P6_TA(2005)0008

A fejlődő országok adósságának könnyítése

Az Európai Parlament állásfoglalása a fejlődő országok adósságának könnyítéséről

Az Európai Parlament,

- tekintettel a Párizsi Klub, a 19 hitelező országot, közöttük 12 tagállamot magában foglaló csoport 2004. november 17- 21-i ülésére,

- tekintettel korábbi állásfoglalásaira, így a HIPC adósságkönnyítéséről szóló 2002. április 25-i állásfoglalására [1], valamint a szegény országok külső adósságáról szóló 2000. május 18-i állásfoglalására [2],

- tekintettel a millenniumi fejlesztési célkitűzésekre, amelyekhez 2000-ben valamennyi ENSZ-tag csatlakozott,

- tekintettel a 2001 októberében Abujaban (Nigéria) elfogadott és azt követően az Afrikai Unió által annak társadalmi-gazdasági programja részeként elismert Új Partnerség Afrika Fejlesztéséért elnevezésű kezdeményezésre,

- tekintettel az iparosodott országok G8 csoportja által 2002. június 27-én Kananaskisban elfogadott cselekvési tervre, és a G8 elnöksége által 2003. június 3-án Evianban elfogadott következtetésekre,

- tekintettel az ENSZ Emberi Jogi Bizottságának 2001/27 határozatára a strukturális alkalmazkodási stratégiáknak és a külföldi adósságnak az emberi jogok, különösen a gazdasági, szociális és kulturális jogok teljes gyakorlására gyakorolt hatásáról,

- tekintettel a 24 millió ember által aláírt Jubilee 2000 petícióra, amely a fejlődő országok adósságának eltörlésére szólít fel,

- tekintettel eljárási szabályzata 103. cikkének (4) bekezdésére,

A. mivel a súlyosan eladósodott szegény országok (Heavily Indebted Poor Countries - HIPC) többsége Afrikában a Szaharától délre található,

B. tekintettel Afrika 230 milliárd USD-re becsült adósságterhére, és mivel becslések szerint az alacsony jövedelmű afrikai országok évente 39 milliárd USD-t fizetnek ki adósságuk ellentételezéseként,

C. mivel az adósság eltörlése forrásokat szabadítana fel más célokra, a felszabadult pénz a kormányok költségvetésének részét képezné, és ezáltal rendelkezésre állna a szegénység közvetlen enyhítése céljára,

D. mivel az adósságkönnyítés a 8. millenniumi fejlesztési célkitűzés egyik célja, amely kifejezetten arra irányul, hogy átfogóan kezelje a fejlődő országok adósságproblémáit nemzeti és nemzetközi intézkedések révén az adósságok hosszú távon fenntarthatóvá tétele érdekében,

E. mivel az adósságkönnyítés önmagában nem csodaszer, és önmagában nem teremt erőforrásokat, nem csökkenti a szegénységet, és nem mozdítja elő a fejlődést; mivel a fejlődő országok jövője elsődlegesen a felelősségteljes kormányzástól és a saját népükbe való beruházástól függ,

F. mivel 1996-ban a Világbank, az IMF, a G7-országok és a Párizsi Klub kezdeményezte a HIPC adósságának könnyítését,

G. mivel a 2002-es UNCTAD-jelentés szerint és a strukturális alkalmazkodási programok két évtizede után a szegénység tovább növekszik,

H. mivel a Párizsi Klub 2004. november 21-én megállapodott Irak államadóssága 80%-ának elengedésében az ország újjáépítésének elősegítésére, és mivel az adósságot három szakaszban fogják csökkenteni - 30%-kal azonnal, újabb 30%-kal 2005-ben és 20%-kal 2008-ban,

I. mivel a tragikus ázsiai szökőár számos felhívást eredményezett az érintett országok adósságának felfüggesztésére az újjáépítési és rehabilitációs folyamat elősegítése érdekében,

