HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 68/28

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A szellemitulajdon-jogok egységes piaca – A kreativitás és az innováció ösztönzése Európában a gazdasági növekedés elősegítése, minőségi munkahelyek teremtése, valamint kimagasló színvonalú termékek és szolgáltatások biztosítása céljából

(COM(2011) 287 végleges)

2012/C 68/05

Előadó: Denis MEYNENT

2011. május 24-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A szellemitulajdon-jogok egységes piaca – A kreativitás és az innováció ösztönzése Európában a gazdasági növekedés elősegítése, minőségi munkahelyek teremtése, valamint kimagasló színvonalú termékek és szolgáltatások biztosítása céljából

COM(2011) 287 végleges.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2011. december 19-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2012. január 18–19-én tartott, 477. plenáris ülésén (a 2012. január 18-i ülésnapon) 160 szavazattal 3 ellenében, 7 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 A szellemitulajdon-jogoknak továbbra is be kell tölteniük hagyományos szerepüket az innováció és a növekedés ösztönzőiként. Az Európai Bizottság által fejleszteni szándékozott védelmi rendszernek meg kell őriznie e klasszikus jellegét, ám anélkül, hogy az egy pusztán vagyoni és pénzügyi megközelítés felé tolódna el, bár szem előtt kell tartani, hogy a legnagyobb multinacionális vállalatok tőzsdei kapitalizációja ezentúl nagymértékben immateriális és licencdíjakból álló portfóliójukon alapul, amelynek értéke megjelenítendő a mérlegben az IFRS számviteli szabványok szerint.

1.2 Az Európai Bizottság által a szellemitulajdon-jogok egységes piacának vonatkozásában körvonalazott stratégia egyaránt lényeges, kiegészítő eleme az „Európa 2020” stratégiának, az egységes piaci intézkedéscsomagnak és az európai digitális menetrendnek. A gazdaság növekvő immateriális összetevője és financializációja következtében elengedhetetlen az e területre irányuló stratégia, azonban nem szabad elfelejteni, hogy a mostani fejlődés az egyes szereplők egyre jelentékenyebb képzettségén és kompetenciáin, továbbá az új gazdaság növekedésével kapcsolatos ismeretein alapul. Az emberi vetület és a közérdek a stratégia szerves részét kell, hogy képezze, ami az EGSZB meglátása szerint nem derül ki elég világosan az elvégzett elemzésekből és a megfogalmazott javaslatokból.

1.3 Amint azt az EGSZB korábbi véleményeiben is mindig hangsúlyozta, a prioritásnak egyébiránt abból kell állnia, hogy lehetővé tegyük a kkv-k számára találmányaik és alkotásaik védelmét, valamint a szabadalomtárak, csakúgy mint – a tudáson alapuló és információs társadalomban sokrétűvé váló – kereskedelmi és reklámstratégiák által képviselt ismeretekben rejlő potenciál kiaknázását.

1.4 Az EGSZB régóta várja az egységes európai szabadalmat és a nemzeti bíróságok joggyakorlatának az egységes piac szintjén való egységesítése lehetőségét. Reméli, hogy most már sor kerül azok megvalósítására a vállalkozások és az európai tagállami gazdaságok érdekében, amelyek hátrányos helyzetben vannak az Unión kívüli versenytársakhoz képest. Az EGSZB kezdeményezéseket vár az Európai Bizottságtól arra vonatkozóan, hogy nagymértékben csökkentsék a tranzakciós költségeket, különösen a találmányi szabadalmak tekintetében.

1.5 Az Európai Bizottság 2012-ben jogalkotási javaslatot fog előterjeszteni az online zenesugárzással összefüggő szerzői jogdíjak beszedése tárgyában. Az EGSZB határozottan kéri a szóban forgó – így többek között felhasználói és alkalmazotti – jogokat és érdekeket képviselő szervezetekkel való előzetes informális konzultációt. Nyomatékosan kéri továbbá a szerzői jogokat és a szomszédos jogokat kezelő szervezetek működésének átláthatóságát és ellenőrzését, aminek a majdan javasolt beszedési rendszer döntő elemét kell képeznie. Ami a magáncélú többszörözés adóját illeti, az EGSZB azt méltánytalannak tartja, mivel az ilyen sokszorosítás a tisztességes felhasználás („fair use”) szerves részét képezi. Semmiképpen sem szabadna vonatkoznia a vállalkozások által az ipari vagy kereskedelmi tevékenységükhöz felhasznált merevlemezekre.

1.6 Egyébként nem elegendő, ha a szellemitulajdon-jogokat valamely szakosodott európai tőzsdén esetleg értékesíthető értékpapírokként szándékozzuk kezelni, mivel a hozzáférési lehetőségek nem lesznek azonosak az európai kkv-k és a nagy multinacionális csoportok számára, ez pedig felgyorsíthatja az európai innováció más kontinensekre szökését. Az EGSZB érdeklődéssel várja az Európai Bizottság ezzel kapcsolatos konkrét javaslatait.

