P9_TA(2020)0212

Az EU szerepe a világ erdőinek védelmében és helyreállításában

Az Európai Parlament 2020. szeptember 16-i állásfoglalása az EU szerepéről a világ erdőinek védelmében és helyreállításában (2019/2156(INI))

(2021/C 385/02)

Az Európai Parlament,

— tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, különösen annak 11. cikkére, 191. cikkének (1) bekezdésére és 208. cikkére,

— tekintettel az Európai Unió Bíróságának 2018. április 17-i ítéletére (1),

— tekintettel az ENSZ 2015–2030-as időszakra vonatkozó fenntartható fejlődési céljaira,

— tekintettel az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye Feleinek 21. Konferenciája (UNFCCC) során kidolgozott Párizsi Megállapodásra,

— tekintettel a 1992. évi Biológiai Sokféleség Egyezményre, a biológiai sokféleségre vonatkozó, a 2011–2020 közötti időszakra szóló globális stratégiai tervre és a biológiai sokféleségre vonatkozó aicsi célokra,

— tekintettel a Bizottságnak a világ erdőinek védelmére és helyreállítására irányuló uniós fellépés fokozásáról szóló, 2019. július 23-i közleményére (COM(2019)0352),

— tekintettel a Bizottságnak az európai zöld megállapodásról szóló 2019. december 11-i közleményére (COM(2019)0640), valamint a Parlament európai zöld megállapodásról szóló 2020. január 15-i állásfoglalására (2),

— tekintettel a Bizottságnak „A 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégia: – Hozzuk vissza a természetet az életünkbe!” című, 2020. május 20-i közleményére (COM(2020)0380),

— tekintettel az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó, 2020–2024-es időszakra szóló uniós cselekvési tervre, az őslakos népekkel kapcsolatos 2016-os uniós külpolitikára, a Tanács őslakos népekről szóló, 2017. május 15-i következtetéseire, valamint a 2017. évi uniós fejlesztéspolitikai konszenzusra,

— tekintettel a Bizottság „Tiszta bolygót mindenkinek – Európai hosszú távú stratégiai jövőkép egy virágzó, modern, versenyképes és klímasemleges gazdaságról” című, 2018. november 28-i közleményére (COM(2018)0773),

— tekintettel az erdőket és az erdőalapú ágazatot érintő új uniós erdőgazdálkodási stratégiáról szóló, 2013. szeptember 20-i bizottsági közleményre (COM(2013)0659),

— tekintettel a Bizottság „The impact of EU consumption on deforestation: Comprehensive analysis of the impact of EU consumption on deforestation” (Az EU fogyasztásának erdőirtásra gyakorolt hatása: az uniós fogyasztás erdőirtásra gyakorolt hatásának átfogó elemzése) című tanulmányról szóló 2013-as végleges jelentésre,

— tekintettel az erdőirtás elleni küzdelemre irányuló uniós fellépés fokozásának lehetőségeiről szóló 2018-as megvalósíthatósági tanulmányra, amely az Európai Bizottság Környezetvédelmi Főigazgatóságának megbízásából készült,

— tekintettel a Bizottság „Az erdőirtás és az erdőpusztulás okozta kihívások kezelése az éghajlatváltozás és a biodiverzitás csökkenése elleni küzdelemben” című, 2008. október 17-i közleményére (COM(2008)0645),

— tekintettel az erdészeti jogszabályok végrehajtására, az erdészeti irányításra és az erdészeti termékek kereskedelmére (FLEGT) vonatkozó 2003-as uniós cselekvési tervre, a harmadik országokkal kötött FLEGT önkéntes partnerségi megállapodásokra és a FLEGT 2018–2022 közötti időszakra szóló munkatervére,

— tekintettel az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának a környezetvédelmi emberijog-védők emberi jogok érvényesítéséhez, a környezet védelméhez és a fenntartható fejlődéshez való hozzájárulásának elismeréséről szóló 2019. március 21-i határozatára,

— tekintettel az ENSZ Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezetének (FAO) „A világ erdőinek állapota 2020-ban” című jelentésére,

— tekintettel az ENSZ 2017–2030 közötti időszakra szóló erdészeti stratégiai tervére;

— tekintettel az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) éghajlatváltozásról, elsivatagosodásról, talajromlásról, fenntartható területgazdálkodásról, élelmezésbiztonságról és üvegházhatású gázok földi ökoszisztémában való áramlásairól szóló különjelentéseire, valamint 2014-es „Impacts, Adaptation and Vulnerability” (Hatások, alkalmazkodás és sebezhetőség) című, ötödik éghajlatváltozási értékelő jelentésére,

— tekintettel a biológiai sokféleséggel és ökoszisztéma-szolgáltatásokkal foglalkozó kormányközi tudománypolitikai platform (IPBES) biológiai sokféleségről és ökoszisztéma-szolgáltatásokról szóló, 2019. május 31-i globális értékelő jelentésére,

— tekintettel a Biológiai Sokféleség Egyezmény részes felei konferenciájának 15. üléséről (COP15) szóló, 2020. január 16-i állásfoglalására (3),

— tekintettel az éghajlati és környezeti vészhelyzetről szóló, 2019. november 28-i állásfoglalására (4),

— tekintettel „A fejlődő országokban a természeti erőforrásokkal való átlátható és elszámoltatható gazdálkodásról: az erdők kérdése” című, 2018. szeptember 11-i állásfoglalására (5),

— tekintettel a pálmaolajról és az esőerdők irtásáról szóló, 2017. április 4-i állásfoglalására (6),

— tekintettel eljárási szabályzata 54. cikkére,

— tekintettel a Fejlesztési Bizottság, a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság, a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság és az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság véleményére,

— tekintettel a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság jelentésére (A9-0143/2020),

A. mivel 1990 és 2016 között világszerte 1,3 millió négyzetkilométer erdőterület szűnt meg, ami pusztító hatással járt a biológiai sokféleségre, az éghajlatra, az emberekre és a gazdaságra; mivel az eddigi erőfeszítések ellenére a jelenlegi politikák nem elégségesek több erdőkkel kapcsolatos nemzetközi kötelezettségvállalás, például az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak 15,2. célkitűzése (7) és az aicsi Biológiai Sokféleség Egyezmény 5. célkitűzése (8) megfelelő teljesítéséhez; mivel az Európai Környezetvédelmi Ügynökség „European Environment – state and outlook 2020” (Európai környezet – állapotjelentés és kilátások 2020) című jelentése megállapítja, hogy az európai erdőterület kiterjedése az elmúlt két évtizedben nagyrészt stabil volt, ugyanakkor figyelmeztet arra is, hogy 2013 óta csekély javulás történt az erdei élőhelyek és fajok védettségi helyzetében, és hogy a természetes és ember okozta zavarok veszélyt jelentenek Európa erdeire;

B. mivel a 17 fenntartható fejlődési cél összefügg, és elválaszthatatlan egymástól; mivel a fenntartható mezőgazdaság, az élelmezésbiztonság és a fenntartható erdőgazdálkodás – amelyek a fenntartható fejlődési célok kulcsfontosságú elemei – felé tett előrelépéseket egyidejűleg kell megvalósítani;

C. mivel az erdők alapvető módon járulnak hozzá az éghajlatváltozás mérsékléséhez és az ahhoz való alkalmazkodáshoz, és mivel ezzel szemben az erdőirtás – különösen a trópusi erdőirtás – jelentős mértékben hozzájárul az éghajlatváltozáshoz; mivel a fosszilis tüzelőanyagok elégetése után az éghajlatváltozás második legjelentősebb oka a földhasználatból és a földhasználat főképp erdőirtás révén történő megváltoztatásából eredő kibocsátás, ami az összes üvegházhatásúgáz-kibocsátás közel 12 %-át teszi ki; mivel az erdők adnak otthont a világ biológiai sokfélesége 80 %-ának, természetalapú megoldások révén járulnak hozzá a katasztrófák kockázatának csökkentésére irányuló intézkedésekhez, és támogatják a világ népessége mintegy 25 %-ának megélhetését, miközben az erdők alkotják a hagyományosan az őslakos népek által lakott földterületek nagy részét, hozzájárulnak az emberi egészséghez, és pótolhatatlan kulturális, társadalmi és szellemi értékeket testesítenek meg;

D. mivel az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület szerint a klímaváltozásnak és a biodiverzitás elvesztésének köszönhetően az olyan természetes bolygatások, mint az aszályok, áradások, viharok, kártevőinváziók, erózió és tüzek gyakoribbakká és erőteljesebbekké válnak, egyre nagyobb kárt okozva a világ erdőiben; mivel a természetalapú megoldásokra irányuló beruházások növelése az egyik legköltséghatékonyabb ellenintézkedés a kibocsátások kezelésére és a létfontosságú ökoszisztémák védelmére, javítva egyúttal a megélhetést, a rezilienciát és az élelmezésbiztonságot;

E. mivel a világ erdeinek védelméhez és helyreállításához messzemenő, nagyratörő és összehangolt fellépésre van szükség, amelyet politikai és társadalmi akarat támaszt alá;

F. mivel az erdők védelmére és helyreállítására, valamint az erdei ökoszisztémák mennyiségének és minőségének erősítésére irányuló fellépések fokozásának kulcsszerepet kell játszaniuk a fenntarthatósággal kapcsolatos uniós szakpolitikák és az európai zöld megállapodásban foglalt célok megvalósításában; mivel a globális felmelegedés mérséklése és a biodiverzitás csökkenésének kezelése érdekében elengedhetetlen, hogy az erdők védelmére, helyreállítására és az erdőgazdálkodásra oly módon kerüljön sor, amely maximalizálja szén-dioxid-megkötési és biodiverzitás-megóvási kapacitásukat; mivel a természetes erdők nagyobb szén-dioxid-tároló kapacitást és olyan alapvető élőhelyeket nyújtanak, amelyek hiányoznak a fiatalabb és újonnan telepített erdőkből;

