[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 5.4.2005

COM(2005) 130 végleges

2005/0025 (CNS)

.

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap létrehozásáról szóló 2728/94/EK, Euratom rendelet módosításáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKLÁS

1. BEVEZETÉS / MOTIVÁCIÓ

A külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap létrehozásáról szóló, 1994. október 31-i 2728/94/EK, Euratom rendelet[1] (a továbbiakban: „a rendelet”) e módosításának célja, hogy fejlessze a garancialap (a továbbiakban: az „alap”) befizetési mechanizmusának szabályait, vagyis azokat a szabályokat, melyek megállapítják, hogy az alap eszközeit hogyan lehet összehangolni az alap előirányzott összegével.

A tapasztalatok azt bizonyítják, hogy a jelenlegi szabályok gyakran az alapba történő túlzott befizetést, és ebből következően a költségvetési alapok optimális szintet el nem érő kihasználását eredményezik. E probléma főként abból fakad, hogy a befizetési folyamat során bizonytalan előrejelzési adatokat használnak fel. Ezen túlmenően a jelenlegi szabályok egy éven belül számos, az alap javára, illetve terhére történő átutalást eredményeznek, mely helyzet szükségtelen, nemcsak a Bizottság szervezeti egységeit, hanem a költségvetési hatóság másik két karját is érintő igazgatási eljárásokat teremt.

A javasolt módosítás összhangban van a garanciaalap működéséről szóló átfogó jelentésben (COM(2003) 604) beazonosított szükségletekkel.

E módosítás az alap befizetési mechanizmusának változásaira korlátozódik.

2. AZ ALAP

A rendelet egy külső fellépésekre vonatkozó garanciaalapot hoz létre abból a célból, hogy amennyiben a Közösség által nyújtott vagy garantált hitel kedvezményezettje nem teljesíti fizetési kötelezettségét, a Közösség tartozásait visszatéríthessék a hitelezőknek. Az alap fő feladata, hogy védelmezze az Unió költségvetését az olyan helyzetekből fakadó sokkhatásoktól, amikor az alap által fedezett hitel vagy garantált hitel kedvezményezettje nem teljesíti fizetési kötelezettségét. Az alap finanszírozása az Unió költségvetéséből teljesített befizetésekből történik, és azt az alap által fedezett hitelek vagy garantált hitelek kinnlevő állományának adott százalékán, az ún. előirányzott befizetési mutatón (jelenleg 9%) kell fenntartani.

E befizetési mechanizmus alapját az egyedi tanácsi határozatok szerinti előzetes befizetések (makroszintű pénzügyi támogatás), a bizottsági határozatok egyedi előrejelzései (Euratom kölcsönök), vagy a tervezett hitelnyújtási aláírások teljes éves előrejelzése (az EIB által garantált hitelnyújtás) képezik.

3. AZ ÚJ BEFIZETÉSI MECHANIZMUS

3.1. Az új befizetési mechanizmus alapelvei

A javasolt új mechanizmus alapja egy, a kinnlevő hitelek vagy garanciák összegéhez – azaz a tényleges nettó kifizetésekhez (vagyis a kifizetés mínusz törlesztések mínusz törlések) – kapcsolódó utólagos befizetés.

Ebben az összefüggésben az új befizetési rendszer egyik legfontosabb előnye a költségvetési követelményeket illető egyszerűségében és biztosságában rejlik. Az új mechanizmus keretében a költségvetésből az alapba (vagy az alapból a költségvetésbe) irányuló átutalás meghatározáshoz szükséges valamennyi adat már az előzetes költségvetés-tervezet (PDB) összeállítására vonatkozó eljárás kezdetén biztossággal ismert, így sem előrejelzésekre (és az előrejelzések elkerülhetetlen hibáira), sem utólagos költségvetési kiigazításokra nincs szükség.

Az egy év alatt az alapba történő számos átutalás, valamint az alapból a költségvetés felé irányuló egyszeri befizetés jelenlegi gyakorlatának elkerülése érdekében, az új befizetési mechanizmus keretében a jövőben évente csak egy átutalás történik az Unió költségvetése és az alap között.

Az egyszerűsítés az alapba be- és abból kifelé irányuló számos, viszonylag nagy állománymozgást eredményező jelenlegi rendszerrel összevetve egyértelműen kedvezőbb. A 2000 és 2004 közötti időszakban például mintegy 894 millió eurót fizettek be az alapba 13 átutalással (a legmagasabb egyszeri összeg 169 millió euro volt), és évi öt kifizetéssel mintegy 1,132 millió eurót fizettek vissza a költségvetésbe, ami azt eredményezi, hogy az alapból az Unió költségvetésébe irányuló nettó transzfer ebben az időszakban 238 millió euro volt. Az összesen 18 kifizetéssel szemben az új rendszerben csupán évi 5 kifizetés történt volna. Az új mechanizmus szimulálásai azt mutatják, hogy – feltételezve, hogy már 1999-ben elkezdődött – az Unió költségvetéséből az alapba történő évi legmagasabb egyszeri befizetés 88 millió euro lett volna.

Az évi egyszeri átutalás kiszámítása az alábbiak szerint történik:

1. a jelenleg 9%-ban meghatározott befizetési mutató alkalmazása a kinnlevő hitelek vagy garantált hitelek összegére,

2. az alap eszközei tényleges értékének meghatározása, beleértve a kamatbevételeket, illetve az alap igénybevétele által okozott veszteségeket.

3. az (a) és (b) különbözetének a költségvetésből az alapba (vagy az alapban felmerülő többlet esetén a költségvetésbe) történő átutalása.

A befizetés időrendben az alábbiak szerint történne:

Az előírt befizetési összeget az „n-1”. évben nyújtott hitelek vagy garantált hitelek év végén kinnlevő állománya alapján az „n”. év elején számítják ki. Ezt az összeget az előzetes költségvetés-tervezetben (PDB) meg kell adni, és az „n+1”. év végén egy annak megfelelő hitelösszeg jelenik meg a vonatkozó költségvetési tételben. Ehhez hasonlóan, az alap eszközeinek az előirányzott összeghez viszonyított többlete esetén az „n+1”. évben azt bevételként tüntetik fel a PDB-ben.

Ez kb. egy éves időbeli késedelmet von maga után az év végi kinnlevő állomány ismertté válásának időpontja, illetve a tényleges befizetés között (az „n.” év januárjától az „n+1.” év január/februárig). Ezt az időbeli késedelmet az adatok biztossága, valamint a befizetési mechanizmus költségvetési hatásának fokozott átláthatósága és előreláthatósága indokolja. Ez nem tekinthető az alap alulfinanszírozásának. Valójában amint az esedékes összegeket felveszik a következő évi költségvetés-tervezetbe, azok – a vállalkozások esetében alkalmazott „még be nem fizetett tőkéhez” hasonlóan – úgy tekintendők, mint egyfajta, az Unió költségvetése általi halasztott fizetés.

3.2. A hiteltörlesztési mulasztások által okozott főbb veszteségeknek az alapba történő befizetések megemelésének szükségességére gyakorolt hatásának enyhítése – „kiegyenlítő mechanizmus”

Jelentősebb nagyságrendű nem fizetések esetére egy „kiegyenlítő mechanizmust” írnak elő az alap fő céljának, vagyis az Unió költségvetését érő sokkhatások kivédőjeként szolgáló szerepének megőrzése érdekében.

Az „n-1.” évben felmerülő hitelekkel vagy garantált hitelekkel kapcsolatos mulasztások által okozott veszteségek, különleges szabály nélkül, automatikusan az „n+1.” évi alapba történő átutalás megnövelését jelentik. Veszélybe kerülhet az alap azon szerepe, hogy lökhárítóként védje meg a költségvetést a váratlan kiadási sokkhatásoktól.

A javaslatban e problémát a kiegyenlítő mechanizmus bevezetésével oldják meg, a mulasztások által okozott fontos veszteségek hatásának éveken keresztüli „egyenletes elosztása” érdekében. Mivel a kisebb veszteségeket a költségvetés probléma nélkül fel tudja fogni a kiegyenlítő mechanizmust csak egy bizonyos összeg meghaladása esetén kellene alkalmazni.

