Javaslat A TANÁCS IRÁNYELVE a lakosság egészségének az emberi fogyasztásra szánt vízben található radioaktív anyagokkal szembeni védelmére vonatkozó követelmények meghatározásáról /* COM/2012/0147 final - 2012/0074 (NLE) */





INDOKOLÁS 1. A javaslat indokolása A vízpolitika a közösségi környezetvédelmi jog egyik legátfogóbban szabályozott területe. Az európai vízpolitika kezdetei az 1970-es évekre nyúlnak vissza, amikor politikai programok és jogilag kötelező erejű szabályozás elfogadására is sor került. 1998. november 3-án a Tanács elfogadta az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló 98/83/EK irányelvet. Ezt az új irányelvet a tagállamoknak a 2000. év végéig kellett nemzeti jogukba átültetniük, és 2003 végére meg kellett felelniük neki. Az ivóvíz radioaktív anyagokkal való szennyeződése a radioaktivitás véletlenszerű kibocsátása vagy a helytelenül alkalmazott hulladékártalmatlanítási technikák révén fordulhat elő. Az ilyen típusú szennyezésnek esetlegesen kitett ivóvízrendszerek a radioaktív szennyezésre vonatkozó, széles körű ellenőrzésen esnek át annak biztosítása érdekében, hogy a bennük található víz ivásra alkalmas legyen. Számos olyan régió is található Európában, ahol a geológiai és hidrológiai adottságok folytán a természetben előforduló radioaktív anyagok jelenléte ad okot aggodalomra. A trícium és a teljes indikatív dózis ellenőrzésére vonatkozó, a 98/83/EK irányelv szerinti előírások még nem kerültek végrehajtásra, mivel a II. melléklet (ellenőrző rendszer) és a III. melléklet (a paraméterek elemzésére vonatkozó előírások) módosításainak elfogadása még folyamatban van. A lakosság egészségének az emberi fogyasztásra szánt vízben található radioaktív anyagokkal szembeni védelmére vonatkozó technikai előírásokat már körülbelül hat éve, az Euratom-Szerződés 31. cikkében említett szakértőcsoport és az ivóvízről szóló irányelvvel létrehozott bizottság bevonásával lezajlott konzultációs folyamatot, továbbá az Euratom-Szerződés 35–36. cikkével létrehozott, a tagállamok képviselőiből álló bizottsággal folytatott konzultációt követően véglegesítették. A 98/83/EK irányelv I. mellékletének C. részében a radioaktivitásra és a tríciumra vonatkozóan meghatározott indikátor paraméterek, valamint a II. mellékletben az ezzel kapcsolatos ellenőrzési rendelkezések tulajdonképpen az Euratom-Szerződés 30. cikkében meghatározott alapvető előírások hatálya alá tartoznak. Következésképpen indokolt a radioaktivitási szint ellenőrzésére vonatkozó követelményeket az Euratom-Szerződés keretében külön jogszabályba foglalni annak érdekében, hogy a sugárvédelmi jogszabályok közösségi szinten továbbra is egységesek, koherensek és teljesek legyenek. Az Európai Bizottság ezért az Euratom-szerződés 31. cikke alapján 2011. június 27-én a lakosság egészségének az emberi fogyasztásra szánt vízben található radioaktív anyagokkal szembeni védelmére vonatkozó követelmények meghatározására vonatkozó javaslatot fogadott el. Az EGSZB 2011. október 27-én az említett bizottsági javaslattervezetről véleményt fogadott el, melyben többek között azt javasolta, hogy a radongáz kerüljön be az irányelv hatálya alá. Az EGSZB az ivóvíz radongáz elleni védelméről szóló bizottsági ajánlásra (2001/928/Euratom) hivatkozott. 