[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 3.4.2007

COM(2007) 169 végleges

2007/0058 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalállományra vonatkozó többéves helyreállítási terv létrehozásáról

(előterjesztő: a Bizottság)

A JAVASLAT HÁTTERE |

110 | A javaslat indokai és célkitűzései E javaslat célja az ICCAT által a kékúszójú tonhal vonatkozásában elfogadott helyreállítási terv közösségi szintű végrehajtásának kiterjesztése az említett helyreállítási terv teljes időszakára. |

120 | Általános összefüggések Az Európai Közösség több regionális halászati szervezetben részt vesz, amelyek az egyes nagy távolságra vándorló fajokból álló állományok védelme és kezelése terén megteremtik a regionális együttműködés keretét. A regionális halászati szervezetek ajánlásokat fogadnak el, többek között a teljes kifogható mennyiségekkel (TAC) és kvótákkal, a legkisebb kifogható halméret meghatározására vonatkozó technikai intézkedésekkel, a halászati tilalom alá tartozó területekkel és időszakokkal, a halászati erőkifejtés korlátozásával és ellenőrzési intézkedésekkel kapcsolatban. Az ajánlások kötik azon szerződő feleket, akik nem emelnek kifogást azokkal szemben. Mivel a Közösség ezen szervezetekben szerződő félként vesz részt, felelősséggel rendelkezik azon elfogadott ajánlások alkalmazásáért, amelyek ellen nem emelt kifogást. A Közösség 1997 novembere óta tagja az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottságnak (ICCAT). Következésképpen a közösségi jogba be kell építeni az ICCAT által elfogadott ajánlásokat az említett szervezet hatáskörébe tartozó erőforrások fenntartható kezelésének biztosítására. Az ICCAT 2006-os éves ülésén az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalállomány tekintetében 15 éves helyreállítási tervet fogadott el. Az állomány helyreállítása érdekében az ICCAT helyreállítási terve előírja a teljes kifogható mennyiségek csökkentését 2010-ig, egyes területeken és időszakokban halászati korlátozást vezet be, meghatározza a kékúszójú tonhal új legkisebb kifogható méretét, sport- és szabadidős horgászati tevékenységre vonatkozó intézkedéseket, valamint ellenőrzési intézkedéseket fogad el, továbbá a helyreállítási terv hatékony végrehajtásának biztosítására rendelkezik a közös nemzetközi ellenőrzés rendszerének bevezetéséről. |

130 | Hatályos rendelkezések a javaslat által szabályozott területen Az ICCAT által a kékúszójú tonhalra vonatkozóan elfogadott néhány technikai intézkedést már beépítettek a legutóbb a 831/2004/EK rendelettel (HL L 127., 2004.4.29.) módosított, az egyes hosszú távon vándorló fajok bizonyos állományainak védelmét célzó egyes technikai intézkedések megállapításáról szóló, 2001. május 14-i 973/2001/EK tanácsi rendeletbe (HL L 137., 2001.5.19.). Az említett technikai intézkedések többek között a kékúszójú tonhal legkisebb fogható méretéről és halászati tilalmi területekről és időszakokról rendelkeznek, amely intézkedéseket az ICCAT 2006-os éves ülésén módosították. Az ICCAT 2006-os éves ülésén elfogadott határozat figyelembevétele érdekében ezért a jelenleg hatályos jogszabályokat ki kell igazítani. A 2007/…/EK tanácsi rendelet – az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság ajánlásában meghatározott, a kékúszójú tonhalra vonatkozó helyreállítási terv tekintetében – a 2007-es halászati idényre vonatkozóan ideiglenes jelleggel átültette az ICCAT kékúszójú tonhalra vonatkozó helyreállítási tervét a közösségi jogba. E rendelet módosítja a 2007. évre vonatkozó teljes kifogható mennyiséget, és beépíti a helyreállítási terv rendelkezéseit, valamint az ICCAT 2007. január 29–31. között megtartott tokiói ülésén, a szerződő felek közötti kvótaelosztási rendszerre vonatkozóan elfogadott határozat szerint új kvótaelosztási rendszert vezet be a tagállamok között. Tekintettel arra, hogy a fent említett jogszabály hatálya csak a 2007-es halászati idényre terjed ki, az ICCAT helyreállítási tervének folyamatos végrehajtását ki kell terjeszteni a helyreállítási terv teljes időszakára. |

140 | Összhang az Unió egyéb politikáival és célkitűzéseivel A javaslat a tonhalállományok fenntartható, a közös halászati politika célkitűzéseivel összhangban történő kiaknázására irányuló általános törekvésekbe illeszkedik, és hozzájárul a fenntartható fejlődéshez. |

KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELTEKKEL ÉS HATÁSVIZSGÁLAT |

Konzultáció az érdekelt felekkel |

211 | A konzultáció módszerei, a megcélzott főbb ágazatok és a válaszadók általános bemutatása Az ICCAT éves ülésein folyó tárgyalások során képviselendő közösségi álláspont kialakítása érdekében a Bizottság konzultál a tagállamokkal, az adott halászati ágazatban érdekelt felekkel és a nem kormányzati szervezetekkel. |

212 | A válaszok összefoglalása és figyelembevételük módja A konzultációba bevont főbb ágazati szereplők jóváhagyták az Atlanti-óceánban és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalállományra vonatkozó többéves helyreállítási tervről kialakított közösségi álláspontot. |

Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása |

221 | Érintett tudomány- és szakterületek Az ICCAT tudományos bizottsága |

222 | Alkalmazott módszer A tudományos bizottság felméri az állományok állapotát, és a tonhalállományok – különösen technikai intézkedések elfogadása révén megvalósuló – fenntartható kiaknázásának biztosítására gazdálkodási és védelmi intézkedések elfogadását ajánlja. |

223 | A konzultációba bevont legfontosabb szervezetek és szakértők Az ICCAT tudományos bizottsága |

2244 | A beérkezett és felhasznált javaslatok összefoglalása Elhangzott, hogy fennáll a visszafordíthatatlan következményekkel járó, potenciálisan súlyos kockázatok veszélye. |

225 | Egységes volt a vélekedés, hogy léteznek ilyen kockázatok. 2006-os állományfelmérésében az ICCAT tudományos bizottsága jelezte, hogy a kékúszójú tonhal ívásra képes biomasszája tovább csökken, míg az állománypusztulás mértéke gyorsan növekszik, különösen a nagyobb példányok esetében. A tudományos bizottság rámutatott arra, hogy az említett állomány megfelelő gazdálkodási intézkedések végrehajtása nélkül a közeljövőben teljesen kimerülhet. Az ICCAT tudományos bizottsága intézkedések elfogadását ajánlotta a kékúszójú tonhalfajok fenntartható kiaknázása végett, amely elsősorban a legkisebb kifogható méret és a halászati tilalmi övezetek és időszakok megállapításával valósulhat meg. |

226 | A szakértői vélemények nyilvános hozzáférhetőségének biztosítása A tudományos bizottság által készített szakvéleményeket közzéteszik az ICCAT weboldalán. |

230 | Hatásvizsgálat A kékúszójú tonhalra vonatkozó helyreállítási terv célja a kékúszójú tonhalállomány fenntartható kiaknázásának biztosítása, és különösen a növendék- és felnőtt egyedek pusztulásának visszaszorítása halászati tilalmi időszakok bevezetésével és a legkisebb kifogható méret növelésével. A közösségi szinten végrehajtandó helyreállítási terv az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren kékúszójú tonhalra halászó közösségi halászokra vonatkozik. |

A JAVASLAT JOGI ELEMEI |

305 | A javaslat jogi vonatkozásai A közösségi jogba át kell ültetni a tonhalfajok kezelésében illetékes ICCAT által elfogadott intézkedéseket, amely szervezetnek az Európai Közösség szerződő fele. |

310 | Jogalap A Szerződés 37. cikke. |

329 | A szubszidiaritás elve A javaslat olyan területet érint, amely a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazható. |

