TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

2. A tagállamok jelentéseinek összefoglalása 3

3. A halászati kapacitás tendenciái 2009-ben 8

3.1. A kontinentális flottára (vagyis a legkülső régiókban lajstromozott hajók kivételével) vonatkozó eredmények 8

3.2. A legkülső régiókban lajstromozott flottákra vonatkozó eredmények 8

4. A halászati kapacitásgazdálkodási szabályoknak való megfelelés 8

5. A tagállamok jelentéseinek minősége 9

6. A Bizottság következtetései 14

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti fenntartható egyensúly elérése érdekében 2009-ben tett tagállami erőfeszítésekről

BEVEZETÉS

A tagállamoknak minden év május 1-jéig jelentést kell küldeniük a Bizottsághoz a flottakapacitás és a rendelkezésre álló halászati lehetőségek fenntartható egyensúlyának elérése érdekében az előző év során tett erőfeszítéseikről[1]. A Bizottság e jelentések és az uniós halászflotta-nyilvántartásban szereplő adatok alapján összefoglalót készített 2009-re vonatkozóan, és azt a halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottság (HTMGB) és a halászati és akvakultúra-ágazati bizottság elé terjesztette. Ez a bizottsági jelentés a tagállamok jelentéseinek említett összefoglalóját, valamint egy technikai mellékletet (SEC (2011) 759. sz. bizottsági szolgálati munkadokumentum) és a fenti bizottságok véleményét (SEC(2011) 760. sz. bizottsági szolgálati munkadokumentum) ismerteti a Tanáccsal és az Európai Parlamenttel.

A TAGÁLLAMOK JELENTÉSEINEK ÖSSZEFOGLALÁSA

Ebben az évben tíz tagállam nyújtotta be időben a jelentését, a többi jelentés egy–tizenkét hetes késéssel érkezett. E késedelmek ellenére a Bizottság 2010. július 31-én a fent említett bizottságok elé terjesztette az összefoglaló jelentést. Hozzá kell tenni, hogy jóllehet a legtöbb tagállam követte az 1438/2003 rendelet 13. cikkében megállapított jelentési követelményeket, az átadott információ minősége nem mindig felelt meg e jelentés céljainak.

Ez a jelentés a nemzeti halászflották tagállamok általi ismertetését, a halászati erőkifejtés csökkentésére szolgáló meglévő rendszerek hatását és a tagállamok be-/kilépési rendszereknek való megfelelését foglalja össze.

Belgium: A jelentés az iránymutatást a merevítőrudas vonóhálóval ellátott szegmensre alkalmazta, amelyben elsősorban közönséges nyelvhal és a sima lepényhal halászata történik. A közönséges nyelvhalra és a sima lepényhalra vonatkozó összesített biológiai mutató átlagos értéke egy alatt volt, de az egyes állományokra számított érték eltért ettől. Hét, merevítőrudas vonóhálóval ellátott hajót (221 kW felett) leselejteztek, két hajót pedig részlegesen kivontak a forgalomból. A 24–40 méteres merevítőrudas vonóhálós flottaszegmens a VIIa övezet kivételével valamennyi területen magas kvótakihasználást ért el a közönséges nyelvhal és a sima lepényhal tekintetében. A jelentés szerint a VIIa terület alacsony kapacitáskihasználása főleg a cserék miatt magasabb nemzeti kvótáknak tudható be. A flotta kapacitásának további hajók kivonásával történő csökkentése nem szerepel a tervek között.

Bulgária: A bolgár hajók megközelítőleg 95%-át 2100 darab, 12 méter alatti halászhajó teszi ki. Az összesen 2206 hajóból 2009 folyamán 1304-et inaktívként jelentettek be. A csatlakozás előtt hozott közigazgatási határozat alapján a flotta öt hajóval bővült. 2009-ben összesen 366 hajót zártak ki a flottanyilvántartásból állami támogatás nélkül, közülük 344 hajót az inaktív hajókra vonatkozó nemzeti közigazgatási intézkedés eredményeként. A bolgár jelentés elkészítésekor figyelembe vették az iránymutatást. A technikai mutató valamennyi flottaszegmens esetében alacsony kapacitáskihasználást mutat, de három szegmens az előző évhez képest több napot töltött a tengeren. Az értékelés a 12 méter hosszúság alatti hajók esetében a legkedvezőtlenebb. Bulgária az inaktív hajókra vonatkozóan szigorúbb jogszabályok kidolgozását tervezi. Bulgária csak a két fő faj, a nagy rombuszhal és a spratt esetében alkalmaz kvótarendszert.

