HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 54/15

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat tanácsi rendeletre a versenyképtelen szénbányák bezárását elősegítő állami támogatásról

(saját kezdeményezésű vélemény)

(2011/C 54/03)

Főelőadó: Antonello PEZZINI

2010. október 20-án az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy az eljárási szabályzat 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt készít a következő tárgyban:

Javaslat tanácsi rendeletre a versenyképtelen szénbányák bezárását elősegítő állami támogatásról

2010. október 20-án az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság Elnöksége megbízta az Ipari Szerkezetváltás Konzultatív Bizottságát a munka előkészítésével.

A munka sürgősségére való tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2010. december 8–9-én tartott 467. plenáris ülésen (a december 8-i ülésnapon) főelőadónak kijelölte Antonello PEZZINI-t, továbbá 158 szavazattal 8 ellenében, 5 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 A Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) egy olyan intézkedéscsomagot tart szükségesnek, amelynek célja, hogy erősen ösztönözze a fenntartható energiamodellt és biztos referenciakeretet hozzon létre az ágazat számára, amelyhez energetikai tervezés is tartozik, mely összhangban van az ellátás biztonságával, tekintetbe veszi a szociális, területi és környezetvédelmi szempontokat, valamint a 2020–2050-es időszakra vonatkozó menetrendet.

1.2 Az EGSZB azt ajánlja, hogy a jelenleg érvényben lévő, a szénipar részére nyújtott állami támogatásról szóló 2002. július 23-i 1407/2002/EK rendelet hatályát hosszabbítsák meg a lejáró jogszabály érvényességi idejével megegyező ideig, anélkül, hogy ez terhet jelentene az EU költségvetésére és anélkül, hogy kötelező érvénnyel feltételeket szabnánk a szénbányák bezárásával kapcsolatban. Fenn kellene tartani azonban annak lehetőségét, hogy támogatásokat kapjanak a befektetések és a tisztaszén (clean coal, CC) innovatív technológiák, valamint a személyzet magas szintű képzése az elsődleges stratégiai területeken. Nyomatékosan kéri, hogy változtassák meg a jelenleg érvényben lévő, „a szénbányák versenyképes szerkezetátalakításának megkönnyítésére” irányuló javaslatot, valamint, hogy erősítsék meg a közösségi stratégiai tartalékokat.

1.3 Az EGSZB a tisztaszén versenyképességi feltételeinek félidős értékelését kéri a többi Európai Unióban termelt energiaforrás versenyképességi szintjéhez viszonyítva 2020-ig, a saját energiaforrások számára rendelkezésre bocsátott támogatások, a szén világpiacon való egyszerűsített használata, a fosszilis tüzelőanyagok nemzetközi árainak változékonysága, a saját források európai hozzáadott értéke, valamint az elektromos erőművek átalakítási költségeinek és a használaton kívüli bányaterületek rehabilitációjának tükrében.

1.4 Az említett 2014-es ellenőrzést az EGSZB véleménye szerint az új európai uniós energiapolitikával kapcsolatban a Lisszaboni Szerződésben szereplő rendelkezések (194. cikk) szigorú figyelembevétele mellett, az Európai Unió energiabiztonsági és a forrásokhoz való hozzáférést szabályozó stratégiájával, valamint egyéb európai uniós politikákkal összhangban kell elvégezni, különös tekintettel az ipar- és a kereskedelempolitikára, illetve a kutatási és fejlesztési politikákra.

1.5 Az EGSZB azt kéri, hogy 2015-ben nyújtsanak be félidős értékelést az Európai Parlament, a Tanács, illetve maga az EGSZB részére az európai szénipar versenyképességéről, amely túlmutat a jelenlegi válság által teremtett kivételes helyzeten, az említett paraméterek és az iparral kapcsolatos határidők tekintetében. A jelentésben szerepeljen a stratégiai, gazdasági, technológiai, társadalmi és környezetvédelmi területen, valamint az energetikai függőség csökkentése terén elért haladás.

1.6 Az EGSZB emlékeztet arra, hogy az EU vezető szerepet tölt be a tiszta energetikai technológiákkal kapcsolatos kutatás és fejlesztés terén, főleg a CCS-szel (Carbon Capture and Storage, szén-dioxid-megkötés és –tárolás) kapcsolatos technológiák esetében, mint például a Clean Coal Technologies, Coal-based Poly-Generation és a Power Generation for Integrated Zero Emission Solutions (1), amelyek a 2007–2013-as 7. KFTD keretprogram szerves részét képezik.

