EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2021.10.26. COM(2021) 952 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK A tisztaenergia-technológiák versenyképessége terén elért előrehaladás {COM(2021) 950 final} - {SWD(2021) 307 final}



Tartalom 1.Bevezetés 2.Az EU tisztaenergia-ágazatának általános versenyképessége 2.1.Aktuális helyzet: legújabb fejlemények, a Covid19 hatása, helyreállítás, emberi tőke és hozzáadott érték 2.2.Kutatási és innovációs tendenciák 2.3.A tiszta technológiák finanszírozási környezete az EU-ban 3.Fókuszban a legfontosabb tisztaenergia-technológiák és megoldások 3.1.Tengeri és szárazföldi szélenergia 3.2.Fotovoltaikus napenergia 3.3.Hőszivattyúk építőipari alkalmazásokhoz 3.4.Akkumulátorok 3.5.Megújulóhidrogén-termelés elektrolízisen keresztül 3.6.Intelligens energiahálózatok (elosztóhálózat automatizálása, intelligens fogyasztásmérés, otthoni energiagazdálkodási rendszerek és intelligens elektromosjármű-feltöltés) 3.7.Megújuló üzemanyagok a légi közlekedésben és a hajózásban 4.Következtetések

1.Bevezetés Az európai zöld megállapodás az EU tiszta energiára vonatkozó politikájának átfogó kerete. Új növekedési stratégia, amelynek célja, hogy Európa a világ első klímasemleges kontinensévé váljon, méltányos, erőforrás-hatékony, költséghatékony és versenyképes módon. Az európai zöld megállapodás éghajlat-politikai célkitűzéseinek gyakorlati megvalósítása érdekében az uniós klímarendelet jogilag rögzítette azt a politikai prioritást, hogy 2050-re klímasemlegessé kell válni, és 2030-ig az 1990-es szinthez képest 55 %-kal kell csökkenteni az üvegházhatásúgáz-kibocsátást. Ezt a szakpolitikai hátteret egészíti ki az új uniós költségvetést és a 2020-ban elfogadott Next Generation EU helyreállítási és rezilienciaépítési csomagot egyaránt magában foglaló, példa nélküli uniós szintű pénzügyi eszközök rendelkezésre bocsátása. Ezek nagymértékben hozzájárulnak majd az európai zöld megállapodás célkitűzéseinek megvalósításához, és az összes kiadás 30 %-át éghajlat-politikai célokra különítik el. Különösen a kutatás és az innováció e célkitűzésekhez való hozzájárulásban betöltött szerepének teljes körű elismerése révén jelentősen megerősítették a Horizont Európa uniós kutatási és innovációs programot, hasonlóan más finanszírozási programokhoz, például az Innovációs Alaphoz vagy a LIFE-hoz. Ezenkívül az Európai Bizottság 2021 júliusában átfogó csomagot terjesztett elő az európai zöld megállapodás megvalósítása érdekében, amely a meglévő eszközök felülvizsgálatát, valamint új eszközök bevezetését javasolja annak érdekében, hogy az EU 2030-ra elérhesse az éghajlat-politikai céljait. Ez a csomag a Bizottság által valaha előterjesztett egyik legátfogóbb éghajlat- és energiapolitikai javaslatcsomag. Többek között hozzá fog járulni a következő évtizedben a tisztaenergia-rendszer fejlesztéséhez azáltal, hogy ösztönzi az innovációt, a beruházásokat, és új piaci keresletet teremt az EU-ban, miközben biztosítja a társadalmilag igazságos átmenetet, megszilárdítva az EU globális vezető szerepét az éghajlati válság elleni küzdelemben. A tisztaenergia-rendszer technológiai fejlődése döntő fontosságú az EU éghajlat- és energiapolitikai célkitűzésének 2050-ig történő eléréséhez, amint azt „A 2030-ra vonatkozó éghajlat-politikai célterv hatásvizsgálata” is kiemeli. A Nemzetközi Energia Ügynökség (IEA) előrejelzései szerint 2030-ig a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésének legnagyobb része a ma már forgalomban lévő technológiákból fog származni, azonban a 2050-ig szükséges kibocsátáscsökkentések közel fele a ma még demonstrációs vagy prototípusgyártási szakaszban lévő technológiáknak lesz köszönhető. Ez a második éves versenyképességi jelentés nyomon követi a különböző tisztaenergia-technológiák jelenlegi és várható helyzetét, és betekintést nyújt abba, hogy a tisztaenergia-rendszer hogyan járul hozzá ahhoz, hogy az EU 2050-re klímasemlegessé váljon, tiszteletben tartva ugyanakkor az európai zöld megállapodás „ne árts” zöld esküjét. A versenyképesség különböző aspektusait vizsgálva ez a jelentés azonosítja az EU tisztaenergia-rendszerének erősségeit, kihívásait és figyelmet érdemlő pontjait. Különösen arra mutat rá, hogy a tiszta energiákkal kapcsolatban mind a bruttó hozzáadott érték, mind a foglalkoztatás terén tapasztalható tendenciák – az ágazaton belüli egyenlőtlenségek nélkül – meghaladják a teljes uniós gazdaság tendenciáit, miközben a tiszta energiára irányuló állami K+I-beruházások továbbra is fellendülőben vannak az elmúlt öt évben, bár még nem érik el a 2010-es szintet. Az európai innovációs ökoszisztéma vezető szerepet tölt be a nagy értékű szabadalmaztatás, valamint a korai szakaszban lévő éghajlat-technológiai induló innovatív vállalkozások támogatása terén. A növekedés tekintetében azonban messze elmaradunk a többi földrajzi régió mögött. Technológiai szempontból az EU továbbra is erős pozíciót tölt be a szélenergia-ágazatban, azonban válaszút előtt áll több más iparágban is, ideértve a fotovoltaikus napenergiát, a megújuló hidrogént, a hőszivattyúkat vagy a megújuló üzemanyagokat. Az energiaunió helyzetéről szóló jelentés részeként e jelentés az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról szóló rendelet 35. cikke (1) bekezdésének m) pontjával összhangban értékeli az uniós tisztaenergia-rendszer versenyképességét. Mivel a versenyképesség összetett és sokrétű fogalom, amelyet nem lehet egyetlen mutatóval meghatározni, ez a jelentés egy sor, széles körben elfogadott mutatót javasol, amelyek lefedik a teljes energiarendszert (termelés, átvitel és fogyasztás), és három szinten (technológia, értéklánc és globális piac) elemzik őket. Az egyes mutatókra vonatkozó alátámasztó adatokat a kísérő szolgálati munkadokumentum tartalmazza. 2.Az EU tisztaenergia-ágazatának általános versenyképessége 2.1. Aktuális helyzet: legújabb fejlemények, a Covid19 hatása, helyreállítás, emberi tőke és hozzáadott érték 2.1.1.Legújabb fejlemények Az Európai Unió – a világ számos más régiójához hasonlóan – jelenleg az energiaárak meredek emelkedésével néz szembe. Az árak emelkedését elsősorban általában az energia és különösen a földgáz iránti globális kereslet növekedése okozza, amely a Covid19-válságból való kilábaláshoz kapcsolódik. Az elmúlt hónapokban megfigyelt, minden eddiginél magasabb árak olyan tényezők kombinációjának az eredményei, amelyeket elsősorban a globális gázkereslet vezérel, ami a villamosenergia-árak emelkedését eredményezte. Emellett a villamosenergia-árak a szezonális időjárási viszonyok miatt is emelkedtek (alacsony vízállás és kevés szél idén nyáron). Ennek következtében Európában csökkent a megújuló energiaforrások termelése. Az európai szén-dioxid-árak is jelentősen emelkedtek 2021-ben, bár sokkal kevésbé, mint a gáz ára. A gázár kilencszer akkora hatást gyakorol a villamosenergia-árakra, mint a szén-dioxid-ár emelkedése.

Ezek a tényezők a nagy- és kiskereskedelmi villamosenergia-árak emelkedésében nyilvánultak meg a világ legtöbb nagyobb gazdaságában 2020 második fele óta. A villamos energia magas nagykereskedelmi ára elérte az összes uniós tagállamot, bár néhányukat – különösen a fosszilis tüzelőanyagok villamosenergia-termelésben való részesedésétől függően – súlyosabban érintette. A nagykereskedelmi gázárak emelkedése kiskereskedelmi árakban való megjelenésének sebessége a kiskereskedelmi szerződési feltételektől (azaz a szerződés időtartamától, a rögzített vagy változó áraktól stb.) is függ. Az Európai Bizottság aggodalmát fejezi ki az áremelkedés háztartásokra és vállalkozásokra gyakorolt negatív hatása miatt. A tagállamok és az Európai Parlament meghallgatását követően a Bizottság közleményt terjesztett elő, amelyben megfelelő intézkedéseket fogad el és támogat az ideiglenes energiaár-emelkedések hatásának enyhítésére és a jövőbeli sokkhatásokkal szembeni reziliencia további erősítésére. A nagykereskedelmi villamosenergia-árak emelkedése jelezheti a megújuló energiaforrások versenyképességének javulását. Ez ösztönözheti az ágazatba irányuló beruházások növelését, ami hosszú távon hozzájárul a villamosenergia-árak csökkentéséhez, tekintettel az alacsonyabb termelési költségeikre/működési kiadásaikra, a szén-dioxid-árazásból való kizárásukra és a tőkeköltségek várható csökkenésére. Az európai energiaágazat jelenlegi áremelkedése azt is jelzi, hogy csökkenteni kell az EU importált fosszilis tüzelőanyagoktól való függőségét. Ami a jövőt illeti, az új éghajlat- és energiapolitikai célok új beruházási igényeket eredményeznek. A következő tíz évben évi 390 milliárd EUR összegű további beruházásra lesz szükség az elmúlt tíz évben befektetett éves összeghez képest. A megújuló energiára vonatkozó, 2030-ra szóló 32 %-os célkitűzés eléréséhez jelentős mértékben fel kell gyorsítani a kiépítést, és még nagyobb gyorsaságra lesz szükség a júliusi csomagban az európai zöld megállapodás megvalósítására vonatkozóan újonnan javasolt 40 %-os cél eléréséhez. Mivel az engedélyezési késedelmek jelentős akadályt jelentenek a dekarbonizált energiarendszerre való átállásban, ami több évvel késlelteti a kiépítést és a tisztaenergia-infrastruktúrába és technológiákba történő beruházásokat, a Bizottság 2022-ben iránymutatást ad ki a megújuló energiák engedélyezési eljárásainak felgyorsításáról, és továbbra is szorosan együttműködik a nemzeti hatóságokkal a bevált gyakorlatok azonosítása és cseréje érdekében. Sürgősen egyszerűsíteni és korszerűsíteni kell az engedélyezési eljárásokat annak érdekében, hogy létrejöjjön a megújuló energiaforrások közös piaca, amely elősegíti a hatékony és költséghatékony kiépítést, valamint a befektetői biztonságot, tekintettel a jelentős beruházásokra is. Az integrált és jól működő uniós energiapiac lenne a legköltséghatékonyabb módja annak, hogy valamennyi fogyasztó számára biztonságos és megfizethető energiaellátást biztosítsunk. A verseny megteremtésével és a fogyasztók számára az energiaszolgáltatók kiválasztásának lehetővé tételével folyamatosan ellenőrizné az árakat. Az energiaárakról szóló közlemény olyan rövid távú intézkedéseket javasol, mint például a tagállamok által a háztartásoknak nyújtott veszélyhelyzeti jövedelemtámogatás, a vállalatoknak nyújtott állami támogatás és a célzott adócsökkentések. Középtávon a Bizottság többek között a megújuló energiával és az energiahatékonysággal kapcsolatos beruházások támogatását; valamint az energiatárolásra és a gáztartalékok beszerzésére vonatkozó lehetséges intézkedések vizsgálatát javasolja. Bár még nem áll rendelkezésre egyértelmű bizonyíték arra vonatkozóan, hogy az alternatív piaci keret alacsonyabb árakat és jobb ösztönzőket biztosítana, a Bizottság megbízta az Energiaszabályozók Együttműködési Ügynökségét (ACER), hogy értékelje a villamosenergia-piac jelenlegi kialakításának előnyeit és hátrányait, és 2022 áprilisáig tegyen ajánlásokat. E célból az EU arra törekszik, hogy továbbfejlessze a tagállamok közötti rendszerösszekötőket, biztosítva, hogy a lehető legnagyobb mértékben rendelkezésre álljon a rendszerösszekötők kapacitása a kereskedelem számára. Nyomon követi a meglévő vívmányok (pl. üzemi és kereskedelmi szabályzatok) végrehajtását, és további eszközöket javasolt a likvid piacok biztosítása érdekében, például a megújulóenergia-irányelv felülvizsgálatát, beleértve a vállalati villamosenergia-vásárlási megállapodások további előmozdítását, valamint az energiahatékonyságról szóló irányelv felülvizsgálatára irányuló javaslatot, amely az energiahatékonyságot helyezi gazdaságunk középpontjába. 