[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 6.2.2006

COM(2006) 28 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

az EU keretszabályozás értelmében történő piaci felülvizsgálatokról Az elektronikus hírközlés belső piacának konszolidációja {SEC(2006) 86}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

az EU keretszabályozás értelmében történő piaci felülvizsgálatokról Az elektronikus hírközlés belső piacának konszolidációja

Bevezetés

Az elektronikus hírközlés 2002-ben létrehozott keretszabályozása magában foglalta a szabályozási megközelítés nagyfokú átvizsgálását, új módon összekapcsolva az ágazatspecifikus szabályozást és a versenyjogot. Az előző, mechanikusabb szabályozási megközelítés helyébe egy gazdasági megközelítés lépett, amelyben a szabályozás a versenyjog alapelvein alapul . Arra kötelezi a nemzeti szabályozókat, hogy végezzenek „piaci felülvizsgálatokat” annak meghatározása érdekében, hogy kell-e szabályozni egy adott piacot. Ha egy adott piac alkalmas az előzetes szabályozásra és egy szabályozó úgy látja, hogy egy vagy több vállalkozásnak jelentős piaci ereje vagy „JPE”-je (ami a versenyjog értelmében megegyezik az „erőfölénnyel”) van azon a piacon, köteles megfelelő szabályozást elrendelni. Ellenben nem szabad szabályozást elrendelni, illetve vissza kell vonni a hatályos szabályozást, amennyiben úgy találták, hogy nincs JPE-vel rendelkező vállalkozás. A piaci felülvizsgálati folyamat a keretirányelv 7. cikke értelmében létrehozott közösségi konzultációs mechanizmus szerinti bizottsági ellenőrzés tárgyát képezi.

A keretszabályozás – amelynek középpontjában a közösségi konzultációs mechanizmus áll – a verseny, a befektetés és az innováció elősegítését, és ennélfogva az „i2010” napirendben meghatározott célkitűzések teljesítésének segítését célozza, melyek: a Bizottság stratégiája a növekedés és a foglalkoztatás fokozása a hírközlési ágazatban, valamint a növekedésről és a foglalkoztatásról szóló újraindított lisszaboni napirend.

Ez a közlemény értékeli az elektronikus hírközléssel kapcsolatos közösségi konzultációs mechanizmus működését és az annak alkalmazásában ezideig nyert tapasztalatot. Működésének első két évében a 7. cikk szerinti konzultációs mechanizmus alapos betekintést nyújtott a Bizottság számára az elektronikus hírközlési piac fejlődésébe az egész EU-ban. A folyamat sajnos még nem teljes, a Bizottság azonban indokoltnak tartja ezen tudás szélesebb körben való megosztását. Az e közleményben meghatározott következtetések az eljárások első értékelését és ezen új eszközre vonatkozó észrevételeket tartalmazzák. Előkészítésül szolgálnak a keretszabályozás elkövetkező felülvizsgálatához, beleértve az érintett piacokról szóló bizottsági ajánlást 2006-ban.

7. cikk szerinti eljárások: Áttekintés

A 7. cikk szerinti konzultációs mechanizmusnak három fő célja van: (i) következetes szabályozás biztosítása az egész EU-ban a versenyjog alapelvei alapján; (ii) a szabályozás korlátozása azon piacokra, amelyeken tartósan rosszul működnek; és (iii) a szabályozási folyamat átláthatóságának fokozása. Ezek az eljárások tehát közrehatnak az elektronikus hírközlés belső piacának konszolidálásában .

A keretirányelv[1] 7. cikke arra kötelezi a nemzeti szabályozó hatóságokat (a továbbiakban: NSZH-k), hogy tájékoztassák a Bizottságot és a többi NSZH-t a piac meghatározására és a JPE elemzésére vonatkozó észrevételeikről, valamint azokról a szabályozó kötelezettségekről, amelyeket elrendelni (vagy megszüntetni) terveznek („javasolt intézkedések”). A Bizottságnak azután egy hónap áll rendelkezésére ahhoz, hogy értékelje a javasolt intézkedések bejelentését (az „első fázis” eljárás). Az esetek nagy többségét ezen egyhónapos időszakban kezelik az érintett NSZH-nak küldött levélben, amely tartalmazhatja a Bizottság megjegyzéseit arra nézve, hogy a kérdéses intézkedéseket hogyan lehet tovább javítani. Azon esetekben, amikor a Bizottság úgy ítéli, hogy a piac meghatározása vagy a JPE elemzése szempontjából a javasolt intézkedések az egységes piacnak akadályt támasztanának, vagy ha komoly kétségei vannak az intézkedések közösségi joggal (és különösen azon közös politikai célkitűzésekkel, amelyeket minden NSZH-nak követnie kell)[2] való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, további két hónapig tartó, részletesebb vizsgálatot folytathat („második fázis”). E mélyreható vizsgálatot követően, amennyiben aggodalmai igazolódnak, a Bizottság arra kötelezheti az NSZH-t, hogy vonja vissza intézkedéstervezeteit („vétó” határozat) és lehetőleg újra nyújtsa be a kérdéses piaci elemzést egy későbbi fázisban. Átláthatósági okokból a Bizottság ezideig minden esetben elfogadott egy határozatot, akkor is, ha nincs észrevétele.

