1.A Szolvencia II és felülvizsgálatának háttere

A biztosítások az európai polgárok mindennapjainak szerves részét képezik. A potenciális kockázatokkal szembeni védelem érdekében számos társadalmi és gazdasági tevékenység csak biztosítás birtokában végezhető. A biztosítási szerződések megtakarítási termékként is szolgálhatnak, és így nemcsak a szerződők hosszú távú jólétéhez járulhatnak hozzá, hanem a biztosítók közvetítésével a pénzügyi piacokon keresztül a reálgazdaságot is támogathatják. A biztosítók és viszontbiztosítók abból a szempontból is alapvető szerepet játszanak a reálgazdaságban, hogy díjfizetés ellenében fedezik a magánszemélyek és a vállalkozások kockázatait. A különböző ügyfelektől származó biztosítási díjak összevonásával és az egyedi kockázatok közötti diverzifikációval a magánbiztosítások magánszemélyeknek és vállalkozásoknak is megfizethető árú védelmet nyújtanak a komoly pénzügyi kockázatokkal járó eseményekkel szemben, ezáltal hozzájárulnak gazdaságaink és társadalmaink rezilienciájához.

A biztosítók befektetései a reálgazdaságot célozzák, továbbá hozzájárulnak a gazdasági fellendüléshez és az európai vállalkozások – köztük a kkv-k – hosszú távú finanszírozásához, valamint az Unióban munkahelyeket teremtő és növekedést serkentő infrastruktúrákhoz. Az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság (EIOPA) adatai szerint 2020-ban az uniós biztosítók díjbevétele meghaladta az 1 billió EUR-t, amellyel szemben mintegy 800 milliárd EUR összegű kárigény merült fel.

Az uniós biztosítók és viszontbiztosítók 2020 végén összesen több mint 7 billió EUR-t tartalékoltak a várható jövőbeli kárigények kifizetésére, teljes eszközállományuk pedig meghaladta a 10 billió EUR-t, vagyis az ágazat az egyik legnagyobb az intézményi befektetők között. Az ágazat tőkehelyzete a Covid19-világjárvány alatt is jó maradt: 2020 végén a szabályozói tőke tőkekövetelményekhez viszonyított átlagos aránya 235 % volt, noha ez azért 7 százalékponttal alacsonyabb, mint 2019 végén.

A biztosítók nélkülözhetetlenek, és ezért pénzügyi rezilienciájuk kiemelkedő fontosságú. A biztosítási ágazatra vonatkozó prudenciális szabályokat a 2009/138/EK irányelv (Szolvencia II) határozza meg, amely 2016. január 1-je óta alkalmazandó. A Szolvencia II fő célkitűzése a szerződők és a kedvezményezettek védelme, valamint a pénzügyi stabilitás megőrzése.

Az irányelv több feladattal is megbízza a Bizottságot a prudenciális szabályok egyes kulcsfontosságú elemeinek felülvizsgálata céljából:

–A Bizottságnak értékelnie kell, hogy megfelelően működnek-e a számos életbiztosítási termék esetében releváns hosszú távú garanciákat nyújtó biztosítók sajátos helyzetét kezelő intézkedések. Ezen intézkedések célja, hogy csökkentsék a rövid távú piaci ingadozásoknak a biztosítók fizetőképességére gyakorolt hatását. Stabilabb tőkemegfelelési mutatók előírásával elkerülhető a hosszú távú garanciák nyújtásán alapuló üzleti modellek indokolatlan versenyhátránya, és végső soron növelhető a pénzügyi stabilitás.

–A Bizottságnak felül kell vizsgálnia a tőkekövetelmények kiszámítását. E számításoknak érzékenynek kell lenniük a biztosítók és viszontbiztosítók kockázataira, a felülvizsgálat célja ezért a kockázatérzékenység megfelelőségének ellenőrzése.

–A Bizottság megbízatása kiterjed a biztosítási és viszontbiztosítási csoportokon belüli tőkekezelés szabályainak felülvizsgálatára is.

–A Bizottságnak értékelnie kell a válságkezelésre vonatkozó biztosítási szabályok és a biztosítási garanciarendszerek további összehangolásának lehetőségét.

A felülvizsgálat a megbízatások teljesítésén túlmenően lehetőséget kínált a szabályok hatálybalépése óta levont tanulságok általánosabb áttekintésére is.

Mivel a biztosítók és a viszontbiztosítók jelentős nagyságrendben kezelnek befektetéseket, a felülvizsgálat azt is értékelte, hogy az ágazat hozzájárulhat-e az EU politikai prioritásaihoz, különösen a tőkepiaci unióhoz, valamint az európai zöld megállapodás éghajlat-politikai és környezetvédelmi célkitűzéseihez.

Az EU 2030-ra vonatkozó éghajlat-politikai célkitűzései kapcsán például évi 350 milliárd EUR összegű éves befektetésre van szükség pusztán az energiaágazat átállásának finanszírozásához. A magánbefektetések szerepe a Covid19-világjárványt követő gazdasági helyreállítás szükségessége miatt még hangsúlyosabb lett. A biztosítási ágazat a magánbefektetésekkel nemcsak e finanszírozási igények kielégítéséhez járulhat hozzá, hanem fontos szerepet játszhat az egyének és a vállalkozások éghajlatváltozás okozta kockázatokkal szembeni védelmében, és ezáltal társadalmunknak az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásában is, amint azt az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra vonatkozó stratégia is hangsúlyozza.

A felülvizsgálat alkalmat kínált annak biztosítására, hogy a szabályozási keret elősegítse a biztosítási ágazat hosszú távú befektetéseit.

Emellett az érdekelt felek egyetértenek abban, hogy javítani lehetne a Szolvencia II szerinti arányossági elvet, vagyis a szabályoknak a biztosító üzleti tevékenységében rejlő kockázatok jellegével, nagyságrendjével és összetettségével arányos alkalmazását. A Szolvencia II keretrendszert általában, a prudenciális szabályoknak a legkorszerűbb kockázatkezelési gyakorlatokkal való szorosabb összehangolása miatt sikeresnek tartják, ez az összehangolás azonban egyes üzleti modelleket valószínűleg indokolatlanul bonyolulttá tett.

A Szolvencia II végül – a hitelintézetekre vonatkozó prudenciális keretektől eltérően – jelenleg nem rendelkezik a rendszerszintű kockázatok felhalmozódását célzottan kezelő konkrét makroprudenciális eszközökről, sem a válságokra való felkészülést és a csődbe jutó biztosítók szanálását szolgáló külön közös keretről, amely a szerződők és az egész társadalom érdekét is szolgálná.

Mindezek alapján e felülvizsgálat célja: