[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 13.09.2005

COM(2005) 422 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

A közös halászati politika terén lévő bizonyos hozzáférési korlátozások felülvizsgálata (a shetlandi és a simalepényhal-körzet)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

A közös halászati politika terén lévő bizonyos hozzáférési korlátozások felülvizsgálata ( a shetlandi és a simalepényhal-körzet)

TARTALOMJEGYZÉK

Előzmények 3

A felülvizsgálat hatálya 3

Shetlandi körzet 3

Simalepényhal-körzet 4

A körzetek értékelése 4

Shetlandi körzet 4

Simalepényhal-körzet 5

a shetlandi és a simalepényhal-körzetek jövője 7

A tárgyalások eredményei 7

Shetlandi körzet 7

Simalepényhal-körzet 7

A Bizottság álláspontja 8

Shetlandi körzet 8

Simalepényhal-körzet 8

ELőZMÉNYEK

A 2371/2002/EK tanácsi rendelet[1] 19. cikke előírja a 12 mérföldes zónán kívüli vizekhez és erőforrásokhoz való hozzáférési korlátozások indokoltságának értékelését. A 19. cikkel összhangban 2003. december 31-ig a Bizottságnak jelentést kellett tennie az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, és az ezeknek a hozzáférési korlátozásoknak a bárminemű módosítására vonatkozó javaslatokat 2004. december 31-ig elő kellett terjeszteni.

A folyamatot számos okból kifolyólag elhalasztották. Az egyik ok az volt, hogy a résztvevő tudósok kötelezettségvállalásai miatt nehéz volt egy halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottsági (HTMGB) szakértői munkacsoportot összehívni, amely tanácsokkal látná el a Bizottságot. A munkacsoport végül 2004 februárjában és májusában ült össze. A késés másik oka az volt, hogy a Bizottság széleskörű párbeszédet tart szükségesnek az ágazattal és a tagállamokkal, mielőtt véleményt alkotna egy ilyen fontos kérdésben.

A felülvizsgálat hatálya

Egy ilyen felülvizsgálat hatálya elméletileg rendkívül széles. A tagállamokkal 2003-ban folytatott tárgyalásokat követően gyakorlati okokból olyan döntés született, mely szerint ezt a gyakorlatot azon hozzáférési korlátozások megfontolására kell szűkíteni, melyek a hajók bizonyos kategóriái által folytatott halászat korlátozását célozzák. Ebbe nem tartoznak bele az ivadékok védelmét szolgáló zárt területek, illetőleg azok a területek, ahol az egyes fajok halászata tilos (pl. a norvég tőkehal-körzet, vagy azok a területek, ahol tilos a homoki angolna halászata). Ugyancsak nem tartoznak bele azok a hozzáférési szabályok, amelyeket nemrégiben vizsgáltak felül a nyugati vizekre vonatkozó rendelet értelmében, mint amilyenek az ír körzetre (Irish Box) vonatkozó szabályok. A felülvizsgálat hatálya tehát a shetlandi és a simalepényhal-körzetre (Shetland Box, Plaice Box) korlátozódik.

Shetlandi körzet

A shetlandi körzetet a 170/83/EGK tanácsi rendelet[2] 7. cikke hozta létre 1983. július 31-én, és egy különleges engedélyezési rendszer irányítja „a régióban biológiailag különleges fontosságú fajokra tekintettel, … amelyek kiaknázási jellemzőik miatt biológiailag érzékenyek”. Az engedélyezési rendszer korlátozza azoknak a halászhajóknak a tengerfenéken élő fajok halászatához való hozzáférését (kivéve a norvég tőkehalat és a kék puha tőkehalat), amelyeknek függélyek közötti hossza több mint 26 méter. Csak az Egyesült Királyság, Franciaország, Németország és Belgium folytathat halászatot a körzetben, ahol is az Egyesült Királyság 62, Franciaország 52, Németország 12, Belgium pedig 2 halászhajót működtethet egyidejűleg. Ez az elosztás az ezen a területen folytatott tagállamonkénti halászati tevékenységen alapul. A 170/83 rendelet 7. cikke egy záradékot is tartalmazott, amely lehetővé tenné az engedélyezési rendszer kiterjesztését más halászhajó-kategóriákra is, amennyiben a halászati tevékenység bárminemű megnövekedését észlelnék a körzet bevezetését követően.

A 170/83 rendelet 7. cikkének rendelkezéseit nagymértékben változtatások nélkül vették át a 3760/92 rendelet[3] 7. cikkében, azzal a különbséggel, hogy az engedélyezési rendszernek más halászhajó-kategóriákra való kiterjesztését lehetővé tevő záradékot eltávolították, és ismételten továbbvitték azokat mint a 2371/2002 rendelet 18. cikkét.

Simalepényhal-körzet

Az északi-tengeri lepényhal-halászatok esetében jelentős a visszaengedett halmennyiség, különösen a sima lepényhalé a parti vizekben. 1987-ben az ICES északi-tengeri simalepényhal-munkacsoport felvetette annak lehetőségét, hogy az é. sz. 53° és az é. sz. 57° közötti parti övezet lezárása jelentős mértékben csökkenthetné a visszaengedett halmennyiséget.

E javaslat alapján a Bizottság 1989-ben létrehozott egy körzetet, amely zárt a 300 lóerőnél vagy 221 kW-nál nagyobb teljesítményű fenékvonóhálós halászhajók számára a 2. és 3. negyedév alatt. Ez a körzet a simalepényhal-körzetként vált ismertté. 1994-ben az elzárást kiterjesztették a 4. negyedévre, 1995 óta pedig a terület egész évben zárt e hajók számára.

A simalepényhal-körzetre vonatkozó rendelkezéseket jelenleg a 850/98/EK tanácsi rendelet[4] 29. cikke határozza meg.

A körzetek értékelése

A körzeteket nem előre meghatározott követelmények alapján hozták létre hatékonyságuk meghatározása céljából, sem pedig kontroll-területekkel, amelyekhez képest hatékonyságukat meg lehetne állapítani. Így tehát nem lehetséges annak megállapítása, hogy milyen lenne a jelenlegi helyzet, ha ezeket nem hozták volna létre. Ez nehézséget okozott a munkacsoport számára a körzetek hatásáról adott végső értékeléskor. Így azt a módszert választották, hogy összevetik az állományok paramétereinek tendenciáit a körzetek felállítása előtt és után, illetve a körzetek által lefedett területeken és azokon kívül. A fő eredmények összegzését lásd az alábbiakban.

Shetlandi körzet

Öt fő kereskedelmi szempontból fontos tengerfenéken élő faj kiaknázása folyik a shetlandi körzetben és a környező területeken, ezek a következők: foltos tőkehal, közönséges tőkehal, vékonybajszú tőkehal, fekete tőkehal és ördöghal. Aránytalanul nagy számú érett foltos és vékonybajszú tőkehal van a körzetben a környező területekhez képest, és ugyancsak aránytalan a foltos tőkehalivadék és az ördöghalivadék koncentrációja.

A munkacsoport nem tudta kimutatni a körzet bárminemű kedvező hatását ezen állományok fejlődésére, amelyeknek a mennyisége általában véve csökkent a körzet 1983. évi bevezetése óta. Szintén nem tudott a munkacsoport egyértelmű bizonyítékot találni arra vonatkozóan, hogy a hozzáférési korlátozások hatékonyan korlátozták-e a halászati tevékenységet. Az elemzés nagy része egyesült királysági halászhajókon alapult, amelyekre vonatkozóan részletezett adatok álltak rendelkezésre. A tengerfenéki halászatot folytató nagyobb méretű egyesült királysági hajók tevékenysége visszaesett a shetlandi körzetben a 70-es évek végén, a shetlandi körzet bevezetése előtt, majd közvetlenül annak bevezetése után, és azóta is viszonylag alacsony szinten tartják. Van ugyan némi bizonyíték arra nézve, hogy áttevődött a halászat a shetlandi körzet közvetlen szomszédságába, de nem lehet azt a következtetést levonni, hogy ezek a változások a körzet meglétének közvetlen következményei lennének. Ráadásul a munkacsoport nem talált bizonyítékot arra nézve, hogy meghiúsult volna az engedélyezési rendszer hatálya alá tartozó tagállamoknak a körzetbeli halászatra irányuló követelése, legalábbis az utóbbi években.

