[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 19.5.2005

COM(2005) 195 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

A büntetőügyekben hozott bírósági határozatok kölcsönös elismerése elvéről, valamint a tagállamok közötti kölcsönös bizalom erősítéséről szóló közlemény{SEC(2005) 641}

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

A büntetőügyekben hozott bírósági határozatok kölcsönös elismerése elvéről, valamint a tagállamok közötti kölcsönös bizalom erősítéséről szóló közlemény

Bevezetés

1. A tamperei Európai Tanács alkalmával 1999-ben az európai igazságügyi térség „sarokköveként” bemutatott, és az Alkotmány szövegében is lefektetett kölcsönös elismerés elvének lényegi jelentőségét a hágai program újból megerősítette; eszerint az elv továbbfejlesztése szoros kapcsolatban áll a tagállamok közötti kölcsönös bizalom növelésével.

2. Csaknem 5 évvel azután, hogy a Tanács és a Bizottság elfogadta a tamperei Európai Tanács iránymutatásainak végrehajtását célzó, kölcsönös elismerésre vonatkozó programot, e közlemény célja, hogy egyrészről az első tapasztalatok fényében bemutassa a Bizottság észrevételeit a kölcsönös elismerés elvének végrehajtására irányuló további munkákra, másrészről a tagállamok közötti kölcsönös bizalom erősítését célzó cselekvési program egyes elemeire vonatkozóan.

3. E közlemény része annak a folyamatnak, mely során a Bizottság kidolgozza a hágai program végrehajtását célzó cselekvési tervet. Az elkövetkező 5 év általános célkitűzéseit felvázolva (lásd a SEC(2005)641) a közlemény különösen a végrehajtás első szakaszára (2005–2007) helyezi a hangsúlyt, figyelemmel arra, hogy félidőben – az Alkotmány hatálybalépése következtében – felülvizsgálatra lesz szükség. Továbbá, mivel a hágai program a politikák végrehajtásának értékelésére helyezte a hangsúlyt, figyelembe kell venni az elvégzett értékelések eredményeit, melyek maguk után vonhatják a megállapított prioritások módosítását.

A kölcsönös elismerés elve végrehajtásának folytatása

4. A kölcsönös elismerés elvének végrehajtása évek óta az Európai Unió büntetőügyekben folytatott fő tevékenységi területeinek egyike, és kétségtelenül az egyik legígéretesebb terület. A 2000 decemberében elfogadott program több, mint négy éve tartó alkalmazása után a tervezett intézkedéseknek körülbelül a fele jogalkotási aktusok elfogadását vonta, illetve vonja maga után. Ezek közül azonban csak az európai elfogatóparancsról és az átadási eljárásokról szóló kerethatározat[1] tekintetében járt le a nemzeti jogba történő átültetésre előírt határidő.

5. E közlemény a kölcsönös elismerésre vonatkozó program még végre nem hajtott részeire összpontosít annak érdekében, hogy a hágai program iránymutatásainak, valamint a kezdeti célkitűzések vizsgálatának fényében újra felvázolja az elkövetkezendő évek prioritásait.

A kölcsönös elismerés a büntetőeljárást megelőző szakaszban

A kölcsönös elismerés elve és a bizonyítékok beszerzése [2]

