EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.10.6. 
SEC(2011) 1139 végleges 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
amely a következ ő dokumentumot kíséri 
Javaslat 
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE 
 
az Európai Regionális Fejlesztési Alapról és „a növekedést és munkahelyteremtést 
szolgáló beruházás” célkit űzésről szóló egyedi rendelkezésekr ől, valamint az 
1080/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezésér ől 
 
valamint 
 
Javaslat 
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE 
 
a Kohéziós Alapról, és az 1084/2006/EK ta nácsi rendelet hatályon kívül helyezésér ől 
 
valamint 
 
Javaslat 
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE 
 
az Európai Regionális Fejlesztési Alap  által az európai területi együttm űködési 
célkitűzésnek nyújtott támogatásra vonatkozó egyedi rendelkezésekr ől 
{COM(2011) 614 végleges} 
{SEC(2011) 1138 végleges}  
 
 
     {COM(2011) 611 final}      {COM(2011) 612 final} 
 
 2VEZETŐI ÖSSZEFOGLALÓ  
Ez a hatásvizsgálat az Európai Regionális Fejles ztési Alapra (ERFA), a Kohéziós Alapra és az 
európai területi együttm űködésre vonatkozóan rendelkezéseket megállapító rendeletek 
elfogadása céljából el őterjesztett jogalkotási ja vaslatokhoz tartozik.   
 A csomag, amelynek keretében ez a hatásvizsgálat  készült, két másik hatásvizsgálatot is 
tartalmaz: az egyik a Közös Stratégiai Kerethez  tartozó Európai Regionál is Fejlesztési Alapra, 
Európai Szociális Alapra, Kohéziós Alapra, Európai Mez őgazdasági Vidékfejlesztési Alapra 
és Európai Tengerügyi és Halá szati Alapra vonatkozó közös re ndelkezések megállapításáról, 
az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Al apra és a Kohéziós Alapra 
vonatkozó általános rendelkezések megállapítá sáról és az 1083/2006/EK rendelet hatályon 
kívül helyezésér ől szóló rendeletet (a közös rendelkezése ket tartalmazó rendeletet), a másik 
pedig az ESZA-rendeletet tárgyalja. 
1. PROBLÉMAMEGHATÁROZÁS  
Az európai regionális politikára fontos szerep hárul a helyi javak mobilizálásában és a bels ő 
potenciál fejlesztésére való összpontosít ásban. Amint azonban arra a költségvetés 
felülvizsgálata rámutat, „az uniós költségvetésb ől azokat az uniós közjavakat, fellépéseket 
kell finanszírozni, amelyeket a tagállamok és a régiók önmagukban nem tudnának fedezni, és 
csak abban az esetben, ha az uniós finanszí rozás jobb eredményeket tud biztosítani”.  
A hatásvizsgálat kizárólag arra a három területre összpontosít, ahol a tapasztalatok szerint 
kiigazításokra van szükség. 
1.1. A vállalkozások támogatása 
A vállalkozásoknak nyújtott kohéziós támogatások jelent ős eredményeket hoztak. Bizonyított, 
hogy 2000–2006-ban a kohéziós politika a támogatott projekteken keresztül legalább 1 millió 
új teljes munkaid ős munkahely létrehozásához járult hozzá. A politika ugyanakkor nem kell ő 
mértékben összpontosít a kkv- kra és az innovációra.  
A kkv-k esetében különösen a beruházási célú finanszírozáshoz való piaci hozzájutás nagy 
probléma. A nagyvállalatok támogatása ugyana kkor más eset, hiszen e cégek számára 
általában nem jelent problémát finanszírozásh oz jutni. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a 
kkv-knak közvetlenül nyújtott támogatások eredményesebbek, míg „nagyobb vállalatok 
esetében a pozitív hatásokat el lensúlyozhatja a magánforrások ki szorítása”. Tekintettel arra, 
hogy a nagyvállalatok gyakran közfinanszíro zás nélkül is képesek jövedelmez ő beruházásokat 
végrehajtani, sokan kritizáltá k, hogy olyan cégek is rés zesülhetnek a támogatásokból, 
amelyeknek arra valójában nincs is szükségük, és így a finanszírozá s csupán kiszorítja a 
magántőkét, ahelyett, hogy hozzáadott értéket teremtene.  
A vállalkozástámogatás f ókusza tagállamonként eltér ő: egyes tagállamok nagy hangsúlyt 
helyeznek a beruházástámogatásra, míg mások i nkább a „puhább” intézkedéseket, például az 
innovációtámogatást részesítik el őnyben. Több tagállamban ugyanakkor még mindig nagy a 
részaránya azoknak a támogatásoknak, amelyek nem köt ődnek az innovációhoz. Az ERFA 
alkalmazási területe jelenleg túlságosan tágan van meghatározva: olyan támogatásokat is lehetővé tesz, amelyek a vállalkozások pozíciójána k általános javítását célozzák függetlenül 
attól, hogy mely ágazatról van szó, hogy vannak-e  az adott ágazatban hiányosságok a piac 
 
