ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

A 2019-es pénzügyi évre vonatkozóan 2020-ban osztalékot fizető hitelintézetek ( 8 ) tekintetében az EKB azt ajánlja, hogy: a) 1. kategória: Azon hitelintézetek, amelyek i. eleget tesznek az 1. pont a), b) és c) alpontjában említett, alkalmazandó tőkekövetelményeknek, és ii. 2019. december 31-én már elérték az 1. pont d) és e) alpontjában említett, teljes mértékben megvalósított mutatóikat, osztalékként a nettó nyereségüket osszák fel konzervatív módon annak érdekében, hogy még romló gazdasági és pénzügyi körülmények esetén is továbbra is eleget tudjanak tenni valamennyi követelménynek és a SREP eredményeinek; b) 2. kategória: Azon hitelintézetek, amelyek 2019. december 31-én eleget tesznek az 1. pont a), b) és c) alpontjában említett, alkalmazandó tőkekövetelményeknek, azonban 2019. december 31-én még nem érték el az 1. pont d) és e) alpontjában említett, teljes mértékben megvalósított mutatóikat, osztalékként a nettó nyereségüket osszák fel konzervatív módon annak érdekében, hogy még romló gazdasági és pénzügyi körülmények esetén is továbbra is eleget tudjanak tenni valamennyi követelménynek és a SREP eredményeinek. Továbbá főszabály szerint csak annyiban fizessenek osztalékot, amennyiben az 1. pont d) alpontja is teljesül, és legalább az 1. pont e) alpontjában hivatkozott, előírt és teljes mértékben megvalósított tőkekövetelményekre és a SREP eredményeire irányuló lineáris (9) pálya biztosított; c) 3. kategória: Az 1. pont a), b), vagy c) alpontjában hivatkozott követelményeket nem teljesítő hitelintézetek főszabály szerint ne fizessenek osztalékot. Azon hitelintézetek, amelyek azért nem képesek megfelelni az ezen ajánlásban foglaltaknak, mert úgy tekintik, hogy az osztalékfizetésre vonatkozó jogi kötelezettségük áll fenn, haladéktalanul lépjenek kapcsolatba a közös felügyeleti csoportjukkal. A 2. pont a), b) és c) alpontjában említett, az 1., 2. vagy 3. kategóriába tartozó hitelintézeteknek a 2. pillér szerinti útmutatásnak is meg kell felelniük. Amennyiben egy hitelintézet a 2. pillér szerinti útmutatás alatt működik vagy fog várhatóan működni, haladéktalanul kapcsolatba kell lépnie a közös felügyeleti csoportjával. Az EKB megvizsgálja az okokat, amelyek miatt a hitelintézet tőkeszintje csökkent vagy várhatóan csökkenni fog, és megfontolja megfelelő és arányos intézményspecifikus intézkedések meghozatalát. Osztalékkal kapcsolatos politikájuk és tőkekezelésük során az intézményeknek figyelembe kell venni továbbá az Unió jogi, szabályozási és számviteli kereteinek jövőbeli változásai révén a tőkeszükségletre esetlegesen gyakorolt hatást. Külön ellenkező információ hiányában a jövőbeli 2. pillér szerinti követelmények és 2. pillér szerinti útmutatás a tőketervezés során várhatóan legalább a jelenlegi szinteken maradnak.
(2)

A bizonytalanság szintje még a makrogazdasági körülmények javulása és a Covid19-világjárvány okozta gazdasági bizonytalanság csökkenése mellett is továbbra is fokozott volt 2020 végén, és továbbra is hatást gyakorolt a bankoknak a középtávú tőkeszükségleteik előrejelzésére való képességére. E továbbra is fennálló bizonytalanságra tekintettel az EKB elfogadta az EKB/2020/62 európai központi banki ajánlást (4), amely hatályon kívül helyezte az EKB/2020/35 ajánlást, de rendkívüli körültekintést ajánlott azokban a helyzetekben, amikor a hitelintézetek osztalékról döntenek vagy osztalékfizetést hajtanak végre, vagy a részvényesek díjazását célzó részvény-visszavásárlást hajtanak végre.
0.17.3.

