ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.5

Az „Intézkedések a közösségi halászflotta kiigazítására” című I. prioritási tengely szerint az Alap által támogatott intézkedések a Tanács által a KHP reformja során elfogadott szövegből erednek. Az EGSZB azonban úgy véli, hogy az Európai Uniónak továbbra is fenn kellene tartania egy működő és versenyképes halászflottát, mind a kizárólagos gazdasági övezetén (EEZ) belül, mind azon kívül, és hogy ez az Európai Bizottság feladata. Az EGSZB ezért felkéri az Európai Bizottságot, hogy fontolja meg az I. prioritási tengelyre vonatkozó alábbi korrekciókat: — A nemzeti halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek támogatása legalább négy évre kell, hogy szóljon. — A halászati tevékenység végleges megszüntetésének támogatása nem csak a hajók leselejtezését kell, hogy fedezze, hanem a nem halászati célokra való felhasználásukat, illetve a harmadik országok és közös vállalkozások számára való átadásukat is. — Igazságosabb kritériumok alkalmazása a leselejtezéssel kapcsolatos támogatások szintjének meghatározására. — Biztonsági okokból fel kellene venni a főmotor cseréjét a támogatásra jogosult fedélzeti beruházások közé. — Ezek a társadalmi-gazdasági intézkedések az ágazatban maradó halászok továbbképzéséhez és újraképzéséhez való támogatást is magukban kellene, hogy foglalják. — Működő halászflotta fenntartása a halászhajók felújítása és korszerűsítése révén, a halászati erőforrások erejéig.
3.9.1

Az EGSZB már korábbi véleményében is foglalkozott ennek az eltérésnek a lehetséges munka- és egészségvédelmi következményeivel, és utalt arra, hogy az eltérés „csak akkor alkalmazható, ha a tagállam betartja a dolgozók egészségének és biztonságának védelmét szolgáló általános alapelveket” (14). Az EGSZB értékeli, hogy az Európai Bizottság módosítási javaslatával megkísérli a visszaélések korlátok közé szorítását, kétli azonban, hogy a javasolt további feltételek erre alkalmasak. Az EGSZB rámutat arra, hogy az egyéni „opt-out” fenntartása általánosságban ellentmond az irányelv céljának, még akkor is, ha az irányelvet a munkavállalók egészségének és biztonságának védelmét szolgáló minimum-előírásnak tekintjük. Hogy az Európai Bizottság is osztja ezeket a kételyeket, az a szociális partnerekkel folytatott konzultációk első szakaszában kiadott közleményéből is kiderül: „A 18.1 cikk b) i) bekezdésében foglalt rendelkezések, amelyek lehetőséget teremtenek arra, hogy egy referencia-időszak átlagában önkéntes és egyéni alapon heti 48 óránál többet lehessen dolgozni, megkérdőjelezhetik az irányelv célját, ami a munkavállalók egészségének és biztonságának védelme volna” (15). A szöveg így folytatódik: „Emellett egy nem tervezett hatás is észlelhető: az »opt-out« megállapodást aláírt munkavállalók esetében nehéz az irányelv többi rendelkezésének betartását garantálni (vagy legalább ellenőrizni).” (16) Az EGSZB ezért szeretné felvetni a kérdést, hogy az Európai Bizottság miért nem élt azzal a lehetőséggel, amelyet a szociális partnerek meghallgatásának második szakaszában készült konzultációs iratában szerepeltetett, nevezetesen hogy az Európai Parlament javaslatát magáévá téve az egyéni opt-outot mielőbb elvesse, és addig is szigorúbb feltételeket határozzon meg a 18. cikk (1) b) i) bekezdése szerinti alkalmazására, az önkéntes jelleg biztosítása és a gyakorlatban történő visszaélések megakadályozása érdekében. (17).
6.4.6