Megerősített Együttműködés és átláthatóság

Bizottsági és nemzeti szabályozó hatóságok

A 7. cikk szerinti konzultációs mechanizmus szoros együttműködést követel a Bizottság és az NSZH-k között, illetve maguk az NSZH-k között.

Mielőtt benyújtják értesítésüket, az NSZH-k nem hivatalosan találkozhatnak a Bizottsággal, hogy előterjesszék elemzésük kulcsfontosságú elemeit. Ezek az értesítést megelőző találkozók lehetővé teszik a Bizottság és az NSZH-k számára, hogy egy korai szakaszban megállapítsák és megvitassák a különös fontosságú kérdéseket. A Bizottság arra is felhasználja ezeket az alkalmakat, hogy iránymutatást adjon az NSZH-knak a következtetéseik alátámasztásához megkövetelt információ és elemzési szint tekintetében.

Az NSZH-któl származó értesítések általában egyidejűleg magukban foglalják javasolt intézkedéseik összes elemét, noha egyes NSZH-k két szakaszban értesítenek a piaci elemzéseket követő jogorvoslatokról. A Bizottság megjegyezte, hogy az utóbbi megközelítés szükségtelenül meghosszabbítja a szabályozási folyamatot.

Amint az értesítést megkapta, a Bizottság írásban kérhet további konkrét adatokat az érintett NSZH-tól. Az NSZH-knak az eljárás folyamán bármikor joguk van visszavonni egy értesítést .

Egyéb érdekelt felek szerepe

A keretszabályozás „nemzeti” konzultációt ír elő, amelynek során minden érdekelt fél lehetőséget kap arra, hogy megjegyzéseket tegyen az NSZH elemzésére és a szabályozási javaslataira. Minden érdekelt fél elsődleges közvetítőjeként az NSZH tájékoztatja a Bizottságot a harmadik felek nézetéről. Csak alkalmilag, amikor a körülmények úgy követelik, a Bizottság közvetlenül kap beadványokat az érdekelt felektől vagy találkozik velük (általában kérésre). A második szakaszú vizsgálatokban bevett gyakorlatként a Bizottság felkéri az érdekelt harmadik feleket, hogy közvetlenül tegyék meg megjegyzéseiket.

Bár a közösségi konzultációs mechanizmus hivatalosan csak a Bizottságot és az NSZH-kat foglalja magában, törekszik minden érdekelt fél számára átláthatóságot biztosítani. Az ilyen átláthatóság segíti a jobb minőség és a tárgyilagosság biztosítását az NSZH-k elemzésében. Minden megjegyzés nem bizalmas változatát, és az NSZH-k végleges intézkedéseit a Bizottság erre rendelt honlapján[3] a beérkezéstől számított néhány napon belül tesznek közzé[4]. A Bizottság nem bizalmas minősítésű változatban közzéteszi a megjegyzéseket tartalmazó, a megjegyzések nélküli és a vétós határozatokat is.

A legtöbb NSZH a közösségi konzultációt megelőzően folytatja a nemzeti konzultációt. Ez lehetővé teszi számukra, hogy kifejezzék a közösségi értesítés piaci szereplőinek nézeteit, és elkerüljék egy második közösségi értesítés szükségét, ahol a nemzeti konzultáció eredményei arra késztetnék az NSZH-t, hogy módosítsa intézkedéstervezetét. A Bizottság erősen támogatja ezt a megközelítést.

A nemzeti versenyhatóságok szerepe

A keretszabályozás szerinti piacmeghatározás és piacelemzés a versenyjog alapelvein alapul. Az NSZH-k és a nemzeti versenyhatóságok („NVH-k”) közötti konzultáció ezért elengedhetetlen. Az ágazatspecifikus szabályozás és a versenyjog érvényesítése kiegészítő eszközök a valóban versenyképes elektronikus hírközlési piacok felhasználók javára történő fejlesztése előmozdításához.

