INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A hozzáadottérték-adó (héa) olyan fogyasztási adó, amelyet végső soron a végső fogyasztó visel, de amelynek beszedése az árukat értékesítő vagy szolgáltatásokat nyújtó vállalkozásokon keresztül történik. A héairányelv egy sor igazgatási kötelezettséget határoz meg a rendszer megfelelő működésének biztosítása céljából (például a héával kapcsolatos nyilvántartás, számlázás, elszámolás és jelentéstétel tekintetében). Az e kötelezettségek teljesítésére vonatkozó elvárásból eredő megfelelési terhek külön, „megfelelési költségnek” nevezett költséget rónak a vállalkozásokra. A héával kapcsolatos kötelezettségek a kisvállalkozások számára különösen megterhelőek, mivel e vállalkozások korlátozottabb forrásokkal rendelkeznek, mint a nagyvállalkozások. Ebből kifolyólag a kisvállalkozások (a továbbiakban: kkv-k) a héával kapcsolatos kötelezettségek vonatkozásában az arányokat tekintve magasabb megfelelési költségeket viselnek, mint a nagyobb vállalkozások.

Ezért a héairányelv számos olyan rendelkezést tartalmaz, amelyek célja az, hogy enyhítsék a kkv-kra a héaügyek kezelésével összefüggésben háruló terheket. E rendelkezések zöme az irányelv XII. címének 1. fejezetében („A kisvállalkozásokra vonatkozó különös szabályozás”, a továbbiakban: a kkv-kra vonatkozó szabályozás) található. A szóban forgó rendelkezések lehetővé teszik a tagállamok számára, hogy i. egyszerűsített eljárást alkalmazzanak a héa megállapítására és beszedésére, valamint ii. mentességet biztosítsanak a héa megállapítása és levonása tekintetében azoknak a kkv-knak, amelyek éves árbevétele nem ér el egy bizonyos értékhatárt (a továbbiakban: a kkv-knak biztosított mentesség). A héairányelv a héával kapcsolatos egyszerűsített kötelezettségekről is rendelkezik, de a kkv-kra vonatkozó szabályozás keretein kívül. Az ilyen intézkedések nem kötelezőek: a tagállamok alkalmazhatják, illetve a vállalkozások igénybe vehetik őket.

E kezdeményezés a héára vonatkozó cselekvési tervben bejelentett reformcsomag részét képezi. Hangsúlyt kapott továbbá az említett terv nyomon követéséről szóló közleményben is, ahogy arról a héaszabályozás jelenlegi rendelkezéseivel való összhangról szóló szakaszban részletesebben is szó lesz, akárcsak Jean-Claude Juncker elnöknek az Unió helyzetét értékelő 2017. évi beszédét kísérő szándéknyilatkozatában. A felülvizsgálat azonban már rég esedékes lett volna, három fő okból.

Először is, annak ellenére, hogy a tagállamok mentességet biztosíthatnak a kkv-knak a héa alól – mely lehetőséggel széles körben élnek is –, a kkv-kat a héával összefüggésben továbbra is aránytalanul nagy megfelelési költségek sújtják a kkv-knak biztosított mentesség rendszerének kialakítása miatt. Megemlítendő különösen, hogy a határokon átnyúló kereskedelemben részt vevő kkv-k kizárólag a letelepedési helyük szerinti tagállamban részesülhetnek a kkv-knak biztosított mentességben. A héával összefüggő magas megfelelési költségek emellett arra is visszavezethetők, hogy a kkv-k által a határokon átnyúló kereskedés során adott esetben betartandó, a héával kapcsolatos kötelezettségekre vonatkozó szabályok Unió-szerte bonyolultak és sokfélék.

Másodszor, a jelenlegi rendszer mind a nemzeti, mind az uniós piacokon torzító hatásokat fejt ki a versenyre. A kkv-k számára egy adott tagállamban biztosított mentesség, amely kizárólag az abban a tagállamban letelepedett vállalkozások számára adható meg, negatív hatást gyakorol a más tagállamban letelepedett, de ugyanazon piacot ellátó vállalkozások versenyhelyzetére. Ezt a problémát várhatóan tovább súlyosbítaná a bevezetni tervezett végleges héarendszer keretében előirányzott, a rendeltetési hely szerinti adózásra történő áttérés; előfordulhat, hogy számos kkv arra kényszerül, hogy a letelepedési helye szerinti tagállamban alkalmazottól eltérő mértékű héát számítson fel vevőinek, illetve megrendelőinek. A rendeltetési hely szerinti adóztatás elve alapján a héát abban a tagállamban kell bevallani és elszámolni, amelyben a vevő, illetve megrendelő letelepedési helye van („rendeltetési hely” szerinti tagállam), nem pedig abban a tagállamban, ahol a kkv letelepedési helye található („származási hely” szerinti tagállam). Ez azt jelenti, hogy i. a kkv-k számára nem biztosítottak az egyenlő feltételek az EU-n belüli kereskedelemben; és ii. a kkv-kat a jelenlegi szabályozás a más tagállamokban fennálló, héával kapcsolatos kötelezettségekből kifolyólag visszatartja attól, hogy határokon átnyúló műveleteket hajtsanak végre és a lehető legnagyobb mértékben kiaknázzák az egységes piac által kínált lehetőségeket.

