INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A Bizottság már 2017 októberében elkötelezte magát, hogy foglalkozik az adóhatóságok közigazgatási kapacitásának kérdésével az elektronikus kereskedelem (a továbbiakban: e-kereskedelem) terén elkövetett héacsalások elleni küzdelem érdekében, a harmadik felekkel történő együttműködés javítása révén. Az (EU) 2017/2455 tanácsi irányelv (elektronikus kereskedelemre vonatkozó héa-irányelv) 2017 decemberi elfogadásakor jegyzőkönyvbe foglalt nyilatkozatában a Tanács hangsúlyozta a csalás elleni eszközök javításának szükségét. A mostani kezdeményezés, amely az e-kereskedelemben elkövetett héacsalás elleni küzdelemre irányul, kiegészíti és megalapozza az e-kereskedelemre vonatkozó héa-irányelv által bevezetett új intézkedések zökkenőmentes alkalmazását a Bizottság digitális egységes piaci stratégiájának összefüggésében. Az e-kereskedelemre vonatkozó héairányelv elsődlegesen új héakötelezettségeket vezetett be az online piacterek vonatkozásában, valamint új egyszerűsítéseket, amelyek a szolgáltatásnyújtás és a termékek és import távértékesítésével kapcsolatos héakötelezettségek teljesítésében segítenek a vállalkozásoknak, ideértve az egyablakos rendszeren keresztül történő elektronikus héanyilvántartásba-vételt és héafizetést (nyilvántartásba vétel egyetlen tagállamban, nem pedig minden fogyasztás szerinti tagállamban). Ezek az intézkedések a héarendszer egyszerűsítésével erősítik a héaszabályoknak megfelelést, de az adóhatóságoknak továbbra is képesnek kell lennie a csalást elkövető vállalkozások felderítésére és ellenőrzésére. Pillanatnyilag az adóhatóságok számára ez kihívást jelent. Az Európai Számvevőszék megjegyezte, hogy az e-kereskedelemre vonatkozó héa-jogszabályok lényegében a vállalkozások önkéntes nyilvántartásba-vételi és héafizetési hajlandóságára támaszkodnak. Ugyanakkor a tagállamok a közigazgatási együttműködést a jelenlegi jogi keretek között korlátozottan tudják igénybe venni. Amennyiben a megfelelés fent említett egyszerűsítését nem kísérik csalásellenes intézkedések, a csalók csekély ösztönzést fognak érezni magatartásuk megváltoztatására és héakötelezettségeik teljesítésére. Az e-kereskedelemben tehát a megfelelést célzó intézkedések sikere az ezekkel párhuzamosan kidolgozandó csalásellenes intézkedések hatékonyságától is függ. Az e-kereskedelem az elmúlt években gyorsan nőtt, megkönnyítve az online történő áru- és szolgáltatásvásárlást a fogyasztók számára. A fogyasztók különböző szállítók, termékek és márkák között válogathatnak. Fizetni is tudnak online, megbízható környezetben, anélkül, hogy a számítógép vagy az okostelefon mellől fel kellene állniuk. Az e-kereskedelem előnyeit szem előtt tartva az értékesítők új üzleti modellre váltottak, és termékeiket világszerte értékesítik a fogyasztók részére anélkül, hogy fizikailag kiskereskedelmi jelenlétet kellene fenntartaniuk. Ezt a lehetőséget ugyanakkor csalárd vállalkozások is kihasználják, amelyek héakötelezettségeik elmulasztásával tisztességtelen piaci előnyhöz akarnak jutni. A jelen javaslathoz csatolt hatásvizsgálat a határokon átnyúló e-kereskedelemben a héacsalások három fő típusát azonosította: i. EU-n belüli termékértékesítések és szolgáltatásnyújtások, ii. termékek behozatala harmadik országban vagy harmadik területen (EU-n kívüli országban vagy területen) letelepedett vállalkozás által a tagállamok fogyasztói részére, és iii. harmadik országban letelepedett vállalkozások szolgáltatásnyújtása tagállami fogyasztók részére.