Dánia: A jelentés az iránymutatást az adatgyűjtési rendeletnek megfelelően kategorizált 11 flottaszegmensre alkalmazta. Az elemzés rámutat, hogy a jelenlegi helyzet meglehetősen stabil, és hogy hosszú távon sem várható jelentős kapacitástöbblet. Azonban ha figyelembe veszik a passzív hajókat is, akkor a kishajók szegmensében kapacitástöbblet áll fenn. A nehéz gazdasági körülmények miatt a gazdasági mutatók gazdasági értelemben a kapacitástöbblet növekedését jelezhetik. A legnagyobb kapacitáscsökkentés a 12 és 24 méter közötti hajók esetében volt tapasztalható. A leselejtezett hajók kapacitása 2009-ben összesen 4684 BT-t tett ki, ami az összkapacitás 6%-a. A kvótaátvitelre fennálló lehetőség eredményeként Dániában csökkent a kereskedelmi hajók száma. Az igazgatási rendszer egyik hiányosságából adódóan nehéz igazolni, hogy a motorteljesítményt helyesen adták-e meg.

Németország: A jelentés elkészítésekor az iránymutatást nem alkalmazták. A jelentés az egyes flottaszegmensek kapacitási tendenciáit vetette össze az érintett főbb állományokra vonatkozó tendenciákkal. Ötvenöt hajót vontak ki a német halászflottából (-3%); a teljes űrtartalom 552 BT-vel (0,8%) csökkent, a motorteljesítmény pedig 1026 kW-tal (0,64%) nőtt. A jelentés szerint az erőkifejtés-csökkentési rendszer csekély – a jelentésben nem számszerűsített – hatást gyakorolt a flottacsökkentésre. Az állam nem hozott a flotta alakulására vonatkozó intézkedést, mivel az alkalmazkodott a KHP által megállapított gazdasági feltételekhez, valamint a források korlátozott rendelkezésre állásához is.

Észtország: A jelentés elkészítésekor részben alkalmazták az iránymutatást. A technikai mutató a 12 méternél hosszabb vonóhálós hajók szegmensében kifejezett kapacitástöbbletet mutat. 2009-ben tizenegy hajót vontak ki állami támogatással a halászhajó-nyilvántartásból. 2004 óta az észt halászflotta halászati kapacitása 40%-kal csökkent. A jelentés megállapítja, hogy az észt flotta jelenlegi kapacitása a kvótája lehalászásához szükséges minimális halászati kapacitás alatt van. A jelentés nem tartalmazza a Balti-tengeri tőkehal tekintetében elfogadott helyreállítási intézkedések hatásának értékelését.

Görögország: A jelentés nem tartalmazza az iránymutatásban ajánlott mutatók kiszámítását. A jelentésben nem volt mód a társadalmi-gazdasági és a biológiai mutatók bemutatására, mivel a nemzeti halászati adatgyűjtési programot nem hajtották végre. Azonban a más programok keretében gyűjtött, a fogásokra és a halászati erőkifejtésre vonatkozó adatokból a jelentés azt a következtetést vonja le, hogy a halászati tevékenységek és a biológiai állományok helyzete az előző évhez képest változatlan maradt (a biomasszában tapasztalható, a biológiai ciklus okozta kis mértékű eltérések ellenére). 2009-ben továbbra is állami támogatásból finanszírozták a kapacitáscsökkentést, amelynek eredményeként 23, összesen 523 BT és 1873 kW kapacitású hajót vontak ki a forgalomból.

Spanyolország: A jelentés nem alkalmazta az iránymutatást, és nem értékelte a flottakapacitást a halászati lehetőségekhez viszonyítva. A flottakapacitás csökkentése az előző évekhez hasonlóan folytatódott; 66 darab, összesen 4949 BT űrtartalmú hajót vontak ki állami támogatással; a kivonások egy részére közigazgatási határozat alapján, halászati tevékenység hiányában került sor. A flotta 85 új hajóval bővült, melyek űrtartalma összesen kevéssel 1000 BT felett van. A spanyol flotta a déli szürke tőkehalra és norvég homárra vonatkozó helyreállítási terv és számos nemzeti terv hatálya alatt áll. A jelentés azonban nem tartalmaz információkat az e tervekben szereplő halászati erőkifejtési korlátozásoknak a flottakapacitásra gyakorolt hatásáról.

Franciaország: A jelentés részletes leírást tartalmaz a flottáról és annak erőforrásairól, de az iránymutatást nem alkalmazták. Nem készült értékelés a flotta mérete és a halászati lehetőségek egyensúlya vonatkozásában. E tekintetben a jelentés megállapítja, hogy a bevezetett gazdálkodási intézkedések eredményeként a flottakapacitás csökkent, és a flotta fokozatosan alkalmazkodik a halászati lehetőségekhez. A jelentés szerint 2009 folyamán öt kivonási rendszer volt végrehajtás alatt; e rendszerek eredményeként a flottából 110, megközelítőleg 8200 BT teljes űrtartalmú hajót vontak ki. A tőkehalra vonatkozó helyreállítási terv következtében és a mélytengeri fajok tekintetében jelentős erőkifejtés-csökkentésről számoltak be.

