HU    HU HU 
HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 1.4.2009 
SEC(2009) 388 
A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATAINAK MUNKADOKUMENTUMA 
Kísérő dokumentum a következ őhöz:  
 
FEHÉR KÖNYV 
 
Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodá s: egy európai fellépési keret felé 
    
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA  
 
 
{COM(2009) 147 végleges} 
{SEC(2009) 386} {SEC(2009) 387}  
HU 2   HU ÖSSZEFOGLALÓ  
1. BEVEZETÉS  
Ez a jelentés az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról szóló bizottsági fehér könyvhöz1 
készült hatásvizsgálat2 összefoglalása. Célja el őmozdítani az éghajlatváltozás hatásairól szóló 
európai szint ű párbeszédet, valamint biztosítani, hogy az EU és tagállamai képesek legyenek 
mind a szakpolitikák alkotása mind a me goldások gyakorlati megvalósítása terén 
teljesérték űen fellépni, figyelembe véve ugyanakkor azt is, hogy az éghajlatváltozáshoz való 
alkalmazkodást segít ő kezdeményezéseket általában országos, regionális vagy helyi szinten 
kell meghozni. 
A Bizottság 2007-ben elfogadott „Alkalmazkodá s az éghajlatváltozáshoz Európában – Az 
uniós fellépés lehet őségei”3 című zöld könyve nyomán széles kör ű nyilvános és 
intézményközi konzultáció4 kezdődött. A hatásvizsgált épít az IPCC (éghajlatváltozással 
foglalkozó kormányközi munkacsoport) 4. jelentésére,5 az EEA/JRC/WHO jelentésére az 
éghajlatváltozás következményeir ől Európában,6 valamint számos más, az éghajlatváltozással 
és alkalmazkodással foglalkozó tanulmányra és kutatási projektre. Három ágazati 
dokumentum egészíti ki: ezek a vizek, tengerpartok és tengerek7, a mezőgazdaság8 és az 
egészségügy9 helyzetével foglalkoznak. 
2. ALKALMAZKODÁS AZ ÉGHAJLATVÁLTOZÁSHOZ : A KÖZPOLITIKA ÚJ FELADATA  
2.1. Kulcsfogalmak 
A sebezhet őség (IPCC, 2007) azt fejezi ki, hogy e gy rendszer az éghajlatváltozás kedvez őtlen 
hatásaival, például az id őjárás változékonyságával és széls őségeivel szemben mennyire 
érzékeny, és e hatásokkal mennyire képes megbirkózni. A sebezhet őség az éghajlatváltozás 
illetve a változékonyság jellegének, mértékén ek és ütemének, valamint a rendszer 
érzékenységének és alkalmazkodási képességének függvénye. Ezzel szemben az ellenálló 
képesség  (IPCC, 2007) egy rendszer az on képessége, hogy alapvet ő struktúrájának és 
működésének változása nélkül  elnyelje a zavaró tényez őket. 
Ebből az következik, hogy a proaktív alka lmazkodási politikát nem szabad lesz űkíteni az 
éghajlatváltozás hatásainak tanulmányozására vagy a különböz ő ágazatok, régiók vagy 
társadalmi rétegek eltér ő érzékenységének elemzésére. Az éghajlatváltozás egyes ágazatok, 
                                                 
1 SEC(2009) 87 A hatásvizsgálati jelentés részletesebb ágazati és földrajzi adatokkal szolgál. 
2 COM (2009) 147 
3 COM(2007) 354, http://ec.europa.eu/e nvironment/climat/ada ptation/index_en.htm  
4 http://ec.europa.eu/environment/climat/adaptation/index_en.htm 
5 Alcamo et al., Climate Change 2007: Impacts, Adaptation and Vulnerability. Az éghajlatváltozással 
foglalkozó kormányközi munkacsoport II. csoportjának munkája, lásd: 
http://www.ipcc.ch/ipccreports/assessments-reports.htm 
6 Impacts of Europe's changing climate - 2008 indicator-based assessment, EEA Report No 4/2008, 
http://reports.eea.eur opa.eu/eea_report_2008_4/en/  
7 SEC(2009) 386 
8 SEC(2009) 417 
9 SEC(2009) 416 
HU 3   HU régiók és csoportok számára lehet őséget teremthet újszer ű folyamatok, technológiák és 
kormányzati stílusok elfogadására.  