1.7 A szellemitulajdon-jogokra vonatkozó jövőbeli harmonizált politikának a közérdeket és a fogyasztói jogokat is számításba kell vennie, és a társadalom minden elemének ténylegesen részt kell vennie az e téren folytatandó eszmecserében, valamint a rá vonatkozó globális és kiegyensúlyozott stratégia kidolgozási folyamatában. A cél ugyanis az, hogy az így védelmezett újítást és alkotást a társadalom közös ismerettárának részévé tegyük, továbbá elősegítsük, hogy azok hozzájáruljanak a kultúra, a tájékoztatás, az oktatás és a képzés, valamint általánosabban a közös alapjogok tagállamokbeli ösztönzéséhez.

1.8 Az immateriális jogok védelmére és a hamisítás visszaszorítására irányuló nemzeti joganyag közelítésére van szükség az egységes piacon az adminisztratív és vámügyi – illetve adott esetben rendőrségi és igazságszolgáltatási – együttműködés előmozdítása érdekében a vizsgálatokat illetően és a védelmezni kívánt jogok legsúlyosabb fokú megsértése különböző formáinak visszaszorítása céljával, amennyiben e jogsértések kereskedelmi jellegűek, és főként amikor a fogyasztók egészsége és biztonsága kerül veszélybe.

1.9 A nagy volumenű hamisítás és a kereskedelmi célú kalózmásolatok készítése gyakran közvetlen kapcsolatban áll a szervezett bűnözéssel, mivel a lelepleződés esélye és az ilyen jellegű bűncselekmény miatt kiszabott büntetés nem bír kellő eltántorító erővel.

1.10 Az EGSZB támogatja tehát az Európai Bizottság stratégiáját, amely a politikák és a fellépések összehangolásának és az ennek alapját képező valódi adminisztratív együttműködésnek az elősegítését célozza a vállalkozások érdekeit és a közérdeket egyaránt szem előtt tartva.

1.11 Napjainkban a térítéses online terjesztésre például az Apple, az Amazon, a Google vagy a Deezer által kifejlesztett példák azt mutatják, hogy a szerzői jogok érvényre juttatásának módja nem a fiatalok bűnözőkként való kezelése, mivel – feltéve, hogy az árak ésszerűek és megfizethetőek – a magáncélra készített illegális másolatok elvesztik majd fő vonzerejüket.

1.12 A szellemitulajdon-jogok megsértése vizsgált eseteinek többségében a polgári bíróságok illetékesek, azonban az eljárások szokásos lassúságán kívül az is nehézséget jelent a kkv-k számára, hogy sokszor túlzott elvárás az, hogy a bizonyítás terhe rájuk háruljon, különösen, ha a jogsértésre az országhatáraikon kívül kerül sor. Helyénvaló lenne ezért az egységes piac keretében specifikus eljárásokat bevezetni a vizsgálatra, a lefoglalásra, az adminisztratív és igazságszolgáltatási aktusok kölcsönös elismerésére, valamint a bizonyítási teher megfordítására vonatkozóan.

1.13 A panaszosok kártérítése is nehéznek bizonyulhat a nemzetközi környezetben, mivel ahhoz az érintett országok együttműködésére lenne szükség annak biztosítására, hogy a jogok birtokosai a ténylegesen elszenvedett kárnak a lehető leginkább megfelelő kártérítésben részesüljenek, függetlenül a bíróságok által esetleg megítélt bírságoktól és egyéb büntetésektől.

1.14 Egyértelmű jogi keretre van szükség az egyéni „megoldások” (kódexek stb.) tekintetében, és a legfontosabb, hogy az ilyen kezdeményezések helyett az igazságszolgáltatási ellenőrzés a kívánatos, továbbá érvényesülniük kell az eljárásokra és az egyéni jogok tiszteletben tartására irányuló garanciáknak, így az információhoz és a magánélet tiszteletben tartásához való jognak, a szólás- és kommunikációs szabadságnak, valamint az Internet semlegességére vonatkozó garanciáknak.

1.15 Ugyanakkor eredményesen alkalmazni kellene a bűncselekmény és a szankció közötti arányosság általános elvét. Ennek fényében felül kellene vizsgálni azt az igencsak intruzív és megtorló szabályozást, amelyet egyes tagállamok alkalmaznak az audiovizuális termékek magánszemélyek által, az interneten keresztül, kis mennyiségben, kereskedelmi cél nélkül történő illegális másolására vonatkozóan. Nem szabadna ugyanis azt a benyomást kelteni, hogy a jogalkotás inkább a lobbik nyomására, mint a büntetőjog egyik alapelvére ad választ.

1.16 Az EGSZB azt is érdeklődéssel várja, hogy megismerhesse az Európai Bizottság javaslatait a védjegyjog megújítása, valamint annak az egységes piac keretében történő harmonizációja tárgyában. Úgy véli ugyanis, hogy a vállalkozások érvényre juttatásában játszott szerepükre való tekintettel szükség van erre a megújításra és a védelem fokozására.