A legtöbb esetben az NSZH-k előre konzultáltak az NVH-val, és ez gyakran javította a piacelemzést. A Bizottság ezért arra bíztatja az NSZH-kat, hogy a bejelentést megelőzően szerezzék meg az NVH-k véleményét.

AZ EDDIG KAPOTT BEJELENTÉSEKBŐL NYERT BETEKINTÉS

Az érintett piacok meghatározása

Az NSZH-knak meg kell határozniuk az érintett piacokat a nemzeti körülmények alapján, figyelembe véve az érintett piacokról szóló ajánlást[5] és a JPE-iránymutatásokat[6]. Azokat a piacokat, amelyek szabályozás tárgyát képezhetik, az EK versenyjogi alapelvek alapján válogatják. Ajánlásában a Bizottság kidolgozta a „három kritérium” tesztet, hogy segítse a tagállamokat ebben a vonatkozásban[7]. Az ajánlásban szereplő piacok esetében vélelmezhető, hogy eleget tettek ezeknek a követelményeknek.

Ezideig az NSZH-k meghatározták a piacok többségét az ajánlással összhangban, de számos esetben a piacokat szigorúbban vagy tágabb értelemben határozták meg. A Bizottság nem emelt kifogást az ilyen eltérő piacmeghatározások ellen feltéve, hogy minden egyes piacmeghatározás és JPE-elemzés összhangban van az EK versenyjogi alapelvekkel. A Bizottság azt is ellenőrizte, hogy az NSZH-k által elemzett piacok összege lefedi-e az ajánlás megfelelő piacainak teljes körét.

Összességében, az ajánlásban foglalt és az indokolásban kifejtett piacmeghatározások lehetővé tették az NSZH-k számára, hogy a jogi keret követelései szerint elvégezzék elemzéseiket az elektronikus hírközlési piacokról. Bebizonyították, hogy amennyiben a piacokat finomítják, az túlszabályozáshoz és szükségtelen adminisztratív terhekhez vezethet. A Bizottság eddigi tapasztalatában azonban az ilyen finomítás valójában segített az ágazat szabályozás alóli felszabadításában, hiszen lehetővé tette, hogy a szabályozás visszaszoruljon azokon a piacokon, ahol fenntartható verseny fejlődött. Például a nagykereskedelmi bérelt vonalak sávszélesség szerinti kijelölése a nagyon magas sávszélességet illetően lehetővé tette a hatályos szabályozás feloldását[8].

A jelentős piaci erő elemzése

Az EU keretszabályozás összehangolta a JPE küszöbértékét a versenyjogi „erőfölény” fogalommal kapcsolatosan, felváltva a rögzített piaci részesedésen (25%) alapuló előző intervenciós küszöbértéket. A JPE versenyjog alapú értékelése gyakran magában foglalja jogi és gazdasági kérdések alapos vizsgálatát, beleértve olyan kérdéseket, mint a kiegyenlítő vásárlóerő jelenléte és a kollektív erőfölény létrehozásának kritériuma.

A JPE értékelésekor az NSZH-k azt nézik, hogy egy adott piac valóban versenyképes-e vagy azzá válik-e a piaci felülvizsgálat időtartamán belül. A Bizottság főként azt ellenőrzi, hogy az NSZH-k értékelése összhangban van-e az EK versenyjogi alapelvekkel és a lehető legjobban figyelembe veszi-e a JPE-iránymutatásokat és hogy bizonyítékokkal kellően alátámasztott-e. Míg a piaci részesedések marad az egyik mutató, más tényezők (beleértve a piac dinamikáját, a piacralépési akadályokat és a potenciális versenyt) is ugyanolyan relevánsak az átfogó elemzéshez.

Szabályozási jogorvoslatok elrendelése és visszavonása

Ahol JPE-t találnak, az NSZH-knak jogorvoslatokat kell elrendelniük az érintett üzemeltető(k)re nézve. A Bizottság mérlegeli, hogy ezek a jogorvoslatok megfelelőek -e, azaz a megállapított probléma természetén alapulnak-e, a keretirányelvben meghatározott politikai célkitűzések fényében arányosak és indokoltak-e[9]. Bár a Bizottságnak a jogorvoslatokkal szemben nincs vétójoga, megjegyzéseket tehet, amelyeket az NSZH-knak a lehető legjobban figyelembe kell venniük. A Bizottságot értesíteni kell az elfogadott intézkedésekről; és figyelemmel kíséri, hogy a tagállamok hogyan vették figyelembe az általa tett megjegyzéseket, és annak megfelelően jár el.

