EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2020.6.10. COM(2020) 237 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK 2020. ÉVI KONVERGENCIAJELENTÉS





(az Európai Unió működéséről szóló szerződés 140. cikkének (1) bekezdésével összhangban készítve)







































{SWD(2020) 107 final}



A JELENTÉS CÉLJA Az euró rendeltetése, hogy az Európai Unió egészének egységes pénzneme legyen. Az eurót az euróövezethez tartozó 19 tagállam mintegy 342 millió polgára használja nap mint nap. Az euró gyakorlati előnyei közé tartoznak a stabil árak, a polgárok és a vállalkozások szintjén jelentkező alacsonyabb tranzakciós költségek, az átláthatóbb és versenyképesebb piacok, valamint az EU-n belüli és a nemzetközi kereskedelem fokozódása. Az euró emellett a világon a második leggyakrabban használt valuta. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 140. cikkének (1) bekezdésével összhangban a Bizottságnak és az Európai Központi Banknak (a továbbiakban: EKB) legalább kétévente egyszer vagy valamely eltéréssel rendelkező tagállam kérelmére jelentést kell tennie a Tanácsnak a szóban forgó tagállamok által a gazdasági és monetáris unió megvalósítására vonatkozó kötelezettségeik teljesítésében megtett előrehaladásról. A Bizottság és az EKB legutóbbi konvergenciajelentését 2018 májusában fogadták el. A 2020. évi konvergenciajelentés a következő hét, eltéréssel rendelkező tagállamra terjed ki: Bulgária, Csehország, Horvátország, Magyarország, Lengyelország, Románia és Svédország. A konvergencia említett tagállamokban fennálló helyzetének részletesebb értékelése az e jelentést kísérő szolgálati munkadokumentumban található. Az EUMSZ 140. cikkének (1) bekezdése értelmében a jelentésekben vizsgálni kell azt is, hogy a nemzeti jogszabályok – a nemzeti központi bankok statútumait is beleértve – összeegyeztethetők-e az EUMSZ 130. és 131. cikkével, valamint a Központi Bankok Európai Rendszerének és az Európai Központi Banknak az alapokmányával (a továbbiakban: KBER/EKB-alapokmány). A jelentéseknek továbbá meg kell vizsgálniuk, hogy a konvergenciakritériumok alapján (árstabilitás, államháztartás, árfolyam-stabilitás, hosszú távú kamatlábak) és más, az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdésének utolsó albekezdésében említett tényezők figyelembevételével elérték-e az érintett tagállamban a fenntartható konvergencia magas fokát. A négy konvergenciakritériumot részletesebben a Szerződésekhez csatolt jegyzőkönyv (a konvergenciakritériumokról szóló 13. jegyzőkönyv) tartalmazza. A 2008–2009-es pénzügyi és gazdasági válság az euróövezeti államadósság-válsággal együtt felszínre hozta a gazdasági és monetáris unió (a továbbiakban: GMU) jelenlegi gazdasági kormányzási rendszerének hiányosságait, és rámutatott arra, hogy annak eszközeit meg kell erősíteni és átfogóbb módon kell alkalmazni. A GMU fenntartható működésének biztosítása céljából megkezdődött az Unió gazdasági kormányzásának általános megerősítése. A konvergencia értékelése így összekapcsolódik az átfogóbb európai szemeszterrel, amely integrált módon vizsgálja a GMU-nak a költségvetés fenntarthatóságával, a versenyképességgel, a pénzügyi piacok stabilitásával, a gazdasági növekedéssel és a magas foglalkoztatási szinttel kapcsolatos gazdaság- és foglalkoztatáspolitikai kihívásait. A gazdasági kormányzás – a tagállamok konvergenciafolyamatát és annak fenntarthatóságát szigorúbb értékelés alá vető – kulcsfontosságú reformjai között a túlzotthiány-eljárásnak a Stabilitási és Növekedési Paktum 2011-es reformjával való szigorítása, valamint a makrogazdasági egyensúlyhiányok felügyeletére szolgáló új eszközök bevezetése említhető. Ez a jelentés elsősorban a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás megállapításain alapul. Az említett válságok feltárták a nemzeti bankszektorok és államaik közötti problémás kapcsolatokat is, amelyek erős széttagoltságot eredményeztek a pénzügyi piacokon. A bankuniót azért hozták létre, hogy megszüntesse ezeket a kapcsolatokat és visszafordítsa a széttagoltságot, valamint biztosítsa a tagállamok közötti kockázatdiverzifikáció javítását és az uniós gazdaság megfelelő finanszírozását. A bankunió számos kulcsfontosságú eleme mostanra már megvalósult, például az egységes szabálykönyv, az egységes felügyeleti mechanizmus és az Egységes Szanálási Alap. A bankunióban az eurót később bevezető tagállamok is részt fognak venni. A bankunióba való belépésre irányuló eljárás különbözik a konvergenciakritériumok e jelentésben elvégzett értékelésétől. Konvergenciakritériumok Annak vizsgálata, hogy a nemzeti jogszabályok, többek között az eltéréssel rendelkező tagállamok nemzeti központi bankjainak statútumai, összeegyeztethetők-e az EUMSZ 130. cikkével és az összeegyeztethetőségre vonatkozó előírást tartalmazó 131. cikkével, magában foglalja a monetáris finanszírozás tilalma (az EUMSZ 123. cikke) és a pénzügyi szervezetekhez való kiváltságos hozzáférés tilalma (az EUMSZ 124. cikke) betartásának értékelését; a KBER céljaival (az EUMSZ 127. cikkének (1) bekezdése) és feladataival (az EUMSZ 127. cikkének (2) bekezdése) való konzisztencia, és egyéb, a nemzeti központi bankok KBER-be való integrációjához kapcsolódó szempontok. Az árstabilitási kritérium meghatározása az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdésének első francia bekezdésében szerepel: „az árstabilitás magas fokának elérése; ez olyan inflációs ráta esetén áll fenn, amely közel esik az árstabilitás tekintetében legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállaméhoz”. A konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 1. cikke továbbá úgy rendelkezik, hogy „Az […] árstabilitási kritérium azt jelenti, hogy egy tagállam fenntartható árstabilitással és a vizsgálatot megelőző egy éves időszakon keresztül az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam átlagos inflációs rátáját legfeljebb 1,5 százalékponttal meghaladó inflációs rátával rendelkezett. Az inflációt a fogyasztói árindex segítségével összehasonlítható alapon, a tagállami fogalommeghatározások közötti eltérések figyelembevételével kell meghatározni.” Az előírt fenntarthatóság miatt a kielégítő inflációs teljesítményt alapvetően nem az ideiglenes tényezők, hanem az inputköltségek és az árak alakulását strukturális szempontból befolyásoló egyéb tényezők alakítása révén kell elérni. Ezért a konvergencia vizsgálata magában foglalja az inflációs kilátásokra hatással lévő tényezők értékelését, és figyelembe veszi a Bizottság szolgálatainak legutóbbi inflációs előrejelzéseit is. Ezzel összefüggésben a jelentés vizsgálja azt is, hogy az ország az elkövetkező hónapokban várhatóan megfelel-e majd a referenciaértéknek. A számítások szerint 2020 márciusában az inflációs