1974. és 1995. között változások álltak be az egyesült királysági flotta egyéb összetevőinek tevékenységében a körzeten belül és kívül egyaránt. Különösen a könnyű fenékvonóhálós hajók halásztevékenysége növekedett meg a körzetben, így a teljes egyesült királysági halászati tevékenység (a távolmaradás napjaiban mérve) a shetlandi körzetben 1974 óta viszonylag állandónak mondható. E könnyű fenékvonóhálós hajók esetében az éves rakomány egységenként (LPUE) a shetlandi körzetben következetesen nagyobb, mint a körzeten kívüli halászat esetén.

E kisebb halászhajók többsége skóciai, ám ez két okból sem értelmezhető a körzetnek a helyi flottákra tett jótékony hatásaként. Egyrészt nincs bizonyíték arra nézve, hogy a kisebb hajók megnövekedett halászati tevékenységét a nagyobb hajók tevékenységének csökkentése serkentette volna; úgy tűnik, a növekedés mindenképp bekövetkezett volna. Másrészt nem állnak fenn különösebb hozzáférési korlátozások azon egyéb országok kisebb hajóival szemben, amelyeknél kvótarendszer áll fenn ugyanazokra az állományokra. Így tehát úgy tűnik, a skóciai hajók túlsúlya pusztán földrajzi okokkal magyarázható.

Ez azonban arra utal, hogy ha most enyhítenék a 26 méteresnél hosszabb hajókra vonatkozó engedélyezési rendszert, megnövekedhetne a tevékenységük a körzet előtti szinthez képest – jóllehet az elmúlt néhány évben nem hiúsult meg engedélyezésekre irányuló követelés. A munkacsoport által elemzett VMS-adatok szerint jelentős a nagyobb hajók tevékenysége a körzet perifériáján lévő selfperemen, és hozzáférési korlátozások hiányában ezek áthelyezhetik tevékenységüket a Shetland környéki viszonylag gazdag halászterületekre. Még ha e hajók esetében soknál nem is lennének érvényben kvóták a fontosabb állományok vonatkozásában, a kvótákkal nem szabályozott fajok halászatának számukra történő engedélyezése a járulékos halfogás és a visszaengedett halmennyiség problémájához vezetne.

Simalepényhal-körzet

A simalepényhal-körzet hatékonyságának megállapításához megvizsgált paraméterek közé tartozott a kirakodás, a halászati tevékenység, a visszaengedett mennyiség, a növekedési arányok és az ivadékok térbeli eloszlása, illetve az olyan környezeti paraméterek, mint a víz hőmérséklete és a produktivitás.

A halászati tevékenység jelentős mértékben csökkent a simalepényhal-körzetben annak a 300 lóerősnél nagyobb fenékvonóhálós halászhajók elől való lezárását követően. A simalepényhal-körzet 1989-ben történt részleges lezárásakor a nemzetközi feszítőlapos vonóhálós és a fenékvonóhálós hajók által folytatott teljes halászati tevékenység (a tengeren töltött napok száma szerint) a körzet előtti szint 69%-ára csökkent.

A teljes lezárás után a tevékenység tovább csökkent, a körzet előtti szint 23%-ára. A 300 lóerősnél kisebb fenékvonós halászhajók és egyéb flották (feszítőlapos vonóhálók, garnéla vonóhálók) által folytatott halászati tevékenység azonban a simalepényhal-körzetben megnőtt. Ezenkívül számos érintett hajó motorteljesítménye lényegesen nagyobb lehet a normálisnál. Nehéz felbecsülni ennek a problémának a jelentőségét, lévén hogy a motorokat nagyobb vagy kisebb teljesítményre való állítással általában igen könnyen lehet a szükséges teljesítmény-kategóriához igazítani.