 3működésében, illet őleg hogy az adott ágazat milyen mé rtékben járul hozzá a gazdasági 
növekedéshez és a foglalkoztatáshoz.  
Az ERFA jelenlegi alkalmazási területével tehát az a legnagyobb probléma, hogy túlságosan 
tágan van meghatározva a vállalkozásoknak nyújth ató támogatások köre, és szükséges volna 
maximalizálni a vállalkozásoknak nyújtott támogatások eredményességét és hozzáadott értékét.  
1.2. Az infrastruktúra-fejlesztési beruházások támogatása 
A kohéziós politika jelenlegi rendszerében a közlekedési infrastrukt úra finanszírozása 
területén azonosított legfontosabb problém a az, hogy az eddigiekben nem sikerült 
kellőképpen összpontosítani az EU  prioritásaira. Bár a koh éziós támogatások a TEN-T-
iránymutatásokban meghatározott prioritáso kra koncentrálnak, felhasználásuk gyakran 
mégsem az eredetileg legnagyobb európai hozzáadott érték űként meghatározott szakaszokon 
történik. A kohéziós politika el őtt most az a kihívás áll, hogy eredményesen kell hozzájárulnia 
annak a 30 milliárd EUR összeg ű infrastruktúra-fejlesztési beruházásnak a támogatásához, 
amelyet a kohéziós országokban a TEN-T törzsh álózatában 2020-ig végre kell hajtani.  
Fontos kérdés a transzeurópai közleked ési hálózat finanszírozásában részt vev ő különböz ő 
uniós eszközök közötti koordináci ó javítása is. Eddig a TEN-T-p rogram foglalkozott a „puha” 
intézkedésekkel, például a megvalósítható sági tanulmányok finanszírozásával, míg a 
Kohéziós Alap a sz űkebb értelemben vett infrastruktúra-fejlesztési beruházásokra 
összpontosított. A koordináció kérdése mára  még fontosabbá vált, hiszen a Szerz ődés 
értelmében a Kohéziós Alapnak a transzeurópa i közlekedési hálózatok ra irányuló „fizikai” 
beruházások finanszírozásába n kell részt vennie, miközben ebben az újonnan létrehozandó 
„európai összekapcsolódási eszköz” is szerepet fog vállalni. 
1.3. Területi együttm űködés 
Az európai területi együttm űködés  hozzáadott értéke abban áll, hogy lehet őségeket kínál 
olyan közös intézkedésekre, amelyek szükségesek a következ ő területeken az ország- és a 
régióhatárokat egyre kevésbé tisztel ő kihívások megválaszolásához: 
• határokon átível ő problémák, 
• a helyes gyakorlat cseréje, 
• a méretgazdaságosság kihasználását és a kritikus tömeg mozgósítását célzó 
együttműködések, 
• az irányítás javítását célzó együttm űködések, 
• az EU küls ő határain a biztonság és a st abilitás növelését célzó együttm űködések, 
valamint a kölcsönösen el őnyös kapcsolatok. 
Az „európai területi együttm űködés” célkit űzést az ERFA finanszí rozza 8,7 milliárd EUR 
teljes összegben, ami 2,5%-a a 2007-t ől 2013-ig terjed ő időszak teljes kohéziós 
költségvetésének. 
 