2.1.2.A Covid19 hatása és a helyreállítás Míg az európai zöld megállapodás szakpolitikai kerete ösztönözni fogja a tisztaenergia-technológiák iránti keresletet, a Covid19-világjárvány minden bizonnyal próbára teszi azok kínálatát, fejlődését és versenyképességét. Az energia- és éghajlat-politika végrehajtása a megújuló technológiák rendelkezésre állásától, a zavartalan értékláncoktól, a vállalatok és szakképzett munkavállalóik versenyképességének fenntartásától függ. Egyrészt a világjárvány gazdasági hatása jelentős visszaesést jelent a tisztaenergia-technológiák versenyképessége szempontjából. Másrészt a gazdaságélénkítési politika – a Next Generation EU eszköznek köszönhetően – lehetőséget nyújt arra is, hogy a beruházásokat fokozzák és a tisztaenergia-ágazatra összpontosítsák. A Covid19-világjárvány világszerte kevésbé érintette a megújuló energiaforrásokat, mint más energiaforrásokat. Csak a közlekedési célú bioüzemanyagokat érintette súlyosabban, mivel a kevesebb utazás és az alacsony olajárak miatt csökkent a fogyasztás. A csökkenő beruházási költségek lehetővé tették, hogy példátlan számú nap- és szélerőművet telepítsenek világszerte. Ennek eredményeként, miközben csökkent a szénből, a földgázból és az atomenergiából történő villamosenergia-termelés, a megújuló energiaforrások első alkalommal vették át a fosszilis tüzelőanyagoktól az EU fő energiaforrásának szerepét 2020-ban (az EU villamosenergia-termelésének 38 %-a megújuló energiából származott, szemben a fosszilis tüzelőanyagok 37 %-ával és a nukleáris energia 25 %-ával). A Covid19-világjárványból való kilábalás érdekében a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszközről szóló rendelet az EU első olyan jellegű rendelete, amely teljesítményalapú programként működik, és amelyet a Bizottság a Next Generation EU csomag részeként javasolt. Átfogó helyreállítási és rezilienciaépítési terveik alapján finanszírozás áll a tagállamok rendelkezésére, amely mérhető mérföldkövek és célok elérése révén szabadul fel. Előírja a tagállamok számára, hogy a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz keretében elkülönített teljes összegük legalább 37 %-át a helyreállítási és rezilienciaépítési tervükben meghatározott éghajlatvédelmi átállásra fordítsák, és foglaljanak bele az európai szemeszterrel és a nemzeti energia- és klímatervekkel összefüggésben meghatározott releváns országspecifikus kihívásokkal és prioritásokkal összhangban álló intézkedéseket. A Bizottság által 2021. október 5-ig jóváhagyott 22 helyreállítási és rezilienciaépítési terv elemzése azt mutatja, hogy 177 milliárd EUR-t különítettek el éghajlatváltozással kapcsolatos beruházásokra, ami e tagállamok teljes allokációjának (támogatások és hitelek) 40 %-át teszi ki. Az összeg körülbelül 43 %-a (76 milliárd EUR) az energiahatékonyságnak (27,9 %) és a megújuló energiának és hálózatnak (14,8 %) van szentelve, míg körülbelül 62 milliárd EUR a fenntartható mobilitásra (35 %) vonatkozik. A kutatás és az innováció szintén jelentős részt képviselt, mivel a tagállamok közel 12,3 milliárd EUR-t különítettek el a kutatási és innovációs beruházásokra a helyreállítási és rezilienciaépítési terveikben az éghajlatváltozás mérséklésével és az ahhoz való alkalmazkodással, valamint a körforgásos gazdasággal kapcsolatos beruházásokra. 2.1.3.Humántőke és hozzáadott érték Bár túl korai lenne megmondani, hogy a világjárvány és a helyreállítás finanszírozása hogyan érintette a humán tőkét, a legfrissebb Eurostat-adatok azt mutatják, hogy a tiszta energia röviddel a világjárvány előtt túlteljesítette a gazdaság egészét. 2018-ban a tiszta energia területén a közvetlen foglalkoztatás elérte az 1,7 milliót, átlagosan évi 2 %-os növekedéssel, míg a teljes gazdaságban a foglalkoztatás évente átlagosan 1 %-kal nőtt. Míg az „energiahatékonysági és -gazdálkodási rendszereken” belüli foglalkoztatás éves átlagos növekedése 2010 óta 6 %-os volt, a „megújuló energia” és az „elektromos mobilitás” területén a közvetlen munkahelyek száma 3 %-kal csökkent (2010–2018). Ez az egyes tagállamokban tapasztalható alacsonyabb mértékű megújulóenergia-növekedésnek tudható be, pl. a bonyolult engedélyezési szabályok és a jogi kihívásoknak való kitettség akadályozza az új szélerőmű-létesítményeket Németországban, ahol a leginkább meghatározó a munkahelyek számának csökkenése (lásd még a 3.1. szakaszt). Emellett a technológiai és termelékenységi javulás csökkentette a munkaerő-intenzitást, különösen az érett piacokon (pl. szél- és napenergia). A munkahelyteremtés egyre nagyobb mértékben fordul elő más tisztaenergia-alkalmazásokban, például az intelligens fogyasztásmérőkben, az intelligens energiahálózatokban, a tárolásban és az energiahatékonysággal és az energiagazdálkodással kapcsolatos egyéb termékekben és tevékenységekben. Hasonlóképpen, a világjárványt megelőzően, 5 %-os átlagos éves növekedéssel a tisztaenergia-rendszerek bruttó hozzáadott értéke 2010 óta meghaladta a gazdaság egészét (3 %-os növekedés). A tiszta energia 2018-ban az EU teljes hozzáadott értékének 1 %-át (133 milliárd EUR) tette ki, ami több mint kétszerese a fosszilis tüzelőanyagok kitermelésének és gyártásának (59 milliárd EUR) . A tisztaenergia-rendszeren belül a „megújuló energia” bruttó hozzáadott értéke (60 milliárd EUR) átlagosan évi 2 %-kal nőtt, míg az „Energiahatékonysági és -gazdálkodási rendszerek” kategória (67 milliárd EUR) ugyanebben az időszakban 9 %-kal nőtt. Az „Elektromos mobilitás” bruttó hozzáadott értéke 7 milliárd EUR-ra csökkent, és évente kevesebb mint 1 %-kal nőtt. A „megújuló energiával” kapcsolatos munkahelyek 2018-ban átlagosan 104 000 EUR/alkalmazott bruttó hozzáadott értéket teremtettek, 2010 óta átlagosan évi 5 %-os növekedéssel . Ez 60 %-kal több, mint a gazdaság többi részében (a bruttó hozzáadott érték 64 000 EUR/alkalmazott). Az „Energiahatékonyság és -gazdálkodás” területén az egy alkalmazottra jutó hozzáadott érték 64 000 EUR, az „Elektromos mobilitás” esetében pedig 74 000 EUR, amely 2015–2018-ban évente 3 %-kal, illetve 7 %-kal nő, gyorsabban, mint a gazdaság többi része esetében, ahol ez az érték 2 %. Tekintettel a tisztaenergia-ágazat világjárvány alatti általános rezilienciájára, a humán tőke tiszta energiával kapcsolatos, a világjárványig tartó erős teljesítményére, valamint a tagállamok által a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervükben tervezett, az éghajlatváltozással kapcsolatos beruházások 177 milliárd EUR-jára, óvatos optimizmus lehet indokolt azzal kapcsolatban, hogy a tiszta energia továbbra is a foglalkoztatás és a növekedés motorja lesz, amint az uniós gazdaság kilábal a világjárványból.

2.1.4.Készségek Az energiarendszer átalakítása minden készségszinten átképzést és továbbképzést tesz szükségessé a tisztaenergia-technológiák és -megoldások különböző ágazatokban történő bevezetése és továbbfejlesztése érdekében. A tiszta energiára való átállás szempontjából releváns foglalkozási kategóriák széles köre iránti kereslet 2030-ig várhatóan növekedni fog, beleértve a bányászatot (azaz a kritikus fontosságú nyersanyagokat), az építőipart, a gyártást, a közlekedést és szállítást, az építőipart és a kapcsolódó szakmákat, valamint a tudományt és a mérnöki tudományokat . Az épületkorszerűsítési program révén csak az uniós építőiparban 2030-ig további 160 000 munkahely jöhet létre . Annak érdekében, hogy támogassa az EU zöld átállásához elengedhetetlen következő generációs készségek elsajátítását, az EU 2020-ban elindította a készségfejlesztési paktumot , amelynek révén kerekasztal-beszélgetések keretében partnerségeket hoznak létre az ipari ökoszisztémákkal, például az építőiparral és az energiaigényes iparágakkal. A kék energia esetében a szakértelem átadása a tengeri olaj- és gázipari ágazatból, valamint a katonai ágazatból (pl. a potenciális projekthelyek feltárása során) is lehetséges. 2019-ben a nők a megújuló energiaforrások ágazata munkaerő-állományának átlagosan 32 %-át tették ki . A nemek közötti egyenlőtlenségek az energiaágazatban, valamint az energiával kapcsolatos kutatási és innovációs tevékenységekben egyaránt szorosan – de nem kizárólagosan – kapcsolódnak a nők felsőoktatásban való alulreprezentáltságához a természettudományok, a technológia, a műszaki tudományok és a matematika (STEM) egyes alterületein. Az EU-ban a nők felülreprezentáltak a felsőoktatásban (54 % valamennyi felsőoktatási szinten és minden területen); a nők az alkalmazások terén kevesebb mint 11 %-ot értek el, az éghajlatváltozás mérséklésével kapcsolatos technológiák terén pedig több mint 15 %-ot. Az energiaágazat szempontjából rendkívül fontos alterületeken azonban továbbra is erősen férfiak dominálnak, mivel 2019-ben a mérnöki tudományok, a feldolgozóipar és az építőipar terén az emberek kevesebb mint egyharmada volt nő, és az IKT felsőoktatási hallgatóinak kevesebb mint egyötöde volt nő . 2.2. Kutatási és innovációs tendenciák A kutatás és az innováció kulcsszerepet játszik a jövő versenyképes iparágainak alakításában. A 2008-as gazdasági válságot követően az energiaunió által kiemelt K+I-beruházások fél évtizeden keresztül csökkentek , , és csak 2016 után mutatkoztak a fellendülés jelei ( 2. ábra: ). Azóta az uniós tagállamok évente átlagosan 3,5 milliárd EUR-t fektettek be, de a kiadások még mindig alacsonyabbak, mint egy évtizeddel ezelőtt. Globális szinten a tendencia összhangban van általában az energiába – és különösen a tiszta energiába – irányuló beruházások növekedésével , azonban nem tart lépést a GDP növekedésével vagy a K+I-kiadások növekedésével más ágazatokban. A GDP arányában mérve az uniós beruházási ráta (0,027 %) jelenleg az összes jelentős globális gazdaság közül a legalacsonyabb, éppen az USA alatt van, bár úgy tűnik, hogy a szintek mindegyik esetében csökkennek vagy stabilak ( 3. ábra ). Forrás: JRC, az IEA és a saját adatai alapján. Bár a világjárványnak a megújuló energiára gyakorolt hosszú távú hatásai továbbra sem egyértelműek, a korai tendenciák általános rezilienciát jeleznek. Az energiával kapcsolatos K+I-re fordított globális közkiadások terén folytatódott, de 2020-ban lelassult a növekedés. Az uniós magánszektor 2020-ban 7 %-kal csökkentette az energiával kapcsolatos K+I-összkiadásait. A kifejezetten a megújuló energiával kapcsolatos K+I-re fordított kiadások azonban ellenállóbbak voltak, és tovább nőttek. Az elmúlt években a kutatási és innovációs beruházások szintjének fenntartásához elengedhetetlen uniós kutatási alapok évente növekednek, ami átlagosan 1,5 milliárd EUR hozzájárulást jelent. A magánkiadások átlagosan 20 milliárd EUR-ra becsült értékével együtt az energiaunió K+I-programjába történő átlagos éves összberuházás az elmúlt években (2014–2018) 25 milliárd EUR nagyságrendű volt. A helyreállítás szempontjából döntő fontosságú a világ legnagyobb K+I-programja („Horizont Európa”), az Innovációs Alap, a kohéziós politikai finanszírozással és a LIFE programmal együtt, amelyek ösztönzik és ösztönözni fogják az éghajlati és környezeti K+I-t és a piaci elterjedést. Forrás: JRC, az IEA, a MI és a saját munkája alapján. 2019-ben az energiaunió kutatási és innovációs prioritásai az összes uniós tagállamban még mindig 5 %-kal alacsonyabbak voltak, mint 2010-ben, de 2015-höz képest 2 %-kal nőttek. A tagállamok körülbelül egynegyede összességében következetesen növelte a kiadásokat a tízéves időszakban, és a csökkenést mutatók száma is azonos. A fennmaradó tagállamok esetében a tendencia egybeesik az EU egészére vonatkozó adatokkal, vagy a K+I-kiadásokra vonatkozó információk nem állnak rendelkezésre. Bár egyértelműen javítani kell a K+I nyomon követését, a tagállamok lendülete és szerepvállalása is fokozódik az energiaunió irányításáról szóló rendeletben 2023-ra előirányzott jelentéstétel tekintetében. Ez túlmutat a K+I közberuházásokon, valamint a K+I beruházások nyomon követésére irányuló nemzeti szintű erőfeszítések fokozásán. A stratégiai energiatechnológiai terv (SET-terv) a fő európai eszköz a tisztaenergia-technológiák kutatásával és innovációjával kapcsolatos szakpolitikák és finanszírozás összehangolására uniós és nemzeti szinten, valamint a magánberuházások ösztönzésére. Az energiaunió kutatási és innovációs prioritásaiba való magánberuházások a becslések szerint a GDP 0,18 %-át teszik ki ( 3. ábra ) az EU-ban, ami meghaladja az Egyesült Államokat, de alacsonyabb, mint a többi jelentős versenytárs gazdaságban (Japán, Korea, Kína). Ez a kutatásra és fejlesztésre fordított üzleti kiadások 12 %-át teszi ki, ami meghaladja az USA-ra becsült 6 %-ot, azonban a jelentős ázsiai gazdaságok esetében megfigyelt arány mintegy fele. Úgy tűnik, hogy a tisztaenergia-technológiák szabadalmaztatásának csökkenő tendenciája (2012 óta) megfordult, és az éves bejelentési szintek az EU-ban és világszerte visszatérnek az egy évtizeddel ezelőtt tapasztaltakhoz. Más nagy gazdaságokhoz (és a világátlaghoz) képest az EU-ban az éghajlatváltozás mérséklését célzó technológiák terén az általános szabadalmi bejelentésekben nagyobb a „zöld” találmányok aránya, ami e területen nagyobb hangsúlyt és specializálódást jelez a feltalálói tevékenységre. Az EU csak Japánhoz képest a második helyen áll nagy értékű találmányokban, főként Japán közlekedési technológiák terén szerzett előnye miatt; ugyanakkor az EU vezető szerepet tölt be a megújuló energiaforrások és az energiahatékonyság terén ( 4. ábra ). Az elmúlt 5 évben továbbra is az EU ad otthont a tiszta energiával kapcsolatos nagy értékű szabadalmakkal foglalkozó 100 legnagyobb vállalat negyedének. Mindazonáltal egyre nagyobb (globális) aggodalom övezi az állami vagy a támogatásokkal támogatott technológiák dominanciájának, a zárt piacoknak, valamint a különböző szellemi védelmi szabályoknak és politikáknak az ágazat innovációjára és versenyképességére gyakorolt hatását, különösen, ahogy azt Kína is mutatja. Ezen aggályok ellenére az elmúlt 5 évben az uniós kérelmezők által nemzetközileg védett, tiszta energiával kapcsolatos találmányok több mint egynegyede a kínai piacra is irányult. Ami az együttműködést illeti, az Európán belül a földrajzi közelség és az uniós együttműködési programok miatt létrehozott szövetségeken túl az uniós cégek többnyire együttműködnek az egyesült államokbeli partnerekkel . Az uniós tagállamok az EU-n belüli csatlakozásokon keresztül a beruházások 33 %-át állítják elő, míg az USA-ban ez az arány 29 % Kínában pedig csupán 6 %.