A bővítés tovább szélesítette az európai kultúrák sokszínű palettáját. Ez mindenkinek gazdagíthatja az életét, de erőfeszítéseket kell tenni a kölcsönös megértés elősegítésére. Támogatni kell az ismeretek és tapasztalatok megosztását is a gazdaság, a politika és a mindennapi élet területén, így például a tekintetben is, hogy miként haladhatunk tovább a fenntartható fejlődés felé vezető úton. Ennek nem csupán az új tagállamok lesznek a haszonélvezői, hanem polgáraival együtt egész Európa is.
3.11.2

Az EGSZB csak megismételni tudja a jelentéssel kapcsolatos korábbi megjegyzéseit, amely szerint az nagy figyelmet érdemel, de az EGSZB véleménye szerint átmeneti jellegű és elmélyítésre szorul. Eltekintve most az előző pontban említett három adózási hipotézis megvitatásától (amelyek közül az első első látásra elvetendő (10)), felhívja a figyelmet az Európai Bizottságnak az előző pontban említett megállapítására, amely egyértelműen illusztrálja a 9.cikk támogatására hozott érveket. Az EGSZB véleménye szerint a polgár „európai” megadóztatásának bevezetése – amely azon a meggyőződésen alapul, hogy ezzel Európa közelebb kerül a polgárokhoz, és átláthatóbbá válik számukra – éppen az ellentétes hatást válthatja ki. A tagállamok magatartásának bírálata az Európai Bizottság részéről, amelyet az EGSZB is oszt, analóg módon a polgárokra is kiterjeszthető.
2.1

Ha – ahogy a lisszaboni stratégia leszögezi –, azt akarjuk, hogy az EU-ban, egy tudás alapú gazdaságban a versenyképesség fokozása valóban együtt járjon a tartós, a foglalkoztatásra is kiható gazdasági növekedéssel, és mindez a munka minőségének javításához és a szociális kohézió erősítéséhez vezessen, akkor a megfelelő anyagi eszközök biztosítása különös jelentőséget kap az összes, a PROGRESS-szel kapcsolatos politikai területen. Ennek megfelelően tehát az EGSZB kifejezetten üdvözli az Európai Bizottság jelen javaslatát a PROGRESS 2007–2013-ról, és különös figyelmet szentel ennek a kezdeményezésnek a lisszaboni stratégia félidős értékeléséhez érkezett hozzászólások tükrében is, hiszen ez a keretprogram az ESZA mellett az egyik központi támogatási eszköze lesz a 2006–2010-es időszakra szóló Szociálpolitikai Agendának, amely jelenleg szintén a határozathozatali eljárás szakaszában van. Bár az EGSZB általában véve pozitívan vélekedik az új közösségi finanszírozási eszközről, a PROGRESS-ről, néhány általános megjegyzés mellett aggályait is szeretné kifejezésre juttatni az Európai Bizottság közleményével kapcsolatban egyes konkrét pontokról, amelyek az EGSZB nézőpontja szerint további magyarázatra és pontosításra szorulnak a tervezetben.
1.5

A program egyedi céljai röviden a következők: A) A gyártás előtti szakaszban I- Készségek elsajátítása és fejlesztése az audiovizuális területen: a) az audiovizuális területen dolgozó szakemberek készségeinek fejlesztése; b) a képzési tevékenységek európai dimenziójának növelése. II- A fejlesztéssel kapcsolatban: a) független produkciós cégek projektjeinek támogatása; b) segítségnyújtás európai produkciós cégek és projektek pénzügyi terveinek elkészítéséhez. B) A gyártás utáni szakaszban I- A forgalmazással és terjesztéssel kapcsolatban: a) az európai forgalmazás megszilárdítása a forgalmazók arra történő ösztönzésével, hogy (i) vállaljanak beruházásokat nem nemzeti európai filmek koprodukciójába, beszerzésébe és reklámozásába, valamint hogy (ii) összehangolt marketingstratégiákat tervezzenek; b) a nem nemzeti európai filmek európai és nemzetközi piacokon történő terjesztésének javítása; c) a független gyártó cégek által előállított európai audiovizuális művek transznacionális sugárzásának támogatása; d) az európai audiovizuális művek digitalizálásának támogatása; e) a filmszínházak arra történő ösztönzése, hogy használják ki a digitális forgalmazás nyújtotta lehetőségeket. II- A promócióval kapcsolatban: a) az európai audiovizuális művek terjesztésének javítása; b) az uniós és azon kívüli országok közönsége számára megkönnyíteni a hozzáférést az európai audiovizuális művekhez; c) a nemzeti film– és audiovizuális programokat reklámozó szervezetek közös akcióinak ösztönzése; d) az európai filmművészeti és audiovizuális örökség népszerűsítésének támogatása. C) Kísérleti projektek támogatása olyan területeken, amelyeket valószínűleg befolyásol majd az új információs és kommunikációs technológiák bevezetése és alkalmazása.
5.1.3.3

