Az egyre inkább nem személyes üzleti kapcsolatokkal összefüggő, gyors és névtelen ügyleteket lehetővé tevő, ugyanakkor jelentős előnyökkel is járó új technológiák (pénzügyi technológia) használata nagyobb kockázatot jelenthet, ha az ügyfél-átvilágítás és az ügyletmonitoring nem hatékony a szállítási csatorna egésze tekintetében. Jóllehet az ötödik pénzmosási irányelv virtuálisfizetőeszköz-szolgáltatókra és letétkezelő pénztárca-szolgáltatókra vonatkozó rendelkezései megteszik az első szabályozási lépést, az ilyen eszközök növekvő használata nagyobb kockázatot jelent, és további szabályozási lépésekre lehet szükség.

Ezenfelül egyes egyéb, készpénzzel érintett pénzügyi alszektorok vagy termékek (például pénzváltó irodák, pénzátutalások és egyes elektronikus pénzeszközök) továbbra is jelentős pénzmosási kockázatot jelentenek különösen a szállítási csatornáik keretében közvetítőként vagy forgalmazóként eljáró harmadik felek által tanúsított gátlástalan magatartás esetén.

A 2021. június 3-tól alkalmazandó, felülvizsgált készpénzellenőrzési rendelet 10 000 EUR összegű vagy azt meghaladó értékű készpénzre terjeszti ki azt a kötelezettséget, hogy az ilyen összegű készpénzt maguknál tartó és az Unió területére belépő vagy azt elhagyó utasoknak nyilatkozniuk kell arról a vámhatóságoknak. Az említett rendelet a készpénz fogalommeghatározását is kiterjeszti oly módon, hogy e fogalom nemcsak bankjegyeket foglal magában, hanem olyan egyéb eszközöket vagy könnyen készpénzzé tehető árukat is, mint amilyenek a csekkek, az utazási csekkek, a feltöltőkártyák és az arany.

A 2017. évi szupranacionális kockázatértékelés óta megerősödött a vonatkozó jogi keret. A negyedik pénzmosási irányelv hatálya azokra az árukkal foglalkozó kereskedőkre terjed ki, akik legalább 10 000 EUR összegű készpénzfizetést teljesítenek vagy kapnak. A tagállamok alacsonyabb küszöbértékeket, a készpénzhasználattal kapcsolatos további általános korlátozásokat és szigorúbb rendelkezéseket is elfogadhatnak.

A készpénzbevételre szert tevő bűnözők megpróbálják e bevételt olyan helyekre áthelyezni, ahol könnyebben be tudják csatornázni azt a legális gazdaságba, vagyis olyan helyekre, ahol jellemzően elsősorban készpénzt használnak, a pénzügyi rendszer felügyelete laza, a banktitokra pedig szigorú rendelkezések vonatkoznak.

A bűnüldöző hatóságok megállapításai azt mutatják, hogy míg a fogyasztók körében egyre népszerűtlenebb a készpénz, addig a bűnözők továbbra is azt választják a pénzmosás eszközeként, mivel a készpénzt fel tudják használni pénzeszközöknek egyik helyről a másikra történő gyors továbbítására, ideértve a légi továbbítást is. A készpénzhasználat a gyanús ügyletekkel kapcsolatos bejelentések legfőbb kiváltó oka.

A szabadkereskedelmi övezetekkel való visszaélés szellemitulajdon-jogok megsértésével és héacsalással, korrupcióval, valamint pénzmosással is összefüggésben állhat. Az uniós szabadkikötők vagy vámszabad raktárak többségében (a luxemburgi szabadkikötő kivételével) nem állnak rendelkezésre a tényleges tulajdonosra vonatkozó pontos információk. Az ötödik pénzmosási irányelv szerint a szabadkikötők üzemben tartói és a művészeti piac egyéb szereplői kötelezett szolgáltatókká válnak, és ezért az ügyfél-átvilágítással kapcsolatos követelmények vonatkoznak rájuk.

A sporthoz kapcsolódó kockázatokat már régen felismerték uniós szinten. A professzionális labdarúgás értékelésére azért került sor, mert míg az továbbra is népszerű sport, egy jelentős gazdasági hatással rendelkező globális iparág is egyben. A professzionális labdarúgás szervezetének összetettsége és az átláthatóság hiánya termékeny táptalajt nyújtott jogellenes források felhasználásához. Kétes pénzösszegeket fektetnek a sportba nyilvánvaló vagy megmagyarázható pénzügyi megtérülés vagy nyereség nélkül.