referenciaérték 1,8 %, a három legjobban teljesítő tagállam pedig Portugália, Ciprus és Olaszország. Az államháztartásra vonatkozó konvergenciakritériumot az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdésének második francia bekezdése a következőképpen határozza meg: „az állam pénzügyi helyzetének fenntarthatósága; ezt olyan költségvetési egyenleg elérése mutatja, amely nem rendelkezik a 126. cikk (6) bekezdése értelmében vett túlzott hiánnyal”. A konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 2. cikke továbbá megállapítja, hogy ez a kritérium azt jelenti, hogy „a vizsgálat időpontjában a tagállam nem áll a Tanács által a túlzott hiány fennállásáról az említett Szerződés 126. cikke (6) bekezdésének értelmében hozott határozat hatálya alatt”. Az EUMSZ az árfolyam-kritériumot a 140. cikk (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében úgy határozza meg, mint „az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusa által előírt normál ingadozási sávok betartása legalább két évig anélkül, hogy az euróval szemben leértékelésre kerülne sor”. A konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 3. cikke a következőkről rendelkezik: „[…] az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusában történő részvételre vonatkozó kritérium azt jelenti, hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző legalább két éven keresztül komoly feszültségek nélkül az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusa által előírt normál ingadozási sávokon belül maradt. Így különösen azt, hogy ugyanezen időszak alatt a tagállam saját kezdeményezésére nem értékelte le valutájának bilaterális középárfolyamát az euróval szemben.” Az árfolyam-stabilitás értékeléséhez e jelentés a 2018. április 24. és 2020. április 23. közötti kétéves időszakot veszi figyelembe. Az árfolyam-stabilitási kritérium vizsgálatakor a Bizottság kiegészítő mutatók – például a devizatartalékok és a rövid távú kamatlábak – alakulását, valamint a szakpolitikai intézkedések – többek között devizapiaci intervenciók és adott esetben nemzetközi pénzügyi segítségnyújtás – árfolyam-stabilitás fenntartásában betöltött szerepét is figyelembe veszi. Az e konvergenciajelentésben vizsgált, eltéréssel rendelkező tagállamok közül jelenleg egy sem vesz részt az ERM II-ben. Az ERM II-be való belépésről a tagállam kérelmét követően az ERM II résztvevői kölcsönös egyetértéssel határoznak. Ez a jelentés nem kapcsolódik az ERM II-be való belépés folyamatához, és nem értékeli a tagállamok ERM II-be való belépésre vonatkozó képességét. Az EUMSZ 140. cikke (1) bekezdése negyedik francia bekezdésének követelménye szerint „az eltéréssel rendelkező tagállam által elért konvergencia és a tagállamnak az árfolyam-mechanizmusban való részvételének fenntarthatósága, ami a hosszú távú kamatszintben tükröződik”. A konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 4. cikke továbbá úgy rendelkezik, hogy „[a] kamatokra vonatkozó konvergenciakritérium azt jelenti, hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző egy éves időszakon keresztül az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam átlagos nominális hosszú távú kamatát legfeljebb 2 százalékponttal meghaladó kamattal rendelkezett. A kamatokat a hosszú lejáratú államkötvények vagy azokkal összehasonlítható értékpapírok alapján, a tagállami fogalommeghatározások közötti eltérések figyelembevételével kell meghatározni.”

A számítások szerint 2020 márciusában a referencia-kamatláb 2,9 % volt. Az EUMSZ 140. cikkének (1) bekezdése a gazdasági integráció és a konvergencia szempontjából fontos más tényezők vizsgálatát is előírja. Ilyen további tényező a piacok integrációja, a folyó fizetési mérleg helyzete és alakulása, továbbá a fajlagos bérköltségek alakulása és az egyéb árindexek. Az utóbbiak az árstabilitás értékeléséhez tartoznak. A további figyelembe veendő tényezők fontos mutatók abban a tekintetben, hogy az adott tagállam euróövezetbe való integrációja nehézségek nélkül valósulna-e meg, és átfogóbb képet adnak a konvergencia fenntarthatóságáról. A Covid19-világjárvány súlyos sokkot jelent, amely alapjaiban zavarja meg az EU és tagállamai gazdaságát. Ennek megfelelően jelentős hatással lehet a gazdasági konvergencia mutatóira, megnehezítve ezzel a konvergencia fenntarthatóságának értékelését. A Covid19-világjárvány azonban csak kismértékű hatást fejtett ki a 2020. évi konvergenciajelentésben felhasznált korábbi adatokra. Ez főként a jelentés határnapja (április 23.) által megszabott korlátoknak tudható be, amelyek az árstabilitásra és a hosszú távú kamatlábakra vonatkozó, Szerződésben meghatározott számítási módszerekkel együtt (egyéves átlagokat kell felhasználni) azt jelentik, hogy a megfelelő adatok továbbra is nagymértékben a Covid19-világjárványt megelőző helyzetet tükrözik. Ezen felül a makrogazdasági egyensúlyhiányok legfrissebb bizottsági értékelésére szintén a világjárványt megelőzően került sor (lásd a 3. lábjegyzetet). A Covid19-világjárványnak e jelentés előretekintő elemeire gyakorolt hatásait a bizottsági szolgálatok 2020. tavaszi előrejelzéséből származó adatok alapján, azaz a rendelkezésre álló legfrissebb bizottsági előrejelzés felhasználásával vesszük figyelembe. Ez az előrejelzés a Bizottság első átfogó értékelése a Covid19-válság 2020-ban és 2021-ben várható gazdasági hatásairól, ezért a szokásosnál nagyobb bizonytalanság övezi. Ezenkívül a Bizottság az európai szemeszter keretében 2020. május 20-án országspecifikus ajánlásokra irányuló ajánlások formájában szakpolitikai iránymutatást nyújtott az egyes tagállamok számára. Ezek többek között tükrözik a Bizottság 2020. március 19-i véleményét, amely szerint teljesülnek azok a feltételek, amelyek lehetővé teszik az uniós intézmények számára az EU költségvetési keretébe foglalt általános mentesítési rendelkezés aktiválását. Ezt a tagállamok pénzügyminiszterei 2020. március 23-án kedvezően fogadták, ami megkönnyíti a Covid19-válság gazdasági következményeire való, szükséges költségvetési válaszintézkedéseket. Az általános mentesítési rendelkezés aktiválása lehetővé teszi a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltérést, ha ez középtávon nem veszélyezteti a költségvetés fenntarthatóságát. 