[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2008.6.13

COM(2008) 355 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló 2150/2002/EK rendelet alapján összeállított statisztikákról és ezek minőségéről

1. Bevezetés

1.1. A hulladékstatisztikáról szóló rendelet

A hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló, 2002. november 25-i 2150/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[1] előírja a Bizottságnak, hogy a 8. cikk (1) bekezdése alapján „jelentést nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz az e rendelet szerint készített statisztikákról, különös tekintettel azok minőségére, valamint a vállalkozásokra nehezedő terhekre”.

Az I. és a II. melléklet 7. szakaszának 3. pontja kiköti, hogy a „Bizottság a lefedettségre és minőségre vonatkozó jelentéseket felveszi az e rendelet 8. cikkében meghatározott jelentésbe”. A tagállamok minőségi jelentései elérhetők az alábbi weboldalon:

http://circa.europa.eu/Public/irc/dsis/pip/library?l=/wastesstatisticssregulat/data_transmission/quality_statistics

Ez a jelentés összefoglalja az első eredményeket, áttekintést ad az adatok minőségéről, és ajánlásokat tartalmaz a rendelet esetleges módosításaira vonatkozóan. Arra a 25 EU-tagállamra terjed ki, amelyeknek 2006-ban jogszabályi kötelezettsége volt az adatszolgáltatás.

A 2004-es referenciaévvel kezdődően a rendelet előírja az EU tagállamainak, hogy minden második évben nyújtsanak be adatokat. Az I. és a II. melléklet meghatározza a hulladékkeletkezésre, hulladékkezelésre és hulladékkezelési kapacitásokra vonatkozó statisztikai követelményeket. Az eredmények hulladékkategóriánként vannak bontva a rendelet III. mellékletében meghatározott hulladékstatisztikai nómenklatúra (EHK-Stat) alapján. A beszámolási követelményekről részletesebben az 1. táblázat tájékoztat.

1. táblázat: Adatsorok a hulladékstatisztikai rendelet szerint

Adatsor | Leírás és bontás | Regionális szint |

1 | Keletkezés | Hulladékkeletkezés: - 20 hulladéktermelő tevékenység: 19 ágazat + háztartások - 48 hulladékkategória | Nemzeti |

2 | Hulladékégetés | Hulladékégetés: - 2 kezeléstípus - 14 hulladékkategória | NUTS 1 |

3 | Hasznosítás (kivéve energetikai hasznosítás) | Hulladékhasznosítás: - 1 kezeléstípus - 17 hulladékkategória | NUTS 1 |

4 | Hulladékégetésen kívüli ártalmatlanítás | Hulladékártalmatlanítás: - 2 kezeléstípus - 16 hulladékkategória | NUTS 1 |

5 | Hulladékkezelő infrastruktúra A gyűjtőrendszer lefedettsége | A hasznosító/ártalmatlanító létesítmények száma/kapacitása: - 5 kezeléstípus A háztartási és hasonló hulladék összegyűjtésére szolgáló rendszer által lefedett népesség / lakások százalékos aránya. | NUTS 2 |

1.2. Végrehajtó intézkedések

A Bizottság további jogi aktusok elfogadásával és egy útmutató összeállításával támogatta a 2150/2002/EK rendeletet:

- A Bizottság 574/2004/EK rendelete[2] (2004. február 23.) a hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló 2150/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet I. és III. mellékletének módosításáról

- A Bizottság 783/2005/EK rendelete[3] (2005. május 24.) a hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló 2150/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet II. mellékletének módosításáról

- A Bizottság 782/2005/EK rendelete[4] (2005. május 24.) a hulladékra vonatkozó statisztikai adatszolgáltatás formátumának szabályozásáról

- A Bizottság 1445/2005/EK rendelete[5] (2005. szeptember 5.) a hulladékra vonatkozó statisztika megfelelő minőségértékelési kritériumainak és a minőségre vonatkozó jelentések tartalmának meghatározásáról

- Manual for the Implementation of Regulation (EC) No 2150/2002 on Waste Statistics (Kézikönyv a hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló 2150/2002/EK rendelet végrehajtásához, 2006. július, 1.1. verzió)[6].