G. mivel a világ erdőinek állapotáról szóló 2020-as FAO-jelentés szerint globális szinten az erdőirtás és az erdőpusztulás fő oka továbbra is a mezőgazdaság terjeszkedése, a városok terjeszkedése, az infrastruktúrafejlesztés és a bányászat mellett; mivel a fenntartható mezőgazdasági rendszerek kiépítése és az élelmezésbiztonság javítása érdekében szoros együttműködésre van szükség az EU partnerországaival és a különböző érdekelt felekkel a mezőgazdaság és az erdészet közötti innovatív és pozitív kölcsönhatások fokozása céljából; mivel az EU az erdőirtással összefüggő áruk – például a szója, a pálmaolaj, a gumi, a kukorica, a marhahús, a bőr és a kakaó – behozatalán és fogyasztásán keresztül közvetett módon is részt vesz az erdőirtásban és a világ egyéb természetes ökoszisztémáinak pusztulásában; mivel a végső összfogyasztásra vetített erdőirtást vizsgálva az Unió világszerte annak mintegy 10 %-áért felelős;

H. mivel a Global Witness nemrégiben készült vizsgálata feltárta, hogy 2013 és 2019 között uniós székhelyű pénzügyi intézmények fő nemzetközi finanszírozási forrásként 7 milliárd eurós nagyságrendben támogattak hat, erdőirtásban érintett agráripari vállalatot az Amazonas vidékén, a Kongó-medencében és Pápua Új-Guineában (9);

I. mivel a vállalatok és a bankok erdőirtás kezelését célzó jelenlegi önkéntes kötelezettségvállalásai nem hozták el a szükséges mértékű magatartásváltozást e katasztrofális környezetkárosítás megfékezéséhez;

J. mivel a megújulóenergia-irányelvnek a világ és az EU erdeire gyakorolt negatív hatásai miatt át kellett dolgozni az irányelvet (10); mivel azonban a bevezetett változtatások nem oldják meg a problémát;

K. mivel a fából nyert bioenergiához nyújtott támogatásokat át kell irányítani az energiahatékonyság és a megújuló energia számára;

L. mivel a megújulóenergia-irányelv alkalmazandó szabályai azon az elgondoláson alapulnak, hogy az energianövények termesztése fenntartható és klímasemleges, valamint megfelelő időn belül lehetővé teszi a forrás megújulását; mivel ez az elgondolás téves;

M. mivel a világ erdőinek és egyéb természetes ökoszisztémáinak eredményesebb védelme érdekében minden szinten fellépésre – ezen belül szabályozási intézkedésekre és a hatályos szabályozás szigorúbb érvényre juttatására –, valamint jelentős köz- és magánberuházásokra lesz szükség; mivel ez kizárólag a szakpolitikai koherencia valamennyi ágazatra kiterjedő és az EU bel- és külpolitikái közötti biztosításával valósítható meg, a „ne árts” elv alkalmazása révén;

N. mivel az erdők és más természetes ökoszisztémák fokozott védelme és helyreállítása, valamint a fenntartható erdőgazdálkodás fontos az őslakos népek és a helyi közösségek megélhetésének megőrzése, a társadalmi és gazdasági fejlődés és a munkahelyteremtés lehetőségeinek biztosítása, valamint a fenntartható biogazdaságok fejlesztésének lehetővé tétele és egyúttal az ökoszisztéma-szolgáltatások javítása és a biológiai sokféleség védelme szempontjából; mivel az erdők környezetbarát gazdasági ágazatot képviselnek, és világszerte 10–16 millió munkahelyet teremthetnek.

O. mivel a mangroveerdők kritikus fontosságú ökoszisztéma-szolgáltatásokat nyújtanak, miután nagy mennyiségű szén-dioxidot raktároznak, számos, korallzátonyokon élő halfaj fontos ívási helyei, és védik a korallzátonyokat a tápanyagterheléstől és az üledékektől, a parti területeket pedig az árvíztől; mivel a közelmúltig a trópusi partvidékek több mint háromnegyedét mangroveerdők borították, ám ezek több mint fele eltűnt a partok fejlesztése, az akvakultúra, a szennyezés és a nem fenntartható használat miatt;

P. mivel az erdőirtásból származó szén-dioxid-kibocsátások 10 %-át a mangroveerdők átalakítása idézi elő annak ellenére, hogy a mangroveerdők csak a trópusi erdők 0,7 %-át teszik ki (11);

Q. mivel az erdők védelme és helyreállítása céljából, valamint a fenntartható erdőgazdálkodás támogatására a partnerországokban nyújtott uniós finanszírozás összege a probléma nagyságrendje miatt nem elegendő; mivel az erdők és más természetes ökoszisztémák védelmét, helyreállítását és a velük való fenntartható gazdálkodást, valamint az ezekhez társuló hasznokat és emberi jogi szempontokat jobban be kell építeni az uniós finanszírozási mechanizmusokba;

R. mivel az EU és tagállamai nagy múltra tekintenek vissza és szakértelemmel rendelkeznek a fenntartható erdőgazdálkodás területén és a más országok számára ezen a téren nyújtott kapacitásépítési segítség terén;

S. mivel az őslakos népek, a helyi közösségek és a környezetvédők egyre nagyobb fenyegetettségnek és megfélemlítésnek vannak kitéve, miközben erdőik, földjeik és környezetük védelmére irányuló erőfeszítéseik során emberi jogi visszaélésekkel néznek szembe;

T. mivel a természetes ökoszisztémák elpusztítása és átalakítása növelheti a patogének, például a vírusok vadon élő és háziállatokról az emberre való átvitelének (zoonózis) kockázatát;

U. mivel a fenntartható és hatékony erdészeti szakpolitika megvalósításához megbízható információkra van szükség az erdészeti erőforrásokra, azok állapotára, valamint az erdőgazdálkodás és -használat módjára, továbbá a földhasználat-változásra vonatkozóan;

V. mivel az erdők és az erdőalapú értéklánc alapvető fontosságúak a körforgásos biogazdaság továbbfejlesztéséhez azáltal, hogy munkahelyeket és gazdasági jólétet teremtenek a vidéki és városi területeken, elősegítik az éghajlatváltozás mérséklését és egészségügyi előnyökkel járnak;

1. üdvözli a világ erdőinek védelmére és helyreállítására irányuló uniós fellépés fokozásáról szóló bizottsági közleményt, és jó alapnak tartja azt a határozott fellépéshez; egyetért a közleményben ismertetett öt prioritással; hangsúlyozza, hogy e prioritások mindegyikére szükség van az erdőirtás és a természetes ökoszisztémák, különösen az erdők pusztulásának, valamint a biológiai sokféleség csökkenésének és az emberi jogok ezzel összefüggő megsértésének megállításához és visszafordításához, és ezeket gyorsan és következetesen végre kell hajtani; emlékeztet azonban arra, hogy az EU-nak és tagállamainak ambiciózusabb lépéseket kell tenniük kötelezettségvállalásaik teljesítése és a világszerte tapasztalható erdőirtás és erdőpusztulás sürgető problémájának kezelése érdekében; hangsúlyozza a hatékony, egymást kiegészítő, érvényre juttatható és a nyomon követést is magukban foglaló átfogó intézkedéscsomagok és kezdeményezések, köztük az új szabályozási intézkedések fontosságát;

2. hangsúlyozza, hogy az uniós környezetvédelmi politika keretében el kell ismerni az EU erdők – ezen belül a világ erdőinek részeként az európai erdők – védelme terén meglévő hatásköreit, felelősségét és rendelkezésre álló pénzeszközeit; megismétli, hogy külső tevékenységeink és partnereink saját erdőik védelmére hozott válaszintézkedéseinek sikere attól függ, mi magunk mennyire vagyunk eredményesek és nagyratörők saját természeti örökségünkkel kapcsolatban; ezért felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy az európai zöld megállapodással és a 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégiával összhangban gondoskodjanak a környezetvédelem lehető legmagasabb szintjéről, valamint a nagyobb fokú következetességről az erdők védelmének és helyreállításának feladata között az Unión belül és a külső fellépések terén egyaránt;

3. emlékeztet arra, hogy az Unióval és tagállamaival szemben elvárás, hogy sürgős intézkedéseket hozzanak az erdők védelmére és helyreállítására annak érdekében, hogy teljesítsék a fenntartható fejlődési célokból, a Párizsi Megállapodásból, a biológiai sokféleségre vonatkozó, a 2011–2020 közötti időszakra szóló globális stratégiai tervből, valamint az ENSZ 2017–2030-as időszakra vonatkozó erdészeti stratégiai tervéből és annak globális erdészeti céljaiból fakadó kötelezettségvállalásaikat;

4. rámutat arra a szerepre, amelyet az erdők töltenek be az éghajlatváltozás hátrányos hatásaival szembeni ellenálló képesség növelésében; hangsúlyozza a konkrét és hatékony fellépés szükségességét az éghajlati viszonyokhoz való alkalmazkodási stratégiákkal és tervekkel kapcsolatban, beépítve a kárenyhítés és az alkalmazkodás közötti szinergiákat;

5. hangsúlyozza, hogy az erdők pozitív módon járulnak hozzá az emberi egészséghez és a polgárok életminőségéhez, és magas környezeti értéket nyújtanak a szénmegkötés, a víztárolás, az erózió elleni védekezés és a földcsuszamlások elleni védelem tekintetében;