1.7 Az EGSZB kiemeli, hogy az európai belső piacon nem léteznek versenytorzulási problémák, vagyis, ahogyan azt az Európai Bizottság is hangsúlyozta, nincs jelentős szénnel kapcsolatos csere a tagállamok között, azért sem, mivel az elektromos központok technológiai berendezéseit a saját típusú szén függvényében kalibrálták.

1.8 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a szénrendelet (az 1407/2002/EK rendelet) fokozottan érvényes a következő területeken:

— „A közösségi szén és a behozott szén közötti verseny egyensúlyhiánya arra kényszerítette a szénipart, hogy az elmúlt néhány évtized folyamán a tevékenység jelentős csökkentését is magában foglaló, alapvető szerkezetátalakítási intézkedésekbe fogjon.

— A Közösség egyre inkább függővé vált a primer energiahordozók külső ellátásától.

— Ezenkívül a világpolitikai helyzet az energiaágazatban egy teljesen új dimenziót kölcsönöz a geopolitikai kockázatok és a biztonsági kockázatok értékelésének, és tágabb értelmezést ad az ellátás biztonsága fogalmának.”

1.9 Az említett okok miatt és tekintettel a stratégiai tényezőt jelentő energiahordozókra az EGSZB hatékony átmenetet ajánl egy új fenntartható európai energetikai modell felé, amelynek szerkezete vegyes, és amely figyelembe vesz minden energiaforrást, a kibocsátás általi szennyezés csökkentésére irányuló technológiát, valamint a végrehajtás szempontjából hiteles ütemezést ajánl olyan elemek bevezetése és megtartása által, amelyek segítségével a modell kevésbé függ majd külső forrásoktól.

1.10 Az energiahatékonyság, az éghajlatváltozás elleni küzdelem, valamint a szén-dioxid és egyéb káros anyagok kibocsátása terén az EGSZB kiemeli annak fontosságát, hogy demokratikus és részvételi jellegű konszenzust kell teremteni. Emiatt erőteljesen kiáll a többszintű ágazati társadalmi párbeszéd megerősítése és jobb strukturálása mellett, az Európai Unió gazdasági és társadalmi kohéziójának összefüggésében, azon széntermelő régiók esetében, amelyeknél a tevékenység megszüntetése a globális válság jelenlegi szintje mellett több mint 300 000, igen specifikus területen elhelyezkedő munkahely elvesztését eredményezné.

2. Bevezetés

2.1 Az EU-ban jelenleg 288 millió tonna szénegyenértéket állítanak elő (2), melyből 122 millió tonna kőszén. A szenet leginkább elektromosság előállítására, hőtermelésre használják, illetve az acélgyártásban és más ipari folyamatokban alkalmazzák. Az EU legnagyobb széntermelői Németország és Lengyelország.

2.2 A kőszenet előállító tíz tagállam közül legalább hat gondoskodik az állami támogatás valamely formájáról: főként Németország és Spanyolország, kisebb mértékben pedig Magyarország, Lengyelország, Románia, Szlovákia és Szlovénia (még akkor is, ha a bányák már bezártak).

2.3 1951-ben az Európai Szén- és Acélközösséget létrehozó szerződés pontos szabályokat tartalmazott azzal kapcsolatban, hogy a tagállamok támogathatják-e a szén- és acéliparral foglalkozó vállalatokat: a következők nincsenek összhangban a közös szén- és acélpiaccal, és be kell azokat tiltani a Közösségen belül, a Szerződésben foglaltaknak megfelelően: (…) a tagállamok által bármely formában biztosított támogatások. Ez a tilalom, amely minden, az egyes tagállamok által a vállalkozásoknak folyósított támogatásra érvényes, és a 4 (c) cikkben szerepel, logikus következménye volt az összes nemzeti védelmi intézkedés közös piacon belüli eltörlésének.

2.4 Mindazonáltal a közös piac létrehozását követően hamarosan kiderült, hogy nem lehet biztosítani az európai szintű energiaellátást. A 95. cikk, vagyis az a rendelkezés, amelyet a Szerződés aláírásakor figyelembe nem vett váratlan körülmények esetére fogadtak el, szolgált alapul a közösségi támogatás egyes fajtáinak engedélyezésére. Engedélyezte a közösségi beavatkozást azokban az esetekben, amikor arra a Szerződés egy vagy több célkitűzésének eléréséhez szükség volt.

2.5 Miután az ESZAK-szerződés 2002-ben lejárt, a Tanács 2002. július 23-án elfogadta a szénipar részére nyújtott állami támogatásról szóló 1407/2002/EK rendeletet, mely 2010. december 31-én hatályát veszti. 2003 és 2008 között több mint 26 milliárd eurós támogatást hagytak jóvá az ágazat részére.

2.6 Az EGSZB kifejthette véleményét a támogatás e formájával kapcsolatban (3), egyetértve az ESZAK Konzultatív Bizottságával abban, hogy egy, az energiaellátást javítani kívánó és megbízható elsődleges energiabázist biztosítani kívánó szabályozás nem törekedhet ezzel egyidejűleg a szénipar részére nyújtott valamennyi támogatás „folyamatos csökkentésére”.

2.7 Az EGSZB üdvözölte, hogy a tagállamok számára lehetőség van a belső forrásból származó kőszén kitermelése stabil minimális szintjének fenntartására, amely lehetővé teszi a hozzáférést a fontos lelőhelyekhez. Ez hatékony infrastruktúrát feltételez, valamint kiemelt figyelmet és konkrét beavatkozásokat a munkahelyi egészségvédelem és biztonság kényes kérdéseiben, továbbá megbízható szakmai képzettséget és a technológiai tapasztalatokat.

2.8 Az EGSZB emellett hangsúlyozza annak fontosságát, hogy az állami támogatásokkal kapcsolatos közösségi politikának aktív szerepet kell játszania abban [ebben a specifikus ágazatban, az önellátáson alapuló, stratégiai értéket képviselő nyersanyagok esetében], hogy Európa vonzóbbá váljon a befektetők és a munkaerő számára, hogy növekedjen a vállalkozások versenyképessége és a szociális kohézió, továbbá, hogy ösztönözzék a kutatási és innovációs készséget, végezetül, hogy előmozdítsák az új ismeretek létrejöttét és terjesztését, továbbá az emberi erőforrások képzését (4).

2.9 Az EGSZB azt is hangsúlyozta, hogy „az Európai Bizottságnak képesnek kellene lennie figyelmét a kereskedelmi cserekapcsolatokat jelentősen befolyásoló állami támogatásokra összpontosítania, ahelyett, hogy erőforrásait a túlnyomórészt helyi érdekű esetek sokaságának vizsgálatára vesztegetné; ennek során tisztázni kell a »local concern« kifejezés jelentését és értelmezését” (5).

2.10 Az EGSZB azt is kiemelte, hogy az európai és a globális energiaellátás jelenleg a fosszilis tüzelőanyagokra, a szénre (6), a kőolajra és a földgázra épül. Ezenfelül ezek fontosságukat az elkövetkezendő évtizedekben is megőrzik, így nélkülözhetetlenek maradnak (7).

2.11 Európa számottevő szénlelőhelyeinek jobb kihasználása hozzájárulhat e függőség csökkentéséhez. A szén esetében a becsült 3 400 milliárd tonna olajegység EUR értékének mindössze 3 %-át nyerték ki. (…) A világ szén-, olaj- és földgázkészleteinek és -tartalékainak valószínűsíthető rendelkezésre állása több tényezőtől függ (gazdasági növekedés, feltárás, technikai fejlődés). Ezek az erőforrások és tartalékok feltehetően még sok évtizedig (a szén esetében akár évszázadokig) kitartanak (…). (7).

2.12 A Közös Kutatóközpont 2030–2050-re vonatkozó előrejelzései (8) szerint a szén továbbra is szerves részét képezi az energiaszükségletek fedezésének a 21. században. Az üvegházhatású gázok kibocsátására fordított fokozott figyelem nagyobb beruházásokat jelent a tiszta szénpiac technológiáival kapcsolatos kutatásokba és fejlesztésekbe, valamint az egyre hatékonyabb szén-dioxid-kivonási és tárolási technológiákba. Globális szinten a szén továbbra is jelentős energiaforrás marad, amely a világ energiaszükségletének több mint 20 %-át fedezi.

2.13 Ahogyan arra az EGSZB emlékeztetett (9), egy kezdeti visszaesést követően a szénfogyasztás várhatóan 2015-ig újra növekedni fog az energiatermelés javuló versenyképességének köszönhetően. Ennek a fejlődésnek a fő okai a növekvő gázárak, valamint a fejlettebb szén–elektromos áram átalakítási technológiák feltételezett jövőbeni rendelkezésre állása.

2.14 Világszinten a legnagyobb termelők Kína, az USA, India, Ausztrália és Oroszország, melyek közül Kína évente 2 761 millió tonnát (a világ termelésének 41 %-át), az USA 1 006 millió tonnát (17 %), valamint Oroszország 247 millió tonnát (4 %) állít elő. Az EU évente 180 millió tonna kőszenet importál, főként Oroszországból (30 %), Kolumbiából (17,8 %), Dél-Afrikából (15,9 %) és az USA-ból (12,8 %) (10)..

3. A jelenlegi javaslatok

3.1 A szénipar részére nyújtott állami támogatásról szóló 2002. július 23-i 1407/2002/EK tanácsi rendelet hatályának megszűnése esetére az Európai Bizottság a következő hat lehetőséget dolgozta ki a közelmúltban:

— 1. lehetőség: az Európai Bizottság nem tesz javaslatot a szénipari rendelet hatályának megszűnése után alkalmazandó új ágazatspecifikus jogi keretre; az általános állami támogatási szabályokat alkalmaznák,

— 2. lehetőség: az EUMSz. 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjára épülő – a hajógyártási és az acélgyártási ágazatban elfogadotthoz hasonló – iránymutatások elfogadása (az elbocsátandó munkások számára teljesítendő kifizetések, illetve a bányabezárások miatti korkedvezményes nyugdíjazásokhoz való hozzájárulás, továbbá az említett munkások számára biztosított tanácsadás vagy szakképzés költségét fedező támogatás, a termelési helyszínek bezárásával kapcsolatos intézkedések),

— 3. lehetőség: korlátozott időtartamú működési támogatást (üzembezárási támogatást) lehetővé tévő rendelet a fokozatosan csökkenő mértékű működési támogatás nyújtására mindaddig, amíg e támogatás a tevékenységek rendezett leépítését kíséri egy alaposan meghatározott bányabezárási terv keretében,

— 4. lehetőség: a szénbányák bezárásához kapcsolódó rendkívüli költségek (az örökölt társadalmi és környezetvédelmi kötelezettségek) fedezésére szolgáló támogatást lehetővé tévő rendelet,

— 5. lehetőség: az EUMSz. 107. cikke (3) bekezdésének e) pontjára épülő olyan rendelet, amely az üzembezárási támogatás és a rendkívüli költségek fedezésére szolgáló támogatás nyújtását egyaránt lehetővé tenné a tagállamok számára,

— 6. lehetőség: a jelenlegi szénipari rendelet hatályának 10 évvel, vagyis 2020 végéig történő meghosszabbítása, mely nem tartalmazná a bányák bezárásával kapcsolatos feltételt, és lehetővé tenné beruházási támogatás nyújtását.

3.2 Az Európai Bizottság úgy döntött, hogy az 5. lehetőségre épülő új tanácsi rendeletre tesz javaslatot, a bányabezárások társadalmi és regionális hatásainak enyhítésére szolgáló kiegészítő tagállami eszközzel, mely hozzájárul majd az európai régiók társadalmi kohéziójának erősítéséhez.

Az általános állami támogatási szabályok által kínált lehetőségek mellett az európai bizottsági javaslat lehetőséget ad arra, hogy – a vállalkozások versenyképességének és a társadalmi kohéziónak a megerősítésére, a kutatásra és fejlesztésre való képesség elősegítésére, végül pedig az új ismeretek megteremtésének és terjesztésének, valamint az emberi erőforrások képzésének ösztönzésére – a kőszéniparnak biztosított támogatás alábbi két típusát is a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítsák: üzembezárási támogatás, valamint rendkívüli költségek fedezésére nyújtott támogatás.