Írország: A jelentés nem alkalmazta az iránymutatást, és nem értékelte a flottakapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúlyt. Arról számoltak be azonban, hogy számos célállomány a biztonságos biológiai határokon kívül található. Az állomány-helyreállítási tervek alkalmazási körébe tartozó halászterületek (az ICES VIa és VIIa övezete) igen vegyesek. Az ír hatóságok számára ennek következtében nehézséget jelentett az erőkifejtés-csökkentési rendszerek hatásainak értékelése. 2009-ben 11 BT növekedést („biztonsági tonnatartalom”) engedélyeztek.

Olaszország: A jelentés elkészítésekor alkalmazták az iránymutatást. A biológiai mutatókat azonban nem számították ki, mivel a földközi--tengeri állományokra – a kékúszójú tonhal kivételével – nem határozták meg a teljes kifogható mennyiségeket. A 2004–2008 közötti időszakban az egységnyi erőkifejtésenkénti fogások a kisüzemi halászhajók és a kerítőhálós halászhajók tekintetében csökkenő tendenciát mutattak, míg a horogsoros hajók és a vonóhálós hajók esetében változatlanok maradtak. A gazdasági mutatók majdnem valamennyi szegmensre vonatkozóan romló tendenciát mutattak. A jelentés mindazonáltal megállapítja, hogy 2008-ban a mutatók által jelzett negatív értékeket nem lehet egyértelműen összefüggésbe hozni a flottakapacitás és halászati lehetőségek közötti egyensúlyhiánnyal, hanem azok inkább a rendkívül magas üzemanyagáraknak tulajdoníthatók. Az olasz flotta kapacitása 2009-ben űrtartalomban és teljesítményben kifejezve is megközelítőleg 1%-kal csökkent.

Ciprus: A jelentés tartalmazza a mutatókra vonatkozó számításokat és értelmezéseket, azonban a kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly értékelését nem. A két biológiai mutatót nem lehetett kiszámítani, mivel a halászott állományokra vonatkozóan nincsenek kvótarészesedések vagy a lehalászási arányra megállapított célkitűzések (a kékúszójú tonhal kivételével). A 12–24 m hosszúságú passzív, többfunkciós eszközöket használó hajók bevételeiben jelentős csökkenés következett be a germontermelésben beállt drámai csökkenés miatt, mely e flottakategória számára a legfontosabb kereskedelmi faj. A hatás a sodortatott horogsoros halászhajók által halászott germonra vonatkozó egységnyi erőkifejtésre jutó halfogás értékének csökkenésén is látszik. 2009-ben tizenkét halászhajót állami támogatással, tizenkilencet pedig állami támogatás nélkül vontak ki a flottából.

Lettország: 2009-ben a halászflotta 47 hajóval, összesen 794 hajóra csökkent. Ezzel egyidejűleg az összkapacitás nőtt a csatlakozást megelőzően hozott közigazgatási határozatoknak („coups parties” ) köszönhetően. 2004 óta összesen 160 hajót selejteztek le pénzügyi támogatás segítségével. A lett jelentés elkészítésekor alkalmazták az iránymutatást. A kapacitás kihasználása meglehetősen alacsony. A biológiai mutatók sorozata alapján Lettország azt a következtetést vonja le, hogy halászata közel van a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly eléréséhez. A CR/BER gazdasági mutató és a társadalmi mutatók a halászflotta gazdasági hatékonyságának pozitív tendenciájáról tanúskodnak. Ennek fő oka a halászhajók számának csökkentése. A balti szegmens 70 hajójának és a kisméretű hajók szegmense 110 hajójának kivonását tervezik.

Litvánia: A jelentés elkészítésekor az iránymutatást a Balti-tenger keleti részén található tőkehal-állományokat halászó szegmensekre alkalmazták. Az elemzés rámutat, hogy a Balti-tenger keleti részén található tőkehalat halászó balti-tengeri halászflotta egyensúlyban van az állomány jelenlegi méretével. A nyílt tengeri állományokra és lazacra halászó flotta halászati kapacitása is egyensúlyban áll a halászati lehetőségekkel. A halászati erőkifejtés és halászati lehetőségek közötti egyensúly várhatóan a litván halászati stratégia végrehajtásával valósul meg. A cél a kis parti halászhajókból álló flotta 50%-kal történő csökkentése 2013-ig, ami a part menti halászati kapacitás 12%-át jelenti. 2009-ben tizenhét kisüzemi halászhajót és egy nyílt tengeri halászhajót vontak ki a flottából állami támogatással. A 24–40 m közötti szegmensbe tartozó fenékvonóhálós halászhajók gazdasági eredményei 2009-ben jelentősen javultak a hajók számában bekövetkezett csökkenésnek köszönhetően.

Málta: A jelentés elkészítésekor alkalmazták az iránymutatást. A technikai mutató a flotta alacsony kihasználtságát mutatja, az aktív halászeszközök (vonóhálós halászhajók) esetében csökkentő, és a passzív hajók esetében viszonylag állandó tendencia mellett. A jelentés szerint ez a mutató jelzi, hogy a jelenlegi máltai flottának csak kevesebb mint a felét nem használják. A jelentés következtetése szerint a máltai halászflotta által kiaknázott források állapota nem teszi szükségessé a halászati kapacitás csökkentését. A máltai flottára nem alkalmaztak a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló rendszereket. 2009 folyamán 4 halászhajó szüntette be a halászati tevékenységet a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló támogatási rendszerből kifolyólag.

