C 239/9

Kérelem közzététele a szeszes italok meghatározásáról, megnevezéséről, kiszereléséről, címkézéséről és földrajzi árujelzőinek oltalmáról, valamint az 1576/89/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló 110/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 17. cikkének (6) bekezdése alapján

(2019/C 239/09)

Ez a közzététel az (EU) 2019/787 európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 27. cikke alapján jogot keletkeztet a kérelem elleni felszólalásra

A MŰSZAKI DOKUMENTÁCIÓ FŐ ELŐÍRÁSAI

„NORSK AKEVITT”/„NORSK AQUAVIT”/„NORSK AKVAVIT”/„NORWEGIAN AQUAVIT”

Ügyiratszám: PGI-NO-02239 – 2016.11.25.

1. A lajstromozandó földrajzi árujelző

„Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit”

2. A szeszes ital kategóriája

Akvavit vagy aquavit (a 110/2008/EK rendelet II. melléklete szerinti 24. kategória)

3. A szeszes ital leírása

Főbb fizikai jellemzők

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” színe a csaknem színtelen és a sötét borostyánsárga között változhat.

Főbb kémiai jellemzők

Etil-alkohol-tartalma 37,5 és 60 térfogatszázalék között változhat.

Az aromaanyagok elsősorban a kapor vagy kömény etanol alapú párlataiból származnak, ily módon az aquavitben megtalálható a limonén és az (S)-karvon nevű illékony anyag. Más aromás növények és fűszernövények párlatai és/vagy macerátumai olyan egyéb illékony anyagokat eredményezhetnek, mint az anizol, anetol, eugenol, S- és R-linalool. A hordós érlelés során ligninszármazékok jelennek meg, például különböző gvajakol vegyületek; eugenol; vanillin, vanillinsav és hasonló anyagok; tanninok és egyéb polifenolok; tölgyfa-lakton (β-metil-γ-oktalakton).

Főbb érzékszervi jellemzők

A szájpadláson lágy érzetet keltő aquavit határozott kömény/kapor zamatát és aromáját egyéb aromás növények és fűszernövények felhangjai egészítik ki. Közéjük tartozik egyebek mellett az ánizsmag, a zellermag, a kamillavirág, a koriandermag, az édesköménymag, az édenmag, a szárított citromhéj, a szárított keserűnarancshéj és a csillagánizs. Az érlelés időtartamától függően a hordóból származó aromák egyre dominánsabbak, míg a fűszernövényekből származó aromák egyre árnyaltabbak lesznek. A hordóból származó aromák többek között a csokoládé, a kókusz, a szegfűszeg, a kávé, a tejkaramella, a karamell, illetve a füstös és/vagy mogyorós jegyek.

Egyedi tulajdonságok összehasonlítva az azonos kategóriához tartozó szeszes italokkal

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” egyik különlegessége az alapanyagként használt burgonya; ez különbözteti meg a többi aquavittől, amelyeknél rendszerint gabona alapanyagból állítják elő a mezőgazdasági eredetű etil-alkoholt.

A hordóból származó vegyületek és az érlelés folyamata során keletkező reakciótermékek miatt a norvég aquavit zamata a hasonló kategóriájú egyéb termékekénél édesebb, lekerekítettebb és összetettebb. Az aquavitet hagyományosan szobahőmérsékleten fogyasztják.

4. Az érintett földrajzi terület

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” előállítása a Norvég Királyság határain belül történik.

5. A szeszes ital előállításának módja

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” előállításának öt szakasza ismert: burgonyaszesz előállítása, aromás növények és fűszernövények lepárlása, érlelés előtti elegyítés, hordós érlelés, és érlelés utáni elegyítés és palackozás.