1.3. Adatminőség egy különféle módszereket alkalmazó környezetben

A 2150/2002/EK rendelet meghatározza a benyújtandó adatokat és a megkívánt minőséget, nem ír elő azonban egyetlen konkrét módszert a hulladékstatisztika összeállításához, amelyet így egy sokféle módszert alkalmazó környezetben állítanak elő. Ez lehetővé teszi a tagállamoknak, hogy megőrizzék bevált adatgyűjtő rendszereiket, és minimalizálják a rendeletnek való megfeleléshez szükséges változásokat.

A sokféle módszer azonban súlyos problémák forrása. Módszertani különbségekhez vezethet az országok között, egyazon ország különböző adatsorai között, vagy akár egyes adatsorokon belül is. Ez némiképp megnehezíti az adatok összehasonlíthatóságának garantálását és a kiváló adatminőség biztosítását.

Az adatminőség mérésének módja az alkalmazott módszertől függ. Különböző módszerekhez különböző minőségi paraméterek tartoznak (például az adatfelvétel relatív szórása, a modellezés érzékenységének elemzése stb.). Az egyes módszereknek az adatsorokon belüli kombinálása különösen megnehezíti a teljes adatminőségre vonatkozó mutatók meghatározását. Következésképp a rendelet több módszeren alapuló megközelítése jelentősen akadályozza az adatminőség értékelését és kommunikálását.

A megközelítések sokfélesége az adatok összehasonlíthatóságát is befolyásolja. Az adatok összehasonlíthatósága különösen a hulladéknak a különböző hulladéktermelő tevékenységekhez való hozzárendelése és a lefedettség tekintetében ütközhet korlátokba, mint ez alább részletesen is ki van fejtve.

Minőségi jelentéseikben a tagállamok az Európai Statisztikai Rendszerben a statisztikák minőségének értékelésére általánosan használt – és a hulladékstatisztikáról szóló 1445/2005/EK rendeletben meghatározott – minőségi elemekre[7] való hivatkozással írták le az adatokat.

2. Időbeli pontosság és időszerűség

Az időbeli pontosság az adatoknak a hivatalos határidőig való elküldésére vonatkozik, az időszerűség pedig a referencia-időszak és az adatok rendelkezésre állása között eltelt időre.

A 2150/2002/EK rendelet a 2004-es referenciaévre írja elő az adatokat, a minőségi jelentéseket pedig 2006. június 30-ig kellett benyújtani. Az így megkapott információt az Eurostat a határidő után két hónappal értékelte a következő kritériumok figyelembevételével:

- az adatsorok teljessége;

- a minőségi jelentés teljessége;

- időszerűség;

- a fogalommeghatározások és a besorolások megfelelő használata;

- megbízható statisztikai módszerek alkalmazása.

A tagállamokat 2006. augusztus 23-án értesítették az eredményekről, és egyúttal felkérték őket, hogy – hiányos adatok vagy hiányzó minőségi jelentések esetén – a lehető leggyorsabban nyújtsák be a be nem érkezett információt. Szükség esetén az adatokat 2006 szeptemberében – az első értékelést követően kapott információ felhasználásával – újraértékelték; az újraértékelésekről szóló leveleket 2006. szeptember 13-án küldték ki.

Tekintve, hogy 2006 volt az első beszámolási év, az időbeli pontosság kielégítő. A legtöbb ország betartotta a határidőt, vagy csupán pár napot késett:

- 12 tagállam betartotta a 2006. június 30-i határidőt (Ausztria, Belgium, Ciprus, a Cseh Köztársaság, Németország, Észtország, Finnország, Magyarország, Lettország, Lengyelország, Svédország és Szlovénia).

- 6 tagállam ugyan késve nyújtotta be adatait és/vagy minőségi jelentését, azonban még időben ahhoz, hogy figyelembe lehessen venni a 2006. augusztusi első értékelési körben (Dánia, Spanyolország, Olaszország, Litvánia, Szlovákia és az Egyesült Királyság).

- 4 tagállam benyújtotta ugyan 2006. augusztusáig az adatait, minőségi jelentését azonban nem (Franciaország, Luxemburg, Málta, Hollandia); nem sokkal később mindegyik elküldte a jelentést is.

- 3 tagállam elmulasztotta, hogy 2006. szeptember 22-ig benyújtson egyes lényegi adatokat (Görögország, Írország és Portugália), és ezért hivatalos levelet kapott. Görögország 2006 novemberében, Írország 2007 júniusában, Portugália pedig 2007 szeptemberében küldte el az adatokat.

Közzététel

A hulladékkeletkezési adatokat 2006 decemberében, a hulladékkezelési adatokat pedig 2007 januárjában tették közzé az Eurostat honlapján, az adatterjesztési adatbázisban (Eurostat Dissemination database). Az adatbázist azóta számos alkalommal frissítették felülvizsgált adatokkal vagy a hiányzó értékekre vonatkozó becslésekkel. A hulladékkezelési kapacitásra vonatkozó adatsort még nem sikerült közzétenni, mert a dimenziók száma miatt rendkívül bonyolult a szerkezete.

3. Az adatok teljessége

Az EU-szintű aggregátumok összeállításához elengedhetetlen, hogy teljes adatsorokat kapjunk. A hiányzó adatok megbecsülése bonyolult és időigényes, ami egyaránt befolyásolja a hulladékstatisztikák időszerűségét és az adatok minőségét. Az országokat ezért felkérték, hogy – szükség esetén akár becslések küldésével is – minimalizálják a hiányzó adatok mennyiségét.

Az 1. ábra azt mutatja, hogy a tagállamok az előírt adatok 88 %-át küldték el, 12 % pedig hiányzónak lett minősítve. Közelebbről megvizsgálva a hiányzó adatok tagállamok, gazdasági ágazatok és hulladékkategóriák szerinti megoszlását, egyértelmű, hogy a hiányzó értékek jó része három területhez kapcsolható.

A hiányzó adatok nagyjából harmada a következő szektorokban keletkező hulladékokra vonatkozik: mezőgazdaság, erdészet és vadászat (NACE A), halászat (NACE B) és a szolgáltató ágazat (NACE G–Q). A rendelet 4. cikke szerint 11 ország kapott eltérést, és így nem kellett jelentést tennie ezekről az ágazatokról. Ez megmagyarázza a három szektorban hiányzó adatok mintegy 70 %-át; a fennmaradó 30 % olyan országoktól származik, amelyek nem kaptak derogációt. Néhány eltérésben részesülő ország ugyanakkor (részben) elküldte az adatokat.

A hiányos adatok mintegy 20 %-a iszapra vonatkozik. Az iszap mennyiségét nedves és száraz tömegre egyaránt meg kell adni. A legtöbb ország azonban vagy csak a száraz vagy csak a nedves tömegre volt képes adatokat küldeni. Az Eurostat megállapított egy száraz/nedves átváltási tényezőt, és ezt használta a hiányzó értékek megbecsüléséhez.

E jelentés írásakor Portugália még mindig csak a háztartásokban keletkezett hulladékokra vonatkozó adatokat küldte el, míg a gazdaságban keletkező hulladékra vonatkozó adatok teljesen hiányzanak. Az EU-összesítések kiszámításához az Eurostatnak meg kellett becsülnie az értékeket, jóllehet az első évben igen gyönge ennek az empirikus alapja.

[pic]

1. ábra: A tagállamok által beküldött hulladékkeletkezési adatok teljessége

A benyújtott hulladékkezelési adatok teljessége még a hulladékkeletkezésre vonatkozók teljességénél is fontosabb, hiszen a kezelt mennyiségeket lehetetlen kezelési típusonként megbecsülni. A kezelt mennyiségeket nemzeti és NUTS 1 szinten kell jelenteni. Az ebben a szakaszban következő leírás csak a nemzeti szintre vonatkozik. Számos ország nem küldött teljes regionális bontást; ebben az első adatküldési szakaszban az Eurostat a nemzeti szint koherenciáját és teljességét részesítette előnyben.

A hulladékkezelési adatoknak alig 2,6 %-a hiányzik. Ennek java része két területre esik.

Számos országnak nem sikerült az iszapok száraz és nedves tömegéről is adatot szolgáltatnia, hanem csak az egyik számot tudta elküldeni. A hiányos értékek több mint fele a hiányos iszapadatokból adódik. A fennmaradó értékek java része kevésbé gyakran használt ártalmatlanítási módszerekre vonatkozik: talajban történő kezelés (például folyadékok vagy iszapok talajban történő biológiai lebontása stb.) és víztestbe való bevezetés.

