Az előzőekben említettek szerint az európai exporthitel-ügynökségek számos, az 1233/2011/EU rendelet szerinti beszámolási kötelezettség alkalmazási körén kívüli területen is tevékenykednek. Ez utóbbi alapvetően a (hivatalosan támogatott exporthitelekről szóló OECD-megállapodás meghatározása szerinti) közép- és hosszú távú exporthitel-tevékenységeket fedi le. Sok európai exporthitel-ügynökség azonban rövidtávú exporthiteleket, akkreditív garanciákat, gyártási kockázati garanciákat és befektetéssel kombinált biztosítást is kínál termékei között. Megjegyzendő, hogy több tagállam ágazatspecifikus exporthiteltermékeket is kifejlesztett például a légi járművek gyártása, a hajóépítés és a vasúti infrastruktúra tekintetében. Hasznos ezt szem előtt tartani az exporthitel-ügynökségek tágabb gazdasági szerepének értékelésekor.

Általában véve nagyobb mértékű megfelelés volt tapasztalható az elmúlt években, mivel a hivatalosan támogatott exporthitelekről szóló OECD-megállapodás kérdések széles körére kiterjedt. Ennek ellenére szem előtt kell tartani az alábbi eltéréseket, mivel megnehezítik a teljes értékű összehasonlítást. Egyrészt a tagállamok – az előző bekezdésben említett általános formátumú exporthitel-támogatásokon belül – exporthitelprogramok széles körét alakították ki. Ezenkívül több exporthitel-ügynökség is kínálhatja ugyanazt a konkrét terméket, ám a vonatkozó feltételek eltérőek lehetnek. Másrészt egy exporthitelprogram hatása nyilvánvalóan a nemzetgazdaság jellemzőitől és a pénzügyi magánszektor kapacitásaitól is függ.

A tagállamok általában véve bővítik az exporthitelprogramokkal kapcsolatos eszköztárukat. Az európai exporthitel-ügynökségek által kínált exporthitel-támogatások közül a legáltalánosabb forma továbbra is a „tiszta fedezet” (ahol a szóban forgó exportügyletet kereskedelmi bank finanszírozza, az exporthitel-ügynökség ehhez garancia- vagy biztosítási jellegű fedezetet nyújt). A jelentéstételi időszakban az 1233/2011/EU rendelet szerint exporthitelt nyújtó mind a 21 tagállam kínált ilyen típusú támogatást. A tagállamok túlnyomó többsége az 1233/2011/EU rendelet és a hivatalosan támogatott exporthitelekről szóló OECD-megállapodás hatálya alá tartozó egyéb támogatási formákat is kínált, például közvetlen hitelezést vagy finanszírozást (vagyis ahol a finanszírozást közvetlenül exporthitel-ügynökség, nem pedig kereskedelmi bank nyújtja) vagy refinanszírozást . Több éves tevékenységi jelentés kifejezetten említi a projektfinanszírozást , a kötött segélyt és/vagy a kkv-knak nyújtott hiteleket .

Ezen kívül szinte valamennyi tagállam kifejezetten megemlíti a hivatalosan támogatott exporthitelekre, valamint a környezeti és társadalmi átvilágításra vonatkozó közös megközelítésről szóló OECD-ajánlásban (a továbbiakban: közös megközelítés) felvázolt eljárásokat, amelyek az OECD-tagok körén kívül is elfogadottsággal és normatív befolyással rendelkeznek.

Számos tagállam arról számol be, hogy az ajánlott alkalmazási körön kívül is alkalmazza a közös megközelítést annak érdekében, hogy ügyletek még nagyobb arányán végezzenek fokozott vizsgálatot . A tagállamok emellett túl is lépnek a közös megközelítésen, és a közös megközelítés mellett más nemzetközi normákat is referenciaként használnak. E normák közé tartoznak többek között a Világbank védintézkedései , az üzleti vállalkozások emberi jogi felelősségére vonatkozó ENSZ-irányelvek , az ENSZ Globális Megállapodásának elvei , a Nemzetközi Munkaügyi Szervezetnek a munka világára vonatkozó alapvető elvekről és jogokról szóló nyilatkozata , az Egyenlítői Alapelvek , a Nemzetközi Pénzügyi Társaság környezeti és társadalmi teljesítményszabványai , valamint az OECD multinacionális vállalkozásokra vonatkozó irányelvei . Újabb tendenciaként az éghajlatváltozással kapcsolatos kezdeményezéseket is figyelembe veszik, és így hivatkoznak például az ENSZ Éghajlatváltozási Keretegyezményére . Végezetül, néhány tagállam említette a meglévő szabályozás javítása és továbbfejlesztése iránti elkötelezettségét is. Finnország például megjegyezte, hogy részt vesz a környezetvédelmi és szociális kérdések közös megközelítésére törekvő, exporthitel-ügynökségek közötti munkacsoportokban, valamint szélesebb körű nemzetközi erőfeszítéseket is említett az egyenlő versenyfeltételeket biztosító közös szabályok kialakítása érdekében.

