[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 15.5.2009

COM(2009) 225 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

A tagállamok jogszabályaiban a közúti szállításra vonatkozó szociális szabályok súlyos megsértése tekintetében megállapított szankciók elemzése

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

A tagállamok jogszabályaiban a közúti szállításra vonatkozó szociális szabályok súlyos megsértése tekintetében megállapított szankciók elemzése (EGT-vonatkozású szöveg)

Bevezetés

Ez a jelentés – a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok végrehajtásának minimumfeltételeiről szóló 2006/22/EK irányelv[1] 10. cikkének megfelelően – elemzi a tagállamok által a közúti szállításra vonatkozó szociális szabályok súlyos megsértése esetére megállapított szankciókat.

A jogsértések két rendeletet érinthetnek. A közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról szóló 561/2006/EK rendelet[2], amely nagyon pontosan meghatározza a maximális vezetési időt, a minimális pihenőidőt és a szüneteket a hivatásos fuvarozóként tevékenykedő járművezetők számára. A másik a közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről szóló 3821/85/EGK rendelet[3], amely a menetírók beépítésével és használatával foglalkozik.

Az 561/2006/EK rendelet előírja a tagállamok számára, hogy mindkét rendelet megsértése esetére rendelkezzenek az alkalmazandó szankciókról. A szankcióknak hatékonynak, arányosnak, visszatartó erejűnek és diszkriminációmentesnek kell lenniük[4]. Az említett rendelet (26) preambulumbekezdése ezen felül kimondja, hogy súlyos jogsértés észlelése esetén a tagállamok által alkalmazható intézkedések általános körében szerepelnie kell a lehetőségnek a jármű továbbhaladásának megakadályozására. A rendelet azonban nem határozza meg, hogy mi minősül súlyos jogsértésnek.

A 2006/22/EK irányelv eredetileg tartalmazott egy III. mellékletet, amely tartalmazta a jogsértésnek tekintendő cselekmények nem kimerítő listáját. E III. melléklet helyébe a 2009/5/EK irányelv értelmében nemrégiben új melléklet lépett[5]. Az új melléklet iránymutatást ad a két rendelet megsértése eseteinek kategorizálására.

A tagállamoknak tájékoztatniuk kellett a Bizottságot a két rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciók tekintetében általuk megállapított szabályokról[6]. E jelentés készítése során 26 tagállam tájékoztatta a Bizottságot az általa elfogadott szabályokról. Portugália eddig nem teljesítette kötelezettségét, ezért vele szemben jogsértési eljárás indult.

A szankciók típusa

A nemzeti törvényi és rendeleti rendelkezések különböző szankciókat állapítanak meg: pénzbírságot, a jármű továbbhaladásának megakadályozását, a járművezetéstől való eltiltást és szabadságvesztést. E szankciók a járművezetők és a vállalkozások tekintetében is eltérhetnek.

Pénzbírságok

A jogsértések esetén valamennyi tagállam alkalmaz pénzbírságokat. A legnagyobb kiszabható bírság összege észrevehetően eltér tagállamonként, a Máltán alkalmazandó, 58,23 EUR-ban rögzített összeg és az Ausztriában, Cipruson, Németországban és Írországban alkalmazandó 5 000 EUR (vagy annál több) között mozog. Ez azt jelenti, hogy a legnagyobb kiszabható bírság az egyik országban többszöröse is lehet a más országokban alkalmazandónál.

Ez a különbség részben a tagállamok közötti társadalmi-gazdasági különbségekkel magyarázható, amelyek miatt ugyanaz a bírság visszatartó erejű és arányos lehet egy adott ország járművezetői és vállalkozásai számára, de nem szükségképpen az egy másik országban. Ez az érvelés azonban nem alkalmazható például a Spanyolországban és Magyarországon megállapított viszonylag magas bírságokra.

Finnország e tekintetben egyedi megközelítést alkalmaz, mivel ott a bírságot „napi bírságok” alapján számítják ki. Ezeket a „napi bírságokat” többek között a bírsággal sújtott személy napi jövedelmével és gyermekeinek számával súlyozzák.