A Bizottság megjegyzéseinek jelentős hányada ezidáig a javasolt jogorvoslatok megfelelőségével volt kapcsolatos. A Bizottság megjegyzéseket fűzött azokhoz a jogorvoslatokhoz, amelyek a versennyel kapcsolatos megállapított problémának csak egy részét oldották meg[10], amelyek elégtelennek mutatkoztak[11] vagy amelyek tényleges eredményeket esetleg túl későn hoztak[12].

Azonkívül, hogy a Bizottság által tett megjegyzéseket a lehető legjobban figyelembe kell venniük, az NSZH-knak biztosítaniuk kell a javasolt jogorvoslatok teljes és hatékony végrehajtását a lehető legrövidebb időkereten belül.

Amennyiben a javasolt jogorvoslat végrehajtása további időt követel (például mert a megfelelő költségmodellt még ki kell dolgozni), az NSZH-knak már a bejelentett intézkedéstervezetben gondoskodniuk kell azokról az ideiglenes jogorvoslatokról, amelyek kezelik a verseny megállapított elmaradását[13].

Általánosságban az NSZH-k hasonló piaci hiányosságokra hasonló jogorvoslatokat alkalmaztak. Azonban a jogorvoslatok részlete és végrehajtása jelentősen eltért tagállamonként. Ilyen különbségek szemmelláthatóak például az árképzésben (például a költségalapúság módszerei), amelynek jelentős hatásai vannak a belső piacra. Felmerül így a kérdés, hogy a jogorvoslatok alkalmazásában el lehet-e érni egy nagyobb következetességet, és ha igen hogyan. A kérdéssel a keretszabályozás következő felülvizsgálata fog foglalkozni.

Intézkedések visszavonására vonatkozó kérelmek („vétó” határozatok)

A Bizottság elfogadott egy határozatot, amelyben arra kötelezi az NSZH-kat, hogy (a 2005. szeptember 30-ig értékelt) 229-ből négy esetben vonják vissza javasolt intézkedéseiket[14]. Az ilyen „vétó” határozatok biztosítják azt, hogy ne lehessen nemzeti szinten olyan intézkedéseket hozni, amelyek összeférhetetlenek lennének a közösségi joggal, és különösen a közös politikai célkitűzésekkel, amelyeket minden NSZH-nak követnie kell. Ezideig a Bizottság olyan intézkedéstervezeteket vétózott meg, amelyeknél bizonyítékot talált arra, hogy egy piacmeghatározás vagy JPE-elemzés elégtelen.

Minden ilyen esetben a Bizottság azért gyakorolta vétójogát, hogy biztosítsa az egész EU-ban a versenyjogi alapelvek koherens alkalmazását.

Horizontális kérdések

A konzultációs mechanizmus alkalmilag hiányosságokat fed fel az EK keretszabályozás nemzeti jogba történő átültetésében. Az ilyen végrehajtási kérdések reflektorfénybe helyezése által a konzultációs mechanizmus további lendületet adhat e kérdések megoldásához, a Bizottság egyéb hatásköreinek – különösen a jogsértési eljárások indítására vonatkozó hatáskör – kiegészítéseként .

A keretszabályozás folytonosságának biztosítása céljából minden hatályos JPE-kötelezettségnek hatályban kell maradnia egy megfelelő piaci felülvizsgálat elkészüléséig . Olyan esetekben, ha nincs aktuális elrendelt szabályozás, az NSZH-k csak egy megfelelő piaci felülvizsgálat elvégzését követően rendelhetnek el új szabályozást. Rendkívüli körülmények esetén, ha sürgető szükséggel kell eljárni, az NSZH-k elfogadhatnak ideiglenes intézkedéseket[15]. Az ideiglenes intézkedések érvényességét időben korlátozni kell és a kapcsolódó piaci elemzést a lehető leggyorsabban be kell jelenteni. A horizontális megközelítés hozzájárul a konzultációs mechanizmus egyik fő célkitűzéséhez, nevezetesen a következetes szabályozás egész EU-ban való biztosításához.

Piaci áttekintés

Ez a szakasz egy rövid áttekintést biztosít a piaci felülvizsgálati folyamatból levonható fő trendekről és következtetésekről annak ellenére, hogy a piaci elemzés első fordulója még nem teljes. Ki van egészítve az e közleményhez mellékelt bizottsági személyzeti munkadokumentumokkal, amelyek egy részletesebb áttekintést biztosítanak táblázatos formában minden 2005. szeptember 30-ig értékelt esetről.

