Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Finnország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról és Finnország 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2014/0427 final */





Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Finnország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról és Finnország 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére, tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[1] és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére, tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3], tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira[4], tekintettel az Európai Tanács következtetéseire, tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére, tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére, tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére, tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére, mivel: (1) Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén. (2) A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat. (3) Az állam-, illetve kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt. (4) A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el Finnország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Finnország 2012–2016-os időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2013. november 15-én a 473/2013/EU rendeletnek[5] megfelelően kiadta Finnország 2014-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét[6]. (5) A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést[7], amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyanezen a napon a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[8], amelyben Finnországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. (6) Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást. (7) A Bizottság 2014. március 5-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette a Finnországra vonatkozó részletes vizsgálat eredményeit[9]. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Finnországban továbbra is makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely nyomon követést és szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé. Különösen az elmúlt éveket jellemző, az ipari szerkezetátalakításra, valamint a versenyképesség költségalapú és nem költségalapú tényezőire visszavezethető gyenge exportteljesítmény igényel folyamatos figyelemmel kísérést. (8) Finnország 2014. április 17-én benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját és 2014. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. (9) A 2014. évi stabilitási programban felvázolt költségvetési stratégia célja a középtávú költségvetési célhoz 2015-ben történő visszatérés, a strukturális egyenleg e cél felett tartása a programidőszak fennmaradó részében, valamint az államháztartás kiegyensúlyozása 2017-től. A GDP 0,5 %-át kitevő strukturális hiányban meghatározott finnországi középtávú költségvetési cél megfelelően tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. Finnország 2013-ban teljesítette középtávú költségvetési célját és azzal számol, hogy 2014-ben közel marad hozzá és megfelel a kiadási referenciaértéknek is. 2015-ben a tervek szerint túlteljesíti középtávú költségvetési célját és változatlanul megfelel majd a kiadási referenciaértéknek. Összességében véve ez nagyjából összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. Ugyanakkor a bruttó adósságráta növekvő pályán van és 2015-ben – elsősorban a gyenge makrogazdasági kilátások miatt – várhatóan átmenetileg túllépi a GDP 60 %-ában meghatározott küszöbértéket. A program költségvetési előrejelzéseit alátámasztó – nem független intézmény által készített – makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, noha a 2014-es és 2015-ös gazdasági növekedést illetően némileg optimistább a Bizottság tavaszi előrejelzésénél. A Bizottság 2014. évi tavaszi előrejelzése szerint a strukturális egyenleg 2014-ben a GDP 0,3 %-át kitevő mértékkel romlik – ami a középtávú költségvetési céltól való eltérést jelent –, majd 2015-ben a GDP 0,6 %-ával javul, míg a kiadási referenciaérték várhatóan mindkét évben teljesül. A program értékelése és a Bizottság előrejelzése alapján, az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően a Tanács úgy véli, hogy Finnország várhatóan teljesíteni tudja programja céljait, amelyek nagyjából összhangban állnak a Stabilitási és Növekedési Paktummal. (10) Finnország hosszú távon magas fenntarthatósági kockázatnak van kitéve a népesség elöregedésével járó költségek költségvetési hatása miatt. Finnország felismerte a fenntarthatósági rést és 2013-ban strukturális szakpolitikai programot fogadott el, amelynek célja a rés megszüntetése és a növekedés újraindítása. További jelentős lépésnek számítanak a 2014 márciusában közzétett, a 2015–2018 közötti időszakra szóló központi kormányzati kiadásokra vonatkozó korlátozások és államháztartási költségvetési terv, amely