Burgonyaszesz előállítása

A legalább 95 %-ban norvég eredetű burgonyát főzik és vízzel keverik el. Árpamaláta formájában természetes enzimek, vagy keményítőbontó exogén enzimek hozzáadásával cukros folyadékot („mosólé”) hoznak létre. A mosólében a keményítőt cukrokká bontják az enzimek, majd megtörténik a mosólé lehűtése. Tenyésztett élesztő hozzáadásával indítják be az erjedést, amelynek során a folyadékban lévő cukrok etanollá, egyéb alkoholokká és rokonvegyületekké alakulnak át. Ezután oszlopos lepárlóval elvégzik az erjesztett folyadék szakaszos vagy folyamatos lepárlását. Az oszlopos lepárlóban lemezeken keresztül áramlik a mosólé. Az oszlop alján bevezetett gőz forrási hőmérsékletre hevíti a mosólét, és az így keletkező pára a perforált lemezeken áthaladva eltávolítja az alkoholokat és a rokonvegyületeket a folyadékfázisból. Az alkoholban gazdag pára az oszlop felső részén lecsapódik. A végső párlat legalább 96,0 térfogatszázalék etanolt és legfeljebb 10 g/hl metanolt tartalmaz abszolút alkoholra vonatkoztatva.

Fűszerpárlatok előállítása

Az aquavit ízesítése a kömény (Carum carvi) és/vagy kapor (Anethum graveolens) egy vagy több párlatával történik. A burgonyaszeszt száraz vagy hidegen áztatott kömény (Carum carvi) és/vagy kapor (Anethum graveolens) jelenlétében egy üstben átdesztillálják. A kömény és/vagy kapor mellett más aromás növények és fűszernövények is felhasználhatók. Az aromás növényeket vagy fűszernövényeket vízzel és etil-alkohollal keverik el, és hidegen áztathatják a lepárlás előtt. A víz/etil-alkohol aránya és a hideg áztatás időtartama a helyi receptúra függvénye. Az aromás növények és fűszernövények mennyisége és kiválasztása a receptúráktól függően változhat.

A fűszerpárlatok előállítása az összes keserűanyagot és színt eltávolító, rézből készült lepárlóüstökben történik. Az illékony összevetők és az üstök rézfelületeinek találkozásakor távoznak a nemkívánatos mellékízeket okozó összetevők, például a kéntartalmú vegyületek. A párlat első néhány literét („eleje”) és utolsó néhány literét („vége”) ki kell dobni. A párlat úgynevezett „közepe” marad meg és kerül felhasználásra az aquavithez. A norvég aquavit előállításakor a „közepe” gyűjtésének záró határpontja előbb következik be, mint ahogyan az a kategória többi tagjánál szokásos. Emiatt a norvég aquavit fűszerpárlatok a kategória más termékeihez képest frissebbnek és könnyebbnek érződnek.

Érlelés előtti elegyítés

A fűszerpárlat(ok) azonnal fahordókba kerülhet(nek) érlelés céljából, vagy az elegyítést végző személy döntésétől függően etanollal, vízzel, cukorral vagy fűszermacerátumokkal elegyíthető(k).

Hordós érlelés

Norvégiában az aquavit, azaz a fűszerrel ízesített szesz fahordós érlelése 1 000 liternél kisebb hordókban legalább 6 hónapig, 1 000 liternél nagyobb hordókban pedig legalább 12 hónapig tart. Az érlelési idők hordóméret szerinti eltérését a hordók geometriája indokolja, mivel a hordófelület nagysága hatással van az aromaanyagok kivonására és az illékony vegyületek elpárolgására, ezáltal pedig befolyásolja az aquavit zamatának alakulását. Mivel a nagyobb hordók térfogathoz viszonyított felülete kisebb, mint a kisebb hordóké, ezért az ízhatás biztosítása érdekében hosszabb érlelési időt igényelnek. Az aquavitek hagyományos érlelési ideje 6 hónaptól kezdve akár évtizedekig is tarthat.

Előzetesen a hagyományosan használt tölgyfahordókban erjesztett alkoholtartalmú italok, például sherry, madeira és portói bor érlelését végzik. Az aquavit érleléséhez új hordókat is használnak.

A hordós érlelés fontos a „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” érzékszervi észleléséhez, valamint az aquavit kategóriában egyediséget biztosító érzékszervi jellemzőkhöz. A hordós érlelés során közvetlenül a fából, illetve a fa makromolekulák bomlástermékeiből történik az aroma- és színanyagok kivonása. E molekulák közé tartoznak többek között a ligninszármazékok, például a különböző gvajakol vegyületek (a füstös, fűszeres és szegfűszeges jelleg forrásai); az eugenol (a szegfűszeges jelleg forrása); a vanillin, vanillinsav és hasonló anyagok (az édes, vaníliás jelleg forrásai). A fából származnak a tanninok és egyéb polifenolok, például a tölgyfa-lakton (β-metil-γ-oktalakton), amely a fa és kókusz édes ízeit hozza magával. A nem hordós érlelésű aquavitekből e jellemzők hiányoznak.