5.1 Helyhez kötött hálózatok és szolgáltatások

Minden tagállamban a szolgáltató továbbra is domináns maradt a kiskereskedelmi „hozzáférési” piacon – a hozzáférés egy helyhez kötött telefonhálózathoz való csatlakozás, mely lehetővé teszi a hívások és a kapcsolódó szolgáltatások lebonyolítását és fogadását. A verseny azonban fokozatosan mindkét piacon kialakul, a hazai és a nemzetközi hívások piacán egyaránt. Ezt a folyamatot megkönnyítette a megfelelő jogorvoslatok (különösen a közvetítőválasztás/előválasztás[16] és a nagykereskedelmi vonalbérlet[17]) alkalmazása, és konkurens technológiák, különösen a VOIP[18] bevezetése[19].

A nagykereskedelmi piacok ellenben kevés jelét adták a fenntartható versenynek, kivéve egyes meghatározott esetekben az árutovábbítási szolgáltatások piacát[20]. A híváskezdeményezési rendelkezés, amelyre azért van szüksége az alternatív üzemeltetőknek, hogy lehetővé tegye számukra a saját kiskereskedelmi telefónia és telefonos internetszolgáltatások biztosítását, továbbra is a verseny tartós akadálya. Ahol azonban hatékony jogorvoslatokat alkalmaznak ezen a szinten, segítenek a kiskereskedelmi downstream (hívások) piacokon való fenntartható verseny fejlesztésében, lehetővé téve ezáltal a kiskereskedelmi szabályozás fokozatos megszüntetését. A nagykereskedelmi végződtetést illetően (olyan szolgáltatások, amelyeket az üzemeltetők egymástól vásárolnak, hogy lehetővé tegyék fogyasztóik számára a különböző hálózatok irányába történő hívásokat) méretüktől függetlenül minden üzemeltetőt dominánsnak találtak, hiszen az ajánlással összhangban minden üzemeltető hálózata külön piacot képez, amelyen hívásvégződtetési monopóliuma van. A szabályozóknak sikerült tükrözniük az üzemeltetők méretkülönbségeit azáltal, hogy a kisebbekre könnyebb jogorvoslatokat rendeltek el (vagyis „aszimmetrikus” jogorvoslatok alkalmazása által). A Bizottság támogatta ezt a megközelítést, ahol indokolt volt. Továbbá, a Bizottság törekedett annak biztosítására, hogy ezen a piacon a jogorvoslatok hatékonyak legyenek: például a számviteli elkülönítés kötelezettsége láthatóvá teheti a belső hívásátadást és kiegészíthet más kötelezettségeket, míg a költségellenőrzések biztosíthatják a szükséges átláthatóságot és jogbiztonságot a piaci szereplők számára, valamint segíthetik a végződtetési ráták csökkentését.

Végül, a telefonhálózat „utolsó mérföldjét” illetően, mely összekapcsolja azt a végfelhasználóval (másnéven az „előfizetői hurok”), a szolgáltató változatlanul megőrizte közel 100%-os piaci részesedését. A hatékony hozzáférés („az előfizetői hurok átengedése” révén) és a nagykereskedelmi szinten történő árszabályozás alapvető fontosságú volt, mint a verseny fejlődését előmozdító eszköz a downstream piacokon, ahol az alternatív üzemeltetők az előfizetői hurok hozzáférésétől függnek, hogy szolgáltatásaikat biztosítsák.

5.2 Mobil hálózatok és szolgáltatások

A helyhez kötött piacoktól eltérően a mobil hálózatok és szolgáltatások piacai általánosságban versenyképesebbnek bizonyultak és a szabályozás, mint olyan, sokkal korlátozottabb. Nincs kiskereskedelmi szintű szabályozás, és a nagykereskedelmi szabályozás egészében korlátozva lett a nagykereskedelmi végződtetésre.

Három nagykereskedelmi mobil piacot határoztak meg, az ajánlással összhangban: (1) hozzáférés és híváskezdeményezés,[21] (2) hívásvégződtetés és (3) nemzetközi roaming. A mobil híváskezdeményezés lehetővé teszi az üzemeltetők vagy szolgáltatók (olykor „virtuális” hálózati üzemeltetőkként – „MVNO” – ismertek) számára, hogy a kiskereskedelmi fogyasztóknak a hívásokat egy másik mobil üzemeltető hálózatának használatával nyújtsák. A hívásvégződtetés a helyhez kötött hívásvégződtetés mobil megfelelője, és így hasonló alapelvek érvényesek rá (a piaci elemzést és a jogorvoslatokat illetően). A nemzetközi roaming lehetővé teszi a fogyasztók számára, hogy hívásokat kezdeményezzenek és fogadjanak, amikor külföldre utaznak

A hozzáférési és híváskezdeményezési piacot illetően a szabályozási beavatkozás nagyrészt szükségtelennek bizonyult a verseny általánosan megfigyelt szintje miatt. Néhány NSZH azonban mégis szükségesnek vélte a szabályozást, ha egy mobil üzemeltetőt egyedüli dominánsnak, illetve ha két vagy több üzemeltetőt együtt „kollektív” dominánsnak találtak.

A helyhez kötött hívásvégződtetés esetéhez hasonlóan, minden mobil hálózat üzemeltetőt JPE-vel rendelkezőnek találtak a mobil hívásvégződtetési piacon, az „egy hálózat, egy piac” alapelvvel összhangban. Továbbá, ha az MVNO-k képesek önállóan megállapítani saját végződtetési áraikat függetlenül a „fogadó” hálózattól, akkor őket is dominánsnak találhatják[22]. Az elrendelt szabályozó jogorvoslatok a mobil hívásvégződtetési díjak fokozatos csökkenéséhez vezettek, noha ez a csökkenés nem volt egyformán ugrásszerű minden tagállamban.

A nagykereskedelmi nemzetközi roamingot illetően, eddig egyetlen NSZH sem értesített erről a piacról 2005. szeptember 30-án. A piaci elemzés határokon átnyúló adatgyűjtést követel meg, amelyben az NSZH-k az európai szabályozók csoportjának összefüggésében működnek együtt. Időközben a Bizottság is létrehozott egy honlapot, amely egybegyűjti a mobil telefon-üzemeltetők már közzétett roaming tarifáinak mintáját az egész EU-ban azzal a céllal, hogy további hozzájárulást tegyen a roaming díjak átláthatóságához.[23]

5.3 Szélessáv és műsorszolgáltatás

A nagykereskedelmi szélessávú hozzáférés vagy „bitfolyam”-hozzáférés lehetővé teszi az alternatív üzemeltetők számára, hogy szélessávú szolgáltatásokat biztosítsanak a végfelhasználók számára, saját gerinchálózatukat a szolgáltatói hálózat részeivel kombinálva. A bitfolyam-hozzáférésre általában úgy tekintenek, mint az új belépők alapvető ugródeszkájára hálózatuk teljes mértékű elterjesztését nézve a befektetés irányában az előfizetői hurok átengedése alapján (először „megosztott”, majd „teljes” átengedésen keresztül). 2005. szeptember 30-ig az NSZH-k minden esetben megkövetelték a szolgáltatóktól a bitfolyam-hozzáférés biztosítását. Ez segítette a – többek között a kiskereskedelmi szélessávú szolgáltatások biztosításában való – verseny virágzását. Mostanáig a nagykereskedelmi szélessávú hozzáférési piac csak a hagyományos telefonhálózaton (vagy „PSTN”-en) – azaz ADSL-en alapuló szolgáltatásokat foglalta magában. Konkurens technológiák (mint például kábel vagy műhold) e piacra való felvétele céljából a Bizottság egyaránt ragaszkodott egy kábel- vagy más technológiai alapú igazi nagykereskedelmi termékhez, és az ilyen nagykereskedelmi termék és az ADSL közötti helyettesíthetőség jelzéséhez.

A műsorszóró adatátviteli szolgáltatások nagykereskedelmi piaca olyan piac, amelyen az NSZH-k a legjobban eltértek az ajánlástól. A különböző platformok (kábel, műhold vagy földi) közötti helyettesítés hiánya nagykereskedelmi szinten arra indította az NSZH-kat, hogy tovább ossza a piacot az alkalmazott platform szerint. Míg a piac tényleges körülményei láthatólag lényegesen eltérnek EU-szerte, a legtöbb tagállamban a verseny legfőbb akadályai úgy tűnik a nemzeti analóg és a digitális földi átviteli rendszerekből származnak. Következésképpen eddig csak a földi átvitel képezte piaci elemzés és JPE-jogorvoslatok tárgyát.

KÖVETKEZTETÉSEK ÉS JÖVőBELI KILÁTÁSOK

A BIZOTTSÁG ÚGY VÉLI, HOGY A KERETIRÁNYELV ALAPJÁN LÉTREHOZOTT, A 7. CIKK SZERINTI KONZULTÁCIÓS MECHANIZMUST MAGÁBAN FOGLALÓ PIACI FELÜLVIZSGÁLATI FOLYAMAT EGY következetesebb szabályozáshoz vezetett és ezért egy fontos lépést jelent egy elektronikus hírközlési belső piac létrehozása felé.

