A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI TANÁCSNAK A kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló 2013. évi jelentés /* COM/2013/0103 final */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI TANÁCSNAK A kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló 2013. évi jelentés BEVEZETÉS A Bizottság 2012-ben terjesztette az Európai Tanács elé a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló második jelentését. A jelentés – az első jelentéshez hasonlóan – az Európa 2020 stratégiában szereplő vállalásnak[1] felel meg, amelyre később a Kereskedelem, növekedés és globális ügyek című bizottsági közlemény[2] is kitért. E közlemény elkötelezte magát amellett, hogy „2011-től éves jelentés [készül] a kereskedelmi és befektetési akadályokról a tavaszi Európai Tanács számára; e jelentés fő eszközként szolgálna a kereskedelmi akadályok és protekcionista intézkedések figyelemmel kísérésére, valamint megfelelő érvényre juttatási fellépések indítására”. E jelentés célja, hogy felhívja a figyelmet az európai uniós vállalkozásokat hátráltató legfontosabb akadályok egy kiemelt csoportjára, és általánosabb szinten tudatosítsa a kereskedelmet gátló akadályok elhárításának jelentőségét, hogy így a vállalkozások teljes mértékben ki tudják használni a globális piac előnyeit, összhangban az Unió kereskedelmi partnereivel folytatott multilaterális és bilaterális tárgyalások eredményeivel, valamint a szabad kereskedelem elősegítése érdekében más fórumokon, például a G20 üléseihez kapcsolódóan tett kötelezettségvállalásokkal. Az EU-t jellemző elhúzódó stagnálást figyelembe véve még nagyobb jelentőséggel bír e harmadik jelentés azon szerepe, hogy alátámasztja piacra jutási stratégiánkat és kiegészíti az EU ambiciózus tárgyalási menetrendjét. Mint ezt a növekedés külső forrásairól szóló bizottsági munkadokumentum[3] kiemelte, a jövőben a külső kereslet minden bizonnyal növekvő mértékben fog hozzájárulni a gazdasági fejlődéshez, mivel 2015-re a világ gazdasági növekedésének 90 %-át várhatólag az Unión kívüli országok teremtik majd meg. Ezenfelül a független regionális és globális ellátási láncok általánossá válásával az Uniónak meg kell erősítenie kiemelkedő szerepét, amelyet globális szinten mint kulcsfontosságú érték-szolgáltató játszik, akár gyártásról, K+F-ről, tervezésről, logisztikáról stb. van szó. Annak érdekében tehát, hogy e lehetőség alapjait maradéktalanul megteremtsük, az EU fenntartható gazdasági fellendülésének biztosításához alapvetően fontos megerősíteni a kapcsolatokat a növekedés új globális központjaival, amelyeket a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló 2012. évi jelentés összességében már tárgyalt. Ennek érdekében a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló harmadik (2013. évi) jelentés beszámol az előző (2011. és 2012. évi) jelentésekben azonosított azon akadályok tekintetében elért előrehaladásról, amelyek továbbra is gondot okoznak az uniós exportőrök számára, és amelyekre eddig még nem született teljesen kielégítő megoldás. Emellett a 2013. évi jelentés több új, 2012-ben jelentkezett akadályra is felhívja a figyelmet, amelyek a Bizottság és a tagállamok részéről is összehangolt fellépést és kiemelt politikai figyelmet igényelnek egyes kulcsfontosságú piacokon. Az, hogy a jelentés az Unió egyes stratégiai partnereire összpontosít, nyilvánvalóan nem jelenti azt, hogy az egyéb piacokon fennálló akadályok figyelmen kívül hagyhatóak. Épp ellenkezőleg, a Bizottság a kereskedelmi partnerek ennél jóval szélesebb körével működik együtt annak érdekében, hogy javítsa a továbbra is számos kereskedelmi akadállyal szembesülő uniós vállalkozások piacra jutási feltételeit. A kereskedelem újában álló akadályok nyomon követése A kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló jelentés az uniós exportőrök által tapasztalt kereskedelmi akadályok értékelését, nyomon követését és kezelését célzó jelentéstételi eszközök közé tartozik. Ezek a jelentéstételi eszközök különféle célokra irányulnak, bár technikai értelemben vannak köztük bizonyos fokú átfedések. Először is, mint fent említettük, a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló jelentés az uniós vállalkozásokat hátráltató legfontosabb akadályok kiemelt csoportjára hívja fel a figyelmet, korlátozott számú piacot vizsgálva. Célja, hogy politikai szinten tudatosítsa e korlátok prioritásként való kezelésének jelentőségét. Másodszor, a potenciálisan kereskedelemkorlátozó intézkedések nyomon követése[4] (amelyről 2012 júniusában tették közzé a kilencedik jelentést) ennél szélesebb körű művelet, amely a pénzügyi és gazdasági válsághoz kapcsolódóan elfogadott intézkedéseket kívánja azonosítani. E jelentés bemutatta, hogy a protekcionizmus számos partnerünk piacán erősödik, különösen amiatt, hogy több feltörekvő gazdaságban gyakran a helyi tartalomra vonatkozó követelményekre és importkiváltó gyakorlatokra épülő iparosítási politikákat hajtanak végre. Harmadszor, a piacra jutási stratégiával kapcsolatban és a Tanács kifejezett kérésére 2009-től kezdődően a Kereskedelmi Főigazgatóság átfogóbb vizsgálatot is végez a legfontosabb akadályokról. Ennek eredményeként 32 piacon 220 akadályt választottak ki. A cél a kereskedelmi problémák fontossági sorrendjének felállítása, és ennek eszközeként a gazdasági és jogi szempontból legfontosabb problémákra való összpontosítás érdekében a tagállamoktól és a vállalkozásoktól származó információk alapján országonként nem több mint 10 korlátot tartalmazó prioritási lista meghatározása. A listát rendszeresen felülvizsgálják, és azt a következetes kommunikáció érdekében tagállami felhasználásra szánt eligazítás („hymsheets”) kíséri. Ez a vizsgálat természetesen a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló jelentésben tárgyalt hat országban tapasztalt akadályokra is kiterjed, a pl. Ukrajnában, Indonéziában, Mexikóban, Thaiföldön és Izraelben fellépő akadályok mellett. A 2012. évihez hasonlóan ez a jelentés is az Unió néhány stratégiai partnerénél, azaz Kínában, Indiában, Japánban, Brazíliában[5], Oroszországban és az Egyesült Államokban fennálló piacra jutási akadályokra összpontosít, aminek három fő oka van. Először is, a kiválasztott partnerek az EU fő exportpiacait képviselik az áruk (2010-ben az áruimport 40,9 %-a), a szolgáltatások (40,0 %) és a közvetlen külföldi befektetések (a kifelé irányuló követlen külföldi befektetések 41,1 %-a) tekintetében: az EU exportpiacainak sorában az Egyesült Államok az első, Kína a második, Oroszország a negyedik, Japán a hatodik, India a nyolcadik, Brazília pedig a kilencedik helyen áll. Másodszor, a tíz legnagyobb exportpiacát nézve az EU a többi partnerrel már preferenciális kereskedelmi kapcsolatokat tart fenn: Norvégia és Svájc az Európai Gazdasági Térség, illetve külön megállapodások révén hozzáfér a belső piachoz, Törökországgal vámunió áll fenn, Dél-Koreával pedig 2011-ben kötöttük meg a szabadkereskedelmi megállapodást. A jelentés tárgyát képező hat fő partner esetétől eltérően az utóbbi négy partnerhez fűződő kereskedelmi kapcsolatokat tehát külön kereskedelmi eszközök segítik, amelyek további csatornákat biztosítanak a kereskedelmi akadályok felszámolásához. Végül, e stratégiai partnerek olyan piacokat képviselnek, amelyeknek jelentős a növekedési potenciáljuk az uniós kereskedelem és befektetés szempontjából. A feltörekvő országok, mint Brazília, India, Kína és bizonyos fokig Oroszország – azaz az úgynevezett BRIC-országok – továbbra is egyre nagyobb arányban kínálnak jövőbeli lehetőségeket az uniós vállalkozások számára. A 2007–2011-es időszak során a Világbank adatai szerint[6] Kína GDP-növekedése átlagosan 9,3 % volt, Indiáé 6,9 %, Oroszországé 4,3 %, Brazíliáé pedig 2,7 %. Ezzel szemben az EU GDP-je az időszak folyamán átlagosan 0,2 %-kal csökkent, és az elkövetkező három év során is elképzelhető, hogy lassú marad a növekedése; a Bizottság 2012. őszi előrejelzése[7] szerint a 2012–2014 közötti időszakban átlagosan 0,4 %-os éves növekedés várható. Ez azt jelenti, hogy az említett országokba irányuló export várhatóan kulcsfontosságú szerepet játszik az EU jövőbeli exportnövekedésének serkentésében. (A 2012 és 2014 közötti időszakban a becslések szerint átlagosan 3,6 %-os exportnövekedés várható.) Azon túl, hogy a kereskedelmi mérleg 2010-től fogva enyhíti a válság hatásait, az előrejelzések szerint 2011-hez és 2012-höz hasonlóan 2013-ban is a növekedés fő ösztönzője lesz. Mindazonáltal a jelentésben meghatározott stratégiai partnerekkel folytatott kereskedelem – jelentős mértéke ellenére – még közel sem érte el teljes potenciáljának szintjét, részben e piacok igen gyors, és nagy valószínűséggel a jövőben is folytatódó növekedése miatt, ám leginkább azért, mert e piacok nem eléggé nyitottak az uniós export felé. E tendencia 2012-ben is jellemző volt, és a helyzet e kulcsfontosságú piacok közül több tekintetében tovább romlott, így indokolt, hogy idén is erre a néhány partnerre összpontosítunk. Az európai vállalkozások még mindig igen gyakran találják szembe magukat jelentős akadályokkal, amikor e külföldi piacokra kívánnak belépni. Ezek általában nem vámjellegű akadályok – például technikai szabályozások és megfelelőségértékelési eljárások, nehézkes vámeljárások vagy a szellemi tulajdonjogok gyenge érvényesítése – formájában jelentkeznek. Az EU a piacra jutást elősegítő partnerség keretében hatékonyan igyekezett e problémákra megoldást találni. Figyelembe véve azonban, hogy ezek az akadályok egyre növekvő mértékben jelennek meg olyan területeken, ahol a multilaterális kereskedelmi szabályok még mindig meglehetősen hiányosak – például a kormányzati beszerzések és az exportkorlátozások területén–, átfogó prioritás továbbra is, hogy kereskedelmi tárgyalási menetrendünk révén a WTO jelenlegi szabályaihoz képest továbbfejlesszük a szabályokat. Az EU az elmúlt évben érvényesítési erőfeszítéseivel párhuzamosan proaktív lépéseket tett ambiciózus tárgyalási menetrendjének megvalósítása érdekében. A Koreával kötött szabadkereskedelmi megállapodás 2011. július 1-jén lépett életbe, és már jelentkezni kezdtek az európai vállalkozások és fogyasztók javát szolgáló jelentős előnyök. Bilaterális kereskedelmi tárgyalások lezárására került sor Közép-Amerikával, ezen belül Peruval és Kolumbiával, és ezekkel a megállapodásokkal 2012 decemberében az Európai Parlament is egyetértett. Lezárultak az Ukrajnával kötendő mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásra – ezen belül technikai és szabályozási kérdésekre vonatkozó széles körű szabályokra – irányuló tárgyalások, és 2012 decemberében befejeződtek a Szingapúrral aláírandó szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalások is. A Kanadával folytatott kereskedelmi tárgyalások záró szakaszukhoz érkeztek. Eközben továbbra is folynak a tárgyalások Indiával, a Mercosurral, Malajziával, Örményországgal, Grúziával és Moldovával, továbbá 2012-ben Vietnammal is tárgyalások indultak. 2011 decemberében a Tanács felhatalmazást adott a Marokkóval kötendő mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére. Japán esetében a megtárgyalandó kérdések sikeres számbavételét követően –– amely a nem vámjellegű kereskedelmi akadályokra vonatkozó külön rendelkezésekre is kiterjedt – a Tanács 2012 novemberében felhatalmazást adott a szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalások megkezdésére. Az EU első számú kereskedelmi partnere, az Egyesült Államok esetében előkészületek folynak a szabadkereskedelmi megállapodásról szóló tárgyalások megkezdésére. A munkahelyteremtéssel és a növekedéssel foglalkozó magas szintű munkacsoport már ki is adta az átfogó transzatlanti kereskedelmi és befektetési partnerségről szóló záró jelentését. Előkészítő megbeszélések indultak Tunéziával, Jordániával, Egyiptommal és Marokkóval annak érdekében, hogy elindulhassanak a mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásra irányuló tárgyalások, amint ezek az országok készen állnak rá. Végül megbeszélések folynak Indonéziával, Thaifölddel és a Fülöp-szigetekkel is, esetleges kereskedelmi tárgyalásokat helyezve kilátásba, amelyek kiegészítenék a szabadkereskedelmi tárgyalások kihívást jelentő menetrendjét az ASEAN régiójában. 2012 egyik fontos kereskedelmi eseménye volt Oroszország csatlakozása a WTO-hoz, és ez új távlatokat nyitott a partnerségi és együttműködési megállapodás felváltását célzó új megállapodásra irányuló, folyamatban lévő tárgyalás számára. Az EU–Kína csúcstalálkozó megbeszéléseit követően folyamatban van az önálló befektetési megállapodásról szóló tárgyalások megkezdésének előkészítése. Végül, a világ két legnagyobb gazdaságával, az Egyesült Államokkal és Kínával az Unió magas szintű párbeszédet folytat, amely mindkét ország esetében többek között a piacra jutási akadályokra is kiterjed. A kereskedelmi tárgyalások és az érvényesítésre irányuló erőfeszítések együttes alkalmazása szükséges ahhoz, hogy az EU részt vehessen a globális értékláncokban, továbbá stabil és kiszámítható keretfeltételeket lehessen biztosítani az üzleti tevékenységekhez az egész világon. Az EU csak úgy képes az uniós üzleti szféra jogos elvárásainak eleget téve egyenlő versenyfeltételeket biztosítani számukra a világpiacon, ha céltudatos érvényesítési stratégiát követ, amelyet a kereskedelmi diplomácia, a jogviták rendezése és a tárgyalások együttes alkalmazásával valósít meg, és amely különböző szintű fellépéseket von maga után, beleértve a legmagasabb politikai szintet, azaz a harmadik országokkal való csúcstalálkozókat is. A Bizottságnak, a tagállamoknak és az iparnak a piacra jutási stratégiával összhangban folytatniuk kell együttműködésüket annak érdekében, hogy elháruljanak az akadályok a harmadik országokban, és az új korlátok felállítására irányuló kísérletek ne maradjanak válaszlépés nélkül. Így az uniós vállalkozások élvezhetik majd a gyorsan bővülő külföldi piacokhoz való jobb hozzáférés előnyeit, és eredményesen járulnak hozzá az EU gazdasági fellendüléséhez. A kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló jelentés harmadik kiadása a következőképpen épül fel: az 1. szakasz az előző jelentésben meghatározott akadályok tekintetében elért eredményeket mutatja be, és azokon a területeken, ahol a haladás egyelőre nem kielégítő, felvázolja a további fellépési lehetőségeket; a 2. szakasz több egyéb akadályt határoz meg, amelyekkel szemben a jövőben prioritást élvező intézkedéseket kell hozni; a 3. szakasz pedig azt mérlegeli, hogy a kereskedelmi akadályok kezelése érdekében miképpen kombinálhatók a leghatékonyabb módon a rendelkezésre álló eszközök. 1. A 2012. ÉVI AKADÁLYOK: MILYEN ELŐRELÉPÉS TÖRTÉNT? A kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló 2012. évi jelentés hat kereskedelmi partner/régió (az Egyesült Államok, Kína, Japán, India, Oroszország és Brazília/Argentína) tekintetében 25 akadályt azonosított. Ezek az akadályok lehetséges gazdasági és rendszerszintű hatásuk, valamint az általuk érintett országok stratégiai jelentősége miatt kiemelkedő fontosságúnak minősültek az uniós üzleti vállalkozások számára. Ezek a piacra jutáshoz fűződő kérdések az Unió érintett országokkal való kétoldalú kereskedelmi kapcsolatainak fő prioritásaivá váltak. Ez azt jelenti, hogy a Bizottság következetesen felvetette azokat valamennyi bilaterális megbeszélés során, gyakran akár a legmagasabb politikai szinten (például csúcstalálkozókon) is. Emellett azt is meg kell jegyezni, hogy Oroszország 2012. augusztus 22-i csatlakozása a WTO-hoz lehetőséget teremtett számos hosszú ideje fennálló piacra jutási kérdés megoldására, bár e folyamat során új akadályok jelentkeztek. Ez a szakasz a 2012 folyamán elért előrehaladásról számol be. Egyes esetekben az előrelépés az akadály teljes megszüntetését jelentette. Más esetekben, miközben bizonyos mértékű javulás történt, az akadály részben fennmaradt. Néhány akadály esetében a helyzet a számos végrehajtott fellépés ellenére súlyosbodott a tavalyihoz képest. Ebben a szakaszban az elért haladás mértékének megfelelően e három kategória alapján végzünk elemzést. a. Akadályok, amelyek terén számottevő előrelépés történt Kína esetében kedvező fejleményekről számolhatunk be a nyersanyagokat érintő exportkorlátozásokkal szembeni uniós fellépéssel kapcsolatban. 2009. június 23-án az EU és az Egyesült Államok vitarendezési ügyet kezdeményezett a WTO előtt, amelyhez a későbbiekben Mexikó is csatlakozott. 2012. január 31-én a WTO Fellebbezési Testületének jelentése fenntartotta az EU által felvetett valamennyi lényeges állítást, és megerősítette a vizsgálóbizottság 2011 júliusában tett megállapításait. Megerősítette, hogy a Kína által számos ipari nyersanyag esetében alkalmazott exportkorlátozások ellentétesek a WTO keretében vállalt kínai kötelezettségekkel, és a korlátozásokat nem támasztják alá környezetvédelmi vagy természetvédelmi okok. Ez igen jelentős gazdasági és rendszerszintű siker volt, amely érvényesítette a Kína által a WTO-hoz való csatlakozásakor elfogadott szabályokat. Kína 2012. december 31-ig kapott haladékot a végrehajtásra, és az év végén olyan végrehajtási lépéseket jelentett be, amelyek megszüntetik a kiviteli vámokat és a kvótákat. Kína azonban a korábban kvóta alá tartozó szinte valamennyi termék esetében exportengedélyezési követelményeket alkalmaz. A Bizottság a továbbiakban is szorosan nyomon követi a helyzetet és az export alakulását, különös tekintettel az újonnan bevezetett exportengedélyezési követelményekre. 2012. március 13-án egy másik ügy indult Kína ellen, mivel az EU, az Egyesült Államok és Japán konzultációs eljárást kezdeményezett Kína ritkaföldfémekre, volfrámra és molibdénre vonatkozó exportkorlátozásairól. Vizsgálóbizottság jött létre, amely várhatóan 2013 vége felé hozza meg döntését. India tekintetében a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló jelentés tavaly arról számolt be, hogy előrehaladást értek el a 2010-ben a pamut, pontosabban a pamutfonal és a gyapot exportjára vonatkozóan bevezetett mennyiségi korlátozásokkal szemben. 