6. A hágai program felkéri a Tanácsot, hogy 2005 végéig fogadja el az európai bizonyításfelvételi parancsra vonatkozó javaslatot. A vagyonnal kapcsolatos biztosítási intézkedésekről szóló kerethatározat [3] elfogadása után e szöveg a kölcsönös elismerés elvének – a bizonyítékok büntetőeljárást megelőző beszerzése során történő – alkalmazásához vezető első fontos lépés. A bizonyításfelvételi parancs azonban nem fedi majd le a bizonyítékok teljes körét. A kölcsönös elismeréssel kapcsolatos jogi eszközöknek a nyomozati cselekményekre – mint például a gyanúsított kihallgatása, a tanúk és szakértők meghallgatása, illetve a bankszámlák ellenőrzés alá vonása vagy a telefonvonalak lehallgatása – is ki kellene terjedniük. A végső cél egy olyan egységes jogi eszköz kidolgozása, amely a büntetőügyekben megkönnyíti a bizonyítékok beszerzését az Unió egész területén, bármilyen is legyen e bizonyítékok természete. A Bizottság szerint a kölcsönös elismerés elvének e területen való alkalmazása azt jelentené, hogy a nyomozást a kibocsátó állam vezeti, mivel az adott bizonyíték megszerzésére vonatkozó határozatot a végrehajtó tagállam nem kérdőjelezheti meg. Ez az oka annak, hogy a Bizottság sürgeti a kettős bűnösség elvének mellőzését a bizonyítékok beszerzésével kapcsolatos esetekben. Ami a bizonyításfelvétel módját illeti, be kell tartani az egyes tagállamokban az adott nyomozati cselekmény esetén alkalmazandó nemzeti szabályokat, a kibocsátó tagállam által kifejezetten megjelölt formai követelményeknek vagy eljárásoknak a végrehajtó tagállam általi alkalmazására is figyelemmel a 2000. május 29-i egyezmény 4. cikkének (1) bekezdése értelmében. Végül a bizonyítékok beszerzésére vonatkozó harmonizációs minimumszabályok elfogadása (vö. 3.1.1.2.) hozzájárulna annak biztosításához, hogy a valamelyik tagállam területén jogszerűen beszerzett bizonyítékok a többi tagállam bíróságai előtt is felhasználhatóak legyenek.

7. A kölcsönös elismerés elvének a bizonyítékok beszerzésének egészére történő kiterjesztése kérdéseket vet fel az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló, 2000. május 29-i egyezmény[4] és ez utóbbi 2001. évi jegyzőkönyvének[5] jövőjével kapcsolatosan, melyek egyébként még nem léptek hatályba, mivel a szükséges számú ratifikáció nem történt meg. A bizonyításfelvétel területén való kölcsönös elismerésre vonatkozó átfogó jogi eszköz bevezetése mellett e két jogi aktus fennmaradó rendelkezéseit európai törvényben vagy európai kerettörvényben kellene összefoglalni az Alkotmány hatálybalépését követően.

8. A felmerült nehézségek egyike a tagállamok rendőrségi és igazságügyi szerveinek hatáskörei közötti különbségek. Így az egyes együttműködési típusok közötti határok elmosódottak, és egymást kiegészítve ugyan, de különböző szabályok alá tartoznak. A Bizottság javaslatokat fogalmaz majd meg a büntetőügyekre vonatkozó információk rendelkezésre bocsátása elvének végrehajtásával összefüggésben.

A szabadságmegvonással nem járó előzetes felügyeleti intézkedések kölcsönös elismerése

9. A Bizottság 2004 augusztusában közzétette a szabadságmegvonással nem járó előzetes felügyeleti intézkedések kölcsönös elismeréséről szóló zöld könyvet[6]. A zöld könyv különböző megoldásokat javasolva megállapítja, hogy az előzetes letartóztatás túlzott alkalmazása az egyik oka a börtönök zsúfoltságának, valamint, hogy a nemzeti jog szerint rendelkezésre álló alternatív megoldások gyakran nem kivitelezhetőek, amikor az adott személy egy másik tagállamban rendelkezik lakóhellyel. A konzultáció befejeztével a Bizottság 2005-ben jogalkotási javaslatokat fog előterjeszteni.

A jogerős határozatok kölcsönös elismerése

10. A kölcsönös elismerés elvének alkalmazása azt jelenti, hogy a valamelyik tagállamban hozott jogerős határozat számos következménnyel jár a többi tagállamban is. Az európai elfogatóparancson kívül e kérdés két sajátos aspektusával már foglalkoznak a kölcsönös elismerés elvének a pénzügyi szankciók[7], illetve az elkobzást elrendelő határozatok[8] esetén való alkalmazásáról szóló kerethatározat-javaslatok. Azonban egy sor alapvető kérdést még meg kell vizsgálni.