A piaci felülvizsgálati rendszer biztosította, hogy a szabályozás egy alapos gazdasági elemzésen alapul és szigorúan azokra a piacokra korlátozódik , amelyeken tartós piaci hiányosság van. Ez jobb szabályozást eredményezett. Egy közös európai szabályozási kultúra fejlesztését illetően, fontos rámutatni, hogy az összes NSZH egy közös módszertani megközelítést követ, amely az EK versenyjogi alapelvein alapul. Egy átlátható konzultációs mechanizmus tovább hozzájárul ehhez a fejlődéshez.

Az összhang lényegében biztosítva volt azzal kapcsolatban, hogy hol megfelelő a szabályozás (a piacok és a rajtuk működő szereplők piaci helyzete), de kisebb mértékben, hogy melyik szabályozás (jogorvoslatok) megfelelő. A Bizottság az NSZH-kkal jelenleg azon dolgozik, hogy biztosítsák azt, hogy a jogorvoslatokat illető tapintatosságukat összehangolt módon gyakorolják. |

Mivel egyes piacok a tartós akadályok jellegzetességeit mutatták, néhány piac már ténylegesen versenyképessé vált több tagállamban, lehetővé téve a hatályos szabályozás visszaszorítását. Például a kiskereskedelmi hívások, a mobil hozzáférés és híváskezdeményezés, valamint a bérelt vonalak végződtető szakaszai olyan piacok, amelyeken tényleges versenyt állapítottak meg.[24] |

A konzultációs mechanizmus nagyobb átláthatóságot hozott létre a szabályozási folyamatban. Az a tény, hogy a piaci szereplőkkel rendszeresen konzultálnak az NSZH-k, hogy a Bizottság állást foglal minden esetben, és hogy az összes végleges dokumentumot közzéteszik, csupán néhány példa ebből az átláthatóságból.

A keretszabályozás által létrehozott piaci felülvizsgálati rendszer mindent összevéve sikernek bizonyult. Noha szükségessé tett némi kezdeti befektetést az elemző és szervezeti kapacitásokba az NSZH-k és a Bizottság részéről, a szabályozási megközelítések közelítéséhez vezetett és ezáltal segített kikövezni az elektronikus hírközlés belső piacához vezető utat. Biztosította azt is, hogy minden szabályozó stabil gazdasági megfontolásokra alapozza határozatait, és hogy az elektronikus hírközlési piacok szabályozását a szükséges minimumon tartották.

Bár számos nemzeti piac még szabályozás tárgyát képezi, a fenntartható verseny jelei más piacokon is fellelhetőek. Ez különösen igaz a kiskereskedelmi piacokra, de függ a szabályozó jogorvoslatok hatékony végrehajtásától nagykereskedelmi szinten, illetve alternatív infrastruktúra létezésétől. Az új technológiák bevezetése további nyomást hozhat létre a versenyben, amely a szabályozás szükségének csökkenéséhez vezethet.

A Bizottság a felülvizsgálat összefüggésében utat fog keresni arra, hogy csökkentse a társaságok és az NSZH-k adminisztratív terheit és hogy még tovább egyszerűsítse az eljárásokat. A Bizottság elindított egy hozzájárulási felhívást a keretszabályozási felülvizsgálattal kapcsolatosan, amely a piaci felülvizsgálati eljárásokra is kiterjed.

[1] Az Európai Parlament és a Tanács 2002. március 7-i 2002/21/EK irányelve (a „keretirányelv”) az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról, HL L 108., 2002.4.24., 33. o.

[2] Ezeket a célkitűzéseket a keretirányelv 8. cikke állapítja meg, és a verseny előmozdítására, a belső piac fejlesztésére, valamint az EU polgárok érdekeinek előmozdítására terjednek ki.

[3] http://forum.europa.eu.int/Public/irc/infso/ecctf/home.

[4] A Bizottság most azt tervezi, hogy kiterjeszti a fordítások hozzáférhetőségét a nagyközönség számára.

[5] Az elektronikus hírközlési ágazaton belüli, a keretirányelvvel összhangban az előzetes szabályozásra alkalmas, érintett termék- és szolgáltatáspiacokról szóló, 2003 február 11-i 2003/311/EK bizottsági ajánlás, HL L 114., 2003.5.8., 45. o. (az „ajánlás”).

[6] Az elektronikus hírközlő hálózatokra és elektronikus hírközlő szolgáltatásokra vonatkozó közösségi keretszabályozás értelmében történő piaci elemzésről és jelentős piaci erő értékelésről szóló bizottsági iránymutatások, HL C 165., 2002.7.11., 6. o.