Forrás: JRC, az Európai Szabadalmi Hivatal Patstat adatai alapján 2.3. A tiszta technológiák finanszírozási környezete az EU-ban A kockázati tőke szerepe A kiforrottabb termelési technológiák (pl. fotovoltaikus napenergia és szél) elfogadásával együtt az új technológiák (pl. a hosszú és rövid távú energiatárolás, a megújuló hidrogén előállítása és felhasználása a nehezen csökkenthető ágazatokban, a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás), és különösen az úgynevezett éghajlat-technológia fejlesztése és elterjedése döntő szerepet fog játszani a szén-dioxid-semlegesség 2050-ig történő elérésében. A 2015. évi párizsi klímakonferencia óta az éghajlat-technológia jelentős lendületet kapott, és rendkívül vonzóvá válik a kockázatitőke-befektetések számára, amelyek az innováció élvonalában vannak. Mivel az éghajlat-technológia hosszú átfutási időt igényel a kiforrottság eléréséig, jelentős mennyiségű tőkét igényel az induló vállalkozások teljes finanszírozási életciklusa során, valamint magas K+I-beruházásokat igényel, kulcsfontosságú a fejlesztés kockázatmentesítésére irányuló kormányzati fellépés és az új technológiák bevezetése a magánszektor részvételének további ösztönzése érdekében. Világszerte az éghajlat-technológiai terület is ellenállónak bizonyult a Covid19-járvánnyal szemben, és továbbra is vonzó a kockázatitőke-befektetések számára, annak ellenére, hogy összességében csökkenő beruházási dinamika alakult ki, és jelentős kockázatitőke-finanszírozást irányítottak át a világjárványhoz kapcsolódó ágazatokra, például a gyógyszerekre és az egészségügyre. Az éghajlat-technológia területén a globális kockázatitőke-finanszírozás 2020-ban elérte a 14 milliárd EUR-t, ami 2010 óta több mint 1 250 %-os növekedést jelent. Ezen belül az uniós székhelyű, éghajlatváltozással foglalkozó induló és növekvő innovatív vállalkozásokba történő kockázatitőke-befektetések az elmúlt öt évben 11-szer magasabbak voltak, mint 2009 és 2014 között, és 2020-ban 2,2 milliárd EUR-t tettek ki. 2020-ban az uniós cégek a globális kockázatitőke-finanszírozás 16 %-ához jutottak hozzá az éghajlat-technológia területén (míg az összes területen a kockázatitőke-finanszírozás csupán 8 %-ához). Ugyanakkor 2020 volt az első olyan év, amikor az uniós induló vállalkozásokba irányuló, korai szakaszban lévő beruházások magasabbak voltak, mint az USA-ban és Kínában ( 5. ábra ). Az uniós székhelyű, éghajlat-technológiai induló innovatív vállalkozások azonban továbbra is lemaradnak partnereiktől azon képességükben, hogy jelentős méretűvé váljanak, és az összes beruházás még mindig messze elmarad az USA-tól (43 %). Az elmúlt 5 évben az éghajlat-technológiai induló innovatív vállalkozásokba való, későbbi szakaszban történő összes beruházás csupán 6,9 %-ából részesültek, és ezzel bőven lemaradtak az USA-hoz (44 %) és Kínához (40 %) képest. 2013 és 2019 között az energia területe a globális éghajlat-technológiákkal kapcsolatos kockázatitőke-beruházások 8,2 %-át tette ki. Európa (az EU és az Egyesült Királyság) a kockázati tőke nagyobb hányadát fekteti be energetikai megoldásokba (23,5 %), mint az USA (9,4 %) és Kína (kevesebb mint 1 %), főként a megújulóenergia-termelés (elsősorban fotovoltaikus elemek) és az energiatárolás (akkumulátorok) alapvető technológiáinak fejlesztésébe azok elterjedésének támogatása érdekében.

Akadályok és lehetőségek a kockázati tőke ökoszisztémájában Mind az éghajlat-technológiákkal kapcsolatos kockázatitőke-finanszírozás általános dinamikája az EU-ban, mind pedig uniós energiaipari vállalatok érdekében a kockázatitőke-befektetők bevonzása az éghajlat- és energiapolitika területén uniós és tagállami szinten meghatározott átfogó szakpolitikai célok számához, valamint az éghajlat-technológiákat támogató eszközökhöz kapcsolódik (pl. alapok alapja, vissza nem térítendő támogatások és pénzügyi eszközök, saját tőke és adósság, társbefektetés, K+F). Az Egyesült Államokhoz és Kínához képest továbbra is strukturális akadályok gátolják az uniós székhelyű éghajlat-technológiai növekvő innovatív vállalkozásokat, mint például az uniós piac és az egységes szabályozás hiánya, ami akadályozza a növekedést és a kockázatitőke-ökoszisztémák eltérő érettségéhez vezet. Az erős uniós kutatási teljesítmény innovációba való átültetésének nehézsége, a korai szakaszban történő finanszírozástól a növekedési szakaszba történő beruházásig vezető egyértelmű út szükségessége, a nemzetközi partnerségek és a határokon átnyúló alapok kialakításának szükségessége, valamint a türelmes tőke hiánya szintén a kezelendő fő kihívások közé sorolható. E célból a Horizont Európa „Innovatív Európa” elnevezésű III. pillérének célja a forradalmi és piacteremtő innovációk fejlesztésének támogatása az Európai Innovációs Tanácson (EIC) keresztül, amely egyablakos rendszerként segíti az innovátorokat a piacteremtésben, a magánfinanszírozás mozgósításában és vállalataik felfuttatásában. A Horizont Európa támogatja továbbá az európai innovációs ökoszisztémákra vonatkozó kezdeményezést és az Európai Innovációs és Technológiai Intézetet (EIT). Például az EIT InnoEnergy portfóliója több mint 250 induló és növekvő innovatív vállalkozásból áll, amelyek 1,1 gigatonna szén-dioxid-kibocsátást takarítanak meg, ami Európa 2030-as szén-dioxid-kibocsátás-csökkentési céljának egyharmadát teszi ki, és az évtized végére 9,1 milliárd EUR éves energiaköltség megtakarítását eredményezi. Az InvestEU program és a kohéziós politika szintén támogatja a finanszírozáshoz való hozzáférést és a finanszírozás rendelkezésre állását elsősorban a kkv-k, de a közepes piaci tőkeértékű vállalatok és más vállalkozások számára is. Emellett az Európai Beruházási Bank (EBB) és az Európai Beruházási Alap (EBA) hatékonyan támogatja azt a mélytechnológiai fejlesztést, amelyre Európának szüksége van fenntarthatósági céljainak eléréséhez. Ezen túlmenően a kiegészítő finanszírozási programok, például az Innovációs Alap, a Modernizációs Alap és a Szociális Klímaalap hozzájárulnak ahhoz, hogy az éghajlatváltozással kapcsolatos szakpolitikákból származó bevételeket az energetikai átállás támogatására fordítsák. Az EU és más jelentős gazdaságok közötti növekedési szakadék áthidalásához magánbefektetők mozgósítására is szükség van, hogy aktívabban vegyenek részt a kockázati tőke európai piacán, valamint az éghajlat-technológiák és a mély éghajlat-technológiai induló vállalkozások finanszírozásában. Például az Európai Bizottság, az Európai Beruházási Bank (EBB) és a Breakthrough Energy Ventures Europe (BEV-E) által létrehozott 100 millió EUR-s kísérleti alap lehetővé teszi az intézményi (kockázatkerülő) és a kockázatitőke-alapú (kevésbé kockázatkerülő) befektetési megközelítések ötvözését. Az EBB szerepet játszott abban, hogy magánbefektetéseket vonzzon a Northvoltba – a 2016-ban alapított svéd zöldakkumulátor-gyártó vállalatba –, amely az első európai kereskedelmi méretű akkumulátorgyárat építi Svédországban, és 2020 júniusában 1,4 milliárd EUR összegű finanszírozást mozgósított. Az EIT InnoEnergy támogatást nyújtott a vállalatnak egy befektetői konzorcium létrehozásához és az EBB-finanszírozáshoz való hozzáféréshez: a 350 millió EUR összegű EBB-hitelt 886 millió EUR magánbefektetőktől származó hitel kíséri. A fenntartható tevékenységekre vonatkozó uniós taxonómia keretet biztosít a tartós beruházások elősegítéséhez, és meghatározza a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységeket. A 2020. évi európai iparstratégia csomagja – beleértve a kkv-stratégián belül az induló innovatív vállalkozásokra vonatkozó uniós standardot is – jelzi, hogy az Európai Bizottság új kezdeményezéseket fog indítani a kockázatitőke-alapok mértékének növelése, a magánberuházások növelése, valamint a kkv-k határokon átnyúló terjeszkedésének és növekedésének megkönnyítése érdekében. A 2021. évi, európai fenntartható finanszírozási stratégia célja, hogy megfelelő eszközöket és ösztönzőket biztosítson az átállási finanszírozáshoz való hozzáféréshez, hangsúlyozva a kkv-k támogatásának fontosságát. A digitális innovációra és a növekvő innovatív vállalkozásokra irányuló kezdeményezés a közép-, kelet- és délkelet-európai régióban működő innovatív induló vállalkozások és mély technológiai kkv-k korai szakaszára és felfutására összpontosít. Az innovatív megoldások elterjedését és bővítését szolgáló egyéb mechanizmusok közé tartozik az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz és a kohéziós politikai alapok. E mechanizmusok megfelelő módon történő egyszerűsítése és az eszközök közötti szinergiák kihasználása az uniós éghajlat-technológiai induló vállalkozások további virágzásához vezethet, és valamennyi ágazatban fokozhatja és felgyorsíthatja a kockázatitőke-alapok általi támogatást, ezáltal erősítve a technológiai innováció és a végrehajtás közötti kapcsolatot. 3.Fókuszban a legfontosabb tisztaenergia-technológiák és megoldások A következő szakasz az európai zöld megállapodás megvalósítása érdekében az Európai Bizottság által 2021 júliusában elfogadott jogalkotási javaslatcsomag keretében releváns, kiválasztott technológiák versenyképességét értékeli. Ez a jelentés elsősorban a szél- és napenergiára összpontosít, amelyek az előrejelzések szerint 2030-ig magasabb relatív növekedést mutatnak majd. Az elemzés ezt követően megvizsgálja a villamosenergia-tárolási technológiákat, például az akkumulátorokat és a megújuló hidrogént, mivel azok rendkívüli jelentőséggel bírnak az energiarendszer általános rugalmasságának növelése szempontjából, miközben optimalizálják a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia piaci integrációját. Társadalmaink villamosításával összefüggésben a tanulmány a hőszivattyúk versenyképességét is vizsgálja, tekintettel arra, hogy nagy értéket képviselnek az építőipar szén-dioxid-mentesítésében. A jelentés megvizsgálja továbbá az egyes közlekedési módok szén-dioxid-mentesítésének elősegítéséhez szükséges megújuló üzemanyagokat. Végezetül az intelligens energiahálózatokat a különböző technológiák kombinációját megkönnyítő horizontális technológiaként elemzi. Az egyes technológiákat először a jelenlegi helyzetük és kilátásaik alapján, majd az értékláncuk elemzésén, végül pedig globális piacuk elemzésén keresztül értékeli. 