HU    HU HU 
HU    HU  EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2010.11.10. 
COM(2010) 629 végleges 
  
ZÖLD KÖNYV 
Az EU fejlesztéspolitikája az inkluz ív növekedés és a fenntartható fejl ődés támogatására 
 
Az EU fejlesztéspolitikájának hathatósabbá tétele 
HU 2   HU TARTALOMJEGYZÉK 
1. Bevezetés................................................................................................................... ... 3 
2. Hathatós fejlesztéspolitika ........................................................................................... 6 2.1. A hathatós együttm űködés gyakorlati megvalósítása .................................................. 6 
2.2. Növekedés az emberi fejl ődésért ................................................................................. 7 
2.3. A kormányzás el őmozdítása ........................................................................................ 8 
2.4. A bizonytalan helyzetek és a biztonság ....................................................................... 9 2.5. A segélyek összehangolásának megvalósítása........................................................... 10 2.6. Politikák fejlesztési célú koherenciája ....................................................................... 11 2.7. A költségvetéshez nyújtott támogatás hatásának javítása.......................................... 11 3. A fejlesztéspolitika mint az inkluzív és fenntartható fejl ődés katalizátora................ 12 
3.1. Partnerségek az inkluzív növekedésért ...................................................................... 13 3.2. A regionális integráció el őmozdítása; a fejlesztést szolgáló kereskedelem 
biztosításának folytatása............................................................................................. 16 
4. Új hajtóer ő: fenntartható fejl ődés............................................................................... 17 
4.1. Éghajlatváltozás, biológiai sokféleség és fejlesztés................................................... 17 4.2. Energia és fejlesztés ................................................................................................... 19  
5. Mez őgazdaság és élelmezésbiztonság........................................................................ 21 
6. Következtetés ............................................................................................................. 23  
HU 3   HU 1. B EVEZETÉS  
A fejlett és fejl ődő országok 2000-ben elfogadták a m illenniumi fejlesztési célokat: 8 f ő célt 
és ezekhez kapcsolódó további célkit űzéseket, amelyek arra irányulnak, hogy 2015-ig 
csökkentsék a szegénységet. A hogyan azt az ENSZ magas szint ű, 2010. szeptember 20–22-én 
New York-ban tartott plenáris ülésén nemrégiben elismerték, noha az el őrehaladás a 
millenniumi fejlesztési célok és az országok tekintetében egyaránt vegyes, mégis sok eredmény született és emberek milliói lábaltak ki a szegénységb ől. 
Míg azonban az elmúlt évtizedben a gazdaság i növekedés a világ nagy részén jelent ős volt, 
még mindig sok a tennivaló és sok fejl ődő országot fenyeget az a veszély, hogy csak 
lassacskán tud majd talpra álln i a globális gazdasági és pénzügyi válság ne gatív hatásai után. 
1,5 milliárd ember még mindig rendkívüli szeg énységben él (51 %-uk a Szubszaharai 
Afrikában), a világ lakosságának egy hatoda pedi g alultáplált. A legkevésbé fejlett országok 
nagyobb részében gyenge ellenálló képességet ta núsított a jelenlegi gazdasági válsággal 
szemben, 2009-ben pedig általában csökkent a GDP ezekben az országokban. A millenniumi 
fejlesztési célok vonatkozásában szinte semmilyen el őrelépés nem történt az anyai és 
gyermekhalandóság csökkentése terén, az oktatás min ősége és az egészségügyi ellátáshoz 
való hozzáférés pedig aggoda lomra ad okot. Továbbá az el őrehaladás terén nagyfokú 
különbségek mutatkoznak az egyes régiók közöt t, és néhány esetben a növekedés el őnyeit a 
szélesebb lakosság még azokban az or szágokban sem élvezhette, ahol er őteljes a gazdasági 
növekedés. 
Ami az Európai Uniót (EU) és tagállamait érinti, az elmúlt 10 évben, és f őleg a fejlesztési 
politikáról szóló európai konszenzus
1 2005-ös elfogadása óta az EU megkétszerezte az általa 
nyújtott hivatalos fejlesztési segély összeg ét, hatékonyabbá tette a támogatásnyújtást és 
tagállamait közös szakpolitikai megközelít ések köré toborozta. Javította továbbá a 
segélyhatékonyságot2, korszerűbbé tette partnerségi és együttm űködési megállapodásait és 
pénzügyi eszközeit, valamint olyan mechaniz musokat vezetett be, amelyek biztosítják a 
politikák fejlesztési célú koherenciáját3. Azáltal, hogy elismerte a partnerországok els ődleges 
felelősségét saját fejlesztési st ratégiáik meghatározása teré n – hangsúlyozva ugyanakkor a 
felelősségteljes kormányzás kulcsfontosságú szer epét – az EU a donor-kedvezményezett 
típusú kapcsolat helyett olyan partnerség4 irányába mozdult el, amely magában foglalja a 
szerződéses megközelítéseket, politikai párbeszéden alapul és az eredményeket meghatározott 
együttműködési programokhoz és eszközökhöz társítja. 
2010-ben az EU ambiciózus álláspontot f ogadott el a millenniumi fejlesztési célok 
támogatására, ideértve azon közös célérték meger ősítését is, hogy 2015-ig az uniós GNI 
0,7 %-át hivatalos fejlesztési segélyre ford ítja. Az EU továbbra is a világ vezet ő donora. 
Szerte a világon emberek millióna k nyújtott a helyszínen kézzel fogható eredményeket. Az EU 
– miközben elismeri, hogy további er őfeszítésekre van szükség  – büszke ezekre az 
eredményekre, mivel az Unió számára a fejles ztési segély továbbra is a szolidaritás, az 
                                                 
1 http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/european_consensus_2005_en.pdf 
2 http://ec.europa.eu/development/how/aid_effectiveness_en.cfm 
3 http://ec.europa.eu/development/policies/policy_coherence_en.cfm 
4 Az utóbbi években az EU több partnerségi megállapodást kötött, amelyek a fejl ődő és feltörekv ő 
országokkal való kapcsolatokat szabályozzák, így az Afrika-EU stratégiai partnerség, az AKCS-
országokkal kötött felülvizsgált Cotonoui Megállapodás, az EU stratégiai partnerségei feltörekv ő és 
átmeneti gazdaságokkal, valamint a Közép-Ázsiára vonatkozó stratégia. 
HU 4   HU elkötelezettség és a kölcsönös érdekek ügyét szolgálja. A Lisszaboni Szerz ődés az EU 
célkitűzéseinek középpontjába hely ezte a fejlesztéspolitikát: 208. cikke meghatározza, hogy 
„Az Unió fejlesztési együttm űködési politikája els ődleges célként a szegénység mérséklésére, 
idővel pedig annak felszámolására irányul. Az  Unió azon politikáinak végrehajtásakor, 
amelyek hatással lehetnek a fejl ődő országokra, figyelembe ve szi a fejlesztési együttm űködés 
célkitűzéseit.” 
A fejlesztési segély továbbra is hosszú távú pénzügyi kötelezettségválla lást igényel. Ezért 
különösen fontos, hogy az uniós polgárok szám ára igazolják létjogosultságát, mégpedig 
számos okból: nevezetesen a szegénység csökkentése és más globális kihívások kezelése érdekében. Az éghajlatváltozás szoros kapcso latban áll a fejlesztéssel, mivel tovább er ősíti a 
fejlesztési segély iránti szükségletet és fokoz ott összpontosítást igényel olyan más fontos 
kérdésekre, mint az energiához való hozzáférés  és az energiabiztonság, a vízhiány és az 
élelmezésbiztonság. A fejlesztési segélyne k foglalkoznia kell a terrorizmusnak, 
kalózkodásnak, tiltott kereskedelemnek és b űnözésnek táptalajt szolgáltató rossz vagy gyenge 
kormányzattal; hatékonyabban kell kezelnie a migrációs áramlásokat a jogszer ű migráció 
munkaerő-piaci szükségletekkel összhangban lév ő elősegítése, az illegális migráció elleni 
küzdelem, valamint a migrációnak a fejl ődés szolgálatába állítása révén; valamint ösztönöznie 
kell a gazdasági növekedést a fejl ődő országokban és támogatnia kell ezen országok 
világgazdaságba való beil leszkedését. Ennek keretében stratégiai jelent őséggel bír a 
fejlesztéssel kapcsolatos oktatás és tudato sítás annak érdekében, hogy a fejlesztési 
együttműködéshez elnyerjük az európai polgárok támogatását. 
A millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos el őrehaladás felülvizsgálata így világossá 
teszi, hogy a világnak nagyobb mértékben kell tám ogatnia az országok millenniumi fejlesztési 
célok teljesítésére irányuló er őfeszítéseit, nemcsak a hivatalos fejlesztési segély szintjét 
tekintve, hanem – és ez legalább olyan fontos  – abban a tekintetben is, hogy hogyan nyújtják 
és használják fel a segélyt. A segély önmagában nem elegend ő arra, hogy emberek millióit 
kihúzza a szegénységb ől. A kulcsfontosságú szolgáltatások biztosítása és fejlesztése mellett a 
fejlesztési segélyezés csak akkor lehet hatékon y, ha elhárítja a millenniumi fejlesztési célok 
elégtelen teljesítését okozó akadályokat. A segély nem old meg minden problémát egy 
csapásra, csupán a fejl ődő országokba irányuló számos pé nzügyi eszköz egyike. Tüneti 
kezelés helyett a szegénység gyökereihez kell lenyúlnia, és els ősorban katalizát orként kell 
szolgálnia a fejl ődő országok inkluzív növekedést generáló kapacitásához, amely lehet ővé 
teszi az emberek számára, hogy el ősegítsék a gazdasági növekedé st és kiaknázhassák annak 
előnyeit, valamint hogy a szegénység csökkentésére irányuló stratégiák támogatása érdekében 
mobilizálják gazdasági, természeti és humáner őforrásaikat. Egyre nyilvánvalóbb tehát, hogy a 
millenniumi fejlesztési célokat e gyre inkluzívabb növekedés nélkül nem lehet teljesíteni. A 
fejlődő országoknak nyújtott segély emelésénél  sokkal hatékonyabb lenne, ha 1 %-kal 
növekedne ezen országok bruttó nemzeti jövedelme, ami jelent ősen javíthatja az országoknak 
a szegénység csökkentésére irányuló kapaci tását, és multiplikátorhatással bír a 
munkahelyteremtés és a szociális védelem révén. 
Ezért Európa els ő és legfontosabb prioritása továbbra is a millenniumi fejlesztési célok 2015-
ig történő teljesítése kell hogy legyen, az el őrelépéshez pedig a fejlesztési politikáról szóló 
európai konszenzus biztosítja az alapelveket5. Európa alapvet ő értékeinek, céljainak és 
érdekeinek egyike a globális szegé nység elleni küzdelem. Egyértelm ű bizonyíték van arra, 
                                                 
5 Nevezetesen a szegénység csökkent ésének átfogó megközelítései, felel ősségvállalás és alkalmazkodás a 
partnerországokhoz, koordináció és szakpolitikai koherencia. 