A szabványok nem csak technikai értelemben hiányoznak, hanem az ember–gép csatlakozási felület terén is. Figyelembe véve a kereskedelmi platformok számát és hozzávéve a többnyelvűségből eredő bonyolultságot is, érthető a KKV-k vonakodása. E területet behatóbban meg kellene vizsgálniuk a szabványosítással foglalkozó szerveknek, valamint az Európai Bizottságnak is, főként, ha a határon átnyúló kereskedelem ösztönzése a cél. Ez a termék- vagy szolgáltatás-besorolás és megnevezés szabványosítására is vonatkozik, melynek vonatkozásában az EGSZB támogatja a CEN/ISSS folyamatban lévő erőfeszítéseit.
2.1

A vizsgált rendelet célja egy olyan közösségi nyilvántartás létrehozása, amely tartalmazza a szennyezőanyagok kibocsátásával és szállításával kapcsolatos valamennyi adatot, és amely lehetővé tenné a Kijevi Jegyzőkönyvben rögzített kötelezettségek teljesítését. E célból a rendelet az olyan fogalmak hosszú jegyzékét vezeti be, melyek több szempontból is eltérnek az IPPC irányelvben megfogalmazott fogalmaktól és kiterjednek mind a szennyezőanyagokra (anyagok), mind pedig a tevékenységekre (létesítmények), melyekre a rendelet vonatkozna, akár állami, akár magánszféráról legyen is szó, az információkat pedig három kategóriába sorolja, melyeket a PRTR-nek (3. cikk) tartalmaznia kell a következőkkel kapcsolatban: — az I. mellékletben felsorolt tevékenységek közül az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontjában, említett szennyezőanyagok kibocsátása; — az I. melléklet alatt felsorolt tevékenységek közül az 5. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett hulladékok és kezeletlen szennyvíz telephelyről történő elszállítása; — diffúz forrásokból származó szennyezőanyag-kibocsátások.
4.6

A fogyasztói szervezetek rámutattak, hogy egyes vásárlókat megzavarhat a hasonló méretű csomagolás, és ezt félrevezetésnek érezhetik. A csomagolások érthető és jól olvasható címkézése segítségével – ebbe a polcon feltüntetett egységár és kiszerelési méret is beletartozik – ez a kérdés megoldható. Következésképpen ezt a kérdést hangsúlyosabbá kell tenni az irányelvben, és tovább kell vizsgálni a metrológiai felülvizsgálat során. A fogyasztói szervezetek rámutattak arra, hogy egyes vásárlókat megzavarhatja a túl sok különböző méretű csomagolás, valamint az olyan csomagolás, amely megtévesztőnek ugyan nem minősíthető, ám mégis azt az érzést kelti a fogyasztóban, hogy többet tartalmaz, mint valójában. A csomagolások érthető és jól olvasható címkézése, valamint a megtévesztő csomagolásra vonatkozó jogszabályok folyamatos ellenőrzése segítségével – ebbe a polcon feltüntetett egységár és kiszerelési méret is beletartozik – ez a kérdés megoldható. Nagyobb hangsúlyt kellene fektetni az azonnali lépések megtételére is olyan esetekben, amikor a fogyasztóvédelmi jogszabályokat megsértik, vagy azok hiányoznak. Következésképpen ezeket a kérdéseket hangsúlyosabbá kell tenni az irányelvben, és tovább kell vizsgálni a metrológiai felülvizsgálat során.
2.7