1.BULGÁRIA A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelés fényében és az egyéb releváns tényezőket is figyelembe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Bulgária nem teljesíti az euró bevezetésére vonatkozó feltételeket. A bolgár jogszabályok – különösen a Bolgár Nemzeti Bankról szóló törvény – nem felelnek meg teljes mértékben az EUMSZ összeegyeztethetőségről szóló 131. cikkének. Összeegyeztethetetlenségek és hiányosságok állnak fenn a következő területeken: a központi bank függetlensége, a monetáris finanszírozás tilalma és a központi banknak a KBER-be történő integrációja az euró bevezetésének időpontjában (az EUMSZ 127. cikkének (2) bekezdésében és a KBER/EKB-alapokmány 3. cikkében meghatározott feladatokkal összefüggésben). Bulgária nem teljesíti az árstabilitás kritériumát. Az átlagos inflációs ráta a 2020 márciusát megelőző 12 hónapban 2,6 % volt, tehát meghaladta az 1,8 %-os referenciaértéket. Ugyanakkor az előrejelzés szerint a következő hónapokban megközelíti azt. Az éves HICP-infláció a 2018. áprilisi 1,7 %-ról augusztusra 3,7 %-ra emelkedett, 2018 végére pedig 2,3 %-ra esett vissza. Ezután 2019 áprilisára 3,1 %-ra emelkedett, majd szeptemberre 1,6 %-ra csökkent. Az infláció ezután ismét emelkedni kezdett, és 2020 januárjában elérte a 3,4 %-ot. Az infláció ingadozását elsősorban az energia és a feldolgozatlan élelmiszerek árai okozták. A szolgáltatási infláció erős volt, részben a fajlagos munkaköltségek gyors növekedése következtében. A feldolgozott élelmiszerek árai egyre inkább hozzájárultak az általános inflációhoz, míg a nem energiaipari termékek enyhítették azt. Az éves infláció 2020 januárjától csökkent, 2020 márciusában pedig 2,4 %-on állt. Az infláció az előrejelzések szerint 2020-ban 1,1 %-ra csökken, és 2021-ben ugyanazon a szinten marad a Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint. Az általános infláció 2020-ban várhatóan jelentős mértékben mérséklődni fog az energiaárak esése és a szolgáltatások inflációjának hirtelen zuhanása miatt, amely annak következtében következett be, hogy a Covid19-világjárvány által érintett szolgáltatási ágazatokban csökkent a kereslet. Bulgária viszonylag alacsony árszínvonala (a 2018. évi euróövezeti átlag mintegy 49 %-a) hosszú távon jelentős árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni. Bulgária teljesíti az államháztartásra vonatkozó kritériumot. Bulgária nem áll túlzott hiányról szóló tanácsi határozat hatálya alatt. A GDP-arányos államháztartási egyenleg többlete a 2017. évi 1,1 %-ról 2018-ban 2,0 %-ra, majd 2019-ben 2,1 %-ra nőtt. A Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi, változatlan politikát feltételező előrejelzése szerint az államháztartási egyenleg 2020-ban a Covid19-világjárvány kedvezőtlen hatása következtében negatívvá válik, és a GDP –2,8 %-a, 2021-ben pedig a GDP –1,8 %-a lesz. A bolgár kormány azonban az államháztartási egyenleg 3 %-ot kissé meghaladó hiányával tervez. A Bizottság 2020. május 20-án az EUMSZ 126. cikke (3) bekezdése alapján jelentést fogadott el a Szerződés szerinti, a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tervezett megsértése miatt. A jelentés arra a következtetésre jutott, hogy teljesül a Stabilitási és Növekedési Paktum hiánykritériuma, és Bulgária az egyetlen uniós ország, ahol 2020-ban ez a helyzet fennáll. A bruttó államadósság aránya 2017-ben körülbelül a GDP 25 %-a volt, majd 2019-ben a GDP 20,4 %-ára csökkent, de az előrejelzések szerint 2020-ban a GDP 25,5 %-ára, 2021-ben pedig a GDP 25,4 %-ára fog emelkedni. A bolgár költségvetési keretet az elmúlt években megerősítették, Bulgáriát pedig a gazdasági és monetáris unió stabilitásáról, koordinációjáról és irányításáról szóló kormányközi szerződés költségvetési paktumának rendelkezései kötelezik. Bulgária nem teljesíti az árfolyam-kritériumot. A bolgár leva nem vesz részt az ERM II-ben. Bulgária 2018 júliusában bejelentette azon szándékát, hogy bevezeti az ERM II-be való sikeres belépéshez szükséges elemeket. Az ERM II-re történő zökkenőmentes átállás és az abban való részvétel biztosítása érdekében Bulgária kötelezettséget vállalt arra, hogy az ERM II-höz való csatlakozás előtt számos intézkedést (azaz előzetes kötelezettségvállalásokat) hajt végre a következő hat politikai területen: bankfelügyelet, makroprudenciális keretrendszer, a nem banki pénzügyi szektor felügyelete, fizetésképtelenségi keret, pénzmosás elleni keret és az állami tulajdonban lévő vállalkozások irányítása. Bulgária jelenleg a szóban forgó előzetes kötelezettségvállalások teljesítésén dolgozik, szoros együttműködésben a Bizottsággal és az EKB-val, amelyek figyelemmel kísérik az eredményeket. A bolgár nemzeti bank (BNB) az árstabilitásra vonatkozó elsődleges célkitűzését a valutatanácsi rendszer keretében rögzített árfolyamhorgony révén szándékozik elérni. Bulgária 1997-ben vezette be a valutatanácsi rendszert, a bolgár levát először a német márkához, majd később az euróhoz kötötte. A kétéves értékelési időszakban a bolgár leva a valutatanácsi rendszer működésének megfelelően teljesen stabil maradt az euróhoz képest. Bulgária teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájára vonatkozó kritériumot. Az átlagos hosszú távú kamatláb Bulgáriában a 2020 márciusa előtti egy évben 0,3 % volt, tehát jóval a 2,9 %-os referenciaérték alatt maradt. A hosszú távú kamatlábak a 2018. májusi 1,1 %-os szintről 2020 februárjára 0,1 %-ra csökkentek. A német referenciakötvényhez viszonyítva a különbözet többnyire 60 bázispont körül mozgott, lényegesen alacsonyabb különbözetekkel 2018. október körül és magasabb különbözetekkel 2019. augusztus körül. A különbözet 2020 márciusában 70 bázispont körül volt. Az értékelés során egyéb tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a piacok integrációját. Bulgária jelentős külső többletet mutatott az elmúlt években. A bolgár gazdaság kereskedelmi és befektetési kapcsolatai révén jól integrálódott az euróövezetbe. Az üzleti környezetet jellemző kiválasztott mutatók alapján megállapítható, hogy Bulgária rosszabbul teljesít, mint számos euróövezeti tagállam. A problémák az intézményi kerethez is kapcsolódnak, beleértve a korrupciót és a kormányzati hatékonyságot. Intézkedéseket tesznek azonban az üzleti környezet javítására, különös tekintettel az állami tulajdonban lévő vállalkozások fizetésképtelenségi keretére és irányítására. Az ország előrehaladást ért el a pénzügyi szektor irányításának szigorításában és a fennálló szabályozási kérdések megválaszolásában is. Bulgária pénzügyi szektora jól integrálódott az uniós pénzügyi szektorba, különösen bankrendszere nagyarányú külföldi tulajdona révén. A makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás összefüggésében megállapításra került, hogy Bulgária vonatkozásában részletes vizsgálatot kell végrehajtani. Ez utóbbi vizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy Bulgáriában nincsenek makrogazdasági egyensúlyhiányok (ami felülírja a makrogazdasági egyensúlyhiányokra vonatkozó korábbi következtetést). 2.CSEHORSZÁG A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelés fényében és az egyéb releváns tényezőket is figyelembe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Csehország nem teljesíti az euró bevezetésére vonatkozó feltételeket.