Az arányosság elve |

331 | A javaslat a következő okok miatt felel meg az arányosság elvének: A regionális halászati szervezetek által elfogadott ajánlások közvetlenül alkalmazhatók a Közösségre és a tagállamokra. Az egyértelműség és az átláthatóság érdekében, illetve pontosításuk végett azonban azokat bele kell foglalni egy tanácsi rendeletbe, ami által a tagállamok és a halászok számára könnyebben alkalmazhatóvá válnak. |

332 | A javaslat nem jár pénzügyi következményekkel. |

Az eszköz megválasztása |

341 | Javasolt eszköz: rendelet. |

342 | Más eszközök nem lennének alkalmasak a következő ok(ok) miatt: A regionális halászati szervezetek által elfogadott ajánlásokat egy tanácsi rendelet ülteti át. |

KÖLTSÉGVETÉSI VONATKOZÁSOK |

409 | A javaslat nincs kihatással a Közösség költségvetésére. |

TOVÁBBI INFORMÁCIÓK |

570 | A javaslat részletes magyarázata E javaslat célja az ICCAT által elfogadott kékúszójú tonhalfajokra vonatkozó helyreállítási terv átültetése, különösen a teljes kifogható mennyiségeket, a halak legkisebb fogható méretének meghatározására vonatkozó technikai intézkedéseket, a halászati tilalmi övezeteket és időszakokat, valamint az ellenőrzési intézkedéseket illetően. |

E-5213 |

1. 2007/0058 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalállományra vonatkozó többéves helyreállítási terv létrehozásáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre és különösen annak 37. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

tekintettel az Európai Parlament véleményére[1],

mivel:

(1) A Közösség 1997. november 14. óta szerződő fele az atlanti tonhal védelmére létrehozott nemzetközi egyezménynek[2].

(2) Az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (a továbbiakban: ICCAT) a 2006 novemberében tartott éves ülésén elfogadta az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalfajokra vonatkozó 15 éves helyreállítási terv létrehozásáról szóló 2006[05] sz. ajánlást.

(3) Az állomány helyreállítása érdekében az ICCAT helyreállítási terve előírja a teljes kifogható mennyiségek fokozatos csökkentését a 2007 és 2010 közötti időszakban, egyes területeken és időszakokban halászati korlátozásokat vezet be, meghatározza a kékúszójú tonhal új legkisebb fogható méretét, sport- és szabadidős horgászati tevékenységre vonatkozó intézkedéseket, valamint ellenőrzési intézkedéseket fogad el, és a helyreállítási terv hatékony végrehajtásának biztosítására rendelkezik a közös nemzetközi ellenőrzés rendszerének alkalmazásáról.

(4) Az ICCAT ajánlásából eredő nemzetközi kötelezettségek teljesítése érdekében az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalállományra vonatkozó ICCAT helyreállítási tervet a kékúszójú tonhalállomány helyreállítási tervéről szóló tanácsi rendelet 2007-ben történő elfogadásáig ideiglenesen az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság kékúszójú tonhalállományra vonatkozó helyreállítási tervére tett javaslatáról szóló 2007/…/EK rendelettel hajtották végre.

(5) A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK rendelet[3] 5. cikkének megfelelően kialakított helyreállítási terv létrehozásáról szóló tanácsi rendelet elfogadásával – amely 2008. január 1-jétől lenne alkalmazandó – biztosítani kell az ICCAT helyreállítási terv folyamatos végrehajtását.

(6) Az egyes hosszú távon vándorló fajok bizonyos állományainak védelmét célzó egyes technikai intézkedések megállapításáról szóló, 2001. május 14-i 973/2001/EK tanácsi rendelet[4] a közösségi jogba már átültetett néhány, az ICCAT által a kékúszójú tonhalra vonatkozóan elfogadott technikai intézkedést.

(7) Az ICCAT által a kékúszójú tonhal vonatkozásában elfogadott új technikai intézkedések elfogadásához, és a fent említett rendelet elfogadása óta hatályos jogszabályoknak az új intézkedések szerinti kiigazításához hatályon kívül kell helyezni a 973/2001/EK rendelet egyes rendelkezéseit, amelyek helyébe e rendelet rendelkezései lépnek.

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. fejezet ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

1. CIKK Tárgy és hatály

E rendelet az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (ICCAT) által a kékúszójú tonhalra ( thunnus thynnus ) vonatkozóan előterjeszett többéves helyreállítási terv Közösség általi alkalmazásával kapcsolatos általános szabályokat határozza meg. A rendelet az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalra vonatkozik.

Az említett helyreállítási terv célja a maximális, legalább 50%-os valószínűséggel fenntartható hozamnak (MFH) megfelelő biomassza elérése.

2. cikk Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:

a) „CPC-k”: az „atlanti tonhal védelmére létrehozott nemzetközi egyezmény szerződő felei, és az együttműködő nem szerződő felek, egyéb jogi személyek és halászatot folytató jogalanyok;

b) „halászhajó”: bármely olyan hajó, amelyet a tonhalállományok kereskedelmi kiaknázására használnak vagy szánnak, beleértve a halfeldolgozó hajókat és az átrakodásban részt vevő hajókat is;

c) „közös halászati művelet”: kettő vagy több, különböző CPC-k vagy a tagállamok lobogója alatt közlekedő hajó közötti művelet, amely során a fogást az egyik hajó halászeszközéből egy másik hajóra rakják át.

d) „átrakodások”: bármely olyan tevékenység, amely során kékúszójú tonhalat rakodnak át:

i. a halászhajóról egy kékúszójú tonhalat hízlaló gazdaságba, beleértve a szállítás során elpusztult vagy kiszabadult halakat is,

ii. egy kékúszójú tonhalat hízlaló gazdaságból vagy tonhalcsapdából halfeldolgozó hajóra, szállítóhajóra, vagy a partra;

e) „tonhalcsapda”: olyan rögzített halászeszköz, amelynek az alja le van horgonyozva, és amelyre általában a halat egy zárt részbe terelő vezetőhálót szerelnek;

f) „Ketreces haltartás”: olyan módszer, amely során a kékúszójú tonhalat nem a fedélzeten tárolják, beleértve a hízlalást és a tenyésztést is;

g) „hízlalás”: az a folyamat, amely során a kékúszójú tonhalat rövid ideig (2–6 hónapig) ketrecben tartják elsősorban a hal zsírtartalmának növelése érdekében;

h) „tenyésztés”: az a folyamat, amely során a kékúszójú tonhalat egy évnél hosszabb ideig ketrecben tartják a teljes biomassza növelése céljából;

i) „átrakodás”: egy halászhajó fedélzetén lévő halmennyiség egy részének vagy egészének egy másik halászhajó fedélzetére történő átrakodása;

j) „halfeldolgozó hajó”: olyan hajó, amelynek fedélzetén a halászati termékeken csomagolásuk előtt egy vagy több műveletet végeznek el az alábbiak közül: filézés, darabolás, fagyasztás, feldolgozás;

k) „sporthorgászat”: olyan nem kereskedelmi célú halászati tevékenység, amelynek résztvevői egy nemzeti sportszervezethez tartoznak vagy a szervezet által kiadott nemzeti sportengedéllyel rendelkeznek.

l) „szabadidős horgászat”: olyan nem kereskedelmi célú halászati tevékenység, amelynek résztvevői nem tartoznak nemzeti sportszervezethez vagy nem rendelkeznek nemzeti sportengedéllyel;

m) „Task II.”: a Task II. módszer az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (ICCAT) által az „Atlanti tonhalak és tonhalszerű halak helyszíni statisztikai és mintavételi kézikönyvében” (harmadik kiadás, ICCAT, 1990) meghatározottak szerint.

II. fejezet HALÁSZATI LEHETőSÉGEK

3. CIKK Teljes kifogható mennyiségek (TAC)

Az ICCAT által az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhalra vonatkozóan a szerződő felek számára meghatározott teljes kifogható mennyiségek a következők:

- 2008-ban: 28 500 tonna,

- 2009-ben: 27 500 tonna,

- 2010-ben: 25 500 tonna.

