(2)2016. február 26-án közzétették a Horvátországra vonatkozó 2016. évi országjelentést, amely értékelte a Horvátország által tett előrelépéseket a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások kezelése, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek teljesítése terén. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is. 2016. március 8-án a Bizottság bemutattaa részletes vizsgálat eredményeit. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Horvátországban túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Alapvető fontosságú a magas államadóssághoz, vállalati adóssághoz és külső adóssághoz kapcsolódó gyengeségek kezelése a magas munkanélküliséggel összefüggésben. A meghatározott szakpolitikai intézkedéseket igénylő további gyengeségek közé tartozik a költségvetési irányítás, az állami tulajdonban lévő vállalatok irányítása, a közigazgatás hatékonysága és a nemteljesítő hitelek szanálása.

(3)Horvátország 2016. április 28-án benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. A nemzeti reformprogram meglehetősen ambiciózus reformmenetrendet ismertet, mely, amennyiben a jelzett határidőn belül teljes mértékben végrehajtják, elősegítené a makrogazdasági egyensúlytalanságainak kezelését. A program ismerteti az államháztartási gazdálkodás, az egészségügyi ágazat és az üzleti környezet javítását szolgáló intézkedéseket és ambiciózus reformokra tesz vállalást a közigazgatás, a nyugdíjrendszer, a szociális védelem és az állami tulajdonban lévő vállalatok irányításának javítása terén. Horvátország szakpolitikai vállalásainak értékelése alapján ebben a szakaszban nincs szükség a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás kiterjesztésére.

(4)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat az európai strukturális és beruházási alapok 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során kezelték. Az 1303/2013/EU rendelet 23. cikkében előírtaknak megfelelően a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát, amennyiben ez szükséges a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében. Az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban a Bizottság részletesen kifejtette e rendelkezés esetleges alkalmazását.

(5)Horvátország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ágához tartozik. A kormány 2016. évi konvergenciaprogramja szerint a GDP-arányos államháztartási hiány várhatóan 3 % alatt, 2016-ban a GDP 2,6 %-a lesz, majd ezt követően tovább csökken és 2019-re eléri a GDP 1,0 %-át. Továbbá a kormány úgy véli, hogy a teljes programozási időszakban megvalósul a középtávú költségvetési célja, vagyis a GDP 1,75 %-ában meghatározott strukturális hiány. A GDP-arányos államadósság 2015-ben 86,7 %-os rekordot ért el, mely a konvergenciaprogram előrejelzései szerint 2019-ben fokozatosan 80,0 %-ra csökken. Nominális értelemben a program GDP-arányos államadósságra vonatkozó előrejelzései megfelelnek az adósságcsökkentési referenciaértéknek. Azonban, amíg az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv reálértelemben ésszerű, addig a nominális GDP-növekedés magasabb a Bizottság előrejelzéséhez képest, különösen 2016 tekintetében. Az adósságráta előrejelzett csökkenése ezért kedvező nominális növekedési előrejelzésektől függ; továbbá jelentős adósságcsökkentő, pénzügyi eszközök eladásából származó SFA-tételekre épül, melyeket azonban nem ismertetnek kellő részletességgel. Továbbá, a 2017-től kezdődő időszakra kitűzött hiánycélok elérését támogató intézkedések többségét nem határozták meg pontosan. A Bizottság 2016 tavaszi előrejelzése szerint 2016-ban az államháztartási hiány várhatóan eléri a GDP 2,7 %-át, ami megfelel az EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásban szereplő államháztartási hiánycélnak. Várhatóan teljesül a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében ajánlott költségvetési kiigazítás. Ezzel szemben a Bizottság előrejelzése szerint nem teljesül a jövőbe mutató adósságcsökkentési referenciaérték. Míg 2017-ben a GDP 0,2 %-ának megfelelő strukturális kiigazítás elegendő a középtávú költségvetési cél megvalósításához, addig nagyobb mértékű strukturális kiigazításra lesz szükség az adósságcsökkentési referenciaérték elérésének biztosításához. Pontosabban, a GDP 0,5 %-ában meghatározott referenciaértéknél nagyobb kiigazítás tűnne megfelelőnek, tekintettel a horvátországi magas adósságszintre és az ország jelenlegi konjunkturális körülményeire. A jelenlegi előrejelzések szerint a strukturális egyenleg 2017-ben a GDP 0,2 %-ával romlik. A konvergenciaprogram értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Horvátország nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Következésképp 2017-ben további intézkedésekre lesz szükség a megfelelés biztosítása érdekében.