kiigazítási intézkedéseket, strukturális reformokat és növekedést ösztönző beruházásokat irányoz elő. A bevételi oldali kiigazítási intézkedések elsősorban a jövedelemre és a termékekre vonatkozó adók emelését érintik. (11) A közszolgáltatások hatékonysága nem tartja a lépést a magánszektor termelékenységének alakulásával. Finnország közigazgatási reformokat készít elő az önkormányzati struktúrát, az egészségügyet és a szociális szolgáltatásokat illetően. Az önkormányzati reform az önkormányzatok önkéntes egyesülésén alapul, amihez az állam pénzügyi ösztönzőket nyújt. Az önkéntes egyesülések eredménye azonban eddig még bizonytalan. A szociális jóléti és az egészségügyi szolgáltatásokat öt regionális szolgáltatónak kell majd ellátnia, és az önkormányzatok továbbra is részt fognak venni a szolgáltatások nyújtásában. A részletek még nem ismertek, de a jogalkotási javaslat előterjesztése 2014 őszén várható. Az új struktúráknak 2017 elejére kell felállniuk. Az idősek funkcionális kapacitásának támogatására irányuló, a megelőzésre, rehabilitációra és az önálló életvitelre nagyobb hangsúlyt fektető 2013. júliusi törvény elvileg csökkenteni fogja az intézményi gondozás iránti szükségletet és vissza fogja fogni a tartós ápolás-gondozás jövőbeni költségeit. (12) Finnország számára a legfontosabb munkaerő-piaci kihívást továbbra is a hosszú távú munkaerő-kínálat jelenti, mivel a munkaerőpiacot elhagyók száma jelenleg meghaladja az oda belépők számát. A jövőbeni munkaerő-kereslet kielégítése érdekében a munkával töltött évek számának növelésére és a munkaerő-kínálat bővítésére van szükség. A kormány 2013-as strukturális szakpolitikai programjában vannak a munkával töltött évek számának növelésére és a munkaerő-kínálat bővítésére irányuló intézkedések, amelyek egyben a munkavállalás ösztönzőinek körét is növelik. Finnország lépéseket tesz a munkaerőpiacról történő korai kilépés korlátozása érdekében, de bizonyos lehetőségek – mint például az ún. „munkanélküliségi alagút”, amelynek keretében az idősebb munkanélküliek bizonyos feltételek mellett nyugdíjba vonulásukig kaphatnak munkanélküli-járadékot – továbbra is megmaradnak. A nemrégiben bevezetett várhatóélettartam-együttható és a jogosultsági növekedési ráta megháromszorozása láthatólag csak korlátozott hatással van a nyugdíjazási gyakorlatokra. Továbbá mivel a várható élettartam a vártnál gyorsabban növekszik, és az emberek nem maradnak hosszabb ideig a munkaerőpiacon, fennáll annak a kockázata, hogy csökkenni fog a nyugdíjak megfelelősége. Finnország azt tűzte ki célul, hogy 2025-ig legalább 62,4 évre emelkedjen a tényleges nyugdíjbavonulási életkor. Kérdéses, hogy ezt a célt el lehet-e érni olyan újabb intézkedések nélkül, mint a törvényben előírt nyugdíjkorhatár emelése és az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságának növelésére irányuló törekvések fokozása. A szociális partnerek már dolgoznak a 2015. tavaszi általános választásokat követő új kormány által végrehajtandó, 2017 elején hatályba lépő nyugdíjreformra irányuló javaslatukon. Finnország fontos és ambiciózus intézkedéseket hozott az ifjúsági és a tartós munkanélküliség leküzdésére. A célcsoportok munkahelyhez jutást segítő készségeinek és munkaerő-piaci kilátásainak tartós javításához időre van szükség. (13) Finnország intézkedéseket hozott az általános versenyhelyzet javítása érdekében, és történt némi előrelépés az egészséges versennyel kapcsolatos program végrehajtása terén. A verseny- és a fogyasztóvédelmi hatóságokat összevonták, és az új struktúra a végrehajtás kezdeti szakaszában van. A versenyjogi törvény most már küszöbértéket állapít meg a fogyasztási cikkek kiskereskedelmi ágazatában az erőfölényes helyzetre vonatkozóan, és a finn verseny- és fogyasztóvédelmi hatóságot különleges jogkörrel ruházták fel arra nézve, hogy bizonyos feltételek mellett közbeléphessen, ha közszervezetek a piaci versenyt torzító gazdasági tevékenységet folytatnak. A finnországi kiskereskedelmi piac erősen koncentrált, és a vonatkozó jogszabály egyes elemei potenciálisan gyengítik a verseny hatékonyságát és erősítik a két kiskereskedelmi piacvezető vállalkozás pozícióját. Példaként hozhatók a nagyméretű kereskedelmi létesítményekre és a kisebb egységekre egyaránt vonatkozó, nagyon szigorú városrendezési követelmények. A földhasználatra és a beépítési tervekre vonatkozó szabályozás jelenleg felülvizsgálat alatt áll, alkalmat kínálva arra, hogy módosítása révén az egészséges verseny támogatása jobban előtérbe kerülhessen. A finnországi kiskereskedelmi ágazat az EU-n belül továbbra is a legszabályozottabbak egyike, egyebek mellett a nagyméretű kiskereskedelmi üzlethelyiségekre vonatkozó, a verseny elé akadályokat gördítő szabályozás következtében. (14) A finn gazdaság számára fontos kihívás a növekedés és a versenyképesség helyreállítása. Finnország előkelő helyen szerepel a nemzetközi versenyképességi rangsorban, azonban 2007 