A jármű továbbhaladásának megakadályozása

Amint fentebb említettük, az 561/2006/EK rendelet (26) preambulumbekezdése a súlyos jogsértéssel szembeni egyik lehetséges intézkedésként kifejezetten hivatkozik a jármű továbbhaladásának megakadályozására. Ez az intézkedés biztosíthatja például, hogy a járművezető az 561/2006/EK rendeletben foglaltaknak megfelelő elegendő pihenőt tartson. Az intézkedés továbbá megakadályozza a vállalkozásokat abban, hogy versenyelőnyhöz jussanak azáltal, hogy nem tartják be a rendeletet és csak bírságot fizetnek.

Mindössze azonban 15 tagállam tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy jogszabályaikban kifejezetten rendelkeznek a jármű továbbhaladásának megakadályozásával kapcsolatos lehetőségről (Bulgária, Ciprus, Cseh Köztársaság, Dánia, Egyesült Királyság, Görögország, Írország, Lengyelország, Litvánia, Luxemburg, Németország, Olaszország, Románia, Spanyolország és Svédország).

Egyéb szankciók

Hét tagállam rendelkezik szabadságvesztésről súlyos jogsértések esetére, jóllehet néhányuk csak akkor, ha a bírságot nem fizetik meg (Ausztria, Ciprus, Dánia, Egyesült Királyság, Franciaország, Írország és Luxemburg).

Néhány országban a jogszabály előírja a vezetői engedély (Bulgária, Dánia, Egyesült Királyság, Görögország és Olaszország) vagy a járművezetői kártya (Szlovákia) ideiglenes visszavonását is.

Több tagállam alkalmaz magasabb vagy súlyosabb szankciót az ismételt vagy visszatérő jogsértésekre (Ausztria, Bulgária, Egyesült Királyság, Franciaország, Olaszország és Szlovákia). Az osztrák jogszabályok például rendelkeznek a szabadságvesztés lehetőségéről, ha az adott személyt már hasonló jogsértésért büntették.

A vállalkozásokra vonatkozó szankciók

Az 561/2006/EK rendelet 10. cikkének (3) bekezdése szerint a vállalkozás felelős a járművezetői által elkövetett jogsértésekért, akkor is, ha a jogsértést másik tagállam vagy harmadik ország területén követték el. A tagállamok többségében (Belgium, Bulgária, Dánia, Egyesült Királyság, Észtország, Finnország, Görögország, Írország, Lengyelország, Lettország, Litvánia, Magyarország, Németország, Olaszország, Románia, Svédország, Szlovákia, Szlovénia) a jogszabályok eltérő szankciókat állapítanak meg a járművezetőkre és a vállalkozásokra: ez utóbbiakra magasabb vagy súlyosabb szankciókat szabnak, mint a járművezetőkre.

Az 561/2006/EK rendelet 10. cikkének (4) bekezdése azt is kimondja, hogy a feladók, a szállítmányozók, az utazásszervezők, a fővállalkozók, az alvállalkozók és a járművezető-munkaközvetítők kötelesek biztosítani, hogy a szerződésben megállapodott szállítási időbeosztás megfeleljen a rendelet vezetési idővel és a pihenőidővel kapcsolatos rendelkezéseinek. Ugyanakkor a szankciókról szóló jogszabályok csak néhány tagállamban említik a szállítási lánc e szereplőit (Dánia, Észtország, Finnország, Lengyelország és Svédország). Sajnálatos módon a megfelelő jogszabályok elemzése nem világított rá e szankciók gyakorlati alkalmazásának módjára.

A területen kívüliség elve

Az 561/2006/EK rendelet 19. cikkének (2) bekezdése bevezette a területen kívüliség elvét is: ha egy adott tagállam illetékes hatóságai jogsértést észlelnek, és e jogsértés tekintetében még nem alkalmaztak szankciót, az illetékes hatóságok szankciót szabhatnak ki akkor is, ha a jogsértést egy másik tagállam vagy egy harmadik ország területén követték el. A diszkriminációmentesség elvének megfelelően ugyanolyan szankciót kell kiszabni, mintha a jogsértést az azt észlelő tagállam területén követték volna el.

