A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK A környezetvédelmi célú pénzügyi eszközről (LIFE+) szóló 614/2007/EK rendelet végső értékelése /* COM/2013/0478 final */





A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK A környezetvédelmi célú pénzügyi eszközről (LIFE+) szóló 614/2007/EK rendelet végső értékelése 1. BEVEZETÉS A LIFE program az EU egyetlen olyan pénzügyi eszköze, amely kizárólag az uniós környezetvédelmi politikák és jogszabályok végrehajtását hivatott elősegíteni. Az 1992-ben, a 614/2007/EK (LIFE+) rendelettel útjára indított program jelenleg a negyedik programozási időszakánál tart.[1] A szóban forgó rendelet a 2007–2013 közötti időszakra terjed ki, és 2,17 milliárd EUR-s költségvetési keretet rendel a programhoz. A LIFE+ keretében három formában valósulhat meg intézkedés: · Projekttámogatások formájában, melyek a költségvetési források 78 %-át teszik ki. Támogatások a következő három tematikus területen nyújthatók: Természet és biodiverzitás, környezetvédelmi politika és irányítás, információ és kommunikáció. · Nem kormányzati szervezetek számára nyújtott működési támogatások formájában, melyek a költségvetési források 3 %-át teszik ki. · Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések formájában, melyek a költségvetési források 19 %-át teszik ki. A rendelet 15. cikkének (2) és (3) bekezdése értelmében a Bizottság: – 2010 szeptemberében elkészítette és benyújtotta az Európai Parlamentnek és a LIFE+ bizottságnak a program félidős értékelését;[2] – 2011 decemberében kidolgozta és benyújtotta az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a LIFE+ program utódprogramját.[3] 2012 decemberében a Bizottság közzétette egy tanulmány eredményeit, a LIFE+ programra és annak végrehajtására vonatkozó következtetésekkel és ajánlásokkal.[4] A végső értékelés keretében összegyűjtött és elemzett tények és vélemények alapján elmondható, hogy a 2010-es félidős értékelés óta nem történtek jelentős változások a LIFE+ program jellegében és végrehajtása terén, sem pedig eredményeinek minőségében. A félidős értékelés következtetései tehát összességükben továbbra is érvényesek. A végső értékelés ugyanakkor azt támasztja alá, hogy a korábbi értékelések óta folyamatos javulás tapasztalható a program végrehajtása terén.[5] E közlemény az alábbiakban ismerteti a tapasztalt eredményeket, illetve a LIFE program továbbra is megoldandó kihívásait és hiányosságait. A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó utódprogramra irányuló bizottsági javaslat már e kihívásokra és hiányosságokra keres megoldást. 2. EREDMÉNYEK ÉS KIHÍVÁSOK 2.1. Eredmények A LIFE+ hatékony eszközül szolgált a 6. közösségi környezetvédelmi cselekvési program (6EAP)[6] prioritásainak megvalósításához. A program jelentős szerepet játszott abban, hogy a polgárok jobban tudatára ébredjenek az uniós környezetvédelmi politika és jogszabályok felelősségteljes irányítása, illetve a végrehajtásukban való részvétel fontosságának. Az értékelések megerősítik, hogy a LIFE+ program „jelentős uniós többletértéket előállító, sikeres eszköz volt”.[7] Húsz éves fennállása alatt az „évi 600 millió EUR-ra becsülhető számszerűsíthető haszon” mellett a LIFE program a következő eredményeket mutathatja fel: · mintegy 4,7 millió hektárnyi földterület hatékonyabb megőrzése és helyreállítása; · a vízminőség javítása egy hozzávetőleg 3 millió hektáros területen; · jobb levegőminőség mintegy 12 millió polgár számára; · mintegy 300 000 tonnányi hulladék keletkezésének megelőzése és további 1 millió tonna hulladék újrahasznosítása; · évente 1,13 millió tonna CO2-kibocsátás elkerülése. Ezek az eredmények közel 50 000 projekt intézkedéseinek megvalósítása révén