E jelentés számos olyan új terméket és ágazatot is számba vesz, amely érintett volt közismertté vált közelmúltbeli eseményekben és bűnüldöző hatósági műveletekben. A pénzügyi technológia mellett a pénzváltó platformokat és a pénztárca-szolgáltatókat (lásd a 2.1.2. szakaszt), a professzionális labdarúgást, a szabadkikötőket, valamint a befektetői állampolgársági és letelepedési programokat („arany útlevelek/vízumok”) egyaránt kockázatot jelentő új ágazatként azonosították.

A lottójátékokat és a játékgépeket (játékkaszinókon kívül) mérsékelten érintik a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás kockázatai. Az előbbiek esetében rendelkezésre állnak bizonyos ellenőrzések, különösen a jelentős összegű nyereményekhez kapcsolódó kockázatok kezelése érdekében. A hagyományos bingó esetében csekély a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás kockázata, mivel a tét és a nyeremény is viszonylag kis összegű.

A negyedik pénzmosási irányelv szerint minden szerencsejáték-szervező kötelezett szolgáltatónak minősül; a tagállamok azonban határozhatnak úgy, hogy a játékkaszinók kivételével a szerencsejátékok szervezőit részben vagy egészben mentesítik az alapján, hogy az adott szolgáltatások bizonyítottan alacsony kockázatot jelentenek. Bizonyos szerencsejáték-termékeket jelentősen érintenek a pénzmosás kockázatai. A hagyományos fogadás és póker esetében ez arra vezethető vissza, hogy nem működnek kellő hatékonysággal az ellenőrzések. Az online szerencsejáték esetében tapasztalható jelentős kockázati kitettség a rendkívül nagyszámú ügyletből, valamint a személyes érintkezés hiányából fakad. A játékkaszinókat ugyan eleve jelentős kockázati kitettség jellemzi, azonban 2005 óta rájuk is kiterjed a pénzmosás és terrorizmusfinanszírozás elleni keret, ennek hatására pedig csökkentek az őket érintő kockázatok.

A nem pénzügyi ágazatokban a tagállamok engedélyezhetik, hogy önszabályozó testületek felügyeljék az adótanácsadókat, a könyvvizsgálókat, a külső könyvelőket, a közjegyzőket és más független jogi hivatások képviselőit, valamint az ingatlanügynököket. Az elemzés azt mutatja, hogy a tagállamok túlnyomó többségében továbbra is hiányosságok tapasztalhatók ezen ágazatok felügyeletében az ellenőrzéseket, az iránymutatást és a jogi hivatások képviselői által különösen a pénzügyi információs egység felé tett bejelentések arányát illetően.

A pénzmosás és terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelemmel kapcsolatos felügyeletet ellátó hatóságok felelősek a kötelezettségek magánszektor általi megfelelő teljesítésének figyelemmel kíséréséért. A tagállamok többségében a prudenciális felügyeletet is ellátó hatóságok látják el a hitelintézetek és pénzügyi intézmények ilyen felügyeletét. Egyes más tagállamokban pénzügyi információs egységek látják el e feladatot.

Mindazonáltal továbbra is vannak fontos sebezhető pontok:

A tagállamok többsége központi nyilvántartást vagy adatbázist állított fel a tényleges tulajdonosi információk gyűjtésére, még ha az ötödik pénzmosási irányelv 2020 januárjára tolja is ki a nyilvántartások létrehozásának határidejét. Ez utóbbi irányelv nagyobb átláthatóságot és a tényleges tulajdonosi információkhoz való szélesebb körű hozzáférést is előírja.

A bűnözők a jogellenesen szerzett jövedelmüket a pénzügyi rendszeren keresztül a pénzügyi piacokon, ingatlanba vagy a fehérgazdaságban fektetik be, jóval strukturáltabb módon, mint ahogy azt készpénzzel vagy névtelen pénzügyi tranzakciókkal teszik. Minden ágazat ki van téve annak, hogy a bűnszervezetek és a terrorista csoportok beszivárognak, beépülnek vagy tulajdont szereznek. A bűnözők körében elterjedt módszer, hogy fedőcéget, vagyonkezelőt vagy összetett vállalati struktúrákat hoznak létre személyazonosságuk eltitkolása érdekében. Ez nem csak egyes jogrendszerekben vagy bizonyos fajta jogi személyek vagy jogi konstrukciók esetében érhető tetten. A bűnözők ismereteiktől, tartózkodási helyüktől és az adott jogrendszer piaci gyakorlataitól függően a legkényelmesebb, legegyszerűbb és legbiztonságosabb megoldást veszik igénybe.