Amennyiben azonban a ICCAT keretében új TAC-szintekről határoznak, a Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel módosíthatja az első bekezdésben meghatározott TAC-értékeket.

4. cikk

1. A tagállamok a kékúszójú tonhalra vonatkozó kvótáikat szétoszthatják azon lobogójuk alatt közelekedő halászhajóik és általuk lajstromozott tonhalcsapdáik között, amelyek számára engedélyezték a kékúszójú tonhal aktív halászatát.

2. Egy tagállam és egy CPC állampolgára között olyan magánjellegű kereskedelmi megállapodást kötni, amely alapján az említett tagállam lobogója alatt közlekedő halászhajót egy ICCAT szerződő fél tonhalkvótája keretében használnak halászatra, kizárólag az érintett tagállam engedélyével lehet, amely arról tájékoztatja a Bizottságot.

III. fejezet TECHNIKAI INTÉZKEDÉSEK

5. CIKK Halászati tilalmi időszak

1. Az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren a kékúszójú tonhal 24 méternél nagyobb, horogsorral felszerelt nyílt tengeri hajókkal történő halászata június 1-jétől december 31-ig tilos, a NYH 10° és az ÉSZ 42° által határolt terület kivételével.

2. Az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren a kékúszójú tonhal erszényes kerítőhálós hajókkal történő halászata július 1-jétől december 31-ig tilos.

3. Az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren a kékúszójú tonhal csalit használó hajókkal történő halászata november 15-től május 15-ig tilos.

4. Az Atlanti-óceán keleti részén a kékúszójú tonhal nyílt tengeri vonóhálós hajókkal történő halászata november 15-től május 15-ig tilos.

6. cikk Repülőgépek használata

A tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az egyezmény alá tartozó területen betiltsák a repülőgépeknek vagy helikoptereknek a kékúszójú tonhal felkutatására történő használatát.

7. cikk Legkisebb méret

1. Az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren a kékúszójú tonhal legkisebb fogható mérete 30 kg.

2. Az (1) bekezdéstől eltérve és a 10. cikkre is figyelemmel, a kékúszójú tonhal ( Thunnus thynnus ) legkisebb fogható mérete 8 kg a következő esetekben:

a) az Atlanti-óceán keleti részén csalival, pergetett horogsorral és nyílt tengeri vonóhálós hajóval fogott kékúszójú tonhal;

b) az Adriai-tengeren tenyésztés céljából kifogott kékúszójú tonhal.

3. Az Atlanti-óceán keleti részén csalival, pergetett horogsorral és nyílt tengeri vonóhálós hajóval kifogott kékúszójú tonhalra vonatkozó további egyedi feltételek az I. mellékletben kerülnek meghatározásra.

8. cikk A kékúszójú tonhalra vonatkozó mintavételi terv

1. A tagállamok a kifogott kékúszójú tonhal méret szerinti darabszámának becslésére mintavételi programot alakítanak ki.

2. A halketrecekben végzett, méret szerinti mintavételezést 100 tonnányi élő halanként 100 egyeden vagy a ketrecben lévő összes hal 10%-án kell elvégezni. A méret szerinti mintát – hossz és súly alapján – a halgazdaság lehalászásakor, illetve a szállítás közben elpusztult halakon kell venni, összhangban a Task II. keretében az ICCAT által elfogadott adatküldési módszerrel.

3. A több mint egy évig nevelt halakra vonatkozóan további mintavételi módszereket és technikákat kell kidolgozni.

4. A mintavételt a lehalászás során szúrópróbaszerűen, valamennyi ketrecre kiterjedően kell elvégezni. Az adott évben elvégzett mintavételre vonatkozó adatokat a következő év május 31-ig kell elküldeni az ICCAT számára.

9. cikk Járulékos fogások

1. A halászhajók számára – akár aktívan halásznak a kékúszójú tonhalra, akár nem – a kékúszójú tonhal tekintetében legfeljebb 8%-os, 10 és 30 kg közötti tömegű járulékos fogás engedélyezett.

2. Az (1) bekezdésben említett százalékos értéket e hajók teljes kékúszójútonhal-fogásában a kirakodásonkénti összes járulékos fogás egyedszáma vagy a súlyegyenérték alapján kell kiszámítani.

3. A járulékos fogást le kell vonni a lobogó szerinti tagállam kvótájából. Az elpusztult halakat tilos a tengerbe visszadobni, és azokat le kell vonni a lobogó szerinti tagállam kvótájából.

4. A kékúszójú tonhal járulékos fogásainak kirakodása esetén a 14. cikk és a 18. cikk (1) bekezdése alkalmazandó.

10. cikk Szabadidős horgászat

1. Szabadidős horgászat esetében hajóutanként egy példánynál több kékúszójú tonhal kifogása, fedélzeten való tárolása, átrakodása és kirakodása tilos.

2. A szabadidős horgászat során fogott kékúszójú tonhalat tilos forgalomba hozni, kivéve ha az karitatív célokat szolgál.

3. A tagállamok nyilvántartják a szabadidős horgászatra vonatkozó adatokat és továbbítják azokat az ICCAT kutatási és statisztikai állandó bizottságának.

4. A tagállamok meghoznak minden szükséges intézkedést annak a lehető legnagyobb mértékű biztosítására, hogy a szabadidős horgászat során élve kifogott kékúszójú tonhalat – különösen a növendékegyedeket – visszaengedjék a tengerbe.

11. cikk Sporthorgászat

1. A tagállamok minden szükséges intézkedést meghoznak a sporthorgászat – elsősorban halászati engedélyek révén történő – szabályozására.

2. A sportversenyek során fogott kékúszójú tonhalat tilos forgalomba hozni, kivéve ha az karitatív célokat szolgál.

3. A tagállamok nyilvántartják a sporthorgászatra vonatkozó adatokat és továbbítják azokat az ICCAT kutatási és statisztikai állandó bizottságának.

4. A tagállamok meghoznak minden szükséges intézkedést annak a lehető legnagyobb mértékű biztosítására, hogy a sporthorgászat során élve kifogott kékúszójú tonhalat – különösen a növendékegyedeket – visszaengedjék a tengerbe.

IV. fejezet ELLENőRZő INTÉZKEDÉSEK

12. CIKK A kékúszójú tonhal halászatára engedéllyel rendelkező hajók nyilvántartása

1. A tagállamok 2008. április 1-jéig elektronikus úton elküldik a Bizottságnak azon lobogójuk alatt közlekedő hajóik listáját, amelyek különleges halászati engedély birtokában jogosultak az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhal halászatára.

2. A bizottság az (1) bekezdésben említett listát továbbítja az ICCAT ügyvezető titkárságának, hogy a hajókat felvegyék a kékúszójú tonhal halászatára engedéllyel rendelkező hajók nyilvántartásába.

3. Az ICCAT nyilvántartásába fel nem vett közösségi hajók az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren nem halásznak, nem tartanak a fedélzeten, nem szállítanak, nem rakodnak át és nem rakodnak ki kékúszójú tonhalat.

4. Az 1936/2001/EK rendelet 8a. cikkének (2), (4), (6), (7) és (8) bekezdésében a halászati engedélyekre vonatkozóan meghatározott szabályok értelemszerűen alkalmazandók.

13. cikk A kékúszójú tonhal halászatára engedéllyel rendelkező tonhalcsapdák nyilvántartása

1. A tagállamok 2008. április 1-jéig elektronikus úton elküldik a Bizottságnak azon jóváhagyott tonhalcsapdák listáját, amelyek különleges halászati engedéllyel rendelkeznek az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő a kékúszójú tonhal halászatára. A listán fel kell tüntetni a tonhalcsapdák nevét és nyilvántartási számát.

2. A bizottság 2008. április 15-e előtt továbbítja a listát az ICCAT ügyvezető titkárságának, hogy a tonhalcsapdákat felvegyék a kékúszójú tonhal halászatára engedéllyel rendelkező tonhalcsapdák nyilvántartásába.