Hollandia: 2009-ben a halászflotta kapacitása és halászati erőkifejtése is enyhén csökkent. A jelentés elkészítésekor az iránymutatást a merevítőrudas vonóhálóval és a fagyasztóval felszerelt nyílt tengeri vonóhálóval ellátott szegmensre alkalmazták. Lényegesen mérséklődött a közönséges nyelvhal és a sima lepényhal halászat okozta állománypusztulása, azonban további csökkentésre van szükség. A halak (közönséges nyelvhal és sima lepényhal) alacsony ára és a magas üzemanyagárak miatt a gazdasági és társadalmi mutatók romlottak. Hollandia 2009-ben megfékezte a rögzített hálós halászat már néhány éve folyamatosan növekvő kapacitását. A jelentés szerint a magas üzemanyagárak erős hatást gyakorolnak a halászflotta gazdasági életképességére, és az üzemanyag-hatékonyság fejlesztése alapvető fontosságú a holland halászflotta számára.

Lengyelország: A jelentés elkészítésekor alkalmazták az iránymutatást, de csak a biológiai mutató vonatkozásában. A jelentés nem tartalmazta a halászflotta-kapacitásnak a halászati lehetőségekhez viszonyított értékelését. 2009-ben a balti-tengeri flottából állami támogatással 46 hajót vontak ki. A jelentés szerint a halászati erőkifejtés-csökkentés eredményeként 2008-ban a 2004-es szinthez képest 41,57%-kal csökkent a balti-tengeri flotta halászattal töltött napjainak száma. A tőkehalhalászattal töltött napok száma 2004 és 2008 között szintén 38 %-kal csökkent. A tőkehalra vonatkozó különleges halászati engedélyek számát 2009-ben azáltal sikerült csökkenteni, hogy a balti-tengeri flotta kétharmadát kizárták a tőkehal-halászatból. Mindössze 147 hajó kapott a tőkehalra vonatkozó különleges halászati engedélyt.

Portugália: A jelentés alkalmazta az iránymutatást, azonban nem értékelte a halászflotta-kapacitást a halászati lehetőségekhez viszonyítva. 24, különböző flottaszegmensbe tartozó hajó leselejtezésére került sor állami támogatással, ezek közül 21 hajó leselejtezése a déli szürke tőkehalra vagy a norvég homárra vonatkozó helyreállítási tervek keretében történt. 2009-ben 34, állami támogatással épült hajó csatlakozott az Azori-szigeteki flottához. Az e tervek által érintett hajók tevékenysége összesítve 2008-hoz képest nőtt, noha a számukra kiosztott napok számának csak 85%-át használták fel. A déli régióban kagylóhalászat céljából kotróháló használatára engedélyezett hajók kiigazítási tervének 2008-as elfogadását követően 2009-ben két kivonásra vonatkozó kérelmet hagytak jóvá. Az NAFO-térségben működő hajókra kiterjed a grönlandi laposhalra vonatkozó helyreállítási terv hatálya. A halászattal töltött összes nap száma 2008-hoz képest nőtt, noha még mindig 31%-kal alacsonyabb volt, mint 2003-ban.

Románia: A jelentés elkészítésekor nem alkalmazták az iránymutatást, a jelentés viszont a flotta fenntartható működéséről, illetve arról számol be, hogy a halfajok populációja elegendő. A flotta összességében régi és rossz műszaki állapotú. A flottanyilvántartásban szereplő 443 hajóból 2009-ben 160 hajó volt aktív. A 2007–2013 közötti EHA programozási időszak tekintetében selejtezést irányoztak elő. A csatlakozás előtt hozott közigazgatási határozat alapján a flotta 2009-ben tizenegy új taggal bővült, és hat hajót vontak ki állami támogatás nélkül. Románia minimális halászflottát („minimum vitalis”) kíván fenntartani, amely a becslések szerint 12–13 modern és teljesítőképes halászhajóból áll.

Szlovénia: Szlovénia részben alkalmazta az iránymutatást. A technikai mutató alacsony kihasználtságot mutat (< 0,7). A biológiai mutatót nem lehetett kiszámítani. A befektetők bizalmatlansága következtében a szlovén halászatban rendkívül kevés beruházásra kerül sor. A 12 méter alatti hajók szegmense 2009-ben négy hajóval gyarapodott. A flotta strukturális problémákkal küzd, nevezetesen a hajók régiek, a halászeszközök pedig elavultak. A 2007–2013 közötti EHA programozási időszak tekintetében selejtezést irányoztak elő. Szlovénia végrehajtotta a szlovén tengerhalászat történetének első gazdálkodási tervét. 2008 óta a vonóhálók számának csökkentésére irányuló intézkedést hajtottak végre.