2. Az Európai Bizottság javaslatai

2.1 Az immateriális tulajdonról gyakran a kutatás, a szabadalom és általánosabban a technológiai újítás jut először az ember eszébe. Márpedig – bár igaz, hogy ezen elemek döntő aduk a versenyképesség szempontjából – létezik az immateriális javaknak egy másik kategóriája is: a képzelőerőhöz kapcsolódó nem anyagi tényezők. Ezek körébe egy sor, a lehető legszélesebb értelemben vett kulturális és művészeti alkotással összefüggő tevékenység, koncepció és szektor tartozik, a dizájntól a hirdetésen át a védjegyig. Mindezek közös jellemzője, hogy az alkotás és az alkotóerő fogalmán alapulnak.

2.2 Az Európai Bizottság 2009. évi javaslatai nem vehették figyelembe az új fejleményeket, mégpedig a WIPO „internet-szerződéseinek” (WCT, WPPT) az Unió és a tagállamok általi ratifikálását. A mostani közlemény ellenben figyelembe veszi ezt az új tényezőt és az ACTA (Hamisításellenes kereskedelmi megállapodás) ratifikációjának tényét is.

2.3 Az immateriális (vagy „szellemi”) tulajdonjognak két formáját különböztetjük meg: az ipari, valamint az irodalmi és művészeti tulajdonjogot.

2.4 A feltalálók és alkotók védelmének két nagy irányvonala a szabadalmak két történelmi formáján alapul: az egyik az iparilag alkalmazható találmányoké, a másik pedig a kiadványokra és az – igen széles értelemben vett – irodalmi, audiovizuális vagy művészeti alkotásokra vonatkozó szerzői jog (vagy annak a „common law” szerinti, korlátozottabb változata, a „copyright”).

2.5 Ez a közlemény a „szellemitulajdon-jogok” – Európában jelenleg hiányzó – valódi egységes piacának a létrehozására vonatkozóan az Európai Bizottság által kialakított átfogó stratégia felvázolására törekszik: a szellemitulajdon-jogok olyan európai rendszerének a létrehozása érdekében, amely illeszkedik a jövő gazdaságának igényeihez, díjazza a kreatív és innovatív munkát, megteremti az EU-ban az innováció ösztönzőit, és teret enged a kulturális sokszínűség érvényesülésének azáltal, hogy újabb lehetőségeket biztosít a tartalomértékesítésre a nyílt versenypiacon.

2.6 Egy sor olyan javaslatról van szó, amelyek egy része már régen bevezetett, de harmonizálandó és kiigazítandó politikákra vonatkozik, más része pedig újonnan került megfogalmazásra a szellemitulajdon-jogoknak az egységes európai piacba való szerves beépítése érdekében.

2.7 Egyes javaslatokat nem szövegeztek meg pontosan, amire csak néhány hónap múlva kerülhet sor a szellemitulajdon-jogok európai piaca megszervezésének formáját, valamint a védjegyoltalom harmonizációját célzó felülvizsgálatot illetően. Az Európai Bizottság 2012-ben javaslatokat fog előterjeszteni az online zenesugárzással összefüggő jogok kezelésére irányulóan.

2.8 A többi javaslat már régóta napirenden van, ilyen például az egységes szabadalom, amely három évtizednyi erőfeszítés után – úgy tűnik – véglegesítéséhez közeledik, vagy pedig a hamisítás, az illegális termékmásolás és a védjegyélősködés elleni jogszabályok és konkrét intézkedések harmonizációja. E javaslatok azonban ezentúl összehangolt, koherens keretben megfogalmazottak annak érdekében, hogy más intézkedésekkel együtt elősegítsék a javasolt stratégia hatékonyságát.

3. Általános megjegyzések

3.1 A szellemitulajdon-jogok korszerű, integrált európai rendszere az EGSZB szerint jelentős mértékben hozzájárul a növekedéshez, a fenntartható munkahelyteremtéshez és az európai gazdaság versenyképességéhez (az „Európa 2020” stratégia főbb célkitűzéseinek megvalósulásához). Az EGSZB a múltban már rendszeresen nyilatkozott az ipari tulajdonjogról, valamint az irodalmi és művészeti tulajdonjog egységes piaci helyzetéről, és azokra vonatkozóan javaslatokat is tett. (1)

3.2 A szellemitulajdon-jogok közé az olyan ipari és kereskedelmi felhasználási jogosultságok tartoznak, mint például a szabadalmak és használati minták, a védjegyek, a növényfajta-oltalmak, az adatbázisokra és elektronikus sémákra vonatkozó jogok, a formatervezési mintaoltalmak, a földrajzi árujelzők, a szerzői jogok és a szomszédos jogok, valamint a gyártási titkok.