A személyzet tagjai az előző naptári év kezdetéig terjedő időszakot felölelő nyilvántartást vezetnek az alábbiakról: a) bankszámlák, a közös bankszámlákat is beleértve, letéti számlák és befektetési számlák; b) a harmadik személy által bankszámlája feletti rendelkezésre adott meghatalmazások, ideértve a letéti számlákat is; c) a befektetési portfólió kezelésének feladatával megbízott harmadik személyeknek adott általános utasítások vagy iránymutatások; d) a saját kockázatra és saját számlára, illetve más kockázatára és számlájára végrehajtott eszköz- és jogeladások és -vételek; e) a fent említett számlák számlakivonatai; f) a saját kockázatra és saját számlára, illetve más kockázatára és számlájára megkötött vagy módosított jelzáloghitel- vagy egyéb hitelmegállapodások; és g) a nyugdíjrendszerekkel folytatott tranzakciók, ideértve az EKB nyugdíjrendszerét is. A 0.17.1. és 0.17.2. cikknek való megfelelés figyelemmel kísérése érdekében a személyzet tagjai az Emberi Erőforrások, Költségvetés és Szervezeti Felépítés Főigazgatóság kérésére benyújtják a fent említett dokumentációt a kérésben megjelölt hat egymást követő hónap vonatkozásában. A személyzet tagjait e cikk értelmében terhelő kötelezettség az EKB-val való munkaviszony megszűnését követő egy éven át fennmarad.
0.17.3.

A személyzet tagjai az előző és a folyó naptári évet felölelő nyilvántartást vezetnek az alábbiak mindegyikéről: a) bankszámlák, a közös bankszámlákat is beleértve, letéti számlák és befektetési számlák; b) a harmadik személy által bankszámlája feletti rendelkezésre adott meghatalmazások, ideértve a letéti számlákat is; c) a befektetési portfólió kezelésének feladatával megbízott harmadik személyeknek adott általános utasítások vagy iránymutatások; d) a saját kockázatra és saját számlára, illetve más kockázatára és számlájára végrehajtott eszköz- és jogeladások és -vételek; e) a fent említett számlák számlakivonatai; f) a saját kockázatra és saját számlára, illetve más kockázatára és számlájára megkötött vagy módosított jelzáloghitel- vagy egyéb hitelmegállapodások; és g) a nyugdíjrendszerekkel folytatott tranzakciók, ideértve az EKB nyugdíjrendszerét is. A 0.17.1. és 0.17.2. cikknek való megfelelés figyelemmel kísérése érdekében a személyzet tagjai az Emberi Erőforrások, Költségvetés és Szervezeti Felépítés Főigazgatóság kérésére benyújtják a fent említett dokumentációt a kérésben megjelölt hat egymást követő hónap vonatkozásában. A személyzet tagjait e cikk értelmében terhelő kötelezettség az EKB-val való munkaviszony megszűnését követő egy éven át fennmarad.
0.2.2.4.

A személyzet tagjai a megfelelési és irányítási irodánál indokolatlan késedelem nélkül nyilvántartásba vetetnek a) a 0.2.2.3. cikk c) pontja alapján elfogadott minden előnyt; b) minden olyan előnyt, amelynek értékéről nem állapítható meg egyértelműen, hogy a 0.2.2.3. cikkben előírt határértékek alatt van; c) minden harmadik felektől származó, olyan előnyökre vonatkozó ajánlatot, amelynek elfogadása tiltott. A személyzet tagjai átadnak az EKB-nak a 0.2.2.3. cikk c) pontjával összhangban elfogadott minden ajándékot. Az ilyen ajándékok az EKB tulajdonává válnak.
(10)