A bizonyos körülmények között hasonló névtelenséget kínáló pénzügyi termékek (például egyes elektronikus pénzeszközök, virtuális fizetőeszközök vagy szabályozatlan közösségi finanszírozási platformok) szintén sebezhetőek a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás szempontjából. Ugyanez érvényes az olyan eszközökre is, mint az arany és a gyémánt, amelyek könnyen eladhatók, illetve biztonságosan tárolhatók, és könnyen továbbíthatók.

-elégtelen források, nem megfelelő kockázati tudatosság, valamint a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni szabályok végrehajtásához szükséges ismeretek hiánya – míg egyes kötelezett szolgáltatók kifinomult eszközökbe ruháznak be a szabályszerűség biztosítása érdekében, addig sok más kötelezett szolgáltató korlátozottabb ismeretekkel, eszközökkel és kapacitással rendelkezik e téren; valamint

-elégtelen információmegosztás a közszféra és a magánszektor között – továbbra is szükség van a pénzügyi információs egységek által a kötelezett szolgáltatóknak adandó visszajelzésekre szolgáló javított mechanizmusokra;

-hamisítás – a modern technológia megkönnyíti az okmányok hamisítását, és mindegyik ágazat azzal küzd, hogy megbízható kiszűrési mechanizmusokat vezessen be;

Az európai felügyeleti hatóságokról szóló rendeletek felülvizsgálata megerősítette az Európai Bankhatóság információgyűjtési, -elemzési és -terjesztési megbízatását, biztosítandó, hogy valamennyi érintett hatóság hatékonyan és következetesen felügyelje a pénzmosási kockázatokat. Az Európai Bankhatóságnak az uniós jog megsértése esetén történő eljárásra vonatkozó hatáskörét is pontosították és növelték. Az ötödik tőkekövetelmény-irányelv elfogadása elhárítja az akadályokat a prudenciális felügyeleti hatóságok és a pénzmosás/terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelemmel kapcsolatos felügyeletet ellátó hatóságok közötti együttműködés útjából.

Az Európai Bankhatóság munkacsoportot állított fel annak tisztázására, hogy a kijelölő intézmény engedélyezésének helye szerintitől eltérő tagállamban működő közvetítők és forgalmazók mely esetben minősülnek „telephelynek” az (EU) 2015/2366 irányelv, a 2009/110/EK irányelv és a negyedik pénzmosási irányelv alkalmazásában. A munka folyamatban van, és várhatóan 2019-ben fejeződik be.

A Bizottság azt is figyelembe vette, hogy el kell kerülni az ajánlásaival való visszaélést vagy azok téves értelmezését, mivel ez teljes ügyfélcsoportok kirekesztéséhez és ügyfélkapcsolatok felbontásához vezetne az adott ágazaton belüli kockázat mértékének figyelembevétele nélkül.

Számos tagállam azonban nem vezetett még be nemzeti kockázatértékelést, mások pedig nem kezelték az érintett termékekkel kapcsolatos kockázatokat. A Bizottság arra ösztönzi e tagállamokat, hogy sürgősen tegyenek intézkedéseket ezen ajánlás nyomán.

A tagállami kockázatértékelések többnyire figyelembe veszik a készpénzzel kapcsolatos műveletek, valamint a kulturális alkotásokkal és régiségekkel folytatott kereskedelem kockázatait, a tagállamok a nonprofit szervezetekre is kiterjesztették nemzeti kockázatértékelésük hatókörét, valamint a negyedik és ötödik pénzmosási irányelvvel összhangban kezelték az elektronikus pénzeszközökkel kapcsolatos kockázatokat.

E jelentés fenntartja az arra vonatkozó ajánlást, hogy a tagállamok továbbra is gondoskodjanak arról, hogy a felügyeletek tematikus vizsgálatokat végezzenek. Emellett a felügyeleteknek koncentráltabban kell erőforrásaikat tematikus vizsgálatokra fordítaniuk.