A büntetőítéletekről való kölcsönös tájékoztatás

11. A büntetőítéletek kölcsönös elismerésének feltétele az ilyen határozatokra vonatkozó információk tagállamok közötti megfelelő áramlása. A hágai program – átvéve a 2004. március 25-i és 26-én ülésezett Európai Tanács következtetéseiben már megfogalmazott gondolatot, – felkérte a Bizottságot, hogy terjesszen elő javaslatokat „a nemzeti bűnügyi nyilvántartásokban szereplő büntetésekre és intézkedésekre, és különösen a nemi bűncselekmények elkövetőire vonatkozó információk cseréjének elősegítése érdekében, hogy a Tanács e javaslatokat 2005 végéig elfogadhassa”. A Bizottság 2005 januárjában egy fehér könyvet tett közzé, amely a büntetőítéletekre vonatkozó információcsere legfőbb nehézségeit vizsgálja, és javaslatokat tesz egy számítógépes információcsere-rendszer bevezetésére. A Bizottság az első javaslatokat 2005-ben, a Tanácsban e kérdésről folytatott első tárgyalásokat követően terjeszti elő.

A „non bis in idem” elve

12. Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 50. cikke szerint „Senki sem vonható büntetőeljárás alá és nem büntethető olyan cselekményért, amely miatt az Unióban a törvénynek megfelelően már jogerősen felmentették vagy elítélték”. A Charta a „non bis in idem” elvének területi hatályát az Unió egész területére kiterjeszti, ami az Emberi Jogok Európai Egyezményéhez (EJEE) csatolt 7. jegyzőkönyvhöz képest előrelépést jelent, mivel a kérdéses jegyzőkönyv szerint az csak az egyes aláíró államok területén volt alkalmazható.

13. Ezen az elven alapul az a két, az Európai Közösségek Bírósága által hozott jelentős ítélet[9], melyekben a Bíróság pontosítja az elv terjedelmét a Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény rendelkezéseinek megfelelően, mely utóbbi az 54–58. cikkében már megerősíti és alkalmazza a „non bis in idem” elvét. A „non bis in idem” elve alkalmazásával kapcsolatos első munkák lefolytatására Görögország kezdeményezése alapján került sor[10]. A munkákat azonban felfüggesztették, mivel szorosan kapcsolódtak a joghatósági összeütközés problémájához (lásd alább). E két kérdéssel 2005-ben egy bizottsági zöld könyv, illetve 2006-ban pedig egy jogalkotási javaslat foglalkozik majd.

Valamely másik tagállamban hozott büntetőítéletnek egy új büntetőeljárásban való figyelembevétele

14. A tagállamok többségében a korábbi elítélésekhez egy új büntetőeljárás esetén különböző következmények fűződnek; így például a visszaesői minőség befolyásolhatja az alkalmazandó eljárási szabályokat illetve a cselekmény minősítését, vagy, ami még gyakoribb, módosíthatja az alkalmazott büntetés típusát és mértékét. A Bizottság a közelmúltban terjesztette elő az Európai Unió más tagállamaiban hozott ítéleteknek egy új büntetőeljárásban való figyelembevételéről szóló kerethatározat-javaslatot, mely általános szabályként kimondja, hogy valamennyi tagállam ugyanolyan következményeket fűz a többi tagállamban hozott büntetőítéletekhez, mint a nemzeti büntetőítéletekhez, és meghatározza ezen elv alkalmazásának néhány szabályát. A visszaesői minőség elismerésének elve az euro védelméről szóló, 2001. december 6-i kerethatározatban[11] egyébként már megerősítést nyert. Ezen új javaslat jelentősen hozzájárul majd a jogerős határozatok kölcsönös elismeréséhez.