3.1Tengeri és szárazföldi szélenergia Technológiai elemzés 2020-ban az EU 10,5 GW (tengeri és szárazföldi) szélenergia-kapacitást telepített, ami 178,7 GW összesített szélenergia-kapacitást eredményezett. A tengeri szélenergia önmagában a 2010-es 1,6 GW összesített kapacitásról 2020-ra 14,6 GW kapacitásra emelkedett. A nemzeti energia- és klímatervekben kifejezett jelenlegi nemzeti célkitűzések arra utalnak, hogy a tengeri megújuló energiára vonatkozó 2030-as célok (legalább 60 GW kapacitás kiépítése) teljesíthetők. A 2030-ig telepített legtöbb tengeri szélerőmű az Északi-tengeren lesz megtalálható (47 GW), azonban más tengeri medencékben is jelentős kapacitásépítés várható, különösen a Balti-tengeren (21,6 GW), az Atlanti-óceánban (11,1 GW), a Földközi-tengeren (2,7 GW) és a Fekete-tengeren (0,3 GW). Az új tengeri medencékre való áttérés a lebegő technológia további fejlesztését és a kikötői infrastruktúra fejlesztését teszi szükségessé. A jövőbeli tengeri hálózat hibrid projektek köré történő kiépítése azokban az esetekben, amikor azok csökkenthetik a tengeri területek költségeit és használatát, szintén fontos szerepet játszik majd a tengeri szélerőművek telepítésének fokozásában. A tengerfenéken rögzített szélerőművek jövőbeli költségeire vonatkozó jelenlegi előrejelzések alapján 2050-re 30–60 EUR/MWh szint közötti villamosenergia-költség várható (hasonlóan a szárazföldi létesítményekhez). A szárazföldi szélenergia tekintetében a 2018 óta megfigyelt, alacsonyabb éves növekedés a németországi mérsékelt kiépítésekből ered, ami az összetett engedélyezési szabályoknak és a jogi kihívásoknak való potenciális kitettségnek tudható be. Az EU szárazföldi és tengeri szélerőműparkjának korszerkezete azt jelzi, hogy az erőművek átalakítása döntő szerepet fog játszani az elkövetkező években. Az életciklus végén a szélturbinák új turbinákkal való felváltása vagy az élettartam meghosszabbítása egyes komponensek korszerűsítése révén lehetőséget kínál az eszközök korszerűsítésére és a legjobb szélerőműparkok erőforrásának felhasználására, valamint javíthatja a társadalmi elfogadottságot, mivel a meglévő turbinák továbbra is használatban maradnak, megőrizve a helyi munkahelyeket és bevételeket a helyi önkormányzatok számára. A jelenlegi szélenergia-létesítmények leszerelése és felújítása azonban kihívást jelent az erőforrás-hatékonyság, a nyersanyagellátás és a hulladéktermelés szempontjából, mivel a jelenlegi szélturbinák számos elemét még nem lehet újra felhasználni vagy újrahasznosítani. A szélerőművek körforgásához továbbra is kutatási és innovációs, valamint telepítési erőfeszítésekre van szükség. A szélerőművek tulajdonosainak a leszerelés és a különböző átalakítási lehetőségek közötti választását befolyásolják a villamosenergia-árak, a támogatási rendszerek és az engedélyezési eljárások. A szárazföldi szélenergia teljes villamosenergia-termelésének jelenlegi aránya 13,7 % (2020). A 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat-politikai terv forgatókönyvei szerint 2030-ra 847 TWh szárazföldi szélenergia fog termelődni (a teljes villamosenergia-termelés részaránya: 27,3 %) és 2050-re 2 259 TWH (részarány: 32,9 %). Az elmúlt évtizedben a magánkézben lévő K+I-kiadások a szélenergia-technológiák területén állandó szinten 1,6 milliárd EUR és 1,9 milliárd EUR között mozogtak évente. Ebben az időszakban tízszeresére növekedtek az állami K+F-beruházások. A 2015–2017-es időszak 57 %-os részarányával az EU világszinten vezető szerepet tölt be a szélenergia-technológiákkal kapcsolatos nagy értékű szabadalmak terén. Más jelentős gazdaságok közé tartozik az Egyesült Államok 18 %-kal, Japán 11 %-kal, Kína 5 %-kal és Korea 1 %-kal. 2015 és 2017 között Dánia, Németország, az Egyesült Államok, Japán és Kína voltak a globális nagy értékű szabadalmat benyújtó elsődleges országok. A főbb uniós eredetiberendezés-gyártók (OEM-ek) nyújtják be a nagy értékű szabadalmak többségét, azonban 2012 óta csökkenés tapasztalható az USA (pl. General Electric) és Japán (pl. Mitsubishi Heavy Industries, Hitachi) nagyvállalatai által a nagy értékű szabadalmak terén nyújtott erős teljesítmény miatt. A szélenergiával foglalkozó uniós kutatószervezetek a legismertebbek közé tartoznak ezen a területen. Ami a bevezető hatást illeti, az első 20 szervezet közül 9 az EU-ban található.

Értékláncelemzés A szélenergia-termelés stratégiai jelentőségű ágazat Európa számára. A becslések szerint ez az ágazat 240 000 és 300 000 közötti munkahelyet kínál. A legtöbb európai gyártólétesítmény a vállalat székhelye szerinti országban található, vagy azokban az országokban, ahol nagyobb a szélenergia hasznosítása. A szélenergia-ágazatban működő vállalatok 48 %-a az EU-ban található. 214 működő gyártólétesítmény található az EU-ban (az összes globális létesítmény 26 %-a). 2018-ban az uniós szélenergia-értéklánc forgalma 36 milliárd EUR volt. Az EU szélenergia-ágazata megmutatta innovációs képességét. Jelenleg Európa vezető szerepet tölt be a tengeri szélturbinákhoz használt érzékelő és ellenőrző rendszerek értékláncának minden részén, beleértve a kutatást és a gyártást is. Emellett az uniós szélenergia-ágazat magas gyártási kapacitással rendelkezik a szélturbinaköltség szempontjából magas értéket képviselő alkatrészek (hajtóművek, sebességváltók és szárnylapátok), valamint a más ipari ágazatokkal való szinergiákkal rendelkező összetevők (generátorok, áramátalakítók és vezérlőrendszerek) terén. Ugyanakkor további erőfeszítésekre van szükség a szélenergia összetevőinek körforgásos jellegének javítása érdekében. Kutatásokat kell végeznünk a tengeri szélenergia óceáni ökoszisztémákra gyakorolt kumulatív hatásairól is. A globális piac elemzése Az első 10 eredetiberendezés-gyártó közül 2018-ban az európai OEM-ek a piaci részesedés 43 %-ával vezető szerepet töltöttek be, őket követték a kínai (32 %) és észak-amerikai (10 %) vállalatok. Az európai eredetiberendezés-gyártók a szélenergia-ágazatban vezető szerepet töltöttek be az elmúlt néhány évben. 2020-ban a kínai eredetiberendezés-gyártók először előzték meg őket (EU: 28 %; Kína: 42 %), ami a kínai szélenergia-piac új létesítményeinek megugrásával magyarázható, miután Kína a betáplálási tarifáról pályázati alapú támogatási rendszerre tért át. Az elmúlt 20 évben az EU pozitív kereskedelmi mérleggel rendelkezett a szélenergiával kapcsolatos berendezések terén. Ennek a mutatónak a növekedése azonban némi stagnálást mutat. Ez részben azzal a következménnyel jár, hogy más gazdaságok felzárkóznak az EU korábbi lépéselőnyéhez képest, részben azonban a harmadik országbeli politikáknak is betudhatók, amelyek a hazai piacuk védelmére irányulnak, vagy arra kényszerítik az uniós vállalatokat, hogy (pl. helyi tartalmi követelmények révén) lokalizálják termelési kapacitásukat. Szemléltetésképpen, a szélerőműparkok Kínába irányuló exportja 2007 óta drasztikusan csökkent a hazai iparukat támogató szakpolitikai keret bevezetését követően, és nem állt helyre. Ezzel szemben 2018-ban a szélenergiával kapcsolatos kínai export 21 %-át az uniós piacra szánták, ami az uniós piacnak valamivel kevesebb mint 10 %-át tette ki. 2016 óta az uniós eredetiberendezés-gyártók kamatfizetés és adózás előtti eredménye csökken, különösen a 2017–2018-as időszakban a turbinamegrendelések terén fennálló magas verseny, valamint a fő turbinaalkatrészek megnövekedett anyagköltségei miatt. A létesítmények terén rekordnak számító 2020-as év ellenére ezek a tényezők tovább erősödtek a Covid19 hatása révén, ami valamennyi gyártó számára logisztikai kihívást jelentett. A szélgenerátorok számára kritikus fontosságú nyersanyagok nagy részét Kínából importálják, és általánosabban az upstream ellátási láncok koncentrációja tapasztalható. A jövőbeli anyagellátási kihívások potenciális kockázatot jelenthetnek az EU szélenergia-termelő iparára nézve. Környezetvédelmi aggályok merültek fel az élettartamuk végéhez érő berendezések kompozit lapátjaival kapcsolatban is, mivel ezeket még mindig nehéz újrahasznosítani. A Bizottság kritikus fontosságú nyersanyagokra vonatkozó 2020. évi cselekvési tervével összhangban intézkedések vannak folyamatban a kritikus fontosságú nyersanyagok elsődleges és másodlagos forrásokból történő ellátásának diverzifikálása, valamint az erőforrás-hatékonyság és a körforgásos jelleg javítása érdekében, miközben világszerte előmozdítják a felelős beszerzést. A körforgásos jelleg – beleértve az újrafelhasználást, az újrafeldolgozást és a helyettesítést – ezen túlmenően az innováció kiemelt területei közé tartozik, hogy enyhítse ezeket a kockázatokat, miközben javítja az ágazat általános fenntarthatóságát, és szerepel a Horizont Európa 2021–2022-es munkaprogramjában. Az európai szélenergia-ágazat a leszerelt lapátok 100 %-ának újrafelhasználása, újrafeldolgozása vagy visszanyerése mellett is elkötelezte magát, és ütemtervet kíván kidolgozni a szélturbinalapátok körforgásos jellegének további felgyorsítására. Az EU elüzletiesítette a globális tengeri szélenergia piacának 42 %-át, és az összesített telepített kapacitás 2020-ban 14,6 GW volt. A következő évtizedben várhatóan Európa megőrzi vezető szerepét a tengeri szélenergia éves növekedésében. Kína, Ázsia csendes-óceáni térsége és Észak-Amerika azonban az elkövetkező években várhatóan jelentős piaci részesedést (azaz telepített kapacitást) fog kifejleszteni a tengeri szélenergia szegmensében. A szárazföldi szélenergia tekintetében Kína marad a legnagyobb piac (a 2020–2025-ös időszakban az átlagos éves piaci részesedés körülbelül 50 %-a), őt követi Európa (18 %), Észak-Amerika (14 %) és Ázsia (Kína nélkül) (8 %). A kikötőkben végzett európai tengeri előállításnak (6–8 GW/év becsült termelési kapacitás) jelentősen növekednie kell ahhoz, hogy a 2030–2050-es időszak keresletének kielégítése érdekében évente akár 16 GW kapacitásnövekedést tudjon kiszolgálni. 3.2 Fotovoltaikus napenergia Technológiai elemzés A fotovoltaikus napelemek rendkívül nagy és innovatív iparágként jelennek meg, amely váratlan sebességgel növekszik. Ez a gyorsított technológiafejlesztésnek, a telepítési politikáknak és az alacsony költségű, nagy méretű gyártólétesítmények megvalósításának együttes eredménye, főként Ázsiában. A technológia központi szerepet játszik a jövőbeli klímasemleges villamosenergia-termelő rendszerekben. Az előrejelzések szerint 2030-ban világszinten több mint 3,1 TW, 2050-ra pedig körülbelül 14 TW fotovoltaikusenergia-kapacitás várható. A 2020–2050-es időszakban a további napenergia-kapacitáshoz szükséges beruházás a becslések szerint mintegy 4,2 billió USD-t tesz ki. Az EU-ban 2030-ra várhatóan 0,4 TW (2021-re várhatóan eléri a 160 GW-t), 2050-re pedig 1 TW fotovoltaikus kapacitás beépítésére kerül sor , . Magának az iparágnak a forgatókönyvei még nagyobb penetrációt vetítenek előre . Az EU-ban öt évvel ezelőtt uralkodó lakossági rendszerek a telepített kapacitás arányát tekintve immár a második helyen állnak (25,4 %), a közüzemi szektor (30,5 %) után. A 2011-es csúcsberuházások után a fotovoltaikus kutatás fejlesztésére és bemutatására fordított összes uniós közberuházás csökkent, és jelenleg az évtized eleji szint alatt van. Az elmúlt év során az EU a nagy értékű találmányok tekintetében a második helyről (Japán után) a harmadikra (Japán és Korea után) került vissza. Ha a jelenlegi tendencia folytatódik, a kínai „nagy értékű” találmányok is hamarosan meghaladják az EU-t. Ami az uniós gyártás életképességét illeti, különösen az elemek és a modulok kialakítása egyre összetettebbé válik, ami további beruházásokat tesz szükségessé, hogy továbbra is az élvonalban maradjunk. Értékláncelemzés Az EU globális vezető szerepet tölt be a fotovoltaikus értéklánc számos részében: kutatás és fejlesztés, poliszilícium-gyártás, fotovoltaikus napelemek gyártásához szükséges berendezések és gépek.