Az alábbi érvek alapján a küszöbértéket 100 millió euróra javasolják:

Becslések szerint, a hitelek és garantált hitelek növekedési ütemének a következő pénzügyi terv során történő lehetséges megemelkedését is magában foglaló különféle szcenáriók alapján a „rendes” befizetéshez szükséges évi összeg ritkán haladná meg az évi 100 millió eurót. Amennyiben e befizetéshez 100 millió eurót hozzáadnak az alapba történő befizetések elmulasztásából fakadó veszteségek fedezésére (a „rendes” befizetési mechanizmus által, a kiegyenlítő mechanizmus alkalmazása nélkül fedezett veszteségek maximális összege) vagy a hitelnyújtási tevékenység tetőzéseinek esetére, akkor – ésszerű feltételezések alapján – az alapba történő maximális évi átutalás a 2005. évi költségvetésben az alapra tartalékolt összeghez (223 millió euro) hasonló nagyságrendű összegre korlátozódna.

Egy, a 100 millió eurót meghaladó veszteségek esetén alkalmazott kiegyenlítő mechanizmus mellett szóló további érv, hogy egy adott országra vonatkozó legnagyobb éves kockázat[2] jelenleg kevesebb, mint 250 millió euró, vagyis egy olyan összeg, mely a rendes befizetésen túlmenően egy adott év költségvetését túlságosan megerőltetné. Nyilvánvalóan azt sem zárható ki, hogy egy év alatt több, mint egy mulasztás fordul elő, vagy az, hogy egy mulasztási helyzet több éven át tartó fennállása esetén az összegek az idők során felhalmozódnak, ami ugyancsak alátámasztja a kiegyenlítő mechanizmus létrehozását.

Megjegyzendő, hogy a kiegyenlítő mechanizmus az előírtak szerint folytatódó „rendes” befizetéstől függetlenül működik. A kiegyenlítő időszak folyamán, a kiegyenlítésre felhasznált és az alap portfoliójába átutalt költségvetési forrásokat (vagyis évente maximum 100 millió euró összeget) az összegnek az alapba történő tényleges átutalásakor (a „rendes” befizetési átutalással együtt) évente levonják a költségvetésből teljesítendő teljes összegből addig, míg a teljes összeget be nem fizetik az alapba. E megoldás előnye, hogy teljesen átlátható, mivel megmutatja, hogy az alapba történő teljes évi befizetésből melyik összeg tekintendő rendes befizetésnek, és melyik összeg az, melyet a kiegyenlítő mechanizmus keretében a költségvetésből behajtandó összegek törlesztésének következtében fizettek be.

A kiegyenlítő időszak hossza a költségvetésből visszafizetendő veszteségek vagy veszteségsorozatok által okozott teljes mulasztás összegétől függ. Például egy 2010-ben felmerülő 350 millió euro összegű veszteség visszafizetését a 2015-tel befejeződő időszakon keresztül osztanák el (2012-2014 között 100 millió euro, 2015-ben pedig 50 millió euro). A kiegyenlítő mechanizmus keretében a költségvetésből visszafizetendő összegeket az alap eszközeiként kezelnék, vagyis a „rendes” befizetés kiszámítása során belefoglalnák az alap eszközeibe.

Annak elkerülése végett, hogy az alap – komoly veszteségek sorozatának rendkívül valószerűtlen előfordulása esetén – az előirányzott befizetési mutató 50%-os kritikus szintje alá esik, amikor is a források nem lennének elegendőek annak biztosításához, hogy az alap betöltse a költségvetést érő sokkhatások elnyelését szolgáló szerepét, fenn kell tartani azon rendelkezést (a jelenlegi 5. cikk (2) bekezdése az 5. cikk (3) bekezdésévé válna), amely szerint a Bizottság jelentést nyújt be a költségvetési hatósághoz az alap újrafeltöltésére irányuló kivételes intézkedésekről.