3.3 Önmagukban a tudásalapú iparágakban 1,4 millió kkv működik Európában, amely 8,5 millió munkahelyet biztosít. E szektorok gyorsan és folyamatosan növekednek az egyéb gazdasági ágazatokhoz képest, és így hozzájárulnak a gazdaság újbóli fellendítéséhez.

3.4 Az Európai Bizottság szerint: „a szellemitulajdon-jogok tulajdonjogok”. Tulajdonjognak tekintettek, valójában azonban immateriális jogok, amelyek a birtokosokat védik a másolással és a versennyel szemben. Kivételt képeznek a szabad verseny alól ideiglenes monopóliumot alkotva, amelyet egy – valamely illetékes állami hatóság által kibocsátott (szabadalom stb.), vagy kormányzati szabályozás által elismert (szerzői jog és szomszédos jogok) cím vagy tanúsítvány véd.

3.5 E jogok birtokosai átruházhatják azokat, a sokszorosítási jogot pedig el is adhatják licenc formájában, ami a szellemitulajdon-jogokhoz közelíti az ilyen típusú jogokat. Ezek védelme azonban a gyakorlatban esetlegesebb az anyagi javakra vonatkozó tulajdonjogokénál különböző alapjuk miatt. Az ideiglenes monopóliumokat ugyanis csak az általános érdek védelmében ismerik el és védik, az ismeretek és a technológiák potenciáljának növelése végett, az ipari vagy kulturális fejlődés ösztönzése céljából.

3.6 Az általános érdek e szempontja már nem jelenik meg a szoftverek terén, amelyek esetében nem kötelező a forrásmegjelölés, amennyiben oltalmukra szabadalmat jegyeztek be. Az európai jog a maga részéről kizárja a szoftverek szabadalmi oltalmát (Müncheni Egyezmény), és nem a forrásokat, hanem csupán a levédett szoftverek által kiváltott hatásokat védelmezi a szerzői jogból származtatott jog által. Ez ugyanakkor problémát jelent, hiszen különböző programok azonos hatást érhetnek el, és ráadásul a szoftverek szerzői jogi oltalmához konkrét kötelezettségek kötődnek a különféle programok interoperabilitása érdekében, ami lehetővé teheti a dekompilációt. Az elvileg ötven év időtartamú oltalom ugyanakkor igencsak túlzottnak tűnik egy olyan területen, amelyen a megújulás és az innováció rendkívül gyorsan zajlik, és ahol „a győztes mindent visz” („the winner takes it all”) egy olyan piacon, amelyen a technológia és a szoftverek folyamatosan fejlődnek, vagy átalakulnak.

3.7 Sőt, vannak mozgalmak, amelyek ellenezve a védelem hagyományos formáit, szabad nyilvános licenceket teremtenek, mint amilyen például a „General Public Licence” a szoftverek, vagy a „Creative Commons Licence” az irodalmi és művészeti alkotások vonatkozásában. A klasszikus védelmek elleni tiltakozásról van szó, amelyeket a tudásalapú és információs társadalom akadályainak tekintenek. A globális piac jelentős részét képező ilyen szabad licencek ugyanúgy elismerendők és védendők lennének, mint a tulajdonjogokat képviselő egyéb licencek.

3.8 Az ideiglenes védelmet közérdekből kifolyólag érinthetik derogációk (kötelező licenc esetében, amikor a jogok birtokosa nem hajlandó a licencet megadni egyes országokban, vagy pedig emberi vagy állati járványok elleni gyógyszerek vonatkozásában). Mielőtt a TRIPS-egyezmények és a WIPO közelmúltbeli szerződései nem nyújtottak volna nagyobb, akár egyetemes dimenziót a nemzetközi kereskedelemhez kapcsolódó szellemi tulajdonjogoknak, a múltban számos ország (Japán, egyes európai államok stb.) nem nyújtott valódi vagy elégséges védelmet, illetve eltűrte az ipari vagy irodalmi tulajdonjog megsértését ipari bázisának kiépítése, vagy ismereteinek fejlesztése céljából. E gyakorlat visszaszorulóban van, azonban az egyes országok (Kína, India stb.) eltérő mértékben büntetik vagy tűrik el a hamisítást a gyakorlatban.

3.9 Az immateriális eszközök (védjegyek) fejlesztése lehetővé teszi a vállalkozások számára, hogy új termékeket és elgondolásokat vigyenek piacra, és általánosságban, hogy áron kívüli versenyelőnyre tegyenek szert, ami végül is az ügyfélkör bővüléséhez, a haszon növekedéséhez és új munkahelyek megjelenéséhez vezet. Terjed a hamisítás és az élősködő gyakorlatok, ami egyaránt fenyegeti a foglalkoztatást és a beruházásokat, de veszélyezteti a fogyasztók egészségét és biztonságát is. Csorbítja továbbá a vásárlók bizalmát a hamisított vagy lemásolt márkák iránt, csökkentve a licencátadási lehetőségeket, valamint a várható jövedelmeket és adóbevételeket.