Míg ez az elv nagyobb teret biztosít a közúti szállítási szociális jogszabályok végrehajtásához, kedvezőtlen mellékhatása is lehet mindaddig, amíg a tagállamok ugyanazt a jogsértést meglehetősen eltérő szankciókkal sújtják. A jogsértő fuvarozók inkább egy olyan tagállamban fizetnének bírságot e jogsértésért, amely nagyon csekély mértékű bírságot ír elő, mint hogy nagy összegű bírság fizetését kockáztassák egy másik tagállamban. Ez versenyelőnyhöz juttatja őket a rendeletet betartó vállalkozásokhoz képest.

TAGÁLLAMI SZANKCIÓRENDSZEREK

A tagállamok által a Bizottságnak adott tájékoztatás szerint a nemzeti szankciórendszerek nagymértékben eltérőek. Az egyik alapvető különbség az, hogy egyes tagállamok jogszabályai nem tesznek különbséget a különböző jogsértések között, másoké azonban igen, és ezekre az utóbbi tagállamokban eltérő mértékű szankciókat is alkalmaznak.

A szankciókat nem differenciáló rendszer ek

Egyes tagállamok jogszabályai csak a jogsértésekre általánosságban alkalmazandó szankciók legnagyobb – és néha legkisebb – szintjét állapítják meg. Így nem lehet elemezni a súlyos jogsértések esetére előírt szankciókat. Néhány tagállam csak ezekről a legnagyobb, néha legkisebb szintekről tájékoztatta a Bizottságot (Ausztria, Cseh Köztársaság, Írország, Luxemburg és az Egyesült Királyság). Málta rögzített összegű bírságot alkalmaz a jogsértésekre (58,23 EUR).

A szankciókat differenciáló rendszer ek

A többi tagállamban a jogszabályok legalább néhány jogsértés típus között különbséget tesznek, és különböző szankciókat alkalmaznak azokra. Meg kell jegyezni, hogy a különböző jogsértésekre különböző szankciókat megállapító tagállamok közül nem mindegyik alkalmaz különböző szintű bírságokat a jogsértések ugyanazon típusaira.

Az 561/2006/EK rendelet vezetési idővel és pihenőidővel kapcsolatos rendelkezéseinek megsértése

Néhány differenciált rendszerrel rendelkező tagállamban a jogszabályok részletesen kategorizálják az 561/2006/EK rendeletben előírt vezetési idő és pihenőidő megsértését. Ugyanazon típusú jogsértés tekintetében két vagy több szintet határoznak meg, és ezekhez egyedi bírságokat rendelnek. A szabályok például magasabb bírságot állapítanak meg a napi vezetési idő két órás túllépése esetére, mintha azt csak egy órával lépnék túl.

Az I. mellékletben szereplő táblázat a Bizottság számára átadott információ alapján készült. E táblázat a differenciált szankciókat előíró tagállamok tekintetében összehasonlítja az 561/2006/EK rendelet 6–8. cikkének megsértésére alkalmazandó bírságokat, amely jogsértéseket a 2006/22/EK rendelet új III. melléklete határozza meg.

A táblázat bemutatja az egyes tagállamok által meghatározott bírságok összegeinek eltérését is. Rendkívüli esetekben az egyes jogsértésekre vonatkozó legnagyobb összeg egy adott országban akár a tízszerese is lehet egy másik országban meghatározott összegnek. A napi vezetési idő több mint két órával történő túllépése esetén Spanyolország 4 600 EUR-ig terjedő bírságról rendelkezik, míg Görögországban a legnagyobb összeg 400 EUR.

A szintek meghatározásának módja is eltérő az egyes tagállamokban. A határértékeket vagy percekben, órákban vagy százalékos arányokban adják meg. Egyes tagállamok, például Észtország, Franciaország és Szlovákia csak két különböző szintről rendelkeznek. Mások több szintet alkalmaznak, mint például Magyarország, ahol a napi vezetési idő túllépésének öt szintjét különböztetik meg: 5%-os, 5–10%-os, 10–15%-os, 15–20%-os, vagy több mint 20%-os.