6. hangsúlyozza, hogy az erdőirtás kiváltó okai túlmutatnak az erdészeti ágazaton, és olyan kérdések széles köréhez kapcsolódnak, mint a földtulajdoni és -használati viszonyok, az őslakos népek jogainak védelme, a mezőgazdasági politikák, az éghajlatváltozás, a demokrácia, az emberi jogok és a politikai szabadság;

7. hangsúlyozza, hogy az őslakos nők és a női mezőgazdasági termelők központi szerepet játszanak az erdei ökoszisztémák védelmében; aggodalommal állapítja meg ugyanakkor, hogy a nők nincsenek bevonva, és nem kapnak szerepet a természeti erőforrásokkal való gazdálkodás folyamatában; úgy véli, hogy az erdészeti oktatás terén a nemek közötti egyenlőség kulcsfontosságú szerepet játszik a fenntartható erdőgazdálkodásában, és tükröződnie kell az EU erdészeti jogszabályok végrehajtására, erdészeti irányításra és erdészeti termékek kereskedelmére (FLEGT) vonatkozó cselekvési tervében;

8. felhívja a Bizottságot, hogy fokozza az erdőirtás holisztikus kezelésére irányuló erőfeszítéseit egy koherens szakpolitikai keret révén, az ökoszisztémák megőrzésének biztosítása mellett; emlékeztet az üzleti vállalkozások emberi jogi felelősségére vonatkozó ENSZ-irányelvek tiszteletben tartásának fontosságára; támogatja az arról folyó tárgyalásokat, hogy a nemzetközi nagyvállalatok és egyéb üzleti vállalkozások számára létrehozzanak egy kötelező ENSZ-eszközt az emberi jogok tekintetében, és hangsúlyozza annak fontosságát, hogy az Unió proaktívan részt vegyen ebben a folyamatban;

9. támogatja és kiemeli, hogy a bizottsági közlemény utal a természetes erdők pótolhatatlan voltára, és felhívja a Bizottságot és a tagállamokat annak elismerésére, hogy az őshonos erdők védelme – az ökoszisztéma szénkészleteinek méretéből és élettartamából adódóan – kimagasló haszonnal jár az éghajlatváltozás mérséklése szempontjából; hangsúlyozza, hogy a helyi ökoszisztémák védelmével és fejlesztésével összeegyeztethető módon végrehajtott erdőtelepítés hozzájárulhat a klímasemlegesség 2050-ig történő eléréséhez, ugyanakkor rámutat, hogy az újonnan telepített erdők nem helyettesíthetik a természetes erdőket; kiemeli, hogy az erdők védelmét az EU politikai prioritásának kell tekinteni; hangsúlyozza, hogy az Uniónak példát kell mutatnia, és gondoskodnia kell saját és a tagállamok – többek között az éghajlatra, a biológiai sokféleségre és az emberi jogokra vonatkozó – nemzetközi társadalmi és környezeti kötelezettségvállalásainak végrehajtásáról;

10. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy biztosítsák a meglévő kiemelt területek eredményes végrehajtását, és a jövőbeli uniós erdőgazdálkodási stratégia részeként emeljenek be az erdei ökoszisztémák, különösen a természetes erdők védelmére és helyreállítására vonatkozó kötelező célokat, amelyeknek teljes mértékben összhangban kell lenniük az EU 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégiájában felvázolt, a helyreállításra és a védett területekre vonatkozó kötelező célkitűzésekre vonatkozó javaslattal; hangsúlyozza ezen intézkedések megfelelő támogatásának és finanszírozásának fontosságát;

11. hangsúlyozza, hogy különös figyelmet kell fordítani a mangroveerdőkre és a part menti erdőkre, mivel ezek különösen ki vannak téve a klímaváltozás hatásainak, valamint remek lehetőséget jelentenek a megőrzésre, az alkalmazkodásra és a kárenyhítésre irányuló politikák számára; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság közleménye nem említi a mangroveerdőket; hangsúlyozza, hogy a szárazföldi biológiai sokféleség 80 %-a az erdőkben található, és a mangroveerdők az éghajlat és a biodiverzitás szempontjából, valamint a helyi közösségek jólétét illetően is fontosak;

12. hangsúlyozza a civil társadalom szerepét a környezetvédelem és a fenntartható fogyasztás területén, és felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy regionális és globális szinten az erdőirtás és az erdőpusztulás megelőzése, az erdővédelem és a fenntartható erdőgazdálkodás előmozdítása, valamint a természetes erdők védelmének és helyreállításának támogatása érdekében az erdőkkel és a földhasználattal összefüggő intézkedések tekintetében biztosítsák az átláthatóságot és a nyilvánosság bevonását; hangsúlyozza egy több érdekelt fél és a tagállamok bevonásával zajló, az erdőirtásról, az erdők pusztulásáról és a világ erdőtakarójának a fenntartható növeléséről szóló párbeszéd céljait szolgáló online platform létrehozásának a fontosságát szövetségek létrehozása, közös kötelezettségvállalások megtétele, az erdőirtás visszaszorítása és a tapasztalatok és információk cseréje érdekében;

13. hangsúlyozza az őslakos népek és a helyi közösségek, köztük a nők döntő szerepét, jogait és támogatásuk szükségességét a világ erdőinek védelmében és az ezeket az erdőket érintő döntéshozatali folyamatban; elismeri továbbá az őket érintő fenyegetéseket és a velük szembeni emberi jogi visszaéléseket; felhívja ezért a Bizottságot, hogy vegye figyelembe szerepüket, és vonja be őket az erdővédelmi intézkedések kialakításába, elfogadásába, végrehajtásába és érvényesítésébe globális, uniós, nemzeti, illetve szubnacionális szinten egyaránt;

14. emlékeztet arra, hogy sok mezőgazdasági termelő tudatában van annak, hogy az erdők fontos ökológiai, gazdasági és társadalmi funkcióik folytán a táj szerves és szükséges részei, hogy a mezőgazdasági termelők mindig is törekedtek az erdők védelmére, használatára és helyreállítására, és hogy továbbra is így tesznek; megjegyzi, hogy egyes helyi közösségek és őslakos népek évszázadok óta alkalmaznak hagyományos gazdálkodási technikákat az erdők megóvására, és különleges ismeretekkel rendelkeznek a fenntartható földhasználatról;

15. emlékeztet arra, hogy az őslakos népek, a helyi közösségek, a mezőgazdasági kistermelők és a nők rendelkeznek az erdőkkel kapcsolatos elengedhetetlen ismeretekkel, és nagymértékben támaszkodnak azokra; felhívja az Uniót, hogy a földtulajdon és -használat, a halászat, valamint az erdőgazdálkodás felelősségteljes irányításához készült önkéntes FAO-iránymutatásokkal (VGGT), az ENSZ őslakos népek jogairól szóló nyilatkozatával (UNDRIP) és a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) 169. számú egyezményével összhangban a társadalmi igazságosság kérdéseként biztosítsa földtulajdon- és földhasználati jogaik és emberi jogaik elismerését, valamint a rájuk hatást gyakorló uniós fejlesztési programok kidolgozásában és végrehajtásában, továbbá az erdővédelmi intézkedések végrehajtásában való hatékony részvételüket, a FLEGT programból levont tanulságokra építve;

16. emlékeztet annak fontosságára, hogy a természeti erőforrásokat exportáló országokban biztosítsák az igazságszolgáltatáshoz való megfelelő jogot, jogorvoslati lehetőségeket és hatékony védelmet a visszaélést bejelentő személyek számára a jogszabályok és kezdeményezések hatékonyságának biztosítása érdekében; felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy fokozzák a környezet és az erdők védelmezői számára nyújtott támogatásukat az Unióban és világszerte egyaránt;

17. üdvözli a Bizottságnak az ellátási láncok és a beruházások fenntarthatóságának és átláthatóságának növelésére tett kötelezettségvállalását az erdőirtástól mentes ellátási láncokból származó termékek fogyasztásának biztosítása érdekében; újólag hangsúlyozza az átfogó fellépések és kezdeményezések fontosságát e tekintetben;

18. felhívja a Bizottságot, hogy az ilyen fellépések és kezdeményezések kidolgozása során azt is vizsgálja meg, hogy ezek hogyan járulhatnak hozzá a legjobban az állapotromlás vagy átalakítás súlyos kockázatának kitett egyéb érintett természetes ökoszisztémák védelméhez;

19. úgy véli, hogy az erdőirtásmentes ellátási lánc fogalmának egységes meghatározása központi szerepet játszik az erdőirtáshoz hozzájáruló áruk problémájának kezelése szempontjából, és felhívja a Bizottságot, hogy tegyen javaslatot ambiciózus fogalommeghatározásra; ezzel összefüggésben kiemeli az erdőalapú értékláncok és a fenntartható fejlődési célok közötti szoros kapcsolatot;

20. megállapítja, hogy az erdőirtásmentes árukra vonatkozó átlátható tanúsítási rendszerek előmozdítása egyike a megfelelő eszközöknek; rámutat azonban arra, hogy e rendszerek fő célja az erdőirtás elleni küzdelem kell, hogy legyen;

21. felhívja a Bizottságot, hogy késedelem nélkül készítsen tanulmányokat az erdészeti ágazat és a faalapú termékek tanúsítási és ellenőrzési rendszereiről, valamint az erdőirtásmentes árukra vonatkozó tanúsítási rendszerekről; felkéri a Bizottságot, hogy nyújtsa be ezeket a tanulmányokat a Parlamentnek további megfontolás céljából a javasolt nyomon követési intézkedésekkel és fellépésekkel együtt a szigorúbb normák ösztönzése, valamint a tanúsítási és harmadik fél által végzett ellenőrzési rendszerek átláthatóságának biztosítása érdekében;