4. Pontosság

A pontosság arra vonatkozik, mennyire áll közel a becsült vagy számított érték a pontos vagy tényleges értékhez. Olyan vonatkozásokkal foglalkozik, mint a mintavételi hibák, az adatok kiterjedése, az alkalmazott küszöbértékek, a válaszadás elmaradása, a kiigazítások, ellenőrzések és javítások, az adatok bizalmas kezelése stb.

4.1 Az adatok lefedettsége és lefedettségi hibák

A rendelet célkitűzése, hogy a 2006/12/EK irányelv 1. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett meghatározás szerinti hulladékról statisztikák készüljenek, a radioaktív hulladék kivételével.

A hulladékkeletkezési statisztikákat valamennyi gazdasági ágazatra és a háztartásokra is össze kell állítani. A statisztikának ki kell terjednie a (10 alkalmazottnál kevesebbet foglalkoztató) kisvállalkozásokra is, ezeket azonban lehetőség szerint mentesíteni kell a felmérések alól.

A hulladékkezelési statisztika minden olyan hulladékra kiterjed, amelyet egy országon belül hasznosítanak vagy ártalmatlanítanak, függetlenül a hulladék eredetétől. A rendelet alapjául szolgáló elképzelés az, hogy a hulladék végső rendeltetéséről gyűjtsenek adatokat; az előkészítő kezelési műveletekre ezért nem terjed ki.

A rendelet hatálya alól ki van zárva minden olyan hulladék, amelyet közvetlenül keletkezése helyszínén hasznosítanak.

Homályos meghatározások

A hulladékstatisztika a hulladékról szóló európai jogszabályok részét képezi. Ennek következtében a hulladékstatisztikának valamilyen módon kezelnie kell a jogszabályi definíciók hiányosságait, különösen a hulladék és a nem hulladék közötti különbségtétel problémáját. Ahol óriási hulladékfolyamokról van szó, ott a meghatározások különböző értelmezése jelentős hatással lehet az adatok kiterjedésére és az összehasonlíthatóságra. A minőségi jelentésekben említett általános probléma, hogy hogyan illeszthető be a fahulladék, a fémhulladék és az élelmiszeripari szerves hulladék.

A kérdésben a hulladékról és a melléktermékekről szóló bizottsági tájékoztató közlemény (COM(2007) 59 végleges) szolgál hasznos útmutatással. A Bizottság továbbá olyan kritériumok kidolgozásán is munkálkodik, amelyek azt jelzik, mikortól fogva nem számít valami hulladéknak, és amely tovább fogja segíteni a hulladék és a nem hulladék közti különbségtételt.

Az adatok használhatóságához különösen olyankor van szükség világos besorolásokra és meghatározásokra, ha célok kitűzését kell mérlegelni, például újrahasznosítás tekintetében.

Import és export

A hulladékkeletkezés lefedettségi hibái javarészt abból adódnak, hogy néhány országban az adatokat nem a hulladék előállítóitól gyűjtik össze, hanem közvetett módon vezetik le a hulladékgyűjtésből vagy a hulladékkezelésből. Ez a megközelítés ugyan alacsonyan tartja a válaszadói terhet, viszont vannak hiányosságai. Az egyik az, hogy (például Ausztriában, Dániában és Litvániában) nem terjed ki a hulladék közvetlen exportjára, vagyis arra az esetre, amikor országon belüli kezelési szakasz nélkül exportálják, kivéve ha más adatforrások segítségével kiigazítják az ilyen kivitelt. Ez elsősorban az újrahasznosítható hulladék lefedettségét érinti. A hulladékexportra és -importra vonatkozó statisztikagyűjtés lehetőségeivel egy kísérleti tanulmányprogram foglalkozott, amely 2007-ben zárult le. Jelenleg készül egy az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak szóló bizottsági jelentés, amely összefoglalja az eredményeket.

Néhány ország hagyományosan kizárólag az országon belül keletkezett hulladék kezeléséről állít össze nemzeti statisztikát (például Dánia, Franciaország, Hollandia és Belgium). Ezek közül nem mindegyik igazította saját megközelítését a rendelet követelményeihez. Egyes esetekben a megkövetelt lefedettségtől való eltérés az összes hulladékkategóriára (például Dánia, Belgium), máskor csak egyes hulladékfolyamokra (például Franciaország) vonatkozik.