és 2012 között az uniós tagállamok közül a leggyorsabb ütemben veszített exportpiaci részesedéséből. A vállalkozások K+F-intenzitása csökkenő pályára lépett, és a K+F-kiadásokra vonatkozó nemzeti cél egyre elérhetetlenebbnek tűnik. Kritikus kérdés, hogy a finn kutatási és innovációs rendszer milyen hatékonyan képes új innovatív termékeket és szolgáltatásokat előállítani a K+F-beruházásokból. A jelenlegi beruházási szint nem elegendő ahhoz, hogy a K+F-ben rejlő potenciál új termékek formájában bontakozhasson ki. Kedvezőtlenül befolyásolja a kereskedelmi teljesítményt és a potenciális növekedést a szűk termékkört kínáló, maroknyi nagy exportcég, valamint a kisebb finn vállalkozások alacsonyabb exporthajlandósága. A kisebb vállalkozások nemzetköziesítéséhez nyújtott további testreszabott támogatás révén bővíteni lehetne az exportban rejlő lehetőségeket. Finnország reformokat indított az innovatív termékek előállítási kapacitásának fejlesztésére és az ipar diverzifikálásának támogatására, beleértve a kutatási intézményekre és a kutatás finanszírozására irányuló átfogó reformot. A 2013-as strukturális szakpolitikai program és a 2014 májusában közzétett, a 2015–2018 közötti időszakra szóló kormányzati kiadásokra vonatkozó korlátozások és költségvetési terv nemcsak kiigazítási intézkedéseket és strukturális reformokat, hanem a növekedés és az innováció előmozdítását szolgáló intézkedéseket is tartalmaznak. Finnországnak az energiaellátás diverzifikálásából is előnye származna, különösen mivel egyetlen gázforrásra hagyatkozik. (15) Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Finnország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Finnország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait. (16) A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Finnország stabilitási programját, és arról alkotott véleményét[10] különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi. (17) A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. Az alábbi 2., 4. és 5. ajánlás tükrözi az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait. (18) Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Finnországnak biztosítania kell ezen ajánlások teljes körű és időben történő végrehajtását is, AJÁNLJA, hogy Finnország 2014–2015-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében: 1. A középtávú költségvetési célhoz képest jelentkező eltérés fényében erősítse meg 2014-es költségvetési intézkedéseit. 2015-ben és azt követően a tervek szerint tartsa tiszteletben a középtávú költségvetési célt, biztosítsa az adósságkritérium teljesülését és folytasson növekedésbarát költségvetési politikát. A költségvetési fenntarthatósági rés csökkentése és a növekedés feltételeinek javítása érdekében gyorsan hajtsa végre a strukturális szakpolitikai program és a 2015–2018 közötti időszakra szóló kormányzati kiadásokra vonatkozó korlátozások és költségvetési terv által megállapított reformokat. 2. A közszolgáltatások költséghatékonyságának növelése érdekében biztosítsa az önkormányzati struktúrával, valamint a szociális és az egészségügyi szolgáltatásokkal összefüggésben zajló közigazgatási reformok eredményes végrehajtását. 3. Javítsa a teljes munkaerő-potenciál kihasználását a munkaerőpiacon, beleértve az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátájának és foglalkoztathatóságának javítását, a munkaerőpiacról történő korai kilépés lehetőségeinek korlátozását és a törvényben előírt nyugdíjkorhatár várható élettartammal való összehangolását. Javítsa a fiatalok és a tartósan munkanélküli személyek munkaerő-piaci kilátásait, különösen a szakképzésre és a célzott aktiválási intézkedésekre összpontosítva. 4. Az egészséges verseny előmozdítását célzó program végrehajtása révén folytassa – különösen a kiskereskedelmi ágazatban – a termék- és szolgáltatáspiacokon uralkodó verseny fokozására irányuló erőfeszítéseket, ideértve a földhasználati és építési törvénynek az egészséges verseny támogatását biztosító módosítását. 5. Változatlanul növelje az ország arra vonatkozó kapacitását, hogy a gyorsan változó körülmények között is képes legyen innovatív termékekkel és szolgáltatásokkal előállni, valamint nagy növekedési potenciállal rendelkező vállalkozásokat működtetni, továbbá folytassa az ipar diverzifikálását, különösen a finnországi beruházásokra irányuló ösztönzők létrehozása és a kisebb cégek exportpiacra történő belépésének további előmozdítása révén. Gyorsítsa fel a Finnország és Észtország közötti, határon átnyúló gázösszeköttetés kiépítését. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök [1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. [2] HL L 306., 2011.11.23., 25. o. [3] COM(2014) 427 final. [4] P7_TA(2014)0128 és P7_TA(2014)0129. [5] HL L 140., 2013.5.27., 11. o. [6] C(2013) 8012 final. [7] COM(2013) 800 final. [8] COM(2013) 790 final. [9] SWD(2014) 89 final. [10] Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.