A cseh jogszabályok – különösen a Cseh Nemzeti Tanács 6/1993. sz. törvénye a Cseh Nemzeti Bankról (a ČNB-törvény) – nem felelnek meg teljes mértékben az EUMSZ összeegyeztethetőségről szóló 131. cikkének. Összeegyeztethetetlenségek a következő területeken merülnek fel: a központi bank függetlensége és a központi banknak a KBER-be történő integrációja az euró bevezetésének időpontjában (a ČNB célkitűzéseivel és a KBER-nek az EUMSZ 127. cikkének (2) bekezdésében és a KBER/EKB-alapokmány 3. cikkében meghatározott feladataival összefüggésben). Emellett a ČNB-törvényben is vannak hiányosságok a monetáris finanszírozás tilalma és a KBER-feladatok tekintetében. Csehország nem teljesíti az árstabilitási kritériumot. Csehországban az átlagos inflációs ráta a 2020 márciusát megelőző 12 hónapban 2,9 % volt, tehát jóval meghaladta az 1,8 %-os referenciaértéket. Az átlagos inflációs ráta az előrejelzés szerint a következő hónapokban is jóval a referenciaérték felett marad. Az éves HICP-inflációs ráta az utolsó, 2018. márciusi értékelés során érvényes 1,6 %-ról 2018 augusztusában 2,4 %-ra nőtt. A HICP-infláció 2019 során folyamatosan emelkedett, miután 2018 decemberében 1,6 %-ra esett vissza. Az éves HICP-infláció 2018-ban így átlagosan 2,0 %, 2019-ben pedig 2,6 % volt. Az éves infláció 2019-es növekedése az élelmiszer- és energiaárak inflációhoz való nagyobb hozzájárulásával, valamint a szolgáltatási szektor árainak jelentősebb emelkedésével magyarázható. Az éves infláció 2019 végén jelentősen felgyorsult, és 2020 elején továbbra is magas volt, főként az élelmiszerárak emelkedése, a szabályozott árak növekedése és a közvetett adók változása miatt. 2020 márciusában az éves HICP-infláció 3,6 %-on állt. Az éves HICP-infláció mértéke a Covid19-világjárványhoz kapcsolódó keresletcsökkenés, a munkaerőpiacra nehezedő nyomás enyhülése és a csökkenő olajárak miatt a Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint 2020-ban átlagosan 2,3 %, 2021-ben pedig 1,9 % lesz majd. Csehország árszínvonala (a 2018. évi euróövezeti átlag mintegy 69 %-a) hosszú távon további árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni. Csehország teljesíti az államháztartásra vonatkozó kritériumot. Csehország nem áll túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozat hatálya alatt. Az államháztartási egyenleg 2019-ben a GDP 0,3 %-ának felel meg. Az államháztartási hiány a Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint a Covid19 válság hatására 2020-ban várhatóan eléri a GDP –6,7 %-át, majd – változatlan politikát feltételezve – 2021-ben a –4 %-át. A Bizottság 2020. május 20-án az EUMSZ 126. cikke (3) bekezdése alapján jelentést fogadott el a Szerződés szerinti, a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tervezett megsértése miatt. A jelentés arra a következtetésre jutott, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum hiánykritériuma nem teljesül. A jelenlegi helyzet ismeretében a Bizottság úgy véli, hogy egyelőre nem lenne helyénvaló döntést hozni arról, hogy Csehországot túlzotthiány-eljárás alá vonják-e vagy sem. A bruttó államadósság aránya 2019-ben a GDP 31 %-a alá csökkent, és az előrejelzések szerint 2020-ban 39 %-ra, 2021-ben pedig 40 %-ra nő. A cseh nemzeti költségvetési keretet megfelelően kidolgozták. A Covid19-világjárvány miatt a Parlament nemrégiben gyorsított jogalkotási módosítást indított a 2021-es strukturális hiány felső határának a GDP 1 %-áról 4 %-ra történő növelésére és a kiigazítási pálya 2027-ig történő módosítására. Csehország nem teljesíti az árfolyam-kritériumot. A cseh korona nem vesz részt az ERM II-ben. Csehország árfolyam-lebegtetési rendszert működtet, ami lehetővé teszi a központi bank devizapiaci intervencióját. A korona 2018 májusában 25,6 CZK/EUR körül mozgott, és csak ideiglenesen értékelődött fel, miután a CNB 2018 második felében négyszeresére emelte az irányadó kamatlábakat. 2019 elejétől viszonylag szűk sávban ingadozott, 25,7 CZK/EUR körül, majd 2019 szeptemberében 25,9 CZK/EUR értékre (azaz körülbelül 1 %-kal) csökkent. Ezt követően a korona stabilan felértékelődött és februárban elérte a 25,1 CZK/EUR-t. A Covid19 világjárvány miatt bekövetkezett korlátozó intézkedéseket követően a korona jelentősen leértékelődött, és árfolyama 2020 márciusában 26,6 CZK/EUR felett volt. A rövid távú kamatlábak euróövezethez viszonyított különbözete a 2018. május végén mért 120 bázispont körüli értékről 2020 márciusára mintegy 240 bázispontra emelkedett. A vizsgálati időszakot megelőző két évben a korona az euróval szemben 4,3 %-kal leértékelődött. Csehország teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájára vonatkozó kritériumot. Az átlagos hosszú távú kamatláb Csehországban a 2020 márciusa előtti egy évben 1,5 % volt, tehát a 2,9 %-os referenciaérték alatt maradt. A hosszú távú kamatlábak Csehországban a májusi 1,9 %-os szintről 2018 júniusára 2,1 %-ra csökkentek. A kamatláb 2018 októberéig stabilan 2,1 % maradt, 2019 első felében pedig egyenletes módon 1,4 %-ra csökkent. Miután 2019 augusztusában átmenetileg 1 %-ra esett, újra emelkedett, és 2020 januárjában elérte az 1,6 %-ot. Nemrég csökkent, majd 2020 márciusában 1,3 %-on állt meg. A német referenciakötvényhez viszonyított kamatkülönbözet 2020 elején 190 bázispont körül mozgott. Az értékelés során egyéb tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a piacok integrációját. Csehország külső egyenlege 2018-ban a GDP 0,6 %-ának, 2019-ben