22. üdvözli a Bizottság azon bejelentését, hogy az erdőirtásmentes ellátási láncok biztosítására irányuló átfogó fellépések és kezdeményezések részeként még inkább integrálják az erdőirtással kapcsolatos szempontokat az uniós ökocímkébe, a zöld közbeszerzésbe és a körforgásos gazdasággal összefüggő egyéb kezdeményezésekbe;

23. megismétli a Bizottsághoz intézett, arra vonatkozó kérését, hogy haladéktalanul terjesszen elő hatásvizsgálaton alapuló javaslatot egy, az uniós piacon forgalomba hozott termékek és áruk fenntartható és erdőirtásmentes ellátási láncának biztosítását szolgáló, átvilágításon alapuló uniós jogi keretre, különös figyelmet fordítva az importált erdőirtás fő mozgatórugóinak kezelésére; úgy véli, hogy ennek a keretnek végrehajthatónak kell lennie, összhangban kell lennie a nemzetközi normákkal és kötelezettségekkel, és az ellátási lánc egészére alkalmazandónak kell lennie, amint a gondos értékelés megállapítja, hogy működőképes és valamennyi piaci szereplőre, köztük a kkv-kra is alkalmazandó, továbbá a keretet hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat is magában foglaló, szilárd végrehajtási mechanizmusnak kell kísérnie; rámutat arra, hogy az e tekintetben hozott uniós intézkedések nem eredményezhetnek jövedelemcsökkenést a fejlődő országokban élő emberek számára, hanem új gazdasági lehetőségeket kell teremteniük, és egy fenntarthatóbb gazdasággá való általános átalakulást kell előidézniük; felhívja a Bizottságot, hogy a megfelelő nemzetközi árukereskedelmi fórumokon nyilvánítsa ki támogatását az ellátási láncok fenntarthatóságának kérdésével kapcsolatban, beleértve az erdőirtást és az erdőpusztulást is;

24. felhívja a Bizottságot, hogy terjesszen elő átvilágítási követelményeket a pénzügyi intézmények tekintetében az Unió által előidézett erdőirtás környezeti, társadalmi és emberi jogi hatásainak azonosítására, megelőzésére és enyhítésére annak biztosítása érdekében, hogy az uniós pénzügyi vagy banki szereplők sem közvetlenül, sem közvetett formában ne kerüljenek kapcsolatba erdőirtással, erdőpusztítással, a természetes ökoszisztémák átalakításával vagy károsításával, vagy az emberi jogok megsértésével;

25. hangsúlyozza az erdőtulajdonosok és erdőgazdálkodók szerepét a fenntartható erdőfejlesztés biztosításában; kiemeli, hogy az európai erdészeti iparágak hozzájárulhatnak a fenntartható erdőgazdálkodás globális normáinak előmozdításához; úgy véli, hogy az erdőgazdálkodásban működő európai iparágaknak, kkv-knak és mikrovállalkozásoknak kulcsszerepet kell játszaniuk a partnerországokkal a teljes értéklánc fenntarthatóságának további előmozdításáról folytatott párbeszédben is;

26. felhívja a magánszektort, hogy legyen proaktívabb az ellátási láncaiban és beruházásaiban jelenlévő erdőirtás elleni küzdelemben azáltal, hogy teljesíti az erdőirtásmentességre vonatkozó kötelezettségvállalásait, és biztosítja a teljes átláthatóságot kötelezettségvállalásai teljesítése tekintetében; hangsúlyozza, hogy fel kell lendíteni a magánberuházásokat az erdőirtás fő mozgatórugóinak kezelése, valamint a fenntartható fejlődési célok és a Párizsi Megállapodás végrehajtása érdekében; felhívja ugyanakkor a Bizottságot, hogy fokozza az együttműködést a magánszektorral, és dolgozzon ki megfelelő eszközöket az élenjáró vállalkozások ösztönzésére a megosztott felelősség elve alapján; üdvözli a nem pénzügyi információk közzétételéről szóló irányelv ( 12 ) folyamatban lévő felülvizsgálatát, és felkéri a Bizottságot, hogy fokozza a nem pénzügyi információk közzétételének minőségét és hatókörét, különösen a környezetvédelmi szempontok tekintetében, és mozdítsa elő az erdőkkel kapcsolatos szempontok beépítését a vállalati társadalmi felelősségvállalásba; emlékeztet továbbá az üzleti vállalkozások emberi jogi felelősségére vonatkozó ENSZ-irányelvek tiszteletben tartásának fontosságára; támogatja az arról folyó tárgyalásokat, hogy a nemzetközi nagyvállalatok és egyéb üzleti vállalkozások számára létrehozzanak egy kötelező ENSZ-eszközt az emberi jogok tekintetében, és hangsúlyozza annak fontosságát, hogy az Unió proaktívan részt vegyen ebben a folyamatban;

27. felhívja a Bizottságot, hogy a magánszektorral és más fejlesztési szereplőkkel együtt végezzel el a sok hektárnyi erdőterületet sújtó katasztrófaeseményekre vonatkozó új katasztrófakockázat-finanszírozási és -biztosítási megoldások értékelését;

28. felhívja a Bizottságot, hogy támogassa és ösztönözze az ágazat által vezérelt innovációt és kezdeményezéseket az értékláncok fenntarthatóságának növelése érdekében;

29. szükségesnek tartja, hogy a megfelelő ipari ágazatokban a magán- és állami pénzmozgásokat olyan tevékenységek felé irányítsák át, amelyek nem okoznak erdőirtást; emlékeztet arra, hogy a Bizottságnak 2021. december 31-ig értékelnie kell a taxonómiai rendelet ( 13 ) hatályának a környezeti fenntarthatóságot jelentősen károsító gazdasági tevékenységekre történő kiterjesztéséhez szükséges rendelkezéseket;

30. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy használják fel hatékonyan a vegyes finanszírozási mechanizmusokat annak érdekében, hogy vonzóvá tegyék a magánszektor számára az erdők helyreállításának finanszírozását;

31. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy tegyenek javaslatokat konkrét intézkedésekre az erdők védelmét és helyreállítását, valamint a fenntartható erdőgazdálkodást globális szinten támogató politikai és szabályozási keret megerősítésére, továbbá gondoskodjanak iránymutatásról és konkrét intézkedésekről a fenntartható területtervezéssel kapcsolatban; felhívja a Bizottságot, hogy mozdítsa elő a bevált gyakorlatok tagállamok közötti, illetve harmadik országokkal való cseréjét; felhívja a Bizottságot annak ösztönzésére, hogy a termelő országokban a jogi reformfolyamatokat valamennyi érdekelt fél, köztük a civil társadalom, az őslakos népek és a helyi közösségek hatékony és érdemi részvételével hajtsák végre, különös tekintettel a nők tényleges bevonására;

32. hangsúlyozza a fenntartható erdőgazdálkodás és a fenntartható biogazdaság előmozdításának fontosságát; elismeri, hogy a fenntartható erdőgazdálkodási modellek és a fenntartható földhasználat globálisan hozzájárulhatnak az erdőirtás és az erdőpusztulás megelőzéséhez, és a legmagasabb szintű fenntarthatósági normákon kell alapulniuk, központi elemekként összeegyeztetve a gazdasági, környezeti és társadalmi fenntarthatóságot a biológiai sokféleség és az értékes szénelnyelők védelmével, ugyanakkor megőrizve azok belső értékét, termelékenységét és ökoszisztéma-szolgáltatásait; felhívja a Bizottságot, hogy mozdítsa elő a fenntartható erdőgazdálkodást és mezőgazdaságot, dolgozzon ki ösztönzési mechanizmusokat a mezőgazdasági kistermelők és a helyi közösségek számára annak érdekében, hogy fenntartsa és javítsa a fenntartható erdőgazdálkodással és mezőgazdasággal nyert ökoszisztéma-szolgáltatásokat és termékeket; hangsúlyozza az agrárerdészeti rendszerek fontosságát a mezőgazdasági termelés, a diverzifikáció, az éghajlatváltozás mérséklése és az ahhoz való alkalmazkodás, valamint az elsivatagosodás megelőzése szempontjából; rámutat, hogy ezeket az agrárerdészeti rendszereket a földhasználat más mezőgazdasági rendszereknél nagyobb hatékonysága jellemzi; változást szorgalmaz a meglévő, jelentős természeti értéket képviselő agrárerdészeti rendszerek rendszerszintű ösztönzése, helyreállításuk elősegítése, valamint kapacitásépítés biztosítása érdekében e termelési mód észszerűsítése céljából;

33. hangsúlyozza, hogy a Horizont 2020 már jelentős kutatási és innovációs tevékenységeket finanszírozott az erdőirtás és erdőpusztulás megállítását lehetővé tevő fenntarthatóbb földhasználati gyakorlatokra és ellátási láncokra való átállás területén; kéri a finanszírozás növelését annak érdekében, hogy az Európai horizont program továbbra is támogatást nyújthasson ezeken a területeken;

34. felhívja a figyelmet az ENSZ Éghajlatváltozási Keretegyezményének (UNFCC) a nemzetközi közösség által 2018. december 12-én elfogadott, az erdők az éghajlat szolgálatában című katowicei miniszteri nyilatkozatára, amely hangsúlyozza az erdők és a faanyagok felhasználásának jelentőségét az éghajlatvédelem szempontjából, és ezeket a kérdéseket az erdőkkel kapcsolatos egyéb nemzetközi célkitűzésekkel és döntésekkel összefüggésben határozza meg; megállapítja, hogy e célok megvalósítása csak multifunkcionális, aktív erdőgazdálkodással érhető el, ami olyan gazdálkodási stratégiát jelent, amely az összes erdőkkel kapcsolatos célkitűzést, így a szén-dioxid-tárolást, a fajok és a talaj védelmét, a nyersanyag-kitermelést, a szabadidős tevékenységeket és az élelmiszer-termelést is figyelembe veszi és egyensúlyt teremt közöttük;