HU 5   HU hogy e célkit űzés uniós szinten történ ő megvalósítása magas hozzáadott értéket nyújthat, 
különösen azáltal, hogy globális és átfogó kiterj edést és jelenlétet biztosít szerte a világon, 
megteremti a fellépések hatókörét és politik ai súlyát, valamint olyan munkamegosztást 
eredményez, amely fokozza a segélyek hatéko nyságát az EU-ban és a partnerországokban 
egyaránt. 
Figyelembe véve a jelenlegi kihívásokat, e zö ld könyv vitát kíván indítani arról, hogy az EU 
hogyan tudná legjobban el ősegíteni a fejl ődő országok számára a millenniumi fejlesztési 
célok teljesítésének felgyorsítá sát, és hogyan törekedhet a szeg énység csökkentésére irányuló 
új lehetőségek kiaknázására. A zöld könyv a következ ő négy fő célkitűzésre épül, amelyeket 
az EU-nak és tagállamainak egymással együttm űködve kell elérniük: 
• hogyan biztosítsunk hathatós uniós fejlesztési politikát  annak érdekében, hogy minden 
felhasznált euró a legjobb hozzáadott értéket és megtérülést, a legjobb hasznot és az 
eljövendő nemzedékek számára a legjobb örökséget nyújtsa; 
• hogyan segítsünk el ő a fejlődő országokban nagyobb és inkluzívabb növekedést , 
amivel csökkenthet ő a szegénység, valamint mindenki számára megteremti a tisztességes 
megélhetés és megfelel ő jövőbeli kilátások lehet őségeit, 
• hogyan ösztönözzük a fenntartható fejl ődést az el őrehaladás motorjaként, valamint 
• hogyan érjünk el tartós eredményeket a mez őgazdaság és az élelmezésbiztonság 
terén.  
Ezt a zöld könyvet a Bizottság honlapján tessz ük közzé (http://ec.europa.eu/yourvoice/). A 
konzultáció 2010. november 15-t ől 2011. január 17-ig tart, és minden érdekelt fél számára 
nyitva áll. Minden magánszemélyt , szervezetet és országot felkérünk arra, hogy küldjék meg 
véleményüket, akár a dokumentumba n felvetett kérdésekre adott válaszok formájában, akár a 
felvetett kérdésekre vonatkozó általános vé leményként. Különösen nagyra értékelnénk a 
fejlődő országokban találhat ó uniós partnerekt ől érkező véleményeket. 
A beérkez ő hozzászólásokat – adott esetben összef oglalva – közzétesszük, hacsak a szerz ő – 
jogos érdekeinek védelmében – nem ellenzi sz emélyes adatainak nyilv ánosságra hozatalát. 
Ebben az esetben a hozzászólást esetle g név nélkül tesszük közzé. Ellenkez ő esetben a 
véleményt nem tesszük közzé, és elvileg tart almát sem vesszük figyelembe. Ezen túlmen ően a 
szervezeteknek az európai átláthatósági kezdem ényezés részeként 2008. júniusban létrehozott 
érdekképviseleti nyilv ántartást kell használniuk, hogy  az Európai Bizottság és a 
nagyközönség számára tájékoztatást nyújtsanak célkit űzéseikről, finanszírozásukról és 
szervezeti felépítésükr ől. A Bizottság gyakorlata szerint a nyilvántartásban nem regisztrált 
szervezetek által benyújtott vélemény eket egyéni véleménynek tekintjük. 
A vélemények a következ ő címre küldhet ők: DEV-GREENPAPER-
EUDEVPOL@ec.europa.eu. E konzultációs fo lyamatról ugyanezen az e-mail címen kérhet ő 
tájékoztatás, vagy az Európai Bizottságnál a következ ő címen: European Commission 
(Európai Bizottság), DG Development (Fejlesztési F őigazgatóság), Unit A/1, Office SC-15 
03/70, 1049 Brussels, Belgium. 
E konzultáció eredménye tájékoztatást ny újt majd az európai fejlesztéspolitika 
korszerűsítéshez kapcsolódó, 2011. második felében elkészítend ő bizottsági javaslathoz, 
valamint más szakpolitikai kezdeményezésekhez a kapcsolódó területeken.  
HU 6   HU 2. H ATHATÓS FEJLESZTÉSPOLITIKA  
Az együttm űködés hatását számos olyan tényez ő befolyásolja, amelyek az uniós 
fejlesztéspolitika tágabb keretét alakítják, ideértve a globális gazdasági környezetet, a partnerországok saját szakpolitikáit,  a donorok (kereskedelemmel, mez őgazdasággal, 
migrációval, humanitárius kérdésekkel stb. ka pcsolatos) szakpolitik áinak koherenciáját, 
valamint a segélyprogramozási határozatokat megel őző szakpolitikai párbeszédet. Egyes 
országokban az uniós szakpolitikák küls ő dimenziói a segélyhez képest nagyobb hatást 
gyakorolnak a fejlesztésre. 
Ezzel együtt a millenniumi fejlesztési célok te ljesítéséhez szükséges pénzügyi igények jóval 
meghaladják a ma rendelkezésre álló forrásokat, akár nemzeti szinten a fejl ődő országokban, 
akár nemzetközi szinten a fejlesztési együttm űködés és a feltörekv ő Dél-Dél együttm űködés 
révén. Ezenfelül a jelenlegi gazdasági és pénz ügyi környezetben a költs égvetési konszolidáció 
iránti igény növekv ő nyomást gyakorol majd a donorok segélyezési költségvetésére. 
Komolyan meg kell fontolni az innovatív megoldásokat, amelyek magukban foglalják 
egyrészt a „jelent ős bevételi lehet őséggel bíró”
6 finanszírozás innovatív forrásairól7 folytatott 
vita keretében felmerült lehet őségeket, másrészt a meglév ő hivatalos fejlesztési segélyek 
hatásainak javítására irányuló er őfeszítéseket. 
Egyértelm ű, hogy az európai segélynek jelent ős hozzáadott értéket és tényleges megtérülést 
kell nyújtania, és olyan területekre kell összpo ntosulnia, ahol nyilvánvaló hozzáadott érték 
mutatható fel. Ez egyszer űen azt jelenti, hogy az EU-nak mind en érintett formában és minden 
ágazatban igazolnia kell, hogy segélyprogramjai a legnagyobb hosszú távú hatással járnak és 
olyan kulcsfontosságú eszközként használják majd, amely a millenniumi fejlesztési célok 
teljesítésére összpontosul, s őt azokon túlmutat. Ez els ősorban négy f ő alapvető követelmény 
megcélozásával kezd ődik: emberi fejl ődés és biztonság mint valamennyi ország fejl ődésének 
előfeltételei, illetve növekedés és társadalmi befogadás, amelyek valamennyi tartós 
kötelezettséghez szükségesek. Ezek mindegyike  olyan szükséges és egymást kiegészít ő 
feltétel, amelyen következetesen dolgoznunk kell. 
2.1. A hathatós együttm űködés gyakorlati megvalósítása 
Fontos, hogy a fent körvonalazott célkit űzések a programozási és kiadási ciklus valamennyi 
szakaszában megjelenjenek, így olyan proj ektekbe ruházzunk be, amelyeknél egy euró 
ráfordítás stratégiai el őnyt és növekedést eredményezhet a partnerországban, legyen szó 
fejlesztési segélyr ől, az éghajlatváltozás kezelésére sz olgáló finanszírozásról, illetve más 
segélyezési költségvetésekr ől. Az EU és tagállamai a progr amokra/projektekre/támogatásokra 
vonatkozóan kilátásba helyezhetnek bizonyos teljesítend ő feltételeket az alábbiak 
tekintetében: 
i. hozzáadott érték, ii. a támogatások/programozás jóváhagyása el őtt előfeltétel az uniós koordináció, például 
európai országstratégi ai dokumentum révén, 
                                                
 
6 A Tanács következtetései a millenniumi fejles ztési célokról az ENSZ New Yorkban tartandó magas 
szintű plenáris ülésére és az azt követ ő időszakra tekintettel – A mille nniumi fejlesztési célok 2015-ig 
történő elérésének támogatása, 11080/10, 2010. június 14. 
7 COM(2010) 549 és COM(2010) 700. 
HU 7   HU iii. annak igazolása, hogy a tervezett progra mok/támogatások/költségvetéshez nyújtott 
támogatás hatással lesz egyrészt a reformokra és az eredményes szakpolitikákra, másrészt a 
finanszírozás más forrásaira (ideértve a ma gánszektor bevonását, illetve a belföldi 
költségvetési er őforrások mobilizálását). 
Ezenfelül a segélyekkel kapcsolatos eredmények nyomon követése és értékelése, valamint az 
ezekről szóló tájékoztatás jelent ősége a folyamatos költségvetési konszolidációval 
párhuzamosan egyre nagyobb, mivel a segélyezési költségvetések fokozódó nyomásnak lehetnek kitéve. Az uniós hozzájárulás elszámoltathatóságának és láthatóságának fokozása azt is mutatja a partnereknek, hogy az Unió teljesítette nemzetközi kötelezettségvállalásait. Ezért 
meggyőzően kell igazolnunk az uniós fejlesztési együttm űködés eredményeit. Ez fokozott 
erőfeszítéseket igényel majd  a nyomon követési és ellen őrzési rendszerek, valamint a jelentési 
követelmények meger ősítése érdekében az Unióban és a partnerországokban egyaránt. 
1. Hogyan tudna az EU és tagállamai a programozással és a kiadásokkal kapcsolatos 
olyan iránymutatásokat és utasításokat  kidolgozni, amelyek bizonyos feltételek 
(hozzáadott érték, koordináció , hatás) teljesítését írják el ő valamennyi 
program/projekt/támogatás vonatkozásában? 
2. Uniós és tagállami szinten jelenleg milyen bevált gyakorlatokat alkalmaznak, 
amelyekre építeni lehet? 
3. Hogyan lehetne megfelel ően kombinálni, nyomon követ ni és bejelenteni a különböz ő 
(állami és magánforrásokból, a különféle szakpolitikák küls ő fellépéssel kapcsolatos 
költségvetéséb ől származó) segélyáramlásokat, és jelentést tenni ezekr ől a maximális 
hatás, az elszámoltathatóság és a láthatóság érdekében?  
2.2. Növekedés az emberi fejl ődésért 
Olyan iskolázott és egészséges lakosság nélkül, amely számára biztosított az élelmezés, egy 
ország sohasem növekedhet és lábalhat ki a szegénységb ől. A gazdasági növekedésnek 
szociálisan inkluzívnak kell lennie, ha  azt várjuk, hogy tartós fejlesztési el őnyöket nyújtson. 
Ehhez a szakpolitikák közötti koherenciára és egyensúlyra van szükség. A szegénység 
csökkentése, a millenniumi fejlesztési célok telj esítése, valamint a szociális kohézióhoz, az 
emberi jogokhoz és a békéhez való hozzájárulás érdekében kulcsfontosságúak a következ ők: 
az egyenl őtlenségek csökkentése jövedelemteremtés – ideértve az eredményes és tisztességes 
foglalkoztatást, a ne mek közötti egyenl őséget, a szociális véde lmet is – révén, a min őségi 
oktatáshoz és képzéshez való egyetemes hozzáférés, olyan fogékony fels őoktatási rendszer, 
amely képes biztosítani a szükséges humáner őforrást, valamint megfelel ő egészségügyi 
szolgáltatások. 