pedig 0,5 %-ának megfelelő többletet mutatott. A cseh gazdaság kereskedelmi és befektetési kapcsolatai révén igen szorosan integrálódott az euróövezetbe. Az üzleti környezetet jellemző kiválasztott mutatók alapján megállapítható, hogy Csehország teljesítménye az euróövezeti tagállamok átlaga körül van. A cseh pénzügyi szektor igen jól integrálódott az uniós pénzügyi szektorba, különösen a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén. 3.HORVÁTORSZÁG A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelés fényében és az egyéb releváns tényezőket is figyelembe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Horvátország nem teljesíti az euró bevezetésére vonatkozó feltételeket. A horvát jogszabályok teljes mértékben megfelelnek az EUMSZ összeegyeztethetőségről szóló 131. cikkének. Horvátország teljesíti az árstabilitási kritériumot. Horvátországban az átlagos inflációs ráta a 2020 márciusát megelőző 12 hónapban 0,9 % volt, tehát az 1,8 %-os referenciaérték alatt maradt, és az előrejelzés szerint a következő hónapokban is a referenciaérték alatt marad. Az éves inflációs ráta azt követően, hogy az energia, a szolgáltatások és a feldolgozatlan élelmiszerek árának emelkedése miatt 2018 júliusában elérte a 2,2 %-ot, mérséklődött, 2019 júniusában pedig 0,5 %-ra esett. A kiválasztott feldolgozatlan élelmiszerekre vonatkozó héacsökkentés 2019 első felében nyomást gyakorolt a HICP-inflációra, miközben az energiainfláció már 2018 vége felé mérséklődni kezdett, és 2019-ben végig alacsony szinten maradt. A héamérték változásának csökkenő hatásával együtt az éves inflációs ráta 2019 utolsó negyedévében fokozatosan emelkedett. Az inflációs ráta, miután 2020 januárjában 1,8 %-ot ért el, az energiaárak következő két hónapban bekövetkező erőteljes esése miatt jelentősen visszaesett, 2020 márciusában elérte a 0,5 %-ot. A gyengébb általános kereslet és az olajárak 2020 első negyedévében történt esése miatt az éves HICP-infláció az előrejelzések szerint 2020-ban 0,4 %-ra csökken, majd 2021-ben enyhén emelkedik, és 0,9 %-ot ér el a Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint. A horvátországi árszint 2018-ban az euróövezet átlagának körülbelül 66 %-án állt, ami azt jelzi, hogy hosszú távon lehetőség van árszínvonal-konvergenciára. Horvátország teljesíti az államháztartásra vonatkozó kritériumot. Horvátország nem áll túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozat hatálya alatt. Az államháztartási egyenleg enyhén pozitív volt, és 2018-ban a GDP +0,2 %-ának felelt meg. 2019-ben némiképp tovább javult, és a GDP +0,4 %-án állt, annak ellenére, hogy a nehéz helyzetben lévő hajógyárakkal kapcsolatos jelentős függő kötelezettségek jelentek meg. A Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint az államháztartási egyenleg 2020-ban –7,1 %-ra esik vissza a jelentősen megromlott makrogazdasági kilátások és egy nagy összegű költségvetési csomag eredményeként, amelynek célja a foglalkoztatás és azon vállalatok támogatása, amelyeknek a Covid19-világjárvány miatt markánsan csökkennek a bevételei. 2021-ben az államháztartási egyenleg – változatlan politikát feltételezve – várhatóan a GDP –2,2 %-ára javul. A Bizottság 2020. május 20-án az EUMSZ 126. cikke (3) bekezdése alapján jelentést fogadott el a Szerződés szerinti, a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tervezett megsértése miatt. A jelentés arra a következtetésre jutott, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum hiánykritériuma nem teljesül. A jelenlegi helyzet ismeretében a Bizottság úgy véli, hogy egyelőre nem lenne helyénvaló döntést hozni arról, hogy Horvátországot túlzotthiány-eljárás alá vonják-e vagy sem. Az államadósság az előrejelzés szerint 2020-ban a GDP csaknem 89 %-ára növekszik, mielőtt visszatérne a csökkenő pályára, 2021-ben pedig 84 % alá süllyed. A horvát költségvetési keret még mindig viszonylag gyenge, ami további jogalkotási lépéseket és végrehajtási erőfeszítéseket igényel. Horvátország nem teljesíti az árfolyam-kritériumot. A horvát kuna nem vesz részt az ERM II-ben. Horvátország 2019 júliusában bejelentette azon szándékát, hogy bevezeti az ERM II-be való sikeres belépéshez szükséges elemeket. Az ERM II-re történő zökkenőmentes átállás és az abban való részvétel biztosítása érdekében Horvátország kötelezettséget vállalt arra, hogy az ERM II-höz való csatlakozás előtt számos intézkedést (azaz előzetes kötelezettségvállalásokat) hajt végre a következő hat politikai területen: bankfelügyelet, makroprudenciális keretrendszer, pénzmosás elleni keret, statisztika, a közszektor irányítása és üzleti környezet. Horvátország jelenleg a szóban forgó előzetes kötelezettségvállalások teljesítésén dolgozik, szoros együttműködésben a Bizottsággal és az EKB-val, amelyek figyelemmel kísérik az eredményeket. A horvát nemzeti bank szűk sávú árfolyam-lebegtetési rendszert működtet, és az árstabilitásra vonatkozó elsődleges célkitűzése megvalósításához az árfolyamot használja fő nominális horgonyként. A kuna 2018 eleje és 2020 eleje között többnyire stabil volt az euróval szemben, kismértékben 7,44 HRK/EUR körül ingadozva, és az idegenforgalmi ágazathoz kapcsolódó devizabeáramlásnak köszönhetően a nyári hónapokban átmenetileg és korlátozottan felértékelődött. A Covid19-világjárvány nyomán a kuna 2020 márciusában egy időre leértékelődött, 7,60 HRK/EUR körüli értékre gyengülve, ami körülbelül 2 %-kal alacsonyabb, mint a két évvel korábbi hasonló érték.