Az EGSZB hangsúlyozza a széles körű konzultáció szükségességét is a civil társadalom reprezentatív szervezeteivel, hogy biztosítható legyen minden polgár jogának érvényesülése – a csökkent mozgásképességű személyeké is – a légi közlekedésben. Továbbá a rendelet lehető legjobb végrehajtása érdekében fontos – biztonsági alapkövetelményeket is magában foglaló – párbeszédet kialakítani a repülőterek, a szolgáltatók, légitársaságok és a fogyatékkal élők, köztük a csökkent mozgásképességűek képviseleti szervezetei között a repülőtér használóinak bizottságán belül. Az EGSZB üdvözli, hogy a segítségnyújtás díját nem a csökkent mozgásképességű személyeknek kell viselniük, azonban ellenzi az Európai Bizottság rendelettervezete bevezetőjének 7. pontjában említett javaslatot, mely szerint a segítségnyújtás költségei az összes utast terhelnék egyenlő arányban. Ismételten hangsúlyozza, hogy a segítségnyújtás költségeit a repülőteret használó légi fuvarozók között kell megosztani az általuk az adott repülőtérre, illetve onnan szállított utasok arányában, és ennek semmi esetre sem szabad az utasok által fizetendő fuvardíjak emelkedését eredményeznie.
1.16

A házasság felbontásának elismerésén túlmenően a házasság érvénytelenítésének és a különválás elismerésének kérdését is vizsgálni kellene. A nemzeti jogok különböznek az érvénytelenítés feltételei és hatálya tekintetében (l. a vélt házasság problémáját). Másrészt, még ha a saját nemzeti joga nem is ismeri el a válást, saját területén az összes tagállam köteles elismerni nemcsak egy másik országban kimondott válás érvényességét, de annak jogi, vagyonjogi, valamint a személyek jogállására vonatkozó következményeinek összességét is.
4.10

A koordinációs és egyeztetési mechanizmusok fejlesztése mellett a támogatások hatását és hatékonyságát is növelni kell úgy, hogy csökkenjenek a tranzakciós költségek. A hatékonyság azonban sok más tényezőn is múlik, és a támogatások nyomon követése az egész közösségi együttműködés szerves részét kell, hogy képezze. Az Európai Bizottság szigorú értékelési és ellenőrzési rendszereket vezetett be a támogatások minőségére vonatkozólag. Ezeket szélesebb körben kellene alkalmazni, nem csak a szükséges elszámolási kötelezettség, hanem elsősorban a levonható tanulságok miatt. A közösségi intézményeknek a támogatások elemzése során egyéb, általánosabb kérdéseket, például a támogatások kedvezményezett által történő átcsoportosíthatóságát (fungibilitását) (14) is meg kellene vizsgálniuk.
1.1

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság ismételten kinyilvánítja, hogy nagy érdeklődést tanúsít a nemek közötti egyenlőség előmozdítása iránt. Az e kérdésről a közelmúltban megfogalmazott véleményeiben az EGSZB ismét hangsúlyozta, mennyire szükséges, hogy az eddigieknél jóval konkrétabb előrelépések történjenek (2). Az uniós politikák között a férfiak és nők közötti egyenlőség (a nemek közötti egyenlőség) prioritás, és annak is kell maradnia. Bár az EU-ban az utóbbi években fokozott erőfeszítések történtek a nemek közötti egyenlő elbánás biztosítása terén, a nők a tevékenységi körök nagy többségében továbbra is hátrányban vannak (3) – márpedig ennek meg kell változnia. Ha sokkal ritkábban is, bizonyos helyzetekben előfordul, hogy férfiakkal szemben alkalmaznak nemük miatt megkülönböztetést; ezen is segíteni kell. Megoldásra vár számos olyan – szexuális orientáción, életkoron, egészségi állapoton, megváltozott munkaképességen, származáson alapuló – hátrányos megkülönböztetés által okozott probléma is, amelyet tovább súlyosbít a nemek közötti egyenlőtlenség.
4.1.9.