Ezek kell hogy maradjanak és a jöv őben is ezek lesznek az EU és a tagállamok fejlesztési 
erőfeszítéseinek prioritásai a le ginkább rászoruló országokban. 
Az emberi és társadalmi fejl ődéshez nyújtott támogatás terén szerzett széles kör ű 
tapasztalatára építve, valamint a hagyományos tevékenységi körökön túlmen ően, az EU most 
felül tudja vizsgálni, hogy a szociális politikák átfogó megközelítését hogyan lehetne még 
inkább a képességekre, innovációr a, kreativitásra és vállalkoz ó szellemre összpontosítani, 
valamint hogyan lehetne támogatni az aktív munkaer ő-piaci szakpolitikákat, a méltányos 
munka programot és a hatékony tagállami sz ociális védelmi rendszerek kialakítását. 
HU 8   HU 4. Hogyan tudják az EU és tagállamai a legj obban biztosítani azt, hogy az oktatásra és 
egészségügyre fordított támogatás jobban ö sszpontosuljon és tovább növelje hatását 
és eredményességét az emberi fejl ődés és növekedés vonatkozásában?  
5. Hogyan támogathatná az EU a partnerországokban a készségek fejlesztését, 
figyelembe véve a helyi munkaer őpiac jellemz őit és szükségleteit, az informális 
szektort is ideértve? Ehhez hogyan járulhat  hozzá a migrációval kapcsolatos uniós 
átfogó megközelítés?  
2.3. A kormányzás el őmozdítása 
A gyakorlat megmutatta, hogy felel ősségteljes kormányzás nélkül  a segélyprogramok hatása 
korlátozott lesz és mindig rendkívül nehéz lesz hathatós együttm űködést biztosítani. A 
demokratikus kormányzás, az emberi jogok tiszteletb en tartása, a korrupció  elleni küzdelem, a 
jogállamiság, az intézmény- és államépítés az uniós együttm űködési stratégiák szerves részét 
képezik. 
A korrupció és csalás elleni küzdelem érdekében a hatékony kormányzáshoz a források 
hatékony és eredményes felhasznál ására, valamint hatékony megel őzési, ellen őrzési és 
szankcionálási/kártérítési mechanizmusokra van szükség. Emellett fontos  szerepet játszik az 
átláthatóság, az elszámoltathatóság és a dönt éshozatalban való részvétel is, különösen a 
Parlament, a független igazságszolgáltatási rendszer és ellen őrző intézmények m űködésén 
keresztül. Hangsúlyt kell helyezni tová bbá a kormányok szabályozási kapacitásának 
fokozására azzal a céllal, hogy olyan vállalko zásbarát környezet jöjjön létre, amely a 
legjobban használja fel a hazai er őforrásokat, valamint von zza a hazai és külföldi 
beruházásokat, és olyan mechanizmusokka l párosul, amelyek biztosítják, hogy a 
növekedésb ől származó el őnyöket a társadalom minden rétege  élvezze. Ebben a tekintetben 
hasznos lehet az EU átmenettel kapcsolatos tapasztalata. A civil társadalmi szervezetek ugyancsak fontos partnerek. Az EU a tagállami hatóságokkal folytatott  politikai párbeszéde 
során olyan minimum el őírásokat javasol, amelyek kedvez ő környezetet teremtenek a civil 
társadalmi szervezetek számára, valamint való s tartalommal megtöltött párbeszédet ösztönöz 
az állami és nem állami szerepl ők között. 
A jelenlegi uniós megközelítés f ő elvei: a partnerek közötti párbeszéd, valamint az eredmény 
központú reformokra vonatkozó ösztönz ők biztosítása. Ez úgy valósítható meg, hogy az 
előrehaladási mutatókat beépítik a támogatáse losztások rendszeres felülvizsgálataiba, az 
egyedi programokba, valamint a költségvetéshez  nyújtott támogatásba. Az EU már elmozdult 
a szerződéses és igény alapú segélyprogramozás ir ányába, például az afrikai, karibi és 
csendes-óceáni (AKCS) országokkal való kormányzási kezdeményezés
8, a millenniumi 
fejlesztési célokról szóló szerz ődések9, valamint az AKCS-országokkal és az Ázsiában, Latin-
Amerikában és az európai szomszédságban lév ő országokkal kötött uniós partnerségi 
megállapodások kormányzással kapcsolatos záradékai formájában. A reformok 
eredményesebb elfogadtatásának és legitimáci ójának biztosítása érdekében fontos a 
kormányzás el őmozdításának regionális dimenziója. 
                                                 
8 Lásd különösen „A demokratikus kormányzás tám ogatása a kormányzási kezdeményezésen keresztül: 
felülvizsgálat és a tovább vezet ő út” című bizottsági munkadokumentumot, SEC(2009) 58 végleges, 
2009.11.19. 
9 http://ec.europa.eu/development/how/aid/mdg-contract_en.cfm 
HU 9   HU Azonban továbbra is az uniós fe jlesztéspolitika prioritásá nak kell tekinteni, hogy a 
támogatásokat katalizátorként alkalmazzák a kormányzás javítása érdekében, amely a 
fejlesztési együttm űködés szerves részét képezi, és néhány partnerországban még sok a 
teendő ezzel kapcsolatban. Számos kérdés merü l fel azzal kapcsolatban, hogy milyen további 
lépésekkel lehetne a segélyeket a kormányzás el őmozdítására felhasználni. Például jóllehet az 
előzetes többéves országonkénti elosztások némi  kiszámíthatóságot biztosítanak a fejl ődő 
országok finanszírozása szempontjából, meg kelle ne fontolni azt, hogy reformokat és a bels ő 
erőforrások mobilizálását ösztönz ő új megközelítések felé mozduljunk el. 
6. Hogyan igazíthatná ki az EU megközelít éseit, eszközeit és mutatószámait úgy, hogy 
azok elősegítsék a fejl ődő országokban/régiókban végbemen ő kormányzati 
reformokat? 
7. Hogyan és milyen mértékben kelle ne az EU-nak több reform ösztönz őt beépítenie 
segélyelosztási folyamatába, az ország- és tematikus programok vonatkozásában 
egyaránt? 
8. Hogyan ösztönözhetne az EU hatékony ker eteket a fogadó országok által elért 
fejlesztési eredmények értékelésére és nyomon követésére? 
2.4. A bizonytalan helyzetek és a biztonság 
Béke és biztonság, jogállamiság, megfelel ő és kiszámítható jogal kotás, illetve hatékony és 
eredményes államháztartás nélkül a segély soha nem fog hosszú távú jöv őt nyújtani az 
embereknek. Ezt az európai bizton sági stratégia és a fejleszté si politikáról szóló európai 
konszenzus is tartalmazza. Továbbá az EU fe jlesztéspolitikája és az EU szélesebb küls ő 
fellépései között elengedhetetlen szoros kapcso latot kialakítani, hogy biztosítani lehessen a 
segélyek hatékonyságát, aminek alap ját az uniós és tagállami szint ű, jól összehangolt és 
költséghatékony megközelítés jelenti. Ez különös en igaz a törékeny államokban, a konfliktus 
utáni helyzetekben, valamint az ol yan országokban, ahol több tényez ő együttesen biztosít 
táptalajt a társadalmi er őszak és az er őszakba torkolló széls őségek kialakulásához, illetve 
támogatásához. 
A Lisszaboni Szerz ődést követ ő intézményi megállapodások az Unióban lehet őséget 
nyújtanak arra, hogy átfogóbb és összehangol tabb európai megközelítés révén kezeljük a 
konfliktusok kiváltó okait és támogassuk a partnerországok er őfeszítéseit a békés, 
demokratikus, legitim és inkluzív állam kiépítésére. 
Az EU – az új Európai Külügyi Szolgálat révé n és a kapcsolódó bizo ttsági szolgálatokkal 
együttműködésben – olyan következetes és átfogó po litikai stratégiákat kíván létrehozni, 
amelyek összekapcsolják a korai el őrejelző és megel őző diplomáciát a rövid távú 
válságkezelési intézkedésekkel (humanitárius, di plomáciai, polgári és katonai válságkezelés), 
valamint a hosszú távú eszközökkel és szakpolitikákkal (fej lesztési együttm űködés, 
kereskedelempolitika, környezetvédelem és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás a 
természeti katasztrófákkal szembeni veszélyeztet ettség csökkentése érde kében, migráció stb.). 
Ezek megfelel ő fejlesztési elemeket is beépíthetne k a kormányzással, államépítéssel és 
fejlesztéssel kapcsolatos más olyan reformok el ősegítése érdekében, amelyek szükségesek a 
béke és stabilitás fenntartásá hoz, valamint az emberi jogok el őmozdításához. 
Ezzel összefüggésben alapvet ő fontosságú a humanitárius jelleg ű tevékenységek koherenciája 
és megfelel ő kapcsolata annak érdekében, hogy cs ökkenjen a válság sújtotta országok 
HU 10   HU veszélyeztetettsége, er ősödjön ezen országok ellenállóképess ége és hatékonyan menjen végbe 
a válságkezelésb ől a talpra állás felé vezet ő átmenet. 
9. A fejlesztési intervenciók programozásak or hogyan kezelje az EU a biztonság és a 
fejlesztés közti kapcsolatot, különösen a törékeny és válság sújtotta országokban, és 
hogyan helyezzen nagyobb hangsúlyt a demokratikus kormányzásra, az emberi 
jogokra, a jogállamiságra, az igazságszo lgáltatásra és a biztonsági szektor 
reformjára? 
10. A biztonsági intervenciók programozásakor hogyan tudná az EU hatékonyabban 
összehangolni a fejlesztési fellépéseket? 
11. Hogyan tudja az EU a legjobban kezelni a segélyezés, a helyreállítás és a fejlesztés 
összekapcsolásából ered ő kihívást átmeneti és helyreállítási helyzetekben? 
2.5. A segélyek összehangol ásának megvalósítása 
A segélyprogramok hatékony összehangolása az Un ió és a tagállamok jogi kötelezettsége. A 
Lisszaboni Szerz ődés 210. cikke el őírja, hogy „Tevékenységeik egymást kiegészít ő jellegének 
és eredményességének el őmozdítása érdekében az Unió és a tagállamok — nemzetközi 
szervezetek és nemzetközi konferenciák kere tében is — összehangolják a fejlesztési 
együttműködésre irányuló politikáikat,  és konzultálnak egymássa l segélyprogramjaikról.” A 
többi donorral fenntartott  segélykoordináció jelent őségét belefoglalták a fejlesztési politikáról 
szóló európai konszenzusba , a magatartási kódexbe10, valamint a nemzetközi 
segélyhatékonysági menetrenden (Párizsi Ny ilatkozat és accrai cs elekvési menetrend)11 
alapuló m űködési keretbe12. 