Horvátország teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájára vonatkozó kritériumot. Az átlagos hosszú távú kamatláb Horvátországban 2020 márciusában 0,9 % volt, tehát jóval a 2,9 %-os referenciaérték alatt maradt. Horvátországban a hosszú távú kamatláb 2018 folyamán fokozatosan csökkent. 2019 első felében erősebben esett, míg 2019 szeptemberében valamivel 0,50 % alá süllyedt, amikor a horvát államadósság „befektetésre ajánlott” minősítést kapott, pozitív irányú várható elmozdulással. A következő hónapokban alig valamivel 0,50 % fölött ingadozott a mértéke, 2020 márciusában, a Covid19-járvány kitörésekor pedig hirtelen 1 %-ra emelkedett, miközben a német hosszú távú referenciakötvényhez viszonyított különbözet 150 bázispontra nőtt. Az értékelés során egyéb tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a piacok integrációját. Horvátország külső egyenlegének GDP-arányos többlete a 2018. évi 3,3 %-ról 2019-ben 4,5 %-ra nőtt a tőke- és a folyó transzferek egyenlege javulásának köszönhetően. A horvát gazdaság kereskedelmi és befektetési kapcsolatai révén jól integrálódott az euróövezetbe. Az üzleti környezetet jellemző kiválasztott mutatók alapján megállapítható, hogy Horvátország rosszabbul teljesít, mint számos euróövezeti tagállam. Problémás az intézményi keret, többek között a szabályozás minősége is. Ugyanakkor megújult erőfeszítéseket tettek az üzleti környezet javítására, különös tekintettel az adminisztratív terhek és a szabályozási korlátozások csökkentésére. A pénzügyi szektor igen jól integrálódott az uniós pénzügyi rendszerbe, különösen a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén. A makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás összefüggésében megállapításra került, hogy Horvátország vonatkozásában részletes vizsgálatot kell végrehajtani. Noha az utóbbi arra a következtetésre jutott, hogy Horvátországban továbbra is fennáll a makrogazdasági egyensúlyhiány, az állományi egyensúlyhiányok az elmúlt években a növekedés újraindulásának és a körültekintő fiskális politikának köszönhetően csökkentek. A még fennmaradó sebezhetőség konkrétan a köz-, a magán- és a külső adósság magas szintjéhez kapcsolódik, alacsony potenciális növekedéssel a háttérben. 4.MAGYARORSZÁG A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelés fényében és az egyéb releváns tényezőket is figyelembe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Magyarország nem teljesíti az euró bevezetésére vonatkozó feltételeket. A magyar jogszabályok – különösen a Magyar Nemzeti Bankról (MNB) szóló törvény – nem felelnek meg teljes mértékben az EUMSZ összeegyeztethetőségről szóló 131. cikkének. Összeegyeztethetetlenségek mindenekelőtt a következő területeken merülnek fel: az MNB függetlensége, a monetáris finanszírozás tilalma és a központi banknak a KBER-be történő integrációja az euró bevezetésének időpontjában (a KBER-nek az EUMSZ 127. cikkének (2) bekezdésében és a KBER/EKB-alapokmány 3. cikkében meghatározott feladataival összefüggésben). Emellett az MNB-ről szóló törvény további hiányosságokat tartalmaz az MNB KBER-be való integrációja tekintetében. Magyarország nem teljesíti az árstabilitási kritériumot. Magyarországon az átlagos inflációs ráta a 2020 márciusát megelőző 12 hónapban 3,7 % volt, tehát meghaladta az 1,8 %-os referenciaértéket, és az előrejelzés szerint a következő hónapokban is jóval a referenciaérték felett marad. Az éves HICP-infláció Magyarországon a széles körű áremelkedések miatt az elmúlt két évben emelkedő pályán volt, ami az erőteljes keresletnövekedést és a növekvő fajlagos munkaköltségeket tükrözi. A feldolgozatlan élelmiszerek és az energia árai volatilissá tették az elsődleges adatot. Az infláció 2018 októberében 3,9 %-ra emelkedett, majd 2018 végére 2,8 %-ra mérséklődött. 2019 májusára 4 %-ra nőtt, aztán szeptemberre 2,9 %-ra csökkent, majd decemberben ismét 4,1 %-ra emelkedett. Az éves HICP-infláció 2018-ban így átlagosan 2,9 %, 2019-ben pedig 3,4 % volt. A feldolgozatlan élelmiszer és az energia árainak gyors emelkedése miatt a HICP-infláció egészen 2020 januárjáig tovább növekedett, majd 2020 márciusában 3,9 %-on állt. Az infláció a Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint 2020-ban körülbelül 3,0 %-ra, 2021-ben pedig 2,7 %-ra csökken, mivel az olajárak esnek, és a Covid19 okozta recesszió várhatóan csökkenti a maginflációt. Magyarország viszonylag alacsony árszínvonala (a 2018. évi euróövezeti átlag mintegy 61 %-a) hosszú távon további árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni. Magyarország teljesíti az államháztartásra vonatkozó kritériumot. Magyarország nem áll túlzott hiányról szóló tanácsi határozat hatálya alatt. Magyarországgal szemben 2018 júniusa óta folynak egymást követő jelentős eltérési eljárások. A GDP-arányos államháztartási hiány a 2017. évi 2,5 %-ról 2018-ban 2,1 %-ra, majd 2019-ben 2,0 %-ra csökkent. A Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi, változatlan politikát feltételező előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2020-ban a Covid19-válság miatt a GDP 5,2 %-ára nő, majd 2021-ben a GDP 4,0 %-ára mérséklődik. A Bizottság 2020. május 20-án az EUMSZ 126. cikke (3) bekezdése alapján jelentést fogadott el a Szerződés szerinti, a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tervezett megsértése miatt. A jelentés arra a következtetésre jutott, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum hiánykritériuma nem teljesül. A jelenlegi helyzet ismeretében a Bizottság úgy véli, hogy egyelőre nem lenne helyénvaló döntést hozni arról, hogy Magyarországot túlzotthiány-eljárás alá vonják-e vagy sem. A bruttó államadósság aránya 2019-ben a GDP 66,3 %-ára csökkent, de az előrejelzések szerint 2020-ban a GDP 75,0 %-ára, 2021-ben pedig a GDP 73,5 %-ára fog emelkedni. A magyar költségvetési keret jól fejlett, és az államháztartás valamennyi szintjén szigorú szabályok és adósság-ellenőrzési eljárások érvényesülnek; ugyanakkor a Költségvetési Tanácsnak a költségvetési politika ellenőrzésére és formálására vonatkozó szerepe továbbra is gyenge. Magyarország nem teljesíti az árfolyam-kritériumot. A magyar forint nem vesz részt az ERM II-ben. Magyarország árfolyam-lebegtetési rendszert működtet, ami lehetővé teszi a központi bank devizapiaci intervencióját. A magyar forint 2018 májusában 317 HUF/EUR körül mozgott, majd 2018 szeptemberére 325 HUF/EUR-ra értékelődött le. Ezután felértékelődött, és 2019 márciusában elérte a 316 HUF/EUR árfolyamot. A forint ezt követően az euróhoz viszonyítva leértékelődött, mivel az MNB jelezte azon szándékát, hogy a többi regionális központi bankhoz képest hosszabb ideig tartja fenn a lazább monetáris feltételeket, és az infláció a célérték fölé emelkedett. A forint 2020 márciusában a Covid19-járvány kitörése miatt tovább gyengült. A rövid távú kamatlábak euróövezethez viszonyított különbözete a 2018. május végén mért 40 bázispont körüli értékről 2020 márciusára mintegy 100 bázispontra emelkedett. 2020 márciusában a forint körülbelül 10 %-kal volt gyengébb az euróhoz képest, mint két évvel korábban. Magyarország teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájára vonatkozó kritériumot. A 2020 márciusa előtti egy évben a hosszú távú kamatlábak átlaga 2,3 % volt, vagyis a 2,9 %-os referenciaérték alatt maradt. A havi átlagos hosszú lejáratú kamatláb a 2018. májusi 2,9 % körüliről 2018 októberére mintegy 3,7 %-ra nőtt, mivel beárazták a forint magasabb árfolyamkockázatát. Ezután ismét csökkenni kezdett, és 2019 decemberében elérte az 1,9 %-ot, ami azt tükrözte, hogy nemzetközi szinten megújult a hozamvadászat, mivel a nagy központi bankok további monetáris könnyítéseket hajtottak végre. Mivel a hosszú lejáratú kamatláb 2020 márciusában a kibontakozó Covid19-válság miatt 2,4 %-ra emelkedett, a hosszú távú különbözet a német referenciakötvényhez viszonyítva körülbelül 300 bázispontot ért el. Az értékelés során egyéb tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a piacok integrációját. A külső egyenleg az elmúlt két évben romlott, ami elsősorban az árubehozatal erőteljes növekedéséhez köthető, de továbbra is csekély többletet mutat. A magyar gazdaság kereskedelmi és befektetési kapcsolatai révén igen szorosan integrálódott az euróövezetbe. Az üzleti környezetet jellemző kiválasztott mutatók alapján megállapítható, hogy Magyarország rosszabbul teljesít, mint számos euróövezeti tagállam. Magyarország pénzügyi szektora jól integrálódott az EU pénzügyi rendszerébe. 5.LENGYELORSZÁG A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelés fényében és az egyéb releváns tényezőket is figyelembe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Lengyelország nem teljesíti az euró bevezetésére vonatkozó feltételeket. A lengyel jogszabályok – különösen a Lengyel Nemzeti Bankról (Narodowy Bank Polski – NBP) szóló törvény és a Lengyel Köztársaság alkotmánya – nem felelnek meg teljes mértékben az EUMSZ összeegyeztethetőségről szóló 131. cikkének. Összeegyeztethetetlenségek merülnek fel a következő területeken: a központi bank függetlensége, a monetáris finanszírozás tilalma, valamint a központi banknak a KBER-be történő integrációja az euró bevezetésének időpontjában. Emellett az NBP-ről szóló törvényben is vannak hiányosságok a következők tekintetében: a központi bank függetlensége és az NBP-nek a KBER-be történő integrációja az euró bevezetésének időpontjában. Lengyelország nem teljesíti az árstabilitási kritériumot. Az átlagos inflációs ráta a 2020 márciusát megelőző 12 hónapban 2,8 % volt, tehát jóval meghaladta az 1,8 %-os referenciaértéket, és az előrejelzés szerint a következő hónapokban is jóval a referenciaérték felett marad. Az éves HICP-infláció 2018 szeptemberére 1,5 %-ra emelkedett, majd 2019. januárra visszaesett 0,6 %-ra. 2019 áprilisára 2,1 %-ra, novemberre pedig még tovább, 2,4 %-ra emelkedett, főként a növekvő szolgáltatási infláció következtében, részben pedig a növekvő fajlagos munkaköltségek miatt. Az éves infláció 2019 végén és 2020 elején meredeken tovább emelkedett, és 2020 januárjában elérte a 3,8 %-ot. Ez az összességében ingadozó jelleg az energiatermékek és a feldolgozatlan élelmiszerek árainak erőteljes kilengéseire vezethető vissza. 2020 márciusában az éves HICP-infláció 3,9 %-on állt.

A Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint az infláció a 2019. évi 2,1 %-ról 2020-ban 2,5 %-ra, 2021-ben pedig 2,8 %-ra nő, ami főként az élelmiszerárak 2020. évi növekedésének és a 2021-es gazdaságélénkülésnek tudható majd be. Lengyelország viszonylag alacsony árszínvonala (a 2018. évi euróövezeti átlag mintegy 56 %-a) hosszú távon jelentős árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni. Lengyelország teljesíti az államháztartásra vonatkozó kritériumot. Lengyelország nem áll túlzott hiányról szóló tanácsi határozat hatálya alatt. A GDP-arányos államháztartási hiány a 2017. évi 1,5 %-ról 2018-ban 0,2 %-ra csökkent. A GDP-arányos hiány 2019-ben 0,7 %-ra romlott, és a Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint 2020-ra várhatóan eléri a 9,5 %-ot. Változatlan politikát feltételezve 2021-ben 3,8 % lesz a mértéke, ami főként a Covid19-világjárvány által a gazdasági tevékenységre gyakorolt hatásnak és a gazdaság támogatására irányuló intézkedéseknek tudható majd be. A Bizottság 2020. május 20-án az EUMSZ 126. cikke (3) bekezdése alapján jelentést fogadott el a Szerződés szerinti, a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tervezett megsértése miatt. A jelentés arra a következtetésre jutott, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum hiánykritériuma nem teljesül. A jelenlegi helyzet ismeretében a Bizottság úgy véli, hogy egyelőre nem lenne helyénvaló döntést hozni arról, hogy Lengyelországot túlzotthiány-eljárás alá vonják-e vagy sem. A GDP-arányos államadósság az előrejelzések szerint a 2019. évi 46 %-ról 2021-ben erőteljesen emelkedik, 58 %-ra. Lengyelország nemzeti költségvetési kerete összességében erős, hiányosságok főként a költségvetési tervezés és eljárások, valamint a független nyomon követés terén jellemzik. Lengyelország nem teljesíti az árfolyam-kritériumot. A lengyel zloty nem vesz részt az ERM II-ben. Lengyelország árfolyam-lebegtetési rendszert működtet, ami lehetővé teszi a központi bank devizapiaci intervencióját. A zloty az euróhoz képest az elmúlt két évben leginkább meglehetősen szűk tartományban mozgott, 4,3 PLN/EUR körül. A 2018. júliusi és 2019. augusztus–szeptemberi időszakban (4,35 PLN/EUR) a zloty egy rövid ideig viszonylag gyengének mutatkozott, gazdasági lassulásra utaló jelektől övezve. Ezt a megerősödés időszaka követte, és az árfolyam 2020 januárjában elérte a 4,25 PLN/EUR-t, a néhány nagyobb fejlett gazdaságban bekövetkező monetáris könnyítések miatt. A Covid19-válság következtében a zloty 2020 márciusában átlagosan 4,4 PLN/EUR-ra értékelődött le. A rövid távú kamatlábak euróövezethez viszonyított különbözete a 200 bázispont körüli értékről 2019 júliusában körülbelül 210-re emelkedett, majd 2020 márciusára átlagosan mintegy 190 bázispontra csökkent. 2020 márciusában a zloty körülbelül 5 %-kal gyengébb volt az euróhoz képest, mint két évvel korábban. Lengyelország teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájára vonatkozó kritériumot. A 2020 márciusa előtti egy évben a hosszú távú kamatlábak átlaga 2,2 % volt, vagyis a 2,9 %-os referenciaérték alatt maradt. A hosszú távú kamatlábak havi átlaga 2018 májusa és novembere között 3,2 % körül mozgott, majd 2019 elejére 2,7 %-ra csökkent. 2019 nyarán tovább csökkent, körülbelül 2 %-ra, és 2020 márciusában elérte az 1,8 %-ot. A hosszú távú kamatlábak német referenciakötvényhez viszonyított különbözete 2020 márciusában mintegy 230 bázisponton állt. Az értékelés során egyéb tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a piacok integrációját. Lengyelország külső egyenlege többletet mutatott, ami az elmúlt két évben a szolgáltatáskereskedelem egyenlege javulásának is betudható. A lengyel gazdaság kereskedelmi és befektetési kapcsolatai révén jól integrálódott az euróövezetbe. Az üzleti környezetet jellemző kiválasztott mutatók alapján megállapítható, hogy Lengyelország teljesítménye az euróövezeti tagállamok átlaga körül van. Lengyelország pénzügyi szektora jól integrálódott az EU pénzügyi szektorába. 6.ROMÁNIA A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelés fényében és az egyéb releváns tényezőket is figyelembe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Románia nem teljesíti az euró bevezetésére vonatkozó feltételeket. A román jogszabályok – különösen a Román Nemzeti Bank statútumát szabályozó 312. sz. törvény (a BNR-törvény) – nem felelnek meg teljes mértékben az EUMSZ összeegyeztethetőségről szóló 131. cikkének. Összeegyeztethetetlenségek merülnek fel a következő területeken: a központi bank függetlensége, a monetáris finanszírozás tilalma, valamint a központi banknak a KBER-be történő integrációja az euró bevezetésének időpontjában. Továbbá, a BNR-törvény hiányosságokat tartalmaz a következőkkel kapcsolatban: a központi bank függetlensége és a központi banknak a KBER-be történő integrációja az euró bevezetésének időpontjában (a BNR célkitűzéseivel és a KBER-nek az EUMSZ 127. cikkének (2) bekezdésében és a KBER/EKB-alapokmány 3. cikkében meghatározott feladataival összefüggésben). Románia nem teljesíti az árstabilitási kritériumot. Az átlagos inflációs ráta a 2020 márciusát megelőző 12 hónapban 3,7 % volt, tehát jóval meghaladta az 1,8 %-os referenciaértéket, és az előrejelzés szerint a következő hónapokban is jóval a referenciaérték felett marad. Az éves HICP-infláció Romániában 2018-ban 4,1 %-ra gyorsult, és 2019-ben viszonylag magas maradt, átlagosan 3,9 %-on, az erős fogyasztói keresletnek is köszönhetően. Az infláció 2018 szeptemberében 4,7 %-on tetőzött, mivel a korábbi héacsökkentések hatása elhalványult, a globális olajárak megugrottak, és a 2017. januári jövedékiadó-csökkentés megfordult. 