Másodlagos hulladék

A hulladékstatisztikáról szóló rendelet I. melléklete kifejezetten a hasznosítási és ártalmatlanítási műveletekből származó – másodlagos – hulladékról kér információkat. Másodlagos hulladék várhatóan elsősorban a hulladékgazdálkodással foglalkozó gazdasági tevékenységek során keletkezik (NACE 37 és 90 ágazat, illetve 51.57 szakágazat). Az adatok és a minőségi jelentések azonban azt mutatják, hogy számos ország nem vette figyelembe ezt a rendelkezést, minden valószínűség szerint azért, mert nemzeti céljaikra más módon állítják össze az adatokat.

A másodlagos hulladék hiányos lefedettsége miatt egyes ágazatokban valószínűleg alá van becsülve a hulladékkeletkezés; ez pedig bonyolultabbá teszi az adatok értelmezését ezekben az ágazatokban, illetve a hulladékokra vonatkozó összesítésekben.

Kisvállalkozások lefedettsége

A legtöbb tagállam mentesítette a kisvállalatokat a hulladékkeletkezésre vonatkozó adatszolgáltatás alól. Míg néhány ország készített becsléseket a kisvállalkozások által termelt hulladékról, mások (például a Cseh Köztársaság, Franciaország, Magyarország, Lettország, Lengyelország és Szlovénia) nem tettek így vagy módszertani nehézségek miatt vagy azért, mert a hulladék mennyiségét kicsinek tekintették.

A keletkezett hulladékmennyiség ebből következő statisztikai lefedetlensége attól függ, hogy mekkora volt az adatgyűjtés küszöbértéke és milyen az adott ország gazdasági szerkezetet, vagyis hány és milyen tevékenységű cég maradt ki a statisztikából. A különböző országokból érkező információk azt mutatják, hogy a kisvállalkozások által termelt hulladék mennyisége jelentősen ingadozhat. Számos becslést nem készítő ország rámutatott minőségi jelentésében, hogy dolgoznak becslési módszereken, és a következő beszámolási körben már képesek lesznek becsléseket benyújtani.

4.2. Besorolási és hozzárendelési problémák

Gazdasági ágazatok szerinti bontás

A rendelet felhívja a tagállamokat, hogy 20 hulladéktermelő tevékenység szerint bontsák adataikat. A helyes hozzárendelés előfeltétele a:

- az ágazatspecifikus hulladékmennyiségek összehasonlíthatóságának; és

- a hulladékstatisztika és az üzleti statisztika közötti koherenciának.

A gazdasági tevékenységek szerinti bontás a gazdasági tevékenységek osztályozása az Európai Közösségben (NACE Rev. 1.1) alapján történik. Azóta elfogadták a gazdasági tevékenységek új osztályozását (NACE Rev. 2), és a hulladékstatisztika rendeletben előírt bontása is ennek megfelelően módosult. A NACE Rev. 2-t a 2008-as referenciaévtől kezdődően fogják használni, a 2004-es és 2006-os adatoknak a NACE Rev. 2-re történő átkonvertálása pedig tervbe van véve. A NACE felülvizsgálata azonban nem érinti az alábbiakban tárgyalt besorolási problémákat.

A hulladéknak az előállító ágazathoz történő hozzárendelési módja az adatgyűjtéshez használt módszertől függ. A tagállamok mintegy kétharmada a hulladékkeletkezési adatok java részét közvetlenül a hulladéktermelőktől gyűjti be felmérések vagy közigazgatási dokumentumok útján. Ez a megközelítés közvetlen információkkal szolgál a hulladék forrásáról. A termelő NACE-kódjának meghatározásához a legtöbb ilyen ország saját statisztikai üzleti regisztereit használja, ami biztosítja az üzleti statisztikával való koherenciát.

Azokban az országokban azonban, ahol a hulladékkeletkezési adatokat közvetve nyerik ki a hulladékkezelési adatokból, jelentős a rossz hozzárendelés kockázata. Ezt a megközelítést követi Dánia, Németország, Litvánia, Ausztria és Málta. Ebben az esetben a keletkezési információ csak másodlagos forrásból ismert (például a hulladékgyűjtőtől vagy a hulladékkezelőtől), vagy valamilyen más módon kell levezetni (például modellek segítségével vagy az európai hulladékjegyzék[8] használatával, amely a hulladék keletkezéséről tartalmaz információkat). Mindezeknek a megközelítéseknek megvannak a maguk egyértelmű korlátai.