Finnország: A jelentés elkészítésekor az iránymutatást nem alkalmazták, de azt a következtetést vonja le, hogy a finn flotta összességében elfogadható egyensúlyban van a halászati erőforrásokkal. 2009-ben egyik kvótát sem merítették ki teljes mértékben. 2009-ben új kapacitáscsökkentési rendszert vezettek be. Ez a rendszer kizárólag a passzív halászeszközzel ellátott hajókra vonatkozott, mivel a nyílt tengeri lazachalászat jövedelmezősége alacsony az eresztőhálóra 2008 óta érvényes tilalom miatt. A 2009-es selejtezési terv eredményeként a flottából összesen 245 BT és 1698 kW összkapacitású hajót vontak ki állami támogatással. A 2003-as helyzethez képesti kapacitáscsökkenés ellenére a finn flotta összes halászati erőkifejtése 2005 óta emelkedő tendenciát mutat, és csak 2008-ban és 2009-ben stabilizálódott.

Svédország: A jelentés elkészítésekor alkalmazták az iránymutatást. Mind a biológiai, mind a technikai mutatók többletkapacitást mutatnak számos szegmensben. A 2007–2013-as EFA-kereten belül Svédország operatív programjának középpontjában a leselejtezési támogatás állt, a Balti-tengeren és az Északi-tengeren selejtezési kampányokat hajtottak végre. 2007-től kezdve a nyílt tengeri szegmensben éves kvótákat vezettek be, ami szerkezeti változáshoz és a kapacitás kismértékű csökkenéséhez vezetett. Az év folyamán a nyílt tengeri halászatban is bevezetésre kerültek átruházható halászati jogok. A mutatók a flotta többletkapacitásáról tesznek tanúságot. A bruttó hozzáadott érték (GVA) azt mutatja, hogy a halászat minden szegmense hozzájárul a svéd gazdasághoz.

Egyesült Királyság: Az iránymutatást nem alkalmazták, viszont megadtak néhány más technikai, biológiai és társadalmi-gazdasági adatot. A 2000–2009-es időszakban a rákcsapdákat és csapdákat használó hajók szegmensének kivételével a flotta valamennyi szegmense csökkentette a kapacitását. A jelentés következtetése szerint az Egyesült Királyság flottájának kapacitása összességében meghaladja lehetőségeinek szintjét. 2009-ben az inaktív flotta összesen 23 000 BT-t (az összes lajstromozott hajó 11%-a) és 140 000 kW-ot (az összes lajstromozott hajó 17%-a) tett ki. Az angol part menti (10 méter alatti) flotta problémái a flottakapacitás és a rendelkezésre álló kvóta közötti egyensúlyhiányból eredtek. 2009-ben összesen 65 darab 10 méter alatti hajót vontak ki a flottából, és bevezettek egy, az engedélyek korlátozására irányuló rendszert.

A HALÁSZATI KAPACITÁS TENDENCIÁI 2009-BEN

Az uniós halászflotta-nyilvántartásban szereplő adatok alapján 2009. december 31-én az uniós halászflotta 84 301 hajóból állt, melyek összesített halászati kapacitása 1 797 183 BT és 6 606 556 kW. 2009-ben a hajók száma 1,53%-kal, míg az űrtartalom és a teljesítmény 2,84%-kal, illetve 2,24%-kal csökkent. Ezek a számok a legkülső régiókban lajstromozott hajókat is tartalmazzák.

A 2003–2009 közötti hétéves időszakban az uniós flottából (beleértve a legkülső régiókat is) megközelítőleg 305 212 BT-t és 969 597 kW-ot vontak ki állami támogatással, amiből 2009-ben 39 273 BT és 117 236 kW kivonására került sor.

A kontinentális flottára (vagyis a legkülső régiókban lajstromozott hajók kivételével) vonatkozó eredmények

A be-/kilépési rendszer hatálya alatt álló flotta – a legkülső régiókban lajstromozott hajók és a kizárólag az akvakultúrában használatos hajók kivételével – 2009-ben űrtartalom és teljesítmény tekintetében megközelítőleg 2,80%-kal, illetve 2,55%-kal csökkentette kapacitását. Az Unió 2004-es és 2007-es bővítése ellenére az uniós halászflotta mérete kisebb, mint 2003. január 1-jén volt.

A 2003–2009 közötti hétéves időszakban az „EU-15” flotta űrtartalom és teljesítmény szempontjából is megközelítőleg 16%-kal csökkent. Az „EU-10” flotta űrtartalma 31%-kal, teljesítménye 27%-kal csökkent. Románia és Bulgária kW-ban kifejezve kapacitásának körülbelül 7%-át vonta ki.