(6)Horvátország költségvetési tervezését továbbra is komoly gyengeségek sújtják, annak ellenére, hogy a költségvetési törvény 2015. évi módosítása eredményeként történtek előrelépések. Továbbra is gyengék a többéves költségvetési keret és az éves költségvetések közötti kapcsolatok, továbbá nincsenek egyértelmű szabályok az éves költségvetésnek az adott éven belüli módosítására. Az egyes költségvetési egységek stratégiai tervezése nem képezi szisztematikus ellenőrzés tárgyát, és a stratégiai tervezés nem támogatja kellőképpen a szakpolitikai prioritások összehangolását a középtávú költségvetési célokkal. A költségvetési eljárásban kevésbé veszik figyelembe a jelentős, költségvetésen kívüli tranzakciókat és számviteli kiigazításokat, melyek befolyásolják a költségvetési hiányt és az államadósságot. A számszerű költségvetési szabályok jelenleg felülvizsgálat alatt állnak. Az egyik fő kihívás abban áll, hogy ezeket a szabályokat működőképesebbé kell tenni, és jobban össze kell hangolni a Stabilitási és Növekedési Paktummal. Ezenkívül erőfeszítésekre van szükség a költségvetési tervezés statisztikai alapjának javítása érdekében.

(7)A költségvetési szabályok betartásának nemzeti szinten történő nyomon követéséért felelős költségvetés-politikai bizottság szoros kapcsolatban áll a nemzeti költségvetési hatóságokkal, és létszáma nem elegendő. Ilyen körülmények mellett nincs biztosítva a politikai és működési függetlensége. 2016 harmadik negyedévére jelentették be a költségvetés-politikai bizottság intézményi felépítésének és megbízatásának felülvizsgálatát.

(8)Horvátország megkezdte a kommunális díjak rendszerének reformját, melyet az ingatlanadóra irányuló átfogó reform egyik lépéseként ismertet. A rendszeres ingatlanadókból és a kommunális díjakból származó együttes bevétel viszonylag alacsony a GDP arányában mérve.

(9)Kulcsfontosságú kihívást jelentenek a jelentős nagyságú adóhátralékok, a héa-csalások és az árnyékgazdaság. Intézkedéseket hoznak az adózási fegyelem javítására, ideértve az adózási fegyelemmel kapcsolatos kockázatkezelési rendszer létrehozását. Jelenleg azonban még mindig kevés a meghozott intézkedések eredményességét mutató bizonyíték.

(10)Az államadósság-állomány magas és még mindig nő, ami elkerülhetetlenné teszi az államadósság-kezelés előretekintő és proaktív megközelítésének elfogadását. A tervek szerint hamarosan elfogadásra kerül a 2016–2018 közötti időszakra szóló adósságkezelési stratégia. Horvátország azonban továbbra sem rendelkezik az adósságkezelésre vonatkozó olyan átfogóbb megközelítéssel, mely magában foglalná többek között a piaci fejleményeket figyelembe vevő éves felülvizsgálatokat, egy megfelelő kockázatkezelési stratégiát, valamint a kapcsolódó feladatok elvégzésével összefüggő funkció megerősítését.