3.3.1 A szénbányák működési támogatásának elnyeréséhez a következő feltételeknek kell teljesülniük:

— részletes terv készítése a 2014. október 1-jét megelőző végleges bezárásra az olyan versenyképtelen szénbányák vonatkozásában, amelyek 2009. december 31-én üzemben voltak,

— a támogatásnak erőteljesen csökkennie kell az idők folyamán, vagyis 33 %-os csökkenésnek kell bekövetkeznie minden egyes tizenöt hónapos időszak után,

— a támogatás teljes összegét vissza kell fizetni abban az esetben, ha az érintett bányát nem zárják be a meghatározott időpontra,

— a tagállamnak be kell nyújtania egy tervet a szén felhasználásából adódó kedvezőtlen környezeti hatások enyhítésére.

3.3.2 A rendkívüli költségekre nyújtott támogatás az átszervezés és a létesítmények leállításának a folyó termeléshez nem kapcsolódó rendkívüli költségeit, valamint a bányabezárásokkal összefüggésben jelentkező, örökölt szociális és környezetvédelmi kötelezettségek költségeit fedezi, kizárólag abban az esetben, ha ezek a költségek a széntermelő egységek bezárása miatt merültek fel.

4. Általános észrevételek

4.1 Az EGSZB sérelmezi, hogy a Tanács nem kérte fel konzultációra, főként az Ipari Szerkezetváltás Konzultatív Bizottságának (CCMI) speciális kompetenciái miatt, amely állandó munkastruktúraként működik az EGSZB-n belül, és átvette az Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK) illetékességi köreit.

4.2 Az EGSZB mindenekelőtt élni kíván azzal a jogával, hogy véleményt nyilvánítson egy olyan kérdésben, mely nagy jelentőséggel bír az EU-ban végbemenő ipari átalakulás tekintetében, ahogyan az ESZAK Konzultatív Bizottságnak is alkalma nyílt arra, hogy az 1407/2002/EK rendelettel kapcsolatban hangsúlyozza: az energiaellátás biztonságának javítása és a primer energiaellátás alapjának biztosítása „nem járhat együtt a széniparnak nyújtott mindennemű támogatás folyamatos csökkenésével”.

4.3 Az EGSZB utal arra, hogy az Európai Tanács 2009. március 19–20-i ülése támogatta az energiapolitika második stratégiai felülvizsgálatát, melyet 2008. november 13-án tett közzé az Európai Bizottság, és amelyben hangsúlyozza annak szükségességét, hogy „a lehető legmegfelelőbb módon kell felhasználni az EU belső energiaforrásait”, illetve hogy „az EU-nak a lehető legmegfelelőbb módon kell felhasználnia saját energiaforrásait – ideértve a megújuló energiaforrásokat, a fosszilis tüzelőanyagokat, valamint a használata mellett döntő országokban a nukleáris energiát”.

4.4 Az EGSZB emlékeztet arra is, hogy a 2002–2012 közötti időszakra vonatkozó hatodik környezetvédelmi cselekvési program célkitűzései között szerepel „a megújuló és alacsony széntartalmú fosszilis tüzelőanyagoknak energiatermelés céljára való felhasználásának ösztönzése”, továbbá hogy a szénipar részére nyújtott támogatásról szóló jelenlegi rendelet 1. cikke „elővigyázatossági intézkedésként a tartalékokhoz való hozzáférés biztosítása érdekében a hazai széntermelés minimális szintje fenntartásának szükségességét” írja elő.

4.5 Végezetül az EGSZB hangsúlyozza, ahogyan a petteni energetikai intézet közös kutatóközpontja által európai szinten végzett elemzések is jelzik, hogy a kőszén a XXI. század folyamán továbbra is szerves részét képezi majd az energiaszükséglet kielégítésének.

4.6 Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság eddig javasolt intézkedéseit, mivel azok egy közös referenciakeretben válaszolnak azokra az igényekre, amelyek az ágazat vállalkozásainak versenyképes fejlesztésére vonatkoznak, és nemcsak a versenyképesség hiányának logikájából táplálkoznak (11), szem előtt tartva a következőket:

— a saját energiaforrások megfelelő szintjének fenntartása az ellátás biztonságához való hozzájárulás és az energiafüggőség csökkentése érdekében,

— Európa vezető pozíciójának megtartása az intelligens bányászati technológiák, a „tisztaszén”, valamint a szén-dioxid elkülönítésére és tárolására vonatkozó környezetvédelmi technológiák (CCS) terén: a CCS szélesebb körű alkalmazása csupán 2020 után lesz lehetséges, és akkor is csak abban az esetben, ha a szükséges kutatási és innovációs tevékenységek időben és sikerrel kerülnek megvalósításra,

— piaci hiányosságok megválaszolása a kutatásba, innovációba és szerkezetátalakításba való beruházások vonatkozásában, annak érdekében, hogy az európai széntermelési vállalkozások alacsony költségen új piaci technológiákat sajátíthassanak el, és versenyképessé válhassanak,

— társadalmi és környezetvédelmi célkitűzések elérése a területi alapú jólét és foglalkoztatás megteremtése révén, összekapcsolva azon régiók fejlesztésével, amelyekben a bányászat, a kitermelés, valamint a kapcsolódó iparágak döntő vagy kizárólagos szerepet játszanak,

— a helyi megközelítés koncepciójának alkalmazása az ágazatra, mivel a Közösségen belüli kereskedelem minimális vagy semmilyen hatással sem bír az ágazatra, ennélfogva nem érinti jelentősen a kereskedelmet, és a jelenlegi támogatási rendszer nem torzította alapjaiban a versenyt,

— a villanyerőművek korszerűsítésének lehetővé tétele, valamint az ágazat átalakítására vonatkozó nemzeti időkeretek és eljárások tiszteletben tartásának biztosítása (12), a szénbányászati körzetek és bányászati vagy ásványi erőforrás-felhasználási kompetenciaközpontok hálózatának, illetve a magasan képzett vezetők képzési hálózatainak támogatása mellett,

— a hazai kőszén minimális stratégiai tartalékára vonatkozó koncepció megőrzése annak érdekében, hogy az állami szektor eleget tehessen az EUMSZ 106. cikkében (azelőtt az EKSZ 86. cikkében) előírt, az energiabiztonság biztosítására vonatkozó egyetemes szolgáltatási kötelezettségének,

— tanácsadási, képzési és szakmai átképzési szolgáltatások biztosítása a versenyképtelen bányák munkavállalói és szakértői számára; a korkedvezményes nyugdíjazás támogatása az ágazatban és a kapcsolódó iparágakban,

— a kitermelő iparral kapcsolatos európai ágazati szociális párbeszéd fejlesztése és támogatása, valamint olyan hálózati alapú műszaki fórumok szervezése, mint amilyen a fosszilis tüzelőanyagokkal foglalkozó berlini fórum,

— a legjobb gyakorlatok terjesztésének és cseréjének támogatása, különösen műszaki és környezetvédelmi téren, mind a technológiailag fejlett szénkitermelési módok és azok alkalmazásainak versenyképessé és fenntarthatóvá tétele, mind pedig a szerkezetátalakítás, a diverzifikáció és – ott, ahol ezek a folyamatok nem megvalósíthatóak – a bezárások (valamint a telepek rehabilitációjának (13)) megkezdése érdekében.

4.7 Az EGSZB megítélése szerint az Európai Bizottság által meghatározott időkeret túl rövid, és nem felel meg az ágazat fejlesztési igényeinek: Megfelelőbb lenne a 2011–2018-as időszak meghatározása – a 2002–2010-es időszak mintájára – annak felmérésére, hogy az ágazat vállalkozásai versenyképesek-e, mindezt a piac technológiai előrelépéseinek fényében, az alacsony költségű szén-dioxid-kivonás és -tárolás, a tisztaszén és a kitermelési technikák tekintetében.

4.8 Az EGSZB emellett úgy ítéli meg, hogy a degresszió mértéke túl nagy, és túlságosan rövid időre koncentrálódik ahhoz, hogy lehetővé váljon a versenyképesség visszaszerzése, valamint megvalósuljon az innováció a termelés, a tisztaszén, illetve a szén-dioxid-kivonás és -tárolás területén. Ráadásul a támogatásoknak inkább jutalmazniuk, semmint büntetniük kellene (ahogyan azt a javaslat teszi) azokat a vállalkozásokat, amelyek visszanyerik versenyképességi mozgásterüket.