1998-ban a radongáz azért nem került az irányelv hatálya alá, mert inkább a belégzése, semmint az ivóvízként való lenyelése jelent kockázatot. Az Euratom-irányelvre vonatkozó javaslattervezet középpontjában a jogalap megváltoztatása állt a szabályozás műszaki tartalmának módosítása nélkül, a Bizottság azonban egyetért az EGSZB ajánlásával, és ezért a radongázt az irányelv hatálya alá vonta. A radongáz különleges tulajdonságára tekintettel különálló indikátor paraméterként szerepel, míg a radon hosszú felezési idejű bomlástermékei a teljes indikatív dózisnak a 98/83/EK irányelv értelmében történő kiszámításában szerepelnek. Az EGSZB azt is szorgalmazta, hogy egyetlen következetes szakpolitika létrehozása érdekében az irányelv a lehető legnagyobb mértékben tükrözze a 98/83/EK irányelv általános rendelkezéseit. Ehhez többek között a palackozott vizet is az irányelv hatálya alá kellene vonni. A Bizottság egyetért ezzel az ajánlással, azonban tekintetbe kell vennie azt is, hogy az 1998-as EK-irányelv elfogadása után az élelmiszer-biztonság átfogó keretében a palackozott víz ellenőrzéséről külön jogszabályt fogadtak el. Ennélfogva az új bizottsági javaslat egyrészt bevonja az irányelv hatálya alá a palackozott vizet, másrészt a 852/2004/EK rendeletben megállapított ellenőrzési kritériumokra hivatkozik. Figyelembe véve a jogelmélet és a jogi gyakorlat azon általános elvét, mely szerint a különös tárgyat szabályozó jogszabály „lerontja” a pusztán általános tárgyat szabályozó jogszabályt („lex specialis derogat legi generali”), az Euratom-Szerződés szerint elfogadandó irányelv rendelkezései elsőbbséget élveznek a 98/83/EK irányelvnek az ivóvízben található radioaktív anyagokra vonatkozó rendelkezéseivel szemben. Második lépésben a Bizottság javaslatot fog tenni a trícium és a teljes indikatív dózis eltávolítására az indikátor paramétereknek a 98/83/EK irányelv I. mellékletének C. részében található listájából, továbbá az ezekre a határértékekre vonatkozó összes hivatkozás törlésére. 2. Szubszidiaritás és arányosság • Jogalap Ezen irányelv rendelkezései a munkavállalók és a lakosság egészségének védelmét szolgáló alapvető előírásokkal állnak összefüggésben. Következésképpen a választott jogalap az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés és különösen annak 31. és 32. cikke. • A szubszidiaritás elve Ha a javaslat nem tartozik a Közösség kizárólagos hatáskörébe, a szubszidiaritás elve érvényesül. Mivel a Közösségnek az Euratom-Szerződés II. címének III. fejezete szerinti jogalkotási jogköre kizárólagos, így az nem esik a szubszidiaritás elvének hatálya alá. • Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének a következők miatt: A javaslat harmonizált minimum-előírásokat határoz meg a radon, a trícium és a teljes indikatív dózis ellenőrzésére vonatkozóan, a 98/83/EK irányelvnek a radioaktivitással kapcsolatos követelményeit pedig a legújabb tudományos és technikai eredményekhez igazítja. • A jogi aktus típusának megválasztása Míg a Közösség felelős a sugárvédelemmel kapcsolatos egységes szabályok meghatározásáért a munkavállalók és a lakosság magas szintű védelme érdekében, a rendelkezéseknek a nemzeti jogba történő átültetése és azok végrehajtása a tagállamok feladata. Így tehát az irányelv a legjobb eszköz arra, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz ellenőrzésére használt, a radioaktivitással kapcsolatos paraméterekre vonatkozó követelmények – a tudományos és technikai eredmények figyelembevételével történő – meghatározását illetően egységes megközelítés jöjjön létre. Következésképpen a lakosság egészségének az emberi fogyasztásra szánt vízben található radioaktív anyagokkal szembeni védelmére vonatkozóan harmonizált követelmények kerülnek meghatározásra. 3. KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK A javaslatnak nincsenek a közösségi költségvetést érintő vonzatai. 2012/0074 (NLE) Javaslat A TANÁCS IRÁNYELVE a lakosság egészségének az emberi fogyasztásra szánt vízben található radioaktív anyagokkal szembeni védelmére vonatkozó követelmények meghatározásáról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 31. és 32. cikkére, tekintettel a Bizottságnak a Tudományos és Műszaki Bizottság által a tagállamok tudományos szakértői közül kijelölt szakértői csoport véleményének megismerését követően kidolgozott javaslatára[1], a Szerződés 31. cikkével összhangban, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[2], az Európai Parlamenttel történt konzultációt[3] követően, mivel: (1) A vízfogyasztás az egyik módja annak, hogy az emberi testbe radioaktív anyagok kerüljenek. A munkavállalók és a lakosság egészségének az ionizáló sugárzásból származó veszélyekkel szembeni védelmét szolgáló alapvető biztonsági előírások megállapításáról szóló, 1996. május 13-i 96/29/Euratom tanácsi irányelv[4] szerint az ionizáló sugárzás kockázatával járó tevékenységek következtében a lakosság egészét érő sugárterheléshez való hozzájárulást az ésszerűen elérhető legalacsonyabb szinten kell tartani. (2) Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének az emberi egészséggel kapcsolatos jelentősége miatt indokolt közösségi szinten indikátor jellegű minőségi előírásokat meghatározni, és rendelkezni ezen előírások teljesülésének ellenőrzéséről. (3) Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről szóló, 1998. november 3-i 98/83/EK tanácsi irányelv[5] I. mellékletének C. részében már meghatározásra kerültek a radioaktív anyagokkal kapcsolatos indikátor paraméterek, valamint a II. mellékletben a kapcsolódó ellenőrzési rendelkezések is. Az említett paraméterek azonban az Euratom-Szerződés 30. cikkében meghatározott alapvető előírások hatálya alá tartoznak. (4) Az emberi fogyasztásra szánt víz radioaktivitási szintjének ellenőrzésére vonatkozó követelményeket ezért helyénvaló olyan külön jogszabályban elfogadni, amely biztosítja, hogy a sugárvédelmi jogszabályok az Euratom-Szerződés keretében egységesek, koherensek és teljesek legyenek. (5) Ezen, az Euratom-Szerződés szerint elfogadott irányelv rendelkezései a 98/83/EK irányelvnek az ivóvíznek a radioaktív anyagokkal való szennyezésére vonatkozó rendelkezései helyébe lépnek. (6) Abban az esetben, ha a meg nem felelés valamelyik indikátor paraméterrel kapcsolatos, az érintett tagállamnak meg kell vizsgálnia, hogy ez a meg nem felelés jelent-e kockázatot az emberi egészségre nézve, és amennyiben szükséges, korrekciós intézkedéseket kell hoznia a víz minőségének helyreállítására. A fogyasztókat megfelelő és alkalmas módon tájékoztatni kell az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről. (7) A fogyasztókat megfelelő és alkalmas módon tájékoztatni kell az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről. (8) Ki kell zárni ezen irányelv hatálya alól a természetes ásványvizeket és a gyógyszernek minősülő