A tagállamok határon átnyúló termékértékesítésből eredő teljes héaveszteségeinek értéke évi 5 milliárd EUR-ra becsülhető. Héacsalásról határon átnyúló szolgáltatások, nevezetesen az online televíziózás és a digitális játékok esetében is beszámoltak. A csalást az Europol és az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala is dokumentálta az Europol által a televíziós műsorszolgáltatás (valamint ezekhez való hozzáférés értékesítése) jogellenes terjesztéséről készített legutóbbi jelentésben. A csalást a Nordic Content Protection (NCP) televíziós iparági szervezet szintén dokumentálta. A dániai, finnországi és svédországi online televíziós műsorelosztók egymaguk (a bevételeket tekintve ezek az országok az EU teljes online televíziós piacának kevesebb mint 10 %-át teszik ki) éves szinten 436 millió EUR-ra becsülik a jogellenes terjesztés miatti forgalomkiesésüket. Ez megközelítőleg 103 millió EUR potenciálisan kieső héabevételnek felel meg. Ezek az összegek (amelyek az e-kereskedelem növekedésével párhuzamosan tovább fognak emelkedni) mutatják, hogy az e-kereskedelem terén elkövetett héacsalások ellen sürgősen fel kell lépni. A legtöbb adóhatóság ugyanakkor nem rendelkezik olyan eszközökkel és információforrásokkal, amelyek révén az e-kereskedelemben elkövetett héacsalások szintje számszerűsíthető volna. E-kereskedelemben elkövetett héacsalás esetén a csalárd vállalkozások el tudják rejteni kilétüket egy domain-név mögött. Még olyan esetekben is, amikor az adóhatóság tud egy adott online bolt létezéséről, a mögöttes vállalkozás kiléte, valós elhelyezkedése vagy az adott tagállamban elért árbevétele sokszor ismeretlen marad. Ez gondot jelent az adóhatóságok számára, amelyek uniós vagy nemzetközi szinten kívánnak kivizsgálást indítani vagy közigazgatási együttműködést kezdeményezni. A fogyasztás szerinti tagállamok, amelyekben a héa fizetendő, nagy valószínűséggel nem rendelkeznek semmilyen nyilvántartással vagy információval, amely alapján az ellenőrzést el tudnák kezdeni. Ennek oka, hogy a végső fogyasztóknak nincs nyilvántartási kötelezettsége online vásárlásaikra nézve. Még ha így lenne is, aránytalanul súlyos terhet jelentene, ha egy eladó héacsalásának kivizsgálásához rendszeresen a végső fogyasztókhoz kellene fordulni.

Továbbá amikor a csalók kiléte és tartózkodási helye nem ismert, komoly gondot okozhat annak eldöntése, hogy melyik tagállamhoz kell fordulni a közigazgatási együttműködési kérelemmel.

Ez tömeges azonosítási kérelmekhez vezethet, amelyeket vagy az információval esetlegesen rendelkező harmadik félhez (pl. az online piactérhez vagy pénzforgalmi szolgáltatóhoz) kellene küldeni, vagy olyan ország adóhatóságához, ahol a harmadik fél letelepedett. Ez ugyanakkor a 904/2010/EU rendelet 54. cikkének (1) bekezdése szerint aránytalannak minősülne. Ugyanezen rendelet 54. cikkének (2) bekezdése értelmében továbbá a tagállamok nem kötelesek információt szolgáltatni, amennyiben nemzeti jogszabályaik nem jogosítják el őket az adott információ gyűjtésére. Ez korlátozza a tagállamok lehetőségeit más tagállamoktól harmadik félre vonatkozó adatok kérésében.

Jelen javaslat célja, hogy az adóhatóságok és a pénzforgalmi szolgáltatók együttműködésének fokozása révén megoldódjon az e-kereskedelemben elkövetett héacsalás problémája. Az elmúlt években az európai fogyasztók online vásárlásainak több mint 90 %-át kreditátvitellel, beszedéssel és kártyás fizetéssel bonyolították le, azaz az ügyletben résztvevő közvetítőn (pénzforgalmi szolgáltatón) keresztül, és ez a tendencia a jövőben is folytatódni fog. Az információval rendelkező harmadik felek tehát teljes képet nyújthatnak az adóhatóságok részére az online vásárlásokkal kapcsolatban, így az adóhatóságok megfelelően el tudnák látni az online termékértékesítésből és szolgáltatásnyújtásból fakadó héakötelezettségek teljesítésének nyomon követésére irányuló feladatukat. A pénzforgalmi szolgáltatókkal nemzeti szinten már együttműködő tagállamok tapasztalatai azt mutatják, hogy az együttműködés a pénzforgalmi szolgáltatókkal kézzelfogható eredményekhez vezet az e-kereskedelemben elkövetett héacsalás elleni küzdelem szempontjából. Egyes harmadik országok szintén felhasználnak pénzforgalmi információkat a szabálysértő kereskedők azonosítása céljából az uniós rendszerhez hasonló, határon átnyúló B2C termékértékesítésekre alkalmazott egyszerűsített behajtási rendszerekkel együtt használt eszközként.

•Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

A javaslat kiegészíti a jelenlegi héa keretszabályozást, amelyet a Bizottság digitális egységes piaci stratégiájának összefüggésében a közelmúltban az e-kereskedelemre vonatkozó héairányelv módosított. E kezdeményezés továbbá erősíti a közigazgatási együttműködés kereteit az e-kereskedelem terén elkövetett héacsalás jobb kezelésére és a tisztességes verseny helyreállítására. Az adócsalás és az adókijátszás elleni küzdelem a Bizottság számára kiemelt fontosságú a versenytorzulás megelőzése, illetve a nemzeti és uniós bevételek biztosításának érdekében. A mostani Bizottságnak szóló politikai iránymutatások nagyobb erőfeszítésekre szólítottak fel az adókijátszás és az adócsalás elleni küzdelem terén, és az Unió helyzetéről szóló 2018-as értékelő beszéd megerősítette, hogy a Bizottság széleskörű stratégiát követ annak érdekében, hogy minden vállalat, nagyok és kicsik, megfelelőképpen kivegyék részüket az adófizetésből.

A hozzáadottérték-adó területén történő közigazgatási együttműködésről és csalás elleni küzdelemről szóló 904/2010/EU rendelet módosításáról szóló (EU) 2018/1541 rendelet új eszközöket hozott létre a tagállamok adóhatóságainak közigazgatási együttműködésére. Ezek az eszközök elsősorban i. az úgynevezett körhintacsalás (B2B [vállalkozások közötti] tranzakciók esetében); ii. a használt autókra vonatkozó különbözet szerinti adózással kapcsolatos csalás; iii. az adóalanyok által behozott termékekre alkalmazandó különös vámrendszereket kihasználó csalások (szintén B2B tranzakciókban) elleni küzdelemhez lesznek használhatóak; és iv. lehetővé fogják tenni az adóhatóságok együttes fellépését (pl. közös közigazgatási vizsgálat). Az uniós héafórum munkájában résztvevő adóhatóságok és vállalkozások szakértői hangsúlyozzák, hogy a héacsalás elleni küzdelem hagyományos formája a tranzakciós láncban közvetlenül részes vállalkozások által kezelt nyilvántartásokon alapul. A határon átnyúló B2C szolgáltatások esetében ez az információ nem feltétlenül áll közvetlenül rendelkezésre, így az adóhatóságok közötti „hagyományos” együttműködés nem elegendő. E javaslat tehát kiegészíti az Unió héával kapcsolatos közigazgatási együttműködési keretének legutóbbi módosításait, új eszközt adván az adóhatóságok kezébe a héacsalás felderítésére a határon átnyúló B2C értékesítések körében.

Végezetül e kezdeményezést érdemes nemzetközi összefüggésben is látni. Amikor a csalást harmadik országban vagy harmadik területen letelepedett szolgáltatásnyújtó követi el, a hiányzó héa behajtásához a nemzetközi együttműködés kulcsfontosságú. Az Unió a közelmúltban kötött egyezményt Norvégiával a héával kapcsolatos együttműködésről, és az OECD keretében aktívan törekszik a közigazgatási együttműködés nemzetközi szintű igénybevételének megerősítésére. E kezdeményezés bizonyítékot jelent a tagállamok részére a csalók felderítésére harmadik országokban. E bizonyíték felhasználható a nemzetközi együttműködés beindításának első lépéseként, vagy hozzájárulhat a más joghatóságokkal folytatott közigazgatási együttműködés javításáról szóló nemzetközi párbeszédhez.

2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

•Jogalap