Háztartásokban keletkező hulladék

A rendeletben a „kommunális hulladék” hagyományos fogalmát a gazdasági tevékenységek során és a háztartásokban keletkező hulladék közötti különbségtétel váltja föl.

A módszertani kihívás abban áll, hogy pontos statisztikát készítsünk a háztartásokban keletkező hulladékokról, hiszen a háztartási hulladékot általában a boltokban, kisvállalkozásoknál és intézményekben keletkező hulladékkal együtt gyűjtik össze. Sok országnak nincs közvetlen információja a háztartások által termelt hulladék arányáról; ezeket az országokat ezért felkérték, hogy valamilyen más módszerrel állapítsák meg a háztartási hulladék részarányát.

Tizenkét tagállam magáévá tette az elképzelést, és a kizárólag a háztartásokban keletkező hulladékról is küldött adatokat. Módszereik a célzott felmérésektől (hulladékelemzés) kezdve a hulladékkezelő vállalatoktól vagy hulladéklerakók üzemeltetőitől kapott durva becslésekig terjedtek. Kilenc ország nem hajtotta végre az új koncepciót. Négy ország minőségi jelentése nem tartalmazott ilyen témájú információt. Ennek eredményeként a háztartási hulladékokra vonatkozó adatok összehasonlíthatósága jelenleg a rendeletnek eleget tevő országokra korlátozódik. Mivel számos ország dolgozik a megfelelő módszereken, a 2006-os adatok elküldésekor a helyzet várhatóan javulni fog.

4.3. Mérési hibák

Mérési hibákat eredményezhet a pontatlan átváltási tényezők használata. Szintén mindennapos problémát jelentenek a hídmérleggel még nem rendelkező hulladéklerakók. Ezekben az esetekben a bejelentett adatok általában a gyűjtő járművek térfogatán alapulnak, amelyet a hulladék átlagos sűrűsége segítségével számítanak át tömegre. A lengyel és litván tapasztalat szerint ez a megközelítés inkább a hulladék mennyiségének túlbecsüléséhez vezet, semmint az alábecsüléshez. A mérési hiba valószínűleg a kommunális hulladék és a lerakókba kerülő többi veszélytelen hulladék esetében a legnagyobb. A veszélyes és az újrahasznosítható hulladékot valószínűbb, hogy lemérik – pénzügyi okok miatt. Ebben a tekintetben folyamatosan javul az adatminőség, ahogy a régi hulladéklerakókat bezárják, és helyettük az EU jogszabályainak megfelelő újakat nyitnak.

5. A vállalkozásokra nehezedő teher

A válaszadói teher arra a teherre vonatkozik, amelyet az adatszolgáltatás ró a vállalatokra, és a válaszadók tényleges száma és fizikai terheik (a válaszadáshoz szükséges idő) alapján mérik.

A hulladékstatisztikáról szóló rendelet arra kéri a tagállamokat, hogy csökkentsék a terhet a közigazgatási adatokhoz való hozzáférés megadásával és a 10 alkalmazottnál kevesebbet foglalkoztató kis cégek kizárásával, kivéve ha ezek jelentősen hozzájárulnak a hulladékkeletkezéshez.

A legtöbb tagállam azonban nem méri fizikai szempontból a terhet, és így képtelen róla jelentést tenni. Öt tagállam válaszadónként 30 perc és 5 óra közötti teherről számolt be. Mindazonáltal a legtöbb tagállam tisztában van a vállalatok munkamennyiségével, és különböző megközelítéseket alkalmaz a teher csökkentése és a hatékony adatgyűjtési mód érdekében.

A vállalatok számára az a legnagyobb segítség, ha a közigazgatási adatok felhasználásával és/vagy a hulladékra vonatkozó felmérések intézmények – statisztikai hivatalok, környezetvédelmi minisztérium és ügynökségek – közötti összehangolásával elkerülhetik a kétszeres (közigazgatási és statisztikai célú) beszámolást. 14 tagállamban a közigazgatási adatok képezik a hulladékstatisztika fő nyersanyagát. A többi ország a közigazgatási adatokat a sok adatforrás egyikeként alkalmazza.