c) Egyéb információk az éves tevékenységi jelentésekben

A 3.a) és b) pontban már említett információkon kívül a 21 benyújtott éves tevékenységi jelentésből az is megállapítható, hogy a tagállamok exporthitel-politikái jellemzően a környezethez, a vesztegetés elleni intézkedésekhez, illetve az alacsony jövedelmű országokat érintő fenntartható hitelezési gyakorlatokhoz kapcsolódnak. A három OECD-ajánlás nagy, de nem kizárólagos szerepet játszik. A nem OECD-tag tagállamok is alkalmazzák ezeket az eszközöket vagy törekednek alkalmazásukra. Bulgária például alkalmazza a vesztegetésről szóló OECD-ajánlást. Sok tagállam kiemeli, hogy a „közös megközelítést” az OECD által meghatározott alkalmazási körön túl is alkalmazzák . Emellett a tagállami politikák a nemzetközi normákon és a szélesebb körű uniós vívmányokon alapulnak. Az uniós „célkitűzésekre”, „normákra” és „iránymutatásokra” történő hivatkozások azt bizonyítják, hogy a tagállamok egyaránt figyelembe veszik a puha és a kemény jogi eszközöket, és hogy a jogszabály szelleme és betűje egyformán fontos.

A tagállamok ezenkívül egyre többször tesznek említést olyan további szakpolitikai célkitűzésekről vagy megfontolásokról, amelyek kiegészítik a közös megközelítésben foglaltakat. A példák között említhetjük a társadalmi fenntarthatóságot és az adócsalás megelőzését . A szóban forgó exporthitel-ügynökségek több esetben maguk fejlesztették ki a megfelelő eszközöket. Erre példa a vállalati társadalmi felelősségvállalásra vonatkozó politika , amely jellemzően nemcsak belső erőfeszítéseket, hanem az exporthitel-ügynökség ügyfeleivel folytatott szoros párbeszédet is magában foglal .

Ami a környezetvédelmet illeti, az új tendenciák körébe tartozik a fenntarthatóság és a kibocsátáscsökkentés előtérbe helyezése. A korábbi jelentéstételekhez hasonlóan ezúttal is sok tagállam hangsúlyozza az emberi jogok kiemelt jelentőségét. Gyakorlatilag valamennyi jelentésből továbbra is az tűnik ki, hogy a tagállamok támogatják, hogy az új közös megközelítésen belül emberi jogi dimenziót is kialakítsanak.

Az exporthitel-ügynökségekre vonatkozó tagállami szakpolitikák általánosságban véve közelítenek egymáshoz. Erre példaként említhetők a vesztegetés elleni intézkedések. Sok tagállam aláírt vesztegetés elleni nyilatkozatot követel meg az érintett felektől, és kifejezetten kiköti a fedezet automatikus érvénytelenítését vesztegetés megállapítása esetén . A tagállamok egyre nagyobb számban említik a nyomon követés fontosságát , és aktívan arra ösztönzik a bankokat és az exportőröket, hogy saját vesztegetés elleni intézkedéseket hozzanak .

Sok tagállam a közös megközelítésnek való megfelelés mellett saját vesztegetés elleni és korrupcióellenes eszközöket is kidolgozott, így például a visszaélések bejelentésére szolgáló intézkedéseket . A pénzmosás elleni küzdelemre vonatkozó intézkedések továbbra is prioritásként jelennek meg a terrorizmus finanszírozásának megelőzése mellett.

Hasonlóan a közelítést bizonyítja a Világbank és a Nemzetközi Valutaalap követelményeinek szigorú betartása az alacsony jövedelmű országokat érintő fenntartható hitelezői gyakorlat kapcsán, amiről sok tagállam beszámolt .

A tagállamok ezenkívül gondoskodnak annak biztosításáról, hogy az exporthitel-ügynökségek a lehető legátláthatóbb módon működjenek, a kereskedelmi ügyletekhez adott esetben szükséges titoktartás tiszteletben tartása mellett. Több tagállam külön figyelmet szentel ennek a kérdésnek a 2017-re vonatkozó éves tevékenységi jelentésekben .

Jelentéseik alapján úgy tűnik, hogy a tagállamok az OECD közös megközelítését beépítették exporthitel-politikájukba. Emellett – miként a fenti megfontolások széles köre bizonyítja – a közös megközelítés gyakran minimumszabálynak tekintik. Sok területen a tagállamok saját kiegészítő intézkedésekeiket alkalmazzák annak biztosítására, hogy exporthitel-támogatást csak olyan ügyletek kaphassanak, amelyek megfelelnek a környezeti szempontoktól a társadalmi megfontolásokra kiterjedő normák szigorú rendszerének.

d) Az exporthitel-ügynökségek uniós célkitűzéseknek és kötelezettségeknek való megfelelése:

Az átláthatóság uniós szintű javítása érdekében a tagállamoknak az 1233/2011/EU rendelet alapján éves tevékenységi jelentést kell benyújtaniuk a Bizottságnak, melyben nemzeti jogszabályi keretüknek megfelelően jelentést tesznek bizonyos exporthitelezési tevékenységeikhez kapcsolódó pénzügyi és műveleti információkról, beleértve a környezeti kockázatok kezelésének módjára vonatkozó információkat is.

Az I. melléklet 3. pontja szerint: „[a] Bizottság ezen információ alapján éves felülvizsgálatot végez az Európai Parlament számára, beleértve az exporthitel-ügynökségek uniós célkitűzéseknek és kötelezettségeknek való megfeleléséről szóló értékelést.”