei védelmének büntetőjogi intézkedésekkel történő megerősítéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó javaslatról (HL C 153. E, 2002.6.27., 253. o.), valamint fent említett 2003. december 4-i állásfoglalását.

--------------------------------------------------