 4Bár az európai területi együttm űködés keretében végrehajtott programok már jelenleg is 
képesek a fent felsorolt kérdések kezelésére, a következ ő területeken még volna mit javítani: 
• a nem kell ő mértékű stratégiai összpontosítás tú lságosan tágan értelmezhet ő 
támogatási stratégiákat eredményez,  amelyek alapján nehéz egyértelm űen kimutatható 
hatásokat elérni, 
• nem valósul meg olyan, kell ően hatékony koordináció, amel y biztosíthatná, hogy meg 
lehessen találni a kompromisszumokat az uniós el őírásokból és az érintett tagállamok 
jogi keretéb ől fakadó követelmények között. 
1.4. Az EU-fellépés jogi alapja 
Az EU fellépését a Szerz ődés 174. cikkében meghatározott célkit űzések és a szubszidiaritás 
elve alapozza meg. A fellépés lehet őségét az Európai Unióról szóló szerz ődés 3. cikke teremti 
meg, amikor kimondja, hogy az Unió „[e]l őmozdítja a gazdasági, a társadalmi és a területi 
kohéziót, valamint a tagállamok közötti szolidaritást”, illet őleg az EUMSZ 175. cikke, mely 
kifejezetten el őírja az Unió számára, hogy ezt a politikát a strukturális alapokon keresztül 
valósítsa meg, és 177. cikke, amely meghatározza a Kohéziós Alap szerepét.  
2. CÉLKITŰZÉSEK  
Az általános célkit űzést a Szerződés 176. cikke akként fogalmazza meg, hogy az ERFA 
„rendeltetése, hogy el ősegítse az Unión belüli legjelent ősebb regionális egyenl őtlenségek 
orvoslását a fejl ődésben lemaradt térségek fejlesztéséb en és strukturális alkalmazkodásában, 
valamint a hanyatló ipari térségek átalakításában való részvétel útján”. A Szerz ődés 177. 
cikke szerint a Kohéziós Alapnak az a cé lja, hogy pénzügyi hozzájá rulást nyújtson „a 
környezetvédelmi, illetve a közlekedési infrastruktúra területén a transzeurópai hálózatokra vonatkozó projektekhez”. 
E hatásvizsgálat tárgykörén belül konkrét célkit űzésként  az határozható meg, hogy az ERDF 
és a Kohéziós Alap felhasználása: 
• eredményesen történjék, 
• hatékonyan történjék, 
• úgy történjék, hogy az nagy európai hozzáadott értéket teremtsen. 
Az operatív célkit űzések  a fent felsorolt konkrét ké rdéskörökhöz kapcsolódnak: 
• a vállalkozástámogatás biztosítsa , hogy a vállalkozásoknak nyújtott 
beruházástámogatás hozzájáruljon a fennt artható gazdasági növekedéshez és 
foglalkoztatáshoz, az innovációtámogatás pe dig a helyi és a regionális potenciál 
fejlesztéséhez, 
• az infrastruktúra-fejlesztési beruházások támogatása biztos ítsa az európai prioritásokra 
való kellő mértékű összpontosítást,  
• a területi együttm űködés biztosítsa az európai prioritásokra való kell ő mértékű 
összpontosítást, de eközben engedjen megfelel ő mértékű mozgásteret a tagállamoknak 
és a régióknak a tematikus célkit űzések megválasztásában.  
 