A biológiai sokféleség, az ökoszisztémá k, a lakosság és a gazdasági szerepl ők kedvez ő 
körülmények között önállóan is  képesek lehetnek alkalmaz kodni, ehhez nincs szükség az 
éghajlatváltozás következményeit mérsékl ő központi hatóságra, amel y az éghajlatváltozásból 
adódó „lehet őségek” kihasználására törekedve úja bb gazdasági, társadalmi és környezeti 
hatásokat vált ki, és mindössze áthely ezi a hatást más területekre.  
HU 4   HU 1. ábra: Az éghajlatváltozással kapcsolatos sebezhet őség és alkalmazkodás fogalmi ábrája 
Forrás: EKÜ, 2008. 
kitettség érzékenység 
lkalmazkodási 
képesség lehetsé ges 
következmények 
sebezhet őség társ.- gazd. és 
intézm. kapacitások alkalmazkodási 
hajlandóság éghajlatváltozás 
alkalmazkodás 
 
Tervezett alkalmazkodási intézkedésekre van szükség, amelyek ágazatokat átölel ő 
megközelítéssel  igyekeznek javítani a természetes és a gazdasági rendszerek ellenálló 
képességét és/vagy az egyes elemek alkalmazkodását, gyakran közép- vagy hosszú távon . A 
közpolitikai fellépésnek a közjavak termel ését is védenie kell, valamint egyenl ő hozzáférést 
kell biztosítania az éghajlatváltozással kapcsolatos sebezhet őségről, az alkalmazkodási 
lehetőségek költségeir ől és hasznáról szóló információhoz. 
Mivel rengeteg a bizonytalanság a jöv őben szükségessé váló alkalmazkodás mértékét 
tekintve, rugalmas, módosítható irányítá si modellt kell követni, számos különböz ő 
forgatókönyv szerint értékelve a lehets éges stratégiák megbízhatóságát.10 A hatásvizsgálat 
keretében végzett elemzés holisz tikus megközelítéssel készült, az éghajlatváltozás közvetlen 
hatásain és gazdasági következményein túl fi gyelembe veszi az ökoszisztéma-szolgáltatások 
szerepét és az éghajlatválto zás társadalmi vonzatait. (l ásd a 2. ábrát) Ez lehet őséget teremt 
arra, hogy a különböz ő előrevetített változások nyomán fellép ő lehetséges hatásokat is 
számításba vegyék, akár önálló alkalmazkodás eset én, akár anélkül. Az éghajlatváltozással 
kapcsolatos ismeretek a mai napig meglehet ősen hiányosak, a 6. és a 7. kutatási 
keretprogramban zajló projek tek kutatói folyamatosan dolgoznak olyan forgatókönyvek 
létrehozásán, amelyek az integrál t alkalmazkodási és hatásmérsékl ő szakpolitikák 
következetes értékelé séhez szükségesek. 
2. ábra: Az éghajlatváltozás lehetséges hatásainak lánca Forrás: Környezetvédelmi 
Főigazgatóság az EKÜ (2008) és az IPCC (2007) adat ai alapján. A lehetséges hatások alatt az 
előrevetített éghajlatváltozás esetén elképzelhet ő hatásokat kell érteni, alkalmazkodás 
hiányában. 