3.3. Az új befizetési mechanizmus pénzügyi következményei és a pénzügyi kimutatás

A pénzügyi kimutatásban egy, a „rendes” befizetésnek (= a kinnlevő hitelek vagy garantált hitelek, valamint a veszteségek fedezésére szolgáló maximum 100 millió euro befizetés) megfelelő, maximum mintegy 200 millió euró összeget jelöltek meg. Ez az összeg a kinnlevő állomány múltban megfigyelt növekedési rátái, valamint az alapba történő befizetések elmulasztásából fakadó, évente maximum 100 millió euró összegű veszteségek előfordulása alapján végzett szimulációk eredménye.

Amint az az előző szakaszban már említésre került, abban a nagyon valószerűtlen esetben, ha az alapba történő befizetések elmulasztásából fakadó főbb veszteségek miatt a kiegyenlítő mechanizmusra van szükség, ezeket az „kiegyenlítő” összegeket hozzáadnák a költségvetés által a „rendes” befizetés keretében fizetendő összegekhez. A befizetési mechanizmust viszont úgy alakították ki, hogy az biztosítsa, hogy a költségvetésből kifizetendő mulasztásokból fakadó összegek – a „rendes” befizetésen túlmenően – egyetlen évben sem haladják meg az évi 100 millió eurót, és ebből következően semmilyen körülmények között nem haladják meg a 200 millió eurót.

Megjegyzendő viszont, hogy a hitelek vagy garantált hitelek összegének növekedési ütemében bekövetkező fontos változások kihatnának a garanciaalaphoz szükséges költségvetési forrásokra. Ilyen helyzet lehet például az Európai Beruházási Bank garantált hitelnyújtási tevékenységeiben – a 2007-2013 közötti következő pénzügyi tervre vonatkozó új mandátum összefüggésében – bekövetkező jelentős növekedés.

Ha az alap eszközeiben az előirányzott összegen túlmenően egy adott „n-1.” év végén többlet keletkezik, például a magas törlesztések, az alap portfoliójának magas megtérülése vagy a kinnlevő mulasztások beszedése következtében, ezt az összeget az „n+1.” év elején a befizetéshez hasonlóan bevételként fizetik be egy külön költségvetési tételbe. Ebben az esetben a tagállamokra – a jelenlegi befizetési mechanizmussal szemben – nem nehezedne nagyobb teher, mivel a többletet az „n.” évben bevételként veszik fel az „n+1.” évre vonatkozó előzetes költségvetés-tervezetbe.

4. ÁTMENETI IDőSZAK

Az új befizetési mechanizmus azt vonja maga után, hogy alkalmazásának első évében, vagyis 2006. január 1-jétől nem történik költségvetési átutalás (az ex-ante megközelítésről ex-post megközelítésre történő váltás). Viszont, mivel lehetséges, hogy 2005 legvége felé új hitelhatározatokat hoznak, továbbra is a jelenlegi rendeletben előírtak szerint kell elvégezni azokat a költségvetés és az alap közötti kifizetéseket, amelyeket igazgatási késedelmek miatt, ilyen körülmények között csak az új befizetési mechanizmus alkalmazásának első évében lehetne megtenni.

Ugyancsak megjegyzendő, hogy nyilvánvaló költségvetési okok miatt a módosítás csak az év elején történhet meg. Amennyiben a 2006. január 1-jei kezdési időpont nem valósítható meg, a módosítás a Tanács által történő elfogadását követő év január elsején lép hatályba.

5. KÖVETKEZTETÉS

Az alap befizetési mechanizmusának fő fejlesztései:

- A költségvetési eszközök felhasználása hatékonyságának fejlesztése, valamint az Unió költségvetése és az alap között évi utalások számának egyre történő csökkentése;

- Egy, a megfigyelt nettó kifizetések ingadozásaira alapozott befizetés, mely nagyobb átláthatóságot termet és fejleszti a költségvetési programozás pontosságát.

2005/0025 (CNS)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap létrehozásáról szóló 2728/94/EK, Euratom rendelet módosításáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 308. cikkére,

tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 203. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára[3],

tekintettel az Európai Parlament véleményére[4],

tekintettel a Számvevőszék véleményére[5],

mivel:

(1) A 2728/94/EK, Euratom tanácsi rendelet[6] által létrehozott és a garancialapra fenntartott költségvetési eszköz felhasználásának hatékonyságát fejleszteni, a garancialap költségvetési irányításával kapcsolatos igazgatási munkát pedig csökkenteni kell.