3. Az ICCAT nyilvántartásában nem szereplő tonhalcsapdákkal az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren nem halászhatnak, azokban nem tárolhatnak, illetve azokból nem rakodhatnak át és nem rakodhatnak ki kékúszójú tonhalat.

4. Az 1936/2001/EK rendelet 8a. cikkének (2), (4), (6), (7) és (8) bekezdése értelemszerűen alkalmazandó.

14. cikk Kijelölt kikötők

1. A tagállamok egy kirakodásra használt helyet vagy egy parthoz közeli helyet jelölnek ki (kijelölt kikötők), ahol engedélyezik a kékúszójú tonhal kirakodását vagy átrakodását.

2. A tagállamok legkésőbb minden év április 1-jéig elküldik a Bizottság számára a kijelölt kikötők jegyzékét. A Bizottság ezt a jegyzéket minden év április 15-ig megküldi az ICCAT ügyvezető titkárságának. A jegyzék minden ezt követő módosításáról, a változások hatályba lépésének időpontja előtt legalább 15 nappal értesíteni kell a Bizottságot, amely továbbítja azt az ICCAT ügyvezető titkársága felé.

3. A 12. cikkben említett hajók számára az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren halászott kékúszójú tonhal bármely mennyiségének kirakodása vagy átrakodása a CPC-k által kijelölt kikötőkön kívül más helyen tilos.

4. Ez a tilalom nem vonatkozik az Atlanti-óceán keleti részén csalival, pergetett horogsorral és nyílt tengeri vonóhálós hajóval fogott kékúszójú tonhal kirakodására vagy átrakodására.

15. cikk Nyilvántartási követelmények

1. A 2847/93/EGK rendelet 6. és 8. cikkének betartása mellett, a 13. cikkben említett közösségi hajók kapitányai a II. mellékletben felsorolt információkat bejegyzik a hajónaplóba.

2. A 13. cikkben említett hajók kapitányai, amennyiben közös halászati műveletben vesznek részt, a következő információkat jegyzik be a hajónaplóba:

a) amennyiben a fogást a fedélzeten tárolják vagy halketrecbe rakodják át:

- dátum és időpont,

- földrajzi helymeghatározás (hosszúsági/szélességi fok),

- a fedélzeten tárolt vagy halketrecbe átrakodott fogás mennyisége,

- annak a halászhajónak a neve és nemzetközi rádióhívójele, amelynek halászeszközével a fogást ejtették;

b) amennyiben a fogást nem a fedélzeten tárolják, illetve ha a fogást az átrakodási műveletek előtt hálóban tartják, vagy ha azt nem rakodják át halketrecbe:

- dátum és időpont,

- földrajzi helymeghatározás (hosszúsági/szélességi fok),

- megjegyzés, hogy a fogásokat nem a fedélzeten tárolták, illetve hogy a fogásokat nem rakodták át halketrecbe,

- a fogást ejtő halászeszközhöz tartozó halászhajó neve és nemzetközi rádióhívójele.

16. cikk Közös halászati műveletek

1. A tagállami lobogó alatt közlekedő hajók részvételével folytatott közös, a kékúszójú tonhal halászatára irányuló műveletekre engedélyt adni csak az érintett lobogó szerinti tagállam beleegyezésével lehet.

2. A közös halászati műveletben részt vevő halászhajók a közös halászati művelet időtartamáról és a résztvevő hajók üzemeltetőiről részletes információkat küldenek a lobogó szerinti tagállam számára.

3. A tagállamok továbbítják az ICCAT titkársága és a Bizottság számára a (2) bekezdésben említett információkat.

17. cikk Fogási jelentés

1. A 12. cikkben említett halászhajók kapitányai a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságai számára fogási jelentést küldenek, amelyben feltüntetik a kékúszójú tonhal kifogott mennyiségét, beleértve azt az esetet is, ha nem volt fogás.

2. Az első fogási jelentést legkésőbb az Atlanti-óceán keleti részére vagy a Földközi-tengerre való belépést vagy a halászati út megkezdését követő 10 napos időszak végén kell elküldeni. Közös halászat esetén a kapitány jelzi, hogy melyik hajó vagy hajók lobogó szerinti államának kvótájából kell levonni a fogásokat.

3. Minden év június 1-jétől a halászhajók kapitányai ötnaponta küldenek jelentést a kékúszójú tonhal kifogott mennyiségéről, beleértve azt az esetet is, ha nem volt fogás.

4. A tagállamok a fogási jelentések kézhezvételét követően, elektronikus úton vagy más módon továbbítják azokat az ICCAT titkársága számára.

5. A tagállamok minden hónap 15. napja előtt számítógéppel olvasható formában értesítik a Bizottságot az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren fogott kékúszójú tonhalnak a lobogójuk alatt közlekedő hajók által az előző hónapban kirakodott, átrakodott vagy halketrecben elhelyezett mennyiségeiről.

18. cikk Kirakodások

1. A 2847/93/EGK rendelet 7. cikkétől eltérve, az e rendelet l2. cikkében említett hajók kapitányai vagy azok képviselői a kikötőbe érkezés várható időpontja előtt legalább 4 órával értesítik a használni kívánt kikötő vagy kirakodóhely szerinti tagállam illetékes hatóságát a következő információkról:

a) az érkezés várható időpontja,

b) a fedélzeten tárolt kékúszójú tonhal becsült mennyisége,

c) arra az övezetre vonatkozó információ, ahol a fogás történt.

2. A tagállam illetékes hatósága, a kirakodás befejezése után 48 órán belül kirakodási jelentést küld a hajó lobogó szerinti hatóságának.

3. Ez a rendelekezés nem alkalmazandó az Atlanti-óceán keleti részén csalival, pergetett horogsorral és nyílt tengeri vonóhálós hajóval fogott kékúszójú tonhal kirakodása esetén.

19. cikk Átrakodások

1. A 2847/93/EGK rendelet 11. cikkétől eltérve, az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren a kékúszójú tonhal tengeren történő átrakodása tilos, a nagyméretű, horogsoros tonhalhalászhajók által végzett átrakodásokra vonatkozó program létrehozásáról szóló 2005[06] sz. ICCAT ajánlás módosított változatával összhangban halászó nagyméretű, horogsoros tonhalhalászhajók kivételével.

2. A fogadó hajó (halászhajó vagy halfeldolgozó hajó) kapitánya vagy annak képviselője a kikötőbe érkezés várható időpontja előtt legalább 48 órával, a használni kívánt kikötő vagy halgazdaság tagállamának illetékes hatósága számára továbbítja a következő információkat:

a) az érkezés várható időpontja,

b) a fedélzeten tárolt kékúszójú tonhal becsült mennyisége,

c) arra a földrajzi területre vonatkozó információ, ahol a fogás történt,

d) a halászhajó neve és a kékúszójú tonhal halászatára jogosult halászhajókra vonatkozó ICCAT-nyilvántartás szerinti száma,

e) a fogadó hajó neve és a kékúszójútonhal-halászatra jogosult halászhajókra vonatkozó ICCAT-nyilvántartás szerinti száma,

f) az átrakodni kívánt kékúszójú tonhal mennyisége,

3. Az átadó hajók csak akkor rakodhatnak át, ha a lobogójuk szerinti államtól erre előzetesen engedélyt kaptak.

4. Az átadó halászhajó kapitánya az átrakodás megkezdése után a következő információkat küldi el a lobogó szerinti állam számára:

a) az átrakodott kékúszójú tonhal mennyisége,

b) az átrakodás napja és az átrakodási kikötő,

c) a fogadó hajó neve, lajstromozási száma és felségjelzése, valamint a kékúszójú tonhalhalászatra jogosult halászhajókra vonatkozó ICCAT-nyilvántartás szerinti száma.

d) a tonhalfogás helye.