A tagállamoktól kapott válaszok szerint a kötelezett szolgáltatók szektorainak vizsgálatakor a felügyeletek többsége a kockázat alapján biztosítja a felügyeleti erőforrásokat. A felügyeletek vizsgálatai rendszerint többek között a tényleges tulajdonosi viszonyokkal és a képzéssel kapcsolatos követelményeknek való megfelelésre is kiterjednek. A válaszok többsége nem említi, hogy az utóbbi két évben tematikus vizsgálatokra került volna sor a készpénzátutalási szektorban. A felügyeleteknek továbbra is törekedniük kell az adott üzleti szegmenst érintő pénzmosási és terrorizmusfinanszírozási kockázatok alaposabb megismerésére. A 2017-ben azonosított szektorokban a felügyeleteknek kiemelt figyelmet kell fordítaniuk a tényleges tulajdonosi viszonyokkal kapcsolatos szabályoknak való megfelelés ellenőrzésére.

A felügyeleteknek folytatniuk kell az azonosított pénzmosási/terrorizmusfinanszírozási kockázatokkal gyakoriság és alaposság szempontjából arányos helyszíni vizsgálatok végzését. E helyszíni vizsgálatoknak az adott termékben vagy szolgáltatásban rejlő konkrét sebezhetőségektől függően csak meghatározott pénzmosási és terrorizmusfinanszírozási kockázatokra kell összpontosítaniuk; ez főként az alábbiakat érinti: intézményi befektetés (különösen, ha közvetítőkön keresztül valósul meg); privát banki szolgáltatások (amelyek esetében a felügyeleteknek ellenőrizniük kell különösen a tényleges tulajdonosi viszonyokkal kapcsolatos szabályoknak való megfelelést); valamint pénzváltó irodák és pénztovábbítási szolgáltatások (amelyeknél a vizsgálatoknak a közvetítők képzésére is ki kell térnie).

Számos tagállam jelezte, hogy rendszeres tematikus felügyeleti vizsgálatokat végez a befektetési vállalkozások tekintetében. Más tagállamok arról számoltak be, hogy általános kockázatértékelést végeznek.

A 2017. évi jelentés azt az ajánlást fogalmazta meg a tagállamok részére, hogy vezessenek be kockázatalapú felügyeleti modellt az európai felügyeleti hatóságok kockázatalapú felügyeletre vonatkozó 2016. évi közös iránymutatásában foglaltak szerint.

A tagállamok többsége arról számolt be, hogy a képzéseket az ajánlásnak megfelelően biztosították, és iránymutatást nyújtottak a pénzmosás/terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelemmel kapcsolatban különböző ágazatokban fennálló kötelezettségekről.

A pénzügyi információs egységek közötti együttműködés keretét értékelő jelentés céljából végzett elemzés és értékelés kimutatta, hogy sok tagállamban továbbra is elégtelen a pénzügyi információs egységek által a kötelezett szolgáltatóknak adott visszajelzés, annak ellenére, hogy belső szabályozások és ágazati iránymutatások is foglalkoznak e követelménnyel.

E jelentés fenntartja az arra vonatkozó ajánlást, hogy a tagállamok fordítsanak kiemelt figyelmet a különösen nagy kockázatnak kitett szakemberekre, ideértve az ötödik pénzmosási irányelv szerinti új kötelezett szolgáltatókat (ingatlanügynökök, mű- és régiségkereskedők, valamint bizonyos, nagy értékű árukkal foglalkozó kereskedők, ha elfogadnak egy bizonyos küszöbérték feletti készpénzfizetést; virtuális pénzváltó platformok és pénztárca-szolgáltatók) is.

A negyedik pénzmosási irányelv kiterjesztette a pénzmosás és terrorizmusfinanszírozás elleni rendszer hatályát e szakemberekre. A tagállamok többségének válaszai és az átültetés ellenőrzése alapján ezen ajánlásnak általánosságban eleget tettek a tagállamok. Ezenfelül egyes tagállamok már az ötödik pénzmosási irányelv rendelkezéseit is alkalmazzák az új kötelezett szolgáltatókat illetően.

ØAz illetékes hatóságoknak/önszabályozó testületeknek éves jelentéseket kell készíteniük a tagállamok számára az annak érdekében megtett intézkedésekről, hogy ellenőrizzék a kötelezett szolgáltatók ügyfél-átvilágítási kötelezettségeinek e szolgáltatók általi teljesítését, ideértve a tényleges tulajdonosok azonosításával kapcsolatos követelményeket, a gyanús ügyletekkel kapcsolatos bejelentéseket és a belső ellenőrzéseket is; valamint

ØA hatóságoknak a 10 000 eurós nyilatkozattételi küszöbérték alatti összegek esetében is fel kell lépniük, ha büntetendő cselekményt gyanítanak.