(2) A garanciaalapba történő befizetéssel kapcsolatos költségvetési tranzakciók átláthatóságát és programozását meg kell erősíteni.

(3) A 2000-2006 közötti időszakra vonatkozó pénzügyi terv keretében, a költségvetési fegyelemről és a költségvetési eljárás fejlesztéséről szóló, 1999. május 6-i az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti intézményközi megállapodás[7] 15. pontja szerint a 2006-os tartalékösszeget 229 millió[8] euróban (jelenlegi árak) állapították meg.

(4) Amennyiben a garancialap feltöltésére létrehozott tartalékot a 2007-2013-ra vonatkozó pénzügyi tervre megszüntetik, a garanciaalap finanszírozását az Európai Unió általános költségvetéséből történő kötelező kiadásként kell biztosítani.

(5) Továbbra is fenn kell tartani a garancialap fő szerepét, vagyis hogy az Európai Unió általános költségvetését az alap által fedezett hitelekkel vagy garantált hitelekkel kapcsolatos mulasztások miatti sokkhatásoktól védelmezze.

(6) A 2728/94/EK, Euratom rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

(7) A Szerződések az EK-Szerződés 308. cikkében illetve az Euratom-Szerződés 203. cikkében foglaltakon kívül nem biztosítanak hatáskört e rendelet elfogadására,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk

A 2728/94/EK, Euratom rendelet az alábbiak szerint módosul:

1. A 2. cikkben az első franciabekezdés helyébe a következő szöveg lép:

„– évi egyszeri, a 4. és 5. cikk alapján az Európai Unió általános költségéből történő kifizetés”;

2. A 3. cikkben a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:

Az “n-1.” évre vonatkozó, az előirányzott összeg és a garancialap nettó eszközállományának értéke közötti, az “n.” év elején kiszámított különbség alapján a szükséges befizetési összeget egy tranzakcióval kell az Európai Unió általános költségvetése bevételi kimutatásának külön fejezetébe befizetni az “n+1.” évben.”;

3. A 4. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„4. cikk

Az “n-1.” évre vonatkozó, az előirányzott összeg és a garancialap nettó eszközállományának értéke közötti, az “n.” év elején kiszámított különbség alapján a szükséges befizetendő összeget egy tranzakcióval kell az alapba befizetni az “n+1.” évben az Európai Unió általános költségvetéséből.”;

4. Az 5. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„5. cikk

1. Amennyiben egy vagy több mulasztás eredményeként az "n-1." év során a garanciák aktiválása meghaladja a 100 millió eurót, a 100 millió euro fölötti összeget éves részletekben kell visszafizetni a garanciaalapba az “n+1.” évtől kezdődően és a következő években a teljes visszafizetésig (kiegyenlítő mechanizmus). Az éves részlet összege az, amelyik az alábbiak közül alacsonyabb:

- 100 millió euro vagy

- a kiegyenlítő mechanizmusnak megfelelően fennmaradó esedékes összeg.

2. Az e kiegyenlítő mechanizmus alapján történő számításokat el kell különíteni a 3. cikk (3) bekezdésében, valamint a 4. cikkben említett számításoktól. Mindazonáltal azok együtt évi egyszeri átutalást eredményeznek. Az Európai Unió általános költségvetéséből e kiegyenlítő mechanizmus keretében fizetendő összegeket az alap nettó eszközállományként kell kezelni a 3. és 4. cikk szerinti számításhoz.

3. Ha - egyszeri vagy többszöri jelentősebb nem teljesítést követő garanciaaktiválás eredményeként - az alap forrásállománya az előirányzott összeg 50%-a alá süllyedne, úgy a Bizottság jelentést nyújt be azon kivételes intézkedésekről, amelyek az alap újrafeltöltéséhez szükségesek lehetnek.”

5. A mellékletet törlik.

2. cikk

E rendelet 2006. január 1-jén lép hatályba.