2011 augusztusára az indiai kormány a gyapotra vonatkozó valamennyi fennmaradó mennyiségi korlátozást megszüntette. Ez az előrelépés azonban közvetlenül a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló jelentés 2012-es közzétételét követően veszélybe került, mivel a május 4-i hivatalos megszüntetést megelőzően, 2012. március 5-én új részleges korlátozást vezettek be. Az indiai kormánnyal folytatott bilaterális és ágazati megbeszéléseket követően az EU elérte, hogy az indiai fél kötelezettséget vállaljon arra, hogy a következő időszakban nem vezet be exportkorlátozásokat. Japán esetében a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló tavalyi jelentés némi előrelépésről számolt be. A 2011. májusi EU–Japán csúcstalálkozót követően hatályfelmérést indítottak azzal a céllal, hogy feltérképezzék a jövőbeni szabadkereskedelmi megállapodásra irányuló tárgyalásokban érintett kérdések körét és az ezekkel kapcsolatban kitűzött cél nagyságát. 2012-ben e vizsgálat keretében sor került a nem vámjellegű akadályok átfogó listájának megtárgyalására. Az azonosított problémák egy részével kapcsolatban a hatályfelmérés már eredményekkel szolgált, és a listán szereplő nem vámjellegű akadályok közül a következők már megoldódtak: bioélelmiszer, a szeszes italok nagykereskedelmének engedélyezése, átláthatóság, a gyógyszerekre vonatkozó helyes gyártási gyakorlatról szóló Japán–EU kölcsönös elismerési egyezmény kiterjesztése a 12 új uniós tagállamra, valamint két élelmiszer-adalékanyag kijelölése. Emellett számottevő előrelépés történt a gépjárműiparban alkalmazott pirotechnikai biztonsági berendezésekkel és a gyógyszerek árazásának kiszámíthatóságával kapcsolatos kérdések megoldása irányába. Emellett Japán úgy döntött, hogy a harminc hónapnál fiatalabb állatok esetében megszünteti a Franciaországból és Hollandiából származó marhahús behozatalának tilalmát. Más tagállamok kérelmeit jelenleg vizsgálják. Várhatóan 2013 tavaszán kerül sor a piac tényleges megnyitására. Számos egyéb esetben – például a rádióberendezések, orvostechnikai eszközök, gépjárművek és gyógyszerek esetében – Japánnak 2013 márciusának végét megelőzően további lépéseket kell tennie az uniós aggodalmak kezelése érdekében. A fennmaradó kérdések tekintetében a szabadkereskedelmi megállapodásra vonatkozó jövőbeli tárgyalásoktól várható a további előrelépés feltételeinek megteremtése. Oroszország 2012. augusztus 22-i WTO-csatlakozásakor első alkalommal rögzítették az orosz importvámokat. A legfontosabb hatás a válság alatt, 2008-ban elfogadott vámemelés visszavonása volt. b. Akadályok, amelyek terén bizonyos mértékű előrelépés történt Kína esetében a befektetések útjában álló akadályokról szóló 2011. évi jelentés jelezte, hogy a kétoldalú kereskedelmet akadályozó tényezők között szereplő egyik leginkább rendszerszintű kérdéssel kapcsolatban a Bizottság kitartó fellépése eredményesnek bizonyult. 2011 első felében jelentős előrelépés történt az úgynevezett „hazai eredetű innovációra” irányuló politika terén, amelynek alapelve, hogy kizárólag olyan innovatív termékekre terjedhet ki a közbeszerzés, amelyek kínai eredetű szellemi tulajdont képeznek. A pénzügyminisztérium 2011 júliusának elején visszavont három alapvető rendeletet, és a legmagasabb szintű politikai bejelentésekre került sor. Mindazonáltal egyes bizonyítékok szerint regionális szinten továbbra is közzétesznek olyan jogszabályokat, amelyek a műszaki szabványoknak a hazai eredetű innovációs fejleményekkel való összhangba állítására irányulnak (például a kuangtongi kormány 2012 márciusában életbe lépő rendelete). Hasonlóképpen, a hazai eredetű innováció elemei különböző formában újra meg újra felbukkannak, például a többszintű védelmi rendszer támogatására kifejlesztett információbiztonsági szabványokban, az új kormányzati beszerzési jegyzékekben – így a tisztviselők vagy pártvezetők autói esetében –, valamint a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság stratégiai fontosságú feltörekvő iparágakról szóló új jegyzékének tervezetében. Az előrehaladás ezért továbbra is törékeny: a hazai eredetű innovációra vonatkozó politika és a közbeszerzés szétválasztása a jelek szerint még nem teljesen megszilárdult politika, és részletes nyomon követésre van szükség, különös tekintettel arra, hogy az újabb jogszabályok egyre kifinomultabbak. A szabványosítás és a technikai előírások terén az információbiztonsági ágazatban fennálló, prioritásként kezelendő kínai akadályok (például a kereskedelmi célú titkosítás állami adminisztrációs hivatalának [OSCCA] rendelete a kereskedelmi célú titkosításról és a többszintű védelmi rendszerről) továbbra is aggodalomra adnak okot. Némi csekély előrehaladás történt ugyan[8], ám továbbra is nehézségek lépnek fel a titkosítást alkalmazó termékek OSCCA-tanúsításával kapcsolatban, és folytatódik a többszintű védelmi rendszer végrehajtása. További aggasztó kérdést jelentenek a kínai exportfinanszírozási feltételek és támogatások. Kína az exporthiteleket az OECD/WTO-szabályok tekintetében kérdéses módon alkalmazza a tőkeintenzív – gyakran csúcstechnológiai ágazatokban működő – kiemelkedő nemzeti termelők exportjának fellendítéséhez. 2012-ben némi előrehaladás valósult meg, mivel Kína jelezte, hogy elvben készen áll nemzetközi tárgyalásokat folytatni az exportfinanszírozási feltételekről. 2012 novemberében első ízben ült össze egy nemzetközi munkacsoport, és Kína felajánlotta, hogy 2013 májusában helyt ad a következő ülésnek. A tárgyalási folyamat azonban nem indult zökkenőmentesen. Annak érdekében, hogy a nemzetközi munkacsoport tagjainak lehetősége legyen az exporthitelekkel kapcsolatos kérdésekről informális szinten további megbeszélést folytatni, az EU 2013 márciusában technikai találkozó házigazdája lesz. A kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló jelentés tavaly megemlítette, hogy nem történt számottevő előrelépés Indiában bizonyos ágazatok, például a kiskereskedelem, jogi szolgáltatások, a könyvvitel, a biztosítás, a banki és pénzügyi szolgáltatások külföldi befektetések előtt történő megnyitása terén. Nem szűntek meg az aggodalmak a postai ágazat reformjával és a gyorsposta-szolgáltatásokra gyakorolt lehetséges kedvezőtlen hatásokkal kapcsolatban sem. 2012-ben azonban a jelek szerint a kormány gazdasági reformterv megvalósításába kezdett. E folyamat konkrét eredményei közé tartozik, hogy megnyitották a kiskereskedelmet (egyetlen márka és több márka forgalmazása) a közvetlen külföldi befektetések előtt, és döntés született arról, hogy fokozzák a közvetlen külföldi befektetéseket a légitársaságok ágazatában. A parlament által mérlegelt további reformok között szerepelnek a bankreformok, valamint a biztosítás ágazatának megnyitása a közvetlen külföldi befektetések előtt – e két lépés megerősítené, hogy a kormány tovább akar haladni gazdasági reform útján. Szintén indiai fejlemény, hogy korlátozott előrelépés valósult meg a távközlési biztonsági tanúsítványokra vonatkozó előírások tekintetében. Először is, a híradástechnikai berendezéseke vonatkozóan 2010-ben bevezetett biztonsági előírásokat végre módosították annak érdekében, hogy felszámolják a legnagyobb terheket jelentő feltételeket, különös tekintettel a forráskódok letétbe helyezésének eddigi előírásának megszüntetésére. Továbbra is aggodalomra ad okot a biztonsági kockázatot jelentőnek minősített berendezések indiai tanúsításának előírása, amely ellentétes a kölcsönös elismerés feltételeit alkalmazó nemzetközi gyakorlattal. India emellett régóta tanúsítási rendszert működtet az importált és exportált gumiabroncsokra vonatkozóan, amelyért az indiai szabványügyi hivatal felelős. 