Az EU ad otthont az egyik vezető poliszilícium-gyártónak. Emellett az uniós vállalatok versenyképesebbek az értéklánc downstream részében, amely kulcsfontosságú szerepet tölt be a nyomon követésben és ellenőrzésben, valamint a rendszerszegmensek egyensúlyában, különösen az inverter- és napelemkövetők gyártásában. Az európai vállalatok vezető szerepet töltöttek be a kiépítési szegmensben is. Másrészt az EU elveszítette piaci részesedését a napelemek és a modulgyártás terén. Az európai szilícium napelem- és modulgyártó ipar újjáéledése esetén – ami tekintettel a lehetséges projektek jelenlegi számára nem tűnik irreálisnak – az ellátási láncban figyelmet kell fordítani az egyes kritikus nyersanyagoktól, például a bórtól, a galliumtól, a germániumtól és az indiumtól való függőségre. Egy nemrégiben készült tanulmány azt mutatja, hogy a fotovoltaikus rendszerek gyártása és üzemeltetése során felhasznált energiához képest az EU nyújtja a legjobb teljesítményt, és őt követi Kína és az USA. Hasonlóképpen az EU rendelkezik a legalacsonyabb szén-dioxid-intenzitással a fotovoltaikus rendszerek által termelt energia esetében, majd ezt követi az USA és Kína. A szén-dioxid-kibocsátás tekintetében az EU rendelkezik a legnagyobb energiamegtérüléssel, míg Kína teljesítménye a legrosszabb, az USA pedig középen helyezkedik el. Ez utóbbi mutató a gyártási folyamatokban felhasznált villamos energia termelési ciklusának szén-dioxid-intenzitását tükrözi. 2018-ban 109 000 közvetlen és közvetett munkahelyről számoltak be az EU-ban a fotovoltaikus ágazatban, ami 42 %-os növekedést jelent 2015 és 2018 között. Egy frissebb tanulmány előzetes eredményei szerint 2020-ban mintegy 123 000 közvetlen és 164 000 közvetett teljes munkaidős állás lesz az EU fotovoltaikus iparágában, ami összesen 287 000 munkahelyet jelent . A munkahelyi készségek szempontjából a fotovoltaikus ágazat magasan képzett munkaerőt alkalmaz a kutatás és fejlesztés, poliszilícium- és lemezgyártás, valamint az elem- és modulgyártás területén. A mérnöki tevékenység, beszerzés és építés, az üzemeltetés és karbantartás, a leszerelés és újrafeldolgozás szintén kihívást jelent a szükséges készségek tekintetében. A globális piac elemzése A fotovoltaikus rendszerek telepítésének növekedésével az EU-ban a napelemmodulok importjával kapcsolatos kereskedelmi deficit 2016 óta ismét növekedni kezdett, miután 2011 és 2016 között csökkent a fotovoltaikus rendszerek telepítése. 2019-ben több mint 5,7 milliárd EUR-ra nőtt. Ez az egyensúlyhiány az import volumenét tükrözi, mivel az export nem változott drasztikusan az évek során. A fotovoltaikus napenergia uniós importja erősen függ a kínai és más ázsiai vállalatoktól. A poliszilícium, a tömbök és a lemezek gyártása, valamint a napelem- és modulgyártás globális értéke jelenleg körülbelül 57,8 milliárd EUR. Az EU részaránya (12,8 %) 7,4 milliárd EUR-nak felel meg. Ez az arány elsősorban a poliszilícium-termelésnek köszönhető. A fényelemek és -modulok gyártásának szinte teljes növekedése az EU-n kívül történt. Mivel Európában és világszerte felgyorsul a piaci kereslet, és új gyártási technológiák jelennek meg, az európai gyártók megújult érdeklődést mutatnak az iránt, hogy a legújabb technológiákon alapuló termelési kapacitást hozzanak létre az EU-n belül. E tekintetben az Európai Bizottság naprakész európai iparstratégiája üdvözölte az európai iparági napenergia-kezdeményezés arra irányuló erőfeszítéseit, hogy nagyobb mértékű legyen a napelemgyártás. Az EU-ban már több projekt is elindult lemezek, napelemek és modulok gyártására. Az Európai Bizottság 2022-ben közleményt tesz közzé a napenergiáról. A termelő-fogyasztók és az energiaközösségek szerepe Az energiaközösségek megerősíthetik a megújuló energia – például a fotovoltaikus napenergia, valamint az energiahatékonyság – elterjedését és termelését, ami lehetővé teszi a fogyasztók számára, hogy aktív szerepet vállaljanak az energiapiacon. Jelenleg legalább kétmillió európai polgár vesz részt közösen több mint 8 400 energiaközösségben, és 2000 óta legalább 13 000 projektet valósítottak meg. Az európai energiaközösségek által telepített jelenlegi teljes megújulóenergia-kapacitás legalább 6,3 GW-ra becsülhető, ami jellemzően mintegy 1–2 %-kal járul hozzá a nemzeti szinten telepített kapacitásokhoz, Belgium esetében pedig a legnagyobb hozzájárulás 7 %. A telepített kapacitások oroszlánrészét a fotovoltaikus napenergia veszi át, amelyet a szárazföldi szélenergia követ. A teljes befektetett pénz óvatos becslés szerint is legalább 2,6 milliárd EUR-t tesz ki. Ma az energiaközösségek különböző jogi formákba szerveződnek. A tevékenységi területek, a technológiai portfóliók, a méret és a tagsági struktúrák eltérőek. Jelenleg az energiaközösségek növelik a technológia ismertségét és elfogadottságát, előmozdítják az energiahatékonyságot, megújuló energiaforrásokon alapuló villamos energiát és hőt állítanak elő és osztanak el, szolgáltatásokat nyújtanak az e-mobilitással kapcsolatban, valamint energetikai tanácsadási szolgáltatásokat nyújtanak. Innovatív módon kísérleteznek üzleti modellekkel és önellátási koncepciókkal a helyi közösségek javára. Az európai energiaközösségek további fennmaradása és bővítése a kedvező jogszabályoktól és pénzügyi ösztönzőktől, valamint a polgárok számára hozzáférhető technológiák versenyképességétől függ. Bár az uniós szakpolitikai keretek célja az energiaközösségek fejlődésének ösztönzése EU-szerte, többek között határokon átnyúlóan, sok múlik azon, hogy a tagállamok hogyan hajtják végre az ilyen típusú modellekre vonatkozó támogató keretet. A nemzeti energia- és klímatervek (NEKT-ek) keretében már most is követelmény, hogy a tagállamok jelentést tegyenek a megújulóenergia-közösségekről, azonban csak néhány tagállam nevezett meg mennyiségi célokat és konkrét intézkedéseket az energiaközösségek fejlesztésére vonatkozó nemzeti energia- és klímaterveikben. Az energiaközösségek fejlődésének az uniós irányelv szerinti fellendítése érdekében a Bizottság jelenleg dolgozza ki az energiaközösségi adatbázist, amely hozzájárul majd a bevált gyakorlatok terjesztéséhez, és technikai segítséget nyújt az energiaközösségek konkrét kezdeményezéseinek kidolgozásához szerte az EU-ban. Az energiaközösségekhez hasonlóan az uniós keret is támogatni fogja az energia-önellátás (azaz a termelő-fogyasztók) elterjedését, azzal a követelménnyel, hogy lehetővé kell tenni az egyéni és kollektív energia-önellátást, valamint a hálózati díjak alóli mentességet. Ezenkívül sok múlik a jogi keret kialakításán, az alkalmazandó hálózati díjakon és adókon, valamint az egyablakos információs pontokon, hogy ösztönözzük a kollektív energia-önellátást a többszintes társasházakban, és azokon kívül is, ha a tagállamok úgy döntenek. A jogi korlátok és a kedvezőtlen adórendszer komoly akadályokat gördíthet az energia-önellátás elterjedésébe. 3.3 Hőszivattyúk építőipari alkalmazásokhoz Technológiai elemzés Az építőipari alkalmazásokhoz használt hőszivattyúk kiforrott, kereskedelmi forgalomban kapható termékek. Besorolhatók aszerint, hogy milyen forrásból vonják ki a megújuló energiát (levegő, víz vagy talaj), milyen hőhordozó közeget alkalmaznak (levegő vagy víz), mi a céljuk (helyiségek hűtése/fűtése, ivó- és háztartási víz fűtése), valamint hogy milyen piaci szegmenseket céloznak (lakóépületek, könnyű kereskedelmi és hőhálózatok). Az EU-ban az elmúlt öt évben évente 11,5 %-kal nőtt a hőszivattyúk általi hőtermelés, 2020-ban elérve a 250 TWh-t . Ez a tendencia egyre nőni fog, mivel a fűtés villamosítása kulcsfontosságú hozzájárulást jelent majd az építőipar klímasemlegességéhez vezető úthoz. A hőszivattyúk nagyon hatékonyak; a tipikus szezonális 3-as teljesítménytényező azt jelenti, hogy minden egyes kWh felhasznált villamos energia után 3 kWh hő keletkezik. Következésképpen az épületek fűtésére szolgáló hőszivattyú üzemeltetése csak akkor lehet költséghatékony a gázkazánokhoz képest, ha a villamos energia/gáz árának aránya nem haladja meg a 3-at. Ez az arány tagállamonként nagy eltéréseket mutat, 1,5 és 5,5 között van , ami gyakran a fosszilis tüzelőanyagok tekintetében a villamos energiára kivetett magasabb adóknak és díjaknak tudható be, valamint annak, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának külső költségeit nem építették be a gáz-/olajárakba. Ezekkel a kérdésekkel az európai zöld megállapodás megvalósítása érdekében 2021 júliusában előterjesztett szakpolitikai csomag foglalkozik, különösen az energiaadó-irányelv módosítására irányuló javaslatok, valamint az építőipari és a közúti közlekedési ágazatra vonatkozó új kibocsátáskereskedelem bevezetése révén. A hőszivattyúk ágazatát globális és versenyképes piac jellemzi, ahol az innováció kulcsfontosságú. A változó uniós éghajlat- és környezetvédelmi szabályozásokhoz és stratégiákhoz való alkalmazkodás versenyben áll a termékek teljesítményének és költségeinek javításával az EU kis-, közép- és nagyvállalkozásaiban, ahol a kutatási és fejlesztési kapacitások korlátozottak. Ugyanakkor lehetőséget kínál az iparnak arra, hogy innovatív termékeket javasoljon. A 2011–2021 közötti időszak során a hőszivattyús technológiáról szóló, gyakran idézett tudományos publikációk 37 %-a az EU-ból származik, majd ezt követi Kína (23 %) és az Egyesült Államok (20 %). Az EU vezető szerepet tölt be az „építőipari alkalmazásokban használt elsősorban fűtő hőszivattyúkkal” kapcsolatos találmányokban is: 2015 és 2017 között a nagy értékű találmányok 42 %-át az EU-ban nyújtották be, majd ezt követte Japán (20 %), az Egyesült Államok (8 %), Dél-Korea (7 %) és Kína (4 %) . Erre a tudás- és innovációs bázisra építve az EU kutatási intézményei és ipara képes arra, hogy innovációkat javasoljon. A 2014–2020-as időszakban az építőipari alkalmazásokra irányuló hőszivattyús projektek a Horizont 2020 uniós kutatási és innovációs program keretében összesen 146,8 millió EUR-t tettek ki. Ennek az összegnek a legnagyobb részét (60,9 %) a hőszivattyúk más megújuló energiaforrásokkal való integrációjára fordították, míg a lakossági alkalmazásokhoz használt hőszivattyúk fejlesztésére 6,5 %-ot, a távfűtési alkalmazásokra pedig 32,6 %-ot.