(11)A munkaképes korú népesség jelentős aránya nem vesz részt a munkaerőpiacon. Ennek egyik fő oka a korhatár előtti nyugdíjba vonulás, a legjobb munkavállalási korú férfiak esetében is. A korhatár előtti nyugdíjba vonulás öt évvel a kötelező nyugdíjkorhatár előtt lehetséges, és gyengék az e korhatár eléréséig való (vagy azon túli) munkavégzés pénzügyi ösztönzői. Továbbá, a nyugdíjrendszert a bizonyos munkavállalói kategóriákra vonatkozóan számos különös rendelkezés jellemzi, és a nyugdíjrendszer bizonyos foglalkozások esetében nagyvonalú lehetőségeket biztosít a korhatár előtti nyugdíjba vonulásra. Jelenleg hozzák összhangba a férfiakra és a nőkre vonatkozó kötelező nyugdíjkorhatárt, melyet 67 évre emelnek, azonban csak lassan. A megfelelőséget illetően a nyugdíjak jelenleg és a jövőben is alacsonyak, ami megnöveli az időskori szegénység kockázatát, különösen azok esetében, akiknél kevés a munkában töltött évek száma.

(12)A magas inaktivitás problémáját súlyosbítja a magas munkanélküliség, a munkaerő-potenciál alacsony kihasználtsága visszafogja a növekedést. Az ifjúsági munkanélküliség továbbra is kulcsfontosságú probléma, mely az oktatási rendszerben rejlő gyengeségekre utal, és további javításra szorul az ifjúsági garancia eredményessége, nyomon követése és értékelése. A tartós munkanélküliségi ráták nemrég csökkentek, de továbbra is kb. az uniós átlag kétszeresét teszik ki. Továbbra is alacsony az egész életen át tartó tanulásban való részvétel, mivel nem eléggé fejlett a felnőttoktatási rendszer.

(13)Regionális különbségek állnak fenn a szociális védelemmel kapcsolatos egy főre jutó kiadások tekintetében, és ellentmondások vannak az általános szociális védelmi programok és a bizonyos kategóriákat célzó programok jogosultsági feltételei között. Továbbá, a teljes szociális védelmi költségvetés csupán kis részét fordítják az országos minimumjövedelem-rendszerre. Ez hatékonysági problémákat eredményez, és nem biztosítja a legszegényebbek megfelelő védelmét. A szociális védelmi rendszer reformja késedelmet szenved a különböző juttatások konszolidálása, továbbá a szociális védelmi szolgáltatások nyújtását szolgáló egyablakos ügyintézési pontok létrehozása terén.

(14)A közigazgatási hatáskörök funkcionális elosztása a központi és a helyi szintek között összetett, és a rendszer széttöredezett. A decentralizált adminisztratív funkciók nincsenek összhangban az illetékes helyi egységek költségvetési kapacitásával. Ez a helyi egységeket nagy mértékben függővé teszi a központi kormányzati átutalásoktól és jelentős regionális egyenlőtlenségeket eredményez a közszolgáltatások nyújtásában. A közigazgatás széttöredezettsége hátrányosan hat a szolgáltatásnyújtásra, az üzleti környezetre és a közkiadások hatékonyságára. A közigazgatási reformot illetően nem történt lényegi előrelépés. Jogi keretet vezettek be a helyi önkormányzati egységek önkéntes egyesülésére, azonban e lehetőség igénybe vételére nem biztosítottak ösztönzőket. Az állami ügynökségek rendszerének ésszerűsítése lassan halad előre.

(15)A közszférában fizetett bérekre vonatkozó szabályozások eltérést mutatnak a munkakör összetettségének, a béren kívüli juttatások és a bérpótlékok meghatározása tekintetében a közintézmények között. Ez korlátozza a kormányzat bérkiadások feletti ellenőrzését és visszafogja a közszféra hatékonyságát. Tekintettel arra, hogy a teljes foglalkoztatás viszonylag nagy részét a közszféra adja, a közszférában fizetett bérek alakulása a tágabb értelemben vett gazdaság szempontjából is releváns.