születtek meg, ideértve 194 millió hektárnyi földterület bevonását a Natura2000 hálózat kialakításába, több mint 95 000 továbbképzést, 6,1 millió polgár célzott tájékoztatását, illetve 1,2 millió tanuló és diák bevonását a programba. Az európai hozzáadott érték A LIFE+ program uniós hozzáadott értékét az adja, hogy a bevált gyakorlatok terjesztésének és a tudásmegosztásnak a platformjaként tudott működni, lehetővé téve az EU különböző szereplői számára, hogy tanuljanak egymás tapasztalataiból, és így hatékonyabban kezelhessék a környezetvédelmi problémákat. A természet és biodiverzitás alprogramban például a LIFE+ segítette olyan együttműködési platformok létrehozását, amelyek erősítették a partnerségeket, és ezzel megkönnyítették a bevált gyakorlatok cseréjét az érintett felek és a döntéshozók között. A LIFE+ emellett elősegíti a felelősség jobb megosztását és a szolidaritást az EU közös környezeti értékeinek megóvása terén. Katalizátor szerepet betöltve egyszeri beruházások révén próbálja felszámolni az EU környezetvédelmi és éghajlatügyi politikájának megvalósítása előtt álló kezdeti akadályokat és teszteli az új koncepciókat. A félidős értékelés szerint „a LIFE+ nem veszített jelentőségéből, hiszen továbbra is az egyetlen kifejezetten a környezetvédelemre irányuló uniós pénzügyi eszköz”.[8] A rendelet által teremtett uniós hozzáadott érték magas szintjét a következők révén sikerült elérni: · A támogatásban részesült projektek egyenként kiváló minőségűek voltak, és eredményeik terjesztése és megosztása megsokszorozta hatásukat, hiszen EU-szerte a lehető legtöbb politikai döntéshozóhoz és érintett félhez eljutottak. · A finanszírozásban részesült nem kormányzati szervezetek (a továbbiakban: NGO-k) tényleges szerephez jutottak a politika alakításában és megvalósításában; · A közbeszerzések alaposan átgondoltak voltak és igazodtak a hivatalosan kialakított prioritásokhoz. Ugyanakkor az uniós hozzáadott értéket némiképp csökkentette a nemzeti kiosztási rendszer, amely a finanszírozott projektek minőségével kapcsolatban kompromisszumokat és túlságosan tág prioritásokat eredményezett, melyek nem összpontosítottak kellően a konkrét igényekre és prioritásokra. Mivel a LIFE+ prioritások jegyzékét a rendelet rögzítette, a program végrehajtása során már nem volt lehetőség olyan feltételek beiktatására, amelyek a projektfinanszírozást konkrét politikai szükségletekre és prioritásokra szűkítették volna. Projektkiválasztási folyamat és projektellenőrzés A LIFE+ projektek szigorú értékelési és kiválasztási folyamata biztosította, hogy a finanszírozott projektek jól átgondolt koncepcióra épüljenek, és így jó eséllyel eredménnyel is járjanak. A projektek nyelvét és kontextusát alaposan ismerő külső munkacsoportok rendszeres helyszíni támogatást és ellenőrzést biztosítottak. A projektek kedvezményezettjei úgy érzik, hogy megfelelő támogatást kaptak mind a külső projektellenőrző csoport, mind a Bizottság műszaki és pénzügyi szakreferensei részéről.[9] Az NGO-k számára nyújtott működési támogatások A LIFE+ program ezen összetevőjének célja, hogy az európai elkötelezettségű környezetvédelmi civil szervezetek érdekelt félként szintén részt vegyenek az EU szakpolitikai folyamataiban. A működési támogatásoknak köszönhetően az NGO-k részt vehettek az EU munkacsoportjaiban, tájékoztató és elemző dokumentumokat adhattak ki, kivehették részüket a figyelemfelhívó és konzultatív tevékenységekből, és hosszú távú projekteket valósíthattak meg. Az értékelések igazolták, hogy ez az intézkedéstípus még mindig hasznos, és következtetéseikben kiemelték, hogy az NGO-k hozzájárulását az EU szakpolitikáihoz nélkülözhetetlen. Közbeszerzés A Bizottság tanulmányok és