Az 1408/71 sz. rendelethez csatolt mellékleteket érintő módosításoknak számos olyan rendeltetése van, amelyet az EGSZB ki szeretne emelni. Először is hangsúlyozzuk, hogy a módosítások a szöveget jelentősen leegyszerűsítik, miáltal az könnyebben alkalmazható és érthetőbb lesz. Ebben az értelemben a szociális biztonsági rendszerek összehangolásáról szóló 883/2004 sz. rendelet nyomában halad, melynek célja a koordináció egyszerűsítése és korszerűsítése volt, szem előtt tartva azonban a szociális biztonsággal kapcsolatos nemzeti jogszabályokat. Ezért az EGSZB egyetért a módosításokkal. Másodszor kitűnik, hogy egyes nemzeti jogszabályok révén új támogatásokat vezettek be meghatározott esetekre, ami a szociális rendelkezések javulásáról árulkodik az érintett tagállamokban. Ezzel kapcsolatban az EGSZB megelégedettségét fejezi ki annak láttán, hogy több tagállam előrelépéseket tett a szociális jogok terén, sajnálatát fejezi ki azonban amiatt, hogy a legutóbbi bővítés alkalmával csatlakozott tagállamok polgárai előtt továbbra is sajátos adminisztratív akadályok állnak.
4.8

A felvásárlási ajánlatokról szóló irányelv 16. cikkéből kiinduló 39b. cikk az előző cikk tükörképe: a kisebbségi részvényesek megkövetelhetik, együttesen vagy egyénileg, a többségi részvényestől, hogy megvegye tőlük az abban a társaságban lévő részvényeiket, itt is „valós áron”. Itt is érvényesek – mutatis mutandis – az előző bekezdésben tett megjegyzések. Az illetékes hatóságoknak ezúttal is csak bizonyított szükségszerűség esetén lenne szabad hozzájárulniuk a kényszereladáshoz, kizárva ebből a körből azt az esetet, amikor kizárólag a társaság rossz kilátásai miatt kíván valaki a részvényeitől megszabadulni.
3.4

Az EGSZB továbbra is határozottan támogatja az Európai Bizottság szándékát az európai társadalmi modell előnyeinek a nemzetközi munkakapcsolatokba való aktív beépítésére és az az ILO normái szerinti, emberhez méltó munkakörülmények melletti globális szintű fellépésre. Az Unió ezen a területen csak úgy lehet hiteles, ha a megváltozott gazdasági keretfeltételek mellett is megőrzi és továbbfejleszti az európai társadalmi modellt, és kellő meggyőző erővel lép fel amellett, hogy a gazdasági és a társadalmi haladás elválaszthatatlan egymástól, nyomatékosan hivatkozva az átdolgozott Európai Szociális Chartára, valamint az Európai Alapjogi Chartára is.
1.5

