P6_TA(2005)0296

A Balkán jövője 10 évvel Szrebrenyica után

Az Európai Parlament állásfoglalása Szrebrenyicáról

Az Európai Parlament,

- tekintettel korábbi, Bosznia-Hercegovináról és a Nyugat-Balkánról szóló állásfoglalásaira, különösen pedig a Nyugat-Balkánon zajló regionális integráció helyzetéről szóló, 2005. április 14-én elfogadott állásfoglalására [1],

- tekintettel a nyugat-balkáni országok számára 1999-ben az EU által a térség országaiban a demokratizálódás, az igazság, az egyeztetés és béke elősegítése érdekében útjára indított stabilizálási és társulási folyamatra (SAP),

- tekintettel a 2003. június 21-i thesszaloniki EU-nyugat-balkáni csúcstalálkozó nyilatkozatára, amely kiemeli az európai perspektívát nyugat-balkáni országokkal kapcsolatban, amelyek az EU szerves részét fogják képezni, amint teljesítik a meghatározott feltételeket,

- tekintettel az Európai Tanács legutóbbi, 2005. június 16-án és 17-én Brüsszelben tartott ülésének következtetéseire, amelyek megerősítették a thesszaloniki menetrend teljes végrehajtását,

- tekintettel az ENSZ Biztonsági Tanácsának 827-es ( 1993. május 25.), 1244-es ( 1999. június 10.), 1551-es ( 2004. július 9.) és 1575-ös ( 2004. november 22.) határozataira,

- tekintettel Carla del Ponte a volt Jugoszláviában elkövetett humanitárius bűncselekményeket vizsgáló nemzetközi törvényszék (ICTY) főügyészének az ENSZ Biztonsági Tanácsának 2005. június 13-án tett jelentésére,

- tekintettel eljárási szabályzata 103. cikkének (2) bekezdésére,

A. mivel az ENSZ Biztonsági Tanácsának 1993. április 16-i határozatával biztonsági övezetté nyilvánított kelet-boszniai Szrebrenyica városa 1995. július 11-én a Ratko Mladics tábornok által vezetett szerb csapatok és Radovan Karadzsics, a Szerb Köztársaság (Republika Srpska) akkori elnöke uralma alá került;

B. mivel a Szrebrenyica eleste utáni többnapos vérontás során több mint 8000, az Egyesült Nemzetek Védelmi Erői (UNPROFOR) területén menedéket kereső muzulmán férfit és fiút végeztek ki a Mladics tábornok által vezetett szerb erők és félkatonai alakulatok, köztük a szerb rendőrség szabadcsapatai, amelyek Szerbiából hatoltak be Boszniába;

C. mivel ez, az ICTY által népirtásnak minősített tragédia egy ENSZ biztonsági zónában történt, és így szimbolizálja a nemzetközi közösség beavatkozásának fontosságát a konfliktusokba az ártatlanok védelme érdekében;

D. tekintettel a Genfi Egyezmény szerb csapatok általi, muzulmán civilekkel szemben elkövetett többszöri megsértésére, köztük nők, gyermekek és idősek ezreinek kitelepítésére, és rengeteg nő megerőszakolására;

E. mivel a tömeges és egyéni sírok feltárására és a holttestek azonosítására tett hatalmas erőfeszítések, valamint a mai napig folytatott kutatások sem adnak teljes képet a Szrebrenyicában és a város körült lezajlott eseményekről;

F. mivel igazságszolgáltatás nélkül soha nem lehet valódi béke, és az ICTY-vel teljes és korlátlan együttműködés alapkövetelménye marad a nyugat-balkáni országok EU integrációs folyamatában;

G. mivel elsőként Radiszlav Krsticset, a boszniai szerb hadsereg tábornokát találta bűnösnek az ICTY a szrebrenicai népirtásra való felbujtás és az abban való bűnrészesség vádjában, de a két legfőbb vádlott, Ratko Mladics és Radovan Karadzsics még a tragikus események után jó tíz évvel is szabadlábon van;

H. mivel az uniós döntéshozási mechanizmusok hiányosságai és a valódi közös kül- és biztonságpolitika hiánya szintén negatív szerepet játszottak az események értelmezésében;

I. mivel a Nyugat-Balkánnal kapcsolatos költségvetési hozzájárulások összege 2002 óta folyamatosan és jelentős mértékben csökken; mivel a régiónak nyújtott megfelelő pénzügyi támogatásnak figyelembe kell vennie a fizikai újjáépítéstől az intézmények kiépítéséig és a csatlakozás előtti támogatásig tartó átmenetet, valamint a terület stratégiai fontosságát az EU számára;