Értékláncelemzés Az EurObserver szerint a hőszivattyúk forgalma az EU-ban 2018-ban 26,6 milliárd EUR-t tett ki, ami 2017-hez képest 18 %-os növekedést jelent. Ezzel párhuzamosan a közvetlen és közvetett munkahelyek száma 2018-ban 222 400 volt, ami 2017-hez képest 17 %-kal nőtt. Ezek az adatok a hőszivattyúk valamennyi típusára kiterjednek, beleértve a kizárólag hűtésre, fűtésre és hűtésre használt légi hőszivattyúkat is, amelyek a 2019-ben értékesített egységek 86 %-át tették ki. A készségek szempontjából a hőszivattyú-ágazat jól képzett munkaerőt alkalmaz a kutatás és fejlesztés, az alkatrész- és hőszivattyúgyártás, a hőtechnikai mérnökök és geológusok, a telepítők (beleértve a fúrókat is) és a szolgáltatás, valamint a karbantartás területén. A globális piac elemzése Ázsia és Amerika dominálja az exportot a légi hőszivattyúk lakossági légkondicionáló piacán . A kiegyensúlyozatlanság kevésbé markáns a reverzibilis légkondicionáló berendezések esetében : Az ázsiai országok még mindig vezető szerepet töltenek be, ezt követik az európai országok. A „főként fűtő hőszivattyúk” esetében az uniós országok vezető szerepet töltenek be az exportban, őket követi Ázsia. Az elmúlt öt évben azonban a „főként fűtő hőszivattyúk” uniós piaci növekedését az Ázsiából származó behozatal idézte elő, amely 2015 és 2020 között évente átlagosan 21 %-kal nőtt. Ezért a kereskedelmi egyenleg a 2015. évi 249 millió EUR többletről 2020-ra 40 millió EUR-s hiányra csökkent. Az EU hosszú távú stratégiájából származó előrejelzések alapján a hőszivattyúk értékesítése 2030-ig várhatóan gyorsan nőni fog az EU-ban az épületfűtési ágazat villamosítása miatt, majd ezt követően lassabb lesz a penetráció. Az uniós élvonalbeli piacon való gyorsabb megjelenés lehetőséget kínál az uniós iparnak arra, hogy 2030-ig növekedjen és versenyképes termelést fejlesszen, majd globális szinten ki tudja használni a fenntartható növekedést, amint azt az IEA előrevetíti . A magas európai költségek részben a nagy fokú széttagoltságnak és a nemzeti szinten koncentrált piacoknak tudhatók be. Egyes esetekben a nemzeti jogszabályok eltérnek, nevezetesen a termékek jóváhagyására vonatkozó követelmények és engedélyeztetési szabályok tekintetében. A piaci értékesítési és forgalmazási hálózatok javítása az EU-ban és azon kívül, valamint a megfelelő kompetenciákkal rendelkező partnerekkel való együttműködés fokozása hozzájárulna az uniós vállalatok versenyképességének növeléséhez. Mindazonáltal elismerve, hogy a hőszivattyúk jelentős szerepet játszanak az energiarendszer integrációjában, a Bizottság az épületkorszerűsítési programról szóló közleményében bejelentette, hogy továbbra is elő fogja mozdítani a hőszivattyúk használatát. A Bizottság törekedni fog arra is, hogy növelje a hőszivattyúk szerepét az energiarendszerek rugalmasságában, például a keresletoldali rugalmasságra vonatkozó üzemi és kereskedelmi szabályzat kidolgozásával. 3.4Akkumulátorok Technológiai elemzés Ez a jelentés a lítiumionos (Li-ion) akkumulátortechnológiára összpontosít, tekintettel annak az elektromobilitásban betöltött jelentőségére, amely a tiszta energiára való átállással kapcsolatos akkumulátorok iránti keresletet uralja . A tágabb energiarendszerben a helyhez kötött akkumulátorok energiatárolási eszközként elengedhetetlenek lesznek, ami lehetővé teszi az időszakosan rendelkezésre álló megújuló forrásokból származó energia jelentős hozzájárulását a villamosenergia-mixhez. Emellett az elektromos járműveknek a villamosenergia-hálózattal való kölcsönhatása nagy lehetőségeket rejt magában. 2020-ban az elektromos járművek a teljes európai gépjárműpiac több mint 50 %-án versenyképessé váltak a teljes tulajdonosi költség alapján. Az elektromos járművek lítiumion akkumulátorainak átlagos csomagolási ára 2010 óta reálértéken 89 %-kal csökkent, és 2020-ra 137 USD/kWh-ra (115 EUR/kWh) esett vissza. 2023-ra az átlagos csomagárak az előrejelzések szerint 101 USD/kWh körül alakulnak, és 2027-re az elektromos járművek beszerzési ára várhatóan alacsonyabb lesz, mint a hagyományos autóké . Az elektromos járművek átlagos akkumulátor-energiasűrűsége évi 7 %-ra nő , míg az elektromos könnyű gépjárművek (csak elektromos és hibrid) átlagos akkumulátortelepének mérete a 2018. évi 37 kWh-ról 2020-ra 44 kWh-ra nőtt, míg a legtöbb országban a tisztán elektromos autók akkumulátora az 50–70 kWh tartományban van . Az autók méretének növekedésével kapcsolatos tendenciák veszélyeztetik az energiahatékonyság javulását és a kritikus fontosságú nyersanyagok rendelkezésre állását. Az akkumulátortechnológia EU-n belüli kiépítése történelmi magasságokban van, 2020-ban az elektromos járművek eladása az autópiac 10,5 %-át tette ki (a 2019. évi 3 %-ról emelkedett meg) , azonban továbbra is jelentősek az egyenlőtlenségek az EU-n belül: Cipruson az elektromos járművek értékesítése a piac 0,5 %-át teszi ki, míg Svédországban 32 %-ot. Az elektromos járművek száma az EU-ban 2020 folyamán megduplázódott, és több mint kétmillióra nőtt, ami több mint 60 GWh tárolókapacitásnak felel meg. 2030-ra több mint 50 millió elektromos jármű várható az uniós utakon . Az EU-ban a kialakulóban lévő, helyhez kötött akkumulátorpiac 2020-ban nagyjából 1,3 GWh-ra nőtt, összesített beépített kapacitása körülbelül 4,3 GWh (főként lítiumion akkumulátorok) . Az energia-önellátás előmozdításával Németország a lakossági akkumulátortárolók európai piacának kétharmadát (2,3 GWh) nyerte el . 2030-ra a helyhez kötött akkumulátorok közel ugyanannyit tárolhatnak, mint ma a szivattyús energiatározók, energiaáteresztésben mérve a lítiumion akkumulátorok akár 5 órán keresztül is hatékonyan biztosítják a tárolást, míg a kialakulóban lévő technológiák, többek között az áramlásos akkumulátorok, jobban tudják biztosítani a hosszabb tárolási időtartamokat. A többletköltségeket figyelembe véve a hálózati méretű Li-ion alkalmazások rendszerköltsége 300 és 400 EUR/kWh között van, míg az otthoni tárolórendszerek költsége nagyjából megkétszereződött. Az akkumulátor-energiarendszer költségeinek a jelenlegi ár felére való csökkentése kulcsfontosságú az egész Európában történő tömeges kiépítéshez . Két többmilliárdos, közös európai érdeket szolgáló fontos projektben 12 tagállam, valamint több tucat vállalat és kutatószervezet vesz részt, és egyre nagyobb prioritást élvez az akkumulátorokkal kapcsolatos kutatás és innováció. Az EU pedig 925 millió EUR-t különített el a Horizont Európa program keretében az akkumulátorokkal foglalkozó partnerségre a 2021–2027-es időszakban. Értékláncelemzés Az európai bányászati projektek iránti növekvő érdeklődés ellenére, különösen a lítium és a természetes grafit esetében, ami az akkumulátorok szempontjából jelentőséggel bíró ásványokat illeti, mind az elsődleges, mind a másodlagos akkumulátor-nyersanyagok kínálata jelentős bővítést igényel, hogy lépést lehessen tartani az akkumulátor-alapanyagok iránti növekvő kereslettel . Az EU nagymértékben függ a kobalt, lítium és grafit nemzetközi kereskedelméről, és ezek az anyagok szerepelnek a kritikus fontosságú nyersanyagok uniós listáján . Bár a nikkelellátás diverzifikáltabb, az EU az akkumulátorgyártáshoz szükséges nagy tisztaságú anyagok importjára támaszkodik, ~ 56 %-os részesedéssel. A jövő anód- és katódanyagai, például a szilícium, a titán és a nióbium szintén szerepelnek a kritikus fontosságú nyersanyagok uniós listáján . A kobaltfinomításon kívül (Kína után a második helyen áll) az EU általában gyenge pozícióval rendelkezik az akkumulátorokhoz kapcsolódó anyagok finomítása terén. Bár jelentős uniós szereplők tevékenykednek a katódanyagok területén, az EU továbbra is az Ázsiából származó katódanyagok nettó importőre. Az akkumulátorcella-gyártási kapacitás az előrejelzések szerint megközelíti a 400 GWh-t, és 2025-re nagyrészt ki fogja elégíteni a belföldi keresletet . 2021-ig bezárólag a külföldi – főként koreai – vállalatok uniós leányvállalatai 44 GWh lítiumioncella-termelési kapacitást foglaltak magukban . Időközben 10 uniós székhelyű vállalat kezdi meg a lítiumioncella-gyártást az elkövetkező években. A világ vezető termelői szintén gyárakat hoznak létre az EU-ban. A lítiumion-cella gyártási kapacitása egyre nő az EU-ban, a 2018. évi 3 %-ról 2021-re a globális kapacitás 6 %-át teszi ki . Az európai gyártók továbbra is erős pozíciót töltenek be a lítiumion réspiaci alkalmazásai terén, de továbbra is függnek az akkumulátorcella-gyártó berendezések ázsiai vállalataitól .