értékelések elkészítésének, ülések, szemináriumok és munkaértekezletek megrendezésének, illetve számítógépes rendszerek (pl. a LIFE program internetes oldala vagy a Natura 2000 információs rendszer) kifejlesztésének és karbantartásának támogatása céljából veszi igénybe a közbeszerzési eljárást. Ezenkívül akkor folyamodik a LIFE+ program ezen összetevőjéhez, ha célkitűzéseinek megvalósítása érdekében tájékoztató, publikációs és információterjesztési tevékenységekhez vesz igénybe segítséget. E szerződések annak ellenére, hogy viszonylag szerény részesedésük volt a LIFE+ költségvetésben, fontos szerepet játszottak a program célkitűzéseinek megvalósításában. Az értékelések azt mutatták, hogy a közbeszerzések útján megvalósított ráfordítások megfelelő eredménnyel jártak és egybevágtak a politikai igényekkel. Az intézkedések kiváló kommunikációs és figyelemfelkeltő hatással jártak; bár hatásukat valódi teljességében nehéz értékelni; megvalósításuk összhangban volt az elvárt minőségi kritériumokkal, és stratégiai igényekre épült. 2.2. Kihívások és fellépések a jelenlegi kereteken belül 2.2.1. Projekttámogatások Stratégia és következetesség A LIFE+ program az értékelések alapján relevánsnak és szükségesnek bizonyult, mivel uniós többletértéket ad az EU környezetvédelmi politikájának kialakításához és megvalósításához.[10] A program célkitűzései ugyanakkor nem mindig kellően világosak és olykor nincsenek összhangban a többi EU-s politikával. A program hátulütőit az értékelések a világos stratégiai koncepció hiányában és a kritikus tömeg alatt maradó fellépésekben látják, elsősorban a rendeletben foglalt korlátozásokból fakadóan. Ennek következtében a LIFE+ program végrehajtása nem tudott lépést tartani az EU átalakuló politikai prioritásaival, ami különösen a környezetvédelmi és az információ és kommunikáció tematikára igaz. Az értékelések a jobb stratégiai és többéves tervezésben, valamint a pénzügyi eszközök kiválasztása és egymás kiegészítő jellege terén mutatott nagyobb rugalmasságban látják a jövő útját. Az értékelések ugyanakkor megállapították, hogy a LIFE + környezetvédelem és kormányzás fejezetének jobban az uniós környezetvédelmi jogszabályok betartására és a pályázati multiplikátorok létrehozására kellene összpontosítania. A rendelet 9. cikke szerint a LIFE+ nem támogathat olyan tevékenységeket, amelyek más uniós alapokból is finanszírozásában részesülhetnek; ez a rendelkezés kizárja, hogy több alap is igénybe vehető legyen egyazon projekt finanszírozásához. A tagországokon belül ugyanakkor előnyös volna a nemzeti, regionális és helyi programokkal való nagyobb szinergia és koherencia. Az EU-n kívüli finanszírozási tevékenységekre vonatkozó korlátozások csökkentették a program hatékonyságát az EU azon környezetvédelmi problémái esetében, amelyek az EU határain túli tényezőkre vezethetők vissza. A Bizottság továbbra is arra törekszik, hogy a projekttámogatások eredményei jobban beépüljenek a politika alakításába és végrehajtásába a jelenlegi LIFE+ kereteken belül. A pályázati útmutató jelentősen módosult, elsősorban a környezetvédelmi politika és irányítás fejezetben, több szemponttal és részletesebb útmutatással segítve a lehetséges kedvezményezettek eligazodását a LIFE+ rendelet feltételrendszerében. A Bizottság gondoskodott róla, hogy egyetlen LIFE+ projekt sem részesülhetett támogatásban egyéb uniós eszközökből, a LIFE+ rendelet rendelkezéseinek megfelelően. A projektkiválasztási folyamatban ugyanakkor előnyt élveztek azok a projektek, amelyek szinergiákat mutattak más alapokkal, vagy a különféle alapokat integrált módon kívánták felhasználni, miután a kiválasztási kritériumok úgy lettek kialakítva, hogy ezek a projektek az értékelés