Tekintettel az EKB vezető tisztségviselői magánjellegű pénzügyi tranzakcióinak fokozott nyilvános ellenőrzésére, valamint az uniós polgárok részéről a feladataik pártatlan ellátásába vetett bizalomnak a fenntartására, az Etikai Bizottság megbízást kapott a 2019. évi egységes kódex felülvizsgálatára, amelyet követően elkészítette azt a felülvizsgált változatot, amelyet a Kormányzótanács most jóvá kíván hagyni. Az EKB vezető tisztségviselőinek monetáris politikában és bankfelügyeletben betöltött szerepéhez kapcsolódó lehetséges érzékeny kérdések kezelése érdekében a 2019. évi egységes kódexet módosítani kell azért, hogy az olyan rendelkezéseket tartalmazzon, amelyek: i. korlátozzák az elfogadható befektetéseket annak pontosításával, hogy az EKB vezető tisztségviselői milyen eszközökbe fektethetnek be; ii. közép- vagy hosszú távú befektetési horizontot alkalmaznak egy egyéves legrövidebb tartási időszak meghatározásával és a nagy tranzakciókra vonatkozó előzetes értesítési kötelezettség bevezetésével; iii. fokozzák a tagok magánjellegű pénzügyi tranzakcióinak átláthatóságát; és iv. belső jelentéstételt vezetnek be a tagok házastársa, élettársa vagy kiskorú gyermekei által végrehajtott meghatározott magánjellegű pénzügyi tranzakciók tekintetében. Továbbá annak érdekében, hogy mérsékelni lehessen a hivatali idő alatt szerzett nem nyilvános információkkal való visszaélés látszatát, a magánjellegű pénzügyi tranzakciókra vonatkozó szabályok alkalmazhatóságát ki kell terjeszteni a hivatali idő lejártát követő hat hónapra.
2.2.1

Az Európai Bizottság említett közleménye jelentős munkára épül, amely kísérletet tett egy mind jogi, mind gyakorlati szempontból komplex helyzet szintézisére, ezért az EGSZB először is gratulálni kíván az illetékes szervezeti egység munkájához. Meg kell említeni, hogy az EGSZB általánosságban már utalt a halászati termékek ökocímkéivel kapcsolatban most konkrétan tárgyalt kérdések némelyikére az Etikus kereskedelem és fogyasztóigarancia-rendszerek c. véleményben (2).
4.6

Ebben a tekintetben az ösztönző vagy eltérítő rendelkezések, a törvény- és szabályrendeletek szükségesek ugyan, de nem hagyhatják figyelmen kívül a gazdasági és szociális realitásokat. Nem lehet az sem az eredményük, hogy tisztességtelen módon meghamisítsák a piaci verseny mozgásiterét. Az ökotechnológiáknak nem szabad sem elérhetetlen luxusnak lenniük, sem pedig eltorzítaniuk a piaci versenyt azáltal, hogy elfogadnak árukat és szolgáltatásokat olyan gazdasági régiókból is, ahol nem kötelezőek hasonló előírások. A Bizottság szövegében kihangsúlyozza a dolgoknak ezt a lényeges aspektusát. Minden kommunikáció, illetve a civil társadalom és a közvélemény teljes mozgósítása az ökotechnológiák érdekében hiábavaló lenne, ha eltekintenénk a realitásoktól és a gazdasági megvalósíthatásuktól. A közvéleményt azzal is támogathatjuk, ha nem feledkezünk meg arról, hogy a polgárok egyben a munka világában elkötelezett férfiak és nők is. Ennélfogva, ha a régebbi technológiákat más technológiákkal kell felcserélni a tartós fejlődés követelményei miatt, úgy az ezzel járó társadalmi átállás igényeivel és költségeivel is előre számolnunk kell.
2.7