3.10 Márpedig az ilyen eszközök által termelt értéket egyre inkább számításba veszik a nagyvállalatok tőzsdei értékének meghatározásakor az immateriális gazdaságban, tekintettel ennek financializációjára. Az olyan vállalatok, mint a Microsoft, az Apple, az IBM (40 000 szabadalomból álló portfóliójú), a Google vagy a Facebook tőzsdei kapitalizációjának 90 %-a az immateriális eszközeikből tevődik össze. Ez az arány gazdasági ágazatonként változik, de mindig számottevő: a jegyzett vállalatok tőzsdei kapitalizációjának 90 %–40 %-a között mozog. Az új számviteli szabványok megkövetelik az immateriális vagyon mérlegben való feltüntetését, azonban komoly értékelési problémákat okoznak.

3.11 Egy ilyen nagyságrendű változás közvetlen hatással jár a szellemitulajdon-jog fogalmára, amelynek jellege ugyanis a szabadalom és a szerzői jog klasszikus alkalmazásai óta módosult, amint azt a WIPO legújabb egyezményei is tükrözik. Az Európai Bizottság azt kérte a WIPO-tól, hogy az adatbázisok védelmének kérdéskörét vegye fel egy soron következő konferenciájának napirendjére a témában kötendő nemzetközi szerződés előkészítéseként.

3.12 Ez megmagyarázza az ACTA-t és az elfogadásának a körülményeit is, jóllehet nem igazolja azokat. A szerződés célja a szabadalom vagy szerzői jog által védett tulajdonra a WTO TRIPS-egyezményei szerint vonatkozó határon átnyúló védelmi intézkedések végrehajtása. Egyes országok ugyanis (így Kína és India) gátolják Genfben a TRIPS-egyezmények végrehajtási intézkedéseinek az elfogadását, ezzel megakadályozva a szellemitulajdon-jogoknak a nemzetközi kereskedelemben való mindennemű hatásos védelmét.

3.13 Az ACTA-nak elvileg nem kellene módosítania a közösségi joganyagot, ugyanakkor azáltal, hogy kizárólag a jogbirtokosok jogai védelmének a megerősítésére irányul vámügyi, rendőrségi és adminisztratív együttműködési intézkedéseken keresztül, továbbra is a tulajdonjogok egy specifikus szemléletét részesíti előnyben. A többi emberi jogot, kétségkívül a legalapvetőbbeket, mint a tájékoztatáshoz, az egészséghez, az elegendő táplálékhoz fűződő jogot, a mezőgazdasági termelőknek a jogát a magok kiválasztásához, illetve a kultúrához való jogot nem veszik kellőképpen számításba, ez pedig kihatással lesz a jövőben a tagállami jogszabályok harmonizációja céljából elfogadott európai szabályozásra. A szabad verseny alóli ideiglenes kivételek individualizált és exkluzív tulajdonosi koncepciójáról tehát távolról sem mondható el, hogy ne járna következménnyel a tudásalapú és információs társadalom jövőjére és az emberi jogoknak az Európai Unió Alapjogi Chartájában megjelenített harmadik generációjára.

3.14 Megjegyzendő, hogy a szabadalmaztatható találmányok köre országonként jelentős eltéréseket mutat, különösen az új technológiák tekintetében. A szoftverek sajátos helyzetűek: van, ahol (az USA-ban) szabadalommal, máshol (Európában) egyedi szerzői joggal védettek. Ezen ellentmondásos rendszerek számottevően gátolják az innovációt, és például az Egyesült Államokban a jogi védelem aránytalanul magas költségeihez vezetnek. A triviális szabadalmak bejegyzése nagymértékű jogbizonytalanságot szül. Az USA a közelmúltban hajtotta végre az USPTO-szabadalmak reformját, és vizsgálta felül az új technológiákra, és főként a szoftverekre vonatkozó oltalmi rendszerét annak érdekében, hogy a kibocsátott szabadalmak minőségének javítása révén elősegítse az innovációt és a jogbiztonság növekedését.

3.15 A jövőbeli egységes szabadalom iránt benyújtott bejegyzési kérelmek vizsgálati eljárása alapvető fontosságú, annak elismerten kifogástalan minőségűnek kell lennie értékének megalapozása, valamint a fellebbezések és a perek számának a lehető legkisebbre csökkentése érdekében. Az Európai Szabadalmi Hivatal rendelkezik szakképzett munkaerővel, azonban elegendő időt is kellene a számára biztosítani az egyes ügyiratok kivizsgálására e minőség garantálásához, amelynek az európai innováció megkülönböztető jelének kellene lennie. Ugyanilyen gondosan kellene eljárni a nemzeti nyelvekről a Londoni Egyezményben meghatározott közvetítő nyelvekre készített fordítások minőségét illetően is: ez utóbbiakat szakfordítóknak kellene készíteniük. Az EGSZB úgy véli ugyanis, hogy az automatikus fordítást célzó programok jelenlegi színvonala egyelőre túl alacsony ahhoz, hogy azok a megkívánt minőségben adják vissza a szabadalmak speciális technikai-jogi nyelvezetét és magas szintű megfogalmazását (2).