Mielőtt megvizsgálnánk az új irányelvjavaslat módosításainak természetét és horderejét, emlékeztetnünk kell néhány olyan fontosabb nehézségre, amelyekbe a kiinduló javaslat ütközött: — magának az irányelvnek az indokoltságát is kétségbe vonták; — felhozták ellene – mellesleg az EGSZB már az 1997-es Zöld Könyv kapcsán is (3), de a 2001-es irányelvjavaslat kapcsán újólag –, hogy hiányzik belőle a szociális dimenzió tényleges tekintetbe vétele a kikötői ágazat területén; — nem vette kellőképpen figyelembe a biztonsági és környezetvédelmi követelményeket, valamint a közszolgálatiság fogalmát sem (EKSz, 86. cikk); — a révkalauzolást ki kellett volna venni az alkalmazási körből (a Parlament előadója a rakománykezelés kivételét is javasolta, de ebben a kérdésben a parlamenti bizottság többsége nem értett vele egyet); — a saját részre történő segítségnyújtás elvileg és hatókörét tekintve is, a rakománykezelés pedig abban a tekintetben, hogy kikötőnként automatikusan megkívánta legalább két szolgáltató jelenlétét, számos bírálatot váltott ki, sőt, a dokkmunkások európai szintű sztrájkjára is sor került; — az engedélyek időtartama kapcsán hosszas vita alakult ki, akárcsak az előző szállítók új szolgáltatók általi kártalanításáról: a cél az volt, hogy az engedélyek lejártának időszakában se fékezzék a beruházásokat, illetve hogy oltalmazzák a szolgáltatásnyújtók gazdasági érdekeit; — a lehető legnagyobb számú szolgáltató beengedése a beruházások gazdasági hatékonyságának és jövedelmezőségének feltételrendszere – a piac valóságos nagysága és egyéb megfontolások, mint a fejlesztési stratégia tiszteletben tartása vagy a kikötők specializálódása – miatt váltott ki bírálatokat.
2.2.5

A bevándorlási politika és Európa hanyatló demográfiája kérdésének együttes kezelése. Az Európai Bizottság közleménye a migrációs hullámok kezeléséről (1) hangsúlyozza, hogy az Unió 2030-ig – a születések számának csökkenése miatt – több mint 20 millió aktív munkavállalót tudna befogadni. Még ha a bevándorlás önmagában nem is oldja meg az Európai Unió országainak demográfiai problémáját, Európának a gazdasági bevándorlók befogadásával kapcsolatos aktív intézkedéseket (2) kell majd hoznia annak érdekében, hogy ez ne csak a munkaerőpiac igényeit elégítse ki, hanem az EU gazdasági növekedését is elősegítse. A bizonyos tagállamokra jellemző megszorító és a migráns munkavállalókkal szemben diszkriminatív politikák elriasztó hatása érződik a munkaerő-piaci szükségletek alakulásában is. Szoros együttműködésre van szükség mind nemzeti, mind pedig közösségi szinten. A demográfiai kihívás miatt azonban a demográfiai és családpolitikák európai szintű átgondolására is szükség lesz.
1.12

Ennek fényében különösen egyértelmű, hogy az európai társadalmi modell, beleértve a szociális modell jövőjét is, ami egyben az európai polgárok kollektív identitásának is alapvető része, és amellyel a polgárok határozottan azonosulnak, a lisszaboni stratégia célkitűzéseinek megvalósításán fog múlni. Így a kihívás tárgya – bármilyen fontos is – nem maga az Alkotmányszerződés, hanem olyan feltételek megteremtése, melyek lehetővé teszik az európai polgárok számára, hogy az európai projektet újra magukénak vallják az általuk kívánatosnak tartott társadalom átfogó, közös jövőképe alapján.
3.10

Az EGSZB meglátása szerint felül kellene vizsgálni, hogy katasztrófa esetén mely országok tartoznak a rendelet területi hatálya alá, annak biztosítása érdekében, hogy az érintett országgal nem határos államok is részesülhessenek a támogatásokból. A nagy területeket érintő katasztrófák (pl. egy nukleáris katasztrófa) azon országokat is érinthetik, amelyek nem határosak azzal az országgal, amelyben a tragédia bekövetkezett, ezért ezeknek is támogatásra jogosultnak kellene lenniük. Amennyiben az alapot mozgósították, és több ország is érintett, az összes érintett államban támogatást kell adni, akkor is, ha egyesek nem felelnek meg a javaslat 2. cikkében foglalt küszöbértékeknek.
5.10