J. mivel Bosznia-Hercegovina tárgyalásait Daytonból Brüsszelbe helyezte át, és az országban egy uniós jövő terve igen nagy népszerűségnek örvend;

1. a lehető legnagyobb mértékben elítéli a szrebrenyicai mészárlást; megemlékezik és tiszteleg az atrocitások áldozatai előtt; kifejezi részvétét és együttérzését az áldozatok családjainak, amelyek közül sokan még mindig nem tudják biztosan, hogy mi lett apáik, fiaik, férjeik, testvéreik sorsa; elismeri, hogy a folyamatos fájdalmat csak tovább súlyosbítja az a tény, hogy a felelősöket még mindig nem sikerült az igazságszolgáltatás elé állítani;

2. felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy megfelelő módon emlékezzenek meg a szrebrenyicai mészárlás tizedik évfordulójáról, hangsúlyozva azt, hogy ez az elviselhetetlenül szégyenteljes esemény legyen Európában az utolsó, etnikai ideológia alapján végbement mészárlás; kijelenti, hogy mindent megtesz annak érdekében, hogy soha többé ne fordulhasson elő Európában hasonló gyalázatos kegyetlenkedés;

3. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy Radovan Karadzsics és Ratko Mladics még mindig szabadlábon van a régióban, és felhívja a Szerb Köztársaságot, valamint Szerbia és Montenegrót, hogy sürgősen intézkedjenek Karadzsics és Mladics megtalálása és bíróság elé állítása érdekében; úgy véli, hogy a régió egyes részeiben a népesség körében érzett támogatás Karadzsics és Mladics iránt sérti az áldozatok emlékét és komoly akadályt jelent a békefolyamat útjában;

4. teljes szívéből kifejezi támogatását a Nemzetközi Bűnügyi Törvényszék értékes és nehéz munkája tekintetében, és megismétli, hogy az együttműködés a Törvényszékkel maradéktalan előfeltétele az Unióval való szorosabb együttműködésnek; hangsúlyozza, hogy a régió valamennyi országának mindenkor teljesíteni kell kötelezettségeit a Nemzetközi Bűnügyi Törvényszékkel való maradéktalan együttműködés tekintetében; a háborús bűnösök kézre kerítését, átadását és elítélését a Szrebrenyicában és más helyeken elkövetett háborús bűnök több ezer áldozatának elismeréséhez szükséges minimumnak tekinti;

5. hangsúlyozza a nyugat-balkáni béke és stabilitás biztosításának a fontosságát, valamint a thesszaloniki napirend maradéktalan végrehajtása szerepének fontosságát a stabilizáció és a társulási folyamat során; hangsúlyozza, hogy az Nemzetközi Bűnügyi Törvényszékkel való teljes körű és korlátozás nélküli együttműködés az uniós integrációs folyamat folytatásának alapvető feltétele;

6. emlékeztet arra, hogy az ENSZ békefenntartói megbízatása és hadereje nem védte meg a rábízott biztonsági területeket; felhívja az ENSZ-et és az érintett nemzetközi intézményeket, hogy ültessék át a gyakorlatba a hibákból levont tanulságokat és valóban készüljenek fel a jövőbeli békefenntartási megbízatásokra;

7. mélyen megérintette és megrázta a Hágai Törvényszék által a közelmúltban kiadott és a világ tévécsatornái által sugárzott videofelvétel, mely hat civil ruhás fogoly hidegvérű kivégzését mutatja és megcáfolhatatlan bizonyítéka annak, hogy valójában mi zajlott le ott; hangsúlyozza, hogy a felvétel világosan mutatja a hírhedt "skorpió egységet", a nemzeti hadsereggel és rendőrséggel kapcsolatban álló szerb félkatonai csoportot, amely gyáván gyilkolt meg civileket Szrebrenyicában;

8. üdvözli Vojiszlav Kostunica, szerb miniszterelnök válaszát a videofelvétel kiadására, amelynek eredményeként letartóztatták a "skorpió egységnek" a videofelvételen azonosított tagjait; támogatja Borisz Tadics, szerb elnök és Szvetozar Marovics, Szerbia és Montenegró elnökének döntését arra, hogy lerója kegyeletét a szrebrenyicai mészárlás tizedik évfordulójára állított potocsari emlékmű előtt;

9. mély sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a szerb parlament nem fogadta el a szrebrenyicai mészárlást elismerő és hivatalosan elítélő állásfoglalás-tervezetet, nem adta jelét a múlttal történő leszámolásra való hajlandóságnak, és nem járult hozzá a békefolyamathoz és a régió problémáinak békés megoldásához;