5. A fogadó hajó megérkezésekor az átrakodási kikötő vagy az átrakodásban érintett halgazdaság tagállamának illetékes hatósága átvizsgálja a hajót, ellenőrzi a rakományt és az átrakodásra vonatkozó dokumentációt.

6. Az átrakodási kikötő vagy az átrakodásban érintett halgazdaság szerinti tagállam illetékes hatósága, az átrakodás befejezése után 48 órán belül átrakodási jelentést küld az átadó hajó lobogója szerinti tagállam illetékes hatósága számára.

7. A l2. cikkben említett hajók kapitányai átrakodási nyilatkozatot készítenek és továbbítják azt a hajó lobogója szerinti tagállam illetékes hatóságai számára. A nyilatkozatot, a III. mellékletben meghatározott formátumban az átrakodás időpontjától számított 15 napon belül kell elküldeni.

20. cikk Ketreces haltartási műveletek

1. Az a tagállam, amelynek joghatósága alá egy adott kékúszójútonhal-gazdaság tartozik, a ketreces haltartásról a művelet befejezésétől számított egy héten belül, egy megfigyelő által hitelesített jelentést küld a tonhalat halászó hajók lobogója szerinti tagállamok vagy szerződő felek számára, valamint az ICCAT titkársága számára. A jelentés tartalmazza a ketreces haltartásról készített nyilatkozatban az 1936/2001/EK rendelet 4b. cikkében meghatározottak szerint feltüntetett információkat.

2. Amennyiben a hízlaló gazdaságok a tagállamok joghatósága alá tartozó vizeken kívül találhatók, az (1) bekezdés értelemszerűen azokra a tagállamokra vonatkozik, amelyekben a hízlaló gazdaságért felelős természetes vagy jogi személyek telephelye található.

3. Az átrakodások megkezdése előtt a halgazdaság szerinti tagállam illetékes hatósága tájékoztatja a halászó hajó lobogója szerinti tagállamot a halászhajója által fogott halmennyiségek ketrecbe történő áthelyezéséről. A halászó hajó lobogója szerinti tagállam illetékes hatósága felkéri a halgazdaság szerinti tagállam illetékes hatóságát, hogy foglalja le a fogásokat, és a halakat engedje vissza a tengerbe, amennyiben a következő információk kerülnek birtokába:

a) a halfogást bejelentő hajó nem rendelkezik elegendő kvótával a ketrecben tartott kékúszójú tonhal halászatára,

b) a halak mennyiségét nem megfelelő módon jelentették be, így azt nem vették figyelembe a rendelkezésre álló kvóta kiszámításánál,

c) a halfogást bejelentő hajó nem rendelkezik engedéllyel kékúszójú tonhal halászatára.

4. A 12. cikkben említett hajók kapitányai III. mellékletben meghatározott nyomtatványmintának megfelelően átrakodási nyilatkozatot töltenek ki, és azt legkésőbb a vontatóhajóra vagy a ketrecbe történő átrakodás után 15 nappal továbbítják a lobogó szerinti tagállamnak.

21. cikk Tonhalcsapdával végzett műveletek

1. A tonhalcsapdákkal végzett valamennyi halászati tevékenység során kifogott mennyiségeket fel kell jegyezni, és az így készített fogási jelentést elektronikus úton vagy bármely más módon a halászati tevékenység végét követően 48 órán belül el kell küldeni az illetékes hatóságnak.

2. A tagállamok, a fogási jelentések kézhezvételét követően azokat elektronikus úton vagy más módon továbbítják az ICCAT titkársága számára.

22. cikk Kikötői vagy a halgazdaságban végzett ellenőrzés

1. A tagállamok gondoskodnak a kijelölt kikötőkbe az Atlanti-óceán keleti részén vagy a Földközi-tengeren fogott kékúszójú tonhal kirakodása vagy átrakodása céljából belépő, a kékúszójú tonhal halászatára jogosult hajók ICCAT-nyilvántartásában szereplő hajók kikötői ellenőrzéséről.

2. A tagállamok gondoskodnak a joghatóságuk alá tartozó halgazdaságokban folytatott ketreces haltartás ellenőrzéséről.

3. Amennyiben a halgazdaságok a tagállamok joghatósága alá tartozó vizeken kívül találhatók, a (2) bekezdés értelemszerűen azokra a tagállamokra vonatkozik, amelyekben a halgazdaságért felelős természetes vagy jogi személyek telephelye található.

23. cikk Keresztellenőrzések

1. A tagállamok többek között VMS-adatok alapján ellenőrzik a hajónaplók benyújtásának tényét, valamint a lobogojuk alatt közlekedő halászhajók hajónaplóiba, az átadási/átrakodási nyilatkozatokba és a fogási nyilatkozatokba bejegyzett vonatkozó adatok helytállóságát.

2. A tagállamok adminisztratív keresztellenőrzéseket végeznek valamennyi kirakodás, átrakodás vagy ketreces haltartás vonatkozásában a hajónaplóba bejegyzett fajonkénti mennyiségek, vagy az átrakodási nyilatkozatban rögzített fajonkénti mennyiségek, valamint a kirakodási nyilatkozatban rögzített mennyiségek és a haltartásra vonatkozó nyilatkozatban rögzített mennyiségek, illetve bármely egyéb dokumentumban – többek között számlázási és/vagy értékesítési bizonylatban – szereplő mennyiségek összevetésével.

24. cikk Az ICCAT közös nemzetközi ellenőrzési rendszere

1. Az ICCAT negyedik rendes éves ülésén (Madrid, 1975 november) elfogadott és a IV. mellékletben ismertetett ICCAT közös nemzetközi ellenőrzési rendszer alkalmazandó a Közösség területén.

2. Az ellenőrzési rendszer keretében az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren kékúszójú tonhal halászatára jogosult halászhajókkal rendelkező tagállamok a tengeren történő ellenőrzések végrehajtására ellenőröket jelölnek ki.

3. A Bizottság közösségi ellenőröket jelölhet ki a rendszer keretében.

4. A Bizottság a Közösség nevében összehangolja a rendszer keretében végzett felügyeleti és ellenőrzési tevékenységet. E célból az érintett tagállamokkal összhangban olyan közös ellenőrzési programokat dolgozhat ki, amelyek lehetővé teszik, hogy a Közösség teljesítse a rendszer keretében vállalt kötelezettségeit. Azok a tagállamok, amelyek hajói szabályozott erőforrások halászatával foglalkoznak, meghozzák a szükséges intézkedéseket, hogy elősegítsék ezeknek a programoknak a végrehajtását, különösen a szükséges emberi és anyagi erőforrások tekintetében, valamint azokat az időszakokat és területeket illetően, amikor az erőforrásokat használják.

5. A tagállamok minden év április 1-jéig értesítik a Bizottságot azon ellenőrök és ellenőrhajók nevéről, amelyeket a következő év során a rendszerbe be kívánnak vonni. Ezen információk felhasználásával a Bizottság a tagállamokkal együttműködve – az adott évre vonatkozóan – előzetes tervet dolgoz ki a Közösségnek a rendszerben való részvételéről, és azt elküldi a ICCAT titkárságának és a tagállamoknak.

25. cikk Megfigyelői program

1. A tagállamok gondoskodnak a 15 méternél hosszabb halászhajóik megfigyelési programban való részvételéről, amely legalább a következőkre terjed ki:

a) az aktív halászatot folytató erszényes kerítőháló hajóik 20%-a. Közös halászat esetén a művelet ideje alatt megfigyelő tartózkodik a fedélzeten;

b) nyílt tengeri vonóhálós halászhajóik 20%-ára;

c) horogsoros halászhajóik 20%-ára;

d) csalit használó halászhajóik 20%-ára;

e) a tonhalcsapdák fogásának begyűjtését végző hajók 100%-ára.