Az Európai Bizottság elkötelezte magát a fogyatékosok esélyegyenlőségének biztosítására, ahogy azt a 2003-as keltezésű, a fogyatékos emberek esélyegyenlőségére vonatkozó európai cselekvési terv is világosan megerősíti. (13) Ezért az Európai Bizottság kötelessége, hogy összes cselekvési területén fellépjen a megkülönböztetés ellen. A fogyatékosság terén biztosított esélyegyenlőség szükséges ahhoz, hogy a fogyatékos emberek teljes és egyenjogú tagként vegyenek részt a társadalomban és oda be is illeszkedjenek. Annak érdekében, hogy a fiatal fogyatékosoknak az ifjúságpolitikába történő teljes körű bevonása megvalósulhasson, az EGSZB a következő pontok beillesztését szorgalmazza a közleménybe: az ifjúsági program intézkedéseiben való egyenjogú részvétel; az ifjúságpolitikával és ifjúsági projektekkel, valamint a tudatosság erősítésére irányuló intézkedésekkel kapcsolatos információhoz való egyenjogú hozzáférés.
2.7.2

Az erdészeti ágazat foglalkoztatásnövelő szerepe nem csak a fafeldolgozó iparágakra korlátozódik, hanem kiterjed az erdei melléktermékekre és az erdők egyéb biológiai jellegű termékeire is. Az erdei melléktermékek, például a parafa, a gombák és bogyók, de emellett az ökoturizmus és a vadászat is jelentős bevételi források. Az erdők környezetvédelmi és üdülési funkciójának jobb kihasználásával is új munkahelyek és bevételi források teremthetők.
3.7

A nemzetközi gazdaság alakulása – a globalizált, diverzifikált termelés és a fogyasztók számára rendelkezésre álló összehasonlító adatok egyre szélesedő köre – új típusú piacok létrejöttéhez vezetnek. A fogyasztók egyre inkább olyan helyzetben vannak, hogy megkövetelhetik – és meg is kaphatják – a személyes preferenciáikhoz szabott árukat és szolgáltatásokat. E preferenciák köre kiszélesedett, s a hagyományos elemek (ár, jelleg és minőség) mellett ma már egy sor olyan szociális és környezetvédelmi értéket is magában foglal, amelynek egyik irányban a beszállítói láncra, másik irányban a használatra és később a hulladékként való kezelésre is kihatása van. Ennek az összetett megközelítésnek az ösztönzése nagyon is érdekében áll az üzlet és a munka európai világának, amelynek megfelelő helyzetben kell lennie ahhoz, hogy reagáljon. Szoros összhangban áll hatékony szabad piac igényeivel is, melyben a fogyasztóknak megvan az információjuk és a tudatosságuk az igények hatékony kifejezéséhez. Ezen ismeretek nélkül torzulások lépnek fel a piacon, melyek folytán a szociális és környezetvédelmi költségek hatékony felosztása, illetve viselése nem történik meg.
1.3

Indoklás: a fent említett frekvenciasávot egyre kevésbé használják a nyilvános páneurópai földi rádiós személyhívó rendszerhez, és a sáv spektruma is egyre kevésbé használt; más felhasználási területek is léteznek már (SMS-küldés GSM-mel). A Parlament és a Tanács 2002. évi Rádióspektrum határozatának (3) keretében, az Európai Bizottság egyéb szolgáltatásokat is be kíván vezetni, a CEPT-tel (4) együttműködésben készített, összehangolt használati terv segítségével, amely az Európai Bizottság későbbi határozatának tárgyát képezi majd.
2.8.2

Az örökösödési és végrendelkezési jogot a római-germán jog által érintett országokban hosszú ideig az örökösödésről alkotott meglehetősen túlhaladott szemléletmód jellemezte. Az érintett (1) örökségét úgy tekintették, mint a személyének egy fajta folytatását az örökösei által. Később az örökösödési jog egyre inkább a szerződések irányába fejlődött: Németország és Svájc után most Franciaországban is az örökösödési jog reformja zajlik, amely lehetővé teszi majd, hogy az örökhagyó, illetve az örökösök akarata jóval nagyobb mértékben érvényesülhessen az örökösödés szabályozása során, ideértve a vállalkozások folytonosságának megfelelőbb biztosítását is.