E rendelet nem vonatkozik a folyamatban lévő közösségi hitelfelvételi vagy hitelnyújtási műveletekre vagy garancianyújtásokra a 2728/94/EK, Euratom rendelet melléklete (1) bekezdésének a) pontjában említett típusba tartozó pénzügyi szerveknek, amennyiben az említett műveleteket vagy garanciákat a 2005-ös naptári év alatt kezdeményezték vagy nyújtották.

E rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.

a Tanács részéről

az elnök

PÉNZÜGYI KIMUTATÁS |

DÁTUM: |

1. | KÖLTSÉGVETÉSI FEJEZET: 6. fejezet (2006-ra) és 4. fejezet: Az EU mint globális partner (2007-től) | ELŐIRÁNYZATOK: |

2. | CÍM: harmadik országoknak nyújtott hitelgaranciák |

3. | JOGALAP: A külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap létrehozásáról szóló, 2728/94/EK, Euratom rendelet módosításáról szóló tanácsi rendeletre irányuló javaslat |

4. | CÉLKITŰZÉSEK: A külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap |

5. | PÉNZÜGYI KIHATÁSOK | n. ÉV (millió euro) | KÖVETKEZŐ PÉNZÜGYI ÉVEK (millió euro) |

5.0 | KIADÁSOK 01 04 01 14. jogcím - A Garanciaalapba az új tevékenységekhez teljesített befizetések | 0 | 200 |

5.1 | BEVÉTELEK 302. jogcím: A külső fellépésekre képzett Garanciaalap többletének visszafizetéséből származó saját források többlete | p.m. | p.m. |

[n] |

5.0.1 | BECSÜLT KIADÁSOK | 0 | 200 |

5.1.1 | BECSÜLT BEVÉTELEK | p.m. | p.m. |

5.2 | KISZÁMÍTÁS MÓDJA: A műveletekre vonatkozó rendes befizetést 100 millió euróra becsülik. További 100 millió eurót adnak hozzá a garanciák aktiválásából fakadó főbb mulasztások fedezésére. |

6.0 | FINANSZÍROZHATÓ-E A PROJEKT A FOLYÓ KÖLTSÉGVETÉS VONATKOZÓ ALCÍMÉBEN SZEREPLŐ ELŐIRÁNYZATOKBÓL? | NEM |

6.1 | FINANSZÍROZHATÓ-E A PROJEKT A FOLYÓ KÖLTSÉGVETÉS EGYIK ALCÍMÉBŐL A MÁSIKBA TÖRTÉNŐ ÁTCSOPORTOSÍTÁSSAL? | NEM |

6.2 | SZÜKSÉG LESZ-E PÓTKÖLTSÉGVETÉSRE? | NEM |

6.3 | KELL-E A JÖVŐBENI KÖLTSÉGVETÉSEKNEK MEGFELELŐ ELŐIRÁNYZATOKAT TARTALMAZNIUK? | IGEN |

ÉSZREVÉTELEK: 2006. év Amennyiben a javaslatot 2005.12.31-ig elfogadják, az összeg nulla. Máskülönben a jelenlegi rendelet alkalmazandó, és ezért a garanciatartalékot 229 millió euróban határozzák meg (jelenlegi árak). |

[1] HL C 293., 1994.11.12., 1. o. Az 1149/1999/EK, Euratom rendelettel (HL L 139, 1999.6.2., 1. o.) és a 2273/2004/EK, Euratom rendelettel (HL L 396, 2004.12.31., 28. o.) módosított rendelet.

[2] Mivel a mulasztások rendszerint nem vezetnek a teljes hitelösszeg esedékességének előrehozatalához, az éves kockázat az egy év alatt amortizációra és kamatokra esedékes összegekként határozható meg.

[3] HL C […]., […], […]. o.

[4] HL C […]., […], […]. o.

[5] HL C […]., […], […]. o.

[6] HL C 293., 1994.11.12., 1. o. A legutóbb a 2273/2004/EK, Euratom rendelettel(HL L 396.,2004.12.31., 28. o.) módosított rendelet.

[7] COM(2004) 837 végleges.

[8] HL C 172., 1999.6.18., 1. o.