Összegző jelentés az ivóvíz minőségéről az EU-ban a 98/83/EK irányelv 13. cikkének (5) bekezdése szerinti, a 2011–2013 közötti időszakra vonatkozó tagállami jelentések vizsgálata alapján

1.Bevezetés

Az irányelv

Az ivóvízről szóló irányelv célja annak biztosítása, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz biztonságos legyen. Az irányelv előírja, hogy az ivóvíznek mentesnek kell lennie minden olyan mikroorganizmustól, parazitától vagy anyagtól, amely potenciálisan veszélyeztetheti az emberi egészséget, és ennek érdekében előírásokat fogalmaz meg az ivóvízben található leggyakoribb potenciálisan káros mikroorganizmusokra és anyagokra vonatkozóan.

A jelentés

Az ivóvízről szóló irányelv szerint a tagállamok kötelesek rendszeresen ellenőrizni a fogyasztók számára nyújtott ivóvíz minőségét. A tagállamoknak háromévente jelenteniük kell a felügyeleti eredményeket a Bizottságnak. Az összegző jelentés összegzően ismerteti az ivóvíz minőségére vonatkozó adatokat az uniós tagállamok tekintetében a 2011–2013 közötti időszakban. A jelentéssel teljesül az ivóvízről szóló irányelv 13. cikkének (5) bekezdésében foglalt azon kötelezettség, amelynek értelmében a Bizottságnak meg kell vizsgálnia a tagállami jelentéseket és az uniós ivóvíz minőségéről háromévente összegző jelentést kell megjelentetnie. Az ezen jelentésben feltüntetett információk egy kivételével valamennyi tagállamra kiterjednek: Horvátország mentesült a jelenlegi jelentési kötelezettség alól, hiszen 2013 közepén, azaz e jelentéstételi időszak végéhez közel csatlakozott az EU-hoz. Ez a jelentés független attól a szolgálati munkadokumentumtól, amely az ivóvízről szóló irányelv REFIT-értékeléséről szól, és amelyet 2016 utolsó negyedévében fognak elfogadni.

Az irányelv különbséget tesz a kis és a nagy vízszolgáltató létesítmények között. A nagy vízszolgáltatók átlagosan napi 1000 m³-t meghaladó ivóvízhozammal rendelkeznek vagy 5000 főnél többet látnak el. A minimális vízminőségi követelmények egyformák a kis és a nagy vízszolgáltató létesítmények esetében, de a jelentési kötelezettségek csak a nagy vízszolgáltatókra vonatkoznak. Ennek megfelelően ez az összegző jelentés a nagy vízszolgáltató létesítményekre vonatkozó ivóvízminőséget foglalja össze.

Ennek ellenére az adatgyűjtés során 15 tagállam (BE, BG, CY, ES, FR, GR, HU, IE, LU, MT, PT, RO, SE, SI, SK) önkéntes alapon információt nyújtott a kis (napi 1000 m³-nél kisebb hozamú) vízellátási körzetekről is. A kis vízszolgáltatók átfogó uniós megfelelőségi értékelését a Bizottság nem tartotta célszerűnek, mivel a rendelkezésre álló adatok nem voltak teljesen reprezentatívak az egész Unióra, ezért a jelenlegi jelentés nem tartalmazza ezeket az információkat. A 15 tagállam által nyújtott információk szerint az általános megfelelőség átlagosan 98%-os, és komoly problémák nem merültek fel. A Bizottság azonban úgy véli, hogy további információkra van szükség ahhoz, hogy megfelelő képet lehessen alkotni a pontos helyzetről, és ezért további vizsgálatokat fog végezni. Azokban az esetekben, ahol a tagállamok a kis vízszolgáltatók által nyújtott szolgáltatásokról is adtak tájékoztatást, ezek az információk az egyes országok adatlapjának végén kerültek feltüntetésre. A tagállamonként részletesebb információt nyújtó országokról szóló adatlapok a Bizottság Környezetvédelmi Főigazgatóságának honlapján érhetőek el. A 2011–2013 közötti időszakra vonatkozó, a nemzeti honlapokon feltüntetett tagállami ivóvízjelentések hivatkozásai e jelentés I. mellékletében találhatók.

Az ivóvíz minőségi paraméterei

Az irányelv előírásokat határoz meg az ivóvízben található leggyakoribb potenciálisan káros mikroorganizmusok és anyagok vonatkozásában. Összesen 48 alapvető paramétert kell rendszeresen ellenőrizni és vizsgálni. Az irányelv a paraméterek három csoportját különbözteti meg: mikrobiológiai paramétereket, kémiai paramétereket és indikátor paramétereket (részletesen kifejtve az irányelv I. mellékletében).

Az Escherichia coli és az Enterococcus két mikrobiológiai paraméternek nullát helyettesítő határértéke van. Más szóval a víz minőségének és biztonságának garantálása érdekében ezeknek az organizmusoknak nem szabad jelen lenniük az ivóvízben.

A kémiai paramétereket az emberi egészségre való potenciális hatásuk miatt választották ki. Vegyi anyagok – a baleseteket leszámítva – szinte soha nincsenek jelen az ivóvízben olyan koncentrációban, amely akut egészségkárosító hatásokat váltana ki. A vegyi anyagok közé tartoznak a nyomelemek, mint például az arzén, a nikkel vagy az ólom, illetve egyéb anyagok, mint a cianid, a policiklikus aromás szénhidrogének vagy nitrogén összetevők: a nitrát és a nitrit. A vegyi anyagok hatása függ a túllépés mértékétől, az expozíció időtartamától és az emberi testre gyakorolt hatás jellegétől. A számszerű értékek többnyire az élethosszig tartó expozíción és személyenként naponta két liter átlagos ivóvízbevitelen alapulnak.

Az indikátor paraméterek olyan paraméterekre vonatkoznak, amelyek közvetetten érintik a víz minőségét: annak jelzésére szolgálnak, hogy valami megváltozott a vízforrásnál, a víz kezelésénél vagy a víz elosztásánál. Ha a paraméterek túllépése figyelhető meg ebben a paramétercsoportban, a helyzetet tovább kell vizsgálni és a problémát meg kell oldani. Bár a legtöbb indikátor paraméter nem jelent közvetlen veszélyt az emberi egészségre, a vízminőségre közvetetten hatással lehet a víz megjelenése, íze vagy illata révén (és ezáltal befolyásolja a fogyasztó általi elfogadhatóságot) vagy zavarhatja a megfelelő kezelést, pl. a szerves anyag jelenléte miatt elégtelen lehet a fertőtlenítés.

Az ellenőrzési követelményeket az irányelv II. és III. mellékletének módosítása révén a tudományos és műszaki fejlődésnek megfelelően nemrég aktualizálták. E módosítás egy kockázatalapú megközelítését vezetett be, amelyet a tagállamok önkéntes alapon alkalmazhatnak az ellenőrzés kiterjesztése, a gyakoriság csökkentése vagy a paraméterek törlése céljából a kockázatértékelés eredményei alapján. A módosítás 2015. október 27-én lépett hatályba és a nemzeti jogba 24 hónapon belül kell átültetniük a tagállamoknak.

2.Eredmények uiós szinten

Általános információk

Az Európai Unióban különböző forrásokból nyernek ki ivóvizet. Összességében a tagállamok fő forrásai a felszín alatti és a felszíni vizek (pl. ivóvíz gátak), amelyek ivóvízellátásunk 50, illetve 36%-át teszik ki (1. ábra ).