Olyan esetek, amikor az egyhangúság előírása megakadályozta, jelentősen késleltette vagy negatívan befolyásolta a közös kül- és biztonságpolitikai határozathozatalt Emberi jogok Az Unió egyik fő célkitűzése az emberi jogok előmozdítása. Az elmúlt években előfordultak bizonyos esetek, amikor egy vagy több tagállam az emberi jogokkal nem összefüggő okokból késleltette, blokkolta vagy gyengítette az Unió álláspontját. Ilyen esetekre a harmadik országokkal fenntartott uniós kétoldalú kapcsolatokban és a nemzetközi szervezeteken belül is sor került. Minden ilyen eset gyengítette az Unió azon képességét, hogy nemzetközi szinten előmozdítsa az emberi jogok tiszteletben tartását, csökkentette az Unió hitelességét, és megakadályozta azt, hogy az Unió megvalósítsa célkitűzéseit. ·A genfi székhelyű Emberi Jogi Tanács az emberi jogok megvitatására szolgáló fő globális fórum. Programja 10 pont köré szerveződik. A legszembetűnőbb országspecifikus emberi jogi helyzeteket a 4. programpont tárgyalja. Az EU 2017 júniusában első alkalommal nem volt képes az Emberi Jogi Tanács ülésén a 4. programpontot érintő nyilatkozat leadására. Ezt néhány olyan tagállam akadályozta meg, amelyek az értékeléseket érdemben nem kérdőjelezték meg. E tagállamok két olyan harmadik ország név szerinti említését ellenezték, amelyeket emberi jogi múltjuk miatt az összes többi tagállam meg akart említeni. E feloldatlan patthelyzet miatt az EU végül nem adott le nyilatkozatot. ·2017 szeptemberében egy tagállam egy harmadik állammal kapcsolatos konkrét kérdés miatt jelentősen késleltette az EU Emberi Jogi Tanáccsal kapcsolatos stratégiai munkatervének és az EU 4. programpontot érintő nyilatkozatának az elfogadását. Októberben ugyanez a tagállam blokkolta az ENSZ Közgyűlésének Harmadik Bizottsága számára benyújtandó uniós nyilatkozat tervezetét, ami a többi felet végül arra kényszerítette, hogy egy konkrét eset kapcsán olyan álláspontra helyezkedjen a nyilatkozatban, amely mind tartalmát, mind terjedelmét tekintve aránytalan a többi esethez képest. ·2018 februárjában néhány tagállam több egymástól független kifogást terjesztett elő, ami késleltette és végül arra kényszerítette az összes többi tagállamot, hogy felvizezett változatban fogadja el az ENSZ fórumain az emberi jogokkal kapcsolatban követendő uniós éves prioritásokat. ·Ilyen nehézségek az EU harmadik országokkal fenntartott kétoldalú kapcsolatai során is felmerültek. Az egyiptomi nem kormányzati szervezetek mozgásterét súlyosan korlátozó új törvény ellenére néhány tagállam blokkolta, és végül az összes többi tagállam kívánságával szembe menve meggátolta, hogy az Egyiptomra vonatkozó uniós partnerségi prioritások tervezetében egyértelmű nyelvezetet használjanak az emberi jogok és a civil társadalom tiszteletben tartása kapcsán. Ennek eredményeként nem sikerült időben megújítani az Egyiptommal folytatott kétoldalú kapcsolatok keretrendszerét, amely így 2017 elején nem állt rendelkezésre. Egyéb uniós külpolitikai nyilatkozatok ·Az EU 2016 júliusában képtelen volt gyorsan kifejezésre juttatni, hogy támogatja az ENSZ Tengerjogi Egyezménye alapján létrehozott választott bíróságnak a Dél-kínai-tengerrel kapcsolatos határozatát, mert néhány tagállam egy, a döntéstől független kérdés miatt akadályozta a nyilatkozat elfogadását. Több napi intenzív tárgyalás után végül megállapodás született a nyilatkozatról. Noha az EU megkésve ugyan, de fel tudott szólalni a nemzetközi jog tiszteletben tartása mellett, a határozat végrehajtását már nem volt módja kérni. Ez különösen a párhuzamosan zajló EU–Kína csúcstalálkozó és Ázsia–Európa csúcstalálkozó (ASEM) miatt okozott problémát. ·2017 decemberében és 2018 májusában az átfogó tervezetek minden egyes szempontja tekintetében előírt egyhangúsági követelmény miatt az EU nem tudott egységes nyilatkozatokat tenni a Jeruzsálemmel kapcsolatos fejleményekről, noha a tagállamok Jeruzsálem jogállásával kapcsolatban továbbra is a nemzetközi jognak megfelelően kialakított régi, szilárd álláspontot képviselik. Az Unió a két eset egyikében sem tudott időben és határozottan reagálni egy olyan nemzetközi fejleményre, amellyel kapcsolatban egyértelmű és szilárd álláspontja volt. Uniós szankciók ·2017 februárjában egy tagállam mindaddig blokkolta a Fehéroroszországgal szembeni fegyverembargó megújítását, amíg – az embargó lejáratát elkerülendő – a többi tagállam hozzá nem járult ahhoz, hogy egy bizonyos kategóriájú kézifegyvert mentesítsenek az embargó alól. Egy évvel később ugyanaz a tagállam egy további fegyverkategória embargó alóli kivételéhez kötötte az embargó megújítását, amit végül a többi tagállam a korábbi okból ugyanúgy elfogadott. ·2017 nyarán egy tagállam blokkoló magatartása miatt az EU nem tudta elfogadni a Venezuelával szemben olyan belföldi politikai fejlemények miatt bevezetni kívánt célzott korlátozó intézkedéseket, amelyek tekintetében az EU már korábban jelezte, hogy bekövetkezésüket szankcionálni fogja. A szóban forgó korlátozó intézkedéseket végül csak 2017 novemberében fogadták el, az ország belső helyzetének további jelentős romlását követően. E példák ismét azt mutatják, hogy a tanácsbeli egyhangú szavazás követelménye gátolja az Európai Uniót abban, hogy gyorsan és határozottan reagáljon a nemzetközi fejleményekre. A közös kül- és biztonságpolitika keretében a szankciókat egyhangú határozattal hozzák meg, az ellenszankciókat – az úgynevezett blokkoló intézkedéseket – viszont minősített többséggel, és így ez utóbbiak a nemzetközi fejlemények tükrében gyorsan aktualizálhatók. A közös biztonság- és védelempolitika polgári missziói ·Még újabban, 2018-ban, egy tagállam mindaddig blokkolta egy száhel-övezetbeli kapacitásbővítési misszió meghosszabbítását, amíg egy másik tagállam egy iraki külön misszió tekintetében vissza nem vonta fenntartásait. Sajnálatos módon nem ez volt az első olyan alkalom, amikor egy tagállam azért ellenezte vagy késleltette egy közös biztonság- és védelempolitikai ügy megoldását, mert egy másik tagállam egy másik ügyben hasonlóképpen járt el. Az ilyen esetek soha nem vezettek ahhoz, hogy az EU végül ne tudjon előrelépni, de néha késleltették a szükséges határozatok elfogadását. A döntéshozatal egyhangúság miatti késedelmei nemcsak a közös biztonság- és védelempolitika polgári misszióinak indításáról és létrehozásáról szóló határozatokat érintik, de kiterjednek a gyakorlati végrehajtás szempontjaira is, például a kötelező féléves jelentések jóváhagyására, amelyeket a közös biztonság- és védelempolitika minden egyes polgári missziójának rendszeresen be kell nyújtania a Tanácsnak.