Mindezidáig azonban a valóba n hatékony segélykoordináció a programozási szakaszban 
továbbra is inkább kivétel volt, mintsem szabály. 
A koordinációnak rendszeresebbé és hatékonya bbá kell válnia, amint azt a Tanács is 
elismerte13, amikor felkérte a Bizottságot, hogy „ 2011-ig nyújtson be javaslatot a Tanácsnak, 
amely arra ad választ, hogy a pa rtnerországok fejleszt ési stratégiája alapján, valamint 
figyelembe véve programozási ciklusukat, miként lehet partnerországi szinten fokozatosan 
összehangolni a nemzeti és uniós pr ogramozási ciklusok ütemezését. ” A Bizottság 2011-ben 
szándékozik benyújtani ezt a mechanizmust. 
12. Az európai országstratégiai dokumentumokat milyen módon és struktúrában – mind 
jogi, mind gyakorlati szem pontból – lehetne a lehet ő legjobban megvalósítani? 
Milyen módon lehet a gyakorlatban a legjobban megvalósítani a Lisszaboni 
Szerződés vonatkozó rendelkezései t és a 2010. június 14-i tanácsi következtetéseket? 
                                                 
10 A Tanács következtetései „Az Európai Unió magatartási kódexe a fejlesztési politika terén való 
komplementaritásról és munkamegosztásról”, 9090/07. dokumentum, 2007.5.15. 
11 http://www.oecd.org/dataoecd/58/16/41202012.pdf 
12 Az EU magatartási kódexe a munkamegosztásról és a kiegészít ő jellegről, valamint a 
segélyhatékonysági m űködési keret. 
13 A Tanács következtetései a millenniumi fejlesztési célkit űzésekről, 2010. június 14. 
HU 11   HU 2.6. Politikák fejlesztés i célú koherenciája 
A Lisszaboni Szerz ődés értelmében a politikák fejl esztési célú koherenciája jogi 
követelmény14. A kereskedelem, a halászat, a mez őgazdaság, a migráció vagy az éghajlat és 
az energiaügy – hogy csak néhányat említsünk – mind-mind olyan szakpolitikai területek, amelyek jelent ős hatást gyakorolhatnak arra, hogy a legszegényebb országoknak mennyire 
képesek a szegénység csökkentésére és a növekedés el őmozdítására. 
„A millenniumi fejlesztési célok megvalósítását támogató tizenkét pontos uniós cselekvési 
terv” cím ű, a Bizottság által 2010. április  21-én közzétett közleményben
15 a Bizottság 
kiemelte, hogy „Az EU azáltal is támogatja a millenniumi fejlesztési célok megvalósítását, 
hogy a támogatás területén kívüli egyéb szakpolitikák még inkább a fejlesztési célok elérésére 
irányulnak. Az elmúlt öt évben ezért az EU el őzetes és utólagos mechan izmusokat vezetett be, 
köztük olyan hatásvizsgál atokat, amelyek a szakpo litikai javaslatok küls ő hatásait vizsgálták. 
A politikák fejlesztési célú koherenciájáról sz óló munkaprogram konkrét célokat és haladási 
mutatókat nevez meg annak érdekében, hogy az EU megvalósítsa a politikák fejlesztési célú koherenciájára tett kötelezettségvá llalásait azon szakpolitikák s zéles skáláján keresztül, 
amelyek a következ ő öt globális kihívással foglalkoz nak: kereskedelem és pénzügy, 
éghajlatváltozás, élelmezésbiztonság, migráció és  biztonság.” A program iránymutatást ad az 
Uniónak a fejl ődő országokat a fejlesztési segítsé gnyújtáson túlmutatóan befolyásoló 
határozatok széles skál ájával kapcsolatos döntéshozatalba n, különösen a Bizottság, a Tanács 
és a Parlament bevonásával.  
A további el őrehaladás érdekében az egyi k megközelítés az lehet, hogy a politikák fejlesztési 
célú koherenciájáról szóló munkaprogramot proaktívabban és új kezdeményezések 
előkészítésekor korábbi szakaszban alkalmazzák. Ezért további munkára és konzultációra van 
szükség azzal kapcsolatban, hogy hogyan lehet ezt  a kötelezettségvállal ást konkrét fellépési 
programmá alakítani. Az egyik még fennálló f ő kihívás a jelenlegi megközelítések 
továbbfejlesztése az uniós szakpolitikák fejlesztési célkit űzésekre gyakorolt konkrét 
hatásának értékelése érdekében. 
13. Az EU milyen gyakorlati és szakpolitik ai intézkedésekkel javíthatná a politikák 
fejlesztési célú koherenciáját? Hogyan lehet a legjobban értékelni az el őrehaladást 
és a hatást? 
2.7. A költségvetéshez nyújtott tá mogatás hatásának javítása 
A költségvetéshez nyújtott támogatás a fejlesztési segély végrehajtásának egy módja, amely a 
fogadó ország kincstárának nyújtott pénzügyi támogatásban nyilvánul meg. Az elmúlt évek 
során uniós szinten jelent őssé vált a költségvetéshez nyújtott (általános vagy ágazati) 
támogatás a partnerországok hatékony és er edményes gazdasági és államháztartási 
politikáinak, valamint reformmenetrendjeinek támogatása érdekében. A Bizottság elkötelezett 
annak biztosítása mellett, hogy a költségvetéshez  nyújtott támogatást sz elektíven használják 
fel és a lehet ő legnagyobb hatékonysággal, er edménnyel és hatással járjon. 
                                                 
14 Az Európai Unió m űködéséről szóló szerz ődés 208. cikke: „(…) Az Unió azon politikáinak 
végrehajtásakor, amelyek hatással lehetnek a fejl ődő országokra, figyelembe veszi a fejlesztési 
együttműködés célkit űzéseit.” 
15 http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/COMM_COM_2010_0159_MDG_EN.PDF 
HU 12   HU Figyelembe véve e fontos eszköz felhasználásár ól szóló átfogó felülvizsgálat biztosításának 
jelentőségét, a Bizottság 2010. október 19-én elf ogadta „A harmadik országoknak nyújtott 
uniós költségvetés-támogatás jöv ője” című zöld könyvet16. Ennek célja egy olyan széles kör ű 
nyilvános konzultáció, amelyne k során az érdekelt felekt ől véleményeket és bizonyítékokat 
gyűjtenek össze arról, hogy a korábbi tapasz talatok segítségével  hogyan javítható a 
költségvetéshez nyújtott támogatás felhasználása a jöv őben uniós és tagállami szinten 
egyaránt.  
3. A  FEJLESZTÉSPOLITIKA MINT AZ INKLUZÍV ÉS FENNTARTHATÓ FEJL ŐDÉS 
KATALIZÁTORA  
A segély alapvet ő célja, hogy katalizátorként szolgáljon, el ősegítse a partnerországok 
növekedését és különösen, hogy olyan környezetet hozzon létre, amely kedvez a fenntartható 
és inkluzív növekedésnek, egyúttal lehet ővé teszi ezen országoknak, hogy kilábaljanak a 
szegénységb ől. A gazdasági növekedés – feltéve hogy társadalmilag inkluzív – sokkal 
nagyobb hatást gyakorol a szegénység csökkentése tekintetében, mint a hivatalos fejlesztési 
segély minimális emelése. 
A növekedésbarát környezetre sok tényez ő fejthet ki hatást, id eértve a politikai és 
makrogazdasági stabilitást, a felel ősségteljes kormányzást, a biztonságot, az emberi jogok 
tiszteletben tartás át, olyan kedvez ő szabályozási és szakpolitikai  üzleti környezetet, amely 
képes eredményes és méltányos foglalkoztatá st eredményezni, a magasan iskolázott, 
egészséges és kreatív lakosságot, a sz űkös természeti er őforrások fenntartható felhasználását, 
a gazdasági infrastruktúrát, az alapvet ő munkaügyi normák végrehajtását, valamint a 
hatékony és el őnyös részvételt a nemzetközi kereskedelemben.  
Az EU a fejl ődő országokkal kötött meglév ő partnerségei keretében már az összes felsorolt 
területen megkezdte tevékenységét.  Ugyanakkor meg kell vizsgáln i, hogyan lehetne tovább 
javítani a növekedésre gyakor olt hatását, ami önmagában nem cél, hanem a szegénység 
felszámolásának egyik eszköze. 
A fejlődő országok természetesen nagymértékben különböznek egymástól atekintetben, hogy 
mennyire képesek felel ősségteljes kormányzást és növekedést fokozó szakpolitikákat 
megvalósítani. A növekedésorientált együttm űködés olyan országok esetében megfelel őbb, 
amelyek a növekedést el ősegítő tényezőkre épülő szakpolitikákat indítanak el és amelyek 
társadalmilag inkluzív növekedést biztosíta nak, miközben a hagyo mányosabb fejlesztési 
eszközöket a leginkább rászorult, illetve konf liktusciklusban vagy törékeny helyzetben lév ő 
országokban célszer űbb alkalmazni. Az országok és régiók közti különbségtétel 
következtében tehát szükség lehet arra, hogy új  megközelítések dolgozzunk ki a partnerségek 
új formáira nyitott országokkal folytatott jobb együttm űködés érdekében, ezzel párhuzamosan 
pedig szükség esetén folytatódik az államépítés, a felel ősségteljes kormányzás és a 
szegénységre összpontosító stratégiák támogatása. Ebb ől következik, hogy f ontos a politikák 
olyan országspecifikus kombináci ója, amely felismeri a különös kihívásokat, ugyanakkor 
partnerségben m űködik, tiszteletben tartja a felel ősségvállalást, az eredményekre összpontosít 
és kölcsönös elszámoltathatóságot biztosít. 
                                                 
16 COM(2010)586  
http://ec.europa.eu/development/how/consultation/index.cfm?action=viewcons&id=5221 
HU 13   HU Az uniós fellépésnek továbbá összehangoltab bnak kell lennie és ol yan területekre kell 
koncentrálnia, amelyekhez valós értékke l tud hozzájárulni. A Lisszaboni Szerz ődés és az EU 
közös kül- és biztonságpolitikájának új int ézményi felépítése, valamint a fejlesztés 
szempontjából jelent őséggel bíró területekhez kapcsolódó új kompetenciák17 pontosabb 
stratégiai fejlesztéspol itikára nyújtanak lehet őséget a hatékonyabb küls ő fellépések szélesebb 
keretében. 
A következ ő kérdések különösen fontosak ahhoz, hogy fejlesztéspolitika valóban az inkluzív 
növekedés katalizátorává válhasson. 