Az EU a legerősebb szerepet a végtermékek terén tölti be. Az összes uniós gépjárműipari vállalat elfogadta az e-mobilitásra való átállást, az egyik ráadásul 2021-ben 1 millió elektromos autót kíván értékesíteni. Az EU-nak számos újrafeldolgozója van, azonban kapacitásaik korlátozottak. Jelenleg az akkumulátorokat az életciklus végén többnyire Ázsiába küldik . Amint létrejön az akkumulátorokról szóló új rendelet támogató kerete, Európa vezető szerepet tölthet be az akkumulátorok körforgásos gazdaságában, a bányászattól az újrafeldolgozásig. A növekvő értéklánc több erőfeszítést igényel az oktatás és képzés terén, mivel 2025-ig 800 000 közvetlen munkahely és összesen 3–4 millió munkahely jön létre . E célból az EU elindította az EBA250 Akadémiát. A globális piac elemzése Kína ellenőrzi a világ akkumulátornyersanyag-finomítási kapacitásának 80 %-át, a cellagyártási kapacitás 77 %-át és az akkumulátoralkatrész-gyártási kapacitás 60 %-át . A Li-ion akkumulátorok uniós kereskedelmi hiánya 2018-ban 3,6 milliárd EUR, 2019-ben pedig 4,2 milliárd EUR volt. Az akkumulátorcellák többségét még 2020-ban importálták, és az összes vezető akkumulátorgyártó nem európai (de többen az EU-ban gyártanak). 2020-ban a Li-ion akkumulátorok világpiaca nagyjából 40–47 milliárd USD-t tett ki . A beruházási projekteknek köszönhetően 2025-re az EU Kína mögött a világ második legnagyobb akkumulátorcella-gyártójává fog válni. Az EU-ban 2020-ban csak csekély kereskedelmi deficit volt megfigyelhető az elektromos autók piacán, míg az export gyorsabban nőtt, mint az import . Ezzel párhuzamosan az uniós gépjárműipari vállalatok Ázsiában és az USA-ban is bővítik gyártóberendezéseiket, az ottani vállalatokkal versenyezve. Az EU-nak a helyhez kötött tárolási piacon is jelentős szereplői vannak: pl. globális vezetők bevonása a hálózati alkalmazásokba és a lakossági tárolók piacaiba. Az elektromos buszok gyártása és bevezetése terén az EU messze elmarad Kínától, amely már autóbuszflottájának 60 %-át villamosította. 2020-ban csak 1714 elektromos buszt értékesítettek az EU-ban, míg Kínában 61 000-et. 3.5Megújulóhidrogén-termelés elektrolízisen keresztül Technológiai elemzés A víz elektrolízisével nyert megújuló hidrogén (más néven a nem biológiai eredetű megújuló üzemanyagok) lehetőséget kínál a nehezen villamosítható és nehezen csökkenthető ágazatok dekarbonizálására, mint például az ipar és a nagy teherbírású közúti szállítás, valamint hozzájárulhat az olyan energetikai szolgáltatásokhoz, mint a szezonális tárolás. A fő technológiai kihívás magában foglalja a megújuló energia hidrogénné történő átalakításával összefüggő energiahatékonysági veszteségeket, mivel a megújuló hidrogén minden egysége 1,5 egységnyi megújuló energiaforrásból előállított villamos energiát igényel. Ehhez jelentős mennyiségű megújuló energiaforrásra, főként szél- és napenergiára van szükség, valamint arra, hogy a megújuló energia költségei csökkenjenek, hogy versenyképessé váljon a fosszilis alapú hidrogénnel szemben. A hidrogén iránti jelenlegi uniós ipari kereslet, amely évente mintegy 7,7 millió tonna , nagyrészt fosszilis tüzelőanyagokból származik. A víz elektrolízisével előállított hidrogén a becslések szerint a teljes termelés kevesebb mint 1 %-át teszi ki . Az EU jelenlegi 2030-as célkitűzése, hogy 40 GW elektrolizátort telepítsen, és évente akár 10 millió tonna megújuló hidrogént állítson elő . 2050-re az elektrolizátorkapacitásra vonatkozó előrejelzések az európai piac esetében 511 GW és 1 000 GW között alakulnak. A vízelektrolizátorokra vonatkozó néhány fő teljesítménymutatót az alábbiakban foglaljuk össze a különböző technológiák esetében: Alkáli, protoncserélő membrán (PEM), anioncserélő membrán (AEM) és szilárd oxidos (SO) elektrolizátorok. Az anioncserélő membránok nem ugyanolyan kiforrottsági szinttel rendelkeznek, mint a többi technológia (még fejlesztés alatt állnak, azonban korlátozott kereskedelmi felhasználásra rendelkezésre állnak). Egyre inkább megkezdődik a szilárd oxidos elektrolízis demonstrációs célú telepítése. Az alkáli és a protoncserélő membrán (PEM) teljes mértékben kereskedelmi technológia. 2020 2030 Alkáli PEM AEM SO Alkáli PEM AEM SO Jellemző hőmérséklet (°C) 70–90* 50–80* 40–60* 700–850* – – – – Cellanyomás (bar) < 30* < 70* < 35* < 10* – – – – Hatásfok (rendszer) (kWh/kgH2) 50 55 57* 40 48 50 < 50* 37 Bomlás (%/1 000 h) 0,12 0,19 – 1,9 0,1 0,12 – 0,5 Beruházási kiadások skálája (EUR/kW – 100 MW termelés alapján) 600 900 – 2 700 400 500 – 972 Forrás: Kiegészítés a 2014–2020-es időszakra szóló többéves munkatervhez, FCH Közös Vállalkozás, 2018, valamint a „*”-gal jelölt paraméterek esetében az Energiaügyi Főigazgatóság (Európai Bizottság) „Green Hydrogen Cost Reduction” (A zöld hidrogén költségcsökkenése) jelentéséből származó IRENA-adatok alapján történő kidolgozása, 2020. Az Üzemanyagcella- és Hidrogéntechnológiai Közös Vállalkozás (FCH Közös Vállalkozás) 2008 óta mintegy 150,5 millió EUR-t fektetett be elektrolizátortechnológiák fejlesztésébe (74,7 millió EUR kutatási tevékenységekre és 75,9 millió EUR innovációs cselekvésekre). A fő kedvezményezett országok Németország, Franciaország és az Egyesült Királyság, mintegy 31, 25, illetve 18 millió EUR-val. A Horizont 2020 zöld megállapodással kapcsolatos pályázati felhívása mintegy 90 millió EUR összegű finanszírozást bocsátott rendelkezésre három projektkonzorcium számára, hogy valós körülmények között 100 MW teljesítményű elektrolizátorokat fejlesszenek ki és működtessenek. Míg Japán már évek óta következetesen szabadalmaztat ezen a műszaki területen, más régiókban (különösen Kínában) az elektrolizátorokkal kapcsolatos találmányok száma az elmúlt években folyamatosan nőtt. Az elektrolizátorok esetében Európa (beleértve az Egyesült Királyságot is) arányosan több nemzetközi szabadalmi családot (több nemzetközi szabadalmi hivatalnál benyújtott és közzétett szabadalmi bejelentést) nyújt be, mint más vezető gazdaságok . Értékláncelemzés Nehéz pontos információkat gyűjteni a megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású hidrogénnel kapcsolatos értékláncokról és azok várható növekedéséről, de a több mint 1 500 tagú Európai Tisztahidrogén-szövetség munkája nagyon dinamikus és gyorsan fejlődő ágazatra utal. Az Európai Tisztahidrogén-szövetség már gyűjtött információkat a 2030-ig tartó, mintegy 60 GW elektrolizátorral kapcsolatos projektekről, amelyek nagy többsége megújuló villamos energiával fog működni. Az elektrolízis piaca jelentős fejlődési potenciállal rendelkezik. A közepes-nagyüzemi elektrolízisrendszerek gyártóinak áttekintése, amelyek csak a kereskedelmi rendszerek gyártóit jelentik, és nem veszik figyelembe a laboratóriumi méretű elektrolizátorok gyártóit, azt mutatja, hogy Európa erős nemzetközi pozícióval rendelkezik mind az alkáli, mind a PEM-elektrolízis terén, és igen erős pozícióval rendelkezik a SO-elektrolízis terén is, miközben az egyetlen AEM-gyártó is az EU-ban található. Ezen elektrolizátorok széles körű bevezetése többek között a megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású hidrogén előállításához szükséges megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású villamos energia rendelkezésre állásától, valamint egyéb tényezőktől, például az elektrolizátorok üzemidejének növelésétől és a villamosenergia-árak csökkentésétől függ. A globális piac elemzése Az EU technológiai vezető szerepet tölt be az elektrolízis és a kapcsolódó technológiák terén, de egyelőre viszonylag kis mennyiségben gyárt elektrolizátorokat, ami azonban várhatóan jelentősen növekedni fog az elkövetkező években. Körülbelül 30 nyersanyagra van szükség az üzemanyagcellák, elektrolizátorok és hidrogéntárolási technológiák gyártásához. Ezen anyagok közül a kritikus fontosságú nyersanyagok 2020-as listája szerint 13 anyag tekinthető kritikus fontosságúnak az EU gazdasága számára (az értékelésben nem szereplő elektrolizátorok). Különösen a PEM-elektrolízis követeli meg a nemesfém-katalizátorok, mint például az irídium anódhoz és a platina katódhoz való felhasználását, amelyek mindegyike főként Dél-Afrikából származik; míg a SO-elektrolizátor ritkaföldfémeket igényel, amelyek főként Kínából származnak. 3.6Intelligens energiahálózatok (elosztóhálózat automatizálása, intelligens fogyasztásmérés, otthoni energiagazdálkodási rendszerek és intelligens elektromosjármű-feltöltés)

Az intelligens hálózati technológiák elterjedése várhatóan erőteljes tendencia marad ebben az évtizedben és azt követően is, szoros összefüggésben a villamosítással, a decentralizációval, a jobb hálózati megbízhatóság és működési hatékonyság szükségességével, valamint az elöregedő hálózati infrastruktúra korszerűsítésére irányuló beruházások növelésével. Az olyan technológiák, mint az intelligens fogyasztásmérés, az automatizálás vagy a mobilitás villamosítása 2030-ig az EU-ban és az Egyesült Királyságban az energiaelosztó hálózatokba történő becsült beruházások mintegy 8 %-át teszik ki . Széles körben várható, hogy a kapcsolódó digitális szolgáltatások piaca is növekedni fog. Ez a szakasz a digitális technológiák és szolgáltatások négy olyan területét elemzi, amelyek különösen fontosak az EU épületekkel és mobilitással kapcsolatos törekvései, nevezetesen az elosztóhálózat automatizálása, az otthoni energiagazdálkodási rendszerek, az intelligens fogyasztásmérők és az intelligens töltés szempontjából. Technológiai elemzés Az elosztás automatizálása és az intelligens fogyasztásmérés olyan kiforrott, piacképes eszközökre és szoftverekre támaszkodhat, amelyek kiépítése már egy évtizede tart. 2020 végére például közel 150 millió intelligens fogyasztásmérőt telepítettek az EU-ban, Norvégiában, Svájcban és az Egyesült Királyságban (49 %-os átlagos penetrációs arány). Ez a szám 2025-re várhatóan csaknem 215 millióra nő (69 %-os penetrációs arány) , a második hullám technológiája pedig inkább a decentralizációra és a fogyasztóknak nyújtott szolgáltatásokra összpontosít. Másrészt az otthoni energiagazdálkodási rendszerek és az intelligens töltés már korai szakaszban vannak, és még mindig sok ígéretes kutatási projekt működik az EU-ban és máshol, ami előmozdítja a technológia jelenlegi állását, és kihat erre a korai növekedésre. A szabványosítás, az interoperabilitás és a kiberbiztonság minden technológia esetében általános kihívást jelent, és fennáll a veszélye annak, hogy a sokszor széttöredezett piacon lassul a bevezetés. Értékláncelemzés A négy technológia értéklánca a hardver, a szoftver és szolgáltató kombinációjából áll. Ez hozzájárul az uniós értékláncok számos szereplő közötti széttöredezettségéhez, különösen az otthoni energiagazdálkodási rendszerek és az intelligens töltés területén. Az elosztási automatizálás és az intelligens fogyasztásmérés értékláncai viszont koncentráltabbak. Az elosztás automatizálása terén egyes európai vállalatok jelen vannak a teljes értékláncban, és jelentős globális szereplők vagy piaci vezetők, míg az intelligens fogyasztásmérés értékláncait jellemzően regionális szereplők uralják. Összességében több mint 50 – többnyire európai – vállalat folytat valamiféle tevékenységet az otthoni energiagazdálkodási rendszerek piacán, amelyek közül néhány jelentős tapasztalattal rendelkezik az energia terén. A közelmúltban a beszerzési közösségek szolgáltatói és a technológiai vállalatok is megjelentek ezen a piacon, üzleti modelljeik kizárólag az otthoni energiagazdálkodási rendszerek köré összpontosultak, és néha nagyobb vállalatok számára kínálnak termékeket vagy szolgáltatásokat, amivel elkerülik, hogy azok lefedjék az otthoni energiagazdálkodási rendszerek teljes termelési láncát. Az elektromos járművek töltőinfrastruktúrájának