Az Európai Bizottság javasolja, hogy a tagállamokban egy olyan rendszert vezessenek be, melynek keretén belül lehetővé válik a 3,5 tonna feletti nehéz tehergépjárművek megadóztatása. Ez a hatáskör kiterjesztését jelentené. A jelenlegi „euromatrica-irányelvben” 12 tonna teljes súly szerepel alsó küszöbként. Az EGSzB azon az állásponton van, hogy ha olyan szállítással kapcsolatos költségek, mint a biztonsági, valamint a forgalomtorlódás- és zajelhárító intézkedések is a javaslat hatáskörébe kerültek, akkor azt a személyautókra és a 3,5 tonna teljes súly alatti teherautókra is ki kell terjeszteni, mivel azok a szektorok is, melyekben ilyen autókat használnak, hozzájárulnak azokhoz a problémákhoz, melyekre ez a javaslat megoldást keres. Az Európai Bizottság is világosan megfogalmazza ezt a 2001-ben megjelent az „Európai közlekedéspolitika 2010-ig: itt az idő dönteni” c. fehér könyvben. Az Európai Bizottság számos módosítást végzett, melyek közül néhány jelentősen kiterjeszti az eredeti intézkedések hatáskörét, ami arra enged következtetni, hogy nincs akadálya annak, hogy az irányelv hatáskörét kiterjesszék könnyű tehergépjárművekre és személygépkocsikra is. Ugyanakkor az Európai Bizottság itt arra hívja fel a tagállamokat és a nagyvárosokat, hogy az ilyen intézkedések erősen nemzeti jellege miatt alakítsák ki saját álláspontjukat ezen a területen, és az EGSzB egyetért az Európai Bizottság hozzáállásával. Tehát nem ennek a javasolt módosításnak a keretén belül kell az intézkedéseket a személyautókra és a 3,5 tonna teljes súly alatti teherautókra kiterjeszteni.
4.1.4

Az EGSzB kritikus mértékben fontosnak tartja, hogy a betegek és a nagyközönség tájékoztatásának minősége és hozzáférhetősége javuljon, különösen, ami a tárgyilagosságot és a hozzáférhetőséget illeti. Ezt igazolta 2000. júniusában a Minisztertanács is, a gyógyszeripari termékekről és a közegészségügyről hozott döntésében. Ezért az EGSzB feltétlenül támogatni kívánja a „sárkány-jel” kifejlesztésére irányuló javaslatot, mellyel meg lehet alapozni az „egészségüggyel kapcsolatos honlapok minőségi kritériumait” és azt is, hogy ezt az elvet az információszolgáltatás egyéb formáira is terjesszék ki. Nagyon lényeges, hogy az információt az egyes emberek tájékoztatására használják fel, és ahol szükséges, bátorítsák őket arra, hogy kérjenek tanácsot egészségügyi szakemberektől, és e tekintetben elsőbbséget kell élveznie a gyógyszerek túlzott fogyasztása, illetve a nem megfelelő gyógyszerek szedése elkerülésének.
2.3

Az ellenőrzések jelenlegi – az egyes tagállamokban igen eltérő – gyakoriságának figyelembe vételével az EGSzB azt javasolja, hogy az ellenőrzések minden tagállamban terjedjenek ki a levezetett napok legalább 3 %-ára. Az EGSzB tudatában van annak, hogy ez mekkora terhet jelenthet nem egy tagállam és különösen az új tagállamok igazgatási struktúrája számára. Az EGSzB felhívja arra is a figyelmet, hogy az EB kétévenkénti, az ellenőrzések érdekében kifejtett erőfeszítéseket és azok eredményeit összefoglaló jelentései azt mutatják, hogy számos jelenlegi tagállam is késlekedett a hatályos minimális ellenőrzési szabályok betartatásával. Az EGSzB ezért úgy véli, hogy az új szabályozás elfogadását a tagállamok esetében ki kell egészíteni konkrétabb, a nemzeti szintű ellenőrzést kiszolgáló berendezések teljesítőképességére vonatkozó kritériumok alkalmazásával, mégpedig annak érdekében, hogy elkerülhetők legyenek a 2.4. pontban említett veszélyek. Ebből a szempontból az EGSzB üdvözli a digitális tachográf felszerelését, és úgy véli, hogy az hatékony eszköz a javasolt szabályozás konkrét végrehajtására. Azonban, mivel a szöveg által a berendezés felszerelésére megszabott határidő (1) (2004. augusztus 5.) betartása szinte lehetetlennek tűnik, az EGSzB egyúttal kéri is az Európai Bizottságot, hogy minél hamarabb tegyen határozott javaslatot új határidő megjelölésére annak érdekében, hogy ne kerüljön sor indokolatlan ellenőrzésekre, az egyes országok között ne adódjanak értelmezési különbségek, illetve, hogy a megfelelő tájékoztatás időben eljusson az ágazathoz. A Loyola De Palacio biztosnő által a tagállamok részére írott levél önmagában világos, de jogi szempontból nem felel meg a célnak.
2.1