3.1. Partnerségek az inkluzív növekedésért  
A hazai és külföldi beruházások vonzása és megtartása érdekében olyan kiszámítható, 
átlátható, szabály alapú és megkülönböztetésmen tes üzleti környezetre van szükség, amely a 
termelőágazatban a beruházásokhoz nyújtott támogatással és piaci lehet őségek meglétével 
párosul. Ezért felmerül a kérdés, hogy az EU fontoljon-e meg az inkluzív növekedésre 
irányuló új közös stratégiákat  az egyes fejl ődő országokkal, illetve ezek regionális 
csoportosulásaival. Ezekbe olyan magánszek torbeli érdekelteket  – vállalkozásokat, 
alapítványokat, az akadémiai élet szerepl őit és civil társadalmi szervezeteket stb. – is 
bevonnának, amelyek mindegyike elkötelezett a mérhet ő fejlődés elérése mellett olyan 
kérdésekben, amelyekben közösen tudnak fellépni . Ezeket a közös stra tégiákat az EU és a 
fejlődő országok csoportosulásai, illetve az egyes országok között létrejött, meglév ő hivatalos 
partnerségi megállapodások kere tén belül lehet kidolgozni. 
A nem-állami szerepl ők egyszerre hajtóerejei és elemei is a fejlesztésnek, mivel 
képviselőként, szolgáltatásnyújtóként és saját jogon donorként vagy hitelez őként több 
szerepet is betöltenek, ezáltal betekintést és hozzáadott értéket biztosítanak. Rendszeres 
párbeszédet kell velük fenntartani, például ol yat, mint amilyet a Bizottság indított el18 és 
amelynek célja, hogy konszenzusra jussanak az el őttünk álló kihívásokról és a változást 
leginkább igényl ő területekr ől. 
Az ilyen közös stratégiák különböz ő prioritásokon alapulhatnak, amelyekkel kapcsolatban az 
EU és a partnerors zágok megállapodnak a rájuk vonatkozó egyértelm ű feladatokról és 
eredményekr ől, így például a következ őkről: 
– Eredményes és fenntartható , külföldi és hazai beruházások ösztönzése és támogatása  a 
legszegényebb fejl ődő országokban, különösen azokban, amelyek nem részesülnek a 
megnövekedett kereskedelemb ől és ahová jelenleg nem érkezik jelent ős beruházás. A 
lehetőségek magukban foglalják az infrastrukturá lis beruházásokat támogató segélyek 
rendelkezésre bocsátását a magánberuházások kieg észítésére (például a termékek piacokra 
való eljuttatása céljából), valamint olya n projektek támogatását, amelyek kockázatot 
jelentenek, ezáltal megnehezítik az adott esetben kockázatmegosztási finanszírozás formáját ölt ő magánfinanszírozás bevonzását. Az ilyen befektetéseknek a meglév ő ipari 
tevékenységek, különösen a nyersanyag-kitermel őipar fejlesztésének támogatása helyett a 
magasabb hozzáadott értéket nyújtó tevékenység ekre, így a nyersanyag-feldolgozóiparra 
                                                
 
17 Így például beruházások, migráció. 
18 A Struktúrált párbeszéd a civil társadalom és a helyi hatóságok bevonásáról a fejlesztésbe  2010 
márciusában indult el és 2011 májusában ér véget,  
https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/Structured_dialogue 
HU 14   HU kellene összpontosítaniuk. Emelle tt arra is kellene irányuln ia, hogy az érintett országban a 
lakosság lehet ő legszélesebb köre számára biztosítson hasznot. 
– A tőkéhez és megfizethet ő hitelhez való hozzáférés , különösen a kis- és 
középvállalkozások (kkv-k) és a mikrovállalk ozások számára, kulcsfontosságú a helyi 
mezőgazdaság, ipar és szolgáltatások növekedésének el őmozdítása érdekében, mivel 
elősegíti a segély és a pénzügyi eszköz közötti t őkeáttételt.  Olyan helyzetekben, ahol a 
helyi finanszírozáshoz való hozzáférés neh éz vagy nem lehetséges, az EU továbbra is 
támogathatja a belföldi bankrendszer és a helyi t őkepiacok fokozatos fejl ődését azáltal, 
hogy lehet ővé teszi a hazai vagy külföldi beruház ók számára, hogy részt vegyenek olyan, a 
fejlesztésre egyértelm ű hatással lév ő műveletekben, amelyekben a kapcsolódó kockázatok 
miatt egyébként nem vennének részt. Ezt például egy integrált uniós alap vagy 
mechanizmus révén lehetne elérni, amelyet az uniós intézmények, az európai fejlesztési 
bankok és pénzügyi intézmények együttesen m űködtetnének, és amely a fejl ődő 
országokban a magánberuházások el őmozdítása érdekében kedvezményes hiteleket, 
szükség esetén technikai vagy pénzügyi támogatást, valamint szoros együttm űködésben 
kockázatmegosztást biztosítana. 
– Jogszabályi és szabályozási keret:  Különösen fontos szerepet játszik, hogy mennyire 
könnyű és költséges új vállalkozást, különösen  kkv-t létrehozni, illetve egy már létez ő 
vállalkozást m űködtetni. Ez nemcsak a kezdeti cégbejegyzési el őírásokra vonatkozik, 
hanem például az adózási szabályok kés őbbi betartására, a korrupció  elleni küzdelemre, az 
országból történ ő tőkekiáramlásra és az engedélyekkel ka pcsolatos kérdésekre is. Az uniós 
segítségnyújtás, legyen az pénzügyi vagy m űszaki, támogathatja az e területen végbemen ő 
reformokat, feltéve, hogy a partnerországok is elkötelezettek és eltökéltek a fejlesztések 
bevezetése tekintetében. Ez beruházásvédelm et, átlátható és nyito tt cégbejegyzési és 
felszámolási eljárásokat, valamint a szerz ődések betartatásának megengedhet ő és 
megbízható módozatait is magában foglalha tja. A globális keresletre gyakorolt növekv ő 
nyomás miatt a természeti er őforrások – így a föld, a víz, a nyersanyagok vagy a 
halállomány – kitermelésével, kezelésével, illetve elidegenítéséve l kapcsolatos jogok 
szabályozása egyre nagyobb jelent őségre tesz szert. Az ilyen kérdésekben való 
előrehaladás azonban nagyban függ a partnerországok eltökéltségét ől. 
– Innováció:  A tudományos és technológiai együttm űködés és kapacitásépítés, valamint a 
tudásba, az innovációba és az új technológiákba történ ő beruházás nagy szerepet játszhat a 
gyors ütem ű inkluzív növekedésben és abba n, hogy az emberek kilábaljanak a 
szegénységb ől. A fejlődő országok számára az egyik le gnagyobb kihívás azon területek 
azonosítása és kiaknázása, ahol komparatív el őnnyel rendelkeznek, hogy  képesek legyenek 
versenyezni a nagyobb feltörekv ő országokkal. A beruházási lehet őségek számának 
növelése érdekében kiemelked ő fontossággal bírnak a technológiai fejlesztés és 
technológiatranszfer el őmozdítását célzó olyan országspec ifikus intézkedések, amelyekb ől 
életképes vállalkozások szület hetnek. Ugyancsak külön figyelm et kell fordítani arra, hogy 
a kulturális és kreatív iparágak növekedést el ősegítő hatást gyakorolhatnak számos fejl ődő 
ország helyi gazdaságára. Az innováció támogatá sa szempontjából fontos  szerepet játszhat 
a szellemi tulajdonjogok nem zetközi kötelezettségeknek megfelel ő védelme és betartása, 
valamint a fejlesztési szintek és igények figyelembe vétele. Az információs és kommunikációs technológiák (ikt) ha talmas és gyors transzformációs er őt fejthetnek ki 
valamennyi társadalmi-gazdasági területen,  és rendkívül költs éghatékonyak az olyan 
területeken megvalósuló szolgá ltatásnyújtás tekintetében, mint  az egészségügy, az oktatás, 
HU 15   HU az energiaügy és a környezetvédelem irányítása, a közlekedési rendszerek, a kormányzati 
adminisztráció, illetve a keresked elem és a pénzügyi szolgáltatások19. 
– Méltányos munka és szociális védelem:  A nagyobb fokú egyenl őtlenség élesen mérsékli a 
szegénység csökkentésének ütemét és kimondot tan negatívan hat a gazdasági növekedésre. 
Az egyenl őtlenség csökkentése és a leghátrányosabb helyzet ű emberek támogatása révén a 
szociális védelem el őmozdítja a humán t őkébe való beruhá zásokat, fokozza a 
termelékenységet, javítja a társadalmi-poli tikai stabilitást és hozzájárul a szilárd 
intézményrendszer létrehozásához. Olyan integr ált és inkluzív növekedési menetrendre van 
szükség, amelynek középpontjában a készségek, a termelékenység és a vállalkozásbarát 
szabályozási környezet áll. A latin-amerik ai országokkal folytatott uniós együttm űködés 
során például a szociális kohézió központi célkit űzés és az inkluzív növekedés egyik 
kulcsfontosságú elemének tartják. 
Az ENSZ Globális Megállapodásá ra és az OECD iránymutatásaira való hivatkozással e 
területek mindegyikén biztosítani kell az emberi jogok, valamint a szociális és 
környezetvédelmi fenntarthatósági normák tisztel etben tartását, akár ágazati megállapodások 
vagy szabályozások révén, mint például az erdés zeti jogszabályok végreh ajtásával, erdészeti 
irányítással és erdészet i termékek kereskedelmével kapcsolatos megállapodások20, a halászati 
partnerségi megállapodás ok, a nyersanyag-kitermel ő iparágak átláthatóságára irányuló 
kezdeményezés21, illetve a kimberleyi folyamat22, akár a vállalati társadalmi 
felelősségvállalás23 és elszámoltathatóság formájában. Ezeknek a kezdeményezéseknek nem 
helyettesíteniük, hanem kiegészíteniük kell az or szágos szinten az üzle ti környezet javítására 
tett erőfeszítéseket, és el ő kell segíteniük a szabályozási és végrehajtási hiányosságok 
kiküszöbölését. 
14. Hogyan és milyen mértékben támogassa az uniós segély a fejl ődő országokban 
megvalósított ipari beruházási projek teket, és hogyan lehetne megfelel ő egyensúlyt 
találni a kitermel ő/energiaügyi érdekek fejlesztése, valamint a nyersanyag-feldolgozó 
és ipari ágazatok el őmozdítása között? 
15. Hogyan tudja az EU biztosítani, hogy a gazdasági fejl ődés támogatása garantálja az 
előnyök tisztességes társadalmi befogadás át, a társadalmi és gazdasági jogok 
megfelelőbb védelmét – az alapvet ő munkaügyi normák végrehajtá sát is ideértve – és 
a jobb vállalati elszámoltathatóságot? 
16. Milyen intézkedéseket ke llene hozni – és hogyan lehet ezeket a legjobban elkülöníteni 
–-, hogy támogassuk a fejl ődő országokat egy olyan gazdasági környezet 
kialakításában, amely alkalmas a vá llalkozások, különösen a kkv-k el őmozdítására? 
17. Milyen intézkedéseket, ille tve struktúrákat lehetne kial akítani a partnerországokkal, 
valamint az európai és nemzetközi pénzintézetekkel, hogy az ilyen növekedés 
támogatásához pénzügyi támogatást, valamint szükség esetén olcsó finanszírozást és 
pénzügyi garanciákat lehessen biztosítani? 