 53. VÁLASZTÁSI LEHET ŐSÉGEK  
A hatásvizsgálatban elemzett különböz ő lehetőségek az alkalmazási terü lettel kapcsolatban 
felmerült problémák megoldását célozzák a meghatározott célkit űzésekkel összhangban, és a 
jelenlegi szabályok mérsékelt kiigazításától az alapvet őbb változtatásokig a jelenlegi rendszer 
különböző mértékű módosításával járnak.  
3.1.1.  1. lehetőség: a jelenlegi szabályozás megtartása 
• Az ERFA alkalmazási területe tág marad, és továbbra is a jövedelmez ő beruházásokra 
és a belső potenciál fejlesztésére összpontosít. 
• A közvetlen támogatásokat els ősorban, de nem kizárólagosan kkv-k kapják. 
3.1.2.  2. lehetőség: a nagyvállalatok célzotta bb támogatása a K+F-re, az 
innovációra és a legfontosabb alap technológiákra összpontosítva  
• A jövedelmez ő beruházások munkahely-teremtési és munkahely-megtartási célú 
általános támogatása a kkv-kre korlátozódik. 
• A regionális és a helyi fejlesztések, valami nt a kutatás és az innováció támogatásán 
keresztül mind a nagyvállalatok, mind a kisvállalkozások esetében lehet őség van a 
belső potenciál fejlesztését célzó támogatásokra. 
3.1.3.  3. lehetőség: a nagyvállalatoknak egyáltalán nem, a kkv-knek csak 
kölcsönök és t őkefinanszírozás formájában nyújtható támogatás 
• Minden jövedelmez ő beruházás támogatása közvetlen  támogatás folyósítása nélkül, 
innovatív finanszírozási es zközök útján történik. 
3.2. Az infrastruktúra-fejlesztés támogatása az ERFA-ból és a 
Kohéziós Alapból 
3.2.1.  1. lehetőség: a jelenlegi szabályozás megtartása  
• Az ERFA és a Kohéziós Alap továbbra is  az EU összes régiójában finanszíroz 
nagyobb infrastruktúra-fejlesztési ber uházásokat, de a finanszírozás els ődlegesen a 
kevésbé fejlett régiókat segíti. A Kohéziós  Alap csak a szegényebb tagállamokban 
nyújt finanszírozást. 
• A kevésbé fejlett régiókban a finanszírozás mind a transzeurópai közlekedési hálózat 
keretszabályozásában kijelölt európai érdek ű kiemelt projektekre, mind a másodlagos 
infrastruktúra fejlesztésére összpontosít. 
• A TEN-T-program továbbra is finans zíroz nagy európai hozzáadott érték ű 
infrastruktúra-fejlesztési projekteket a fejlettebb régiókban, els ősorban a „puha” 
támogatásokra (például megvalósíthatóság i tanulmányok készítésére) összpontosítva. 
• Az infrastruktúra-fejlesztési beruházás okat nemzeti operatív programok tartalmazzák, 
a prioritások meghatározása nemzeti szinten történik.  
 
 63.2.2.  2. lehetőség: nagyobb összpontosítás az európai prioritásokra a 
kevésbé fejlett régiók nagyméret ű infrastruktúra-fejlesztési beruházásai 
esetében, az európai összekapcsolódás i eszköz igénybevétele a fejlettebb 
régiókban 
• A Kohéziós Alap a stratégiai európai prio ritások területén finanszíroz infrastruktúra-
fejlesztési beruházásokat. Az alap csak a szegényebb tagállamokban vehet ő igénybe. 
• Az ERFA nemzeti és/vagy regionális érdek ű projekteket támogat.  
• A nagyméret ű infrastruktúra-fejlesztési be ruházásokat nemzeti programok 
tartalmazzák, és a beruházás hozzáigazítá sa az EU prioritásaihoz egy kötelez ő erejű, a 
2020-ig megvalósítandó stratégiai beruházási  projekteket tartalm azó listán keresztül 
valósul meg. A listán szerepl ő projektek kiválasztása a tagállamokkal közösen 
történik. A projekteke t partnerségi szerz ődések rögzítik, finanszí rozásukra elkülönített 
keret szolgál.  
• A fenntartható közlekedésre irányuló stra tégiai beruházásokra való összpontosítást 
kiegészíti egy, a stratégi ai tervezésre vonatkozó el őzetes feltételrendszer.  
• A nemzeti és a regionális jelent őségű beruházások aszerint lesznek rangsorolva, hogy 
mennyiben járulnak hozzá a fenntarthatós ághoz és a hálózat kiépítéséhez.  
• A célirányos európai összekapcsolódási eszk öz kiegészíti a fizikai infrastruktúrára 
irányuló kohéziós támogatást, éspedig ne mcsak a „puha” beruházások területén. Az 
eszköz a nagy uniós hozzáadott értéket képvisel ő infrastruktúra-fejlesztési projekteket 
finanszírozza. Az eszköz céljára a Kohéziós Alap költségvetési el őirányzatán belül 10 
milliárd EUR elkülönítésre kerül. 
3.2.3.  3. lehetőség: nagyobb összpontosítás a nemzeti infrastruktúrára a 
Kohéziós Alapon keresztül  
• A Kohéziós Alap az infrastruktúra-fejlesz tési beruházásokat a stratégiai európai 
prioritások területén finanszírozza, a TEN -T törzs- és átfogó hálózata esetében 
egyaránt.  
• Az ERFA nemzeti és/vagy regionális érdek ű projekteket támogat. 
• A 2. lehet őséghez hasonlóan a nagyméret ű infrastruktúra-fejlesztési beruházásokat 
nemzeti programok tartalmazzák.  
• Az európai összekapcsolódási eszköz csak  a fejlettebb tagállamokban és csak nagy 
uniós hozzáadott érték ű infrastruktúra-fejlesztési projektekhez nyújt támogatást.  
• A Kohéziós Alap a kevésbé fejlett tagá llamokban finanszíroz projekteket, így 
földrajzilag kiegészíti az európai összekapcsolási eszközt. Nem kerül át 10 milliárd 
EUR a Kohéziós Alapból az eszköz költségvetésébe.  
 