A fenti ajánlások mellett az alábbi termék-, illetve ágazatspecifikus intézkedésekre is szükség van:

E jelentés fenntartja az ajánlást, és arra ösztöni az önszabályozó testületeket, hogy proaktívabb szerepet töltsenek be a pénzmosás elleni küzdelemmel kapcsolatos felügyeletben.

ØA tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a vállalkozásoknak a tőkeszerkezetet, ipari stratégiát és az ezekhez kapcsolódó kérdéseket illetően tanácsadást, valamint vállalkozások egyesülésével és felvásárlásával összefüggő tanácsadást és szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók eleget tegyenek a tényleges tulajdonosok azonosításával kapcsolatos kötelezettségeiknek.

(4)A szerencsejáték-ágazat

ØAz illetékes hatóságoknak programokat kell indítaniuk, hogy felhívják a (táv)szerencsejáték-szervezők figyelmét azokra az újonnan felmerülő kockázati tényezőkre, amelyek kihatással lehetnek az ágazat sebezhetőségére; ilyen kockázati tényezőt jelent az elektronikus pénz vagy virtuális fizetőeszköz használata, valamint az engedéllyel nem rendelkező távszerencsejáték-szervezők megjelenése. A pénzügyi információs egységek által a gyanús ügyletekkel kapcsolatos bejelentések színvonaláról adott visszajelzés javítaná a jelentéstételt és a közölt információk felhasználását. A pénzügyi információs egységeknek figyelembe kell venniük a szerencsejáték-ágazat sajátosságait a gyanús ügyletek bejelentésére szolgáló, Unió-szerte egységes sablonok kidolgozása során.

ØA tagállamoknak megfelelő képzést kell biztosítaniuk az érintett termékek és üzleti modellek helyes kockázatértékelésére összpontosítva a személyzet, a megfelelési vezetők és a szervezők számára; valamint

ØTovábbi iránymutatást kell nyújtani a kötelezett szolgáltatóknak a „több, összetartozónak tűnő művelet” fogalmával összefüggésben.

(5)Pénzeszközök gyűjtése és átutalása nonprofit szervezeten keresztül

ØA tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a nonprofit szervezetek nagyobb mértékben vegyenek részt a nemzeti kockázatértékelésekben;

ØA tagállamoknak tájékoztató és figyelemfelkeltő programokat kell kidolgozniuk a nonprofit szervezetekkel való visszaélés kockázatáról, és tájékoztató anyagokkal kell ellátniuk e szervezeteket; valamint

ØA tagállamoknak tovább kell elemezniük a nonprofit szervezeteket érintő kockázatokat.

(6)Új termékek/ágazatok – professzionális labdarúgás, szabadkikötők, befektetői állampolgársági és letelepedési programok

ØProfesszionális labdarúgás – A tagállamoknak meg kell vizsgálniuk, hogy az ágazat mely szereplőire kell kiterjeszteni a gyanús ügyletek bejelentésének kötelezettségét, és hogy milyen követelményeknek kell vonatkozniuk a számlatulajdonosok és a pénz kedvezményezettjei származásának ellenőrzésére és nyilvántartására.

ØSzabadkikötők – A tagállamoknak független és rendszeres pénzmosás elleni ellenőrzéseket kell végrehajtaniuk az engedélyezett vámszabadterület-üzemeltetők megfelelési funkcióit illetően, és gondoskodniuk kell a jogszabályokban már rögzített pénzmosás elleni eljárások és felügyelet megfelelő és következetes érvényesítéséről.

ØBefektetői állampolgársági és letelepedési programok – A tagállamoknak meg kell vizsgálniuk a befektetői állampolgárság és letelepedés pénzmosási kockázatait.

5.KÖVETKEZTETÉS

A Bizottság továbbra is nyomon fogja követni a jelen szupranacionális kockázatértékelés ajánlásainak végrehajtását, és 2021-ben újabb jelentést tesz. A felülvizsgálat azt is értékelni fogja, hogy az uniós és nemzeti intézkedések milyen hatással vannak a kockázatok mértékére, és meg fogja vizsgálni a keretszabályozás újabb változásainak hatását. A Bizottság tanulmányt is készít majd a negyedik pénzmosási irányelv tagállamok általi hatékony végrehajtásáról.