Amint az energiaunió helyzetéről kiadott közlemény is kiemelte, az EU fosszilis tüzelőanyagokkal való biztonságos és stabil ellátása továbbra is jelentős geopolitikai kihívásokba ütközik, különösen az olyan energiahordozók esetében, amelyekből az EU erőteljesen importra szorul. Mindezek alapján továbbra is kulcsfontosságú célkitűzés marad az EU földgázbeszerzési forrásainak diverzifikálása, főként mivel az Unió belső termelése a következő évtizedekben várhatóan tovább zsugorodik. A fokozódó importfüggőség miatti sebezhetőség ugyanakkor úgy is mérsékelhető, ha a földgázrendszer rugalmas marad, és a kereslet ingadozásaira megfelelően reagálni tud. A jelen stratégia célja a cseppfolyósított földgázban (LNG) és a gáztárolásban rejlő potenciál kiaknázása révén egy diverzifikáltabb és rugalmasabb uniós földgázrendszer kialakítása, hozzájárulva a biztonságos, kiszámítható és versenyalapú földgázellátás kulcsfontosságú uniós célkitűzésének teljesítéséhez.

A biztonság és a versenyfeltételek javítása mellett az LNG egyes esetekben a környezeti hatások csökkentésének lehetőségét is magában rejti, támogatva az EU fenntarthatósági célkitűzését. E szempontból kulcságazat a közlekedés, ahol az LNG használata egyre inkább kiválthatja a tengeri hajózásban használt üzemanyagokat, illetve a nehézgépjárművek (pl. tehergépkocsik) esetében a dízelüzemanyagokat. A kis léptékű LNG-infrastruktúra szerepet játszhat a hő- és a villamosenergia-szolgáltatás környezeti hatásainak csökkentésében is, például a távoli és/vagy hálózaton kívüli területeken működő, jelenleg még a környezetszennyezőbb fosszilis tüzelőanyagoktól függő ipari és egyéb fogyasztók esetében.

A földgáztárolás a belső piacon

A regionális kontextus nagymértékben meghatározza a tárolási kapacitások szükségességét és rendelkezésre állását, illetve a gáztárolás szerepét a gázellátásban és az energiabiztonságban. Éppen ezért az egyes országok és régiók meglehetősen eltérő megközelítést alkalmaznak a tárolás szabályozása terén.

Hasonlóképpen tarka képet mutatnak a tárolási létesítményekhez való odaszállítás és az onnan való elszállítás tarifái is az EU-n belül; a szolgáltatóknak egyes esetekben kétszer is fizetniük kell: a gáz be- és kitárolásakor egyaránt. Az efféle tarifastruktúrák csökkenthetik a gáztárolás vonzerejét, sőt, indokolatlanul magas tarifák esetén veszélyeztetik versenyképességét is. Ezért a munkacsoportoknak foglalkozniuk kell a tárolási létesítményekhez való odaszállítás és az onnan való elszállítás tarifáival is, olyan uniós üzemi és kereskedelmi szabályzatok kidolgozására törekedve, amelyek egyenlő versenyfeltételeket biztosítanak az egymással versengő rugalmassági mechanizmusok számára, és a tarifaszerkezeteknek a valós költségeket kell tükrözniük.

A tárolás műszaki szempontjaival is foglalkozni kell, arra törekedve, hogy az új tárolási létesítmények és infrastruktúra a jövőben különböző típusú gázokhoz is igazodni tudjanak, a biometánt és az egyéb megújuló gázokat is ideértve. Ez megkönnyítené, hogy a tárolási kapacitások a biogázok tárolására is egyre inkább igénybe vehetők legyenek, és ezzel hozzájáruljanak az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átálláshoz. Ugyanakkor a tárolásirendszer-üzemeltetők a nyári és a téli gázárak különbségének csökkenésével szembesülnek, ami szűkíti a gáztárolás nyereségességét, és érzékenyebbé teszi azt a költségek növekedésére.