A visszaengedett sima lepényhal aránya (a kifogott halak számához viszonyítva) a fenékvonóhálós halászatban az 1976 és 1990 közötti 77%-ról 93-96%-ra nőtt 2003-ban. A körzeten kívül visszaengedett sima lepényhal aránya szintén nőtt, az 1976 és 1990 közötti 31%-ról 84%-ra 2003-ban. Mind a számok, mind pedig a biomassza tekintetében a visszaengedett sima lepényhalak aránya a 80 mm-es fenékvonóhálós halászatban nagyobb a körzeten belül, mint azon kívül. Ennek az lehet az egyik magyarázata, hogy a növekedés aránya a térségben 1980 körül csökkenni kezdett. Hasonló tendenciát figyeltek meg a közönséges nyelvhal esetében is, így ez mutathatja a növekedés feltételeiben bekövetkezett változásokat az Északi-tenger délkeleti parti vizeiben. A simalepényhal-körzetben lévő alacsonyabb növekedési ráta azt jelenti, hogy a sima lepényhal esetében valószínűbb a hosszabb időre való visszaengedés. A 100 mm-es halászatban a visszaengedések aránya a körzeten belül alacsonyabb, mint azon kívül, ami részben a körzeten belül kifogott és visszaengedett kisebb méretű halakkal magyarázható.

A munkacsoport egyértelmű bizonyítékot talált arra vonatkozóan, hogy a simalepényhal-ivadék térbeli eloszlása olyan mértékben megváltozott, hogy a simalepényhal-körzet jelentősége a simalepényhal-ivadék esetében csökkent. A simalepényhal-körzet létrehozatalakor a méreten aluli összes sima lepényhal kb. 90%-a a körzeten belül volt megtalálható, ám a megváltozott térbeli eloszlás következtében ez az arány az utóbbi időben 70% alá csökkent.

A térbeli eloszlás megváltozása az 1. csoportba tartozó sima lepényhalak esetében volt a legegyértelműbb, amelyek, úgy tűnik, a mélyebb vizű nyílt tengeri területekre költöztek. Habár e csoport térbeli eloszlásának megváltozása 1997 körül vette kezdetét, ez 2000 és 2003 között volt a leghangsúlyosabb. Ez az arány a legdrámaibban a 15-20 cm-es sima lepényhal esetében csökkent, azon méretű halaknál, amelyek a legérzékenyebbek a visszaengedésre. E hosszcsoport esetében a körzet jelentősége 1995-től gyors ütemben csökkent.

Az egyik magyarázat az lehet, hogy az eloszlás a tengervíz megnövekedett hőmérséklete miatt változott meg, amely a simalepényhal-ivadékokat a körzetből való eltávozásra késztette. Az 1950-es évek óta a víz hőmérséklete a körzeten belül és a körzet körül 0,5-1°C fokkal nőtt. A 2000-2003-as időszak szokatlanul meleg volt, különösen télen.

Habár nyilvánvaló, hogy a simalepényhal-körzet továbbra is a sima lepényhal fontos ivadéknevelő területe marad, az már kevésbé egyértelmű, hogy a jelenlegi rendelkezések a leghatékonyabbak-e az ivadékok elhullásának csökkentése céljából, figyelembe véve különösen a tilalom részlegességét és a körzeten belüli visszaengedések rendkívül magas szintjét. A halászati tevékenységre vonatkozó korlátozások csak a 300 lóerősnél nagyobb fenékvonóhálós hajókra vonatkoznak, ugyanakkor a kisebb fenékvonóhálós hajók és a fenéken vontatott zsákhálóval halászó hajók tevékenysége élénkült, veszélyeztetve ezzel a megőrzésből származó hasznot.

A SHETLANDI ÉS A SIMALEPÉNYHAL-KÖRZETEK JÖVőJE

Tekintettel a kérdés jelentőségére, a Bizottság széleskörű párbeszédet tart szükségesnek az ágazattal és a tagállamokkal, mielőtt véleményt alkotna a körzetek jövőjéről. 2005 márciusában egy, a konzultáció alapjául szolgáló, a munkacsoport által elért eredményeket felvázoló, nem hivatalos dokumentumot megküldtek valamennyi érdekelt félnek, többek között az északi-tengeri regionális tanácsadó testületnek (NSRAC).