35. rámutat arra, hogy az erdészet a mezőgazdasággal együtt kulcsfontosságú szerepet tölt be a természeti erőforrásokkal való gazdálkodás és a földhasználat tekintetében az EU és a világ vidéki térségeiben; e tekintetben elismeri, hogy az erdőgazdálkodás, az erdők tulajdonviszonyai, az agrárerdészet és a lehetőségek tekintetében különbségek vannak a tagállamok között;

36. hangsúlyozza, hogy a „Tiszta energia minden európainak” csomagban meghatározott célkitűzések elérésére alkalmazott módszerek nem vezethetnek erdőirtáshoz és erdőpusztuláshoz a világ más részein; ezért felhívja a Bizottságot, hogy tudományos ismeretek alapján és az elővigyázatosság elvével összhangban 2021-ig vizsgálja felül az (EU) 2019/807 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelethez ( 14 ) csatolt jelentés vonatkozó szempontjait, és szükség esetén késedelem nélkül, de legkésőbb 2023-ig vizsgálja felül ezt a rendeletet; kéri a Bizottságot, hogy mielőbb, de legkésőbb 2030-ig értékelje újra a szójára vonatkozó adatokat, és fokozatosan szüntesse meg a közvetett földhasználat-változás szempontjából nagy kockázatot jelentő bioüzemanyagokat;

37. hangsúlyozza, hogy csökkenteni kell a fa- és faalapú termékek uniós fogyasztását a nagyobb mértékben körforgásos gazdaság, a hulladéktermelés minimalizálása, valamint a faalapú árucikkek ökológiai következményeit érintő fogyasztói tudatosság növelésének előmozdítása révén;

38. emlékeztet arra a több mint 700 tudós által aláírt levélre, amelyben a megújulóenergia-irányelv tudományosan megalapozott felülvizsgálatát, különösen a fabiomasszák egyes típusainak az irányszámok teljesítéséből, valamint a támogatásra való jogosultságból való kizárását kérték;

39. kifogásolja a fa bioüzemanyagok és bioenergia céljára történő fokozott használatát, ami a megújuló forrásokból származó energia iránti növekvő kereslet révén nyomás alá helyezi Európa és a világ erdőit;

40. megjegyzi, hogy a COP23 keretében számos – természetes és magas biológiai sokféleségű erdőkben gazdag – ország, amelyek a világ népességének felét képviselik, kinyilvánította azon törekvését, hogy fokozza a fa és egyéb növényi anyagok energiatermelés céljára történő felhasználását ( 15 ) ; megismétli, hogy az Unió nem mutathat rossz példát és gondoskodnia kell arról, hogy a megújulóenergia-politika szempontjából irányadó szabályok ne vezessenek az ökoszisztémák megtizedeléséhez és pusztulásához;

41. sürgeti a Bizottságot és a tagállamokat, hogy teljes mértékben vegyék figyelembe a bioüzemanyagok fokozott használatának az erdőirtásra gyakorolt hatását; ezért felhívja a Bizottságot, hogy – többek között a megújulóenergia-irányelv felülvizsgálata révén – alapjaiban reformálja meg a bioenergiával kapcsolatos uniós politikákat;

42. felhívja a Bizottságot, hogy gondoskodjon a fa tüzelőanyagok fenntartható termelésével és felhasználásával kapcsolatos hatékony intézkedésekről, tekintettel többek között a fapellet Unióba irányuló behozatalának magas szintjére és azokra a lehetséges kockázatokra, amelyeket ez a behozatal jelent a harmadik országok erdői számára; úgy véli, hogy ösztönözni kell a lépcsőzetes felhasználás elvét, amely jótékony módon alkalmazható az erőforrás-hatékonyság javítására;

43. emlékeztet arra, hogy világszerte körülbelül 2,6 milliárd ember használ hagyományos biomasszát – elsősorban fát és faszenet – főzéshez, és csaknem háromnegyedüknek nincs hozzáférése hatékony kályhához; felhívja az Uniót, hogy fokozza a harmadik országoknak nyújtott támogatást a fenntartható és megújuló energiaforrásokra való átállás, valamint a fa tüzelőanyagként való felhasználása miatt az erdőirtás irányába ható nyomás mérséklése érdekében; hangsúlyozza, hogy amennyiben a harmadik országok energiarendszerei decentralizáltabbak lennének, lehetővé válna a fenntartható megújuló energiaforrásokra való zökkenőmentes átállás;

44. megjegyzi, hogy a mezőgazdaság társadalmi és gazdasági jelentősége egyre nő, mivel a világ népessége növekszik, és ez több élelmiszer és mezőgazdasági termék termelését teszi szükségessé az éghajlatváltozás enyhítése mellett; aggodalommal állapítja meg, hogy a becslések szerint a világ élelmiszereinek 14 %-a elvész a betakarítás, a levágás és az elfogás során ( 16 ) , és hangsúlyozza, hogy koherens intézkedésekre van szükség az élelmiszer-veszteség és -pazarlás megelőzése érdekében az élelmiszerláncban, valamint az élelmiszerhiányt okozó válságokra való gyors reagálás érdekében;

45. rámutat annak fontosságára, hogy azzal népszerűsítsék a fenntartható étrendeket, hogy tudatosítják a fogyasztókban fogyasztási szokásaik hatását, és tájékoztatást adnak az emberi egészségre nézve megfelelőbb, és alacsonyabb környezeti lábnyommal rendelkező étrendekkel kapcsolatban;

46. hangsúlyozza, hogy további jelentős előrelépésre van szükség a fehérjenövényekre vonatkozó uniós stratégia kidolgozása és végrehajtása, valamint az EU-n belüli erőteljes fehérjenövény-termesztés biztosítása terén, hogy ezáltal korlátozni lehessen az e növényekhez kapcsolódó erdőirtás veszélyét a világ más régióiban és hogy csökkenteni lehessen az importfüggőséget, valamint a földhasználat-változtatás miatt az erdőkre nehezedő nyomást; hangsúlyozza, hogy ezt az előrelépést többek között a vetésforgó szélesebb körű alkalmazása révén kell elérni, amelyet a fehérjenövények termesztésére alkalmas területeken tevékenykedő mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatás és iránymutatás kísér, és hogy egy ilyen fellépés csökkentené a földhasználat megváltoztatása miatt bekövetkező, behozataltól való függést, az erdőirtást, az erdők pusztulását és az erdőkre nehezedő nyomást; ennélfogva a növényi fehérje behozatala tekintetében fenntarthatósági kritériumok bevezetését szorgalmazza;

47. úgy véli, hogy az erdőirtás mozgatórugóival uniós szakpolitika keretében kell foglalkozni, ezáltal biztosítva az erdőkkel kapcsolatos politikák koherenciáját, és csökkentve az erdőkre nehezedő nyomást; úgy véli, hogy egy ilyen szakpolitikai keret egyre innovatívabb, fenntarthatóbb és hatékonyabb gazdálkodást ösztönözne mind az EU-n belül, mind azon kívül, és új technológiák révén csökkentené az élelmiszer-veszteséget az élelmiszerlánc egészében; rámutat arra, hogy a keretben felvázolt e célok úgy érhetők el, ha egyszerű hozzáférést biztosítanak a mezőgazdasági termelők számára az élvonalbeli precíziós gazdálkodási technológiák beszerzéséhez szükséges finanszírozáshoz;

48. hangsúlyozza, hogy míg a mezőgazdasági termelők központi szerepet töltenek be alapvető mezőgazdasági és élelmiszer iránti szükségleteink kielégítésében, munkájuk a természeti erőforrásoktól, például a talajtól, a víztől és az erdőktől függ; megjegyzi, hogy az erdők számos funkciójának elismerése alapvető fontosságú globális erdei örökségünk megfelelő kezeléséhez; hangsúlyozza, hogy a gazdasági, társadalmi és környezeti szempontok – a hagyományos fatermeléstől és egyéb termékek előállításától az ökoszisztéma-szolgáltatásokig, a biológiai sokféleségig és más környezeti előnyökig, például a szén-dioxid-elnyelésig és -tárolásig, amelyek megakadályozzák a talajeróziót, valamint javítják a levegő- és a vízminőséget – mind összekapcsolódnak és kölcsönösen függenek egymástól; hangsúlyozza, hogy e szempontok holisztikus és koherens megközelítést igényelnek az erdők védelme, helyreállítása és kezelése, valamint az erdőirtás problémájának kezelése tekintetében;

49. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy tegyenek konkrét lépéseket a világ és az EU erdeivel kapcsolatos meglévő és új megfigyelési és értékelési eszközök révén szerzett információk és adatok elérhetőségének javítása, valamint az adatok harmonizálása érdekében, és biztosítsák, hogy az információkat a szabályozó és végrehajtó hatóságok, a nyilvánosság, a fogyasztók és a magánszektor számára hozzáférhető, felhasználóbarát és érthető formában terjesszék, és hogy azok a politikai döntéshozók általi használatra készen álljanak; felhívja a tagállamokat, hogy javítsák az általuk vásárolt fa mennyiségére vonatkozó statisztikáikat, többek között annak megjelölésével, hogy beszerzéseikbe mennyi fenntartható, legális vagy FLEGT-tanúsítvánnyal rendelkező anyagot lehet belefoglalni;

50. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy fokozzák az erdészeti erőforrásokra és a földhasználat-változásra vonatkozó megbízható információk rendelkezésre állásának, minőségének és összehangolásának javítására irányuló erőfeszítéseket a szakpolitikai döntéshozatalhoz szükséges tájékoztatásnak az érdekelt felek széles körének bevonásával történő biztosítása érdekében, többek között a partnerországokban;