(16)A gazdaságra jellemző az állami tulajdonban lévő vállalatok nagy aránya. A kormányzásban rejlő gyengeségek, beleértve a megfelelő teljesítmény-monitoring hiányát, továbbra is azt eredményezik, hogy az állami tulajdonban lévő vállalatok nyereségessége jóval alacsonyabb a hasonló magánvállalatokéhoz képest, aminek negatív hatásai vannak az államháztartásra. Az állami tulajdonban lévő vállalatok részvényeinek tőzsdei jegyzése elősegítheti az irányításuk javítását, nevezetesen a beszámolási és belső kontrollrendszerek erősítése révén. Az elmúlt évben lassan haladt előre az állami tulajdonban lévő vállalatok privatizáció előtti megnyitása.

(17)Az állami tulajdonban lévő „Horvát Újjáépítési és Fejlesztési Bank” (a továbbiakban: HBOR) fontos szerepet játszhat Horvátország fellendítésében. Hitelnyújtási tevékenysége jelentős hatást gyakorolhat a beruházások előmozdítására a piaci hiányosságok ezzel egyidejű kezelése mellett. A tevékenységeihez kapcsolódó kockázat csökkentéséhez megfelelő szabályozási keretre és szilárd vállalatirányításra van szükség, különösen azért, mert a HBOR egyre nagyobb mértékben vesz részt közvetlen hitelnyújtásban.

(18)A HBOR hitelportfóliójának eszközminőségét vizsgáló független értékelés, melyet a hatóságok 2017-ben terveznek elvégezni, egyike az említett kihívások kezelésének irányába tett lépéseknek. Eközben szükséges megerősíteni a HBOR-re alkalmazandó nyomonkövetési és elszámoltathatósági mechanizmusokat.

(19)Az európai strukturális és beruházási alapok felhasználási aránya eddig alacsony volt az olyan tényezők miatt, mint az elégtelen adminisztratív kapacitás és a megterhelő eljárások, továbbá a megvalósításra készen álló projektek alacsony száma.

(20)Horvátország üzleti környezetét továbbra is gyengítik azok a jelentős hiányosságok, amelyek hátrányosan érintik a beruházási környezetet. A vállalkozásokra kivetett számos adójellegű járulék még mindig negatív hatással van az üzleti környezetre. A szolgáltatókra és a szabályozott szakmákra vonatkozó szabályozási környezet továbbra is korlátozó. Korlátozások vannak érvényben a bizonyos szabályozott szakmákhoz való hozzáférést és azok gyakorlását illetően, ideértve a jogi szakmákat és az adótanácsadást. Horvátország felülvizsgálta e korlátozások szükségességét és arányosságát, az intézkedések végrehajtása azonban késik. Továbbá, jelentősek a szabályozott szakmákra és a vállalkozásokra nehezedő adminisztratív terhek.

(21)A szabályozási instabilitás és a jogszabályok észlelhetően gyenge minősége is hátrányosan érinti az üzleti környezetet. A hosszadalmas eljárások, a jelentős ügyhátralék és a következetlen ítélkezési gyakorlat minőségi és hatékonysági kihívások elé állítja az igazságszolgáltatási rendszert, különösen pedig a kereskedelmi bíróságokat. Az IKT-rendszerek alulfejlettek, nevezetesen a bírósági eljárások során a felekkel való kommunikáció és a bírósági dokumentumok elektronikus kézbesítése terén.

(22)A nemteljesítő hitelek szanálása kulcsfontosságú a gazdaság túlzott eladósodottságának kezelésében. E tekintetben fontos lépéseket tettek a fizetésképtelenséget megelőző eljárásokra és a fizetésképtelenségi eljárásokra vonatkozó keretek megerősítése, továbbá a magáncsőd eljárás elfogadása révén. Az új keretek hatását részletesen nyomon kell követni. Azonban a leírások adóügyi megítélésével kapcsolatos jogbizonytalanság továbbra is korlátot jelent a nemteljesítő hitelek banki állományának gyors felszámolását illetően.