2012 szeptemberében India megszüntette a rendszer egyik legnagyobb terhet jelentő elemét, az IS (Indian Standard) jelzésű gumiabroncsok indiai piacon kívüli értékesítésére vonatkozó tilalmat, amit az uniós ipar már régóta kért. Mindazonáltal a gumiabroncsok tanúsítása terén még több probléma tapasztalható (gumiabroncsonkénti díj, hosszadalmas eljárások, üzemellenőrzések, kötelező bankgaranciák stb.) Az acéltermékek indiai szabványügyi hivatal általi tanúsítása tekintetében India egyes termékek esetében 2013 márciusáig elhalasztotta a tanúsítási előírások hatályba lépését (eredetileg 2012 szeptemberétől léptek volna hatályba). A tanúsítási előírások azonban továbbra is aránytalanok, és nincsenek összhangban a területre vonatkozó nemzetközi gyakorlattal (üzemellenőrzések, hosszú határidők, túlzott mértékű tesztelés, díjak). A gumiabroncsokra és az acéltermékekre vonatkozó tanúsítási rendszereket India a kereskedelem technikai akadályairól szóló WTO-megállapodás szerint bejelentette, és ezeket a Kereskedelem Technikai Akadályai Bizottságának keretében rendszeresen tárgyalják. Az Egyesült Államok esetében a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló tavalyi jelentésben szereplő előrelépés megerősítést nyert. A jelentés szerint előrelépés valósult meg a 100 %-os átvilágításra vonatkozó jogszabály tekintetében. Miután több fellépés volt az ügyben – többek között az EU részéről is –, az Egyesült Államok Belbiztonsági Minisztériuma két évvel elhalasztotta a konténerek 100 %-ának átvilágítására vonatkozó előírásokat, amelyek 2012 júliusától léptek volna hatályba. Kereskedelempolitikai felülvizsgálatában az Egyesült Államok megerősítette, hogy a 100 %-os átvilágítás alkalmazásának határideje 2014. július 1-je előtt nem fog hatályba lépni. A jogszabályi előírás érvényben van, ám a végrehajtás határidejét megváltoztatták. A belbiztonsági miniszternek jogában áll ezt az adott időpontban ismét meghosszabbítani, ám e további meghosszabbításról még nem született döntés. Szintén egyesült államokbeli fejlemény, hogy sikerült némileg előrelépni az amerikai termékek vásárlását ösztönző („Buy American”) jogszabály tekintetében, bár a jogszabály maga továbbra is problematikus. A 2009-ben a gazdasági válság során bevezetett, nagy horderejű „Buy American” rendelkezéseket tartalmazó ösztönző csomag 2011 szeptemberében lejárt, és nem hosszabbították meg. 2013. január 25-én, 8 hónappal a kereskedelemkorlátozó intézkedésekről szóló WTO-s vitarendezési konzultációk megkezdése után Argentína visszavonta a nem automatikus behozatali engedélyek alkalmazását. Ez fontos lépés, és az EU azon folyamatos erőfeszítéseinek eredménye, amelyekkel Argentínát WTO-kötelezettségeinek betartására igyekszik rábírni, továbbá azt jelzi, hogy a WTO vitarendezési mechanizmusa betölti célját. Mindazonáltal nem jelent megoldást az Argentínában jelenleg érvényben lévő kereskedelemkorlátozó intézkedések összességére. Ezért az Unió 2013. január 28-án azt kérte, hogy jöjjön létre WTO-vizsgálóbizottság két további jogellenes intézkedés felszámolása érdekében (lásd a következő szakaszt). c. Akadályok, amelyek terén 2012-ben nem történt előrelépés Az EU 2012-ben tett intézkedései ellenére, amelyek egyes esetekben a kérdések legmagasabb politikai szinten való tárgyalására is kiterjedtek, néhány akadály esetében nem történt jelentős előrelépés, így ezek a 2013-as prioritások listáján is szerepelnek. A befektetés továbbra is a Kínával kialakított kétoldalú kapcsolatok kulcsfontosságú területe, mivel az ország e tekintetben hatalmas potenciállal rendelkezik. A befektetések útjában álló akadályok azonban továbbra sem hárultak el, és a helyzet az elmúlt év során alig javult. A külföldi befektetések 2011-ben felülvizsgált jegyzéke csalódást okozott abban a tekintetben, hogy csak korlátozott számú területen jelzett liberalizációt, miközben néhány egyéb területen tovább korlátozták a piacra jutást. A helyzet romlására példa a gépjárműipari alkatrészek gyártására irányuló külföldi befektetés, amelyre a külföldi befektetések 2011. évi jegyzékének elfogadásáig nem vonatkoztak jogi korlátozások. A 2011 végén kiadott jegyzék maximum 50 %-os korlátozást vezet be az elektromos járművek akkumulátoraira irányuló befektetésekre vonatkozóan. Bár a 2012. szeptember 20-án tartott EU–Kína csúcstalálkozón mindkét fél megerősítette, hogy készen áll a befektetési tárgyalások megkezdésére való felkészülésre, előzetes kapcsolatfelvétel folyik a két fél hatóságai között, mivel a belső előkészületek még egyik félnél sem zárultak le. 2012-ben számos hivatalos nyilatkozat született a befektetések irányába való további nyitásról, különösen a szolgáltatások területén. A jövő kérdése, hogy ezt követik-e majd gyakorlati lépések. 2011 folyamán Kína a külföldi beruházókat érintő fúziókra és felvásárlásokra vonatkozó nemzetbiztonsági felülvizsgálati mechanizmust fogadott el, amelynek értelmében az ország nemzetbiztonsági megfontolások alapján megakadályozhatja a külföldi felvásárlásokat. A végső mechanizmus elfogadására 2011 szeptemberében került sor. Nem önmagában a mechanizmus bevezetése jelent problémát (egyes uniós tagállamokban is vannak érvényben hasonló mechanizmusok), hanem az, hogy annak alkalmazási köre igen széles – mind az ágazatok, mind pedig a nemzetbiztonság meghatározása tekintetében–, és jelentősen túllép az elfogadott nemzetközi (OECD) elveken. Nem számolhatunk be semmiféle előrelépésről, és tudomásunk van egy aktuális esetről, amelyben egy uniós vállalkozással való közös vállalkozásra vonatkozóan jelenleg folyik a közvetlen külföldi befektetésekkel kapcsolatos ellenőrzés, tisztázatlan és kiszámíthatatlan eljárások és szabályok mellett, ami miatt a helyzet igen bizonytalan és elkedvetleníti a potenciális befektetőket. A távközlésre vonatkozó új indiai politikai keret még kidolgozás alatt áll, ám egyes, már közzétett részei helyi tartalomra vonatkozó követelményeket tartalmaznak (minimum 30 %), a közbeszerzési eljárásokban előnyt biztosítva a hazai gyártású felszereléseknek és elektronikai termékeknek. Hasonló rendelkezések más iparágakra – például a megújuló energiára és a napenergia-előállításra – vonatkozóan is fennállnak. Bár India nem részes fél a Kormányzati Beszerzési Megállapodásban, e politikai fejlemények meglehetősen aggasztóak, különösen a szabadkereskedelmi megállapodásra irányuló jelenlegi tárgyalásokat nézve, mivel megerősíti, hogy India támogatni kívánja a kiemelkedő nemzeti termelőket olyan kulcsfontosságú iparágakban, amelyekben uniós piaci szereplők jelentős indiai érdekeltségekkel rendelkeznek. E politikák tehát veszélyeztethetik a jelenlegi indiai üzleti lehetőségeket. Érdemes felhívni a figyelmet arra a további aggasztó fejleményre is, hogy India biztonsági szempontok tekintetében is helyi tartalomra vonatkozó követelmények bevezetését tervezi, és ez a terv az iparágat nagyon érzékenyen érinti. Mint arról tavaly beszámoltunk, 2011-ben állat- és növény-egészségügyi kérdésekben némi előrelépést sikerült elérni Indiával. Közelebbről, javult a kilátás a nemzetközi szabványokkal való összehangolásra a szarvasmarhafélék genetikai anyaga (sperma) tekintetében. Ám annak ellenére, hogy India kötelezettséget vállalt ezeknek az importfeltételeknek a kiigazítására, 2012-ben nem történt jelentős tényleges előrelépés. A Bizottság továbbra is szorosan nyomon követi e kérdést Indiával, ám aggasztónak találja azt az általános indiai megközelítést, miszerint indokolatlan és felesleges egészségügyi és állat-egészségügyi intézkedések megőrzésével kívánják agrár-élelmiszeripari piacukról kizárni az importot. 2011-ben nem sikerült előrelépni a Mercosur-országok esetében azonosított akadályok terén, ahol éppen hogy a protekcionista tendenciák további érvényesülése figyelhető meg, nevezetesen az Argentínában és Brazíliában érvényben lévő intézkedések tekintetében. E korlátok egy része esetében (ilyenek pl. a tengeri szállításra vonatkozó korlátozások és a nyersanyagokra vonatkozó exportkorlátozások Argentínában és Brazíliában) a problémák megvitatásának elsődleges keretéül a tervek szerint a szabadkereskedelmi megállapodásra irányuló tárgyalások szolgáltak volna. Bár a Mercosurral való tárgyalások előrehaladása igen lassú volt, 2013. január 26-án a felek miniszteri szinten megállapodtak arról, hogy legkésőbb 2013 utolsó negyedévéig kölcsönösen ajánlatokat tesznek egymásnak. Összességében egyre növekszik az importkorlátozó intézkedések száma. Az újraiparosításra és importkiváltásra vonatkozó argentin politika továbbra is érvényben van, és diszkriminatív a behozatallal szemben. 2012 februárjában Argentína valamennyi importra vonatkozó új, egyablakos elektronikus ügyintézést vezetett be, valamennyi import esetében különböző állami szervek belátás szerinti jóváhagyásához kötött, eskü alatt tett előzetes importőri nyilatkozatokat írva elő. Ez számos ágazatban tovább súlyosbítja a már most is jelentős késéseket. 2012 áprilisában a rendszert kiterjesztették a szolgáltatások ágazatára is. A külföldi vállalkozásokat egyre inkább érintik a külföldi valuták, osztalékok és jogdíjak átutalására vonatkozó korlátozások. Emellett az importőröknek az importkiegyensúlyozó előírásokat is tiszteletben kell tartaniuk. Ezek az intézkedések ellentétesek az 1994. évi Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (GATT) értelmében a mennyiségi korlátozások bevezetésének tilalmával, a megkülönböztetés tilalmára vonatkozó kötelezettséggel és a nemzeti elbánás elvével, valamint az importengedélyezési eljárásokról szóló megállapodás szabályaival 2012. május 25-én az EU vitarendezési konzultációt kért a WTO-nál a nem automatikus importengedélyekről (amelyeket 2013 januárjában visszavontak – lásd fent), az eskü alatt tett előzetes importőri nyilatkozatokról és az importkiegyensúlyozó előírásokról, ám a júliusi konzultációk nem jártak eredménnyel. 2012. december 6-án az EU felkérte a WTO-t, hogy döntsön Argentína kereskedelemkorlátozó intézkedéseinek jogszerűségéről és hozzon létre vizsgálóbizottságot. Az Egyesült Államok és Japán ugyanezen a napon, ugyanezekre az intézkedésekre vonatkozóan szintén vizsgálóbizottság felállítását kérte. Argentína a viszontbiztosítási szolgáltatások ágazatára vonatkozó korlátozásokat is fenntartotta. 