51. hangsúlyozza, hogy a hiteles és megbízható erdészeti megfigyelési és információmegosztási eszközök nélkülözhetetlenek az erdészeti irányítás javításához és az erdőirtás megszüntetésére irányuló kötelezettségvállalások teljesítésének megkönnyítéséhez a partnerországokban; felszólítja az Uniót, hogy a fenti célok elérése érdekében fokozza a partnerországoknak nyújtott pénzügyi és technikai támogatást, és segítse őket a helyi erdészeti irányítás struktúráinak és elszámoltathatóságának javításához szükséges szakértelem kialakításában;

52. hangsúlyozza, hogy az illegális fakitermelés nemcsak harmadik országokban, hanem az Unióban is létező gyakorlat; felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy határozottan lépjenek fel az illegális fakitermelés megelőzése és az ellene való küzdelem érdekében; felhívja a Bizottságot, hogy hozzon létre a GNSS-t (Galileo és Kopernikusz) és földi hálózatokat alkalmazó megfigyelőrendszeren alapuló európai erdészeti felügyeleti és védelmi rendszert a fakitermelési tevékenységnek a kitermelés helye és a fafeldolgozó vállalatok be- és kilépési pontjai közötti nyomon követése érdekében; hangsúlyozza, hogy a Bizottságnak az illegális fakitermelés megelőzésére kell összpontosítania az uniós fa- és fatermékpiaci rendelet ( 17 ) és a FLEGT végrehajtásának megerősítése révén; rámutat arra, hogy fel kell hívni a közvélemény figyelmét az illegális fakitermelés és az erdőkkel kapcsolatos bűncselekmények társadalmi és gazdasági hatásaira;

53. emlékeztet arra, hogy az erdőtüzek kockázatának növekedése várható a klímaváltozás miatt; ezért hangsúlyozza a megelőzésre és a felkészültségre irányuló erőfeszítések jelentős megerősítésének szükségességét a korai előrejelző eszközökkel, a katasztrófaelhárítással és a kockázatcsökkentő intézkedésekkel kapcsolatos nemzetközi együttműködés révén; javasolja, hogy a Bizottság folytassa a globális (például a globális futótűz-információs rendszer) és a regionális információs rendszerek (például az európai erdőtűz-információs rendszer) támogatását az erdőtüzek hatásainak nyomon követése érdekében; kéri a Bizottságot, hogy szakértelme felhasználásával terjessze ki a Kopernikusz REDD+ műholdas rendszer használatát a harmadik országokkal együttműködésben végzett globális erdőtűzkockázati és erdőirtási megfigyelésekre;

54. megismétli, hogy az EU kereskedelem- és beruházáspolitikájának kötelező erejű és érvényesíthető fenntartható fejlődési fejezeteket kell tartalmaznia, amelyek teljes mértékben tiszteletben tartják a nemzetközi kötelezettségvállalásokat, különösen a Párizsi Megállapodást, és megfelelnek a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) szabályainak; üdvözli a Bizottság azon szándékát, hogy a Párizsi Megállapodást valamennyi jövőbeli kereskedelmi és beruházási megállapodás alapvető elemévé teszi; felhívja a Bizottságot annak biztosítására, hogy minden jövőbeli kereskedelmi megállapodás – az átfogó és a vonatkozó részleges megállapodások egyaránt – tartalmazzon az erdőirtás és az erdőpusztulás megelőzésére vonatkozó kötelező erejű és érvényesíthető rendelkezéseket, az illegális fakitermeléssel kapcsolatos korrupcióellenes rendelkezéseket is beleértve;

55. üdvözli a „ne árts” elvet, amelyet az európai zöld megállapodásról szóló közlemény is hangsúlyoz; ezzel összefüggésben javasolja, hogy a Bizottság értékelje jobban a meglévő kereskedelmi megállapodások erdőirtásra gyakorolt hatását, és gondoskodjon az erdők védelmére, a biológiai sokféleségre és a fenntartható erdőgazdálkodásra vonatkozó ambiciózusabb rendelkezések beépítéséről minden szabadkereskedelmi és beruházási megállapodás kereskedelemről és fenntartható fejlődésről szóló fejezeteibe;

56. felhívja a Bizottságot annak biztosítására, hogy fenntarthatósági hatásvizsgálatok és más vonatkozó vizsgálati módszerek keretében az érintett érdekelt felekkel együttműködve rendszeresen értékeljék a kereskedelmi megállapodások által az erdők, a biológiai sokféleség és az emberi jogok állapotára gyakorolt hatást, és hogy ezen értékelések megállapításait a későbbiekben maradéktalanul vegyék figyelembe az ilyen megállapodások megkötésére vonatkozó döntéshozatal során;

57. hangsúlyozza, hogy tovább kell javítani a fa- és fatermékpiaci uniós rendelet végrehajtását és érvényesítését az importált és belföldi eredetű, illegálisan kitermelt faanyagokkal, illetve fatermékekkel folytatott kereskedelem felszámolása érdekében; megállapítja továbbá, hogy alaposabban ellenőrizni kell a behozott faanyagot és fatermékeket az uniós határokon annak biztosítása érdekében, hogy a behozott termékek valóban megfeleljenek az Unióba való behozatalhoz szükséges kritériumoknak; emlékeztet arra, hogy a konfliktusövezetből származó faanyagok cselekvési területként már szerepelnek a FLEGT cselekvési tervében, azonban a kérdés kezelése érdekében eddig végzett munka nem elegendő; felhívja a Bizottságot, hogy a legközelebbi felülvizsgálat keretében teljesítse azon kötelezettségvállalását, hogy kiterjeszti a fa- és fatermékpiaci uniós rendelet által előírt, a kellő gondosság elvén alapuló kötelezettségek hatályát úgy, hogy az vonatkozzon a konfliktusövezetből származó faanyagokra is; hangsúlyozza, hogy a meglévő politikák megerősítésének kéz a kézben kell járnia a szakpolitikák koherenciájának fokozásával, biztosítva, hogy az uniós szakpolitikák, köztük a kereskedelempolitikák ne idézzenek elő negatív hatásokat a környezetre vagy az emberekre nézve;

58. sajnálattal állapítja meg, hogy jelenleg nem kielégítő a faanyagok és fatermékek uniós behozatalának nyomon követése, különösen annak ellenőrzése, hogy eleget tesznek-e az Unióba történő belépéshez szükséges kritériumoknak;

59. emlékeztet arra, hogy a FLEGT önkéntes partnerségi megállapodásainak célja, hogy olyan jogi keretet biztosítsanak, amely garantálja, hogy az önkéntes partnerségi megállapodások hatálya alá tartozó, partnerországokból az EU-ba importált valamennyi faanyag és fatermék előállítása jogszerűen történjen; hangsúlyozza, hogy az önkéntes partnerségi megállapodások általános célja rendszerszintű változások előmozdítása az erdészeti ágazaton belül a fenntartható erdőgazdálkodás fejlesztése, az illegális fakitermelés felszámolása, valamint az erdőirtást és az erdőpusztulást megakadályozó, az egész világra kiterjedő erőfeszítések támogatása érdekében; hangsúlyozza, hogy az önkéntes partnerségi megállapodások fontos jogi keretet biztosítanak mind az EU, mind a partnerországok számára, amit az érintett országok jó együttműködése és szerepvállalása tesz lehetővé;

60. üdvözli az erdészeti jogszabályok végrehajtásáról, az erdészeti irányításról és az erdészeti termékek kereskedelméről (FLEGT) szóló önkéntes partnerségi megállapodások révén elért eredményeket, valamint az önkéntes partnerségi megállapodással kapcsolatos folyamatból eredő, több országban a kormányok, az iparág és a civil társadalom között zajló fokozott párbeszédet; megjegyzi, hogy eddig hét ország ratifikált az EU-val kötött önkéntes partnerségi megállapodásokat (Kamerun, a Közép-afrikai Köztársaság, Ghána, Indonézia, Libéria, a Kongói Köztársaság és Vietnám), köztük Indonézia az első és eddig az egyetlen olyan partner, amely 2016 óta érvényes FLEGT-engedéllyel rendelkezik, és hogy az EU lezárta a tárgyalásokat és parafálta az önkéntes partnerségi megállapodásokat Hondurasszal és Guyanával, miközben hat másik országgal (Elefántcsontparttal, a Kongói Demokratikus Köztársasággal, Gabonnal, Laosszal, Thaifölddel és Malajziával) is folynak a tárgyalások; hangsúlyozza, hogy az önkéntes partnerségi megállapodások nagyon hatékony keretet jelentenek ahhoz, hogy jó partnerségeket hozzanak létre ezekkel az országokkal, és hogy elő kell mozdítani a további partnerekkel kötött új önkéntes partnerségi megállapodásokat; meggyőződése, hogy az EU-nak továbbra is együtt kell működnie a FLEGT önkéntes partnerségi megállapodást kötött országokkal annak biztosítása érdekében, hogy továbbra is vonzó alternatívát jelentsen a kevésbé szigorú környezetvédelmi előírásokkal rendelkező exportpiacokkal szemben; elismeri a FLEGT-rendelet ( 18 ) és az uniós fa- és fatermékpiaci rendelet fontosságát az illegálisan kitermelt fa uniós piacra való bejutásának megakadályozásában; felszólítja az EU-t, hogy növelje a FLEGT finanszírozását; üdvözli a FLEGT-rendelet és az uniós fa- és fatermékpiaci rendelet Bizottság általi, közelgő célravezetőségi vizsgálatát, amely egyben lehetőséget kínál e rendeletek végrehajtásának megerősítésére és hatályának kiterjesztésére;