 73.3. Területi együttm űködés 
3.3.1.  1. lehetőség: a jelenlegi szabályozás megtartása 
• Az együttm űködési programok prioritásai továbbr a is tág keretek között vannak 
meghatározva.  
• Az együttm űködési programok és a konvergencia-, illet őleg versenyképességi 
programok között továbbra sincs formális kapcsolat. 
3.3.2.  2. lehetőség: tematikus koncentrálás és er ősebb kapcsolódás más 
programokhoz 
• A határokon átível ő és a transznacionális együttm űködések csak korlátozott számú 
tematikus célkit űzés közül választhatnak.  
• Az együttm űködés szervesen beépül az általá nos stratégiai keretbe.  
3.3.3.  3. lehetőség: az együttm űködés beépítése a regionális programokba 
• A külön területi együttm űködési programok megsz űnnek. 
• Az együttm űködési tevékenységek végrehajtása a már meglév ő regionális programok 
keretei között történik, amel yek megnyílnak az együttm űködési intézkedések el őtt. 
4. A LEHETŐSÉGEK ÖSSZEHASONLÍTÁSA  
A vállalkozások támogatása az ERFA-ból 
Változatlan szabályozás mellett a támogatás ok viszonylag tágan meghatározott alkalmazási 
területe következtében a tagállamoknak elegend ő mozgásterük van azoknak a célterületeknek 
a megválasztásában, amelyek a legalkalmasabbak az el őttük álló kihívások kezelésére, 
miközben a támogatások zömét továbbra is a kkv-k, illet őleg a KTF és az innováció kapja. 
Megmarad a nagyvállalatoknak nyújtható beruházástámogatások lehet ősége is, ami azt 
eredményezheti, hogy a közforrások kiszor ítják a finanszírozásból a magánt őkét.  
A 2. lehet őség esetében a nagyvállalatok számára csak olyan beruházásokra nyújtható 
támogatás, amelyek kifej ezetten segítik a régió bels ő potenciáljának növelését, tehát 
lényegében csak az innováció, az új technol ógiák és a kutatás területén, valamint a 
nagyvállalatok, a kkv-k és más intézmények közötti együttm űködések és közös 
kezdeményezések esetében. E lehet őség keretében érdemes lehe t növelni a nem közvetlen 
támogatás formájában nyújtott finanszírozás szer epét olyan beruházások támogatása esetében, 
amelyek általában kisebb kockázatúnak tekinthet ők, és amelyek esetében az 
innovációfinanszírozáshoz és más nagy kockázat ú tevékenységek finanszírozásához képest 
nagy holtteherveszteséggel kell számolni . Ezekkel az intézkedésekkel mérsékelhet ők a 
holtteherveszteségek, ugyanakkor azonban lecsökken a tagállamok mozgástere. 
A 3. lehet őség esetében a nagyvállalatok közvetl en támogatásának tilalma növeli a 
finanszírozás eredményességét és a multiplikátorhatást. El őfordulhat ugyanakkor, hogy nem 
kellő ösztönzés hiányában elmaradnak olyan innov ációs és kutatási tevékenységek, amelyek 
 