A spanyol jogszabályok például az 561/2006/EK rendeletben 90 órára korlátozott kétheti vezetési idő minden egyes órával történő túllépéséhez egyedi összegeket rendelnek: a 110 órát meghaladó vezetési idő esetén 1 580 EUR bírságot szabnak ki, míg a 111 órát meghaladó vezetési idő esetén 1 620 EUR-t, mindezt a jármű továbbhaladásának megakadályozása mellett.

Ha több mint két szintről rendelkeznek, a bírságok emelkedése lehet lineáris vagy progresszív. Hollandiában például a heti vezetési idő túllépése óránként 110 EUR-s bírságot von maga után, míg Görögországban a napi vezetési idő kétórás túllépése esetére megállapított szankció több mint kétszerese az egyórás túllépés esetére megállapítottnak.

Belgium sajátos rendszert alkalmaz a napi vezetési idő és a megszakítás nélküli vezetési idő túllépése esetére vonatkozó szankció meghatározására, és két paramétert vesz figyelembe. A napi vezetési idő esetén a napi vezetési idő során igénybevett leghosszabb pihenőidő határozza meg a szankció szintjét. Így amennyiben a járművezető a napi vezetési időt négy órával lépi túl, magasabb bírságra (450 EUR) számíthat akkor, ha kevesebb mint három órát töltött pihenéssel megszakítás nélkül, mint ha hat órát töltött megszakítás nélkül pihenéssel (310 EUR).

Ha a tagállamok ilyen különbséget tesznek a jogsértések között, következtetni lehet arra, hogy mit tekintenek súlyosabb jogsértéseknek. Így megállapítható, hogy a vezetési idő és pihenőidő megsértésével kapcsolatos szabályok – kisebb különbözőségektől eltekintve – nem különböznek az egyes tagállamokban azt illetően, hogy mit kell súlyosabb jogsértésnek tekinteni másoknál. E különbségekre példa az a jogsértés, amelyet a 2006/22/EK irányelv új III. mellékletében foglalt kategorizálás szerint a szünetekkel kapcsolatos enyhébb jogsértésnek kell tekinteni, és amely Belgiumban a napi pihenőidő enyhébb megsértésénél csekélyebb szankcióban részesül; Hollandiában mindkét jogsértésre ugyanazt a szankciót kell alkalmazni, míg Lengyelországban magasabbat.

Általában azonban egyértelmű, hogy minél inkább túllépik a maximális vezetési időt, vagy minél kevésbé tartják be a minimális pihenőidőt, annál súlyosabbnak minősül a jogsértés.

A különbségek főként két szempontot érintenek: a szankciók különböző szintjét, és a jogsértésekre megállapított bírságok összegét. Amint azt fent kifejtettük, a szintek meghatározása meglehetősen változó, kifejezhető órában/percben vagy százalékban, és a szintek száma is eltérő. Ami a bírságok összegét illeti, a különbségek eléggé szembetűnők, amint az az I. mellékletből is látható.

A (menetírókról szóló) 3821/85/EGK rendelet megsértése

Míg az 561/2006/EK rendelet megsértésére vonatkozó szabályok igen hasonlóak a tagállamokban azt illetően, hogy mit kell súlyosabb jogsértésnek tekinteni, nem ez a helyzet a 3821/85/EGK rendelet megsértése esetén.

Ahol a tagállamok jogszabályai különböző jogsértési kategóriákat alkalmaznak, azok általában jelentősen eltérnek az egyes tagállamokban, ráadásul különböznek a 2006/22/EK irányelv új III. mellékletében foglalt kategóriáktól is. A tagállamok által átadott kiegészítő információból az tűnik ki, hogy nem csak az alkalmazandó bírságok szintje tekintetében tapasztalhatók jelentős különbségek, hanem a jogsértési kategóriák megállapításában is.