vizeket, mivel az ilyen típusú vizekre speciális szabályok vonatkoznak: a természetes ásványvizek kinyeréséről és forgalmazásáról szóló, 2009. június 18-i 2009/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[6], valamint az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[7]. A palackokba vagy tartályokba töltött, értékesítésre szánt víznek – a természetes ásványvizek kivételével – a célból történő ellenőrzése, hogy a radioaktív anyagok szintje megfelel-e az ezen irányelvben megállapított határértékeknek, a 852/2004/EK rendeletben[8] előírt veszélyelemzés és kritikus szabályozási pontok (HACCP) elveinek megfelelően kell, hogy történjék. (9) Minden egyes tagállamnak programokat kell létrehoznia annak ellenőrzésére, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz megfelel-e ezen irányelv előírásainak. (10) Az emberi fogyasztásra szánt víz minőségének elemzésére használt módszereknek biztosítaniuk kell a kapott eredmények megbízhatóságát és összehasonlíthatóságát. (11) A lakosságnak a radonnal szennyezett ivóvíznek való kitettsége elleni védelméről szóló, 2001. december 20-i 2001/928/Euratom bizottsági ajánlás[9] foglalkozik az ivóvíz radiológiai minőségével a radon és a radon hosszú felezési idejű bomlástermékei tekintetében, és helyénvaló e radionuklidokkal ebben az irányelvben foglalkozni, ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: 1. cikk Tárgy Ezen irányelv meghatározza a lakosság egészségének az emberi fogyasztásra szánt vízben található radioaktív anyagokkal szembeni védelmére vonatkozó követelményeket. Ez az irányelv megállapítja továbbá a radioaktív anyagok ellenőrzésének határértékeit, gyakoriságát és módszereit. 2. cikk Fogalommeghatározások Ezen irányelv alkalmazásában a 98/83/EK tanácsi irányelv 2. cikkében foglalt fogalommeghatározások alkalmazandók. 3. cikk Hatály Ez az irányelv az emberi fogyasztásra szánt vízre alkalmazandó, a 98/83/EK irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében meghatározott és az említett irányelv 3. cikkének (2) bekezdésével összhangban megállapított kivételekkel. 4. cikk Általános kötelezettségek A 96/29/Euratom irányelv 6. cikke (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott rendelkezések sérelme nélkül a tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az emberi fogyasztásra szánt víz megfeleljen az ezen irányelvvel összhangban meghatározott határértékeknek. 5. cikk Határértékek A tagállamok az I. mellékletnek megfelelően – palackokba vagy tartályokba töltött, eladásra szánt víz esetében a 852/2004/EK rendeletben előírt veszélyelemzés és kritikus szabályozási pontok (HACCP) elveinek sérelme nélkül – az emberi fogyasztásra szánt vízben található radioaktív anyagok ellenőrzésére vonatkozóan határértékeket állapítanak meg. 6. cikk Ellenőrzés A tagállamok biztosítják az emberi fogyasztásra szánt víz rendszeres ellenőrzését a II. melléklettel összhangban annak ellenőrzése érdekében, hogy a radioaktív anyagok koncentrációja nem haladja meg az 5. cikkel összhangban meghatározott határértékeket. 7. cikk Mintavételi helyek A tagállamok mintát vehetnek: (a) hálózatból szolgáltatott víz esetén az ellátási területen belül található ponton vagy a vízkezelő műnél, ha bizonyítható, hogy a minta az érintett paraméterekre vonatkozóan ugyanazt vagy magasabb mért értéket ad; (b) tartályból szolgáltatott víz esetén azon a ponton, ahol a víz kilép a tartályból; (c) palackokba vagy tartályokba töltött, értékesítésre szánt víz esetében azon a ponton, ahol a vizet a palackokba vagy tartályokba töltik; (d) élelmiszer-ipari vállalkozásnál felhasznált víz esetében azon a ponton, ahol a vizet a vállalkozás felhasználja. 