során pluszpontokat szerezhettek. A Bizottság az értékelésre vonatkozó ajánlásokat is módosította, bevezetve egy új projekttípust – az ún. „integrált projektet” – a LIFE+ utódprogramjában; az integrált projekt nagyobb hangsúlyt helyez az uniós politika végrehajtására, hosszabb időtartamon keresztül, kiegészítő finanszírozást mozgósítva. A javasolt új program bevezetné a lehetőségét az EU-n kívüli fellépések finanszírozásának is, ahol ez az uniós környezetvédelmi és éghajlat-politikai célkitűzések eléréséhez szükségesnek bizonyul. Adminisztratív terhek A LIFE+ programmal járó adminisztratív terhek idővel növekedtek a szigorúbb végrehajtási és jelentéstételi feltételeknek köszönhetően, főként a pénzügyi adminisztráció esetében, ami kérdéseket vetett fel a program hatékonyságával kapcsolatban. A LIFE+ programot irányító egység 2009-es két egységre való bontása a jelek szerint tovább növelte az egyes szakreferensekre nehezedő adminisztrációs terheket. A Bizottság mindent megtett, hogy egyszerűsítse az eljárásokat, és több intézkedést is javasolt annak érdekében, hogy a LIFE+ utódprogramja csökkentse az adminisztratív terheket. A pályázati és a kiválasztási eljárás Az értékelés alapján a pályázati és kiválasztási eljárás túl hosszadalmas és bonyolult, ezért egyszerűsítésre szorul. A probléma orvoslása érdekében 2011-től online formában is kitölthető a pályázati űrlap. Az első, kísérleti évben az új rendszer átesett néhány gyermekbetegségen, többek között az elektronikus és papíralapú változatok közötti eltéréseket manuálisan kellett kijavítani. A Bizottság minden egyes pályázati felhívás meghirdetése után műhelyeket szervezett a lehetséges pályázók számára a pályázati eljárás ismertetése és a pályázatok színvonalának növelése céljából. E műhelytalálkozókon különös gondot fordítottak azokra az országokra, melyek kevés pályázót és/vagy sikeres pályázatot tudtak kiállítani. A Bizottság fokozta és javította információterjesztési tevékenységét, és igyekezett a nem hagyományos LIFE pályázókat is elérni, különös tekintettel a biodiverzitásra, illetve a környezetvédelem és irányítás fejezet új témaköreire. A Bizottság lerövidítette a projektkiválasztási folyamatot anélkül, hogy annak csökkent volna a minősége. Az elektronikus pályázás a 2012. évi pályázati felhívástól fogva megfelelően működik, a Bizottság most annak lehetőségét keresi, hogy az elektronikus formátumot a projektellenőrzésre is kiterjessze. Projekteredmények és integráció Az értékelésekben felmerült a javaslat, hogy a Bizottság növelje az utólagos látogatások számát a projektek helyszínén, jóllehet ez nem szerepel a rendeletben. Egy módszeresebb utólagos értékelési rendszer javulást jelentene a jelenlegi gyakorlathoz képest, mivel egyértelművé tenné, melyik projektek érnek el ténylegesen hosszú távú hasznot. Ez segítene biztosítani, hogy a projekteredményeket jobban felhasználják, és integrálják a politikai döntésekbe. Általánosabb szinten pedig elősegítené a tudástranszfert, elsősorban uniós szinten. A Bizottság már megkezdte a rendszeresebb utólagos helyszíni látogatásokat, hogy értékelje a projektek fenntarthatóságát és politikai tanulságokat vonjon le belőlük. A projektek kedvezményezettjei és szakpolitikai referensek részvételével rendezett műhelyek és panelbeszélgetések révén fokozta arra irányuló erőfeszítéseit, hogy a projektek eredményeit jobban beépítse a szakpolitikák kidolgozásába és végrehajtásába. A természet és biodiverzitás területen már jelenleg is szoros a szakpolitika és a projektek közötti kapcsolat, de a következő programozási időszakban további erőfeszítésekre lesz szükség, elsősorban a környezetvédelem és irányítás területen. Kommunikáció és hatásfok Az