A büntetőítéletek végrehajtása

15. A valamely tagállamban hozott büntetőítéletnek az Unió egész területén végrehajthatónak kell lennie. A Bizottság a büntetőjogi szankciók közelítéséről, kölcsönös elismeréséről és végrehajtásáról – egy zöld könyv[12] alapján – 2004 áprilisában konzultációt indított. Ausztria, Svédország és Finnország kezdeményezést nyújtottak be, melynek célja, hogy a valamely másik tagállamban kiszabott, szabadságelvonással járó büntetés az állampolgárság vagy a lakóhely szerinti tagállamban is végrehajtható legyen. Ezen kezdeményezés megkönnyítené az európai elfogatóparancsra vonatkozó egyes rendelkezések alkalmazását is, melyek lehetővé teszi az átadás megtagadását, ha a büntetést a végrehajtás helye szerinti államban végrehajtják.

16. Nem foglalkozik azonban a szabadságelvonással nem járó intézkedések végrehajtásának kérdésével, sem pedig a felfüggesztett büntetések, illetve azok esetleges végrehajtásának kérdésével, amennyiben egy másik tagállamban büntetés kiszabására kerül sor. E kérdésekre vonatkozóan a Bizottság 2007-ben terjeszt elő jogalkotási javaslatokat.

A jogfosztó intézkedések kölcsönös elismerése

17. Gyakran előfordul, hogy a jogsértőt bizonyos jogoktól megfosztják (gyermekekkel való hivatásszerű foglalkozástól, közbeszerzési pályázatokon való részvételtől, járművezetéstől stb. eltiltás), amely eltiltás tagállamtól függően jogszabályon vagy bírósági határozaton alapul, vagy közigazgatási jellegű. Ez egy különösen kényes kérdés, tekintettel ezen jogfosztó intézkedések nagyon különböző természetére, valamint a velük kapcsolatos információcsere nehézségeire. Az első jelentős előrelépés akkor valósulhat majd meg, ha a büntetőítéletekkel kapcsolatos megfelelő információcsere biztosítottá válik a büntetőítéletekre vonatkozó számítógépes információcsere-rendszer bevezetésével. Általában a Bizottság ezen a területen a jogsértések egyes típusai szerinti megkülönböztetést javasol, és 2005-ben erre vonatkozóan közleményt fog benyújtani. Belgium már 2004 novemberében kezdeményezést nyújtott be azon jogfosztó intézkedés kölcsönös elismerésére vonatkozóan, amely értelmében gyermekpornográfia elkövetése miatti elítélés következtében az elítélt nem foglalkozhat hivatásszerűen gyermekekkel. A jogsértések típusai szerinti munka 2006-ban tovább folytatódik majd a járművezetéstől eltiltás kölcsönös elismerésére vonatkozó javaslat előterjesztésével.

A kölcsönös bizalom erősítése

18. A kölcsönös bizalom erősítése a kölcsönös elismerés megfelelő működésének kulcsa. Ez a hágai program egyik fontos üzenete, és magában foglalja egyrészről az emberi jogok magas szintű védelmét biztosító jogalkotást az EU területén, másrészről számos gyakorlati intézkedést annak érdekében, hogy az igazságügyi szakemberekben tudatosuljon, hogy egy „közös igazságügyi kultúra” részét képezik.

A kölcsönös bizalom erősítése jogalkotási intézkedések útján

19. A kölcsönös elismerés elvének kezdeti, mindenekelőtt az európai elfogatóparanccsal kapcsolatos alkalmazása során számos nehézség merült fel, amelyek egy része közösségi szintű jogharmonizációs intézkedések elfogadásával szabályozható lenne. Ezen intézkedések két központi kérdés köré sorakoznak: egyrészről biztosítani kell, hogy a kölcsönös elismerés tárgyát képező bírósági határozatok megfeleljenek az emberi jogok magas szintű védelmét biztosító követelményeknek, másrészről pedig, hogy a határozatot ténylegesen az arra leginkább alkalmas bíróság hozza meg. A kölcsönös elismerés elvének további erősítése magában foglalhatja majd a büntető anyagi jogi rendelkezések közelítését célzó egyes intézkedések megfontolását.