                                                 
19 A jelent ős technológiai el őrelépéseknek és a piaci fejl ődésnek köszönhet ően a fejlődő országokban több 
mint 3 milliárd mobiltelefont használnak, és 2000-hez képest tízszer annyi internethasználó van. 
20 http://ec.europa.eu/environment/forests/flegt.htm 
21 http://eiti.org/ 
22 http://www.kimberleyprocess.com/ 
23 http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable- business/corporate-social-responsibility/index_en.htm 
HU 16   HU 18. Milyen eszközöket alkalmazhatna az EU a kreativitás, az innováció és a 
technológiatranszfer el őmozdítására és ezek életkép es alkalmazására a fejl ődő 
országokban? 
3.2. A regionális integráció el őmozdítása; a fejlesztést szolgáló kereskedelem 
biztosításának folytatása 
A regionális integráció el őmozdítása 
A békés és virágzó társadalom, valami nt az Unió földrajzi határainak b ővítése terén elért 
uniós siker alapját az je lentette, hogy fokozatosan integrálta  piacait jogi, gazdasági, pénzügyi, 
politikai és költségvetési szempontból egya ránt. A közlekedési, telekommunikációs és 
energiaügyi infrastruktúrára  helyezett hangsúly lehet ővé tette, hogy a kereskedelem fejl ődjön 
és a növekedés er őre kapjon. Az Unió szerint a növekedés és fejl ődés kulcsa az integrált, 
élénk regionális piacban rejlik. 
A fejlődő világban – ideértve Afrikát, Dél-kelet- és Kelet-Ázsiát, valamint Latin-Amerikát – 
hasonló folyamat van kialak ulóban, de sokkal korábbi fejl ődési szakaszban tart. Az afrikai 
kereskedelem túlnyomórészt nem afri kai országokkal bonyolódik, a regionális 
csoportosulások töredezettek és egymást átfedi k, továbbá a regionális csoportosulások között 
nem elegend ő az infrastrukturális összeköttetés. 
Az elmúlt években azonban sok régióban felgyor sult a hatékony regioná lis integráció felé 
tartó előrehaladás. Ez az el őrehaladás els ősorban gazdasági kérdésekre összpontosult (mint 
ahogy kezdetben az EU is a gazdasági integr ációra összpontosított). Politikai színtéren 
azonban például az Afrikai Unió jelent ős lépéseket tett a béke és  biztonsági architektúra, 
valamint a regionális mediáció tekintetében. 
19. Hogyan lehet az uniós t apasztalatok révén megfelel őbben tájékoztatni az 
integrációjuk meger ősítésére törekv ő régiókat? 
A fejlesztést szolgáló kereskedelem biztosításának folytatása 
A tapasztalat azt mutatja, hogy a fejl ődő országoknak a hazai reform ok és a saját igényeik 
szerint testreszabott nemzetközi szakpolitikai intézkedések kom binációját kell végrehajtaniuk 
ahhoz, hogy gazdasági potenciáljukat teljes  mértékben kibontakoztathassák. Kedvez ő üzleti 
környezetben a fejlesztés általában maga  után vonja az áruk és szolgáltatások 
kereskedelmének fokozatos liberalizálását, hogy el ősegítse a világgazdaságba és a regionális 
integrációba való beilleszkedést. 
Az EU a fejl ődő országok vonatkozásában az egyik legnyitottabb piaccal rendelkezik a 
világon. Tagállamaival együtt jelent ős mértékű kereskedelemösztönz ő segélyt nyújt, amely 
2008-ban elérte az eddigi legmagasabb összeg et, 10,4 milliárd EUR-t, ez 3,4 milliárd EUR-s 
emelkedést (48 %) jelent 2007 óta.  Az évek során az EU a fejl ődő országok társadalmi és 
gazdasági jólétének támogatása érdekébe n kereskedelmi eszközöket vezetett be. 
A közeljöv ő kulcsfontosságú célkit űzései közé tartozik, hogy biztosítsák az uniós 
kereskedelempolitika és a fejlesztési együttm űködés célkit űzései közötti konzisztenciát, a 
fejlődő országokkal átfogó fejlesztésbarát együttm űködési és kereskedelmi megállapodásokat 
kössenek, tovább fokozzák a kereskedelemösztönz ő segéllyel kapcsolatos er őfeszítéseket és 
HU 17   HU annak a helyszínen érvényesül ő hatásait, valamint feltárják a nemzeti és regionális 
kereskedelmi stratégiák  közötti szinergiákat. 
20. Hogyan lehet nagyobb konzisztenciát biztosítani az uniós kereskedelempolitika és 
fejlesztéspolitika között?  
21. Hogyan lehet javítani a kereskedelemösztönz ő segélyre vonatkozó rendelkezéseket, 
hogy a lehet ő legnagyobb mértékben érvényesüljön áttételi  potenciálja a fejl ődő 
országok fenntartható gazdasági tevékenységinek szempontjából, ami további 
növekedéshez vezet?  
4. Ú J HAJTÓER Ő: FENNTARTHATÓ FEJL ŐDÉS 
Az elkövetkez ő évtizedekben várhatóan a fejl ődő világ lesz a globális növekedés egyik f ő 
hajtóereje, gazdasági és népesedési értele mben egyaránt. A felgyorsult és széles kör ű 
növekedés hatalmas kihívásokkal jár a környezetvédelmi fenntarthatóság, valamint az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással és az éghajlatváltozás hatásainak enyhítésével 
kapcsolatos intézkedések teki ntetében, viszont egyértelm ű, hogy az éghajlatváltozás kezelése 
iránti igény nem adhat okot arra, hogy korlátozzuk a világ legszegényebb polgárainak a szegénységb ől való kilábalására irányuló er őfeszítéseit. 
4.1. Éghajlatváltozás, biológiai sokféleség és fejlesztés 
E század egyik legnagyobb kihívása az éghajlatváltozás, amely hatással van a fejl ődő 
országokra és a legnagyobb kockázatot jelenti a millenniumi fejlesztési célok irányában tett 
előrehaladásra. Ahhoz, hogy az embere k kilábaljanak a szegénységb ől, biztosítani kell, hogy 
minél többen juthassanak energiához ; ez az energiafogyasztás jelent ős emelkedéséhez vezet 
majd, amely az üvegházhatást okozó gázok kibocsátás ára és a globális kör nyezetre is hatással 
lesz. A fenntartható fejlesztéssel kapcsolato s szükségleteket ezért mind fejlesztéspolitikánk, 
mind éghajlatváltozási politikánk középpontjá ba kell állítanunk, hogy az éghajlatváltozás 
elleni fellépésb ől – a kockázatok növelése helyett – el őnyt kovácsoljunk a világ 
legszegényebb polgárainak növekedé si potenciálja szempontjából. 
A fenntartható gazdaságon alapuló fe jlesztés számos növekedési lehet őséget nyújthat a 
fejlődő világ számára. Ennek leghaté konyabb módja az égha jlatváltozás el őtérbe helyezése a 
fejlesztésben. Lényeges egy olyan stratégiai  megközelítés, amely – az éghajlatváltozás 
hatásainak csökkentésével, az ezekhez való alkalmazkodással, valamint a 
katasztrófakockázatok csökkentésével és megel őzésével kapcsolatos tevékenységek 
kombinálása révén – „éghajlatbiztossá” tesz i a fejlesztést, és az alacsony szén-dioxid-
kibocsátást célzó fejlesztést stratégiai ellenállási tervezéssel ötvöz ő kezdeményezések 
többszörös haszonnal járnak a fejl ődő országok számára
24. 
A fenntartható fejl ődés gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi kérdésekkel foglalkozó 
stratégiákat igényel. Környeze tvédelmi szempontból a fenntar thatóság kapcsán foglalkozni 
kell a természeti er őforrások – különösen a föld, a vizek, az erd ők és a biológiai sokféleség – 
felhasználásával és kezelésével egyaránt. A fe jlesztés fenntarthatóságának biztosítása során 
                                                 
24 Amint azt az Afrikában elért haladásról szóló 2010. évi jelentés tartalmazza, rendkívül fontos, hogy „az 
afrikai országok [...] éghajlatbiztossá  tegyék fejlesztési stratégiájukat.” 
HU 18   HU nélkülözhetetlen lesz az alkalmazkodási prio ritások integrálása és az alacsony szén-dioxid-
kibocsátást célzó fejlesztés irányába való elmozdulás. 
A fejlődő országok gazdaságai nagymér tékben függnek a természeti er őforrások, így a 
mezőgazdaság és a nyersanyagok kiaknázásától. Ugyanakkor egyre többen ismerik fel, hogy 
az ökoszisztémák – mint például az erd ők és a vizes él őhelyek – komoly jelent őségét mint 
olyan gazdaságos eszközök, amelyek hasznos áru-  és szolgáltatásáramlást teremtenek. Ennek 
eredményeképpen elengedhetetlen annak megért ése, hogy a vállalko zások hogyan függhetnek 
a biodiverzitástól és az ökoszisz téma-szolgáltatásoktól, valami nt annak megfontolása, hogy 
milyen hatással lehet a biológiai sokféleség megsz űnése az új termékek, álláshelyek és 
technológiák létreh ozásának lehet őségére. Az ökoszisztémák és a biodiverzitás gazdasági 
vonatkozásairól szóló tanulmány azáltal hívta fel a figyelmet erre a kihívásra, hogy gazdasági 
értéket kapcsolt a természet által nyújtott sz olgáltatások széles köréh ez, amelyeknek korábban 
a hagyományos gazdasági modellekben nem volt ára. 
A széndioxid-megköt őként és alkalmazkodási forrásként sz olgáló természetes ökoszisztémák 
kezelése egyre inkább elismert, mint az égha jlatváltozás szükséges, hatékony és viszonylag 
költséghatékony megoldási módja. Különféle fö ldhasználati stratégiákra van szükség a 
földhasználat-változásból ered ő, üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentése és az 
ökoszisztéma-szolgáltatások fe nntartása érdekében, amelye k nélkülözhetetlenek az 
éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz. A védett területek különös en fontos szerepet 
játszanak az éghajlatváltozás hoz való alkalmazkodásra és az éghajlatváltozás hatásainak 
enyhítésére vonatkozó nemzeti intézkedések kidolgozásában, ezért lényeges, hogy fokozzák az ilyen területek védelmét, valamint az ilyen helyek általános lefedését és kezelését. 