10. őszinte aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a szerb közvélemény még mindig jelentős része nem ismeri el a mohamedán civilek ellen elkövetett háborús bűnöket; nyomatékosan bátorítja a szerb kormányt, hogy intézkedjen annak érdekében, hogy a nemzet szembenézzen múltjával és ne tisztelje hősként a vád alatt álló háborús bűnösöket; elismeri a szrebrenyicai videofelvétel közelmúltban történt sugárzását a szerb televíziós csatornák esti híradójában mint első lépést ez irányba, de hangsúlyozza, hogy sokkal többet kell tenni a népesség által igaznak vélt, meghamisított történelmen való felülkerekedés érdekébeni;

11. támogatja Lord Ashdown, a bosznia-hercegovinai főképviselőnek a boszniai szerb miniszterekhez intézett felhívását a katonák számának meghatározására és a videofelvételben érintett nem boszniai személyek azonosítására;

12. dicsérettel illeti mindazok munkáját és elkötelezettségét, akik ezen évek során nem hagyták abba az igazság keresését és felhívja a Tanácsot, a Bizottságot és a tagállamokat hogy biztosítsák számukra a munkájukhoz szükséges eszközöket, többek között az áldozatok azonosítása nagyon költséges folyamatának felgyorsításával;

13. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy még mindig nem teljesültek a menekültek és az országon belül lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek visszatérésének feltételei;

14. hangsúlyozza, hogy a Balkán országainak felajánlott európai integrációs stratégia és a stabilizációs és társulási folyamat távlatai a reformok és a demokratikus konszolidálódás belföldi hajtóerejének katalizátoraként kell, hogy működjenek és valamennyi országot segíteniük kell a tragikus múltjuk közös megértésének kialakítására és egy jobb jövő alapjainak létrehozására; hangsúlyozza, hogy ezen jövő nagy mértékben maguktól a régió országaitól függ;

15. megerősíti az Európai Unió elkötelezettségét a felvételüket kérő és az esetlegesen felvételüket kérő balkáni országok támogatására a tagságra való felkészülésben, és felhívást intéz a megfelelő eszközökre és finanszírozásra e tekintetben a következő pénzügyi terv során, amelyek megfelelnek az Unió törekvéseinek és a régió országai jogos elvárásainak;

16. megjegyzi, hogy a daytoni megállapodás a régió békéje megteremtésének fontos eszköze, de tudatában van annak, hogy Dayton többek között az uniós integráció tekintetében sem biztosít már megfelelő kereteket; sürgeti a Tanácsot és az összes érintett felet, hogy ezért támogassák a megegyezésen alapuló megállapodás létrehozására irányuló kezdeményezéseket; hangsúlyozza, hogy az ország valamennyi polgárának, intézményének és népcsoportjának vállalnia kell a felelősséget az alkotmányos megegyezés és a működőképes állam mindenki számára való megteremtése érdekében;

17. kifejezi komoly aggodalmát a gazdasági és szociális helyzet miatt; hangsúlyozza, hogy ezen létfontosságú kérdés megoldása a régió stabil fejlődésének kulcsa; felszólítja a kormányokat és az Európai Uniót, hogy ismerje el azt, hogy a gazdasági és társadalmi fejlődés a régió népei számára kiemelt prioritás, és hogy cselekedjenek ennek megfelelően; hangsúlyozza a regionális és a határokon átívelő együttműködés bővítésének, valamint a nyugat-balkáni országok és a szomszédos népek megbékélésének fontosságát;

18. hangsúlyozza a megbékítési politikák fontosságát és hangsúlyozza a vallások, a média és az oktatási rendszerek fontos szerepét e nehéz folyamatban, mivel az összes népcsoport polgárának felül kell kerekednie a múlt feszültségein és meg kell kezdenie a békés és őszinte egymás mellett élést a tartós stabilitás és a gazdasági növekedés érdekében; kéri e tekintetben, hogy vegyék fontolóra az igazság és megbékítés bizottságának létrehozását Bosznia-Hercegovinában;

19. hangsúlyozza, hogy Szrebrenyica tanulságai és az egykori Jugoszlávia háborúi az Unió közös kül- és biztonságpolitikája megerősítésnek alapjául kell szolgálniuk;

20. utasítja Elnökét, hogy továbbítsa ezen állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a tagállamok kormányainak, Bosznia-Hercegovina és tagállamai kormányainak és parlamentjeinek, valamint a nyugat-balkáni országok kormányainak és parlamentjeinek.

[1] Elfogadott szövegek, P6_TA(2005)0131.

--------------------------------------------------