A büntető eljárásjog harmonizációja

A büntetőeljárási garanciák javítása

20. 2004 áprilisában a Bizottság előterjesztette az Európai Unióban a büntetőeljárásban biztosított bizonyos eljárási jogokról szóló kerethatározat-javaslatot[13]. A javaslat biztosítani kívánja, hogy a büntetőeljárás alá vont személyek az Unió valamennyi tagállamában elismert meghatározott minimális jogokat élvezzenek az ügyvédek, fordítók és tolmácsok igénybevétele, a hatóságokkal, és mindenekelőtt a konzuli hatóságokkal való kapcsolattartás, a saját jogokról való tájékoztatás, valamint a rászoruló személyek védelme területén. Az Európai Tanács kérte, hogy e kerethatározat legkésőbb 2005 végén kerüljön elfogadásra.

21. Ez azonban még csak az első lépés. Az ezzel kapcsolatos munkáknak az elkövetkező években folytatódniuk kell, és a kölcsönös elismerés fejlődéséhez folyamatosan hozzá kell járulniuk. A munkáknak különösen a következő három területre kell kiterjedniük: az ártatlanság vélelme, a bizonyítékok beszerzése büntetőügyekben, valamint a terhelt távollétében történő határozathozatal[14]. Mindegyik témában előzetes vizsgálatokat és konzultációkat kell lefolytatni mind a 25 tagállammal, mind pedig a büntetőügyekkel foglalkozó szakemberekkel a nehézségek és lehetséges megoldások körvonalazása érdekében a tagállamok jogi hagyományainak figyelembevételével.

Az ártatlanság vélelmének erősítése

22. Az ártatlanság vélelme a büntetőjog egyik lényegi alapja. Az EJEE 6. cikke által megerősítve és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 48. cikke által átvéve, ezen elv valamennyi tagállamban létezik, azonban nem mindenhol ugyanazzal a tartalommal. A Bizottság 2005-ben ebben a témában egy zöld könyvet tesz közzé, mely e fogalom tartalmának körvonalazását, megerősítése lehetőségeinek vizsgálatát, valamint esetleges korlátainak megállapítását célozza.

A bizonyítékok beszerzésére vonatkozó minimális követelmények kidolgozása

23. A határokon átnyúló bírósági fellépés lehetővé teszi a valamelyik tagállamban beszerzett bizonyítékoknak egy másik tagállamban való felhasználását. A védekezési jog biztosítása azonban megköveteli, hogy a bizonyítékok beszerzésekor az Unióban mindenhol betartsanak bizonyos minimumszabályokat. A Bizottság egy tanulmány[15] alapján 2006-ban közzétesz egy zöld könyvet a bizonyítékok beszerzésére és felhasználására, a megengedhetőség feltételeire és az esetleges kivételekre vonatkozó szabályok minimális harmonizálásáról.

24. A fent említett két zöld könyv alapján folytatott mélyreható konzultáció befejeztével a Bizottság kerethatározat-javaslatot fog előterjeszteni az ártatlanság vélelméről és a bizonyítékok beszerzésére vonatkozó minimumszabályokról.

A terhelt távollétében történő határozathozatal

25. A terhelt távollétében történő határozathozatal kérdésével gyakran foglalkoznak az EU keretében folytatott tárgyalásokon, és rendszeresen felmerül az elfogadásra kerülő különböző jogi eszközökben is. A gyakorlatban vita tárgyát is képezi, és az Emberi Jogok Európai Bíróságának tapasztalatai és ítélkezési gyakorlata is mutatja e kérdés problémás jellegét. A Bizottság 2006-ban zöld könyvet terjeszt elő, melyet jogalkotási javaslatok követhetnek a megállapított nehézségek megoldása és a jogbiztonság erősítése érdekében.

Az átláthatóság biztosítása a joghatósággal rendelkező bíróság megválasztásakor

26. Büntetőügyekben, amikor ugyanazon ügyben több tagállam is joghatósággal rendelkezik, a nyomozást és a büntetőeljárást egyszerre több tagállam is folytathatja. E párhuzamos büntetőeljárások súlyosan sérthetik az adott személy jogait és a bűnügyi hatóságok fellépésének hatékonyságát. Egyre inkább szükségessé válik tehát egy olyan eljárás bevezetése, amely lehetővé tenné a büntetőeljárás lefolytatására legmegfelelőbb hely megállapítását, továbbá lényegesen hozzájárulna a kölcsönös elismerés elve végrehajtásának megkönnyítéséhez. Megkönnyítené ugyanis mind a bizonyítékok beszerzését a határozathozatalt megelőző szakaszban (a tagállamok ugyanis előzetesen megegyeznének, hogy hol kerüljön arra sor, és ez az alkalmazandó jogot is meghatározná), mind pedig a jogerős határozat végrehajtását (a tagállamok ugyanis előzetesen elismernék az ügy elbírálására legmegfelelőbb helyet). Egy ilyen eljárással elkerülhetővé válnának azon ügyek, melyekben a „non bis in idem” elvét kellene alkalmazni.

27. A Bizottság 2005-ben benyújt egy zöld könyvet a joghatósági összeütközésekről és a „non bis in idem” elvéről, amely – anélkül, hogy érintené a joghatóság megállapítására vonatkozó nemzeti szabályokat – megoldásokat javasol majd az Európai Unión belüli joghatósági összeütközések szabályozására, figyelemmel különösen az Eurojustnak az Alkotmányszerződés III-273. cikke szerinti szerepére és a hágai programban arra vonatkozóan megfogalmazott felhívásokra.

A büntető anyagi jog további közelítése

28. Az utóbbi években a jogszabályok közelítésének e területén jelentős előrelépéseket tettek. A munkát tovább kell folytatni annak érdekében, hogy uniós szinten változatosabb szankciók álljanak rendelkezésre, és ne csak a szabadságvesztés-büntetésre korlátozódjanak. Fontos lesz majd egyrészről az elfogadott jogi eszközök végrehajtásának figyelemmel kísérése, melyek első eredményei nem túl biztatóak, másrészről pedig hangsúlyt kell helyezni a kölcsönös elismerés jogi eszközeiben a kettős bűnösség eltörlését eredményező, a jogsértéseket felsoroló pozitív lista működésére az esetlegesen felmerülő nehézségek lehető legátfogóbb megoldása érdekében.

29. A közösségi szintű meghatározást kívánó fogalmakkal – mint például a jogi személyek felelőssége vagy a pénzbírságra vonatkozó szabályok közelítése – kapcsolatos első észrevételeket a szankciókról szóló zöld könyv tartalmazza. A Bizottság e témákra vonatkozóan a zöld könyv alapján 2007-ben terjeszt elő kerethatározat-javaslatot.

A kölcsönös bizalom erősítése kapcsolódó gyakorlati intézkedésekkel

Az értékelési mechanizmusok erősítése

30. Az Európai Tanács hangsúlyozta, hogy „az Unió fellépésének hatékonyságához nélkülözhetetlen az egyes intézkedések végrehajtásának és hatásainak értékelése”. A kölcsönös elismerés elve büntetőügyekben való továbbfejlődésének a jövőben ténylegesen szorosan kell kapcsolódnia az értékelési mechanizmusokhoz. E mechanizmusok lehetővé tennék két módszertani célkitűzés elérését, melyek egyébként elkülönülnek a közösségi jogi aktusok nemzeti jogba való megfelelő és határidőn belüli átültetésének vizsgálatától:

31. az igazságszolgáltatás konkrét szükségleteinek értékelése, különösen az esetleges akadályok feltérképezése az új jogi eszközök elfogadását megelőzően; és

32. az EU által elfogadott jogi eszközök végrehajtása sajátos gyakorlati feltételeinek, különösen a „legjobb gyakorlatok”-nak az értékelése, és többek között annak vizsgálata, hogy ezek hogyan felelnek meg az előzetesen beazonosított szükségleteknek.