1. tudomásul veszi Irak adósságának 80%-os könnyítését; mindazonáltal hangsúlyozza, hogy valamennyi hitelezőnek, különösen a nemzetközi intézményeknek és a nemzeti kormányoknak meg kell állapodnia a fejlődő világ adósságának fokozatos megszüntetésében, és ennek során kiemelt prioritást kell adni a legkevésbé fejlett országoknak (LDC);

2. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy vállaljanak vezető szerepet a többoldalú és kétoldalú fórumokon a fejlődő országok külső adósságának fokozatos megszüntetésében; kéri továbbá, hogy tevékenyen törekedjenek GDP-jük 0,7%-ának Tengerentúli Fejlesztési Segítségnyújtásként való átadására a millenniumi fejlesztési célkitűzések elérése érdekében;

3. üdvözli a szökőár által érintett országok adósságának felfüggesztésére irányuló felhívásokat; felszólít azonban egyéb szegény országok adósságának könnyítésére is, mivel a nemzetközi szolidaritásnak nem szabad tragikus eseményektől függenie;

4. hangsúlyozza, hogy az adósság könnyítése során az LDC-knek elsőbbséget kell biztosítani, és az csak akkor hajtható végre, hogy az ilyen könnyítésekből származó pénzt a kormányok közösségeik legszegényebbjeire fordítják;

5. úgy véli, hogy az állami adósságok könnyítésének folyamatát fel kellene gyorsítani és el kellene mélyíteni azon országokban, amelyek kormánya tiszteletben tartja az emberi jogokat és a felelősségteljes kormányzás elveit, illetve prioritásként kezeli a szegénység felszámolását;

6. hangsúlyozza, hogy a korábbi kezdeményezések - közöttük a kibővített HIPC-kezdeményezés - még mindig elégtelenek a jelenlegi globalizált gazdasági környezetben, és hangsúlyozza, hogy az ilyen kezdeményezéseket a valamennyi adósság fokozatos megszüntetése felé vezető lépésnek kell tekinteni;

7. hangsúlyozza annak szükségességét, hogy a jelenlegi HIPC-kezdeményezést hozzáigazítsák azon jogosult országok igényeihez, amelyek nem jutottak döntésre a szélsőséges politikai instabilitás miatt, és hogy nagyobb mértékű rugalmasságot biztosítsanak más tekintetben is, mint például a "nyomon követési időszak" hossza, a "nyomon követés" és az ideiglenes szegénységcsökkentési stratégiai dokumentumok tartalma, vagy az adósságkönnyítésnek az ideiglenes időszakban történő elosztása tekintetében;

8. ezzel összefüggésben üdvözli a HIPC-kezdeményezés megszüntetési záradéka által előírt határidő elhalasztását 2006 végéig, ami lehetőséget biztosít néhány konfliktuson átesett jogosult országnak, hogy felépítse a kezdeményezésbe való belépéshez szükséges nyomon követés alapját; felhívást intéz további adósságkönnyítésre, amely a kibékítésre és az infrastruktúra rehabilitációra összpontosít ezen országokban a további konfliktusok valószínűségének csökkentése érdekében;

9. úgy véli, hogy a kormányok által adósságkönnyítés révén megszerzett többletforrásokat az adományozókkal és a civil társadalommal egyeztetett tervek révén szociális projektekre kell fordítani a szociális kiadások növelése érdekében olyan területeken, mint az alapfokú oktatás, az alapvető egészségügyi ellátás és a HIV/AIDS;

10. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy - a G8-csoporton, a Világbankon és az IMF-en belüli hatékony koordináció révén - biztosítsák, hogy a szegénység csökkentése, a felelősségteljes kormányzás és a gazdasági reformok mellett őszintén elkötelezett országok közül egyetlen se essen el a millenniumi fejlesztési célkitűzések elérésének lehetőségétől a finanszírozás hiánya miatt;

11. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Bizottságnak, AKCS-EU Tanácsnak, az Afrikai Uniónak, az Egyesült Nemzeteknek, a Nemzetközi Valutaalapnak és a Világbanknak, valamint a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek.

[1] HL C 131. E, 2003.6.5., 167. o.

[2] HL C 59., 2001.2.23., 239. o.

--------------------------------------------------