Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a tagállamoknak a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) Nemzetközi Munkaügyi Szervezetnek a vegyi anyagok biztonságos munkahelyi használatáról szóló, 1990. évi 170. számú egyezményének az Európai Unió érdekében történő megerősítésére való felhatalmazásáról /* COM/2012/0677 final - 2012/0320 (NLE) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE E javaslat lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy törvényesen megerősítsék a Nemzetközi Munkaügyi Szervezetnek a vegyi anyagok biztonságos munkahelyi használatáról szóló 1990. évi 170. számú egyezményét (a továbbiakban: 170. számú vegyianyag-egyezmény vagy egyezmény). A 170. számú vegyianyag-egyezményt 1990. június 25-én, a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 77. ülésén fogadták el, és 1993. november 4-én lépett életbe. Az egyezmény célja a vegyi anyagok által kiváltott munkahelyi megbetegedések és sérülések megelőzése és csökkentése, valamint fokoznia kell a lakosság és a környezet védelmét is. 2012 júniusától kezdődően a 170. számú vegyianyag-egyezményt az ILO 17 részes állama megerősítette. Ez az egyezmény azon ILO-egyezmények közé tartozik, amelyeket az ILO naprakésznek tart, és ezért aktívan támogat. Az Európai Unió (EU) mind belső, mind pedig külső kapcsolataiban elkötelezte magát a méltányos munka programjának támogatása mellett. A munkaügyi normák a méltányos munka központi elemei. Az ILO-egyezmények tagállamok általi megerősítése fontos jelzése annak az uniós politikának, amely arra törekszik, hogy a munkafeltételek világszerte javuljanak. Ezért szükséges uniós szinten minden jogi akadályt eltávolítani annak érdekében, hogy a tagállamok olyan egyezményeket erősíthessenek meg, amelyek tartalma a jelenlegi uniós vívmányok fényében nem ad okot az aggodalomra. A 170. számú vegyianyag-egyezmény rendelkezései a következőket érintik: a vegyi anyagok értékelésének megvalósítása, az információk eljuttatása a szállítóktól a munkaadókhoz, a dolgozók tájékoztatása, a megfelelő megelőző intézkedések szükségessége, és a munkavállalók védelmét célzó programok kialakítása. Az egyezmény I. része az alkalmazási körre és a fogalommeghatározásokra vonatkozó rendelkezéseket tartalmazza, a II. rész az általános elveket határozza meg, a III. rész az osztályozási rendszerekkel és az ezekhez kapcsolódó intézkedésekkel foglakozik, a IV. és az V. rész a munkaadók kötelezettségeire, illetve a dolgozók feladataira vonatkozik, míg a VI. rész a dolgozók jogait határozza meg, beleértve a dolgozók azon jogát, hogy veszély esetén gondoskodjanak saját biztonságukról, miközben mentesülnek az e joguk gyakorlásából adódó hátrányos következményektől. A VII. rész a vegyi anyagoknak az importáló ILO-tagállamokba történő exportjával összefüggő tájékoztatási kötelezettségekkel foglalkozik. Az EU-ban a vegyi anyagok biztonsága fontos kérdés a szociális, környezeti és belső piaci szakpolitikák vonatkozásában, és az alábbiakban részletezett uniós jogszabályrendszer szabályozása alá tartozik: – az Európai Parlament és a Tanács 1272/2008/EK rendelete az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról, a 67/548/EGK és az 1999/45/EK irányelv módosításáról és hatályon kívül helyezéséről, valamint az 1907/2006/EK rendelet módosításáról[1]. – az Európai Parlament és a Tanács 1907/2006/EK rendelete (2006. december 18.) a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről[2]. – a munkájuk során rákkeltő anyagokkal és mutagénekkel kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók védelméről szóló, 2004. április 29-i 2004/37/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (hatodik egyedi irányelv a 89/391/EGK tanácsi irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében)[3]; – a Tanács 98/24/EK irányelve a munkájuk során vegyi anyagokkal kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók egészségének és biztonságának védelméről (tizennegyedik egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében)[4]. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI ÉS HATÁSVIZSGÁLATOK Tárgytalan. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI Az Európai Unió Bírósága által kidolgozott, a külső hatáskörrel kapcsolatos szabályoknak megfelelően[5], pontosabban a 170. számú munkaügyi egyezmény[6] megkötése és megerősítése tekintetében, a tagállamok saját hatáskörükben a Tanács előzetes engedélye nélkül nem dönthetnek az egyezmény megerősítéséről, mivel az egyezmény bizonyos részei az Unió hatáskörébe tartoznak. Ugyanakkor az Európai Unió nem erősítheti meg az ILO-egyezményt, mivel annak részes felei kizárólag államok lehetnek. Amennyiben egy megállapodás vagy szerződés tárgya részben az Unió és részben a tagállamok hatáskörébe tartozik, az Unió intézményeinek és a tagállamoknak meg kell tenniük minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy az egyezmény megerősítése és az egyezményből adódó kötelezettségvállalások végrehajtásában történő együttműködés a lehető legjobban biztosított legyen[7]. Az elmúlt évtized folyamán elfogadott három ILO-egyezmény tekintetében, amelyeknek bizonyos részei az Unió hatáskörébe tartoztak, a Tanács arra jogosította fel a tagállamokat, hogy az Unió érdekében erősítsék meg azokat a részeket, amelyek az Unió hatáskörébe tartoznak.[8] Különösen a vegyi anyagok biztonságos munkahelyi használatáról szóló, 170. sz. egyezményre hivatkozva a Bíróság már 1993-ban rögzítette, hogy a veszélyes anyagok és készítmények osztályozásáról, csomagolásáról, és címkézéséről szóló rendelet előrehaladott szakaszba ért, olyannyira, hogy a tagállamok külső fellépéseikben már nem voltak képesek önálló cselekvésre[9]. Az Unió vonatkozó vívmányait azóta továbbfejlesztették és egységesítették. Ezt a területet elsősorban az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról szóló 1272/2008/EK rendelet (a továbbiakban: rendelet) szabályozza. A rendelet uniós szinten alkalmazza az ENSZ keretében kidolgozott vegyi anyagok osztályozásának és címkézésének egyetemes harmonizált rendszerét (GHS). Az uniós jogszabályok, amelyek az EUMSz 114. cikkén alapulnak, sokkal részletesebbek, mint a 170. számú vegyianyag-egyezmény általános elvei. Nincs ellentmondás az egyezmény és a rendelet általános elvei között. Az ILO-egyezmény 19. cikkének (8) bekezdéséből következik, hogy az egyezmény minimumkövetelményeket határoz meg, amelyek értelmében a nemzeti végrehajtás szigorúbb normákat írhat elő, mint az egyezmény. Ezen a területen a dolgozók biztonságára és egészségére vonatkozó szabályok tekintetében nincs ellentmondás az egyezmény és az Unió vívmányainak minimumkövetelményei között. Ez azt jelenti, hogy az uniós intézkedések szigorúbbak lehetnek, mint az ILO-normák, és fordítva[10]. Ennek megfelelően e javaslatnak az a célja, hogy a tagállamokat feljogosítsa arra, hogy az Unió érdekében megerősítsék a 170. számú vegyianyag-egyezmény uniós hatáskörbe tartozó részeit. A javaslat az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz) 218. cikkének (6) bekezdésén alapul és hasonlóan alkalmazandó az EUMSz 114. cikkével összefüggésben, amely biztosítja az anyagok és keverékek osztályozásával, címkézésével és csomagolásával foglalkozó törvényi rendelkezések közelítéséről szóló uniós jogszabályok jogi alapját. 