Az éghajlatváltozással kapcsolatos kérdések el őtérbe helyezése és beillesztése a 
fejlesztéspolitikába pénzügyi következményekkel fog járni. Az Unió a koppenhágai konferencián a 2010–2012 közötti id őszakra 7,2 milliárd EUR összeg ű gyorsfinanszírozást 
ajánlott fel az éghajlatváltozáshoz való alkalm azkodással és az éghajlatváltozás hatásainak 
enyhítésével kapcsolatos nemzeti intézkedések re, így többek között a katasztrófa sújtotta 
országokban a katasztrófakocká zatok csökkentésére és megel őzésére irányuló 
tevékenységekre. A fejlett országok továbbá  elkötelezték magukat amellett, hogy 2020-ig 
évente együttesen 100 milliárd USD-t mobilizálnak különféle forrásokból – az alternatív forrásokat is ideértve  –, feltéve hogy a fejl ődő országok érdemi éghajlatváltozás-mérséklési 
intézkedéseket tesznek és átláthatóvá teszik üvegházhatást okozó gázokra vonatkozó 
kibocsátásukat. Az alkalmazkodással és enyhítéssel kapcsolatos finanszírozás 
kiegyensúlyozott megoszlásának fokoznia kell a fejl ődő országok éghajlatváltozással 
szembeni ellenállóképességét és támogatnia kell az alacsony szén-dioxid-kibocsátást célzó 
fejlesztés irányába való elmozdulást
25. Míg az alkalmazkodást továbbra is els ősorban 
támogatásokból fogják finanszírozni és az els ő szakaszban arra irányul, hogy segítsen a 
fejlődő országoknak kidolgozni az alkalmazkodásra vonatkozó nemzeti cselekvési terveket, 
az enyhítéssel kapcsola tos intézkedéseknek koncessziós hitelekb ől és a magánszektor általi 
társfinanszírozásból is szert kell tenniük forrásra. Az éghajlatváltozási és fejlesztési finanszírozásnak ezért arra is összpontosítan ia kell, hogy a társadalom minden szintjén 
erősítse az alacsony kibocsátá sú technológiákba és a fe nntartható földhasználati 
gyakorlatokba való beruházások bevonzására irányuló kapacitásokat. A 2010. októberi 
                                                
 
25 Az UNFCCC keretében jelenleg az erd őterületekr ől származó kibocsátás csökkentésér ől folyó munka 
kiemelten fontos, különösen ha olyan kezdeményezésekkel párosul,  mint az erdészeti jogszabályok 
végrehajtása, erdészeti irányítás és erdészeti te rmékek kereskedelme (FLEG T), amelynek célja, hogy 
javítsa az erd őgazdálkodást a partnerországokban. 
HU 19   HU nagoyai konferencián a Biológiai Sokféles ég Egyezmény valamennyi részes fele 
megállapodott arról, hogy er őforrásokat kell mobili zálni a biológiai sokf éleség támogatására, 
és támogatni kell a fejl ődő országokat az ebb ől az alkalomból elfogadott, 10 évre szóló új 
stratégiai terv végrehajtásában. 
22. Figyelembe véve az éghajlatváltozás, a bi ológiai sokféleség és  a fejlesztés közti 
szoros kapcsolódást, valamint  az éghajlatváltozás finanszí rozása és a piacok által 
nyújtott új lehet őségeket, hogyan lehetne még inkább az uniós fejlesztési politika 
előterébe helyezni az éghajlatváltozá shoz való alkalm azkodást és a 
katasztrófakockázatok csökkentését annak ér dekében, hogy biztosítsuk az éghajlatnak 
jobban ellenálló és fenntartható gazdaságok m űködését, valamint az erd ők és a 
biológiai sokféleség védelmét? 
4.2. Energia és fejlesztés 
A fenntartható fejl ődésből eredő számos kihívás közül kulcsfont osságú kérdés a fenntartható 
energiához való hozzáférés biztosítása valamen nyi állampolgár számára. Az energiához való 
általános hozzáférés valójában a le gtöbb millenniumi fejlesztési cél el őfeltételének min ősül: a 
megbízható, stabil árú energiá hoz és különösen a villamos energiához való hozzáférés a 
szegénység felszámolásának egyik hajtóereje; továbbá lényeges az egészségügyi, oktatási, 
mezőgazdasági és gazdasági fejl ődés szempontjából. E kihívások kapcsán innovatív 
megoldásokra van szükség, és számos kedvez ő lehetőség áll rendelkezésre az „éghajlatbiztos” 
fejlesztési és együttm űködési stratégiák kidolgo zása és a fenntartható fejl ődésbe való 
beruházás érdekében. 
A Szubszaharai Afrikában például a lakos ság kevesebb mint 30 %-a rendelkezik 
hozzáféréssel a villamosenergia-hálózathoz, és azok számára is, akiknek van ilyen hozzáférésük, gyakran megbízhatatlan a szol gáltatás, mivel túl gyakran és hosszú id őszakokra 
fordul elő áramszünet és fennakadás. Sok más fejl ődő országban is ugyanez a helyzet, ami 
jelentős következményekkel jár a társadalmi és gazdasági fejl ődésre és különösen a 
millenniumi fejlesztési célok teljesítésének lehet őségére nézve. 
Az elmúlt évtizedekben az olajár  nagymértékben ingadozott. Ez  nagy hatással vo lt a törékeny, 
fejlődő gazdaságokra, különösen azokra, amelyek nagymértékben függnek az olajtól, és még 
inkább azokra, amelyekben – részben a megbízh ató energiaellátás hiánya miatt – jelent ős 
szerepet játszanak a üzemanyaggal m űködtetett áramfejleszt ők. Végül, a megbízható 
villamosenergia-ellátás hiányában els ősorban szénnel f őznek, ami széles kör ű egészségügyi 
problémákhoz és erd őirtáshoz vezet. 
Ugyanakkor meg kell jegyezni, hogy a rendkívül el őnyös természeti er őforrásoknak (víz, 
napfény) köszönhet ően a fejlődő világ számos helye ideálisn ak bizonyul a megújuló energia 
fejlesztésére, ideértve a víz- és a szélenergiát, a fényelektro mos energiát és a koncentrált 
napenergiát.. Ezenfelül, csökkenteni lehet az általános költségeket ott, ahol energiainfrastruktúra nem áll ugyan rendelkezésre, de hálózat on kívüli megújuló megoldások 
nyújthatóak. Technológiai tekintetben sok szempontból mérföldköveket lehetne el őreugrani 
azáltal, ha a fejl ődő világ számos részén a helyi,  versenyképes megújuló energiába 
irányítanák a beruházásokat. Továbbá az energiatermelés és -elosztás vonatkozásában korszerű megoldások bevezetésével jelent ős energiahatékonyság-növeke dést lehetne elérni. A 
modern technológia révén nagym értékben csökkenteni lehet az üvegházhatást okozó gázok 
kibocsátását és lényegesen javulhatnak a helyi környezetvédelmi feltételek. Ez utóbbi kapcsán 
Európa kulcsfontosságú szerepet játszhat  a know-how átadása révén. Ahol már van 
HU 20   HU infrastruktúra, ott a meglév ő létesítmények korszer űsítésével és ezek összekapcsolásával 
szélesebb energiahozzáférést lehetni biztosítani. 
A magas áttétel ű uniós fejlesztés és a fent említett, a fejl ődő országok megújuló energiába 
való beruházásait ösztönz ő, gyorsfinanszírozású koppenhágai alapok kombinálásával nagy 
lépést tehetünk el őre annak érdekében, hogy fenntarthat ó energiát biztosítsunk a világ 
legszegényebb országai számára. A megújuló energia fejlesztése ezekben az országokban – 
különösen a legkevésbé fejlett országokban – további nagyon fontos fejlesztési el őnyt jelent 
azáltal, hogy csökken a nagymértékben ingadozó olajáraktól való függ őségük és annak való 
kiszolgáltatottságuk. 
Az Unió egyedülálló helyzetben van a hhoz, hogy ilyen segítséget nyújtson, ugyanis a 
megújulóenergia-technológiák vezet ő előállítója. Európa rendelkezik a legnagyobb 
tapasztalattal a megújuló energiába való beruházás el ősegítéséhez szükséges jogi és 
adminisztratív kapacitások terén, ami annak is köszönhet ő, hogy ez az egyetlen régió a 
világon, amely jogilag kötelez ő célokat ír el ő valamennyi tagállama számára. Az Unió 
kötelezettséget vállalt arra, hogy 2020-ig energi aszükségleteinek 20 %-át megújuló energiából 
fogja fedezni. 
Végül az energiába történ ő beruházás önmagában nem igényel támogatáshoz kapcsolódó 
jelentős segítségnyújtást. Ez nagyon fontos; a fejles ztési finanszírozás önmagában soha nem 
lesz elegend ő arra, hogy finanszírozni tudja azt a százmilliárd eurónyi beruházást, ami 
szükséges ahhoz, hogy minden állampolgár számár a fenntartható villamos energiát lehessen 
biztosítani. Az ilyen beruházások elvileg nyereségesek lehetnek. Más ágazatokhoz képest 
ebben a szektorban ezért könnyebben lehet te ljesíteni azt, hogy az uniós költségvetést a 
donoroktól és pénzügyi intézményekt ől – így a magánszektorból – érkez ő forrásokkal együtt 
bocsássák rendelkezésre. 
Ezért meg kell fontolni, hogy vajon az EU-nak és a fejl ődő országoknak és/vagy regionális 
csoportosulásoknak a meglév ő partnerségek keretén belül együtt kellene-e fellépniük, hogy 
olyan konkrét közös programokat indítsanak el,  amelyek fokozatosan fenntartható 
energiát biztosítanak valamennyi állampolgár számára.  
Az ilyen programok – amelyek érintik a magas áttétel ű uniós fejlesztési és éghajlatváltozási 
finanszírozást, továbbá  az uniós és a fejl ődő országokat, az energiaipa rt és az uniós pénzügyi 
intézményeket – célja az lehet,  hogy menetrendet határozzanak meg a közös fellépésekre, és 
reformokat tartalmazzanak az alacsony jövedelm ű országok számára a beruházások védelme, 
az adózás és a regioná lis energiaügyi együttm űködés tekintetében egyaránt. Az olyan 
energiaügyi partnerségeken belül meglév ő fellépésekre kell épülniük, mint amilyen például az 
EU-Afrika energiaügyi partnerség. A megújuló energia szektorában teend ő fellépések jelent ős 
szerepet játszhatnak a fejl ődő világ energiaszükségleteinek megoldásában, ugyanakkor 
gördülékenyen kell illeszkedniük a szélese bb energiapolitikába, lefedve például az 
energiahatékonyságot, a hálózatokat és az infr astruktúrát, valamint  biztosítva a többi, 
hagyományosabb energiaforrás hatékony ellá tását és fejlesztését. Az együttm űködésnek 
nyitva kell állnia a nem uniós donor ok és nemzetközi intézmények el őtt, és többek között a 
következőkre összpontosulhat: 
• Finanszírozás.  A közelmúltbeli pénzügyi válság idején  a megújuló energiával kapcsolatos 
projektek fejleszt ői – még stabil és „megújulóenergia-b arát” igazgatási és jogi feltételek 
megléte ellenére is – nehezen tudtak kereskedelmi finanszíro zást biztosítani az Unióban. A 
HU 21   HU fejlődő világban, ahol ilyen igazgatási és jogi  feltételek nem léteznek, gyakorlatilag 
lehetetlen finanszírozást biztosítani a kockázatosabb projektekhez. 