ellátási láncával kapcsolatos három fő szempont a következő: i. a gyártók ellátási lánca főként helyi és/vagy regionális, különösen az EU-ban székhellyel rendelkező kereskedők esetében, ii. az alapvető elektronikai alkatrészeket Ázsiában vásárolják meg, és iii. a piac és az értéklánc még nem teljesen érett, mivel az eladók főként házon belül fejlesztenek, terveznek és gyártanak, néhány szerződéses gyártással. Mivel azonban az elosztott energiaforrások és az elektromos járművek bevezetése ebben az évtizedben gyors ütemben fog haladni, az intelligens töltési ágazat a több milliárd eurós elektromosjármű-töltési piac egyre növekvő részeként erősödni fog, különösen a lassú töltésű részen, amely az IEA legutóbbi globális elektromosjármű-áttekintésében foglaltak szerint nagyobb lesz, mint a gyors töltésű rész. Érdemes megemlíteni, hogy mivel a szoftver egyre nagyobb jelentőséggel bír az intelligens energiahálózatokhoz kapcsolódó technológiákban, az üzleti modell részben igazodik a tisztán szoftveripar üzleti modelljéhez, és egyre inkább a szolgáltatási piac felé fejlődik, és a bevételek nagy része a kezdeti kiépítés után keletkezik. A globális piac elemzése Mind a négy piac körülbelül 10 %-os összetett éves növekedési rátával (CAGR) növekszik, a töltőinfrastruktúra 26 %-ossal. Az elosztás automatizálása, amely a négy közül a legnagyobb globális piac, és becsült értéke 2020-ban 12,4 milliárd USD, 2025-re várhatóan 7,4 %-kal növekszik, és eléri az 17,7 milliárd USD-t. Az intelligens fogyasztásmérők piacának becsült értéke 2019-ben 21,3 milliárd USD volt, és 2027-re 38–39 milliárd USD-ra prognosztizálható (elsősorban az ázsiai növekedés miatt). Az otthoni energiagazdálkodási rendszerek globális piaca az előrejelzések szerint a 2019. évi közel 4,4 milliárd USD-ről 2028-ra több mint 12 milliárd USD-re nő 12,3 %-os (az EU-ban pedig 12,1 %-os) CAGR mellett. Végezetül az elektromos járművek töltőinfrastruktúrája és a platformok terén valódi fellendülés tapasztalható az EU-ban ebben az évtizedben: az összesített piacuk a 2020. évi 0,63 milliárd EUR-ról 2030-ra várhatóan 6,7 milliárd EUR-ra fog nőni, ami 26 %-nál magasabb CAGR-ot jelent. Az elektromos járművek virágzó piaca hatalmas lehetőségeket teremt majd az otthoni energiagazdálkodási rendszerek számára, mivel ez lesz az egyik legfontosabb otthoni elektromos terhelés. A korai szabályozási nyomás az intelligens fogyasztásmérők egyre növekvő uniós piacát hozta létre, amely mérőket főként az uniós gyártók bocsátják rendelkezésre, legalábbis a hardver tekintetében; az intelligens fogyasztásmérők és irányítási rendszerek szoftverpiaca még az EU-ban is kiegyensúlyozottabbnak tűnik, és néhány erős amerikai szereplő is jelen van. Másrészről az ázsiai (és különösen kínai) piacok az európai piachoz képest hatalmasak a szállított egységek tekintetében. Ambiciózus szakpolitikai célkitűzések (pl. európai zöld megállapodás, energiarendszer integrációja stb.), kedvező szabályozási környezet (pl. villamosenergia-irányelv) és közfinanszírozás (pl. Horizont Európa, kohéziós politika, Európai Innovációs Alap, Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz) révén az EU vezető szerepet kíván betölteni az intelligens hálózatok kiépítése terén. Ez, valamint a hálózati technológiákat biztosító, régóta működő uniós vállalatok megléte mind a négy technológiai területen támogatni fogja az európai piacvezetők és a megbízható technológiájú gyártók létrejöttét. Ugyanakkor, mivel a globális piacelemzés az USA-ban és az ázsiai csendes-óceáni térségben (Kína, Japán, Dél-Korea) is erőteljes fejleményeket tár fel, az európai vállalatoknak 2030-ig kemény versennyel kell szembenézniük. 3.7Megújuló üzemanyagok a légi közlekedésben és a hajózásban Technológiai elemzés A megújuló üzemanyagok, köztük a fejlett bioüzemanyagok és a megújuló szintetikus üzemanyagok jelentik az egyetlen kereskedelmi megoldást a légi közlekedési és hajózási ágazat szén-dioxid-mentesítésére. A megújuló üzemanyagok várhatóan a teljes uniós légijármű-park tüzelőanyag-fogyasztásának 5 %-át (azaz 2,3 Mtoe) biztosítja 2030-ra, 2050-re pedig 63 %-át (azaz 28 Mtoe). A megújuló légijármű-üzemanyagok bejelentett éves összkapacitása az EU-ban 2025-re mintegy 1,7 millió tonna, ami az EU összes légijármű-üzemanyagának 0,05 %-át teszi ki. Összehasonlításképpen az Egyesült Államok beépített teljesítőképessége kétszer ekkora (3,6 millió tonna) és a globális kapacitás körülbelül 60 %-a. A megújuló tengeri üzemanyagok aránya jelenleg elhanyagolható, azonban 2030-ra a teljes üzemanyagmix 8,6 %-át, 2050-re pedig annak 88 %-át fogja elérni. A megújuló üzemanyagok kereskedelmi hasznosítását és bővítését a magas tőkekiadások (CAPEX) akadályozzák, amelyek egy üzem esetében elérik az 500 millió EUR-t és a teljes termelési költség 80 %-át. A megújuló üzemanyagok termelési költségeit jelenleg a hagyományos üzemanyagok jelenlegi piaci árának 3–6-szorosára becsülik. A meglévő kőolaj-finomítókban és más iparágakban a közös feldolgozás (vagy a repülőgép-üzemanyagok esetében kohidrotizálás) egyre érettebbé válik, és előnyt jelent a beruházási költségek csökkentése szempontjából. Az EU jelentős mértékben hozzájárul a megújuló üzemanyagok költségeinek csökkentéséhez azáltal, hogy erős globális pozíciót tart fenn a kutatási és innovációs beruházások terén. A tagállamok által a bioüzemanyagokra, köztük a fejlett bioüzemanyagokra fordított kutatási és innovációs közfinanszírozás 2008 óta nagyjából évi 400 millió EUR-t tesz ki. Emellett a megújuló üzemanyagok uniós finanszírozása a 2012–2016-os időszakra szóló 430 millió EUR-ról 531 millió EUR-ra nőtt a 2017–2020-as időszakban. Ugyanebben az időszakban 84 millió EUR-ról 229 millió EUR-ra nőtt a légi és a tengeri üzemanyagok finanszírozására elkülönített összeg.

A kutatási és innovációs magánbefektetések esetében korlátozottak a bizonyítékok, de arra lehet következtetni, hogy a kínai székhelyű vállalatok átlagosan a legnagyobb éves beruházásokat (809 millió EUR) fordították megújuló üzemanyagokra, ezt követik az uniós (652 millió EUR) és az egyesült államokbeli (578 millió EUR) vállalatok. A legnagyobb kutatási és innovációs beruházások aránya azonban az EU-ban található, amelyet Kína és az USA követ. A következetes beruházások az EU-t a globális innováció éllovasai közé tehették. A bizonyítékok azonban arra utalnak, hogy az egyesült államokbeli vállalatok mögött van, amelyek számos vezető innovátorral rendelkeznek, és kétszer annyi szabadalmat birtokolnak a légijármű-üzemanyagok terén, mint az uniós székhelyű vállalatok. A tengerhasznosítási ágazatban a japán és uniós székhelyű vállalatok külön-külön a szabadalmak egyharmadát teszik ki, de a bizonyítékok nem meggyőzőek a megújuló üzemanyagokon túli egyes technológiák bevonása és az adatok részletezettségének hiánya miatt. Értékláncelemzés Összességében a megújuló üzemanyagok a légi és tengeri közlekedési ágazatban nem csupán a klímasemleges gazdaság felé való elmozdulás stratégiai elemei, hanem lehetőséget kínálnak a növekedésre és a foglalkoztatásra is. Az európai zöld megállapodást megvalósító csomag várhatóan növelni fogja a megújuló üzemanyagok iránti keresletet a hajózás és a légi közlekedés számára az EU-ban. Ez 2030-ra akár több milliárd eurós éves hozzáadott értéket is jelenthet. Tekintettel arra, hogy az EU-ban jelenleg 16 Mtoe folyékonybioüzemanyag-termelés közel 230 000 embert foglalkoztat, a hazai termelés növekedése 2050-ig akár 270 000 új munkahelyet is teremthet. A jelenlegi bioüzemanyag-foglalkoztatás arra is utal, hogy a piac bővüléséhez szükséges készségek már most is szilárd alapokon nyugodnak, de a 2050-ig történő potenciális megkétszerezéshez szükség lehet a készségekkel kapcsolatos képzés növelésére. Az uniós értékláncok profitálnak a különböző termelési módokkal és alapanyagokkal kapcsolatos sokszínű szakértelemből, továbbá a megújuló üzemanyaggal foglalkozó vállalatok, az olaj- és gázipari vállalatok, valamint a kikötők és repülőterek közötti növekvő számú közös vállalkozásból származó szinergiákból, ami a megújuló üzemanyagok piacának a légi közlekedésre és a hajózásra való kiterjesztésére irányuló felkészültségről tanúskodik. A fejlett bioüzemanyagok főként nem újrahasznosítható hulladékokon és maradékanyagokon alapulnak, ami fenntarthatóbb lehetőség, és kevesebb hatást gyakorol a földhasználatra és a biológiai sokféleségre, mint az élelmiszer- és takarmány-bioüzemanyagok. A biomassza-alapanyagok választása hatással lehet a fenntarthatóságra, a termelési költségekre és a kínálat esetleges szűk keresztmetszeteire. A szűk keresztmetszetek elkerülése érdekében különösen a fejlett bioüzemanyagok bővítésekor lesz szükség a hulladékoktól eltérő alapanyagokon alapuló alternatív termelési módok kiforrottságára. A globális piac elemzése A légi közlekedésben és a hajózásban a megújuló üzemanyagok piaca jelenleg igen korlátozott. Az európai zöld megállapodást megvalósító csomag új szakpolitikái várhatóan jelentős mértékben növelni fogják a keresletet, és ki fogják bővíteni ezeket a piacokat a következő évtizedekben. Az EU-nak a közúti közlekedésben használt bioüzemanyagok terén fennálló erőteljes globális piaci pozíciója, valamint a vezető fejlettbioüzemanyag-termelők koncentrációja arra utal, hogy az EU kedvező helyzetből indul ahhoz, hogy szerepet vállaljon ezeken az új piacokon. Azonban az ezt a célt szolgáló kezdeményezéseivel és az EU-hoz viszonyított kétszeres kapacitásával az Egyesült Államok szintén versenyben van az uniós piacokért fenntartható légijármű-üzemanyag termelése terén. A villamos energia felhasználásával előállított folyékony szintetikus üzemanyagoknak az alacsony költségű megújuló villamos energiától való függése miatt a szintetikus üzemanyagok előállítása a közel-keleti és észak-afrikai régiótól (MENA) való nagyobb függéshez vezethet. Másrészt a meglévő uniós üzemanyaggyártó létesítményekkel való szinergiák (a finomítókkal való integráció, a termelési és a kiegészítő infrastruktúrák újrafelhasználása, a képzett munkavállalók rendelkezésre állása, a szén-dioxid elkülönítésre és újrafelhasználásra való rendelkezésre állása, valamint egyéb tényezők) lehetőséget kínálnak a szintetikus üzemanyagok gazdaságilag versenyképes termelésére az EU-ban. Az átalakító hatású technológiák jelentősége – Példa a szoláris üzemanyagokra A folyékony fosszilis tüzelőanyagok alternatívái iránti igény ösztönzi a nagy energiasűrűségű és bőséges alapanyag-ellátással rendelkező, költséghatékony megújuló üzemanyagok kifejlesztésére irányuló kutatást és innovációt. Míg a fejlett bioüzemanyagok és a szintetikus üzemanyagok már kiforrott technológiának számítanak, és néhány közülük akár a piaci hasznosítást is eléri, a szoláris üzemanyagok még mindig alacsony technológiai érettségi szintű technológiák (TRL), amelyek konceptuális vagy kísérleti szakaszban vannak. 2050-re a nagymértékű beruházások azonban lehetővé tehetik ezen átalakító hatású technológiával kapcsolatban, hogy növekedjen a költséghatékony, nagy energiasűrűségű üzemanyagok elérhetősége, miközben csökkenthető az alapanyagokkal és az erőforrásokkal kapcsolatos nyomás. 2050-re a rendelkezésre álló technológiák gyors bevezetésén túl a zéró nettó kibocsátás eléréséhez további, jelenleg alacsony technológiai érettségi szinttel rendelkező technológiák piacra kerülésére lesz szükség. A múltbéli példák is azt mutatják, hogy célzott kutatási és innovációs tevékenységek révén olyan technológiákat lehetett bevezetni a piacra, amelyek harminc évvel ezelőtt csak alacsony technológiai érettségi szintet értek el, vagy csak elképzelések voltak, mint a tengeri szélenergia, a megújuló üzemanyagok és az elektromos járművek lítiumion-akkumulátorai.