                                                 
10 Hulme M. (2008), “Is Climate Prediction a Limit to  Adaptation?” - az Európai Bizottság számára 2008. 
május 22-én tartott el őadás, School of Environmental Sciences, University of East Anglia 
HU 5   HU légkör/ jégöv/ 
óceánok
Az ökoszisztémák állapota 
és szolgáltatásai
Az ökoszisztéma-szolgáltatásokra gyakorolt hatás
Ellátási
(élelem, édesvíz, fa/rost, üzemanyag)
Szabályozási
(éghajlat, árvizek, betegségek, víztisztítás)
KulturálisGazdasági hatások
Az infrastruktúra és fizikai t őke tekintetében
(károsodás, veszteségek)
A termelés és fogyasztás tekintetében
(folyamatok, fogyasztói magatartás, növekedési potenciál,
változékonyság/zavarok, fellépések )
A foglalkoztatásra gyakorolt hatás
viharok
áradások
vízhiány, aszálynövények egyedfejl ődése
vízminőségerdőtüzek
talajromlásfajok előfordulása
permafroszt és jég 
olvadása
Társadalmi hatások
Egészségügyi (halálozás, betegségek el őfordulása, munkaer ő
termelőképessége)
Az eloszlásra gyakorolt hatás (társadalmi csoportok, régiók)
harc a forrásokért
elvándorlás
a társadalom szerkezete
kormányzás
üvegházhatású gázok 
koncentrációja
hőmérséklet (átlagok 
és szélsőségek)
csapadék (átlagok és 
szélsőségek)
a tengerszint 
emelkedése
földközeli ózonÉghajlatváltozási forgatókönyvek
 
2.2. Az Unió legsebezhet őbb ágazatainak és régióinak meghatározása 
Európa legsebezhet őbb régiói Dél-Eur ópa, a Földközi-tenger medencéje, a legküls ő régiók és 
az Északi-sarkvidék. (EKÜ, 2008.) Ezen túl a hegyvidékek, különösen az Alpok, a szigetek, a 
tengerparti és városi területek, valamint a s űrűn lakott folyó menti síkságok néznek 
jelentősebb kihívások elé. Észak- és Nyugat-Európá ban az éghajlat mérséke lt változása esetén 
bonyolult egyensúly jöhet létre a kedvez ő és a kedvez őtlen hatások között. 
Az éghajlatváltozás lehetséges következményei azokban az ágazatokban súlyosabbak, 
amelyek ökoszisztéma-szolgáltatásokra, vízre és id őjárási viszonyokra épülnek: ilyen a 
mezőgazdaság és az erd őgazdálkodás, a halászat és az ak vakultúra, az energetika és az 
idegenforgalom.  
A legsebezhet őbb csoportok (id ősek, fogyatékkal él ők, gyermekek, krónikus betegek stb.) 
alkalmazkodása lesz a legnehezebb. Ez méltányossági  és elosztási kérdéseket vet fel. Az is 
felmerül, hogy a tervezett alkalmazkodásnak kell-e külön foglalkoznia ezekkel a csoportokkal, vagy elegend ő eloszlási elemzésekkel biztosít ania az alkalmazkodási stratégia 
igazságosságát. Igaz, hogy a legsebezhet őbbek számára rendelkezésre álló források hiányát 
gyakran emlegetik az alkalmazkodás akadályaké nt, de az alkalmazkodás sikerességét más 
pénzügyi mechanizmusok és a piaci cs ődök is csökkentik. 
Az Európai Bizottság munkatársai már vizs gálják olyan ágazati és regionális sebezhet őségi 
mutatók kidolgozásának me gvalósíthatóságát és különböz ő lehetőségeit, amelyek segítségével 
jobban értékelhet ők az uniós alkalmazkodási csomagok.  Az értékeléshez a gazdasági, 
társadalmi és környezeti mutatók különböz ő éghajlatváltozási forgatókönyvek szerinti 
összevetésére van szükség, ami megm utatná az egyes ágazatok és régiók 
veszélyeztetettségének fokát. 