2011 februárjában az argentin biztosítási felügyelet (Superintendencia de Seguros de la Nacion) határozatot tett közzé, amely módosította a viszontbiztosítások szabályozási keretét. Az új jogszabály egyik fő rendelkezése, hogy az országon belül kizárólag a nemzeti vállalatok vagy a külföldi vállalatok helyi fiókvállalatai számára engedélyezi viszontbiztosítási szolgáltatások nyújtását, korlátozva ezáltal a piacra jutást. Ezzel kapcsolatban nem sikerült előrelépést elérni. A brazíliai kormányzati beszerzésekhez való hozzáférés esetében a helyzet nem javult. 2010-ben Brazília nemzeti közbeszerzési törvényében átfogó hatállyal 25 %-os előnyben részesítési arányt vezetett be, amelyet azonnali hatállyal alkalmaztak az információs és kommunikációs technológiák ágazatában. 2012-ben nem történt előrelépés. Brazília szigorúbb vámellenőrzések révén a textiláruk és a ruházat behozatalára vonatkozó eljárások terén is megszorításokat vezetett be 2011 utolsó negyedéve óta. A behozott textilárukra és ruházatra így a szürke és a vörös vámeljárások alkalmazandók. Ez azt jelenti, hogy az árukat fizikai ellenőrzésnek vetik alá, valamint a mintákat laboratóriumi vizsgálatra küldhetik. Előrehaladásról nem tudunk beszámolni. 2. EGYÉB JELENTŐS AKADÁLYOK ÉS AZ IDEI JELENTÉS PRIORITÁSAI A kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló 2012. évi jelentésben felsorolt megoldatlan akadályok mellett az idén számos új piacra jutási akadály jelentkezett, amelyek felkerültek a jogérvényesítési prioritások listájára. a. Új akadályok A kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló 2012. évi jelentés beszámolt arról, hogy 2011 szeptemberében Brazília megemelte az ipari termékek adóját (Imposto sobre Produtos Industrializados, a továbbiakban: IPI) azon gépjárművek és tehergépkocsik értékesítése esetében, amelyek nem felelnek meg bizonyos helyi termelési feltételeknek. A 2011-es ideiglenes IPI-szabályokat 2012 októberében a 2013–2017-es időszakra vonatkozó új szabályok váltották fel, amelyek további feltételeket és előírásokat határoztak meg (az úgynevezett INOVAR-AUTO támogatási program). A helyi gyártók az IPI tekintetében adókedvezményben részesülhetnek, ha megfelelnek bizonyos feltételeknek, amelyek többek között K+F-beruházásokra, valamint a Brazíliában végzett gyártási lépések számának növelésére vonatkoznak. Adókedvezmény vehető igénybe hazai előállítású autóalkatrészek felhasználásához kötött progresszív adójóváírás formájában. Brazília tehát lényegében meghosszabbította az eredetileg 2011-ben életbe léptetett diszkriminatív adórendszert. A 2013–2017-es időszakra vonatkozó rendszer továbbra is ösztönzőket biztosít a helyi gyártás számára, a behozatal rovására. A brazil gyártók számára a behozatallal szemben védelmet nyújtó közvetett adók alkalmazása nem korlátozódik a gépjárműiparra. Problémás intézkedésekről számoltak be más ágazatokban is, például az elektronika és a távközlési berendezések terén. Aggodalomra ad okot, hogy a kérdéses adózási gyakorlatokat esetleg más területekre is kiterjesztik, beleértve azt is, hogy ezek a brazil exportáló vállalatok támogatását célozzák. A belső adók kivetésével kapcsolatban megállapított problémákat tovább súlyosbítja az, hogy 2012 októberében Brazília a Mercosur-csúcstalálkozó döntését követően a közös Mercosur-vám alóli kivételként 100 vámsor esetében a WTO által rögzített szintig való vámemelésről határozott. Ez ugyan nem ellentétes a WTO-kötelezettségekkel, ám a határozat nem felel meg a G20-csoport politikai elkötelezettségének, miszerint tartózkodnak importkorlátozó intézkedések foganatosításától. Az intézkedés számos terméket érint, így például a kerámiatermékeket és tűzálló anyagokat, a papírt, a viszkózfonalakat, a feldolgozott burgonyát, a vegyszereket stb., és ezek közül sok komoly gazdasági jelentőséggel bír az Unió számára. 2013 elején a közös Mercosur-vám alóli kivételként 100 vámsor esetében további vámemelés várható. Az autókkal kapcsolatban az a tendencia figyelhető meg Brazíliában, hogy hazai rendeleteket és saját tanúsítási eljárásokat foganatosítanak a gépjárműalkatrészekre vonatkozóan, míg korábban az ENSZ-EGB-előírások szerint minősített és megjelölt termékeket további tesztelés, tanúsítás vagy megjelölés nélkül elfogadták Brazíliában. Ideális esetben Brazíliának kívánatos lenne csatlakoznia az egységes műszaki előírások elfogadásáról és a gépjárművek és gépjárműalkatrészek jóváhagyásának kölcsönös elismeréséről szóló többoldalú megállapodáshoz (az 1958. évi ENSZ-EGB-megállapodáshoz), ám erre nem áll fenn egyértelmű politikai szándék. Segítséget jelentene az uniós gyártók számára, ha egyéb módokon elősegíthető lenne, hogy Brazília elfogadja az EU-ban elvégzett megfelelőségértékelési eljárásokat (tesztelés és ellenőrzés). Kínában is tapasztalható a helyi tartalomra vonatkozó követelmények bevezetésére irányuló tendencia, mint azt Brazília és India esetében említettük, bár a helyi tartalomra vonatkozó követelményeket általában nem teszik közzé nemzeti vagy helyi szintű kínai rendelkezésekben. Nem arról van szó, hogy ilyen követelmények nem léteznek, hanem arról, hogy ezek a múlthoz képest kifinomultabb és rejtettebb formában jelentkeznek. Az elmúlt években a kormányzati beszerzés is a komoly aggodalomra okot adó területek közé került. A közbeszerzést Kínában főként két törvény szabályozza – a kormányzati beszerzésről szóló törvény (becsült piaci érték: 1,13 trillió CNY, állami tulajdonú vállalkozásokra nem alkalmazandó), valamint az ajánlattételről és pályáztatásról szóló törvény (becsült piaci érték: 8,3 trillió CNY, állami tulajdonú vállalkozásokra alkalmazandó). Bizonyos esetekben helyi önkormányzatok 70 %-os helyi tartalomra vonatkozó követelményeket határoztak meg. A gyakorlatban a pályázati dokumentumok „hazai termékekre” vonatkozó követelménye és a „hazai termék” meghatározására vonatkozó egyértelmű útmutatás hiánya megakadályozta, hogy a Kínában működő, külföldi tulajdonú vállalatok egyenlő feltételekkel juthassanak hozzá közbeszerzési szerződésekhez. Az elmúlt években Argentínában a kormány aggasztó módon aktívan törekedett arra, hogy egyes ágazatok és iparágak növeljék termelési folyamatukban a helyi tartalom arányát. Ennek következtében ágazatok és iparágak széles skálájára alkalmazandók helyi tartalomra vonatkozó követelmények, többek között a következőkre: bányászat, gépjárműgyártás, cipőipar, mezőgazdaság, gépgyártás, építőanyagok, gyógyszeripar, vegyipar és textilipar. A kormányzati politika a szolgáltatások ágazatát is igen érzékenyen érinti: komoly helyi tartalmi követelmények vonatkoznak a banki, biztosítási és médiaszolgáltatásokra. 2012 áprilisában az argentin kormány úgy határozott, hogy kisajátítja a Repsol nevű spanyol vállalkozás YPF-részvényeinek 51 %-át és a Repsol YPF GAS S.A. részvényeinek 51%-át, amelyek a spanyol Repsol Butano S.A. birtokában voltak. Először is, ez a kisajátítás diszkriminatív lehet, mivel az YPF részvényesei közül csak egyetlen részvényes részvényeit sajátították ki. Másodszor, a Spanyolország és Argentína közötti kétoldalú beruházási megállapodás rendelkezéseivel ellentétben Argentína nem kárpótolta a korábbi tulajdonos veszteségét. India nemrégiben jelentette be a Kereskedelem Technikai Akadályainak Bizottsága felé, hogy az elektronikai és informatikai termékekre vonatkozóan kötelező regisztrációs rendszert kíván bevezetni. A kérdéses rendszer (amely például 2013 áprilisától a termékek indiai laboratóriumokban való tesztelését írja elő) olyan megfelelőségértékelési eljárást vezet be, amely a meg nem feleléssel járó kockázatot nézve szigorúbb a szükségesnél. Az EU-ban ezek a termékek kis kockázattal járó termékeknek minősülnek, így ezekre vonatkozóan a szállító megfelelőségi nyilatkozatát írják elő. Az intézkedés jelentős hatást gyakorolhat az említett termékek EU és India közötti kereskedelmére. Szintén aggodalomra ad okot, hogy Kína héa-mentességet biztosít a hazai gyártású regionális repülőgépeknek. Ez a mentesség súlyos gondokat okoz a megkülönböztetésmentességre vonatkozó WTO-kötelezettségek értelmében, és hátráltatja a külföldi gyártók piacra jutását. Az ügyben további intézkedésekre kerül majd sor annak érdekében, hogy Kína megfeleljen nemzetközi kötelezettségvállalásainak. b. Oroszország – új akadályok a WTO-hoz való csatlakozással párhuzamosan, a régóta fennálló piacra jutási problémák mellett Oroszország lezárta a WTO-hoz való csatlakozására irányuló, 18 éven át tartó tárgyalási folyamatot, és 2012. augusztus 22-én hivatalosan csatlakozott a WTO-hoz. A csatlakozást fogadtatásakor az országgal való kereskedelmi kapcsolatok javulásában mérföldkőnek tekintették. A csatlakozáshoz közeledve azonban Oroszország fenntartott, illetve elfogadott egy sor protekcionista intézkedést, amelyek többsége nem felel meg Oroszország WTO-kötelezettségvállalásainak. A gépjárművek újrahasznosítási illetéke tekintetében 2012. szeptember 1-jével hatályba lépett egy új keretjogszabály és annak végrehajtási rendelete, amely a forgalomba helyezendő járművekre újrahasznosítási illetéket kivető újrafeldolgozási rendszert vezet be. A hazai gyártók mentesülhetnek az illeték megfizetése alól, ha igazolást adnak az általuk gyártott járművek újrahasznosításáról, míg a külföldi szállítók esetében az importált gépjármű regisztrációjának feltétele az illeték megfizetése – ez egyértelműen diszkriminatív intézkedés. A kérdés megoldása érdekében kétoldalú tárgyalások folynak. Amennyiben ezek nem járnak eredménnyel, az EU fontolóra veszi WTO-s vitarendezési eljárás megindítását. Oroszország a WTO-hoz való csatlakozása óta termékek széles skálája – többek között a használt járművek, a papír, a gépjármű-karosszéria – esetében a kötelezettségvállalás szerinti, (úgynevezett rögzített) szintet meghaladó importvámokat alkalmaz (pl. azáltal, hogy a meglévő értékvámhoz minimális importár formájában külön vám adódik hozzá)[9]. Ezeket a WTO-kötelezettségekkel ellentétes intézkedéseket mielőbb meg kell szüntetni. Az ügyről kétoldalú tárgyalások folynak. Némi előrelépés történt afelé, hogy 2013. március 1-jéig több vámsort módosítsanak, a gépjármű-karosszériák vámjára azonban ez nem érvényes. A kereskedelem technikai akadályai vonatkozásában nemrégiben az Oroszország–Kazahsztán–Belarusz vámunióval összefüggésben több technikai szabályozást készítettek elő (pl. a szeszes italokra, a gépjárművekre és a textilárukra vonatkozóan). Amennyiben ezeket jelenlegi formájukban elfogadják, az nehézségeket okoz majd a termékeiket az orosz piacon forgalmazni kívánó uniós szereplőknek. Oroszországot felkérték, hogy a kereskedelem technikai akadályairól szóló WTO-megállapodás szerinti kötelezettségeinek betartása érdekében megfelelően korai szakaszban jelentse be a technikai szabályozások tervezeteit, hogy a többi WTO-tag számára lehetővé tegye ezek elemzését és az észrevételek tételét. Eddig két értesítés érkezett (a szeszes italokra és a gépjárművekre vonatkozóan), ám a kereskedelem technikai akadályairól szóló megállapodással ellentétben Oroszország nem biztosított lehetőséget a többi WTO-tag számára az észrevételeik megtételére. A szeszes italokkal és a textilárukkal kapcsolatos problémákról kétoldalú és többoldalú szinten részletes megbeszélések folytak. A várakozások szerint Oroszország WTO-csatlakozásának számos állat- és növény-egészségügyi kérdésben előrelépést kellett volna eredményeznie, mivel Oroszországnak rendes körülmények között már az első naptól teljes mértékben meg kellene felelnie az állat- és növény-egészségügyi intézkedésekről szóló WTO-megállapodásnak és a vonatkozó nemzetközi szabványoknak. Oroszországnak biztosítania kellene, hogy állat- és növény-egészségügyi intézkedései az átláthatóság és a tudományos igazolhatóság elvein alapulnak, illetve azok arányosak és indokoltak. Mindazonáltal új akadályok jelentkeztek, és a meglévő korlátozások egy része továbbra is fennáll. 2012. március 20-tól Oroszország behozatali tilalmat vezetett be az EU-ból érkező az élő állatokra. A vágósertésre vonatkozó aránytalan tilalmat az orosz hatóságok azzal indokolták, hogy az EU-ból érkező egyes szállítmányok állat-egészségügyi bizonyítványaiban szabálytalanságokat állapítottak meg. Az uniós élelmiszergyártók is rendkívül hosszú késésekkel szembesülnek, vagy az Oroszországba és az Oroszország–Kazahsztán–Belarusz vámunióba történő behozatal újbóli engedélyezésére irányuló kéréseiket visszautasítják, továbbá a tagállamokat rendszereik ellenőrzésére kérik. Kétoldalú tárgyalások folynak, ám még nem sikerült kielégítő eredményt elérni. Oroszország nemrég új állat- és növény-egészségügyi intézkedések sorát kezdte foganatosítani a Németországból származó hűtött húsra és vetőburgonyára vonatkozó tilalom tekintetében. Az Unió aggasztónak találja azt a rendszeres gyakorlatot, hogy Oroszország egyetlen probléma jelentkezésekor azonnal tilalom alá helyezi az uniós termékeket, figyelmen kívül hagyva az állat- és növény-egészségügyi intézkedésekre vonatkozó WTO-elveket, miszerint a fellépéseknek indokoltaknak és arányosaknak kell lenniük. Az Oroszországból származó faimport tekintetében a lucfenyőre és a fenyőre vonatkozó két vámkontingensről szóló EU–Oroszország kétoldalú megállapodás eredményeként az uniós szereplők számára 2012 szeptemberétől lehetővé kellett volna tenni, hogy jelentősen mérsékelt kiviteli vám mellett importálják ezeket a fafajtákat. A kiviteli engedélyek kiadása terén azonban jelentős késés volt tapasztalható, és a legkomolyabb akadályok felszámolásához az EU-nak számos alkalommal szóvá kellett tennie a problémát. Több hónapos késést követően végül megkezdődött a kiviteli engedélyek kiadása, és a vámkontingens alá tartozó fabehozatal jelentősen növekszik. Az EU gondoskodni fog arról, hogy ez a tendencia 2013-ban se forduljon meg. c. A Dél-Koreával való szabadkereskedelmi megállapodás végrehajtása 2011 júliusától megkezdődött az EU és Dél-Korea közötti szabadkereskedelmi megállapodás ideiglenes alkalmazása[10]. Ez az első új generációs szabadkereskedelmi megállapodás; sajátossága átfogó és széles körű jellegében áll. Ez egyben az első alkalom, hogy az EU kelet-ázsiai országgal köt kereskedelmi megállapodást. A megállapodás végrehajtásának első évéből származó adatok (2011 júliusa – 2012 júniusa) és az elmúlt négy év adatainak átlaga (a „referenciaidőszak”) közötti összehasonlításon alapuló fő következtetések arra utalnak, hogy a Dél-Koreába irányuló uniós export összességében 37 %-kal növekedett. Ezzel párhuzamosan a Dél-Koreából való uniós behozatal csak alig észrevehetően növekedett (1 %). A még meglévő kereskedelmi akadályok tekintetében a megállapodás intézményi rendszere lehetővé tette a Bizottság számára, hogy szóvá tegyen olyan fontos problémákat, mint többek között az uniós marhahús-behozatal dél-koreai tilalmát, és azt, hogy Dél-Korea nem fogadja el egyes gépjárműalkatrészek esetében az ENSZ-EGB nemzetközi jelölését. A Bizottság további erőfeszítéseket tesz, hogy e kérdésekben és a piacra jutást gátló egyéb nehézségekkel kapcsolatban az uniós ipar számára kedvező megoldás szülessen. A szabadkereskedelmi megállapodás hatálybalépése óta történtek már kedvező fejlemények, pl. a gépjárműiparban a gumiabroncsok jelölése, az azonos családba tartozó gépjárművek ENSZ-EGB előírások szerinti típusbizonyítványainak elfogadása, a gépjárműalkatrész-gyártók regisztrációja, a kibocsátások mérése és az elektromos járművek szabványai esetében. d. Egyes stratégiai partnerek piacain jelentkező egyéb akadályok Számos esetben jelentős előrelépés volt tapasztalható olyan akadályokkal kapcsolatban, amelyekről a kereskedelem és a befektetések útjában álló akadályokról szóló 2012. évi jelentés nem tett említést. A számítógépes helyfoglalási rendszerekkel kapcsolatos, régóta fennálló probléma tekintetében az ideiglenes rendeletek hatálybalépésével Kína végre létrehozta az ahhoz szükséges jogi keretet, hogy a számítógépes helyfoglalási rendszerek külföldi szolgáltatói megkezdhessék működésüket a kínai piacon. Az új keret végrehajtásával kapcsolatban fennállnak még nehézségek, és a Bizottság Kína WTO-kötelezettségvállalásainak fényében szorosan nyomon követi majd a helyzetet. A kozmetikumok tekintetében továbbra is nehézségek tapasztalhatók Kínában az új összetevők és az új összetevőket tartalmazó termékek jóváhagyásával kapcsolatban. Más, kozmetikumokkal kapcsolatos kérdések tekintetében azonban bizonyos előrelépésről számolhatunk be. Például az Unióval 2012. október 25-én folytatott kétoldalú megbeszélések során az Állami Élelmiszer- és Gyógyszerfelügyelet megerősítette, hogy az ágazattal és a kereskedelmi partnerekkel folytatott kiterjedt konzultációkat követően úgy határozott, hogy elhalasztja azt a tervezett jogszabályt, amely számos termékkategóriát “nem különleges” termékről “különleges” termékre minősített volna át[11]. Ez az átminősítés jóval nagyobb terhekkel járó követelményekhez vezetett volna. A jövőbeli terveket a CHMR (a kozmetikumokról szóló kínai alaprendelet) 2013–2014-re tervezett felülvizsgálatával összefüggésben fogják mérlegelni. Kína jelezte, hogy fontolóra veszik a forgalomba hozatal előtti jóváhagyás rendszerétől a bejelentésen alapuló rendszer irányába való elmozdulást. Az azonban még nem egyértelmű, hogy ez valamennyi kozmetikai termékre érvényes lenne-e. A szén-dioxiddal/üzemanyag-hatékonysággal kapcsolatos kínai szabályozások tekintetében az Ipari és Informatikai Minisztérium tájékoztatása szerint az egységes fogyasztási célértékre vonatkozó terveket elnapolták, és a minisztérium ehelyett – az uniós gyakorlathoz hasonlóan – a vállalati átlagon alapuló rendszert alkalmaz majd. A minisztérium ugyanakkor azt is jelezte, hogy ezeknek az átlagoknak a kiszámításakor nem lesz lehetőség a hazai gyártású és az importált járműflotta összevonására, ami gondot jelent, mivel az importált járművek jellemzően nagyobb, magasabb kategóriájú és speciális igényeket kielégítő járművek, és ezek gyakran nehezebbek és többet fogyasztanak. Az összevonás kizárásával nehéznek bizonyulhat az átlagcél elérése importált járműflották esetében. Végül Kína elhalasztotta a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság beültethető orvostechnikai eszközökre vonatkozóan tervezett árpolitikáját, amely felső árkorlátot határozott meg a fejlett orvosi implantátumok esetében, továbbá a bonyolult, ám a hazai gyártású és az importált áruk tekintetében diszkriminatív módon kiszámított maximális árról rendelkezett. Fennáll a kockázat, hogy a vezetőváltást követően újra napirendre kerül az intézkedés, de egyelőre ezeket az árképzési terveket félretették. Az Egyesült Államok bejelentette, hogy 2013-ban közzéteszik a szarvasmarhák szivacsos agyvelőbetegségére (BSE) vonatkozó hosszú távú végleges szabályozást, és hatályba lép a klasszikus sertéspestisre vonatkozó szabályozás. Emellett 2012 végén nyilvános vitára bocsátották a sertések hólyagos betegségéről szóló közlemény tervezetét, amely elismeri majd egyes olasz régiók e betegségtől való mentességét. Az EU arra számít, hogy e szabályozások közzétételét követően hamarosan újraindulhat a szarvasmarhafélék, a sertések és a belőlük előállított termékek Egyesült Államokba irányuló uniós exportja. Az EU ugyanakkor továbbra is aggasztónak találja az EU által benyújtott egyéb állat- és növény-egészségügyi exportkérelmek feldolgozásában tapasztalt rendkívül hosszú késéseket (pl. alma, körte, csemegepaprika). Brazília bejelentette, hogy hamarosan sor kerülhet a kérődzők (pl. szarvasmarha- és juhfélék) és a belőlük előállított termékek Unióból származó behozatalára vonatkozó, fertőző szivacsos agyvelőbántalommal (TSE) kapcsolatos állat- és növény-egészségügyi intézkedések összehangolására a vonatkozó nemzetközi szabvánnyal, és lehetővé válhat a kereskedelem. Ugyanakkor Brazília nem tett komoly előrelépést az uniós tagállamokba tervezett helyszíni vizsgálatainak megvalósításában. Ez továbbra is kedvezőtlenül és rendkívüli mértékben érinti az EU-ból származó exportot, különösen ami a magas hozzáadott értékkel rendelkező állati eredetű termékeket illeti. 3. HOGYAN KOMBINÁLHATÓK A RENDELKEZÉSRE ÁLLÓ ESZKÖZÖK A KERESKEDELMI AKADÁLYOK FELSZÁMOLÁSA ÉRDEKÉBEN? Ez a szakasz áttekintést ad arról, hogy miképpen alkalmazhatók együttesen az EU rendelkezésére álló különböző eszközök. a. Kereskedelmi diplomácia A kereskedelmi diplomácia az uniós külkapcsolatok fontos eleme, és egyrészt a munkakapcsolatok szintjén az uniós intézményeken belül, a helyi uniós küldöttségekkel és a tagállami közigazgatási szervekkel szoros együttműködésben folyik, másrészt pedig a legmagasabb politikai szinten, csúcstalálkozók és kétoldalú kapcsolatok keretében valósul meg. Az Unió oly módon alakítja kereskedelmi diplomáciáját és külgazdasági kapcsolatait, hogy azok tükrözzék az Európai Tanács felszólítását, amely az uniós és a nemzeti szint közötti szinergiák javítására, az intézményi szereplők közötti koordináció fokozására, a vonatkozó eszközök és szakpolitikák mindegyikének jobb integrálására, valamint a harmadik országokkal tartott csúcstalálkozók hatékonyabbá tételére irányul. A kereskedelmi diplomácia a külső tevékenységre vonatkozó koherens uniós megközelítés részét képezi. A kereskedelmi akadályok a leggyorsabb módon rendszerint a kereskedelmi diplomácia útján kezelhetőek, mivel ehhez nincs szükség meghatározott keretre, mint a szabadkereskedelmi megállapodásra irányuló tárgyalások esetében, sem pedig a kereskedelmi vitákra jellemző, hosszadalmas és összetett pereskedési stratégiára. A helyi hatóságokkal való kapcsolatfelvétel elégségesnek bizonyulhat ahhoz, hogy felhívjuk a figyelmet az akadályokra, és kiemeljük egyes intézkedések össze nem egyeztethetőségét a WTO-kötelezettségekkel. Emellett a kereskedelmi akadályok ily módon való kezelése valóban diplomáciai eszköz, mivel célja kifejezetten a problémamegoldás, ami arra utal, hogy az egyik fél nyeresége nem jár szükségszerűen a másik fél veszteségével. Ez elkerüli a viták és – jogi vagy más jellegű – megtorló intézkedések eszkalálódásának kockázatát. A kereskedelmi diplomácia sikere ugyanakkor attól függ, hogy sikerül-e meggyőzni arról az érintett országot, hogy a saját érdekében áll a szóban fogó akadályok felszámolása. Ez különösen az alábbi feltételektől függ: · lehetséges-e meggyőzően bizonyítani, hogy az akadály felszámolása az érintett ország fogyasztóinak és vállalkozásainak javát szolgálná, és ez az előny jelentősebb mértékű lenne, mint az akadály által hátrányosan érintett uniós vállalkozásokkal közvetlenül versengő egyéb vállalkozások által elszenvedett veszteség? · képes-e az EU meggyőző alternatív megoldásokkal és konkrét javaslatokkal előállni, ideális esetben saját tapasztalatai, a tagállami tapasztalatok gazdag tárháza és a levont tanulságok alapján? A szabályozási együttműködés vagy a szabályozásról folytatott párbeszéd igen hasznos eszköznek bizonyul ebben. Ennek az együttműködésnek teljes mértékben be kell épülnie az Unió adott országra vonatkozó átfogó külgazdasági menetrendjébe, és támogatnia kell azt, kiegészítve ezáltal a kereskedelmi tárgyalásokat és elősegítve a piacra jutást[12]. · lehetséges-e az üggyel a bírósághoz fordulni? Sikerrel járhat, ha a peres eljárás fenyegetése kellő elrettentő hatással rendelkezik ahhoz, hogy az érintett országot az akadály felszámolására késztesse. Ebben az értelemben a hiteles és hatékony vitarendezési eljárás elengedhetetlen a kereskedelmi diplomácia sikeréhez. Ez rámutat arra, hogy a kereskedelmi diplomácia jóval hatékonyabb, ha egyéb eszközökkel együttesen alkalmazzuk, mivel a gyakorlati eszközök többségétől csak akkor várhatók eredmények, ha hiteles szankciómechanizmusok támogatják őket. b. Vitarendezés A vitarendezés tekintetében az EU az elmúlt 17 évben, a Vitarendezési Testület 1995-ös létrehozása óta a legaktívabb WTO-tagok közé tartozik[13]. Az elmúlt két évben az EU öt új vitát kezdeményezett panaszos félként. Az EU jelenleg a helyi tartalomra vonatkozó szabályokat, a diszkrecionális importengedélyezést, az exportkorlátozásokat, valamint a harmadik országok által az uniós exportra kivetett dömpingellenes és kiegyenlítő vámok visszaélésszerű használatát vitatja. Ugyanebben az időszakban az EU jelentős sikereket ért el a WTO vitarendezési eljárásaiban: az EU győzött egy fontos ügyben a Kína által a nyersanyagok kivitelére alkalmazott korlátozásokkal szemben, valamint biztosította, hogy az uniós szeszes italok a Fülöp-szigeteken megkülönböztetéstől mentes elbánásban részesüljenek. Az EU emellett lezárta az Egyesült Államokkal a dömpingellenes vám kiszámításakor alkalmazott nullázási módszerről szóló régi vitát. Az Egyesült Államokkal a nagyméretű polgári repülőgépekről folytatott széles körű jogvita tovább folytatódik, és az EU jelentős WTO-döntéseket ért el a Boeingnek nyújtott jogellenes amerikai támogatásokkal szemben. Az uniós kereskedelmi politika érvényesítési pillérének további megerősítése érdekében a Bizottság szintén a közelmúltban tett javaslatot az uniós jogok nemzetközi kereskedelmi megállapodásokban való érvényesítésének továbbfejlesztett szabályaira[14]. A cél az, hogy az EU gyorsan és hatékonyan tudjon fellépni jogainak védelmében. A Bizottság rendeletet javasol, amely létrehozza az Unióra kedvezőtlen hatást gyakorló nemzetközi kereskedelmi vitákat követő végrehajtási aktusok elfogadásának világos és kiszámítható keretét. c. A WTO-bizottságok eredményes használata A technikai szabályozások és megfelelőségértékelési eljárások tekintetében az EU – az Egyesült Államokkal együtt – a legaktívabb WTO-tag a Kereskedelem Technikai Akadályainak Bizottságában és az Állat- és Növény-egészségügyi Bizottságban. A Kereskedelem Technikai Akadályai Bizottságának genfi ülései hatékony eszközül szolgálnak arra, hogy felhívják a figyelmet a más WTO-tagok által bevezetett technikai szabályozásokkal kapcsolatos uniós aggályokra, javítsák az ilyen előírások átláthatóságát, valamint tudatosítsák a problémákat és lehetővé tegyék szövetségek kiépítését más érintett WTO-tagokkal. A Kereskedelem Technikai Akadályai Bizottságának 2012 márciusában tartott ülésén 65 – az eddigi legtöbb – konkrét kereskedelmi aggodalom megvitatására került sor, amelyből az EU 35-öt terjesztett elő vagy támogatott. Az EU proaktív megközelítése nem korlátozódik a Kereskedelem Technikai Akadályainak Bizottságára és az Állat- és Növény-egészségügyi Bizottságra, hanem valamennyi WTO-bizottságra kiterjed. A jelentésben említett kereskedelmi akadályok tekintetében ezek közül az Importengedélyezési Bizottság és a Kereskedelmi Vonzatú Beruházási Intézkedések Bizottsága a legfontosabb. d. Szabadkereskedelmi megállapodásokra irányuló tárgyalások A preferenciális kereskedelmi megállapodásokra irányuló tárgyalások – ezen belül különösen a szabadkereskedelmi megállapodásokra és a mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásra irányulóak, illetve a WTO-hoz való csatlakozást célzó tárgyalások is – a fent említett egyéb eszközökkel együtt hasznos eszköznek bizonyulhatnak a harmadik országok által hozott egyes konkrét, kereskedelmet zavaró intézkedések kezelésére. A jelentésben tárgyalt