Ezeket a kategorizálási különbségeket a II. melléklet táblázata mutatja be. Néhány olyan jogsértés tekintetében, amelyet a 2006/22/EK irányelv „nagyon súlyosnak” ítél, egyes tagállamok a 3821/85/EGK rendelet megsértése esetén alkalmazandó legalacsonyabb szintű szankcióról számoltak be. Ez a helyzet például akkor, amikor a járművezető egynél több érvényes járművezetői kártyával rendelkezik (a 2006/22/EK irányelv III. mellékletének G7 jogsértése). Ebben az esetben Észtország, Bulgária és Litvánia a legalacsonyabb szintű szankciót alkalmazzák. Más példa erre, amikor a menetíró készülék kapcsoló berendezését helytelenül használják, vagy amikor a járművezető nem tudja bemutatni a járművezetői kártyához kapcsolódó információkat (ha rendelkezik járművezetői kártyával) (G22, illetve I4 jogsértés).

Másrészről a 2006/22/EK irányelv szerinti enyhébb jogsértések nagy többségére a legtöbb tagállam nem a legalacsonyabb szintű szankciót alkalmazza. Abban az esetben, ha a járművezetőnél nincs elegendő mennyiségű papír a kinyomtatáshoz, ami a 2006/22/EK irányelv szerint enyhébb jogsértés (G5 jogsértés), Magyarország a legmagasabb szintű bírságot alkalmazza.

Csak a menetíróval kapcsolatos csalás (J1–J3 jogsértés) és az adatrögzítő lapok megőrzésének vállalkozások általi elmulasztása (G6 és G10 jogsértés) esik azonos megítélés alá a tagállamok többségében; e nagyon súlyos jogsértésekre a legmagasabb szintű szankciókat alkalmazzák.

Az 561/2006/EK rendelethez hasonlóan az alkalmazott bírságok összege is nagymértékben eltér a 3821/85/EGK rendelet megsértése esetén, ideértve a legnagyobb kiszabható bírságok összegét is. A menetíróval kapcsolatos manipuláció például Litvániában 586 EUR-ig, Lengyelországban pedig 2 460 EUR-ig terjedő bírsággal büntethető, jóllehet mindkét esetben a legmagasabb szintű bírságot szabják ki. Más országokban a bírság még ennél is magasabb lehet: Spanyolországban e jogsértéseket 4 601 EUR-val büntetik; Olaszországban 6 232 EUR-ig, Franciaországban pedig 30 000 EUR-ig terjedő bírságot szabhatnak ki érte (az esetlegesen egy évig terjedő szabadságvesztés mellett).

Ennélfogva megállapítható, hogy a 3821/85/EGK rendelet megsértése tekintetében nem csak a súlyos jogsértésekre alkalmazott bírság összege tér el jelentősen tagállamonként, hanem a kategorizálás is, azaz annak meghatározása, hogy mi minősül súlyos jogsértésnek.

Következtetések

A szociális jogszabályok súlyos megsértésére alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályok tagállamonként jelentősen eltérnek, mind a szankciók típusa, mind a bírságok szintje, mind a jogsértések kategorizálása tekintetében.

Míg például valamennyi tagállam alkalmaz szankcióként bírságot, nem mindegyik rendelkezik a jármű továbbhaladásának megakadályozásáról vagy szabadságvesztésről. Néhány tagállamban a járművezető vezetői engedélyének vagy járművezetői kártyájának a visszavonása is lehetséges.

A helyzet még összetettebb, ha azt vizsgáljuk, hogy az egyes tagállamok miként sorolják be a különböző típusú vagy szintű jogsértéseket. A bírságok összege jelentősen különbözik tagállamonként, rendkívüli esetekben 1:10-hez is alakulhat. Ezek a különbségek csak részben magyarázhatók a társadalmi-gazdasági különbségekkel, amelyek miatt ugyanaz a bírság arányos és visszatartó erejű lehet egy adott országban, de nem szükségképpen az egy másik országban.