4.9 Ami az importált termékek és a hazai termelés közötti kiegyensúlyozatlan versenyt illeti, mielőtt a közösségi támogatási rendszerek korlátozására gondolnánk, talán helyénvaló lenne világosabb és átláthatóbb módon tanulmányozni az exportőr országok támogatási rendszereit. Az EGSZB úgy véli, hogy egyébiránt nagyobb figyelemmel és következetességgel kellene értékelni a harmadik országokkal való megállapodások aláírásakor az ILO szociális normáinak betartására vonatkozó kötelezettség beépítését, a bányászok kizsákmányolásának elkerülése, valamint az optimális biztonsági és a – gyakran halálos kimenetelű – balesetek elleni munkavédelmi feltételek szavatolása miatt, amelyek gyakran következnek be a világszinten legnagyobb kitermelő helyeken.

4.10 Végezetül az EGSZB úgy véli, hogy a szénbányászat és a villamosenergia-termelő ágazati tevékenységek jövője szempontjából alapvetően fontos, hogy az európai vállalkozások és a tagállamok világos, proaktív kerettel rendelkezzenek azokkal az ágazati horizontális támogatásokkal kapcsolatban, amelyeket társadalmi és környezetvédelmi, valamint kutatási, innovációs, képzési és szakképzési célra lehet felhasználni.

Kelt Brüsszelben, 2010. december 8-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Lásd: ZEP - Emissions Platform, European Technology Platform for zero emission fossil, fuel, power - Implementation Plan 2010 – 2012 (Európai technológiai platform a fosszilis tüzelőanyagokkal működő, nulla kibocsátású elektromos erőművek számára – 2010–2012-es alkalmazási terv) www.zeroemissionsplatform.eu/ccs-technology/capture.html. Konferencia a 2010-es SET tervvel kapcsolatban (Európai stratégiai energiatechnológiai terv), a belga elnökség szervezésében (15– 16. Európai technológiai platform a fosszilis tüzelőanyagokkal működő, nulla kibocsátású elektromos erőművek számára (ETP-ZEP)) http//setis.ec.europa.eu/technologies/Zero-emission-fossil..

(2) Ebben a véleményben „kőszénről és szénről”, vagyis az 1407/2002/EK rendelet 2. cikkének megfelelően antracitról, lignitről és barnaszénről van szó.

(3) HL C 48., 2002.2.21., 49. o.

(4) HL C 65., 2006.3.17., 1. o.

(5) Lásd a 2. lábjegyzetet.

(6) Antracit, lignit, kőszén.

(7) HL C 28., 2006.2.3., 5. o.

(8) Coal of the future (supply prospects for thermal coal by 2030-2050), Közös Kutatási Központ (JRC) Energiaintézet, Petten (Hollandia) 2007. február.

(9) Lásd a 9. lábjegyzetet.

(10) Az Egyesült Államok továbbra is aktív szerepet játszik a szénerőművek létrehozásában – mind nemzeti, mind nemzetközi szinten – amely ellentmond Obama elnök kötelezettségvállalásának, mely szerint a fosszilis tüzelőanyagok G-20-on belüli előállítását folyamatosan csökkenteni kívánja.

(11) Ebben a tekintetben, ahogyan az az Európai Bizottság minden energetikai témájú dokumentumában szerepel, a SET-tervtől a 2011-2020-as energetikai stratégiáig, figyelembe kell venni olyan paramétereket, mint az EU más, 2020-ig tartó forrásaira vonatkozó versenyképesség szintje, az egyéb saját energiaforrásoknak biztosított támogatások, a szén használatának ösztönzése a világpiacon, a fosszilis energiahordozók árának volatilitása nemzetközi szinten, a saját stratégiai forrásokra vonatkozó energetikai biztonság európai hozzáadott értéke, főként válságok és nemzetközi feszültségek esetén. Valamint szintén figyelembe kell venni a kőszénnel működő hőerőművek átalakításának, és a bezárt bányaterületek rehabilitációjának költségeit.

(12) Lásd például a szénbányákra vonatkozó, 2018-ig tartó német tervet.

(13) Angolul: decommissioning.