HU 6   HU 2.3. A különböz ő szinten végrehajtott fellépése ket jobban össze kell hangolni 
Míg egyes tagállamok el őrelátóan tervezik az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást, és 
már rendelkeznek ilyen jelleg ű szakpolitikákkal, má sok még csak a problémák felmérésénél 
vagy a követend ő magatartás meghatározásánál tartanak. A meglév ő nemzeti alkalmazkodási 
tervek elismerik, hogy szükség van a fellépések tagállamok közötti összehangolására, ahogy 
azt is, hogy kifizet ődő volna egy integrált és egyeztet ett uniós megközelítés kialakítása.  Az 
uniós szint ű fellépést a következ ők indokolják:  
• Az éghajlatváltozás határokon átível ő hatásokkal jár , ezért az alkalmazkodási 
intézkedéseket a tagállamok munkájának ö sszehangolásával, az Unión kívüli érintett 
országokkal is együttm űködve kell meghozni (például egy folyó fels ő szakaszán életbe 
léptetendő árvízvédelmi intézkedések esetén). 
• Az alkalmazkodási stratégiában érvényesíteni kell a szolidaritás elvét, mivel az 
éghajlatváltozás hatásai földrajz i területenként mások, igen eltér őek lehetnek, vagyis a 
következmények egyenl őtlenül oszlanak el az Unión belül. 
• A hibás alkalmazkodás  (a hatás áthelyezése, a probl éma más területen, országban, 
ágazatban, társadalmi rétegben történ ő súlyosbítása) elkerülése érdekében célszer ű 
nemzetközi vagy európai szinten cselekedni. 
• Az éghajlatváltozás komoly következményekkel fog járni olyan ágazatok számára, 
amelyek a közös piac  és közösségi politikák  révén már meglehet ősen integráltak uniós 
szinten. Az alkalmazkodás ügyét az EU-s források elosztásában  is figyelembe lehet 
venni, a tagállamok által eszközöl t ráfordítások kiegészítéseképpen. 
• Ami a küls ő fellépéseket illeti, a tagállamok helyet t az Unió tárgyalási erejét érdemes 
növelni, hiszen az EU vezető szerepet vállalhat  egyes ágazatok alkalmazkodásában. 
3. A FEHÉR KÖNYV CÉLKIT ŰZÉSEI  
Az alkalmazkodással foglalkozó köz lemény konkrét céljai uniós szint ű szakpolitikai 
eszközöket azonosítani, és felá llítani a rövid, valamint közép  távra vonatkozó munkatervet. 
Ehhez a következ őkre van szükség: 
– az éghajlatváltozással szembeni sebezhet őséggel (következmények és alkalmazkodási 
képesség) kapcsolatos ismeretek b ővítése, az alkalmazkodási lehet őségek költség–haszon 
elemzése; 
– a mindenképpen kifizet ődő és káros következménnyel nem járó intézkedések miel őbbi 
bevezetése, a hibás alkalmazkodás elkerü lése, az alkalmazkodás beépítése az EU 
szakpolitikáiba; 
– az alkalmazkodási stratégiák ös szehangolását és a következ ő lépések meghatározását 
lehetővé tevő folyamat elindítása, ezen belül a jöv őbeni finanszírozás lehet őségeivel 
foglalkozó eszmecsere kezdeményezése. 
HU 7   HU 4. A KÜLÖNBÖZ Ő LEHETŐSÉGEK VIZSGÁLATA  
A fenti célok el őmozdításában két szintet kell megkülönböztetni: 
– az alkalmazkodást szolgáló stratégiát bármely szinten meghatározó általános 
megközelítést; 
– az uniós szint ű fellépés keretét.  