8. cikk Mintavétel és elemzés 1. Az elfogyasztott víz minőségét képviselő minták vételezését és elemzését az egész év folyamán, a III. mellékletben megállapított módszerekkel összhangban kell végezni. 2. A tagállamok gondoskodnak arról, hogy valamennyi, az emberi fogyasztásra szánt víz mintáit elemző laboratórium rendelkezzen analitikai minőség-ellenőrzési rendszerrel. A tagállamok biztosítják, hogy e rendszert alkalmanként független, erre a célra az illetékes hatóság által jóváhagyott ellenőr ellenőrzés alá vesse. 9. cikk Korrekciós intézkedés és a fogyasztók értesítése 1. Az 5. cikk szerinti határértékeknek való meg nem felelés esetén a tagállamok biztosítják az azonnali vizsgálatot az okok feltárása érdekében. 2. Amennyiben az 5. cikk szerinti határértékek nem teljesülnek, a tagállamok megvizsgálják, hogy ez a meg nem felelés kockázatot jelent-e az emberi egészségre nézve. Abban az esetben, ha ilyen kockázat fennáll, a tagállam korrekciós intézkedést hoz a vízminőség helyreállítása érdekében. 3. Amennyiben az emberi egészségre nézve fennálló kockázat nem tekinthető elhanyagolhatónak, a tagállam gondoskodik a fogyasztók értesítéséről. 10. cikk Átültetés a nemzeti jogba 1. A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb [egy évvel a 11. cikkben meghatározott időpontot követően – a pontos dátumot a Kiadóhivatal illeszti be] megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul közlik a Bizottsággal. Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg. 2. A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen elfogadnak. 11. cikk Hatálybalépés Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba. 12. cikk Címzettek Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei. Kelt Brüsszelben, A Tanács részéről az elnök I. MELLÉKLET A radonra, a tríciumra és az egyéb radioaktív anyagok esetében a teljes indikatív dózisra vonatkozó határértékek az emberi fogyasztásra szánt vízben Radioaktivitás Paraméter || Határérték || Mértékegység || Megjegyzések Radon || 100 || Bq/l || Trícium || 100 || Bq/l || Teljes indikatív dózis || 0,10 || mSv/év || (1. megjegyzés) 1. megjegyzés: A trícium, a kálium-40, a radon és a radon rövid felezési idejű bomlástermékei kivételével. II. MELLÉKLET A radioaktív anyagok ellenőrzése 1. Általános elvek és ellenőrzési gyakoriság A tagállam nem köteles az ivóvizet a trícium és a radioaktivitás szempontjából a teljes indikatív dózis meghatározása érdekében ellenőrizni, ha más ellenőrzés alapján megbizonyosodott arról, hogy mind a trícium, mind a számított teljes indikatív dózis szintje lényegesen a határérték alatt van. Az ivóvizet a radon szempontjából nem szükséges ellenőrizni, ha a tagállam az egyéb ellenőrzések alapján meggyőződött arról, hogy a radon szintje lényegesen a határérték alatt van. Ez esetekben a tagállam döntésének indokait – beleértve a másik elvégzett ellenőrzés eredményeit is – közli a Bizottsággal. 