A rendeletnek a kisvállalatok mentesítésére vonatkozó előírását különféle módon kezelik. Néhány ország mintavétellel méri fel a kisvállalkozásokat, az eredményeket pedig extrapolálja (Belgium, Görögország és néhány ágazatban Észtország). A legtöbb tagállam azonban teljes egészében kihagyja őket, az adatokat pedig vagy figyelmen kívül hagyja (lásd. 4.3. szakasz) vagy ágazatalapú becslési módszerek segítségével extrapolálja. Az országok különféle kihagyási küszöböket állapítottak meg, általában az alkalmazottak száma vagy az évenként termelt hulladék alapján. Biztosítandó, hogy az adatgyűjtés a hulladéktermelési küszöböt átlépő kisvállalatokra is kiterjedjen, néhány ország kombinálja a két kritériumot.

6. Következtetések

Az első beszámolási kör adatait még nem véglegesítették, de már most is világosan látszik az a haladás, amelyet a teljesebb és harmonizáltabb európai hulladékstatisztika irányába sikerült tennünk.

Hangsúlyoznunk kell azt a pozitív hatást, amelyet a módszertanok dokumentációjának és az adatminőség értékelésének kötelezettsége jelent a minőségi jelentésekben. Szembetűnőbbek a problémák és a hiányosságok, és megmutatják, hol van szükség javításra. A rendelet ráadásul javítja a hulladékstatisztika és a többi statisztikaterület közötti koherenciát is, mivel szigorúan megköveteli a gazdasági tevékenységek NACE osztályozásához való ragaszkodást és az üzleti statisztikákban alkalmazott statisztikai egységek használatát. Ez pedig javítja annak lehetőségét, hogy a hulladékstatisztikát integrálni lehessen a környezetvédelmi-gazdasági számlák rendszerébe.

6.1. Fejlődés a tagállamokban

Nemzeti szinten a rendelet kötelező jellege egyértelműen erősítette a hulladékstatisztikának a statisztikai rendszeren belüli helyzetét. A rendelet által előírt kötelezettségek módszertani fejlődéshez, valamint a nemzeti adatgyűjtési rendszerek változásaihoz vezettek.

A tapasztalatok fényében az első beszámolási körben számos ország bejelentette azon szándékát, hogy javítani kíván adatminőségén és a rendelet követelményeinek való megfelelésén. Ahol az ilyen változtatások jogszabály-módosítást kívánnak, előfordulhat, hogy az intézkedések csak a 2008-as referenciaévben fognak érvényesülni.

Úgy tűnik, hogy a rendelet előmozdította a tagállamokban amúgy is általános tendenciát, mely szerint az adatgyűjtő intézmények együttműködésével és a beszámolási kötelezettségek áramvonalasításával csökkenteni kívánják a fölösleges adatszolgáltatást. Az adatok kettős – közigazgatási és statisztikai – célú felhasználása egyre inkább közhellyé válik, ennek eredménye pedig az adatok közötti jobb összhang és a válaszadói teher csökkenése.

6.2. A felülvizsgálat szükségessége

Jóllehet az első beszámolási kör eredményei megerősítették az általános megközelítést, néhány fogalmi hiányosságot azonban egyértelműen felül kell vizsgálni.

Hulladéktípusonkénti bontás

Az I. és a II. melléklet 2. szakaszában a rendelet előírja, hogy a keletkezett és kezelt hulladékmennyiségeket minden adatsor esetében más-más módon kell kategóriánként bontani (lásd 1. táblázat). Ennek célja az előírt részletességi szint – és így a tagállamokra nehezedő teher – minimalizálása volt.

Az első beszámolási kör tapasztalata egyértelműen azt mutatja, hogy a koncepciónak számos hátulütője van, miközben előnyei jelentéktelenek, és nem mutatható ki, hogy könnyítene a tagállamok terhein. A legtöbb tagállam sokkal részletesebb információkat gyűjt, és a bontások mennyiségét csak az adatok Eurostatnak történő továbbításakor csökkenti.

A főbb negatív vonatkozások a következők:

- Nincs lehetőség az egyes hulladékkategóriák esetében egyenleget készíteni, ami nagyban akadályozza az adatok érvényesítését és értelmezését.