61. felhívja a Bizottságot, hogy a meglévő szakpolitikák megerősítésekor biztosítsa a FLEGT önkéntes partnerségi megállapodások összhangját valamennyi szakpolitikájával, többek között a fejlesztés, a környezetvédelem, a mezőgazdaság és a kereskedelem területén; felhívja a Bizottságot, hogy a jövőbeli két- és többoldalú kereskedelmi megállapodásaiban tárgyaljon a faimportra vonatkozó előírásokról, hogy azok ne veszélyeztessék a FLEGT cselekvési terv révén a fakitermelő országokkal elért sikereket;

62. úgy véli, hogy a FLEGT engedélyezési eljárás kiegészíti a harmadik fél általi önkéntes tanúsítást, és különösen előnyös a kisebb gazdasági szereplők számára, akik gyakran nehezen jutnak tanúsítványhoz magánszektorbeli rendszereken keresztül;

63. felhívja az Uniót, hogy erősítse meg a nemzetközi együttműködést azáltal, hogy fokozza erőfeszítéseit a kulcsfontosságú nemzetközi fórumokon, többek között a WTO-ban és a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezetben (OECD); felhívja a Bizottságot, hogy vizsgálja meg a multilaterális, plurilaterális vagy kétoldalú együttműködés lehetőségeit, beleértve a WTO keretében a kereskedelmi partnerekkel és más importáló országokkal a környezeti termékekről szóló megállapodásról folytatott tárgyalások felgyorsítását az erdőirtás és az importból eredő éghajlatváltozás elleni küzdelem terén, megőrizve ugyanakkor a legális kereskedelem lehetőségeit, megerősítve a fenntartható földgazdálkodást és mezőgazdaságot, valamint a földtulajdoni és -használati viszonyokat és a jó kormányzást a harmadik országokban;

64. hangsúlyozza, hogy az erdőirtás elleni küzdelemre vonatkozó egyértelmű kötelezettségvállalások valamennyi új kereskedelmi megállapodásban szerepelnek, beleértve a Mercosurt és másokat is;

65. felhívja a Bizottságot, hogy alkalmazza a dömpingellenes rendelet ( 19 ) környezet- és éghajlatpolitikára vonatkozó új rendelkezéseit;

66. felhívja az EU-t, hogy alakítson ki szorosabb kapcsolatot a kereskedelmi és a fejlesztési politikák között, többek között az általános vámkedvezmény-rendszer plusz (GSP+) szabályainak a partnerországokban történő jobb végrehajtása révén; felhívja a Bizottságot, hogy környezetvédelmi kötelezettségvállalásaik hatékony végrehajtásának biztosítása érdekében működjön együtt a GSP+ kedvezményezettjeivel az erdőgazdálkodási cselekvési terveken.

67. hangsúlyozza, hogy az éghajlatváltozás miatti vészhelyzet és a biológiai sokféleség nagyarányú csökkenésének következményei súlyosan veszélyeztetik az emberi jogokat; felhívja az Uniót és az Európai Külügyi Szolgálatot annak alapos felmérésére, hogy külső fellépése hogyan járulhat a legjobban hozzá a biodiverzitás csökkenése, az erdőirtás és az erdőpusztulás megszüntetésére irányuló holisztikus és emberi jogokon alapuló megközelítéshez; felhívja az Uniót, hogy a biológiai sokféleség 2020 utáni globális keretének részeként továbbra is mozdítsa elő a biológiai sokféleséget mint emberi jogot;

68. hangsúlyozza a harmadik országokkal való inkluzív partnerségi megközelítés minden szinten történő elősegítésének szükségességét az erdőirtás és az erdőpusztulás elleni további küzdelem, a fenntartható földgazdálkodás és mezőgazdaság, valamint a földtulajdoni és -használati viszonyok, valamint a jó kormányzás megerősítése érdekében, tiszteletben tartva az emberi jogokat, az őslakos népek, a kistermelők és a helyi közösségek jogait; felhívja a Bizottságot, hogy technikai segítségnyújtás, információk és bevált gyakorlatok cseréje révén erősítse meg a harmadik országokkal folytatott együttműködést az erdők védelme, megőrzése és fenntartható hasznosítása, a körforgásos gazdaság, a fenntartható biogazdaság, a megújuló energia, a fenntartható intelligens mezőgazdaság, az agroökológia és az agrárerdészet terén, elismerve ugyanakkor a magánszektor fenntarthatósági kezdeményezéseit, például a tisztességes kereskedelmi rendszereket; kitart amellett, hogy a globális kihívások, például az éghajlatváltozás és a biológiai sokféleség kezelésére irányuló szövetségek és partnerségek révén tovább kell erősíteni az európai zöld megállapodás külső dimenzióit, eközben lehetővé téve a partnerországok társadalmi-gazdasági fejlődését;

69. üdvözli a Bizottság annak biztosítására irányuló tervét, hogy az erdőirtás kérdése a partnerországokkal az országok és régiók szintjén folytatott politikai párbeszéd részét képezze, és olyan partnerségi megállapodások kidolgozására buzdítja a Bizottságot, amelyek magukban foglalják az erdők és ökoszisztémák védelmét, az emberi jogok, különösen az őslakos népek és a helyi közösségek jogainak előmozdítását, valamint a civil szervezetek és a környezetvédők tényleges részvételének támogatását; hangsúlyozza, hogy ezeket a párbeszédeket valamennyi termelő országgal fenn kell tartani, beleértve a fejlett országokat is;

70. üdvözli a Bizottság arra irányuló tervét, hogy támogatást nyújt a partnerországoknak a jobb erdővédelmet, erdőgazdálkodást és földgazdálkodást – beleértve adott esetben az őslakos népek és a helyi közösségek földtulajdon- és földhasználati jogainak elismerését –, valamint a kapcsolódó irányítási intézkedéseket, például az éghajlatváltozás mérséklését és az ahhoz való alkalmazkodást célzó stratégiákat ösztönző keretek kialakításához és végrehajtásához, és javasolja, hogy a Bizottság vegye fel ezt a szempontot megfontolásaiba és fellépéseibe; rámutat arra, hogy ezeknek a kereteknek nemcsak a belföldi szükségletekhez kell hozzájárulniuk, hanem a partnerországok Párizsi Megállapodás szerinti, nemzeti szinten meghatározott hozzájárulásaihoz, valamint a biológiai sokféleségről szóló egyezmény szerinti, biológiai sokféleséggel kapcsolatos nemzeti stratégiáikhoz és cselekvési terveikhez is;

71. felhívja az Uniót, hogy nyújtson támogatást a partnerországoknak olyan fellépések végrehajtásához, amelyek segítik őket abban, hogy megfeleljenek az EU által az importált erdőirtás kezelése érdekében esetlegesen meghatározott intézkedéseknek, és szorgalmazza az együttműködés fokozását, valamint az erdőirtáshoz és erdőpusztuláshoz kapcsolódó áruk kereskedelmének a világ más régióiba való átirányítását megakadályozó szükséges és hatékony intézkedések meghozatalát; felhívja a Bizottságot annak biztosítására, hogy a partnerországok mezőgazdasági, infrastrukturális, bányászati, városi és városkörnyéki és vidékfejlesztési politikáihoz nyújtott uniós támogatás ne járuljon hozzá az erdőirtáshoz és az erdőpusztuláshoz; felkéri a Bizottságot, hogy a tagállamokkal együtt támogasson egy olyan uniós technikai és pénzügyi mechanizmust, amely a jövőbeli Szomszédsági, Fejlesztési és Nemzetközi Együttműködési Eszköz (NDICI) keretében katalizálná a partnereknek az erdők fenntartható használatára, védelmére és helyreállítására, a fenntartható, erdőirtástól mentes mezőgazdasági termelés javítására, valamint az erdőkre káros hatást gyakorló bányászati tevékenységek kezelésére irányuló erőfeszítéseihez nyújtott finanszírozást;

72. kéri, hogy az erdészeti ágazat határozottan jelenjen meg a jövendő NDICI eszközben, és hogy a külső beruházási tervben és a regionális támogatásötvözési eszközökben rejlő összes lehetőséget használják ki a magánfinanszírozás mozgósítására a fenntartható erdőgazdálkodás (az erdősítéstől az erdő-visszatelepítésen át az erdőtelepítésig), a fenntartható idegenforgalom és az agrárerdészet érdekében, továbbá használják ki a fenntartható fejlődési célok elérése érdekében a vállalatok által az erdőirtásból származó termékek ellátási láncukból való kivonására tett kezdeményezéseket;

73. javasolja, hogy a Bizottság és a tagállamok határozzanak meg hatékony módszereket a körforgásos gazdasággal, a fenntartható biogazdasággal, a megújuló energiával, a fenntartható intelligens mezőgazdasággal és egyéb lényeges területekkel kapcsolatos innovatív és fenntartható uniós gyakorlatok és szakértelem más országokkal történő megosztása céljából;

74. kéri a Bizottságot, hogy rendszeresen terjesszen elő jelentést, amelyben bemutatja, milyen tendenciák figyelhetők meg harmadik országokban az erdőirtás tekintetében, valamint a jelentős kötöttszénkészlettel rendelkező területek – például tőzeglápok – hasznosításával kapcsolatban;

75. ösztönzi olyan támogató intézkedések bevezetését, amelyek a mezőgazdaság termelékenységének fokozását célozzák az érintett országokban, hogy ezáltal csökkenteni lehessen az erdőirtással és a tőzeglápok hasznosításával kapcsolatos társadalmi és gazdasági nyomást;