A megfigyelők feladata elsősorban a következőkre terjed ki:

a) annak vizsgálata, hogy a megfelel-e az e rendeletben meghatározott rendelekezéseknek,

b) a halászati tevékenységekre vonatkozó információk rögzítése és jelentése;

c) a fogások megfigyelése és mennyiségi becslése, valamint a hajónaplóba bejegyzett adatok ellenőrzése;

d) az ICCAT állományvédelmi intézkedéseit láthatóan megsértő halászati tevékenységet folytató hajók felkutatása és nyilvántartásba vétele.

A megfigyelő mindezek mellett az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság felkérésére tudományos munkát is végez az ICCAT kutatási és statisztikai állandó bizottságától kapott utasítások alapján, többek között begyűjti az ICCAT által meghatározott, a Task II. programmal kapcsolatos adatokat.

2. Azok a tagállamok, amelyek joghatósága alá kékúszójútonhal-gazdaság tartozik, biztosítják megfigyelő jelenlétét a kékúszójú tonhalak valamennyi ketrecbe helyezésénél és a halak ketrecekből történő begyűjtése során.

A megfigyelők feladata elsősorban a következőkre terjed ki:

a) annak vizsgálata és ellenőrzése, hogy a halgazdaságban folytatott tevékenységek megfelelnek-e az 1936/2001/EK rendelet 4a., 4b. és 4c. cikkének;

b) a 20. cikkben említett ketreces haltartásról szóló jelentés hitelesítése;

c) az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság felkérésére tudományos munkák – többek között mintagyűjtés – elvégzése, az ICCAT kutatási és statisztikai állandó bizottságának utasításai alapján.

26. cikk Végrehajtás

1. A tagállamok végrehajtási intézkedéseket foganatosítanak azokkal a lobogójuk alatt közlekedő hajókkal szemben, amelyek esetében – saját nemzeti jogszabályaik alapján – megállapították, hogy nem felelnek meg az 5., 7., 14., 15., 17. és 19. cikk rendelkezéseinek. Az említett intézkedések – a cselekmény súlyosságától függően és a nemzeti jogszabályok vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően – különösen a következő szankciókat tartalmazhatják:

a) pénzbírság,

b) a tiltott halászeszköz és fogás lefoglalása;

c) a hajó lefoglalása;

d) a halászati engedély felfüggesztése vagy visszavonása;

e) adott esetben a halászati kvóta csökkentése vagy visszavonása.

2. Azon tagállamok, amelyek joghatósága alá egy adott kékúszójú-tonhal-gazdaság tartozik, végrehajtási intézkedéseket foganatosít azokkal a gazdaságokkal szemben, amelyek esetében – saját nemzeti jogszabályaik alapján – megállapították, hogy nem felelnek meg az e rendelet 20. cikkének és 25. cikke (2) bekezdésének, illetve az 1936/2001/EK rendelet 4a., 4b. és 4c. cikke rendelkezéseinek. Az említett intézkedések – a cselekmény súlyosságától függően és a nemzeti jogszabályok vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően – különösen a következő szankciókat tartalmazhatják:

a) pénzbírság,

b) a hízlaló halgazdaság nyilvántartásának felfüggesztése vagy visszavonása

c) kékúszójú tonhalak ketreces tartásának vagy forgalomba hozatalának megtiltása.

27. cikk Piaci intézkedések

1. Tilos az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhal (thunnus thynnus) minden olyan belső kereskedelme, kirakodása, behozatala, kivitele, halketrecben történő tenyésztése és hízlalása, újrakivitele és átrakodása, amelyről nem készül az e rendeletben előírt pontos, teljes és hitelesített dokumentáció.

2. Tilos minden olyan halászhajó által az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben fogott kékúszójú tonhal (thunnus thynnus) belső kereskedelme, behozatala, kirakodása, halketrecben történő tenyésztése és hízlalása, feldolgozása, kivitele, újrakivitele és átrakodása, amely hajó lobogó szerinti állama az ICCAT gazdálkodási és védelmi intézkedései alapján nem rendelkezik kvótával, fogási korlátozással, vagy halászati erőkifejtéssel az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengerben élő kékúszójú tonhal halászatára, illetve amely lobogó szerinti állam halászati lehetőségei kimerültek.

3. Tilos minden olyan kékúszójútonhal-gazdaságból származó hal belső kereskedelme, behozatala, kirakodása, feldolgozása és kivitele, amely gazdaság nem felel meg a kékúszójútonhal-gazdaságokról szóló 2006[07] sz. ICCAT-ajánlásnak .

28. cikk Átváltási együtthatók

Az ICCAT kutatási és statisztikai állandó bizottsága által elfogadott átváltási együtthatók alkalmazandók a feldolgozott kékúszójú tonhalnak megfelelő kerekített tömeg kiszámításához.

V. fejezet ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

29. CIKK Az 973/2001/EK rendelet módosításai

A 973/2001/EK rendelet a következőképpen módosul:

(1) Az 5. és az 5a. cikket el kell hagyni.

(2) A IV. mellékletben a kékúszójú tonhalra vonatkozó bejegyzést el kell hagyni.

30. cikk Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.

A rendeletet 2008. január 1-jétől kell alkalmazni.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben, […]-án/-én

a Tanács részéről

az elnök

I. MELLÉKLET Az Atlanti-óceánon csalival, pergetett horogsorral és a nyílt tengeren vonóhálóval halászó hajókra alkalmazandó különleges feltételek

1. A tagállamok a kékúszójú tonhal célzott halászatában 2006-ban részt vett hajók számában korlátozzák a kékúszójú tonhal halászatára jogosult, csalival és pergetett horogsorral halászó hajók maximális számát.

2. A tagállamok korlátozzák a járulékos fogásként kékúszójútonhal-halászatra jogosult nyílt tengeri vonóhálós hajóik maximális számát.

3. A tagállamok 2008. április 1-jéig megküldik az ICCAT titkárságának a halászhajók (1) és (2) bekezdés alapján megállapított számát.

4. a) A tagállamok biztosítják, hogy azokról az (1) és (2) bekezdésben említett halászhajókról, amelyek számára különleges halászati engedélyt állítottak ki, jegyzéket készítenek, amelyben a közösségi halászflotta-nyilvántartásról szóló, 2003. december 30-i 26/2003/EK bizottsági rendelet[5] I. mellékletében meghatározottak szerint feltüntetik a hajók nevét és közösségi flotta-nyilvántartási számát. A tagállamok csak abban az esetben állítják ki a különleges halászati engedélyt, ha a hajót előzőleg bejegyezték a kékúszójú tonhalhalászatra jogosult hajókra vonatkozó ICCAT-nyilvántartásba.

b) A tagállamok számítógép által olvasható formában elküldik a Bizottság számára az a) bekezdésben említett jegyzéket, és annak minden, később módosított változatát.

c) A (4) bekezdés a) pontjában említett jegyzék minden módosítását legalább öt nappal az előtt kell megküldeni a Bizottság részére, hogy az említett jegyzékbe újonnan felvett hajó belépne az Atlanti-óceán keleti részére és a Földközi-tengerre. A Bizottság azonnal továbbítja a módosításokat a ICCAT titkársága számára.

5. A tagállamok a kékúszójú tonhalra vonatkozó kvóta legfeljebb 10%-át osztják ki a (4) bekezdés szerinti engedéllyel rendelkező hajóknak, amellyel a legfeljebb 17 méter hosszúságú, csalit használó halászhajók legfeljebb 200 tonna, egyedenként legalább 6,4 kg-os kékúszójú tonhalat foghatnak ki.

6. A tagállamok a számukra kiosztott, a kékúszójú tonhalra vonatkozó kvóta legfeljebb 2%-át oszthatják ki a part menti kisüzemi halászhajóiknak.