2012/0320 (NLE) Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a tagállamoknak a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) Nemzetközi Munkaügyi Szervezetnek a vegyi anyagok biztonságos munkahelyi használatáról szóló, 1990. évi 170. számú egyezményének az Európai Unió érdekében történő megerősítésére való felhatalmazásáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdése a) pontjának v. alpontjával és (8) bekezdésével, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Parlament egyetértésére[11], mivel: (1) Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság támogatja a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet által naprakésznek nyilvánított nemzetközi munkaügyi egyezmények megerősítését, ami hozzájárul az Európai Unió azon törekvéséhez, hogy mindenki számára méltányos munka biztosítására törekszik mind az Unión belül, mind azon kívül, és amelynek fontos szempontja a dolgozók egészségének és biztonságának védelme és javítása. (2) A Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) vegyi anyagok biztonságos munkahelyi használatáról szóló, 1990. évi 170. számú egyezménye (a továbbiakban: egyezmény) III. részének szabályait nagymértékben lefedik az anyagok és keverékek osztályozásával, csomagolásával és címkézésével foglalkozó törvényi, rendeleti, közigazgatási gyakorlatok közelítéséről szóló uniós vívmányok, amelyeket 1967 óta fejlesztenek és folyamatosan egységesítenek[12]. (3) Ebből adódóan az egyezmény részei az Unió hatáskörébe tartoznak és a tagállamok e részek vonatkozásában nem vállalhatnak az Unió intézményeinek keretén kívül eső elkötelezettségeket[13]. (4) Az Európai Unió nem erősítheti meg az egyezményt, mivel annak részes felei kizárólag államok lehetnek. (5) Ebben a helyzetben az egyezmény megerősítésének tekintetében a tagállamoknak és az Unió intézményeinek együtt kell működniük. (6) A Tanácsnak ezért fel kell jogosítania az anyagok és keverékek osztályozását, csomagolását és címkézését érintő törvényi, rendeleti, közigazgatási gyakorlatok közelítéséről szóló uniós jogszabályok által kötött tagállamokat arra, hogy az Európai Unió érdekeinek megfelelően megerősítsék az egyezményt. ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: 1. cikk A tagállamokat ezennel felhatalmazzák arra, hogy megerősítsék a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet vegyi anyagok biztonságos munkahelyi használatáról szóló, 1990. évi egyezményének (170. számú egyezmény) a Szerződés által az Unióra átruházott hatáskörbe tartozó részeit. 2. cikk Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök [1] HL L 290., 2008.1.31., 1. o. [2] HL L 396., 2006.12.30., 1. o. [3] HL L 158., 2004.4.30., 50. o. [4] HL L 131., 1998.5.5., 11. o. [5] A Bíróság 1971. március 31-i 22/70 sz. ítélete az AETR-ügyben, EBHT, 1971, 263; lásd az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdését is, amely rögzíti ezeket az elveket. [6] A Bíróság 1993. március 19-i 2/91 sz. véleménye, EBHT 1993-I, 1061. oldal. [7] A Bíróság 2/91 sz. véleménye (ibid) 36., 37., és 38. bekezdés. [8] Az elmúlt évtizedben három tanácsi határozatot fogadtak el, amelyek feljogosítják a tagállamokat arra, hogy megerősítsék az ILO-egyezményeket: A Tanács határozata (2007. június 7.) a tagállamoknak a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet 2006. évi tengerészeti munkaügyi egyezményének az Európai Közösség érdekében történő megerősítésére való felhatalmazásáról (HL L 161/63, 2007.6.22.); a Tanács határozata (2005. április 14) a tengerészek személyazonossági okmányairól szóló egyezményének (185. sz. egyezmény) az Európai Közösség érdekében történő megerősítésére való felhatalmazásáról (HL L 136/1, 2005.5.30.), és a Tanács határozata (2010. június 7) a tagállamoknak a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet a 2007. évi halászati munkaügyi egyezményének (188. sz. egyezmény) az Európai Közösség érdekében történő megerősítésére való felhatalmazásáról (HL 145/12, 2010.6.11). [9] A Bíróság 2/91 sz. véleménye 25. és 26. bekezdés. [10] A Bíróság 2/91 sz. véleménye 18. bekezdés. [11] HL C […], […], […] o. [12] Az Európai Parlament és a Tanács 1272/2008/EK rendelete az anyagok és keverékek osztályozásáról, címkézéséről és csomagolásáról, a 67/548/EGK és az 1999/45/EK irányelv módosításáról és hatályon kívül helyezéséről, valamint az 1907/2006/EK rendelet módosításáról (HL L 353/1, 2008.1.31.). [13] Az Európai Bíróság 1993. március 19-i 2/91 sz. véleménye, EBHT 1993-I, 1061. oldal, 26. bekezdés.