értékelések szerint a LIFE program horizontális hatása és kommunikációja még tökéletesíthető, és hatékonyabban kellene terjeszteni a projektek eredményeit és a belőlük megszerzett tudást, különös tekintettel az uniós szintre. Számos pozitív változás történt. Közülük a külső szemlélő számára a leglátványosabb a LIFE frissített és korszerűsített honlapja az interneten. A Bizottság rendszeresen közzétesz tematikus füzeteket, melyek bemutatják a LIFE projektek környezetvédelmi megoldásait; eddig három összefoglaló tanulmány készült és jelent meg a vízügy, a hulladékkezelés, illetve a lég- és zajszennyezés témájában. A Bizottság ösztönözte a hálózatépítési tevékenységeket, regionális és uniós szintű találkozók szervezése révén, amelyek alkalmat kínáltak a projektek résztvevői számára tapasztalataik és technológiai ismereteik megosztására. A természet és biodiverzitás területen különösen hatékony együttműködés és tudásmegosztás bontakozott ki a kedvezményezettek körében, hozzájárulva a természetvédelemről és a biodiverzitásról meglévő tudományos ismeretek gyarapításához, és így tágabb értelemben is szolgálva a madárvédelmi és az élőhelyvédelmi irányelv megvalósítását. Nemzeti szintű szervek és irányítás A nemzeti kapcsolattartó pontok fontos szerepet játszanak a LIFE+ program és a nemzeti programok közötti koherencia, komplementaritás és koordináció biztosításában. Az egyéb – főként nemzeti – forrásokkal és alapokkal történő koordináció azonban továbbra sem látszik kielégítőnek. A nemzeti kapcsolattartó pontok visszajelzései alapján vannak még kiaknázatlan lehetőségek több nemzeti forrás mozgósítására a LIFE+ programon keresztül. A nemzeti stratégiákat a Bizottság fontos eszköznek tekinti a program tagállamokon belüli népszerűsítéséhez, terjesztéséhez és megvalósításához. Nagy különbségek mutatkoztak abban, hogy az egyes tagállamok hány projektet javasoltak, részben az adott tagállam LIFE programmal kapcsolatos korábbi tapasztalataiból adódóan, részben a helyi nemzeti kapcsolattartó pontok által nyújtott segítség függvényében. Ez a finanszírozás egyenlőtlen megoszlását eredményezi a tagállamok között. Olaszország, Spanyolország és Németország továbbra is jelentős összegű LIFE+ támogatásban részesül, míg egyes újabb tagállamok alacsony eredményességi aránnyal pályáztak. A Bizottság ezért továbbképzéseket kínál, hogy megerősítse a nemzeti kapcsolattartó pontok szerepét a pályázók és kedvezményezettek segítésében, és iránymutatásokat is kidolgozott a kommunikációs tevékenységekhez. Miközben a rendeletbe foglalt nemzeti elosztási rendszer a jelek szerint nem tudja érdemben kiegyensúlyozni a projektek uniós belüli eloszlását, egyes országokban a nemzeti kapcsolattartó pontok erőfeszítései eredménnyel jártak. E sikeres erőfeszítések példáját más tagállamokban is követni kellene. 2.2.2. Az NGO-k számára nyújtott működési támogatások Bár az egyes NGO-knak nyújtott működési támogatások hatását nehezebb értékelni, mint a projekttámogatásokét, az NGO-knak nyújtott működési támogatás programja elismerten magas hozzáadott értéket teremt a szakpolitikák kidolgozásához és megvalósításához való hozzájárulása révén. Az értékelések szerint a jogosultsági kritériumok általánosságban megfelelők, bár az az előírás, hogy több országban kell tagokkal rendelkezni, ellentétesnek tűnik azzal a rendelkezéssel, hogy a támogatás kizárólag a kedvezményezettet illeti, nem pedig a tagokat. A korábbi értékelések rámutattak a kifizetések gyorsasága és időzítése terén jelentkező problémákra, melyek likviditási gondokat okoztak az NGO-knál. A félidős értékelés a kiválasztási eljárás időkereteinek módosítását ajánlotta, vagy pedig azt, hogy a likviditási problémák kiküszöbölése és a költséghatékonyság növelése érdekében a kiválasztott szervezetekkel többéves partnerségi keretmegállapodások kerüljenek megkötésre.