Míg a vezetési idővel és a pihenőidővel kapcsolatos jogsértések tekintetében elég egyértelmű, hogy mely jogsértéseket kell súlyosabbnak tekinteni másoknál, a 3821/85/EGK rendelet megsértése tekintetében a jogsértések kategorizálása jelentősen eltér tagállamonként. Egyes jogsértéseket súlyos jogsértéseknek tekintenek bizonyos országokban, de másokban nem feltétlenül.

Ezenfelül a 3821/85/EGK rendelet rendelkezéseinek megsértésére alkalmazandó szankciók számos tagállamban nem felelnek meg a jogsértések kategorizálásával kapcsolatos, a 2006/22/EK irányelv III. mellékletét módosító 2009/5/EK bizottsági irányelvben foglalt közösségi iránymutatásnak.

A nemzetközi szállításban tevékenykedő járművezetők és vállalkozások számára tehát rendkívül nehéz egyértelműen kikövetkeztetni a lehetséges jogsértések súlyosságát az 561/2006/EK és a 3821/85/EGK rendelet egyes rendelkezéseinek be nem tartása esetén, mivel a különböző tagállamokban kiszabható szankciók ellentmondásos üzenetet hordoznak.

A Bizottság úgy véli, hogy ez a jogalkotók döntéséből eredő helyzet nem kielégítő a járművezetőkre és a vállalkozásokra alkalmazandó egyenlő bánásmód tekintetében. A 2006/22/EK irányelv új melléklete, amelyet a 2009/5/EK irányelv vezetett be, közös alapjául szolgálhat annak, hogy mit kell súlyos jogsértésnek tekinteni és mit nem. A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy hozzák meg a szükséges lépéseket a közúti szállításra vonatkozó szociális szabályok harmonizáltabb alkalmazására, és így javítsák a közúti szállítás szociális szabályainak betartását.

A Bizottság továbbra is dolgozik e kérdésen, különösen azáltal, hogy az 561/2006/EK rendeletben említett bizottságon keresztül támogatja a tagállamok közötti párbeszédet a közúti szállításra vonatkozó szociális szabályok nemzeti értelmezéséről és alkalmazásáról, és emellett figyelembe veszi a tagállamok és a jogalkotók által a Bizottságra ruházott hatáskörök korlátait.

I.MELLÉKLET

Az 561/2006/EK rendelet 6–9. cikkének megsértése esetén a különböző szintű jogsértésekre különböző bírságokat előíró tagállamok által alkalmazott bírságok áttekintése

Súlyos jogsértés |

Enyhébb jogsértés |

III MELLÉKLET

A tagállami jogszabályok áttekintése

TAGÁLLAM | JOGI AKTUS |

Ausztria | 57. Bundesgesetz, mit dem das Kraftfahrgesetz 1967 geändert wird (28. KFG Novelle) |

Belgium | Arrêté royal du 27 Avril 2007, Moniteur Belge du 7 Mai 2007 |

Bulgária | A közúti közlekedésről szóló törvény 8. fejezete |

Ciprus | Az egyes járművek járművezetői vezetési idejének és pihenőidejének ellenőrzéséről szóló 2007. évi törvény (86(I)/2007. sz. törvény) |

Cseh Köztársaság | A közúti közlekedésről szóló, módosított 111/1994. Tt. sz. törvény 35.§-a, és a szabálysértésekről szóló, módosított 200/1990. Tt. sz. törvény |

Németország | Fahrpersonalgesetz (módosítva: 2007.7.6.) |

Dánia | A közúti szállításban alkalmazandó vezetési és pihenőidőről szóló határozat, BEK 328. sz., 2007.3.28., 1100. sz. egységes szerkezetbe foglalt törvény, 2006.11.8. |

Észtország | A közlekedésről szóló törvénynek az észt parlament által 2007. szeptember 20-án elfogadott módosításai |

Görögország | 3446/2006. sz. törvény a közlekedésfelügyeleti hatóságok szervezetéről és működéséről – a személyszállítás reformja és más rendelkezések (Kormányzati Közlöny 49/A. szám) |

Spanyolország | 2007. április 19-i határozat (BOE 10-05-2007) és Ley 16/1987 de 30 de Julio, de ordenacion de los transportes terrestres |

Finnország | A közúti közlekedésről szóló törvény és a járművekről szóló törvény |

Franciaország | Contraventions: Article R48-0 du code de procédure pénale et le décret n° 86/1130 du 17 octobre modifié Délits: Ordonnance 58/1310 du 23 décembre 1958 modifié |

Magyarország | Az 1988. évi I. törvény legutóbbi módosítása 20.§-nak (1) bekezdése, és az 557/2007. (III.31.) kormányrendelet 1.§-a. |

Írország | Az Európai Közösségek 2008. évi rendeletei (közúti közlekedés) (munkafeltételek és közúti közlekedésbiztonság), (S.I. No. 62, 2008) |

Olaszország | Közlekedésről szabályok és a 2006.11.29-i 286/2006. sz. törvény |

Litvánia | A közigazgatási szabálysértésekre vonatkozó litván jogszabályok, 142. és 1424. cikk |

Luxemburg | Règlement grand-ducal du 23 mars 2007 |

Lettország | A közigazgatási szabálysértésekre vonatkozó jogszabályok |

Málta | Gépjárművekről (közúti árufuvarozásról) szóló rendeletek (65.19) |

Hollandia | A munkaidőről szóló törvény és a munkaidőről (fuvarozási munkavállalók) szóló rendelet (közúti szállítás) szerint kiszabható bírságokra vonatkozó iránymutatások |

Lengyelország | 2001. szeptember 6-i törvény a közúti közlekedésről 2005. július 29-i törvény a digitális menetíró rendszerről |

Portugália | Még nincs elfogadott jogi aktus |

Románia | Ordonanta de govern Nr 37/2007 |

Szlovénia | A közúti szállítási tevékenységet végző személyek munkaidejéről és kötelező pihenőidejéről, valamint a közúti közlekedésben alkalmazandó menetíró készülékről szóló törvény |

Szlovákia | A szállításban alkalmazandó munkaidőről szóló törvény |

Svédország | A vezetési időről, pihenőidőről, menetíró készülékekről, stb. szóló (2004:865) rendelet |

Egyesült Királyság | A közlekedésről szóló 1968. évi (módosított) törvény VI. része |

[1] Az Európai Parlament és a Tanács 2006/22/EK irányelve (2006. március 15.) a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályokkal kapcsolatos 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK tanácsi rendelet végrehajtásának minimumfeltételeiről, HL L 102., 2006.4.11., 35. o.

[2] Az Európai Parlament és a Tanács 561/2006/EK rendelete (2006. március 15.) a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről, HL L 102., 2006.4.11., 1. o.

[3] A Tanács 3821/85/EGK rendelete (1985. december 20.) a közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről , HL L 370., 1985.12.31., 8. o.

[4] Az 561/2006/EK rendelet 19. cikkének (1) bekezdése.

[5] A Bizottság 2009/5/EK irányelve (2009. január 30.) a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályokkal kapcsolatos 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK tanácsi rendelet végrehajtásának minimumfeltételeiről szóló 2006/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv III. mellékletének módosításáról, HL L 29., 2009.1.31., 45. o.

[6] Az 561/2006/EK rendelet 19. cikkének (1) bekezdése értelmében.

[7] A 2006/22/EK irányelv III. mellékletét módosító 2009/5/EK irányelv szerint; NSJ = nagyon súlyos jogsértés, SJ = súlyos jogsértés, EJ = enyhébb jogsértés.

[8] Magyarország: mivel a kategorizálás százalékos arányokon alapul, a kategóriák nem felelnek meg pontosan a harmonizált kategóriáknak.

[9] Szlovénia: a járművezetőkre kiszabható bírságok.

[10] A 2006/22/EK irányelv III. mellékletét módosító 2009/5/EK irányelv szerint; NSJ = nagyon súlyos jogsértés, SJ = súlyos jogsértés, EJ = enyhébb jogsértés.