A tárolás mint rugalmassági mechanizmus teljes potenciáljának kiaknázása, illetve az infrastruktúra hatékony kihasználása érdekében a szabályozóknak fel kell jogosítaniuk és ösztönözniük kell a tárolásirendszer-üzemeltetőket új, a másodlagos piacokon és a határokon túl is szabadon adható-vehető szolgáltatások kifejlesztésére és nyújtására. E fejlesztések és megállapodások nem alkalmazhatnak megkülönböztető bánásmódot a tárolási rendszerek felhasználói között. A piaci verseny biztosítja, hogy a tárolásirendszer-üzemeltetők és ügyfeleik olyan szerződési feltételekben egyezzenek meg egymással, amelyek a lehető legköltséghatékonyabb módon tükrözik igényeiket . A versenyszabályok szigorú betartatása biztosítja, hogy ez valóban megvalósulhasson.

A gáztárolással kapcsolatos uniós stratégiának ugyanakkor jobban összekapcsolt regionális piacokra kell épülnie, mivel a tárolás területén még van potenciál a belső energiapiacon a lehetséges szinergiák jobb kihasználására. A tárolási létesítmények hatékony kihasználásához a tagállamoknak regionális alapon szorosan együtt kell működniük, és a szomszédos országokkal egyeztetniük kell. A nagyobb fokú regionális együttműködés növeli a bizalmat az adott tagállam határain kívüli tárolási létesítmények rendelkezésre állása és hozzáférhetősége iránt.

Mindezek fényében, ami a tagállamok és régiók közötti együttműködést illeti, a rendszer-összekötési pontokon a tárolási és a szállítási kapacitások allokálása korántsem mindig kellően összehangolt, ami szűk keresztmetszeteket eredményezhet. A rendszer-összekötési pontokon a tárolási és a szállítási kapacitások allokálási eljárásainak lehetővé kell tenniük a piaci szereplők számára, hogy a kétféle kapacitást egyszerre, jövőbeli igényeiket kellő időben megelőlegezve köthessék le; ez hozzájárulna a tárolási kapacitások regionális szintű optimalizált kihasználásához. A Bizottság arra biztatja a tagállamokat, hogy működjenek együtt és folytassanak szorosabb egyeztetést a szomszédos országokkal erről a kérdésről.

Szükséges fellépések: A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy biztosítsanak megfelelő fizikai hozzáférést a tárolási létesítményekhez, a szállítási hálózat kapacitásait is beleértve. A Bizottság arra biztatja a tagállamokat, hogy működjenek együtt szorosan a szomszédos országokkal a tárolási kapacitások kihasználásának regionális optimalizálása érdekében. A Bizottság a tárolási kapacitások használatának optimalizálása érdekében szükség szerint ki kívánja egészíteni, illetve igazítani az üzemi és kereskedelmi szabályzatokat.

A tárolás szerepének optimalizálása a gázellátás biztonsága érdekében

Jóllehet az EU rendelkezésre álló tárolási kapacitása megfelelőnek tűnik, fennállhat a kockázata annak, hogy ha a tárolt gázmennyiség tovább zuhan, egyes létesítményeket be kell zárni. Az esetek többségében a tárolási kapacitásokat újra megnyitni műszakilag lehetetlen, tehát a bezárások végérvényesek lennének. A kockázat abból fakad, hogy a piac nem maradéktalanul ismeri el a tárolt gáz ellátásbiztonsági előnyeit válsághelyzetek esetén . Egyes tagállamok stratégiai tartalékok képzésével és tárolási kötelezettségek előírásával orvosolják ezt a helyzetet. A stratégiai tartalékként címzett gázmennyiségek állandó jelleggel kivonásra kerülnek a piacról, míg a tárolási kötelezettség előírja a piaci szereplők számára, hogy bizonyos időpontokban – különösen a téli időszakban – bizonyos minimális mennyiségű eltárolt gázzal rendelkezzenek.