- A hulladékkezelési adatok részletességi szintje túl alacsony, és fontos hulladékfolyamok kerülnek összesítésre nem specifikus hulladékkategóriákban („egyéb hulladék”).

- Az eredmények bemutatása és közlése rendkívül bonyolult.

- A különböző formátumok nehézkessé teszik az adatok kezelését és feldolgozását.

A jelenlegi megközelítést egy olyan közös bontással kellene felváltani, amely egyaránt érvényes a hulladékkeletkezésre és a hulladékkezelésre. Az erről szóló vita alapjául az I. melléklet 2. szakaszában található részletesebb hulladékkategória-bontást kellene venni.

A hulladékkezelési infrastruktúrára vonatkozó adatok regionális bontása

A rendelet azt írja elő a tagállamoknak, hogy NUTS 2 szintű adatokat szolgáltassanak a hasznosító és ártalmatlanító létesítmények számáról és kapacitásáról (II. melléklet 3. szakasz). Ez a részletes regionális bontás jelentős munkát jelent mind az Eurostatnak mind pedig a tagállamoknak. A regionális részletességi szinttel jelentősen megnő a bizalmas adatok aránya, ami a használhatóságot korlátozza. Felül kell vizsgálni azt, hogy az ilyen részletességű információ egyáltalán releváns-e.

Hulladékkezelési típusonkénti bontás

A 8. szakasz 2. pontja szerint a hulladékkezelési beszámoló egyetlen jelentéskategóriába összesíti az összes (10) hasznosítási műveletet, kivéve az energetikai hasznosítást. Ezen kívül a hulladékhasznosítási kapacitáshoz szükséges adatok olyan kezelési műveleteket foglalnak magukba, mint a komposztálás, a fémek újrafeldolgozása vagy az olajfinomítás. Ezekben az esetekben a részletességi szint nem tűnik kielégítőnek: a hulladékpolitika figyelemmel kíséréséhez kívánatos lenne bizonyos újrafeldolgozási műveletekről is információhoz jutni. Különösen az előre meghatározott célokhoz való mérésekhez alkalmas adatok iránt egyre nagyobb az igény. Ezek a célok egyes esetekben kötelezők is lehetnek. Ez rávilágít arra, hogy valamennyit tagállamból következetes adatokra van szükség, amihez valószínűleg a meghatározások és osztályozások további finomítására lesz szükség.

Végül az ártalmatlanítási műveletek (8 kezeléstípus) két jelentéskategóriára vannak bontva, amelyek közül az egyiket gyakorlatilag nem használják a tagállamok.

7. Kitekintés

Az első tapasztalatokra támaszkodva és az adatok használhatóságának és minőségének javítása érdekében – figyelembe véve a vállalkozásokra és a közigazgatásokra háruló további költségeket – a Bizottság kellő időben javasolni fogja a rendelet módosítását ahhoz, hogy azt már a 2008-as referenciaév adatgyűjtésénél figyelembe lehessen venni:

- hogy az I. és a II. melléklet 2. szakaszának egymáshoz igazításával ugyanaz legyen a kategóriánkénti bontás a hulladékkeletkezés és a hulladékkezelés esetében,

- hogy felülvizsgálja a II. melléklet regionális bontásait, és

- hogy felülvizsgálja a II. melléklet hulladékkezelési kategóriáit, különösen a hasznosítás és az ártalmatlanítás esetében.

[1] HL L 332., 2002.12.9., 1. o., az 1893/2006/EK rendelettel (HL L 393., 2006.12.30., 1. o.) módosított rendelet.

[2] HL L 90., 2004.3.27., 15. o.

[3] HL L 131., 2005.5.25., 38. o.

[4] HL L 131., 2005.5.25., 26. o.

[5] HL L 229., 2005.9.6., 6. o.

[6] http://circa.europa.eu/Public/irc/dsis/pip/library?l=/wastesstatisticssregulat/manual_statistics

[7] Az Eurostat minőségről szóló weboldala: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=2273,1,2273_47140765&_dad=portal&_schema=PORTAL

[8] A Bizottság 2000/532/EK határozata a hulladékjegyzékről, HL L 226., 2000.9.6., 3. o.