4.1. Az alkalmazkodást meghatározó megközelítési lehet őségek 
Rengeteg alkalmazkodási stratégia, terv és proj ekt fog születni, és mindegyik esetén fel kell 
majd mérni a sebezhet őséget, valamint a költségeket és hasznot. Az alapvet ő megközelítés 
alapján azonban három átfogó kategóri ába sorolhatók az alkalmazkodási lehet őségek: 
• „szürke” infrastruktúra-projektek  – ezek fizikai beavatko zások, építkezések, amelyek 
mérnöki szolgáltatások segítségével a tá rsadalmi és gazdasági jóléthez, a széls őséges 
események elviseléséhez elengedhetetlen épületeket és infrastr uktúrákat biztosítják ; 
• „zöld” strukturális megközelítés – az ökoszisztémák ellenállá sának javításához járul 
hozzá, a biológiai sokféleség meg őrzését, az ökoszisztémák pusztulásának megállítását és a 
természetes vízkörforgás helyreál lítását célozza, de emellett ki is használja a rendelkezésre 
álló ökoszisztéma-szolgáltatásokat a szürke  infrastruktúra kizárólagos használatánál 
költséghatékonyabb és jobban megvalósítható alkalmazkodás érdekében;   
• „puha” nem strukturális megközelítés – a természetes csapásokkal szembeni 
sebezhetőség csökkentését, a megelőzést szolgáló szakpolitikák és eljárások kialakítását és 
alkalmazását, a terület-használat szabályozá sát, az ismeretterjesztést, a gazdasági 
ösztönzést jelenti. Az ilyen megközelítés messzemen ően figyelembe veszi az érintett 
emberi tényez őket. 
4.1.1.  A lehetőségek vizsgálata 
Ez a hatásvizsgálat nem foglalkozik külön a 27  tagállamra és az egyes ágazatokra jellemz ő 
különböző sebezhet őségi fokokkal, sem az alkalmazkodási lehet őségek alkalmazási körével. 
Nem foglal állást egyik megközelítés el őnyben részesítése mellett sem, mivel mind a három 
megközelítésnek jelen kell lennie bármely szakmai portfólióban.  
Az alkalmazkodási lehet őségek költség –haszon elemzésekor  tekintettel kell lenni az uniós és 
nemzeti intézkedések teljes arzenáljára (KAP, kohéziós politika, környezetvédelmi, 
egészségügyi és vállalati politikák stb.), és végig kell gondolni, hogy a szakmai programok 
széles skálájának újraírása és átalakítása hogyan teheti költségha tékonyabbá, gyorsabbá és 
rugalmasabbá az alkalmazkodást. Az éghajlat változással kapcsolatos bizonytalanságok miatt 
nem minden ágazatban le het korai, célzott intézkedéseket  hozni. Azonban a korai fellépés 
sokszor el őnyösebb gazdaságilag, hiszen megel őzi a lehetséges károkat, és csökkenti az 
ökoszisztémákat, az emberi eg észséget, a gazdasági fejl ődést, a tulajdont és az 
infrastruktúrákat fenyeget ő veszélyt. Azon beruházások esetében, amelyek az éghajlatváltozás 
összes következményének megjelenésekor is m űködő létesítményeket hoznak létre, 
döntéshozatalkor már most figyelembe kell venni az éghajlatváltozással kapcsolatos 
előrejelzések tartalmát. 
HU 8   HU Az önálló és a tervszer ű alkalmazkodás is eredményezhet környezeti költségeket/terheket , 
amelyekkel fenntarthatósági vizsgálatok kere tében kell foglalkozni. Ezért a hatásokat 
mérséklő és az alkalmazkodást el őmozdító stratégiákat integrált értékelésnek kell alávetni. A 
hatásmérsékl ő stratégiáknak (pl. az energia- és területhasználat terén) maximálisan 
figyelembe kell venniük a sebezhet őséget, míg egyes alkalmazkodási lehet őségeknél 
(különösen a vízellátás és a h űtés tekintetéb en) körültekint ő megfontolásra van szükség. Az 
integrált terület- és vízhasználati értékelé sek szerepe igen fontos a véges természeti 
erőforrások (föld, víz) optimális elosztása érdekében. Más környezeti hatásokat is 
mihamarabb meg kell vizsgálni a fenntartható al kalmazkodási politikák tervezése és a hibás 
alkalmazkodás elkerülése érdekében. 