Emellett a fa összetevői és az érlelt szesz alkotóelemei között, valamint a fából kivont anyagok között és a párlat összetevői között lejátszódó reakciók nyomán további aromaanyagok keletkeznek. E molekulák közé tartozik többek között az acetaldehid és az ecetsav is. A lepárolt fűszerekből származó illékony összevetők oxidációja lágyítja a fűszerek ízhatását és sima, nem égő érzetet biztosít a szájban az aquavit ízlelésekor. Ez a jelenség a hordó életkorától és korábbi használatától függetlenül megfigyelhető.

Harmadsorban, az illékony összetevők érés során bekövetkező elpárolgása megváltoztatja a szesz jellegét. Érés közben a hordóból víz és etil-alkohol párolog el, ami módosítja a hordóban lévő termék etil-alkohol koncentrációját. Ez befolyásolja az aromaanyagok, például laktonok, tanninok és ligninszármazékok oldhatóságát. A gőzben lévő etil-alkohol és víz aránya a tárolási hőmérséklettől és a páratartalomtól függ.

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” hordós érlelése a hagyományos norvég előállítási folyamat egyedi, a többi aquavittől eltérő eleme.

Érlelés utáni elegyítés és palackozás

A hordókban lévő, azonos vagy különböző gyártási tételekből származó norvég aquavit érlelés utáni elegyítésével jön létre a kiegyensúlyozott és komplex ízű aquavit. Az aroma a fűszerpárlatok kis mennyiségeivel állítható be. Az aquavithez legfeljebb 15 g/l szárazanyag-tartalomnak megfelelő cukor adható.

Az elegyítést végző személy természetes karamell színezék hozzáadásával állíthatja be a késztermék színét. A norvég aquavit színét elsősorban a fahordós érlelés során kapja, bár az aquavitben feloldott színanyagok mennyisége hordónként változó, ennek megfelelően tehát minden egyes hordó tartalmának színe különböző. Mivel az elegyítést végző személy célja a következetes minőségű végtermék előállítása, így a szín beállításához kis mennyiségű természetes karamell színezék hozzáadására lehet szükség. Nem ízesítés vagy édesítés, hanem csupán színezés céljából történik a természetes karamell színezék hozzáadása.

Palackozásuk előtt a norvég aquavitekből szűréssel távolítják el a hordós érlelés során a szeszben esetlegesen felhalmozódott farészecskéket. A palackozott termékben megjelenő hideg pára elkerülése érdekében az aquavit hidegszűrés útján stabilizálható.

6. Kapcsolat a földrajzi környezettel vagy a földrajzi származással

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” hírneve és különleges minősége egyaránt a körülhatárolt földrajzi területhez kapcsolódik.

Hírnév

A Norvégiában előállított aquavit első okirati bizonyítéka 1531-ből származik, amikor az utolsó norvég érsekként ismert Olav Engelbrektsson egy aquavitet tartalmazó csomagot kapott Eske Bille bergeni nemestől. A Hadeland térséghez tartozó Melbostad településen élő Christopher Blix Hammer 1776-ban publikálta a „Chymiskoeconomisk Afhandling om norske Akeviter, Bær-Tinkturer og Bær-Safter” („Kémiai-gazdasági disszertáció a norvég aquavitek, bogyós macerátumok és bogyós gyümölcslevek tárgyában”) című disszertációt. A dolgozat a különböző aromás növényekkel és fűszernövényekkel kombinált gabonaszeszen alapuló aquavitek előállítását mutatja be. Christopher Blix Hammer az 1793-ban megjelent „Norsk Kogebok” („Norvég szakácskönyv”) lapjain is foglalkozott a norvég aquavittel.

Az első norvég aquavitek még gabonaszeszből készültek, az 1830-as évektől kezdve azonban már a burgonyát részesítették előnyben alapanyagként. A norvég szeszgyártás alapanyagaként használt burgonya első dokumentálását egy 1791-ben kelt levél jelenti, amelyet a Norvégiában végzett szeszgyártást abban az időben ellenőrző dán-norvég királyhoz intéztek. A Norvégia mezőgazdaságában megjelenő burgonya az éhínségtől mentette meg a norvégokat, hiszen a burgonyából négyzetméterenként háromszor annyi keményítő állítható elő, mint gabonából. A keményítő erjeszthető cukrokká történő lebontását biztosító árpamaláta enzimek felfedezése még értékesebbé és az aquavit előállításának kedvenc alapanyagává tette a burgonyát.

