[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 25.2.2008

COM(2008) 117 végleges

2002/0222 (COD)

A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE

az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének c) pontja értelmében az EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése értelmében a fogyasztói hitelmegállapodásokról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvjavaslatra vonatkozó bizottsági javaslatot módosító tanácsi közös álláspontnak az Európai Parlament általi módosításáról

A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK MÓDOSÍTÁSÁRÓL az EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése alapján

2002/0222 (COD)

A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE

az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének c) pontja értelmében az EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése értelmében a fogyasztói hitelmegállapodásokról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvjavaslatra vonatkozó bizottsági javaslatot módosító tanácsi közös álláspontnak az Európai Parlament általi módosításáról

1. ELŐZMÉNYEK

A javaslat továbbítása az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak (COM(2002) 443 végleges – 2002/0222 COD dokumentum) | 2002. szeptember 12. |

Az Európai Parlament véleménye (első olvasat) | 2004. április 20. |

Az első módosított javaslat továbbítása | 2004. október 29. |

A második módosított javaslat továbbítása | 2005. október 7. |

A Tanácson belüli politikai megállapodás | 2007. május 21. |

A közös álláspont elfogadása | 2007. szeptember 14. (minősített többség) |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye | 2003. július 17. |

Az Európai Parlament véleménye (második olvasat) | 2008. január 16. |

2. A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK CÉLJA

A fogyasztói hitelekről szóló új irányelvjavaslat célja kettős: magas szintű fogyasztóvédelem biztosítása és a fogyasztói hitelek valódi belső piacához szükséges feltételek megteremtése.

Az 1987-es irányelv a minimális harmonizáción alapult. A normákon különböző mértékben szinte minden tagállam túllépett, ami akadályozza az egységes piac létrehozását. Az irányelvben található öt alapvető modul (a szerződéskötést megelőző és a hitelmegállapodásokban szereplő tájékoztatás, a teljeshiteldíj-mutató (THM), az elállási jog és a határidő előtti visszafizetés joga) teljes körű összehangolásának elsősorban az a célja, hogy hozzájáruljon a fogyasztói hitelek egységes piacának megteremtéséhez, és így a hitelezőknek a termékeiket ne kelljen a tagállamok eltérő nemzeti jogszabályaihoz igazítaniuk.

A fogyasztói hitelről szóló jelenlegi (87/102/EK) irányelvet 1987-ben fogadták el, és csak alapvető fogyasztóvédelmi intézkedésekről rendelkezik. A legújabb piaci fejlemények viszont a szabályok kiigazítását kívánják.

3. A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE A PARLAMENT ÁLTAL JAVASOLT MÓDOSÍTÁSOKRÓL

Az Európai Parlament (EP) második olvasatban olyan egységes szerkezetbe foglalt szöveget szavazott meg, amely számos ponton módosítja a közös álláspontot. A szöveg a Tanács, az EP és a Bizottság közötti tárgyalások eredménye. A legfontosabb – és egyúttal a legellentmondásosabb – módosítás a korai visszafizetések esetében felmerülő ellentételezéshez kapcsolódik. Az ellentételezés meghatározásánál az EP elhagyta az Európai Központi Bank referencia-kamatlábára vonatkozó hivatkozást, és lehetőséget adott a tagállamoknak egy olyan rendelkezés bevezetésére, amely szerint a hitelező kivételes esetben a plafonértéknél magasabb ellentételezést is követelhet (ha vesztesége annál magasabb), a fogyasztó pedig kérheti az ellentételezés csökkentését, ha bizonyítani tudja az ellenkezőjét.

A Bizottság elfogadja ezt a módosítást és az EP által megszavazott összes többi módosítást is. Az EP-ben a második olvasat eredménye összességében kielégítő: Teljes mértékben harmonizálják a szerződéskötés előtti és a szerződéses információk és a THM. Az elállási jogot szintén teljes mértékben harmonizálják annyi rugalmassággal, hogy a tagállamok – nagyon korlátozott körülmények között – 14 napról 7-re csökkenthetik az elállási jog gyakorlásának időtartamát. A Bizottság szívesebben vett volna nagyobb harmonizációt ezen a téren is, akárcsak a korai visszafizetés ellentételezésénél. Mindazonáltal elfogadja a tagállamoknak nyújtott rugalmasságot annak az átfogó csomagmegállapodásnak a részeként, amely kiemelkedő fogyasztóvédelmi normákat fog megállapítani, miközben a fogyasztói hitelek terén rögzíti a valódi belső piac feltételeit.

4. KÖVETKEZTETÉS

Az EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése értelmében a Bizottság a fentiek szerint módosítja javaslatát.