[11] A Bizottság jobban tájékoztatja az NGO-kat a társfinanszírozási határozatokról, és némiképp gyorsította a kifizetések ütemét, bár ez utóbbi téren a bizottsági pénzügyi eljárásokhoz szükséges idő korlátozza lehetőségeit. A Bizottság a LIFE+ utolsó pályázati felhívása során jobban összpontosított az éves prioritásokra, és külső értékelést vezetett be a pályázatok értékelési folyamatának fokozott objektivitása érdekében. Az utódprogram esetében javasolja a többéves támogatás lehetőségét, mint kiszámíthatóbb támogatási formát, amely hosszabb távú tervezési lehetőséget biztosít a kedvezményezett NGO-k számára. Támogatni kívánja továbbá, hogy a hálózatok tagjait jobban vonják be a támogatás végrehajtásába. 3. A LIFE+ jövője Mint a fentiekből is kiderült, az értékelések számos ajánlása nem egyeztethető össze a meglévő LIFE+ rendelettel, azonban a készülő új eszköz tervezésekor figyelembe vették őket. Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak címzett 2011. december 12-i közleményében a Bizottság a 2014–2020 közötti időszakban 3,2 milliárd eurót javasol elkülöníteni az új LIFE környezetvédelmi és éghajlat-politikai cselekvési program számára. A javasolt új program a meglévő LIFE+ sikerét hivatott továbbvinni, azonban eredményessége, átláthatósága és rugalmassága javult, ráadásul elődjéhez képest nagyobb költségvetésből gazdálkodhat. A főbb javasolt változtatások a következők: · egy éghajlat-politikai alprogram létrehozása (800 millió EUR a teljes időszakra), három prioritással: az éghajlatváltozás hatásainak enyhítése, alkalmazkodás, irányítás és tudatosság, · a környezetvédelmi alprogram struktúrájának pontosabb meghatározása (2,4 milliárd EUR a teljes időszakra): biodiverzitás; környezetvédelem; és irányítás, · az integrált projektek (IP) fogalmának bevezetése, melyek a környezetvédelmi célkitűzések demonstrációs projektjeiként szolgálnak, nevezetesen a más meglévő uniós és/vagy nemzeti források mozgósítása tekintetében. Ez fokozott komplementaritást és koordinációt biztosít az európai strukturális és beruházási alapok által támogatott intézkedésekkel a természetvédelem, a vízügy, a hulladékgazdálkodás, a levegőminőség, az éghajlatváltozás hatásainak enyhítése és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás területén. A környezetvédelmi alprogram az alábbi területekre összpontosít majd: · A „környezetvédelem és erőforrás-hatékonyság” fejezet a környezetvédelmi politika hatékonyabb végrehajtását elősegítő innovatív megoldásokkal foglalkozik, illetve azzal, hogy a környezetvédelmi célkitűzéseket a többi gazdasági szektorban is figyelembe vegyék. · A „Biodiverzitás” fejezet egyrészt azon legjobb gyakorlatok kidolgozásáért és alkalmazásáért lesz felelős, amelyekkel gátat lehet szabni a biológiai sokféleség csökkenésének és visszaállíthatók az eltűnt ökoszisztéma-szolgáltatások, másrészt fő feladata továbbra is a Natura 2000 területek támogatása lesz, elsősorban a tagállamok fontossági sorrendben történő végrehajtási terveivel összhangban lévő integrált projektek segítségével. · A „környezetvédelmi irányítás és tájékoztatás” fejezet célja a figyelemfelkeltő kampányok mellett az ismeretek és a legjobb gyakorlatok megosztásának népszerűsítése, valamint a jobb megfelelés biztosítása. Az éghajlat-politikai alprogram a következő területeket fogja át: · Az „éghajlatváltozás mérséklése” fejezet elsősorban az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésével foglalkozik. · Az „éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás” fejezet a klímaváltozással szembeni