E két célkitűzést valamennyi jogi eszköz esetén alkalmazni kell majd. Továbbá megkövetelik a Bizottság számára rendelkezésre álló, a bírósági gyakorlatok elemzésére szolgáló módszerek erősítését.

33. A harmadik célkitűzés – vagyis a bírósági határozatok meghozatala feltételeinek általánosabb értékelése annak biztosítása érdekében, hogy a határozatok magas minőségi követelményeknek megfeleljenek, ami lehetővé teszi az igazságügyi rendszerekbe vetett kölcsönös bizalom erősítését, amely nélkül a kölcsönös elismerés nem működhetne – átfogóbb és hosszabb távú fellépést kíván meg. A hágai program megerősíti azon elvet, amely szerint „a kölcsönös bizalomnak azon a bizonyosságon kell nyugodnia, hogy valamennyi európai polgárnak hozzáfér egy olyan igazságügyi rendszerhez, amely kielégíti a legmagasabb minőségi követelményeket”, és kéri „az EU-politikák végrehajtása objektív és pártatlan értékelési rendszerének felállítását, amely ugyanakkor teljes mértékben tiszteletben tartja a bíróságok függetlenségét”. Mivel a kölcsönös bizalom erősítéséről van szó, amely azon a bizonyosságon alapul, hogy az Unió egész területén végrehajtható határozatokat olyan igazságügyi rendszerekben hozták, amelyek megfelelnek a magas minőségi követelményeknek, ezen értékelésnek lehetővé kell tennie a nemzeti igazságügyi rendszerek átfogó megítélését. Valamely igazságügyi rendszer hitelességét és hatékonyságát – az intézményi mechanizmusokra és eljárási követelményekre kiterjedve – a maga egészében kell értékelni. Ez minden bizonnyal kényes feladat, melynek során biztosítani kell a szubszidiaritás és az arányosság elvét, valamint a bíróságok függetlenségét. E feladat végrehajtása során rendszeresen jelentéseket kell készíteni, melyeket szigorú függetlenségi és átláthatósági kritériumok alapján kell kidolgozni, elsősorban a bevált gyakorlatokra helyezve a hangsúlyt.

34. Az Európai Parlament ezzel kapcsolatban 2005 februárjában elfogadott egy ajánlást[16], továbbá a Bizottság a igazságügyi hatóságokkal és szervezetekkel folytatott mélyreható egyeztetés után 2006-ban közleményt fog kidolgozni az igazságszolgáltatás minőségének fejlődéséről.

Az igazságügyi szakemberek hálózatának támogatása és az igazságügyi képzés fejlesztése

35. A hágai program hangsúlyozza az igazságügyi hatóságok és a különböző igazságügyi rendszerek közötti kölcsönös megértés javításának fontosságát. Ezért elsősorban az igazságügyi hatóságok és szervezetek hálózatának fejlesztését sürgeti; ide tartozik például a bíróságok legfelsőbb tanácsainak hálózata vagy a legfelsőbb bíróságok európai hálózata, melyekkel a Bizottság szoros kapcsolatokat kíván kialakítani. Gyakoribb szakmai találkozók szervezésével, valamint többek között a közösségi jogi eszközök végrehajtására és a több területet érintő kérdésekre – mint például az igazságszolgáltatás minőségére – vonatkozó további gondolkodás ösztönzésével az ilyen hálózatok, melyeknek az ügyvédeket is magukban kell foglalniuk, kulcsfontosságú szerepet játszanak a „közös igazságügyi kultúra” fokozatos kialakításában.