A Norvégiában aquavitet fogyasztók körében közismert tény és egyúttal elvárás, hogy a norvég aquavit norvég burgonyából készül; ez a tényező fontos részét képezi a norvég aquavit hírnevének.

A fűszerkereskedelem hagyománya a középkori időkre vezethető vissza. A nehéz, hagyományos norvég ételek mellé emésztésjavítóként régóta használt kömény és kapor lett a fűszeres szeszes italként ismert aquavit előállításához alkalmazott két kedvenc fűszer.

A norvég Lysholm család úttörő szerepet játszott az aquavit hordós érlelésében, tengeren és szárazföldön egyaránt. Ennek története jól rávilágít a norvég aquavit eredetére.

Az aquavit érlelése 1807-ben vette kezdetét. Két évvel korábban Catharina Lysholm a „Throndhjems Prøve” fedélzetén öt tölgyfahordóban szállított norvég aquavitet Kelet-Indiába. Mivel nem sikerült a norvég szeszes ital értékesítése, a kapitány visszahajózott rakományával Norvégiába. Úgy vélték, hogy az aquavit megromlott a hajóúton, de a kóstolás során kiderült, hogy a szeszes ital nem megromlott, hanem megérett és komoly minőségjavuláson ment át.

Ezt a titkot a Lysholm családban szigorúan őrizték, és amikor 1821-ben megnyitották trondheimi szeszfőzdéjüket, az aquavit érlelését avinált borokhoz használt hordókban végezték. A világ legrégebbi aquavit márkája, a „Linie Aquavit” úgy született, hogy az aquavit tengeri érlelését nagy mennyiségű sózott-szárított tőkehal Dél-Amerikába történő szállításával kötötték össze. Az elnevezésben a „linie” az Egyenlítőnek az érlelés hatását maximalizáló átszelésére utal.

Amint felfedezték, hogy a szárazföldi száraz raktárakhoz képest a magasabb tengeri páratartalom jobban segíti az aquavit érlelését, a Lysholm család tagjai a trondheimi tengerpart mellett építették fel szeszfőzdéjük raktárait. A Lysholm család szeszfőzdéje úttörő szerepet játszott a norvég aquavit hordós érlelésében, de nem volt egyedül az aquavit ilyen módon történő előállításában. A Lysholm család hordós érlelésű aquavittel elért sikerei nyomán 1856-tól kezdve más szeszfőzdék is követték a példát, és ezzel a hordós érlelés a norvég aquavit előállításának szerves részévé vált. E szeszfőzdék receptúrái azt jelzik, hogy a legjobb minőség előállításához az aquavit akár 20–30 évig is érlelhető.

Norvégia 1916-ban betiltotta a szeszes italok előállítását és fogyasztását. A tilalom 1927-ben bekövetkezett eltörlésekor a szeszesital-gyártókat a norvég kormány egy állami gyártási monopóliumon keresztül ellenőrizte, amely az összes korábbi szeszesital-recept, berendezés és márka jogait átvette. A gyártási monopólium 2005-ig tartó 78 éve alatt a termék fejlesztése és a kategória gondozása nem igazodott a piachoz. Ez azt jelentette, hogy a tiltás előtti időszak szeszgyártóinak receptúrái alig változtak ebben a periódusban. A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” előállítása során kötelezően alkalmazandó hordós érlelésről szóló norvég törvény azt célozta, hogy védelmet kapjanak az aquavit hagyományos norvég előállítási módszerei, és a „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” néven forgalmazott termékek betartsák a vonatkozó követelményeket.

A gyártási monopólium 2005. évi megszűnését követően létrejött új gyártók ugyanazokat a fent említett hagyományos előállítási módszereket követve végzik a különböző norvég aquavitek előállítását.