4. Egyedi megjegyzések

4.1 A találmányok szabadalmi oltalma

4.1.1 A Müncheni Egyezmény szerint az újdonság jellegével bíró és lehetséges ipari felhasználású találmányoknak kérelmezhető a szabadalmi oltalmuk. A szoftverek, az üzleti eljárások, az algoritmusok és egyenletek, továbbá a tudományos felfedezések nem szabadalmaztathatók. Ezen elveknek a szoftverek (amelyek: algoritmusok) és a genetikai felfedezések (az emberi genom, a gének szerepe) tekintetében történő megkérdőjelezése vitát szült, mivel azt egyesek erősen ellenzik. Az Egyesült Államok – a Legfelsőbb Bíróság egy korábbi ítélete alapján – bejegyez szabadalmat az európai kivételek tekintetében, ami ma súlyos problémákhoz vezet és aránytalan védelmi költséget okoz jogvita esetén.

4.2 A szoftverek oltalma

4.2.1 A Tanács 91/250/EGK irányelve szerzői jogi oltalmat nyújt a számítógépes programoknak, amelyeket az irodalmi és művészeti művek védelméről szóló Berni Egyezmény (Párizs, 1971) értelmében irodalmi műveknek tekint. A szerzői mivolt kérdésének megválaszolását döntően az uniós tagállamok megítélésére bízza. A munkáltatók gyakorolhatják az alkalmazottaik által létrehozott programokhoz kapcsolódó gazdasági jogokat. A személyhez fűződő jogokra nem vonatkozik a fenti irányelv (3) hatálya, amely nem szabályozza a szerzői jog vonatkozásában ugyanannyira a foglalkoztatott alkotók jogainak problémakörét, mint a szabadalmi jog tekintetében.

4.2.2 Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy vizsgálja meg a szoftverek igen rövid időtartamú specifikus oltalmának lehetőségét. A 91/250/EGK irányelvet (4) felül lehetne vizsgálni az oltalmi idő igen jelentős – például öt évre történő – csökkentése céljából. Ezt követően kötelezni lehetne a forrásmegjelölésre, figyelembe véve a nagy kiadók által végrehajtott innováció és programmegújítás gyorsaságát.

4.3 Az adatbázisok oltalma

4.3.1 Egyedi („sui generis”), az irodalmi és művészeti tulajdonjog által ihletett oltalomról van szó, amelynek időtartama azonban tizenöt év. Egyes adatbázisok műhivatkozásaira vagy -idézeteire viszont továbbra is a szerzői jog érvényes. Az európai szabályozás egyike azon keveseknek, amelyek védelmet nyújtanak az adatbázisok létrehozóinak, akiket a világ többi részén általában figyelmen kívül hagynak.

4.4 A számítógépes sémák oltalma

4.4.1 Az elektronikus kártyák és a számítógépes processzorok számára egyetemes „ad hoc” védelmet nyújtottak a másolás ellen a WTO-t létrehozó Marrakeshi Egyezmények (1994).

4.5 Az irodalmi és művészeti tulajdonjog védelme

4.5.1 A szerzői jog (sematikusan a másolási jognak és szerző személyhez fűződő jogainak az együttese), valamint a művészek követő jogai szintén egyetemes oltalmat élveznek Európában.

4.5.2 A művek - és különösen a könyvek, a filmek és a zene – védelmére hatással járnak a korszerű digitális sokszorosítási és internetes közzétételi eszközök. Ezek az eszközök elősegíthetik az eredetiével azonos minőségű másolatok készítését és értékesítését. E gyakorlatok törvénytelenek Európában, azonban a nemzeti szabályozások eltérőek, és az EGSZB támogatja a jogszabályok tényleges összehangolását az ellenőrzések és a szankciók arányosságára és egyensúlyára törekedve.

4.5.3 Az európai jog ennek kapcsán a szerzői jogok és szomszédos jogok birtokosainak különösen erőteljes védelmezőjévé vált. Ez a helyzet az Egyesült Államokban is, ami jórészt megmagyarázza az ACTA-t, annak csupán egyes országokra korlátozott, „titkos” kidolgozási módját, és főként érvényesítési törekvéseit, amelyeket az indokol, hogy a WTO-val nem lehet elfogadtatni egyes gyakorlati eljárásokat és kötelezettségeket tekintettel a szükséges egyhangú szavazásra, valamint arra, hogy bizonyos országok – így Kína és India – gátolják a folyamatot.

4.5.4 Ugyanakkor az EGSZB szerint az ACTA megközelítése a jogbirtokosok helyzetének folyamatos megerősítésére irányul egy olyan közönséggel szemben, amelynek egyes alapjogait (a magánélet védelméhez, az információs szabadsághoz, a levelezési titokhoz, az ártatlanság vélelméhez való jog) egyre inkább gyengítik a nagymértékben a tartalomterjesztőket védelmező jogszabályok.