A rendelettel az Európai Bizottság az Európai Unióban most először szándékozik a szerződésen kívüli kötelezettségek területén egységes szabályokat teremteni a kollíziós törvényekre vonatkozóan. A szerződéses kötelezettségek területén már 1980. óta léteznek ilyen szabályok, amelyekről az akkori nyugat-európai államok többsége döntött, amikor aláírta a szerződéses kötelezettségekre alkalmazható törvényről szóló Egyezményt (Római Szerződés). Később további államok csatlakoztak az Egyezményhez. Annak idején azért választották a multilaterális egyezmény formáját, mert ebben az időben az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó Szerződés – a mai helyzettől eltérően – nem adott jogi alapot arra, hogy megfelelő jogszabályt lehessen hozni közösségi jogszabályként. A szerződésen kívüli kötelezettségek terén érvényes kollíziós törvények szabályai ma még a tagállamok mindenkori önálló szabályozásának hatáskörébe tartoznak, amely szabályozás – ha gyakran a joganyag közös értelmezésén alapul is – legalábbis részleteiben világosan különbözik a többitől, nem utolsósorban a nemzeti joggyakorlat és jogelmélet teszi eltérővé. A jogalkalmazó számára ebből számos nehézség adódik, kezdve a jogszabályok megszerzésével és a nyelvtudással, folytatva az idegen jogi kultúrával való megismerkedéssel, valamint a nemzeti joggyakorlatban és jogelméletben szokásos értelmezésekkel. A szoros tárgyi összefüggés miatt – mivel a kötelmi-jog magában foglalja mind a kötelezettségeket maguk után vonó szerződések jogát, mind pedig a szerződésen kívüli kötelezettségek jogát –, bármennyire is előrelépés volt annak megkötése, a EKE rendelkezéseit mindig is hiányosnak tartották. Hiányzott belőle a szerződésen kívüli kötelmi jog mint kiegészítő rész. A szerződésen kívüli kötelezettségek kollíziós jogának harmonizációjától – az alkalmazandó anyagi jog meghatározása során elérendő biztonságra és kiszámíthatóságra való tekintettel – hatalmas előrelépés várható a Közösségben eddig tapasztalt állapottal szemben. Természetesen még többet tettünk volna a jogalkalmazókért, ha a Rom-I és Rom-II jogszabályokat egyetlen egységes jogszabályba foglaltuk volna. A Bizottság természetesen tudatában van annak, hogy egy erre nincs jelenleg kilátás, mivel a két projektre vonatkozó eljárások nem haladnak egyforma sebességgel, és mivel elsősorban az a cél, hogy mielőbb egy működő rendszer jöjjön létre a szerződésen kívüli kötelezettségek területén. A Bizottság sajnálatát fejezi ki, hogy Dánia által az EWGV (Európai Gazdasági Közösségről szóló szerződés) IV. címéhez benyújtott fenntartás alapján a tervezett jogszabály ebben a tagállamban nem lesz közvetlenül hatályos (még akkor sem, ha ennek alkalmazására önkéntes választási lehetőség van), és így a harmonizáció hatása az optimális alatt marad. A Bizottság üdvözli, hogy az Egyesült Királyság és Írország bejelentették, hogy alkalmazni kívánják a jogszabályt.
2.3

A rendelet arról is rendelkezik, hogy milyen módszerrel kell ezeket az irányelveket kifejleszteni a bizottságban (komitológiai eljárás). Nemzeti szabályozó testületeket irányoz elő annak biztosítására, hogy a megállapodott irányelveket be is vezetik.
5.5

A K+F és az innováció kiemelkedő fontosságú, mivel Európa nemzetközi szinten a hajóépítés terén ma is az ötletek tárháza. Éppen ezért ez továbbra is meghatározó elem a siker biztosítása szempontjából. Ezért fontos, hogy a különböző eszközök hatékony támogatást biztosítsanak, és azokat a gyakorlatban is alkalmazzák. Konkrét tanácsaival az iparág a politikusok segítségére lehet. Mindenesetre, az innovációs eszközök alkalmazásának áttekinthetőnek kell lennie.
1.1

Az a tény, hogy az európai textilipar továbbra is 2,1 millió embert foglalkoztat, jelzi, hogyan tartotta meg életképességét és nagy potenciálját. Ez a szám több mint 500 000-rel nőtt az új tagállamok csatlakozásával. A mind az eljárások, mind a termékek terén véghezvitt jelentős újításoknak köszönhetően az ipar továbbra is több mint 200 milliárd eurós éves forgalommal járul hozzá Európa gazdagságához, ha nem vesszük figyelembe a mellékágazatot, és azt az erőteljes növekedést – különösen a „nem hagyományos” ágazatban (hi-tech műszaki textíliák (1)) – amely most majdnem 30 %-át adja a teljes termelési eredménynek a forgalom 8-10 %-át megközelítő kutatás-fejlesztési kiadások mellett.
2.3

Számos tagállam, társadalmi partnereivel együtt, egyre többet fektet be azokba az aktív intézkedésekbe, amelyek a munkaerőpiacra visszatérőket vagy az ott előre haladókat – akik fejlesztik szaktudásukat és javítják foglalkoztatási esélyeiket – támogatják. Ennél azonban sokkal több figyelmet kell szentelni a kereslet meghatározó tényezőinek – köztük az adórendszerbeli ösztönzéseknek és a legjobb munkáltatói gyakorlatok elősegítésének – ahhoz, hogy a gazdaság sebezhetőbb csoportjainak – így az idősebb és a fogyatékos dolgozóknak – is segítséget tudjunk nyújtani. Az EGSzB arra biztatja az illetékes EU-hatóságokat, hogy segítsék elő és tökéletesítsék a keresletserkentő politikákat, amelyek pozitívan hatnak a foglalkoztatottság szintjére és minőségére, továbbá sürgeti, hogy vegyék be ezekbe a testületi szociális felelősségnek a foglalkoztatásról szóló lisszaboni célkitűzés elérésében játszott szerepéről szóló példákat és kilátásokat is. A munkáltatóknak és a munkavállalóknak egyaránt érdekeltnek kell lenniük „a munka jövedelmezővé tételében”. A keresletserkentő politikák számára ezért kiegyensúlyozott, „nyerő-nyerő” megközelítésre van szükség, amely lehetővé teszi a munkáltatók számára, hogy a cég alaptevékenységeivel foglalkozzanak és munkahelyeket hozzanak létre, az álláskeresők számára pedig, hogy olyan fizetési kategóriát kínáló munkát találjanak, amely magasabb, mint amit a munkanélküli-segély vagy a társadalombiztosítás nyújtana, illetve létbiztonságot adna. Ahogyan az EGSzB már korábban érvelt, a „tagállamokban az adózási és társadalombiztosítási rendszereket úgy kellene szervezni, hogy megérje a munkaerőpiacra belépő dolgozóknak ott is maradni és szakmailag fejlődni … olyan intézkedések támogatása révén, amelyek hatására jelentősen emelkedik az elfoglalható állások száma” (2).
2.1