hat ország és régió közül az EU jelenleg két országgal – Indiával és (a Mercosur részeként) Brazíliával/Argentínával – folytat tárgyalásokat szabadkereskedelmi megállapodásról, hamarosan megkezdi a tárgyalásokat Japánnal, és elképzelhető, hogy az elkövetkező néhány hónapon belül az Egyesült Államokkal is. E tárgyalások, az Oroszországgal kötendő új megállapodásról folyó megbeszélések mellett kedvező keretet teremthetnek a kereskedelmi akadályok kezelésére, aminek számos oka van: Először is, az EU a kivitel fő célterületének számít, és a tárgyalások során e pozíciója révén lehetősége van engedményeket kicsikarni a harmadik országoktól, melyeket erősen ösztönöz az a tény, hogy egy 500 millió fogyasztót számláló integrált piaccal tárgyalnak. Másodszor, e megállapodások kifejezetten azt célozzák, hogy egyidejűleg számos akadályra nyújtsanak megoldást, és amennyiben lehetséges, a meglévő nemzetközi kereskedelmi szabályoknál szigorúbb szabályokat tartalmazzanak. Ezért az EU a meglévő szabályok egyszerű érvényesítésénél jelentősebb eredményeket kíván elérni e megbeszélések révén. Végül, az új generációs szabadkereskedelmi megállapodások megkönnyíthetik a kereskedelmi viták rendezését, mivel azok a WTO modelljét követő kétoldalú vitarendezési mechanizmusokat tartalmaznak. A szabadkereskedelmi megállapodások emellett a megállapodás megfelelő végrehajtásának elősegítése és az új akadályok jövőbeli bevezetésének megakadályozása érdekében ágazati és tematikus munkacsoportok és bizottságok átfogó struktúráját hozzák létre. Ugyanakkor a preferenciális kereskedelmi megállapodások nyújtotta lehetőségek sem korlátlanok a piacra jutás elősegítése szempontjából. Például csupán egyszeri lehetőséget jelentenek: azokkal a korlátokkal, amelyeket a folyamat során nem sikerül megoldani, vagy amelyek azt követően jelentkeznek, más csatornák alkalmazásával kell foglalkozni. Ezenfelül a szabadkereskedelmi megállapodások a tárgyalásukhoz és elfogadásukhoz szükséges idő miatt a jóval gyorsabban változó üzleti ciklusok esetében nem mindig jelentenek megfelelő megoldást. Végül pedig nehéz az engedményeket egyensúlyba hozni, ezért gyakran nem lehetséges egyidejűleg és részletekbe menően valamennyi kereskedelmi akadályra kitérni, és az összességében kielégítő megállapodás kialakítása érdekében egyes akadályokat elsőbbségben kell részesíteni. 5. KÖVETKEZTETÉS Az elkövetkező években várhatóan az EU gazdasági növekedésének fő ösztönzője a kereskedelem lesz. Egyúttal az egyik legfontosabb próbája lesz annak, hogy Európa versenyképes lehet-e a globális piacokon azáltal, hogy az ipar megszilárdítja a regionális értékláncokat és a globális értékláncok szerves részévé válik. Ezzel kapcsolatban a Bizottság tovább kívánja erősíteni a piacra jutási stratégia szerinti partnerségi eszközeit a világszerte fennálló kereskedelmi és befektetési akadályok kezelése érdekében, hogy biztosíthatóak legyenek a gazdasági potenciálunk maximális kiaknázását lehetővé tevő egyenlő versenyfeltételek. A kereskedelmi diplomácia terén a Bizottság, az uniós küldöttségek és a tagállamok harmadik országokban a helyszínen tett együttes erőfeszítéseinek hatékonyabbá tétele érdekében a Bizottság rendszeresen felülvizsgálja és frissíti a fő kereskedelmi partnereink piacain jelentkező fő akadályok listáját, és eligazítást („hymsheets”) biztosít a tagállamoknak, hogy következetes kommunikációt folytathassanak az érintett országok hatóságaival való kapcsolattartás során. A kereskedelmi diplomáciára előnyös hatással lesz, ha valamennyi releváns eszközt és szakpolitikát, a harmadik országokkal való csúcstalálkozókat és általában az EU külkapcsolatait optimális módon alkalmazzuk – az Európai Külügyi Szolgálat támogatni fogja ezeket az erőfeszítéseket és törekedni fog a nagyobb összhang megvalósítására. Az EU továbbra is a világ legnagyobb exportőre, importőre, közvetlen külföldi befektetője és ide irányul a legtöbb közvetlen külföldi befektetés is. A gazdasági válság és az elmúlt húsz évben a világkereskedelmet alakító drámai változások ellenére sikerült megőriznie az évek során közel 20 %-os részesedését a világ összexportjában[15]. Igen jelentős, 281 milliárd EUR-t kitevő – 2000 óta ötszörösére emelkedett – feldolgozóipari kereskedelmi többletünk bőven ellensúlyozta energiakiadásaink ugyanezen időszakban való emelkedését. A szolgáltatások terén az elmúlt tíz év alatt az uniós többlet több mint hússzorosára nőtt, 2011-ben elérve a 108 milliárd EUR-t, és a mezőgazdaság uniós kereskedelmi mérlegében a 2000. évi 3 milliárd EUR-t meghaladó hiányt 2011-re mintegy 7 milliárd EUR értékű többlet váltotta fel. E sokatmondó statisztikai eredmények megerősítése érdekében a Bizottság a tagállamokkal együtt fokozza a harmadik országokban jelentkező kereskedelmi akadályok felszámolására irányuló erőfeszítéseit, összehangolt fellépéssel, és a méltányos piacra jutás biztosításához rendelkezésre álló valamennyi eszköz együttes alkalmazásával. A brüsszeli irányítású és a helyszíni kereskedelmi diplomácia mellett ez magában foglalja a WTO-bizottságok eredményes módon való alkalmazását, a multilaterális és bilaterális megállapodások keretében vállalt kötelezettségek érvényesítését, szükség esetén – amennyiben az EU partnerei nem tartják tiszteletben nemzetközi kötelezettségeiket – célirányos vitarendezési eljárásokon keresztül, valamint a szabadkereskedelmi megállapodásokról szóló tárgyalások lehető legjobb kihasználását a kereskedelmi akadályok szisztematikus felszámolására. [1] „2011-tõl kezdődően az Európai Tanács tavaszi ülése előtt a Bizottság minden évben a kereskedelmi és beruházási korlátokról szóló jelentést állít össze, amelyben megjelöli, milyen módon javítható az uniós vállalkozások piacra jutása és a működésüket szabályozó környezet”. EURÓPA 2020 Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája, ec.europa.eu/research/era/docs/en/investing-in-research-european-commission-europe-2020-2010.pdf [2] Kereskedelem, növekedés és globális ügyek, COM (2010) 612, 2010.11.9., eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0612:FIN:HU:PDF http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_146955.pdf [3] Bizottsági szolgálati munkadokumentum a növekedés külső forrásairól, Eredményjelentés az EU kereskedelmi és befektetési kapcsolatairól, amelyek a legfontosabb gazdasági partnereihez fűzik, 2012, trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/july/tradoc_149807.pdf [4] trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/june/tradoc_149526.pdf [5] És bizonyos esetekben Argentínában/a Mercosur országaiban. [6] data.worldbank.org/indicator/NY.GDP.MKTP.KD.ZG/countries?display=default [7] ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2012/pdf/ee-2012-7_en.pdf [8] 2012 májusában egy külföldi tulajdonú vállalkozás az OSCCA által kiadott titkosítási tesztelési engedély alapján megkapta az információbiztonsági termékek kötelező kínai tanúsítványát (CC-IS - China Compulsory Certification for Information Security Products). Ez volt az első alkalom, hogy az OSCCA külföldi tulajdonú vállalkozás számára titkosítási tesztelési engedélyt adott ki. Ugyanakkor a tanúsítás feltétele volt, hogy az intelligens kártyában felhasznált chipet kínai félvezetőgyártónak kell előállítania, kínai nemzeti titkosítási algoritmusok beágyazásával. (Forrás: az Európai Unió kínai kereskedelmi kamarájának 2012. évi helyzetjelentése). [9] Fel kell hívni a figyelmet arra, hogy Ukrajna esetében is hasonló helyzet állhat elő, mivel az ország jelenleg végzi az általa alkalmazott vámtarifák egy részének felülvizsgálatát. Emellett Ukrajna számos vámsor esetében a rögzített vámtarifái felülvizsgálatára irányuló WTO-eljárást kezdeményezett, ami nem kívánatos precedenst teremthet. [10] A szabadkereskedelmi megállapodást ideiglenesen alkalmazzák az Unióban, amíg valamennyi uniós tagállam nem ratifikálta azt. A ratifikáció folyamatának alakulása a Tanács megállapodásokról szóló weboldalán követhető nyomon: www.consilium.europa.eu/policies/agreements/search-the-agreements-database?command=details&id=&lang=en&aid=2010036&doclang=EN [11] A kereskedelem technikai akadályairól szóló WTO-megállapodás szerinti G/TBT/N/CHN/887. sz. bejelentés. [12] Amint azt például az egységes piac 2007-es felülvizsgálata részletezi – ec.europa.eu/citizens_agenda/docs/sec_2007_1519_en.pdf [13] A 2012 novemberéig a Vitarendezési Testület elé terjesztett 452 vitás ügy közül az EU kezdeményezőként 87 ügyben vett részt (érintettként pedig 73-ban), azaz az összes ügy 19,2 %-ában, és ebből 66 – azaz az EU által kezdeményezett ügyek 75,9 %-a) az ezen jelentésben tárgyalt hat ország/régió valamelyike ellen irányult (az Egyesült Államok ellen 32, Brazília ellen 4, Argentína ellen 8, India ellen 10, Japán ellen 6, Kína ellen 6, Oroszország ellen eddig egy sem). [14] trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=856 [15] Árukereskedelem, az olaj és a földgáz kivételével, forrás: az ENSZ árukereskedelmi statisztikai adatbázisa (UN-COMTRADE).