 8pedig szükségesek volnának az EU kiemelt célja inak teljesítéséhez, hiszen a vissza nem 
térítendő támogatások eredményesebb eszközei a piactól „távolabbi”,  innovatív, nagy K+F-
intenzitású projektek támoga tásának. A nagyvállalatok eset ében a vissza nem térítend ő 
támogatásoktól a visszatérítend ő támogatások felé való elmozdulás az irányító hatóságok 
igazgatási költségeinek jelent ős megnövekedését is eredményezheti.  
A támogatások eredményességének javítása és  a helyi és a regionális növekedési és 
foglalkoztatási potenciál növe lése szempontjából a 2. lehet őség tekinthet ő a legkedvez őbb 
megoldásnak.  
Az infrastruktúra-fejlesztés támogatása  az ERFA-ból és a Kohéziós Alapból 
Változatlan szabályozás mellett továbbra is érvényesülnek az EU-f inanszírozás jótékony 
infrastruktúra-fejleszt ő hatásai. Továbbra sem lesz ugyanakkor kielégít ő az európai 
hálózatokkal kapcsolatos prioritásokra való  összpontosítás, és a gazdagabb régiókban 
végrehajtott infrastruktúra-fejlesztési  beruházások hatékonyságcsökkenést fognak 
eredményezni. Ha nem valósul meg koordin áció a kohéziós politi ka és az európai 
összekapcsolódási eszköz között, akkor me gmarad az uniós infrastruktúra-fejlesztési 
finanszírozás szétaprózódottsága.  
A 2. lehet őség esetében az európai prioritásokra va ló nagyobb összpontosítás, az európai 
összekapcsolódási eszköz és a Kohéziós Alapból elkülönítend ő 10 milliárd EUR összeg ű 
keret együtt lehet ővé teszi, hogy a finanszírozás na gyobb mértékben koncentrálódjon az EU 
kiemelt projektjeire. Ezzel együtt ugyanakkor lecsökken a tagállamok és a régiók mozgástere. 
A 3. lehet őség esetében az infrastruktúra-fejle sztési beruházások továbbra is a 
konvergenciarégiókra összpontosulhatnak, hisz en itt van a legna gyobb szükség alapvet ő 
infrastruktúra-fejlesztésre. A lehet őség legfontosabb el őnye abban van, hogy a kohéziós 
országok tág mozgásteret kapnak arra, hogy ezekben a régiókban érvényre juttassák regionális 
és országos prioritásaikat. A legnagyobb há trány, hogy a Kohéziós Alap nem összpontosít 
eléggé a TEN-T törzshálózatának projektjeire. 
Az európai uniós hozzáadott érték, valamint az európai összekapcsolódási eszköz és a 
Kohéziós Alap közötti koordi náció szempontjából a 2. lehet őség tekinthet ő a legkedvez őbb 
megoldásnak. 
Területi együttm űködés 
Változatlan szabályozás mellett az európai területi együttm űködési programoknak nagyobb 
mozgásterük van azoknak a szakpolitikai te rületeknek a megválasztásában, amelyekkel 
foglalkozni kívánnak. Ennek azonban az az eredménye , hogy általános stratégiai szinten nincs 
meg a kell ő célirányosság, és nincsenek egyértelm űen meghatározva a programoktól elvárt 
outputok és eredmények. Ez a lehet őség a többi uniós programmal való komplementaritás 
biztosítását is nehezíti.  
A 2. lehet őség határozottabb kapcsolatot teremt az együttm űködési programok és az Európa 
2020 stratégia között. Javítja a támogatások logikáját az e gyes programokon belül, ami a 
programcélok kit űzésében és az elvárt outputok és eredmények meghatározásában egyaránt 
megmutatkozik. Megn őnek a regionális operatív progr amokkal fennálló szinergiák. A 
lehetőség ugyanakkor korlátozza a programozásban jelenleg meglév ő mozgásteret.  
 