A tárgyalások eredményei

Két tagállamtól érkezett észrevétel a dokumentummal kapcsolatban, nevezetesen az Egyesült Királyságtól és Németországtól, valamint az NSRAC-től.

Shetlandi körzet

Az Egyesült Királyság határozottan a shetlandi körzet fenntartása mellett foglalt állást, tekintettel arra, hogy a tudományos munkacsoport által készített jelentés szerint a terület a foltos tőkehal, a vékonybajszú tőkehal és az ördöghal szempontjából jelentős. Az Egyesült Királyság úgy ítélte meg, hogy a shetlandi körzetben végrehajtott bárminemű változtatást a valószínű hatások mennyiségi értékelésének kell alávetni, mielőtt azokra javaslat születne. Németország úgy ítélte meg, hogy a shetlandi körzetet még legalább három évig fenn kell tartani, amíg megbízhatóbb adatok nem állnak rendelkezésre.

Az NSRAC úgy ítélte meg, hogy a tudományos munkacsoport általi értékelés a shetlandi körzet megőrzésből származó hasznát illetően nem meggyőző, ám mivel a körzet a tőkehalivadék és a foltos tőkehalivadák fontos területe, indokolt a további védelem.

Az NSRAC azt tanácsolta, hogy a shetlandi körzetet a megőrzéséből származó haszon alaposabb vizsgálatáig kell fenntartani. A körzet rendeltetését egyértelműen meg kell határozni, és az eredményességének megállapítására vonatkozó követelményeket alkalmazni kell. Amennyiben egyértelmű, megőrzésből származó hasznot mutatnak ki, meg kell fontolni a körzet fenntartását egy további időszakra.

Simalepényhal-körzet

Az Egyesült Királyságnak nem volt határozott álláspontja a simalepényhal-körzet jövőjét illetően, úgy ítélte meg azonban, hogy bárminemű döntést a jövőbeni lepényhal-szabályozás keretében és az NSRAC-től kapott tanácsot követően kell meghozni. Németország határozottan a körzet fenntartása és lehetőség szerint annak további, nyugat felé való kiterjesztése mellett foglalt állást, a jelenleg ott található simalepényhal-ivadékok védelme érdekében. Németország ugyancsak szorgalmazza a 300 lóerős (221 kW-os) határérték alkalmazását a simalepényhal-körzetben működő fenékvonós halászhajókon, valamint az ikervonóhálós hajózás hatásának értékelését a körzetben.

Az NSRAC közölte, hogy a körzet területe simalepényhal-ivadékban gazdag, amelyeket meg kell védeni. Elismerte azonban, hogy kevés a bizonyíték a simalepényhal-körzet hatékonyságára a természetes állománypótlódás javítása szempontjából. Ugyancsak elismerték, hogy ennek egyik oka az lehetett, hogy eredménytelen volt a simalepényhal-körzetben hozzáféréssel rendelkező fenékvonós halászhajók motorteljesítményének megfelelő korlátozása.

Az NSRAC azt tanácsolta, hogy a simalepényhal-körzetet fenn kell tartani, ám kísérleti jelleggel módosításokat kell rajta véghezvinni. E célból az NSRAC azt javasolja, hogy a kísérleti tanulmányokat a tudósok, a halászati ágazat és a védelmi szervezetek közötti szoros együttműködésben kell megtervezni, a Bizottság és a tagállamok részvételével. A németországi ágazat álláspontja azonban az volt, hogy a jelenlegi hozzáférési rendszert a németországi kizárólagos gazdasági övezetben még abban az esetben is fenn kell tartani, ha máshol eltérő rendelkezéseket léptetnének életbe kísérleti alapon.

A Bizottság álláspontja

Shetlandi körzet

Míg a simalepényhal-körzet esetében a megőrzés, nevezetesen a simalepényhal-ivadék védelmének célkitűzése egyértelmű, addig a shetlandi körzetre vonatkozó megőrzési célkitűzések jóval általánosabbak. A tudományos munkacsoport a shetlandi körzet esetében semmilyen egyértelmű, a megőrzésből származó hasznot nem tudott kimutatni, és az NSRAC sem tudott meggyőző érveket felhozni amellett, hogy miért kellene a shetlandi körzet által lefedett területet a többi területtel szemben előnyben részesíteni.