A legkülső régiókban lajstromozott flottákra vonatkozó eredmények

A legkülső régiókban lajstromozott flották kapacitásának alakulását a technikai melléklet 4. táblázata foglalja össze. A Kanári-szigeteken lajstromozott flotta kapacitása mind űrtartalom, mind teljesítmény tekintetében csökkent. Franciaország tengerentúli megyéiben a flotta űrtartalma csökkent, teljesítménye azonban nőtt, elsősorban a motorteljesítménynek a referenciaszintek megemelését követő szabályozása miatt. Az Azori-szigeteken és Madeirán – egy, a flotta fejlesztésére vonatkozó terv végrehajtását követően – a flotta teljesítménye nőtt, noha űrtartalma továbbra is csökkent. Az összes esetben teljesítették a különböző flottaszegmensekre vonatkozó referenciaszinteket.

A halászati kapacitásgazdálkodási szabályoknak való megfelelés

Ezeknek a szabályoknak valamennyi tagállam megfelelt, beleértve a legkülső régiókban lajstromozott flottákra vonatkozó különleges korlátozásokat is. Az uniós flotta halászati kapacitása átlagosan mintegy 9%-kal volt a gazdálkodási szabályokból adódó halászati kapacitási felső határ alatt. Az e jelentés technikai mellékletében szereplő 1. és 2. táblázat összefoglalja a tagállamok a be-/kilépési rendszereknek és a referenciaszinteknek való, 2009. december 31-i állapot szerinti megfelelését.

A TAGÁLLAMOK JELENTÉSEINEK MINőSÉGE

Nemzeti jelentésében 14 tagállam vette valamilyen mértékben figyelembe a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti egyensúly értékelésére vonatkozó iránymutatást. Az alkalmazhatóságával kapcsolatos technikai nehézségek, az adatok és a koordináció hiánya – különösen ami a tagállamokbeli tudományos testületekkel való együttműködést illeti –, továbbra is gátolja az iránymutatás alkalmazását. Amennyiben figyelembe is veszik az iránymutatást, a tagállamok akkor sem mindig vonnak le konkrét következtetéseket alkalmazása eredményeiből. Az egyensúlyi mutatókra vonatkozóan nyert értékek azonban számos esetben túlzott halászati kapacitás meglétét jelzik.

A jelentések többsége nem állít fel összefüggést az erőkifejtés-csökkentési rendszerek és flottakapacitás kiigazítása között. Ennek kapcsán figyelembe kell venni, hogy néhány halászati területen, például a Földközi-tengeren nincsenek érvényben a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló rendszerek. Amennyiben van a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló rendszer, gyakran nincs egyértelmű információ a tényleges erőkifejtés tendenciájára vonatkozóan az egyes halászatok vagy a flotta egészének tekintetében. Összességében úgy tűnik, hogy a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló intézkedéseknek a flottakapacitásra gyakorolt hatása korlátozott, de néhány flotta esetében ezen intézkedések következményei megmutatkoznak az alacsony tevékenységi szintben.

A HTMGB értékelése a következőkben foglalható össze:

- A 2009-es tagállami jelentések teljesség és minőség tekintetében összességében változó színvonalúak, de a 2008-as jelentésekhez képest a teljesség szempontjából általános javulás tapasztalható. A tagállami jelentéseknek ismét közös erőssége volt a flottájukról, a flottában az év folyamán bekövetkezett változásokról és a halászatra gyakorolt hatásukról nyújtott leírás. Az alábbi pontokat érdemes kiemelni:

- A 2008-as jelentésekhez képest általánosságban egyértelmű javulás tapasztalható a kötelező elemeknek a tagállami jelentésekbe történő felvételében.

- Számos tagállam, amely 2008-as jelentésében nem szerepeltette a kötelező elemeket, 2009-es jelentésében megadta azokat.

- Svédország, Spanyolország és az Egyesült Királyság nem ismertették tagállami flottájukat a halászati erőforrások vonatkozásában.

- Valamennyi tagállam feltüntette, hogy teljesítette-e a be-/kilépési rendszereket.

- Öt tagállam (Belgium, Ciprus, Észtország, Görögország és Spanyolország) nem bocsátotta rendelkezésre a flottaigazgatási rendszereik hiányosságairól és erősségeiről szóló összefoglalót.

- Tizenegy tagállam jelentése nem tartalmazott a flottaigazgatási rendszerek fejlesztésére vonatkozó tervet.

- Hét tagállam nem adott tájékoztatást a flottapolitikai eszközöknek való megfelelés szintjével kapcsolatban. Ez a 2008-as tagállami jelentésekhez képest javulást jelent.

- Nyolc tagállam nem adott átfogó véleményt arról, hogy flottája egyensúlyban volt-e vagy sem halászati lehetőségeivel 2009-ben (a 2008-as jelentések esetében ez 14 tagállam esetében állt fenn).

- Görögország jelentése javult a legnagyobb mértékben az elért pontszám alapján.

A HTMGB az alább látható eredménytáblát állította össze a tagállami jelentések minőségével és tartalmával kapcsolatban.