2018 végére 3,0 %-ra csökkent, többek között a nyersolaj nemzetközi árának 2018 negyedik negyedévében bekövetkező erőteljes esése miatt. A 2019. áprilisi 4,4 %-os emelkedés után 2019 októberére 3,2 %-ra csökkent, de 2019 decemberében ismét 4 %-ra növekedett. Az infláció 2020 első három hónapjában enyhült, és 2020 márciusában elérte a 2,7 %-ot. A Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi előrejelzése szerint az éves átlagos infláció 2020-ban 2,5 %-ra, 2021-ben pedig 3,1 %-ra csökken. Románia viszonylag alacsony árszínvonala (a 2018. évi euróövezeti átlag mintegy 50 %-a) hosszú távon jelentős árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni. Románia nem teljesíti az államháztartásra vonatkozó kritériumot. A hiányra vonatkozó, Szerződés szerinti küszöbérték 2019. évi megsértése következtében a Tanács 2020. április 4-én túlzott hiány esetén követendő eljárást indított Romániával szemben, és 2022-t tűzte ki a túlzott hiány kiigazításának határidejeként. Romániát 2017 júniusa óta egymást követő jelentős eltérési eljárásoknak vetették alá, de az ország nem hozott hatékony intézkedéseket. Így az államháztartás hiánya a 2018. évi 2,9 %-ról 2019-ben 4,3 %-ra nőtt, a folyó kiadások növekedése és a tőkekiadások előző években tapasztalt rekordmértékű alacsony szinthez viszonyított emelkedése miatt. A Bizottság szolgálatainak 2020. tavaszi, változatlan politikát feltételező előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2020-ban a GDP 9,2 %-a, 2021-ben pedig a GDP 11,4 %-a lesz. A túlnyomórészt a jogszabály szerinti nyugdíjnöveléssel magyarázható expanzív tendenciát felerősítik a Covid19-válság hatásai. A GDP-arányos államadósság a 2019. évi 35,2 %-ról 2020-ban várhatóan 46,2 %-ra, 2021-ben pedig 54,7 %-ra emelkedik. Habár megvan a megfelelő jogszabályi környezet, a román költségvetési keret végrehajtása általában gyenge eredményekkel jár, és az előző jelentés óta nem javult. Ennek az az oka, hogy a hatóságok folytatták a nemzeti fiskális szabályoktól való eltérés gyakorlatát, ami hatástalanná tette azokat. Románia nem teljesíti az árfolyam-kritériumot. A román lej nem vesz részt az ERM II-ben. Románia árfolyam-lebegtetési rendszert működtet, ami lehetővé teszi a központi bank devizapiaci intervencióját. A lej 2018-ban átlagosan 4,65 RON/EUR szintet ért el. Miután 2019. január és május között az euróval szemben körülbelül 1 %-kal gyengült, a lej 2019 nyarán rövid időre némiképpen felértékelődött, de a leértékelési tendencia 2019 októbere után mérsékelten folytatódott. A Covid19-járvány következtében a lej mintegy 1,1 %-kal értékelődött le 2020. február közepe és március között. A három hónapos kamatláb-különbözet 2020 márciusában az euróhoz viszonyítva körülbelül 325 bázisponton állt, szemben a 2018. júliusi csúccsal, amikor 370 bázisponton. 2020 márciusában a lej nagyjából 3 %-kal gyengébb volt az euróhoz képest, mint két évvel korábban. Románia nem teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájára vonatkozó kritériumot. Romániában a hosszú távú kamatlábak átlaga a 2020 márciusa előtti egy évben 4,4 % volt, vagyis meghaladta a 2,9 %-os referenciaértéket. A hosszú távú kamatlábak a 2018. áprilisi 4,5 %-os szintről 2018 júliusára fokozatosan 5,1 %-ra növekedtek. Miután 2018. augusztus és 2019. május között átlagosan 4,8 % körül stabilizálódtak, a hosszú lejáratú kamatlábak csökkenni kezdtek, és 2019 novemberében elérték a 4,3 %-ot. A visszaesés a főbb központi bankok lazító monetáris politikai intézkedéseit tükrözte, amelyek nyomást gyakoroltak a hosszú távú hozamokra. A Covid19-válság fokozódásával a hosszú lejáratú kamatláb 2020 márciusában 4,6 %-ra emelkedett, a német referenciakötvényhez viszonyított hosszú távú különbözet pedig 510 bázispontot ért el a szóban forgó hónapban. Az értékelés során egyéb tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a piacok integrációját. Románia külső egyenlege 2017-ben, öt év alatt első alkalommal fordult negatívra, és tovább romlott, 2018-ban a GDP –3,2 %-ára, 2019-ben pedig a GDP –3,3 %-ára, ami a legrosszabb helyzetet jelenti a jelentésben elemzett országok körében. Az üzleti környezetet jellemző kiválasztott mutatók alapján megállapítható, hogy Románia rosszabbul teljesít, mint számos euróövezeti tagállam. A tartós szabályozási kiszámíthatatlanság volt az egyik legfontosabb tényező, amely az utóbbi években negatívan befolyásolta az üzleti környezetet. Románia pénzügyi szektora jól integrálódott az uniós pénzügyi szektorba, különösen bankrendszere nagyarányú külföldi tulajdona révén. A makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás összefüggésében megállapításra került, hogy Románia vonatkozásában részletes vizsgálatot kell végrehajtani. Ez utóbbi arra a következtetésre jutott, hogy Romániában továbbra is fennáll a makrogazdasági egyensúlyhiány. A folyó fizetési mérleg 2019-ben konkrétan továbbra is bővült, miközben a költség-versenyképességgel kapcsolatos kockázatok az expanzív fiskális politika és a kiszámíthatatlan üzleti környezet miatt növekedtek. 7.SVÉDORSZÁG A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelés fényében és az egyéb releváns tényezőket is figyelembe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Svédország nem teljesíti az euró bevezetésére vonatkozó feltételeket.