36. A hágai program másodsorban a képzés fontosságára helyezi a hangsúlyt a kölcsönös bizalom erősítése érdekében. Az Európai Parlament kérésére a Bizottság 2004-ben az AGIS program kiegészítéseként egy kísérleti projekt keretében csereprogramot indított a bírák számára. Ez a program 2005-ben folytatódik, és 2006-ban értékelés tárgya lesz a vonatkozó javaslatok elkészítését megelőzően.

37. A kölcsönös elismerés elvének fejlesztése következtében a bírósági határozatok a nemzeti határokon messze túlmutató hatással fognak bírni. Következésképpen az igazságszolgáltatás szerepének európai dimenzióját teljes mértékben integrálni kell a képzésbe a bírói és ügyészi karrier valamennyi szakaszában. Az igazságügyi szakemberek képzésének megszervezése és a képzés tartalmának megállapítása a nemzeti intézmények feladata. Ez utóbbiak egy olyan hálózat keretében csoportosulnak, mely jelenleg egyesületi alapon működik. A hágai program hangsúlyozza e hálózat erősítésének fontosságát annak érdekében, hogy a hálózat az igazságügyi hatóságok közötti találkozók és együttműködés hatékony rendszerévé váljon. A konzultációk lefolytatása után a Bizottság 2005 végén közleményt fog kiadni az igazságügyi képzésről az Európai Unióban.

A minőségi igazságszolgáltatás fejlesztésének támogatása

38. A 2007–2012-es pénzügyi tervre figyelemmel a Bizottság három, cselekvési programokra vonatkozó javaslatot terjesztett elő, melyek magukban foglalnak majd egy, a büntető igazságszolgáltatásra vonatkozó speciális programot is. E programnak erősítenie kell az igazságügyi együttműködésnek, a kölcsönös elismerés elve fejlesztésének és a tagállamok közötti kölcsönös bizalom erősítésének az Unió általi támogatását. A program célja többek között az, hogy elősegítse a gyakorló szakemberek közötti kapcsolatokat és cseréket, fejlessze az igazságügyi képzést, és javítsa a polgárok igazságszolgáltatáshoz való hozzáférésének feltételeit.

[1] HL L 190., 2002.7.18., 1. o.

[2] Lásd továbbá a Közösségek pénzügyi érdekeinek büntetőjogi védelméről és az Európai Ügyészség létrehozásáról szóló bizottsági zöld könyvet, COM (2001) 715 végleges, 2001.12.11.

[3] HL L 196., 2003.3.2., 45. o.; az átültetés határideje 2005. augusztus 2.

[4] HL C 197., 2000.7.12.

[5] HL C 326., 2001.11.21.

[6] COM(2004)562 végleges.

[7] HL L 76., 2005.3.22., 16. o.

[8] HL C 184., 2002.8.2.

[9] A C-187/01. és C-385/01. sz. Gozütok és Brugge-ügyben 2003. február 11-én hozott ítélet, valamint a C-469/03. sz. Miraglia-ügyben 2005. március 10-én hozott ítélet.

[10] HL C 100., 2003.4.26., 24. o.

[11] HL L 329., 2001.12.14., 3. o.

[12] COM(2004)334 végleges.

[13] COM (2004) 328 végleges.

[14] Lásd továbbá a Közösségek pénzügyi érdekeinek büntetőjogi védelméről és az Európai Ügyészség létrehozásáról szóló bizottsági zöld könyvet, COM (2001) 715 végleges, 2001.12.11.

[15] Büntetőügyekben történő bizonyításfelvételre vonatkozó szabályok az EU-ban című tanulmány, 2004. október.

[16] Az Európai Parlament ajánlása a Tanácsnak a tagállamokban a büntető igazságszolgáltatás minőségéről és a büntető jogszabályok harmonizálásáról, A6-0036/2005 végleges.