A nemzetközi aquavit mezőnyben a norvég aquavitet a szisztematikus hordós érlelés különbözteti meg a többi aquavittől. Ennek köszönhető – mind korábban, mind az utóbbi években – a norvég aquavit minőségének komoly nemzetközi hírneve is. A norvég aquavitek világszerte több díjat is kaptak olyan versenyeken, mint a San Francisco World Spirits Competition, China Wine & Spirits Award, International Wine & Spirits Competition, International Spirits Challenge, Berlin International Spirits Competition, New York Spirit competition, brüsszeli nemzetközi kiállítás (1897), koppenhágai világkiállítás (1888), bergeni világkiállítás (1898) és angol világkiállítás (1907).

Különleges minőség

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” olyan sajátos aquavit, amelynél több különböző fűszerpárlat formula, elegyítési receptúra, hordós érlelési időtartam és érlelés utáni elegyítési receptúra használatos. E lépések mindegyike nélkülözhetetlen a norvég aquavit tipikus jellegének létrehozásához.

Előállítási folyamat

Felhasznált fűszernövények

A fűszerpárlatok készítéséhez felhasznált fűszernövények döntő jelentőséggel bírnak a szeszes ital jellege szempontjából.

Fűszernövények lepárlása

A fűszerpárlatok készítéséhez alkalmazott lepárlóüstök mérete és formája befolyásolja a kapott fűszerpárlatot, ezáltal pedig a késztermék jellegét. A lepárlóüstök formája és mérete gyártónként eltérő, ennek köszönhetően minden aquavit gyártó egyedi terméket állít elő. Gyártónként eltérő a fűszerpárlat „közepe” kiválasztása is, ami tovább fokozza a norvég aquavitek páratlan egyediségét.

Hordós érlelés

A hordós érlelés hozzájárul a „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” egyedi zamatának, aromájának és érzékszervi összetevőinek kialakításához. A nem hordós érlelésű és ezért inkább hűtve fogyasztandó aquavitekkel szemben a norvég aquavit fogyasztása az aromaanyagokat hozzáadó hordós érlelés miatt szobahőmérsékleten ajánlott.

Emberi tényezők

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” előállításában részt vevő személyek tapasztalata és szakértelme nagyon fontos az elismert hagyományos jelleg kialakításához.

Lepárlást végző személy

A lepárlást végző személy irányítja a felhasznált fűszerpárlatok előállítását. A lepárlást végző személy tudása és tapasztalata létfontosságú a fűszerpárlat „közepe” megfelelő minőségének eléréséhez.

Elegyítést végző személy

Az elegyítést végző személy szaglás, ízlelés és ismeretek alapján végzi az aquavit hordós érlelés előtti elegyítését. Az érlelés eredménye attól függ, hogy az elegyítést végző személy mennyire látja előre az érlelési folyamatot és érzi meg annak aquavitre gyakorolt hatásait. Az érlelés után az elegyítést végző személynek a hordók elegyítése terén meglévő hozzáértése létfontosságú a következetesen magas termékminőség eléréséhez.

7. Európai uniós vagy nemzeti/regionális előírások

Az alapkövetelményeket a 110/2008/EK rendelet EGT-megállapodásba belefoglalt és a szeszes italokról és ízesített italokról szóló 1148. számú, 2006. október 11-i norvég rendelet 2. cikkével végrehajtott rendelkezései tartalmazzák.

A „Norsk Akevitt”/„Norsk Aquavit”/„Norsk Akvavit”/„Norwegian Aquavit” névvel felcímkézett és forgalmazott összes termék oltalmat élvez a szeszes italokról és ízesített italokról szóló norvég rendelet III. fejezete 6a. cikkének egyedi rendelkezései alapján, és ezért kötelezően meg kell felelnie azoknak:

a norvég rendelet 6a. cikke értelmében az aquavit előállítását Norvégiában kell végezni; a burgonya nyersanyag 95 %-át Norvégiában kell termeszteni; valamint az etil-alkoholt és az aquavitot Norvégiában kell előállítani. Ezenkívül az aquavit fahordós érlelését Norvégiában kell elvégezni, 1 000 liternél kisebb hordókban legalább 6 hónapig, vagy 1 000 liternél nagyobb hordókban legalább 12 hónapig.

8. Kérelmező

Norvégia Norvég Mezőgazdasági és Élelmiszerügyi Minisztérium P.O. BOX 8007 Dep. 0030 Oslo Norvégia

9. A földrajzi árujelző kiegészítése

—

10. A címkézésre vonatkozó egyedi szabályok

—

(1) HL L 130., 2019.5.17., 1. o.