4.5.5 A „professzionális” csalók kiválóan ki tudják játszani az internetes adatforgalom ellenőrzésének minden formáját, a néhány tinédzserrel szemben kiszabott „példaerejű” büntetés pedig nem kendőzheti el azt a tényt, hogy az audiovizuális producerek tíz évvel lemaradtak az új információs és kommunikációs technológiákhoz igazított „üzleti modell” kifejlesztésében. Az eljárási költségek és a szabályozási idő csökkentése érdekében magatartási kódexeket dolgoztak ki egyes országokban, időnként a kormány ösztönzésére. E kódexek arra kötelezik az internetkapcsolat-szolgáltatókat, hogy megadják az – igencsak koncentrált szektort képező - audiovizuális és zenei tartalomszolgáltatóknak azok nevét és címét, akikről azt tételezik fel, hogy illegálisan szereztek másolással tartalmat az internetről. A tévedés kockázata nem elhanyagolható. E feljelentéshez társulhat a feltételezett hamisítók Internet-hozzáférésének szüneteltetése is. Jóllehet az ilyen magángyakorlatok mérséklik a bíróságokra nehezedő terhet, és a költségvetési megszorítások idején mentesítik a jogalkotót attól, hogy hivatalos szervekre rója a hamisítás elleni küzdelem feladatát, túlkapásokhoz vezethetnek. Ez egyébként hasonló jelenség ahhoz, mint amikor a film- és zeneterjesztő lobbik nyomása alatt bevezetett szabályozás általában igen kevéssé meggyőző eredményt hoz egyes országokban, ráadásul a fogyasztók jogainak megsértése árán, akiket többnyire teljesen figyelmen kívül hagynak, vagy összességében potenciális csalónak tekintenek.

4.5.6 Bár önmagában véve igaz, hogy be kell tartatni a hamisítás elleni jogszabályokat, amelyek az esetek többségében védelmezik a fogyasztót az egészségi és biztonsági kockázatoktól, és elősegítik a képzettséget igénylő, a munkavállalók jogait tiszteletben tartó munkahelyek megőrzését, helyénvaló volna pontosítani az irodalmi és művészeti tulajdonjog általános fogalmát a harmonizálandó jogszabályok egyensúlyának visszaállítása érdekében, számításba véve a fogyasztók és a felhasználók, továbbá a munkavállalók jogait is, és érdekképviseleti szervezeteiket bevonva a tárgyra vonatkozó normák kidolgozásába.

4.5.7 Irányelv (5) szabályozza a művek műholdas műsorsugárzását és vezetékes továbbközvetítését. Léteznek azonban egyéb európai normák is:

— irányelv az árva művekről (a jogalkotó vizsgálata alatt) (6);

— irányelv a bérleti jogról és a haszonkölcsönzési jogról (7);

— továbbá a szerzői jog alóli kivételek (8).

E szabályozásokról időközönként jelentés születik. A „kivételnyújtást” és a „toleranciát” felül kellene vizsgálni annak fényében, hogy a szabályozás egyértelműen védelmezi a felhasználók alapjogait, és kivételek nyújtását írja elő például a fogyatékkal élők részére (9).

4.6 Az Európai Bizottságnak a szellemitulajdon-jogok egységes piacára vonatkozó javaslatai és az EGSZB észrevételei

4.6.1 Állandó tendencia rajzolódott ki és van erősödőben arra nézve, hogy az időleges szabadalmioltalom-jogokat, szerzői jogokat és egyéb „sui generis” rendszereket (elektronikus sémák, formatervezési mintaoltalmak, növényfajta-oltalmak stb.) az ingóságokból és ingatlanokból álló vagyonnal kapcsolatos tulajdonjogokhoz hasonló tulajdonjogokként kezeljék. E trendről nem tudjuk, hogy tartósnak bizonyul-e majd, de megjelenik az Európai Bizottság szintjén és ez mélyen rányomja a bélyegét az általa javasolt stratégiára.

4.6.2 Az ideiglenes kivételeknek a római jogból eredő tulajdonjoggal való ilyetén összekeverése a jogbirtokosokon kívül mások számára hátrányokkal is jár. Márpedig a versenyjog felfüggesztése és a jogbirtokosok általi engedélyezésen alapuló, a licencek által alkotott rendszerbe való bevonása révén nem jön létre valódi, annak valamennyi jellemzőjével bíró tulajdonjog. Léteznek közérdekű korlátozások (kötelező licencek), a szabadalmak területi jellege is korlátozza a védelmet, de vannak eltérések a nemzeti jogszabályok között, európai szinten is.