2. Radon és trícium Az ivóvizet a radon vagy a trícium szempontjából akkor kell ellenőrizni, ha a vízgyűjtőn belül radon- vagy tríciumforrás található, és más felügyeleti programok vagy vizsgálatok útján nem igazolható, hogy a radon- vagy tríciumszint lényegesen a 100 Bq/l határérték alatt van. Amennyiben szükség van a radon vagy a trícium ellenőrzésére, azt az ellenőrzési gyakoriság szerint kell elvégezni. 3. Teljes indikatív dózis Az ivóvizet a teljes indikatív dózis szempontjából akkor kell ellenőrizni, ha a vízgyűjtőn belül mesterséges vagy erőteljes természetes radioaktivitás van jelen, és más felügyeleti programok vagy vizsgálatok útján nem igazolható, hogy a teljes indikatív dózis szintje lényegesen a 0,1 mSv/év határérték alatt van. Amennyiben szükség van a mesterséges radionuklidszint ellenőrzésére, azt a táblázatban feltüntetett ellenőrzési gyakoriság szerint kell elvégezni. Amennyiben szükség van a természetes radionuklidszint ellenőrzésére, a tagállamok az ellenőrzés gyakoriságát a természetes radionuklidszintnek a különböző típusú vizekben tapasztalható időbeli eltéréseire vonatkozó összes rendelkezésre álló információ figyelembevételével határozzák meg. Az ellenőrzési gyakoriság a várható eltérésektől függően egyetlen ellenőrzési intézkedéstől az ellenőrzési gyakoriság szerinti gyakoriságig terjedhet. Amennyiben a természetes radioaktivitás esetében csak egyetlen ellenőrzésre van szükség, az ellenőrzést meg kell ismételni legalább akkor, ha bármilyen olyan változás történik az ellátással kapcsolatban, amely előreláthatólag befolyásolja az ivóvíz radionuklid-koncentrációját. Amennyiben a határértékek teljesülésének biztosítása radionuklidoknak az ivóvízből történő eltávolításával járó módszerek útján történt, az ellenőrzést az ellenőrzési gyakoriság szerint kell elvégezni. Amennyiben a tagállam az e pont első bekezdésében előírttól eltérő felügyeleti programok vagy vizsgálatok eredményeit használja fel az ezen irányelvnek való megfelelés érdekében, akkor döntésének indokait – beleértve az említett felügyeleti programok vagy vizsgálatok vonatkozó eredményeit is – közli a Bizottsággal. 4. Az ellenőrzési gyakoriságot a következő táblázat határozza meg: TÁBLÁZAT Szolgáltatóhálózatról szolgáltatott, emberi fogyasztásra szánt víz ellenőrzési gyakorisága Az ellátási területen belül naponta szállított vagy előállított vízmennyiség (1. és 2. megjegyzés) m³ || A minták száma évente (3. megjegyzés) ≤ 100 || (4. megjegyzés) > 100 ≤ 1 000 || 1 > 1 000 ≤ 10 000 || 1 plusz minden 3 300 m³/nap és annak töredéke után további egy ellenőrzés > 10 000 ≤ 100 000 || 3 plusz minden 10 000 m³/nap és annak töredéke után további egy ellenőrzés > 100 000 || 10 plusz minden 25 000 m³/nap és annak töredéke után további egy ellenőrzés 1. megjegyzés: Az ellátási terület az a földrajzilag meghatározott térség, amelyen belül az emberi fogyasztásra szánt víz akár egy, akár több forrásból származhat, és amelyen belül a víz minősége hozzávetőlegesen egységesnek tekinthető. 2. megjegyzés: A víz mennyiségét a naptári évben vett átlagok alapján kell kiszámítani. A tagállamok az ellátási területen lakók számát is használhatják a víz mennyisége helyett a minimális gyakoriság meghatározásához, 200 l/nap/fő vízfogyasztást feltételezve. 3. megjegyzés: Amennyiben lehetséges, az előírt számú mintavételezést időben és térben egyenletesen kell elosztani. 