1.

úgy ítéli meg, hogy a Parlamentnek a következő nem kötelező érvényű kritériumokat kell követnie az EUMSZ 290. és 291. cikkének alkalmazásakor: a kritériumok ezen felsorolása nem tekintendő teljes körűnek: — az intézkedés kötelező vagy nem kötelező jellegét természete és tartalma alapján kell eldönteni; csak a jogilag kötelező erejű intézkedések elfogadásának hatáskörét lehet az EUMSZ 290. cikke szerint átruházni; — a Bizottság csak felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén módosíthatja a jogalkotási aktusokat; ez magában foglalja a mellékletek módosításait is, mivel azok a jogalkotási aktus szerves részét képezik; a mellékletek beillesztése vagy törlése nem történhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktus alkalmazásának vagy elkerülésének céljából; ha a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy egy szövegnek az alap-jogiaktus szerves részét kell képeznie, dönthet úgy, hogy azt a mellékletbe foglalja bele; ez különösen igaz az engedélyezett termékek vagy anyagok uniós listáira vagy nyilvántartásaira, amelyeknek a jogbiztonság érdekében az alap-jogiaktus szerves részének kell maradniuk, adott esetben melléklet formájában. a jogalkotási aktusban meghatározott kötelezettségek pontos tartalmának további meghatározására irányuló intézkedések célja, hogy nem alapvető fontosságú elemek beillesztése révén kiegészítsék az alap-jogiaktust; — a kiemelt célok, célkitűzések vagy eredmények meghatározására irányuló intézkedéseket felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén kell elfogadni, amennyiben a jogalkotó nem dönt úgy, hogy azokat magába a jogalkotási aktusba foglalja; — azon intézkedések, melyek célja olyan (további) teljesítendő feltételek, kritériumok vagy követelmények megállapítása, amelyek teljesítését a tagállamoknak vagy a jogszabályok által közvetlenül érintett személyeknek vagy szervezeteknek kell biztosítaniuk, természetszerűen meg fogják változtatni a jogszabályok tartalmát és új általános hatályú szabályokat fognak megállapítani; következésképpen az ilyen jellegű szabályok vagy kritériumok megállapítása csak felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén történhet; ezzel szemben az alap-jogiaktusban (vagy egy jövőbeli felhatalmazáson alapuló jogi aktusban) már megállapított szabályok vagy kritériumok végrehajtása – anélkül, hogy módosítanák a belőlük eredő jogok és kötelezettségek lényegi tartalmát, illetve további politikai döntéseket hoznának – végrehajtási jogi aktusok révén történhet; — bizonyos körülmények között a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy olyan további általános hatállyal bíró kötelező erejű szabályokat fogadjon el, amelyek lényegileg érintik az alap-jogiaktusban megállapított jogokat és kötelezettségeket; ezek az intézkedések természetszerűen kiegészítik az alap-jogiaktusban megállapítottakat, pontosítva az uniós politika meghatározását; mindezt csak a felhatalmazáson alapuló jogi aktus révén lehet megvalósítani; — a szóban forgó pénzügyi programtól függően az alap-jogiaktust módosító vagy kiegészítő nem alapvető fontosságú – például a specifikus technikai kérdéseket, stratégiai érdekeket, célkitűzéseket, várható eredményeket stb. érintő – elemek elfogadhatók felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén, amennyiben ezek az elemek nem szerepelnek az alap-jogiaktusban. A jogalkotó csak azon elemek esetében határozhat úgy, hogy lehetővé teszi a végrehajtási jogi aktusok révén történő elfogadást, amelyek nem tükröznek további politikai vagy szakpolitikai iránymutatást. — az alap-jogiaktusban nyújtandó információk jellegét (pl. az információk pontos tartalmát) meghatározó intézkedés általában kiegészíti a tájékoztatási kötelezettséget és felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén kell elfogadni azt. — a tájékoztatás módozatát (pl. a formátumot) meghatározó intézkedés általában nem egészíti ki a tájékoztatási kötelezettséget, hanem lehetővé teszi az egységes végrehajtást; így azt általános szabályként végrehajtási aktusok révén kell elfogadni; — az eljárást (azaz valami teljesítésének vagy érvényesítésének módját) meghatározó intézkedéseket felhatalmazáson alapuló vagy végrehajtási jogi aktusok révén is meg lehet határozni (vagy akár az alap-jogiaktus lényeges elemét is képezhetik), tartalmuktól, hátterüktől és az alap-jogiaktusban megállapított rendelkezések természetétől függően; azon intézkedéseket, amelyek az alap-jogiaktusban lefektetett jogszabályi keret kiegészítése érdekében további, nem alapvető politikai választási lehetőségeket bevonó eljárások elemeinek létrehozására irányulnak, rendszerint felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén kell meghatározni; az alap-jogiaktusban megállapított kötelezettség végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében az eljárások részleteit megállapító intézkedéseknek általában végrehajtási intézkedéseknek kell lenniük; — akárcsak az eljárások esetében, a módszerek (pl. egy konkrét dolog rendszeres és szisztematikus módon történő elvégzésének módozatai) vagy a metodológia (pl. a módszerek meghatározására vonatkozó szabályok) megállapítására való felhatalmazás a tartalomtól és a háttértől függően felhatalmazáson alapuló vagy végrehajtási jogi aktusokat is meghatározhat; — általában abban az esetben kell alkalmazni felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat, ha az alap-jogiaktus jelentős mérlegelési jogkört hagy a Bizottság számára ahhoz, hogy kiegészítse az alap-jogiaktusban megállapított jogszabályi keretet; — az engedélyek lehetnek általános hatályú intézkedések; erről van szó például egy bizonyos anyag élelmiszerek, kozmetikumok stb. körébe történő felvételének engedélyét vagy tilalmát érintő határozatok esetében; ezek a határozatok általánosak, mivel valamennyi olyan piaci szereplőt érintenek, amely használni kívánja az anyagot; ezekben az esetekben, ha a bizottsági határozat teljes mértékben az alap-jogiaktusban szereplő kritériumokon alapul, akkor az végrehajtási aktus formáját is öltheti; abban az esetben azonban, ha a kritériumok továbbra is lehetővé teszik a Bizottság számára, hogy további nem lényeges/másodlagos politikai vagy szakpolitikai döntéseket hozzon, az ilyen engedélynek felhatalmazáson alapuló jogi aktusnak kell lennie, hiszen az az alap-jogiaktust egészítené ki. — jogalkotási aktus csak általános hatályú nem jogalkotási aktusok elfogadására hatalmazhatja fel a Bizottságot; az egyéni alkalmazási körrel bíró intézkedéseket ennélfogva nem lehet felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén elfogadni; egy jogi aktus általános érvényű, ha objektíven meghatározott helyzetekre alkalmazandó, valamint általánosan és absztrakt módon meghatározható személycsoporttal szemben fejt ki joghatást; — a végrehajtási jogi aktusok nem adhatnak további politikai iránymutatást és a Bizottságra átruházott hatáskör nem hagyhat jelentős mérlegelési jogkört;