Nemzeti szinten torzulásokhoz vezet az, hogy a héával kapcsolatos egyszerűsített kötelezettségek elvben a kkv-knak biztosított mentesség alkalmazásához kapcsolódnak, így azok a kkv-k, amelyek nem részesülnek a mentességben (amiatt, hogy árbevételük meghaladja a vonatkozó értékhatárt, vagy mert az általános héaszabályozás alkalmazását választották), nem élhetnek ezek előnyeivel. Ez az úgynevezett „értékhatár-hatás” jelentkezését vonhatja maga után, ami azt jelenti, hogy a kkv-k visszafogják növekedésüket annak érdekében, hogy ne lépjék túl a kkv-knak biztosított mentességre vonatkozó értékhatárt.

Harmadszor, a felülvizsgálat megteremti az önkéntes megfelelés előmozdításának lehetőségét, és ezáltal hozzájárul a meg nem felelésből és a héacsalásból eredő bevételkiesés csökkentéséhez. Míg a kkv-k számára már az is nehézséget okoz, hogy a héára vonatkozó belföldi kötelezettségeknek megfeleljenek, a határokon átnyúló kereskedelemben részt vevő kkv-kra más tagállamokban háruló kötelezettségeknek való megfelelés még komolyabb akadályt jelent amiatt, hogy a kötelezettségek uniós szinten nincsenek összehangolva. A szűkített egyablakos ügyintézés (Mini One Stop Shop, MoSS) egyszerűsített nyilvántartási és fizetési rendszere a végső fogyasztó számára nyújtott (business to consumer, B2C) elektronikus szolgáltatások vonatkozásában már rendezte ezeket a problémákat. Noha az elektronikus kereskedelemre vonatkozó javaslat valamennyi B2C termékértékesítésre és szolgáltatásnyújtásra kiterjeszti a szűkített egyablakos ügyintézést, még mindig van tere a rendszer továbbfejlesztésének.

A fellépés szükségességét két további ok is alátámasztja.

Először is, a kkv-kra vonatkozó szabályozás már jelenleg is elavult, mivel működése egy sor eltérésen alapul. Magának a héairányelvnek a rendelkezései is lehetőséget biztosítanak a kkv-knak biztosított mentességre vonatkozó 5 000 EUR-s alap-értékhatártól való eltérésre azáltal, hogy külön értékhatárokat állapítanak meg 19 tagállam számára. Mindazonáltal jelenleg 10 tagállam él az alkalmazandó értékhatártól való eltérés lehetőségével, és több új eltérés iránti kérelem is benyújtásra került már.

Másodszor, a kkv-kra vonatkozó szabályozás, amely a kisvállalkozás letelepedési helye szerinti tagállamban alkalmazandó intézkedéseket ír elő, a héarendszernek a rendeltetési hely szerinti adóztatás felé történő elmozdulásával fokozatosan fenntarthatatlanná válik.

Következésképpen a felülvizsgálat a kkv-kra vonatkozó korszerű, egyszerűsített szabályozás létrehozására irányul. Célja különösen i. a héával összefüggésben a kkv-kra háruló megfelelési költségek csökkentése az egyes tagállamok és az EU szintjén egyaránt; ii. a versenytorzulások csökkentése az egyes tagállamok és az EU szintjén egyaránt; iii. az értékhatár-hatás negatív következményeinek csökkentése; és iv. a kkv-k számára a megfelelés, az adóhatóságok számára pedig a nyomon követés megkönnyítése.

Mindez összhangban van e javaslat célkitűzéseivel, amelyek a következők:

·olyan környezet megteremtésének előmozdítása, amely ösztönzőleg hat a kkv-k növekedésére;

·egy hatékony és stabil héarendszer létrehozásának előmozdítása az egységes uniós héaövezet megteremtése céljából; és

·a mélyebb és méltányosabb egységes piac zökkenőmentes működéséhez való hozzájárulás.

•Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel