1. keretes írás: Foglalkoztatási és szociális jelenségek 2018-ban annak ellenére folytatódott az uniós munkaerőpiacok javulása, hogy az év második felében lassult a gazdasági aktivitás. A foglalkoztatás tovább nőtt az Unióban és új csúcsot ért el a foglalkoztatottak száma. A munkanélküliség valamennyi uniós tagállamban csökkent, különösen ott, ahol magas volt, és ez hozzájárult az országok közötti egyenlőtlenségek csökkenéséhez, bár a munkanélküliség számos országban továbbra is magas. A javulás 2019 első felében lelassult, ami kisebb fennmaradó munkaerő-tartalékokat is tükrözhet. A fellendülés hozzájárult a legtöbb szegénységi mutató javulásához is, de a szociális helyzet egyes tagállamokban továbbra is aggodalomra ad okot. A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázata 2008 óta az EU nagy részében csökkent (7 millió fővel kevesebb, mint 2008-ban; mintegy 13 millióval kevesebb, mint 2012-ben), valamint csökkent a súlyos anyagi nélkülözés is, különösen azokban közép- és kelet-európai országokban, ahol kezdeti szintje magas volt. A relatív szegénységi kockázat azonban számos tagállamban még mindig meghaladja a válság előtti szintet. Összességében a komoly makrogazdasági gyengeségek felszámolása súlyos következményekkel járt az érintett országok foglalkoztatási és szociális helyzetére nézve. A gyengébb foglalkoztatási helyzet és a szociális feltételek alakulása továbbra is nyomot hagyott a túlzott egyensúlyhiánnyal szembesülő tagállamokon; ugyanakkor az egyensúlyhiánnyal rendelkező országok helyzete valamelyest sokrétűbb, amiben nagyban tükröződik az egyensúlyhiányok különböző jellege és súlyossága is. 2018-ban minden tagállamban tovább csökkent a munkanélküliségi ráta, de néhány tagállamban továbbra is magas. A javulás a magasabb munkanélküliségi rátával rendelkező országokban volt a legjelentősebb (több mint 2 százalékpontos csökkenés Horvátországban, Cipruson és Görögországban). Öt tagállam (Görögország, Spanyolország, Horvátország, Ciprus és Olaszország) esetében azonban 2018-ban a mutató még mindig meghaladta az eredménytábla küszöbértékét (az elmúlt három év átlagában 10 %). 2018-ban a munkanélküliségi ráták körülbelül 4 százalékponttal jelentősen alatta maradtak a 2013-ban elért csúcsértéknek, de a 2008-as adatoknál még mindig magasabbak a tagállamok körülbelül felében. 2019 első felében folytatódott a munkanélküliségi ráták csökkenése, és 2019 harmadik negyedévében az EU-ban 6,3 %-ot, az euróövezetben 7,5 %-ot ért el. Minden tagállamban tovább javult a foglalkoztatási ráta. Az uniós foglalkoztatási ráta (20–64 év közöttiek) 2018-ban 73,2 %-kal legmagasabb szintjét érte el (72,0 % az euróövezetben), és 2019 második negyedévében tovább emelkedve 73,9 %-os rekordot ért el, ezzel jóval meghaladta a válságot megelőzően 2008-ban mért 70,2 %-os csúcsértéket. A foglalkoztatottak száma 2017-hez képest a legnagyobb mértékben Máltán növekedett (5,4 %), majd Ciprus (4,1 %), Luxemburg (3,7 %) és Írország (3,2 %) következik, míg a legalacsonyabb növekedés Lengyelországban (0,3 %), Romániában (0,2 %) és Olaszországban (0,9 %) volt megfigyelhető. Az aktivitási ráták az Unióban szinte mindenhol tovább emelkedtek. Az aktivitási mutató (15–64 év közöttiek) az elmúlt három évben csak két országban csökkent: Horvátországban és Spanyolországban, és mindkét esetben meghaladta az eredménytábla szerinti –0,2 százalékpontos küszöbértéket (–0,6 százalékpont mindkét esetben). Összességében 2018-ban az uniós és az euróövezeti aktivitási ráták rekordmagas szintet értek el 73,7 %-kal, illetve 73,4 %-kal, ami mintegy 3,5 és 2,5 százalékponttal haladja meg a válság előtti szintet, főként az idősebb munkavállalók és a nők növekvő munkaerőpiaci részvételének köszönhetően. A tartós és az ifjúsági munkanélküliség erőteljesebben javult a munkaerőpiac többi részéhez képest, de számos uniós országban továbbra is magas. A tartós munkanélküliség 2018-ban minden tagállamban csökkent, és minden országban alacsonyabbak voltak a ráták, mint három évvel korábban. A tartós munkanélküliség legmagasabb rátái Görögországban (13,6 %), Spanyolországban (6,4 %), Olaszországban (6,2 %) és Szlovákiában (4 %) voltak megfigyelhetők, de Olaszország kivételével mindenhol jelentős csökkenés történt 2015-höz képest (5 százalékpont körül Spanyolországban, 4,6 százalékpont Görögországban és 3,6 százalékpont Szlovákiában). Az ifjúsági munkanélküliségi ráta a 2018-at megelőző három évben valamennyi uniós tagállamban visszaesett. Ugyanebben az időszakban legalább 10 százalékpontos csökkenés következett be Horvátországban, Cipruson, Portugáliában, Szlovákiában és Spanyolországban. Görögországban, Olaszországban és Spanyolországban azonban még mindig 30 % fölötti az ifjúsági munkanélküliség. Ugyanakkor 2018-ban az uniós fiatalok (15–24 év közöttiek) 9,6 %-a nem volt foglalkoztatott, és oktatásban vagy képzésben sem részesült. Továbbá több tagállamban is (Bulgária, Horvátország, Ciprus, Görögország, Olaszország, Románia és Spanyolország) 12 % feletti ez a ráta. A szegényég és a társadalmi kirekesztődés tovább csökkent, de továbbra is magas számos tagállamban. 2018-ban a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya az Unióban tovább, 21,9 %-ra csökkent. Ez körülbelül 3 százalékponttal marad el a 2012-ben megfigyelt csúcsértéktől. Miközben a legtöbb országban csökkenés volt tapasztalható a 2018-ig tartó három évben, Észtországban, Luxemburgban, az Egyesült Királyságban és Hollandiában növekedés következett be, bár néhány esetben (Hollandia és Luxemburg) viszonylag alacsony szintről indult. Annak ellenére, hogy a közel 39 %-ról jelentős mértékben, 32,8 %-ra csökkent a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya, Bulgária továbbra is a legmagasabb szintet jegyzi az EU-ban, majd Románia és Görögország követi, mindkét esetben 30 % feletti aránnyal, Lettország és Litvánia pedig kicsivel e szint alatt marad. A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya Csehországban a legalacsonyabb (12,2 %), majd Szlovénia (16,2 %), Szlovákia (16,3 %), Finnország (16,5 %) és Hollandia (16,8 %) következik. A szegénység és társadalmi kirekesztődés terén mutatkozó általánosságban pozitív fejlemények ellenére néhány összetevő eltérően alakul, ami egyes uniós országokban aggodalomra ad okot, konkrétan: ·A szegénység kockázatának kitettek aránya a tagállamok egyharmadában nőtt az elmúlt években: hároméves időszakot tekintve a legnagyobb növekedést Luxemburgban (3 százalékpont), az Egyesült Királyságban (2,3 százalékpont), Hollandiában (1,7 százalékpont) és Belgiumban (1,5 százalékpont) mérték, míg jelentős csökkenés volt tapasztalható Görögországban, Magyarországon, Lengyelországban és Portugáliában, mindenhol 2 és 3 százalékpont között. ·Ezzel szemben a súlyos anyagi nélkülözésben élők aránya szinte valamennyi uniós tagállamban csökkent egy hároméves időszakban (és 2018-ban is); ebben a három évben több mint 13 százalékponttal csökkent Bulgáriában, míg Horvátországban, Cipruson, Görögországban, Magyarországon, Lettországban, Máltán és Romániában legalább 5 százalékpontos volt a visszaesés. ·Végül, a gazdaságélénkülés eredményeként majdnem az összes uniós országban csökkent azon (60 év alatti) személyek aránya, akik nagyon alacsony munkaintenzitású háztartásokban élnek, Luxemburg és Svédország kivételével, ahol az arány nőtt, valamint Finnország kivételével, ahol a 2018-ig tartó három évben stabil maradt. Ezzel párhuzamosan a dolgozói szegénység az EU egészét tekintve valamelyest megemelkedett, 2018-ban 9,5 %-ra, így közel marad a 2016. évi 9,6 %-os csúcshoz.