4. megjegyzés: A gyakoriságot az érintett tagállam határozza meg. III. MELLÉKLET Mintavételi és analitikai módszerek 1. A teljes indikatív dózis szempontjából való megfelelés vizsgálata A tagállamok a teljes indikatív dózis határértékének ellenőrzésére – a trícium, a kálium-40, a radon és a radon rövid felezési idejű bomlástermékei kivételével – alkalmazhatnak az összes alfa-aktivitásra és az összes béta-aktivitásra vonatkozó vizsgálati módszereket. Amennyiben az összes alfa-aktivitás és az összes béta-aktivitás egyidejűleg kisebb, mint 0,1 Bq/l, illetve 1,0 Bq/l, a tagállam feltételezheti, hogy a teljes indikatív dózis alacsonyabb a 0,1 mSv/év határértéknél, és nincs szükség radiológiai vizsgálatra, kivéve, ha más forrásból tudomása van arról, hogy bizonyos radionuklidok jelen vannak az ivóvíz-ellátási rendszerben, és a teljes indikatív dózisnak a 0,1 mSv/év határértéket való túllépését okozhatják. Ha az összes alfa-aktivitás meghaladja a 0,1 Bq/l-t, vagy az összes béta-aktivitás meghaladja az 1,0 Bq/l-t, akkor meghatározott radionuklidok analízisére van szükség. A mérendő radionuklidokat a radioaktivitás valószínű forrásaira vonatkozó valamennyi releváns információ figyelembevételével a tagállamok határozzák meg. Mivel a magas tríciumszint más mesterséges radionuklidok jelenlétére utalhat, a tríciumot, az összes alfa-aktivitást és az összes béta-aktivitást ugyanazon a mintán kell mérni. Az összes alfa- és béta-aktivitásnak a fentiek szerinti vizsgálata helyett a tagállamok az ivóvízben jelen lévő radioaktivitás kimutatása érdekében a radionuklidok vizsgálatára más, megbízható módszereket is alkalmazhatnak. Ha valamelyik aktivitáskoncentráció meghaladja a vonatkozó referenciakoncentráció 20%-át, vagy a tríciumkoncentráció meghaladja a 100 Bq/l határértéket, további radionuklidok vizsgálatára van szükség. A mérendő radionuklidokat a radioaktivitás valószínű forrásaira vonatkozó valamennyi releváns információ figyelembevételével a tagállamok határozzák meg. 2. A teljes indikatív dózis kiszámítása A teljes indikatív dózis az ivóvízellátó rendszerben kimutatott természetes és mesterséges eredetű radionuklidoknak az egy év alatt beépült lekötött effektív dózisa a trícium, a kálium-40, a radon és a radon rövid felezési idejű bomlástermékei kivételével. A teljes indikatív dózist a 96/29/Euratom irányelv III. mellékletének A. táblázatában meghatározott radionuklid-koncentrációk és a felnőttekre érvényes dózisegyüttható, vagy a tagállamok illetékes hatóságai által elismert, újabb keletű információk alapján kell kiszámítani. Amennyiben a következő egyenlőtlenség teljesül, a tagállamok feltételezhetik, hogy a teljes indikatív dózis alacsonyabb a 0,1 mSv/év határértéknél, és további vizsgálatra nincs szükség: (1) ahol: Ci(obs) = az i radionuklid megfigyelt koncentrációja Ci(ref) = az i radionuklid referenciakoncentrációja n = észlelt radionuklidok száma. Ha az egyenlőtlenség nem teljesül, a határérték csak akkor tekintendő meghaladottnak, ha a radionuklidok a teljes év folyamán hasonló aktivitási koncentrációban folyamatosan kimutathatók. A tagállamok határozzák meg azon újbóli mintavétel mértékét, amely annak biztosításához szükséges, hogy a mért értékek az egész évi átlagos aktivitási koncentrációra nézve reprezentatívak legyenek. A radioaktivitás referenciakoncentrációja az ivóvízben1 Származás || Nuklid || Referenciakoncentráció Természetes || U-2382 || 3,0 Bq/l U-2342 || 2,8 Bq/l Ra-226 || 0,5 Bq/l Ra-228 || 0,2 Bq/l Pb-210 || 0,2 Bq/l Po-210 || 0,1 Bq/l Mesterséges || C-14 || 240 Bq/l Sr-90 || 4,9 Bq/l Pu-239/Pu-240 || 0,6 Bq/l Am-241 || 0,7 Bq/l Co-60 || 40 Bq/l Cs-134 || 7,2 Bq/l Cs-137 || 11 Bq/l I-131 || 6,2 Bq/l 1 Ez a táblázat a leggyakoribb természetes és mesterséges radionuklidokat tartalmazza Más radionuklidok referenciakoncentrációit a 96/29/Euratom irányelv III. mellékletének A. táblázatában meghatározott, a felnőttekre érvényes dózisegyüttható, vagy a tagállamok illetékes hatóságai által elismert, újabb keletű információk alapján lehet kiszámítani, 730 liter/év bevitelt feltételezve. 2. Egy milligramm (mg) természetes urán 12,3 Bq U-238-at és 12,3 Bq U-234-et tartalmaz. Ez a táblázat kizárólag az urán radiológiai tulajdonságait veszi figyelembe, kémiai toxicitását nem. 3. Módszertani követelmények A következő radioaktív paraméterek esetében a vizsgálati módszerrel szemben követelmény, hogy legalább arra képes legyen, hogy a határértéknek megfelelő koncentrációkat az alább meghatározott kimutatási határral mérje. Paraméterek || Kimutatási határ (1. megjegyzés) || Megjegyzések Radon || 10 Bq/l || 2., 3. megjegyzés Trícium || 10 Bq/l || 2., 3. megjegyzés Összes alfa Összes béta || 0,04 Bq/l 0,4 Bq/l || 2., 4. megjegyzés 2., 4. megjegyzés U-238 || 0,02 Bq/l || 2., 6. megjegyzés U-234 || 0,02 Bq/l || 2., 6. megjegyzés Ra-226 || 0,04 Bq/l || 2. megjegyzés Ra-228 || 0,08 Bq/l || 2., 5. megjegyzés Pb-210 || 0,02 Bq/l || 2. megjegyzés Po-210 || 0,01 Bq/l || 2. megjegyzés C-14 || 20 Bq/l || 2. megjegyzés Sr-90 || 0,4 Bq/l || 2. megjegyzés Pu-239/Pu-240 || 0,04 Bq/l || 2. megjegyzés Am-241 || 0,06 Bq/l || 2. megjegyzés Co-60 || 0,5 Bq/l || 2. megjegyzés Cs-134 || 0,5 Bq/l || 2. megjegyzés Cs-137 || 0,5 Bq/l || 2. megjegyzés I-131 || 0,5 Bq/l || 2. megjegyzés 1. megjegyzés: A kimutatási határt az ISO 11929-7 („A kimutatási határ és a döntési határértékek meghatározása az ionizáló sugárzás méréséhez. 7. rész: Alapok és alkalmazások”) szabvány szerint, 0,05-os első- és másodfajú hiba feltételezésével kell meghatározni. 2. megjegyzés: a mérési bizonytalanságokat teljes standard bizonytalanságként vagy kiterjesztett standard bizonytalanságként, 1,96-os kiterjesztési tényezővel, az „Útmutató a mérési bizonytalanság kifejezéséhez” című ISO-útmutató (ISO, Genf, 1993, javított utánnyomás: Genf, 1995) alapján kell kiszámítani és megadni. 3. megjegyzés: a radon és a trícium kimutatási határa a 100 Bq/l határérték 10%-a. 4. megjegyzés: az összes alfa-aktivitás és az összes béta-aktivitás kimutatási határa a 0,1 Bq/l, illetve az 1,0 Bq/l vizsgálati érték 40%-a. 5. megjegyzés: Ez a kimutatási határ csak a rutinvizsgálatra vonatkozik; olyan új vízforrás esetében, amelyben a Ra-228 ésszerűen meghaladhatja a referenciakoncentráció 20%-át, a kimutatási határnak az első ellenőrzéskor a Ra-228-ra vonatkozó nuklidspecifikus mérések esetében 0,02 Bq/l-nek kell lennie. Ez érvényes arra az esetre is, ha megismételt ellenőrzésre van szükség. 6. megjegyzés: Az U-ra vonatkozó kimutatási határ alacsony értékét az urán kémiai toxicitásának figyelembevétele indokolja. [1] HL C […], […], […] o. [2] HL C […], […], […] o. [3] HL C […], […], […] o. [4] HL L 159., 1996.6.29., 1. o. [5] HL L 330., 1998.12.5., 32. o. [6] HL L 164., 2009.6.26., 45. o. [7] HL L 311., 2001.11.28., 67. o. [8] HL L 226., 2004.6.25., 3. o. [9] HL L 344., 2001.12.28., 85. o.