A Szlovén Köztársaság kérelmet intézett az Európai Bizottsághoz a szóban forgó rendelkezés módosítása érdekében, hogy lehetővé tegye Szlovénia számára, hogy továbbra is használhassa jelenlegi, az Ausztriával és Olaszországgal közös irányítású összeköttetéseket is tartalmazó gazdálkodási rendszerét 2007. július 1-ig. Jelenleg, a szóban forgó két összeköttetés rendelkezésre álló összkapacitásának felét bocsátja rendelkezésre Szlovénia ezzel a rendszerrel. A valóságban, az érintett szállítási hálózat kezelői között megkötött egyezmény értelmében, a rendelkezésre álló összkapacitás másik felét az olasz és az osztrák áramszolgáltató adja. A jelenlegi szlovén rendszer szerint, a rendelkezésre álló kapacitást abban az esetben, ha a teljes kapacitásigény meghaladja a (közös kezelésben) rendelkezésre álló mennyiséget, arányosan osztják meg a kapacitást igénylők között. A kapacitást ingyenesen bocsátják rendelkezésre. Ezt a rendszert nem lehet az „Elektromos energia” rendelet értelmében a piacon alapuló nem-diszkriminatív megoldásnak tekinteni. Ezt a kivételt igazolja az a tény is, hogy a szlovén ipar szerkezetátalakítási folyamata még nem fejeződött be, és a szlovén előállítású elektromos energia adaptálása az új piaci viszonyokhoz még mindig folyamatban van (nagy környezetvédelmi beruházási költségekkel).
3.4.4

Az EGSzB üdvözli azt az elképzelést, hogy a fizetési szolgáltatások kínálóira az értéknap használatával kapcsolatban alkalmazzák az átláthatóság követelményét. Ezáltal csökkenteni lehet az értéknapok pénzügyi következményeit a fogyasztóra nézve. Az érvényességi idők rendszereinek egész Európában történő egymáshoz közelítését is tervbe kell venni, és még ha a tagállamok nemzeti rendszerei jelentős mértékben el is térnek egymástól, akkor is úgy kell tekinteni e közelítési szándékot, mint egy középtávú célt.
2.1

Valamennyi európai állam alkalmazta, vagy jelenleg is használja a PPP-rendszert és a koncessziókat. Az Európai Bizottság azonban nem volt képes felmérni valamennyit mind a mai napig. A BEI-nél megtalálhatók részleges statisztikák mintegy száz projektről. Ne felejtsük el, hogy az „első Európa”, az ókori Róma már kétezer évvel ezelőtt is ismerte a koncessziók rendszerét. A XIX. század folyamán az európai vasúthálózat valósult meg koncessziós szerződések révén. Ezek rendkívüli módon kifejlődtek, nemcsak a vasutak vonatkozásában, hanem a városi közműszolgáltatások terén is: víz, gáz, elektromosság, háztartási szemétszállítás, telefon, stb.
3.3

A viszontbiztosítási ügylet elsősorban a biztosítók és a viszontbiztosítók közötti viszonyra vonatkozik. Egy vagy több viszontbiztosító kiesése azonban kihatással lehet a fogyasztóra, amennyiben a kiesések miatt egy közvetlen biztosító nem tud kötelezettségeinek eleget tenni. Ezért az EGSZB elismeri, hogy az irányelvjavaslattal közvetetten a fogyasztóvédelem szintje is emelkedhet az EU-ban. Ugyanakkor az EGSZB arra is rámutat, hogy egy kielégítő viszontbiztosítási védelem egyben a fogyasztók érdeke is. Ez viszont feltételezi, hogy az európai piacon elégséges és megfelelő díjú viszontbiztosítási kapacitás álljon rendelkezésre.