76. támogatja a Bizottság azon szándékát, hogy a kulcsfontosságú nemzetközi fórumokon az EU nevében szorgalmazza szigorú kötelezettségvállalások elfogadását és végrehajtását az erdőirtás és az erdőpusztulás megállítása és az erdők helyreállításának támogatása érdekében; úgy véli, hogy az Uniónak példát kell mutatnia; hangsúlyozza a nemzeti, regionális és helyi szakértelem és gyakorlatok figyelembe vételének fontosságát az erdővédelmi intézkedések alkalmazása során; üdvözli az ENSZ Közgyűlésének határozatát, amellyel a 2021–2023-as időszakot az ökoszisztémák helyreállításának évtizedévé nyilvánította; hangsúlyozza, hogy ez az ENSZ-évtized az ökoszisztémák helyreállítását a fenntartható fejlődési célok széles körének megvalósítása felé vezető, jelentős, természetalapú megoldásként pozícionálja;

77. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy továbbra is támogassák a védett területek hálózatainak létrehozása, megszilárdítása és hatékony kezelése révén folyatott erdővédelmet, ideértve az olyan erdőterületeket is, mint a NaturAfrica 2030, különösen a jelentős fakitermelést végző országokban; elismeri, hogy ez hozzájárul a biológiai sokféleség megőrzéséhez is, és megerősíti az EU pozícióját a Biológiai Sokféleség Egyezmény részes feleinek következő konferenciáján;

78. üdvözli a Bizottság arra irányuló tervét, hogy a világ erdőinek védelmét, helyreállítását és fenntartható kezelését célzó szakpolitikák és intézkedések terén megerősíti a nemzetközi együttműködést a globális erdőirtás megelőzése érdekében a kulcsfontosságú nemzetközi fórumokon; megállapítja, hogy az erdő fogalmának jelenlegi meghatározása és az erdők besorolása, valamint az illetékes intézmények, például a FAO által a fenntartható erdőgazdálkodással kapcsolatban használt egyéb lényeges fogalmak és alapelvek szigorúan technikai jellegűek, és nem tükrözik teljes mértékben az erdei ökoszisztémák sokféleségét; felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy törekedjenek az együttműködésre ezekkel a kulcsfontosságú nemzetközi fórumokkal, többek között az alkalmazott terminológia, fogalmak és statisztikák (pl. érintetlen vagy őserdők, ültetvények, fenntartható erdőgazdálkodás, természetközeli gazdálkodás vagy erdőirtásmentes ellátási láncok) harmonizálása, valamint az elfogadott szakpolitikák és intézkedések koherenciájának biztosítása érdekében;

79. felhívja a Bizottságot, hogy indítsa újra a tárgyalásokat egy olyan nemzetközi erdészeti egyezményről, amely hozzájárulna az erdők kezeléséhez, megőrzéséhez és fenntartható fejlődéséhez, és biztosítaná azok több és egymást kiegészítő funkcióját és felhasználását, beleértve az újraerdősítést, az erdősítést és az erdővédelmet célzó intézkedéseket is; hangsúlyozza, hogy ennek az egyezménynek figyelembe kell vennie a jelenlegi és jövőbeli generációk társadalmi, gazdasági, ökológiai, kulturális és szellemi szükségleteit, és el kell ismernie valamennyi erdőtípus létfontosságú szerepét az ökológiai folyamatok és az ökológiai egyensúly fenntartásában, valamint az őslakos népek, közösségeik és más közösségek, valamint az erdőlakók identitásának, kultúrájának és jogainak támogatásában;

80. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy szisztematikusan építsenek be az erdőirtással, az erdőpusztulással, valamint más természetes ökoszisztémák pusztulásával, biodiverzitásának csökkenésével és az emberi jogok megsértésével kapcsolatos rendelkezéseket a fejlesztési politikákba és a termelő országokat célzó összes beruházási és támogatási programba, és vegyék fontolóra, hogy a beruházásokat és a támogatást ezen elemek teljesítésétől teszik függővé;

81. elismeri a nemzetközi keretek, például a VGGT fontosságát, amely egyértelmű jogi helyzetet és a bevált gyakorlatokra vonatkozó nemzetközileg elfogadott szabványokat kínál a földtulajdon és -használat felelősségteljes irányításához; felkéri a Bizottságot, hogy támogassa a VGGT terjesztését és használatát globális, regionális és országos szinten; hangsúlyozza, hogy a VGGT-nek való megfelelés biztosítása érdekében hatékony független ellenőrzésre és végrehajtásra, többek között megfelelő vitarendezési és panasztételi mechanizmusokra van szükség;

82. szorgalmazza az EU és az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok (AKCS) csoportja közötti együttműködés megerősítését az erdőirtás és az elsivatagosodás AKCS-országokban tapasztalható növekvő problémájának megoldása érdekében, az erdőgazdálkodás és az erdővédelem javítását célzó cselekvési tervek kidolgozása révén, figyelembe véve az erdőirtás erdészeti ágazaton belüli és kívüli okait, és elismerve a trópusi faáruk fontosságát az AKCS-államok fakitermelésre hasznosított erdőkkel rendelkező gazdaságai számára;

83. sürgeti az Uniót és tagállamait, hogy a fejlesztési szempontú szakpolitikai koherenciának az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 208. cikkében meghatározott elvével összhangban biztosítsák a szakpolitikák közötti összhangot;

84. elismeri és támogatja a FAO megállapításait, melyek szerint a globálisan fenntartható földhasználat fontos a szegénység elleni küzdelemben;

85. rámutat arra, hogy az erdők jelentős mértékben hozzájárulnak a fejlődő országokban a globális élelmezésbiztonsághoz, a megélhetéshez és a táplálkozáshoz, és fontos bevételi forrást jelentenek a helyi közösségek számára; emlékeztet arra, hogy a fenntartható mezőgazdaság, az élelmezésbiztonság és a fenntartható erdőgazdálkodás felé történő előrelépést egyidejűleg kell megvalósítani a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó menetrend központi elemeként;

86. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak.

(1) A Bíróság 2018. április 17-i ítélete az Európai Bizottság kontra Lengyel Köztársaság ügyben, C-441/17, ECLI:EU:C:2018:255.

(2) Elfogadott szövegek, P9_TA(2020)0005.

(3) Elfogadott szövegek, P9_TA(2020)0015.

(4) Elfogadott szövegek, P9_TA(2019)0078.

(5) HL C 433., 2019.12.23., 50. o.

(6) HL C 298., 2018.8.23., 2. o.

(7) 15.2. célkitűzés: 2020-ra a fenntartható gazdálkodás megvalósításának előmozdítása valamennyi erdőtípus esetében, az erdőirtás megfékezése, a pusztuló erdők visszaállítása, valamint az erdőtelepítés és újraerdősítés jelentős növelése globális szinten.

(8) 5. célkitűzés: 2020-ra a természetes élőhelyek, köztük az erdők csökkenési ütemének legalább felére mérséklése és – ahol lehetséges – nullára való visszaszorítása, az erdőpusztulás, valamint az erdők pusztulásának és szétaprózódásának jelentős csökkentése.

(9) https://www.globalwitness.org/en/campaigns/forests/why-eu-action-tackle-deforestation-should-not-let-finance-hook/

(10) Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/2001 irányelve (2018. december 11.) a megújuló energiaforrásokból előállított energia használatának előmozdításáról (HL L 328., 2018.12.21., 82. o.).

(11) Donato, D. et al.: „Mangroves among the most carbon-rich forests in the tropics” (A mangroveerdők a világ szénben leggazdagabb erdői a trópusokon), Nature Geoscience, 2011. április.

(12) Az Európai Parlament és a Tanács 2014/95/EU irányelve (2014. október 22.) a 2013/34/EU irányelvnek a nem pénzügyi és a sokszínűséggel kapcsolatos információknak bizonyos nagyvállalkozások és vállalatcsoportok általi közzététele tekintetében történő módosításáról (HL L 330., 2014.11.15., 1. o.).

(13) Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2020/852 rendelete (2020. június 18.) a fenntartható befektetések előmozdítását célzó keret létrehozásáról, valamint az (EU) 2019/2088 rendelet módosításáról (HL L 198., 2020.6.22., 13. o.).

(14) A Bizottság (EU) 2019/807 felhatalmazáson alapuló rendelete (2019. március 13.) az (EU) 2018/2001 európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a közvetett földhasználat-változás szempontjából magas kockázatot jelentő azon alapanyagok meghatározása tekintetében történő kiegészítéséről, amelyek esetében a termőterület számottevő bővülése figyelhető meg a jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására, továbbá az irányelvnek a közvetett földhasználat-változás szempontjából alacsony kockázatot jelentő bioüzemanyagok, folyékony bio-energiahordozók és biomasszából előállított üzemanyagok tanúsítása tekintetében történő kiegészítéséről (HL L 133., 2019.5.21., 1. o.).

(15) Doyle, A. & Roche, A.: „Nineteen nations say they’ll use more bioenergy to slow climate change” (Tizenkilenc ország több bioenergiát szándékozik használni az éghajlatváltozás lassítása céljából), Reuters, 2017. november 16., http://www.reuters.com/article/us-climatechange-accord-biofuels/nineteen-nations-say-theyll-use-more-bioenergy-to-slow-climate-change-idUSKBN1DG2DO

(16) http://www.fao.org/food-loss-and-food-waste/en/

(17) Az Európai Parlament és a Tanács 995/2010/EU rendelete (2010. október 20.) a fát és fatermékeket piaci forgalomba bocsátó piaci szereplők kötelezettségeinek meghatározásáról (HL L 295., 2010.11.12., 23. o.).

(18) A Tanács 2173/2005/EK rendelete (2005. december 20.) az Európai Közösségbe irányuló faanyag-behozatal FLEGT engedélyezési rendszerének létrehozásáról (HL L 347., 2005.12.30., 1. o.).

(19) Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/1036 rendelete (2016. június 8.) az Európai Unióban tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről (HL L 176., 2016.6.30., 21. o.).