Ami a társadalmi hatások at illeti, az alkalmazkodási stra tégiának társadalmi szempontból 
igazságosnak kell lennie, különösen a foglal koztatással, a méltányossággal és a javak 
elosztásával kapcsolatos következményeket illet ően. Különös hangsúlyt kell fektetni az 
emberi tőke ápolására. Ide tartozik  az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás kihívásaival 
kapcsolatos felkészültség bizt osítása, az alkalmazkodáshoz szüks éges készségek és ismeretek 
kialakítása a képzésbe és oktatás ba való befektetés révén. Az  alkalmazkodási stratégiáknak a 
kiszolgáltatottabb csoportokkal szembeni  szolidaritás biztosítása mellett el ő kell segíteniük a 
szükséges szerkezeti átalakulásokat, és ki kell  aknázniuk az új gazdas ágfejlesztési, valamint 
„zöld” munkahelyteremtési lehet őségeket. 
4.1.2.  Egyes alkalmazkodási intézkedések el őtérbe helyezése 
Vannak olyan alkalmazkodási intézkedések , amelyeket mindenképpen meg kell hozni. 
Egyfelől azokat, amelyek az el őrejelzések bizonytalansá gai ellenére rövid távon 
mindenképpen kifizet ődnek („no-regret” measures), másfel ől azokat, amelyek mind a hatások 
mérséklését, mind az alkalmazkodást szolgáljá k („win-win” intézk edések). Ilyenek: 
• a veszélyeztetett terü leteken (pl. árterüle tek, vízhiányos területek) el kell kerülni 
az infrastruktúra-fejlesztést és az építkezést; 
• energia- és víztakarékos infrastruktúráka t és épületeket kell tervezni, emellett 
javítani kell a városi területek vízmegtartó és h űtési lehetőségeit; 
• olyan folyószabályozást és partkezelést kell megvalósítani, amellyel újra 
kialakíthatók árterületek illetve sós mocsarak, ezek révén ugyanis kezelhet őek az 
árvizek vagy a tengerszint-emelkedés következményei, és támogatható a fajgazdagság és az él őhelyek meg őrzése; 
• javítani kell a felkészültséget és a vé szhelyzeti tervezést a koc kázatok tekintetében 
(ideértve az éghajlattal kapcsolatos kockázatokat is). 
4.2. Az uniós szint ű fellépés lehet őségei 
A fenti célokhoz az Unió alkalmazkodása tekintetében három stratégiai lehet őség 
kapcsolódik: 
– A. lehetőség (alaphelyzet) : az alkalmazkodási stratégiákat  önállóan, illetve országos 
intézkedések szintjén dolgozzák ki, az uniós politikák változatlanok maradnak. Ez számos problémát hagyna megoldatlanul, és lehet ővé tenné a hibás alkalmazkodást. 
Ezért ezt a lehet őséget hamar el lehet vetni. 
HU 9   HU – B. lehetőség (fokozatos és rugalmas fellépés egy uniós alkalmazkodási stratégia 
kialakítása felé) : azt jelenti, hogy az EU alkalmaz kodási stratégiáját a továbbiakban 
e jelentés következtetéseinek fi gyelembe vételével alakítják. El őtérbe kerül a 
meglévő, főleg országos kezdeményezések kihasználása, az összehangoltság és a 
tájékozottság növelése. Részletesen át ke ll tekinteni az EU szakpolitikáinak és 
eszközeinek széles skáláját, le kell fe ktetni az uniós alkalmazkodási politika 
igazgatásának alapjait a haladás felmérése és a jöv őbeni fellépések el őkészítése 
érdekében. 