[7] Azaz: (i) a magas és állandó belépési korlátok megléte, (ii) a hatékony verseny irányába tendáló dinamikus piaci feltételek hiánya és (iii) a versenyjog elégtelensége ahhoz, hogy egymagában megfelelően helyreállítson bármilyen kapcsolódó piaci hiányosságot. Lásd még az ajánlás (9)-(16) preambulumbekezdést.

[8] Lásd az UK/2003/0035 – 0039 ügyeket a bérelt vonalak végződtető szakaszai vonatkozásában.

[9] A hozzáférési irányelv 8. cikke (4) bekezdése értelmében.

[10] Mint egy olyan ügyben, ahol a mobil végződtetési rátákat csak a mobil hálózatokon vagy külföldről történő híváskezdeményezések vonatkozásában szabályozták, de a helyhez kötött hálózatokon való híváskezdeményezések vonatkozásában nem.

[11] Mint olyan ügyekben, ahol az árszabályozás nem a legmegfelelőbb költségmodellen alapult, vagy ahol a költségmodell és a költségelszámolási szabályok kiválasztása az érintett vállakozásokra volt bízva.

[12] Mint egy olyan ügyben, ahol az LRIC költségmodellen alapuló, költségalapú mobil végződtetési ráták először a szolgáltatók közötti magántárgyalásokra voltak bízva, mielőtt a szabályozó vitarendezés keretében beavatkozott.

[13] Ez lehet például egy érték vagy kiskereskedelmi mínusz-alapú árszabályozási kötelezettség, egy költségorientációra vonatkozó teljes költségmodell elfogadásáig.

[14] Lásd a következő bizottsági határozatokat: C(2004) 527 az FI/2003/0024 és FI/2003/0027 ügyekben, C(2004) 3682 az FI/2004/0082 ügyben, C(2004) 4070 az AT/2004/0090 ügyben, és C(2005) 1442 a DE/2005/0144 ügyben.

[15] A keretirányelv 7. cikke (6) bekezdése értelmében.

[16] Olyan berendezések, amelyek lehetővé teszik a vásárlók számára hívások kezdeményezését a szolgáltatótól eltérő üzemeltetőt használva, minden egyes hívás (közvetítőválasztás) vagy rendszeres hívások (közvetítőelőválasztás) esetében. Az egyetemes szolgáltatási irányelv értelmében, amennyiben egy üzemeltetőt JPE-vel rendelkezőnek találnak „helyhez kötött nyilvános telefonhálózathoz való csatlakozási és használati szolgáltatás céljából, az NSZH-knak kötelességük megkövetelni az érintett üzemeltetőktől, hogy engedélyezzék a közvetítőválasztást és közvetítőelőválasztást.

[17] Lehetővé téve az alternatív üzemeltetőknek, hogy a kiskereskedelmi hozzáférési szolgáltatásokat a hívásszolgáltatásokkal együtt ajánlják fel a végfelhasználóknak. A közvetítőválasztással és közvetítő előválasztással szemben, amelyeket a vonatkozó piacon JPE-vel rendelkező üzemeltetőkre kell elrendelni, a nagykereskedelmi vonalbérlet kötelezettségét rendelik el (ahol indokolt) a szabályozó mérlegelése szerint.

[18] Voice over Internet Protocol: a hangforgalom szállítása Internet Protocol technológia használatával. VoIP forgalom magán irányítású hálózaton („IP telefónia”) vagy a publikus Interneten („Internet telefónia”) bonyolítható.

[19] A Bizottság 2003-ban hozzájárult a VOIP technológia felemelkedéséhez az Európai Beruházási Alap által irányított Többéves Program (Multi-Annual Programme, MAP) pénzügyi instrumentumával.

[20] Továbbítás és/vagy hívások kapcsolása vagy irányítása.

[21] A helyhez kötött telefóniával összevetve, amelyben a hozzáférés és híváskezdeményezés külön van ismertetve.

[22] A helyhez kötött hálózatokra és szolgáltatásokra vonatkozó fenti érv a jogorvoslatok hatékonyságáról a mobil hívásvégződtetésre egyaránt alkalmazható.

[23] IP/05/ 1217, 2005. október 4.

[24] Ezeket a feljesztéseket az ajánlás jelenlegi, 18 piacot tartalmazó listájának felülvizsgálatában fogják figyelembe venni. Azon versenyző piacok további részleteihez, ahol nincs alkalmazott JPE-szabályozás, lásd az I. mellékletet.