7.a) Az e melléklet (1) és (2) bekezdésében említett hajók számára az Atlanti-óceán keleti részén és a Földközi-tengeren halászott kékúszójú tonhal bármely mennyiségének kirakodása vagy átrakodása a CPC-k által kijelölt kikötőkön kívül más helyen tilos.

b) A tagállamok egy kirakodásra használt helyet vagy egy parthoz közeli helyet jelölnek ki (kijelölt kikötők), ahol engedélyezik az kékúszójú tonhal kirakodását vagy átrakodását.

c) A tagállamok legkésőbb minden év április 1-jéig elküldik a Bizottság számára a kijelölt kikötők jegyzékét. A Bizottság ezt a jegyzéket minden év április 15-ig megküldi az ICCAT ügyvezető titkárságának. A jegyzék minden ezt követő módosításáról, a változások hatályba lépésének időpontja előtt legalább 15 nappal értesíteni kell a Bizottságot, amely továbbítja azt az ICCAT ügyvezető titkársága felé.

8. A 2847/93/EGK rendelet 7. cikkében megállapított rendelkezésektől eltérve, az (1) és (2) bekezdésben említett közösségi hajók kapitányai vagy azok képviselői a kikötőbe érkezés várható időpontja előtt legalább 4 órával értesítik a használni kívánt kikötő vagy kirakodóhely szerinti tagállam illetékes hatóságát a következő információkról:

a) az érkezés várható időpontja,

b) a fedélzeten tárolt kékúszójú tonhal becsült mennyisége,

c) arra az övezetre vonatkozó információ, ahol a fogás történt.

9. A tagállamok bevezetik a fogási jelentések rendszerét, amely biztosítja a hajók által használt kvóták hatékony nyomon követését.

10. A kékúszójú tonhalfogások, az értékesítési módszerektől függetlenül, nem hozhatók forgalomba a végső fogyasztók számára elérhető kiskereskedelmi piacon, kivéve ha azokon megfelelő jelöléssel és címkézéssel jelzik:

a) a fajt, a használt halászeszközt;

b) a fogás helyét és napját.

11. Az Atlanti-óceán keleti részén élő kékúszójú tonhal halászatára jogosult, csalit használó hajókkal rendelkező tagállamok 2008. június 1-jétől farokcímke használatát vezetik be a következők szerint:

a) a farokcímkéket közvetlenül a kirakodás után helyezik el valamennyi kékúszójú tonhalpéldányon;

b) a farokcímkék egyedi azonosító számmal rendelkeznek, amelyeket be kell vezetni a kékúszójú tonhalra vonatkozó statisztikákba, illetve amelyeket minden tonhalat tartalmazó csomag külső felén fel kell tüntetni.

II. MELLÉKLET A hajónapló jellemzői:

A hajónaplóval kapcsolatos általános alapkövetelmények

1. A hajónapló oldalait számozni kell.

2. A hajónaplót minden nap (éjjel) és minden kikötőbe érkezés előtt ki kell tölteni.

3. A hajónaplót tengeren végzett ellenőrzés során ki kell tölteni.

4. A hajónaplóhoz csatolni kell az egyes oldalak másolatát.

5. A hajónaplót egy műveleti éves időszakig kell a fedélzeten tartani.

A hajónapló tartalmára vonatkozó alapkövetelmények

1. A kapitány neve és címe

2. A kihajózások napja és az indulási kikötő, az érkezések napja és az érkezési kikötő

3. A hajó neve, lajstromozási száma, ICCAT-száma és (adott esetben) IMO-száma. Közös halászat esetén a műveletben részt vevő valamennyi hajó neve, lajstromozási száma, ICCAT-száma és (adott esetben) IMO-száma.

4. Halászeszközök:

a) FAO típuskód

b) Méret (hossza, szembőség, horgok száma…)

5. A halászati út minden napján (legalább) egy sor bejegyzés a tengeren végzett műveletekről, a következők feltüntetésével:

a) Tevékenység (halászat, hajózás…)

b) Földrajzi helymeghatározás: Pontos napi helymeghatározás (fokban és percben), minden halászati művelet után vagy délben, ha az adott nap semmiféle halászati tevékenységet nem folytattak.

c) Fogások feljegyzése:

6. A fajok meghatározása:

a) FAO-kód szerint

b) Kerekített tömeg kg-ban naponta

7. A kapitány aláírása

8. A megfigyelő aláírása (adott esetben)

9. Mérési módszerek: Becslés, mérlegelés a fedélzeten.

10. A hajónaplót a halak élősúlya szerint kell vezetni, és fel kell tüntetni az értékeléskor használt átváltási együtthatókat.

A kirakodás, átrakodás, illetve átadás esetén bejegyzendő alapvető információk:

1. A kirakodás/átrakodás/átadás napja és a kikötő

2. Termékek

a) kiszerelés

b) a halak vagy ládák száma, és kg-ban megadott mennyisége

3. A hajó kapitányának vagy ügynökének aláírása

III. MELLÉKLET ICCAT ÁTADÁSI/ÁTRAKODÁSI NYILATKOZAT

Nyomtatvány száma ICCAT ÁTADÁSI/ÁTRAKODÁSI NYILATKOZAT

Vontató/szállítóhajó A hajó neve és rádióhívójele: Felségjelzés: A lobogó szerinti állam által kiadott engedély száma: Nemzeti nyilvántartási szám ICCAT nyilvántartási szám IMO-szám | Halászhajó A hajó neve és rádióhívójele: Felségjelzés: A lobogó szerinti állam által kiadott engedély száma: Nemzeti nyilvántartási szám ICCAT nyilvántartási szám Külső azonosító jelek: A halászati hajónapló lapjainak száma |

Nap Hónap Óra Év(2_(0_(__(__( A halászhajó kapitányának neve: A vontató/szállítóhajó kapitányának neve: AZ ÁTRAKODÁS HELYE

Indulás időpontja (__(__( (__(__( (__(__( helye (__________(

Visszaérkezés időpontja (__(__( (__(__( (__(__( helye (__________( Aláírás:. Aláírás:.

Átadás/Átrakodás (__(__( (__(__( (__(__( (__________(

Átrakodás esetén adja meg az egység kilogrammban mért súlyát vagy a használt egységet (pl. láda, kosár) és az adott egység kirakodott súlyát kilogrammban: (___( kg.

Élő hal átadása esetén adja meg az egység számát és az élő súlyt.

Kikötő

|Tengeri

szélességihosszúsági fok | Faj | Egységek száma

Halak száma | Terméktípus

Élő | Terméktípus

Teljes | Terméktípus

Belezett | Terméktípus

Fej nélkül | Terméktípus

Filézett | Terméktípus

| További átadás/átrakodások

Dátum:Helymeghatározás:

Engedély száma

Átadó hajó kapitányának aláírása:

Fogadó hajó neve:

Felségjelzés

ICCAT nyilvántartási szám

IMO-szám

A hajó kapitányának aláírása

Dátum:Helymeghatározás:

Engedély száma

Átadó hajó kapitányának aláírása:

Fogadó hajó neve:

Felségjelzés

ICCAT nyilvántartási szám

IMO-szám

A hajó kapitányának aláírása

| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | ICCAT megfigyelő aláírása (adott esetben):

Kötelezettségek átadás/átrakodás esetén:

1. Az átadási/átrakodási nyilatkozat eredeti példányát át kell adni a fogadó vontató-/halfeldolgozó/szállítóhajónak.

2. Az átadási/átrakodási nyilatkozat másodpéldányát a halászó hajó őrzi meg.

3. Minden további átadási vagy átrakodási műveletre engedélyt kell kérni a hajó működési engedélyét kiállító szerződő féltől.

4. Az átadási/átrakodási nyilatkozat eredeti példányát a halat a halgazdaságba vagy a kirakodási helyre szállító fogadó hajó őrzi meg.

5. Az átadást vagy átrakodást a műveletben részt vett valamennyi hajó hajónaplójába be kell vezetni.

IV. MELLÉKLET ICCAT KÖZÖS NEMZETKÖZI ELLENŐRZÉSI RENDSZER

Az Atlanti Tonhal Védelmére Léterehozott Nemzetközi Bizottság (a továbbiakban: a bizottság) negyedik rendes éves ülésén (Madrid, 1975 november) a következőkben állapodott meg:

Az egyezmény IX. cikkének (3) bekezdése alapján a bizottság ajánlásában a nemzeti joghatóságon kívül eső vizek nemzetközi ellenőrzésére vonatkozóan a következő rendelkezések elfogadására tesz javaslatot az egyezmény és az egyezmény alapján elfogadott hatályos intézkedések alkalmazásának biztosítása érdekében:

1. Az ellenőrzéseket a szerződő felek halászati ellenőrzési szolgálatainak ellenőrei hajtják végre. Az e feladat elvégzésére a nemzeti kormányok által kijelölt ellenőrök nevét elküldik a bizottság számára.