ellenállóképesség növelésére helyezi a hangsúlyt. · Az „éghajlat-politikai irányítás és tájékoztatás” fejezet a tudatosság növelését, a kommunikációt, az együttműködést, valamint az éghajlatváltozás mérséklését és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást elősegítő intézkedések terjesztését hivatott támogatni. A kitűzött célok megvalósításához a program továbbra is elsősorban a projektek finanszírozásához nyújtott támogatások formájában járul hozzá. A javaslat szerint megmaradnak a nem kormányzati és más szervezetek számára biztosított működési támogatások, továbbá az innovatív pénzügyi eszközök is részesülhetnek támogatásban. A Bizottság javaslata alapján a 2014–2020 közötti időszakban megvalósuló LIFE program eljárásai egyszerűbbek és rugalmasabbak lesznek. 4. KÖVETKEZTETÉS Jóllehet az értékelések rámutattak, hogy van még mit tökéletesíteni a LIFE+ programon, az eddigi mérleg alapján a program hatékonynak bizonyult, és irányítása is megfelelő volt. A feltárt hiányosságokat, ahol lehetett, a jelenlegi programozási időszak utolsó szakaszában sikerült orvosolni. Amennyiben e hiányosságok magából a LIFE+ rendeletből fakadtak, az ajánlásokat a 2014–2020 közötti időszakban megvalósuló LIFE programra vonatkozó javaslatba építették be. A Bizottság meggyőződése, hogy az EU költségvetéséből a jövőben is segíteni kell a tagállamokat és az EU egészét az uniós politikák megvalósításában, mind a konkrét környezetvédelmi eszközön keresztül, mind pedig azzal, hogy a környezetvédelem megjelenjen a jelentősebb költségvetésből gazdálkodó pénzügyi eszközökben is. Az uniós környezetvédelmi és éghajlat-politika eltérő szintű és nem kielégítő végrehajtására tekintettel továbbra is szükség van specifikus környezetvédelmi és éghajlat-politikai eszközre. Az új LIFE programra irányuló bizottsági javaslat célja a jelenlegi LIFE+ rendelet által szabályozott, sikeresnek bizonyult program folytatása és továbbfejlesztése. [1] HL L 149., 2007.6.9. [2] http://ec.europa.eu/environment/life/publications/lifepublications/evaluation/index.htm#mte2010. [3] http://ec.europa.eu/environment/life/about/documents/COMM_PDF_COM_2011_0874_F_ HU.pdf?reference=IP/11/1526&format=PDF&aged=0&language=HU&guiLanguage=hu [4] http://ec.europa.eu/environment/life/about/documents/121214_conclusions.pdf [5] Lásd: EPEC (2008), elérhető a következő helyen: https://ec.europa.eu/dgs/environment/pdf/epec_report_life.pdf; SEC (2008) 2633 VÉGLEGES, A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUMA az elsősorban a környezetvédelem terén európai szinten aktív nem kormányzati szervezetekre vonatkozó pénzügyi támogatási program végrehajtásáról; COWI (2009), a LIFE Program keretében finanszírozott projektek és tevékenységek utólagos értékelése; az Európai Számvevőszék (2009) 11/2009. számú különjelentése „A LIFE-Természet projektek fenntarthatósága és bizottsági irányítása”; Arcadis (2010), a LIFE+ rendelet végrehajtásának félidős értékelése; illetve SEC (2011) 1541 végleges, A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUMA. HATÁSVIZSGÁLAT – a környezetvédelmi és éghajlat-politikai program (LIFE) létrehozásáról szóló rendeletjavaslat kísérődokumentuma. [6] HL L 242., 2002.9.10. [7] http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/comm2006/pdf/2020/1_EN_impact _assesment_part1_v4.pdf [8] SEC (2010) 1120 A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK, A LIFE+ rendelet félidős értékelése, 5. o. [9] Félidős értékelés, 9. o. [10] SEC (2010) 1120 A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK, A LIFE+ rendelet félidős értékelése, 10. o. [11] SEC (2010) 1120, A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK, A LIFE+ rendelet félidős értékelése, 8. o.