 9A 3. lehet őség megnöveli a szinergiákat, és az uni ós dimenzió bevezetésével javítja a 
regionális programok min őségét. Az együttm űködésre ugyanakkor csak konkrét programok 
esetében ad lehet őséget, és nem segíti el ő, hogy a határ menti, illetve a transznacionális 
területek hosszú távú integrált stratégiát alak ítsanak ki és kövessenek. További kockázatot 
jelent, hogy a programozás során elsikkadhat az uni ós dimenzió. Támogatási struktúra nélkül 
nehezebb lesz közös programokat kialakítani.  
Az európai prioritásokra való jobb összpontosítás, az egyértelm ű programtámogatási logika és 
a nagyobb hozzáadott érték miatt a 2. lehet őség tekinthet ő a legkedvez őbb megoldásnak.  
5. ELLENŐRZÉS ÉS ÉRTÉKELÉS  
A jelenlegi helyzethez képest a kohéziós politika ellen őrzési és értékelési rendszerei meg 
fognak er ősödni, sokkal inkább az eredményekre fogna k összpontosítani, és jobb összhangot 
fognak biztosítani az Európa 2020 stra tégiával. Konkrétabban ez a következ őket jelenti:  
• A programok egyértelm űbben meghatározzák majd az elérni kívánt változásokat, azt, 
hogy ez hogyan fog hozzájárulni az Európa 2 020 stratégia céljaihoz, valamint azt, 
hogy a konkrét fellépésekre (outputokra) fo rdított források felhasználása hogyan fog 
hozzájárulni a tervezett változásokhoz (eredmények). Mindezt output- és 
eredménymutatók fejezik majd ki. Az i ndokolt körben olyan közös mutatók kerülnek 
alkalmazásra, amelyek igazodnak az Európa 2020 stratégia célkit űzéseihez.  
• Mindegyik programhoz eredményességmérési ke ret fog tartozni, amely minden egyes 
prioritási tengelyhez kvantitatív mérf öldköveket rendel. Az eredményességmérési 
keret meghatározása korlátozott számú olya n programmutató alapján fog történni, 
amelyek együtt egyértelm űen jelzik, hogy mennyire sike rült közelebb jutni az Európa 
2020 stratégiához kötött eredményességi  prioritások teljesítéséhez.  
• Az eredményességmérési keret mérföldköveire a tagállam tesz javaslatot, és végs ő 
formájukat a Bizottság és a tagállamok közösen határozzák meg.  
• A partnerségi szerz ődés rövid leírást ad a mérföldkövekr ől, rögzíti az alkalmazandó 
módszertant, és megjelöli a legfontosabb alapelveket.  
Az operatív programok eredményességének rendszeres ellen őrzése a programmutatók alapján 
fog történni. Éves végrehajtási je lentések készülnek, amelyek a kit űzött célok fényében 
beszámolnak az elért outputokról, és elemzik a célok esetleges alul- vagy túlteljesítésének 
okait. Monitoringbizottságok fogj ák vizsgálni, hogy szükség va n-e változtatásra vagy más 
olyan kezdeményezésre, amely biztosítja, hogy a program az el őre meghatározott pályán 
maradjon. Amint az adatok rendelkezésre álln ak, a monitoringbizot tság és az éves 
felülvizsgálati ülések résztvev ői megvitatják és jelentések fo rmájában összegzik az elért 
eredményeket.   
A tervek szerint az eredményességmérési kere tben meghatározott mérföldkövekhez képest 
elért előrehaladás vizsgálata két formális felülviz sgálati pontban fog megtörténni: a Bizottság 
az éves végrehajtási jelentések alapján, a fe lhasznált források mennyisége és az outputok 
fényében el őször 2017-ben fogja megvizsgálni a mérföldkövekhez képest elért el őrehaladást, 
míg a második felülvizsgálat  2019-ben lesz esedékes.