2. Az ellenőröket szállító hajók a bizottság által jóváhagyott különleges zászló vagy jelzőlobogó alatt hajóznak annak jelzésére, hogy az ellenőrök nemzetközi ellenőrzési feladatokat végeznek. Az e célra használt hajók nevét, amelyek lehetnek különleges ellenőrhajók vagy halászhajók is, a lehető leghamarabb el kell küldeni a bizottság számára.

3. Az ellenőrök egy azonosító okmányt tartanak maguknál, amelyet a bizottság által jóváhagyott formában a lobogó szerinti állam hatóságai állítanak ki és adják át nekik kinevezésükkor, feltüntetve bennük, hogy az ellenőr a bizottság által jóváhagyott rendelkezések alapján intézkedéseket hozhat.

4. A (9) bekezdés alapján elfogadott rendelkezésekre is figyelemmel, az egyezmény területén a nemzeti joghatóságon kívül eső vizeken tonhalra vagy tonhalfélékre halászó hajónak meg kell állnia, ha erre egy ellenőrt szállító hajóról a nemzetközi jelkódex szerint utasítást kap, kivéve ha a hajó éppen halászati műveletet folytat, amely esetben megállási kötelezettségének a halászati művelet befejezését követően kell haladéktalanul eleget tennie. A hajó kapitánya[6] engedélyt ad az ellenőrnek, és adott esetben az ellenőrt kísérő tanúnak, hogy a fedélzetre lépjen. A kapitány biztosítja, hogy az ellenőr megvizsgálhassa a fogásokat vagy a halászeszközöket, illetve minden olyan okmányt, amelyet szükségesnek tart annak igazolására, hogy a hajó eleget tesz a bizottság hatályos ajánlásaiban az érintett hajó lobogó szerinti állama tekintetében meghatározott követelményeknek, és az ellenőr feltehet bármilyen, általa szükségesnek tartott kérdést.

5. Hajóra szálláskor az ellenőr bemutatja a (3) bekezdésben említett okmányt. Az ellenőrzést úgy kell elvégezni, hogy a hajót minél kevésbé akadályozzák és zavarják, illetve hogy a fogott hal minősége ne romoljon. Az ellenőr azon tények vizsgálatára szorítkozik, amelyek a bizottságnak az érintett hajó lobogó szerinti államára vonatkozóan érvényes ajánlásaiban megállapított követelmények teljesítésének igazolásához szükségesek. A vizsgálat végzése során az ellenőr a kapitánytól bármilyen segítséget kérhet. A bizottság által jóváhagyott formában az ellenőrzésről jelentést készít. Az ellenőr a hajó kapitányának jelenlétében aláírja a jelentést, aki a jelentéssel kapcsolatban észrevételeket tehet és észrevételeit alá kell írnia. A jelentésről a hajó kapitánya és az ellenőr kormánya másolatot kap, akik továbbítják azt a hajó lobogó szerinti tagállamának érintett hatóságai és a bizottság számára. Amennyiben az ajánlásokkal kapcsolatban jogsértést fedez fel, az ellenőr a bizottság mellett a lobogó szerinti állam illetékes hatóságait és a lobogó szerinti állam valamennyi közelben tartózkodó ellenőrhajóját értesíti.

6. Az ellenőrrel szembeni fellépést vagy az ellenőr utasításainak megtagadását a hajó lobogó szerinti állama ugyanúgy szankcionálja, mint a saját ellenőreivel szembeni fellépést vagy az ellenőrei által adott utasítások megtagadását.

7. Az ellenőrök a rendszerből adódó feladataikat az ezen ajánlásban megállapított szabályoknak megfelelően látják el, de továbbra is nemzeti hatóságaik operatív ellenőrzése alatt maradnak és nekik tartoznak felelősséggel.

8. A szerződő kormányok az e megállapodás alapján működő külföldi ellenőrök jelentéseit a saját ellenőreik által készített jelentésekre vonatkozó nemzeti jogszabályoknak megfelelően kezelik és veszik figyelembe. E bekezdés rendelkezései nem rónak a szerződő kormányokra olyan kötelezettséget, hogy a külföldi ellenőr által készített jelentésnek nagyobb bizonyító erőt tulajdonítsanak, mint amellyel az adott ellenőr saját országában rendelkezne. A szerződő kormányok együttműködnek annak érdekében, hogy előmozdítsák az e megállapodás keretében működő ellenőrök jelentéseivel kapcsolatos bírósági és egyéb jogi eljárásokat.

9. i. A szerződő kormányok minden év március 1-jéig tájékoztatják a bizottságot a megállapodásban való részvételükkel kapcsolatos következő évi előzetes terveikről, és a bizottság javaslatokat tehet a szerződő kormányoknak az e területet érintő nemzeti tevékenységek összehangolására, beleértve az ellenőrök és az ellenőröket szállító hajók számának megállapítását is.

ii. Az ezen ajánlásban meghatározott megállapodás és az abban való részvételi tervek alkalmazandóak a szerződő kormányokra, hacsak nincs közöttük erre vonatkozóan más megállapodás; a bizottságot minden ilyen jellegű megállapodásról értesíteni kell.

Ez azonban csak azzal a feltétellel történhet, hogy az ellenőrzési rendszer végrehajtását felfüggesztik két szerződő fél között abban az esetben, ha bármelyikük – egy adott megállapodás megkötéséig – erről értesíti a bizottságot.

10. i. A halászeszközöket az arra az alterületre vonatkozó hatályos szabályzat szerint kell megvizsgálni, ahol az ellenőrzést végzik. Az ellenőr e jelentésben állapítja meg a jogsértés jellegét.

ii. Az ellenőrök valamennyi használt, illetve a fedélzeten használatra előkészített halászeszközt megvizsgálahatnak.

11. Az ellenőrök az érintett hajó lobogó szerinti tagállamára vonatkozóan érvényes bizottsági ajánlásokat láthatóan sértő, ellenőrzött halászeszközt a bizottság által jóváhagyott azonosító jelzéssel látják el, és ezt feltüntetik a jelentésben.

12. Az ellenőrök fényképeket készíthetnek azokról a halászeszközökről, illetve a halászeszközök azon részéről, amelyek véleményük szerint nem felelnek meg a hatályos szabályoknak; ilyen esetben a lefényképezett tárgyakról a jelentésben listát készítenek, és a fényképek másolatát csatolják a lobogó szerinti állam számára küldött jelentésmásolathoz.

13. Az ellenőrök, a bizottság által meghatározott esetleges korlátozásokra is figyelemmel, megvizsgálhatják a fogásokat annak megállapítására, hogy azok megfelelnek-e a bizottság ajánlásainak. A vizsgálat eredményéről a lehető leghamarabb jelentést küldenek az ellenőrzött hajó lobogója szerinti állam hatóságai számára. (Kétéves jelentés 1974–75, II. rész).

Megjegyzések

A megállapodás szerint a nemzetközi ellenőrzési rendszer hatályba lépésének időpontját elhalasztják addig, amíg a bizottság másként nem dönt.

ICCAT-jelzőlobogó:

[pic]

[1]

[2] HL L 162., 1986.6.18., 33. o.

[3] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[4] HL L 137., 2001.5.19., 1. o. A legutóbb a 831/2004/EK rendelettel (HL L 127., 2004.4.29., 33. o.) módosított rendelet.

[5] HL L 5., 2004.1.9., 25. o.

[6] A kapitány a hajó irányításával megbízott személy.