4.6.3 A jelenlegi megközelítés ugyanakkor az, hogy a szabadalmakat és a licenceket befektetési eszköznek, garanciának tekintik, sőt, tapasztalható azok pénzügyi spekulációs célú értékpapírosítása is. Ez a gazdaság financializációjából ered, amihez az új információs és kommunikációs technológiákhoz, valamint az új IFRS számviteli szabványokhoz kapcsolódó immateriális gazdaság kiaknázása társul. Az Európai Bizottságnak a közeljövőben kellene konkretizálnia a szabadalmak piacára irányuló stratégiáját „a szellemitulajdon-jogok valorizációs eszköze” (egy európai tőzsde?) révén. Az új európai innovációk problémája abban rejlik, hogy elégtelen a kapcsolat az elméleti és az alkalmazott kutatás, valamint az egyetemek és a vállalatok között, továbbá kiáltóan hiányzik a kockázati tőke az innovatív vállalatoknál. Az EGSZB ismét felhívja a figyelmet a csúcstechnológiai ágazatok multinacionális vállalatainak azon gyakorlatára, mely szerint ahelyett, hogy – a versenytársaknak is átadható – licenceket vennének meg, a szabadalmi portfólióval rendelkező innovatív kkv-kat vásárolják fel, vagy azok mérnökeit veszik át. Ennek célja az, hogy monopolista és versenyellenes stratégiákhoz használják fel a szabadalmakat és az egyéb ipari tulajdonjogokat.

4.6.4 A stratégia egy másik pillére tovább hangsúlyozza az egységes európai szabadalom és a joggyakorlat egységesítését célzó felsőszintű európai bíróság kiemelt szerepét abban, hogy orvosolják a vállalkozások súlyos nehézségeit, különösen azokat, amelyek nagymértékben megakadályozzák a kkv-kat abban, hogy ipari tulajdonjogaikat oltalmazhassák, és elősegíthessék az egységes piacon a technológia vívmányok megismerését.

4.6.5 Az EGSZB mindig is erőteljesen támogatta az Európai Bizottság arra irányuló fellépését, hogy bevezessenek egy ilyen egységes szabadalmat. Ugyanakkor fenntartásának adott hangot az EPO egyes gyakorlatai tekintetében, amelyek nem tartják teljesen tiszteletben a Müncheni Egyezményt a szoftverek kifejezett kizárását illetően, annak ellenére, hogy a panasz esetén megkeresett nemzeti bíróságok eltörölték valamennyi, szoftverre vagy üzleti módszerre vonatkozó szabadalmat. Az ilyen gyakorlatok veszélyeztetik a jogbiztonságot, amelynek – a vizsgálati, fordítási, éves és közvetítői díjak miatt – költséges eljárás révén megszerzett szabadalom elnyeréséhez kapcsolódnia kell. A jövőbeli szabadalomra nem szabad ehhez hasonló eltéréseknek hatniuk.

4.6.6 Ami az Európai Bizottság arra vonatkozó javaslatait illeti, hogy hozzák létre a szerzői jog európai kódexét, és tanulmányozzák egy „egységes hatású” fakultatív szerzői jog megvalósíthatóságát, az EGSZB azokat igencsak ambiciózusnak látja az egységes piac harmonizációja és kiteljesítése szempontjából, azonban úgy véli, hogy még túl korai puszta hipotézisekről nyilatkozni. Arra kéri ezért az Európai Bizottságot, hogy folytassa a vizsgálódást, és terjesszen elő olyan konkrét javaslatokat, amelyek számításba veszik a tárgykör fejlettségi helyzetét az egyes tagállamokban.

4.6.7 Az EGSZB úgy érzi továbbá, hogy a mindenfajta elektronikus és elektromágneses hordozókra a magáncélú másolat finanszírozása címén kivetett adó a bűnösség feltételezésére alapul. A magáncélú másolat készítése ezzel szemben véleménye szerint jogos gyakorlatot jelent, amely lehetővé teszi a hordozó vagy az anyag módosítását, és amelyet – mint a tisztességes felhasználás („fair use”) egy formáját – el kellene ismerni a felhasználási licenc törvényes birtokosának jogaként (10).

Kelt Brüsszelben, 2012. január 18-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) HL C 18., 2011.1.19., 105. o.;

HL C 116., 1999.4.28., 35. o.;

HL C 32., 2004.2.5., 15. o.;

HL C 77., 2009.3.31., 63. o.

(2) Az Európai Szabadalmi Hivatal (EPO) kínál fordítási eszközöket, azonban csupán a három hivatalos nyelven.

(3) Lásd: COM(2000) 199 végleges.

(4) HL L 122., 1991.5.17., 42. o.

(5) 93/83/EGK irányelv (HL L 248., 1993.10.6., 15. o.).

(6) Az EGSZB véleménye: HL C 376., 2011.12.22., 66. o.

(7) 2006/115/EK irányelv (HL L 376., 2006.12.27., 28. o.).

(8) 2001/29/EK irányelv (HL L 167., 2001.6.22., 10. o.).

(9) Az EGSZB véleménye: HL C 228., 2009.9.22., 52. o.

(10) E felfogást osztja az Európai Bíróság a „Padawan” ügyben hozott ítéletében.