Mindamellett az NSRAC azt ajánlotta, hogy továbbra is működtetni kell a shetlandi körzetet, miközben további, a hatékonyságára vonatkozó értékelésekre kerül sor. Az egyesült királysági és németországi hatóságok ugyancsak a shetlandi körzet fenntartását kérték. Az STECF ugyanakkor annak a véleményének adott hangot, hogy a shetlandi körzet megszüntetése a területen folytatott halászati tevékenység bizonyos fokú növekedéséhez vezethet. Tekintettel a vélemény súlyára, a Bizottság azt fontolgatja, hogy a shetlandi körzetet további három évig fenn kell tartani, miközben további értékelésekre kerül sor. Az STECF-et fell kell kérni, hogy tegyen javaslatot arra nézve, hogyan kell az értékelést végrehajtani, és fontolóra kellene-e venni egyes területeken a hozzáférési rendszerre vonatkozó bármilyen, a simalepényhal-körzet esetében javasolt változtatásokhoz hasonló változtatásokat.

Simalepényhal-körzet

Habár az NSRAC szorgalmazná a simalepényhal-körzet kísérleti alapon történő módosítását, a körzethez kapcsolódó célkitűzések meghatározásához szükséges konzultációk, a hatékonyságát értékelő kísérleti tanulmányok megtervezése, majd az új intézkedések foganatosítása hosszú időt venne igénybe. A német halászati ágazatnak a vizeihez való hozzáférés rendszerének bárminemű megváltoztatása elleni korai tiltakozása jelzi az NSRAC előtt álló feladat nehézségét.

Így a Bizottság azon a véleményen van, hogy elvileg el kellene fogadni a kérdés további tanulmányozására irányuló javaslatot, ám ezzel egyidejűleg fenn kell tartani a meglévő simalepényhal-körzetet és a hozzá kapcsolódó hozzáférési korlátozásokat. Fontos ugyanakkor, hogy megfelelő módon alkalmazzák a hozzáférési korlátozásokat, nevezetesen a motorteljesítmény szigorú ellenőrzése révén, annak biztosítására, hogy az megfeleljen az engedélyezett teljesítménynek. Ez összhangban lenne az NSRAC-nek a simalepényhal kezelésére vonatkozó általános javaslatával, amelynek értelmében a motorteljesítmény szabályozása az engedélyezett teljesítménynek való megfelelés érdekében hozzájárulna az általános halászati tevékenységnek a helyreállítási tervhez szükséges csökkentéséhez.

A simalepényhal-körzetre vonatkozó rendelkezéseket jelenleg a 850/98 tanácsi rendelet (a „technikai intézkedések” rendelete) 29. cikke határozza meg. Tekintettel arra, hogy megindult egy konzultációs folyamat az ezen rendeletnek egy új, egyszerűbb rendelettel való felváltása céljából, ez alkalmat adhat arra, hogy javaslat szülessen a simalepényhal-körzet felülvizsgálatára, amelyet ugyanazon feladat részeként a simalepényhal-állományok helyreállítását célzó tervbe teljes mértékben be kellene vonni.

[1] A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet (HL L 358, 2002.12.31., 59-80. o.)

[2] A halászati erőforrások védelmére és szabályozására vonatkozó közösségi rendszer létrehozásáról szóló, 1983. január 25-i 170/83/EGK tanácsi rendelet (HL L 024., 1983.1.27., 1–13. o.)

[3] A halászat és akvakultúra közösségi rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. december 20-i 3760/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 389., 1992.12.31., 1–14. o.).

[4] A halászati erőforrásoknak a fiatal tengeri élőlények védelmét biztosító technikai intézkedések révén történő megóvásáról szóló, 1998. március 30-i 850/98/EK tanácsi rendelet (HL L 125., 1998.4.27., 1-36. o.)