• Stabil szabályozási és igazgatási feltételek.  A magánvállalkozások beruházásait lehet ővé 
tevő és ösztönz ő stabil és kiszámítható feltételek hiányában még megfelel ő pénzügyi 
eszközök megléte esetén sem fognak megvalósulni a beruházások. Ez a hálózati kérdésekt ől az adózáson és a társasági jogon át a tervezési szabályokig terjed. Emellett 
olyan jogi rendelkezésekre is szükség van, amelyek nyílt versenyt tesznek lehet ővé a 
fogyasztók ellátását célzó villamos energia-piacokon. Továbbá egyértelm ű, tisztességes és 
hatékony szabályozásra van szükség a költség ek megtérülése és a fogyasztók védelme 
érdekében. 
• Műszaki ismeretek, oktatás és képzés.
 A fejlődő világ számos részén a m űszaki képzési 
lehetőségek nem megfelel őek, illetve nem léteznek. Akár villamosmérnökökr ől, akár 
kézművesekről legyen is szó, jól képzett munkaer ő nélkül sohasem sikerül majd kiaknázni 
a megújuló energiában rejl ő lehetőségeket. Minden ilyen jelleg ű fejlesztés egyik 
legalapvet őbb haszna a munkahelyteremtés, a képzés és tudás azonban valódi 
erőfeszítéseket igényel. 
• Regionális piacok.  Sok esetben – különösen a nagyobb ví zenergia-projektek esetében – 
fontos lesz lehet ővé tenni a villamos energia határ okon átnyúló értékesí tését,. amihez 
egyértelm ű regionális megállapodásokat és sz abályozási stabilitást követel meg. 
23. Hogyan tudja az EU a legjobban támogatni a fejl ődő országok azon er őfeszítéseit, 
hogy valamennyi állampolgáruk számára fe nntartható energiát biztosíthassanak? 
Milyen szerepet játszhat  például az EU-Afrika közös program abban, hogy 
fokozatosan biztosítsák minden állampol gár számára a fenntartható villamos 
energiát, amelynek során ötvözik a fejleszt ési és éghajlatváltozási finanszírozást a 
fejlesztési pénzintézetekt ől érkező kölcsönökkel? 
5. M EZŐGAZDASÁG ÉS ÉLELMEZÉSBIZTONSÁG  
Az élelmezésbiztonság továbbra is az egyik f ő kihívás marad a vidéki és városi lakosság 
számára sok fejl ődő országban, ahol a népess ég 75 %-a még mindig a mez őgazdaságtól függ. 
Becslések szerint a világ mez őgazdasági termelésének 70 %-ka l kell növekednie ahhoz, hogy 
ellássa a világ népességét, amely az Egyesült Nemzetek Szervezetének várakozásai szerint 
2050-ig 9 milliárd f őre fog gyarapodni. Az éhezés ha tással van az emberi fejl ődésre, a 
társadalmi és politikai stabilitásra, valami nt a millenniumi fejlesztési célok teljesítésének 
minden lehet őségére. Az élelmiszer-világpiacokon az ár ak közelmúltbeli alakulása rávilágított 
a továbbra is fennálló kihívásra, kül önösen az élelmiszer-importáló fejl ődő országok 
tekintetében. 
A fejlesztés és az élelmezésbiztonság egymással szorosan összefügg; a ta pasztalat azt mutatja, 
hogy a szélesebb kör ű fejlődésnek és a szegénység csökkentésének el őfeltétele a 
mezőgazdasági reform és az, hogy az ország képe s legyen biztosítani lakossága élelmezését. 
A világon a szegények és éhez ők többsége olyan vidéki te rületeken él, ahol a f ő gazdasági 
tevékenységet a mez őgazdaság jelenti. Ezeken a terü leteken a kisüzemi gazdálkodás jellemz ő. 
Afrikában például a kisüzemi gazdálkodók terme lik a kontinensen elfogyasztott élelmiszer 
körülbelül 80 %-át. A mez őgazdaság azonban jelent ős potenciállal rendelkezik a széles kör ű 
jövedelemnövekedés serkentésére: a fejl ődő országokban a szeg énység csökkentése 
HU 22   HU szempontjából négyszer hatékonyabb a mez őgazdaságnak köszönhet ő GDP-növekedés, mint 
a többi ágazat által generált növekedés.26. Az állat- és növény- egészségügyi standardok 
végrehajtása révén az élel miszerbiztonságba történ ő beruházás tovább javítja az 
élelmezésbiztonságot és az emberi egészséget. A fenntartható mez őgazdaság biztosítása és a 
megfelelő táplálkozás el ősegítése tekintetében kulcsfont osságú a biológiai sokféleség 
védelme és a kapcsolódó ökoszi sztéma szolgáltatásai. A mez őgazdaság szorosan kapcsolódik 
más ágazatokhoz, növekedése így az egész gazdaságban multiplikátorhatást eredményez. Ezenfelül a megfelel ően irányított mez őgazdaság fontos tényez ő a környezetvédelmi 
kihívások, így például az erd őirtás, a talajromlás, a vízhiány és  az éghajlatváltozás hatásainak 
mérséklésében. Az alacsony szénkibocsátású mez őgazdasági termelés felgyorsítása a 
változatos és megbízható termelési területek meglétével együtt ugyancsak fokozza a globális 
árstabilitást. 
Ezért minden szempontból el őnyös egy olyan közös uniós kezdeményezés, amely az inkluzív, 
fokozottan fenntartható és ökológiailag hatékony mez őgazdaságba történ ő beruházásból kíván 
tőkét kovácsolni: er ősíti az alacsony kibocsátású zöld növekedést és fokozza a társadalmi 
stabilitást
27. Ahhoz, hogy ez sikeres legyen, a termelés t az értéklánccal összefüggésben kell 
szemlélni, amely megfelel ő hozzáférést biztosít a finanszí rozáshoz, a feldolgozáshoz és a 
piacokhoz. Ebben a tekintetben f ontos szerepet játszhatnak a köz- és magánszféra közötti 
partnerségek. 
A mezőgazdaság és az élelmezésbiztonság vona tkozásában különösen fontos cél az uniós 
együttműködés hathatósságának biztosítása. A tapasz talat azt mutatja, ho gy e kihívást átfogó 
módon kell kezelni, az értéklánc egészét fi gyelembe véve: így a kutatást és annak a 
gazdálkodók képzésére való kiterjesztését , a földhöz való hozzáférést, a megfelel ő 
műtrágyákat, az öntözési módszereket, a piac okra való szállítást, a raktározást, a 
finanszírozást, a banki és biztos ítási kérdéseket, valamint a fe ldolgozókapacitást. A kutatás és 
fejlesztés kulcsszerepet játszhat abba n, hogy nagyságrendi változást tegyenek lehet ővé az 
élelmiszergyártás korszer űsítése terén, ha az keresletve zérelt, részvételen alapuló és 
alkalmazkodik a kedvezményezettek szükségleteihez és prioritásaihoz. Az EU széles kör ű 
szakértelemmel rendelkezik a változó körü lmények között folytatott fenntartható 
mezőgazdaságra vonatkozóan, és kiterj edt hálózatokat tart fenn a fejl ődő országokkal. 
Az EU-nak ezért a mez őgazdaság és az élelmezésbiztonság területén kellene megvizsgálnia, 
hogy mennyire képes hathatós együttm űködést biztosítani, valami nt inkluzív és zöld 
növekedést el őmozdítani azáltal, hogy er őfeszítéseit annak biztos ítására koncentrálja, hogy 
segítségnyújtása a teljes termel ési láncot figyelembe vegye. Ez  olyan uniós programok révén 
érhető el, amelyek az er őfeszítések ötvözése érdekében erre a láncra, illetve a 
partnerországokkal és más donorokkal foly tatott hatékonyabb és  szorosabb együttm űködésre 
összpontosulnak. A nem uniós donorokkal és nemzetközi intézményekkel partnerségben 
folytatott együttm űködés irányulhat többek között a kereslet vezérelt kutatásra és innovációra, 
az ágazatok és értékláncok irányítá sára, valamint a regionális mez őgazdasági és 
élelmiszerpiacokra. 
                                                 
26 http://www.ifad.org/hfs/ 
27 Amint azt „A fejl ődő országok élelmezésbiztonsági kihívásain ak kezeléséhez nyújto tt segítség uniós 
szakpolitikai kerete” cím ű közlemény – COM(2010) 127 és a Tanács 2010. 5.10-i kapcsolódó 
következtetései tartalmazzák, amelyek a következ ő címen érhet ők el: 
http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_da ta/docs/pressdata/EN/foraff/114357.pdf 
HU 23   HU A mezőgazdaság és élelmiszerbiztonság ilyen  átfogó megközelítésének a táplálkozási 
kérdéseket is figyelembe kell vennie. A legutóbbi tudományos felmérések azt mutatják, hogy az alultápláltság akadályozza a fejlesztési er őfeszítéseket és aláássa a gazdasági növekedést, 
akár 3 %-os GDP-csökkenést eredmény ezve. A gyermekhalálozások egyik f ő oka az 
alultápláltság, de még ha sikerül is túlélni, a szellemi és testi fejl ődésre nézve 
visszafordíthatatlan következményekkel já rhat . A táplálkozással kapcsolatos er őfeszítések 
multiplikátorhatást fejtenek ki a millenniumi fejlesztési célok teljesítésére. 
Végül a halászati termékek ugyancsak fontos szerepet játszanak mind az élelmiszerellátás 
bizonytalansága elleni általá nos küzdelemben, mind annak tápl álkozási vetületében. Ezért az 
EU és a fejl ődő országok közös érdekében áll, hogy el őmozdítsák a fenntartható halászatot, 
ideértve az akvakultúra haté kony nyomon követési, ellen őrzési és felügyeleti rendszereit, 
valamint fenntartható fejl ődését. Ebben a tekintetben lény eges a halászati partnerségi 
megállapodások és a regionális halászati gazdálkodási szer vezetek szerepe. 
24. A környezetbarát jelleg biztosításával párhuzamosan hogyan tud az uniós 
fejlesztéspolitika a legjobban hozzájáruln i a fokozottabb élelmezésbiztonsághoz? 
Milyen politikák és programok já rulnak hozzá legjobban a kistermel ők és a 
magánszektor beruházásaihoz a mez őgazdaságban és a halászatban?  
25. Milyen stratégiai területekkel foglalkozz on az Unió, különösen Afrika tekintetében? 
Hogyan tudja az EU ösztönözni a mez őgazdasági-ökológiai megközelítéseket a 
gazdálkodásban és a mez őgazdaság fenntartható er ősítésében, a fenntartható 
halászatban és az akvakultúrában?  
26. Hogyan támogassa az EU az alultápláltság elleni küzdelmet? 
6. K ÖVETKEZTETÉS  
A Bizottság elkötelezte magát amellett, hogy foly tatja az uniós fejleszté spolitika és kiadási 
programok korszer űsítését, amivel nagyobb hozzáadott értéket, megtérülést és 
eredményességet biztosít. E zöld könyv nyomon követése során és a beérkezett javaslatok 
alapján a Bizottság közleményt terjeszt el ő a korszer űsített uniós fejlesztéspolitikáról, amely 
tartalmazza majd többek közö tt annak megfontolását, hogy id őszerű-e a fejlesztési politikáról 
szóló európai konszenzus felülvizsgálata.