A tagállamoknak az éves jelentések kötelező elemeinek felvétele tekintetében elért eredményei[2]

Q |A jelentés kötelező eleme |Max. pontszám |BE |BG |CY |DK |EE |FI |DE |EL |EI |IT |LV |LT |MT |NL |PL |PT |RO |SI |ES |SE |UK | |1A |i) a flották leírása |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 | | |ii) a halászattal való kapcsolat |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |0 |0 | | |iii) flottafejlesztés |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |3 |3 | |1B |i) nyilatkozat az erőkifejtés-csökkentési rendszerekről |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |0 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 | | |ii) az erőkifejtés-csökkentési rendszerek hatása a halászati kapacitásra |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |3 |3 | |1C |nyilatkozat a be-/kilépési rendszer teljesítéséről és a referenciaszintek betartásáról |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 | |1D |i) a flottaigazgatási rendszer hiányosságainak és erősségeinek összefoglalója |1 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |0 |1 |1 | | |ii) a flottaigazgatási rendszerek fejlesztésére vonatkozó terv |2 |0 |2 |2 |2 |0 |0 |0 |2 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |2 |2 |0 |2 |0 |2 |2 | | |iii) a flottapolitikai eszközöknek való megfelelés általános szintjével kapcsolatos információ |1 |0 |1 |0 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 | |1E |A flotta irányítását érintő közigazgatási eljárások változásaival kapcsolatos információ |1 |0 |1 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 | |2 |A jelentés legfeljebb 10 oldal? |1 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |0 |0 |1 |0 | |O |Összességében: a jelentés értékeli-e a kapacitás és a lehetőségek közötti egyensúlyt? |3 |3 |3 |0 |3 |3 |0 |3 |3 |0 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |0 |0 |0 |0 |3 | | Összpontszám: |24 |19 |24 |18 |23 |19 |19 |19 |23 |14 |23 |22 |20 |21 |22 |24 |20 |19 |20 |8 |18 |20 | |

A tagállamoknak az éves jelentések kötelező elemeinek minősége tekintetében elért eredményei

Q |A jelentés kötelező eleme |Max. pontszám |BE |BG |CY |DK |EE |FI |DE |EL |EI |IT |LV |LT |MT |NL |PL |PT |RO |SI |ES |SE |UK | |1A |i) a flották leírása |3 |3 |3 |3 |3 |2.5 |3 |3 |3 |3 |1.5 |3 |2 |2 |3 |1.5 |2 |3 |3 |3 |3 |3 | | |ii) a halászattal való kapcsolat |3 |1 |2 |3 |2 |2.5 |3 |3 |2.5 |2 |3 |3 |2 |2.5 |2 |1.5 |2.5 |3 |0.5 |0 |0 |0 | | |iii) flottafejlesztés |3 |2 |2.5 |0.5 |3 |2.5 |3 |3 |1 |0 |1 |3 |1.5 |2 |2 |1.5 |2 |3 |2 |0 |3 |3 | |1B |i) nyilatkozat az erőkifejtés-csökkentési rendszerekről |3 |2.5 |0.5 |3 |3 |3 |3 |0 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |2.5 |3 |3 |3 |3 | | |ii) az erőkifejtés-csökkentési rendszerek hatása a halászati kapacitásra |3 |2 |2 |3 |3 |3 |2.5 |1 |3 |1.5 |3 |1.5 |3 |3 |2 |3 |3 |3 |0.5 |0 |1.5 |3 | |1C |nyilatkozat a be-/kilépési rendszer teljesítéséről és a referenciaszintek betartásáról |3 |1.5 |3 |3 |3 |3 |2.5 |3 |3 |3 |3 |2.5 |1.5 |3 |0 |2.5 |3 |3 |3 |2 |0 |3 | |1D |i) a flottaigazgatási rendszer hiányosságainak és erősségeinek összefoglalója |3 |0 |1.5 |0 |3 |0 |1.5 |2 |0 |0 |1.5 |3 |2.5 |1.5 |3 |3 |1.5 |3 |3 |0 |1.5 |0 | | |ii) a flottaigazgatási rendszerek fejlesztésére vonatkozó terv |3 |0 |1.5 |2 |2 |0 |0 |0 |1.5 |0 |2.5 |0 |0 |0 |0 |3 |2.5 |0 |3 |0 |1.5 |3 | | |iii) a flottapolitikai eszközöknek való megfelelés általános szintjével kapcsolatos információ |3 |0 |0.5 |0 |0 |0 |1.5 |0 |0.5 |0 |0.5 |0 |0 |2 |1 |3 |2.5 |1 |2 |1.5 |1.5 |0 | |1E |A flotta irányítását érintő közigazgatási eljárások változásaival kapcsolatos információ |3 |0 |1.5 |3 |3 |0 |2.5 |3 |2.5 |0 |1 |3 |0 |1.5 |3 |3 |1.5 |2 |2 |0 |1.5 |3 | |2 |A jelentés legfeljebb 10 oldal? |n/a | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |O |Összességében: a jelentés értékeli-e a kapacitás és a lehetőségek közötti egyensúlyt? |3 |2 |2 |0 |3 |2 |0 |2 |1.5 |0 |1.5 |1.5 |2 |0 |1.5 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |3 | | Összpontszám: |33 |14.0 |20.0 |20.5 |28.0 |18.5 |22.5 |20.0 |21.5 |12.5 |21.5 |23.5 |17.5 |20.5 |20.5 |25.0 |23.5 |23.5 |22.0 |9.5 |16.5 |24.0 | |