– C. lehet őség (uniós alkalmazkodá si cselekvési terv) : az előző lehetőséget 
kiegészítve els őbbséget biztosítana új jogalkot ási javaslatok készítésének a 
fenntartható alkalmazkodás el őmozdítása érdekében. Az or szágos és regionális 
alkalmazkodási stratégiákat felül kell vi zsgálni és egységes íteni kell. Azonban 
jelenleg nagy a bizonytalanság a hatásokkal szembeni sebezhet őség, valamint az 
alkalmazkodási lehet őségek költségei és haszna tekintetében, ami nem teszi lehet ővé 
konkrét fellépési tervek meghatározását. Az uniós szint ű föllépés indokoltságát 
(például a területhasználat vagy az erd őgazdálkodás területén) szisztematikusan meg 
kell vizsgálni, ugyanis számos alkalmazkodá si intézkedés inkább tartozik nemzeti 
vagy helyi hatáskörbe. Végezetül ez a lehet őség elhamarkodottnak t űnik, hiszen még 
nem történt meg a következ ő, 2013–2020-as id őszakra szóló többéves pénzügyi keret 
prioritásainak meghatározása. 
A jelenlegi helyzetben a B. lehet őség követend ő, ugyanis ez megfelel ően ötvözi egyfel ől az 
uniós alkalmazkodási politika kidolgozásához szükséges stratégiai megközelítést, másfel ől a 
szakpolitikai prioritások rugalmas és  eredményes megválasztásának lehet őségét. Ez egy rövid 
távú  (2012-ig érvényes) stratégiának felel me g, ami az uniós vívmányok végrehajtásának 
jelenlegi állapotára épít (olyan folyamatban lév ő kezdeményezésekre is, amelyek még nem 
érték el kit űzött céljukat), és feltételezi, hogy a tagállamok az ENSZ Éghajlatváltozási 
Keretegyezménye értelmében vállalt köteleze ttségeik alapján kidolgoznak alkalmazkodási 
stratégiákat és terveket. Ha abból indulunk ki, hogy tö rténik valamilyen szint ű önálló és a 
tagállamok által vezérelt alkalmazkodás is, e lehet őség keretében rugalmas eszközökkel kell 
rövid távon ösztönözni az alkalmazkodást szolgáló fellépéseket, meg kell el őzni a hibás 
alkalmazkodást, és uniós szint ű hozzáadott értéket kell teremteni egyes tervek mellé. 
5. NYOMON KÖVETÉS ÉS ÉRTÉKELÉS  
Az Európai Bizottság és az Európai Környezetvédelmi Ügynökség megkezdte olyan 
alkalmazkodási mutatók kidolgozását, amelye kkel leírható egyes ágazatok vagy régiók 
sebezhetősége, felmérhet ő egyes politikák és programok eredményessége – vagyis 
alkalmassága, hatékonysága és rugalmassága – a problémák kezelésében.  
Ezek az Európa-szerte alkalmazható, egységesen meghatározott kulcsfontosságú 
alkalmazkodási mutatók segítik majd a Bizottságot az elért eredményekr ől szóló jelentés 
elkészítésében, és hozzájárulnak a szakpolitik ák rugalmas alakításához. A mutatók els ő 
kiigazítására az ENSZ Éghajlatváltozási Ke retegyezménye alapján elért, a további 
hatásmérsékl ő fellépésekr ől szóló megállapodás ismeretében kerülhet sor, mivel a további 
kibocsátáscsökkentés tekintetében vállalt célok az egész Unióra nézve befolyásolják majd a 
szükséges alkalmazkodás mértékét. 
HU 10   HU A jelentéstételi rendszer kés őbb kerül kialakításra. Építeni fog az elszámolóházi 
mechanizmusra, és az adminisztratív terhek  csökkentése érdekében egységes megközelítést 
alkalmaz majd.