A BIZOTTSÁG KÖVETKEZTETÉSEI

2009-ben a flottakapacitás összesített csökkenése – az előző évekhez hasonlóan – továbbra is átlagosan 2% és 3% közötti volt. A halászati kapacitás általános tendenciája, amint az a technikai melléklet 3–5. ábráján látható, 1992 óta nem mutat észrevehető változást.

A Bizottság szerint aggodalomra ad okot, hogy a flotta összteljesítménye – az uniós és a tagállami flottanyilvántartás adatai alapján – esetleg nem felel meg a tengeren ténylegesen kifejtett teljesítmények. Ezt a problémát az új ellenőrzési rendelet és végrehajtási szabályainak alkalmazása révén fogják orvosolni.

A 2009-es gazdasági adatok a tagállamok többsége számára nem álltak rendelkezésre, ez esetben a jelentések a 2008-as adatokat tartalmazzák. Az éves gazdasági jelentés[3] 2008-ban a gazdasági teljesítmény romlását jelzi. Ezzel kapcsolatban ésszerű azt a következtetést levonni, hogy a flotta 2009-es gazdasági teljesítményét a 2008. évi magas üzemanyagárak és az azt követő gazdasági válság befolyásolták. A tagállami jelentésekből továbbá kitűnik, hogy a halászati tevékenység, azaz az egy hajóra eső, halászattal töltött napok átlagos száma elég alacsony, és gyakran – amennyiben rendelkezésre állnak az idősorok – csökkenő tendenciát mutat.

2009-ben az állami támogatással kivont kapacitás nagysága 2008-hoz képest megközelítőleg 10%-kal nőtt. Az állami támogatással történt kapacitáscsökkentés a 2009-es nettó kapacitáscsökkentésből űrtartalom szempontjából 73%-ot, teljesítmény szempontjából 79%-ot tett ki. Ez arra utalhat, hogy a gazdasági problémák, továbbá az erőforrások túlzott kiaknázásából eredően ritkuló halászati lehetőségek a flotta méretének csökkenéséhez vezetnek. Számos tagállam flottájának mérete jóval a kapacitási felső határ alatt van, amely – mint említettük – a be-/kilépési rendszerből adódik. Ezenfelül a kivonási programok – amelyek mindig önkéntes lehetőséget jelentenek a hajótulajdonosok számára – elsősorban a gyenge gazdasági eredményekre, és nem feltétlenül az állományok állapotára vezethetők vissza. E szempontok a halászati kapacitási korlátozások szerepének átgondolására késztetnek, és megkérdőjelezik az államilag támogatott kapacitáscsökkentés szükségességét és eredményességét.

Az egyéni átruházható jogok alkalmazása néhány halászatban állami támogatás nélkül történő kapacitáscsökkentéshez vezetett. Az egyéni átruházható jogok rendszerének több halászatra, különösen a halászati kapacitástöbblettel rendelkezőkre való kiterjesztése felgyorsíthatná a kiigazítást.

Noha egyes flották a jelek szerint ésszerű egyensúlyban vannak halászati lehetőségeikkel, az átfogó értékelés azt jelzi, hogy halászati kapacitástöbblet áll fenn. Ez a következtetés a túlhalászás (azaz egyes fajoknak a halászati erőkifejtés-csökkentést szükségessé tevő, túlzott állománypusztulása), az alacsony kapacitáskihasználás (azaz az egy hajóra eső, halászattal töltött napok nagyon alacsony átlagos száma) és az alacsony jövedelmezőség kombinációjából vonható le. A kapacitáscsökkentés jelenlegi mértéke, amelyet a technológiai fejlődés legalább részben kompenzál, meg fogja nehezíti a többletkapacitás rövid távon történő felszámolását, amennyiben nem változik a jelenlegi szakpolitika.

A közös halászati politika küszöbön álló reformja olyan alkalmat nyújt a flotta kapacitástöbbletének felszámolásához szükséges politikai változtatások végrehajtásához, amelyet nem szabad elszalasztani.

[1] A 2371/2002/EK rendelet 14. cikkének és az 1438/2003/EK rendelet 12. cikkének megfelelően.

[2] A francia jelentést túl későn nyújtották be ahhoz, hogy a HTMGB munkacsoport értékelhesse azt.

[3] 2010 Annual Economic Report on the European Fishing Fleet [Az európai halászflottáról szóló 2010. évi gazdasági jelentés], ISBN 978-92-79-17117-8.