1. 2009. január 1-től a tagállamok nem adhatnak vagy tarthatnak fenn a postai szolgáltatások létrehozására és/vagy biztosítására vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogokat. A tagállamok az alábbi (2), (3) és (4) bekezdésben felsorolt egy vagy több eszköz felhasználásával vagy az EK-Szerződéssel összhangban lévő egyéb módon finanszírozhatják az egyetemes szolgáltatások biztosítását. 2. A tagállamok az egyetemes szolgáltatások nyújtását közbeszerzési eljárás révén is biztosíthatják. 3. Amennyiben egy tagállam azt állapítja meg, hogy az egyetemes szolgáltatás nyújtása nettó költséget von maga után, és méltánytalan pénzügyi terhet jelent az egyetemes szolgáltató(k) számára, a következőket teheti: a) bevezet egy olyan mechanizmust, amely az érintett vállalkozás(ok)nak állami alapokból nyújt kompenzációt; b) az egyetemes szolgáltatás nyújtásának nettó költségét megosztja a szolgáltatást nyújtók és/vagy az azt igénybevevők között. 4. Ha a (3) bekezdés b) pontja értelmében a nettó költségek megosztására kerül sor, a tagállamok létrehozhatnak egy a szolgáltatók és/vagy a szolgáltatást igénybevevők által fizetett díjakból finanszírozott kompenzációs alapot. Ezt az alapot a kedvezményezettől vagy kedvezményezettektől független testület kezeli. A tagállamok a 9. cikk (2) bekezdése alapján az engedélyek megadásakor feltételül szabhatják az alaphoz való pénzügyi hozzájárulást vagy egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítését. Ilyen módon azonban csak a 3. cikkben említett szolgáltatásokat lehet finanszírozni. 5. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az átláthatóság, a megkülönböztetés-mentesség és az arányosság elveit tiszteletben tartsák a (3) és a (4) bekezdésben említett pénzügyi hozzájárulások szintjének rögzítésekor. A (3) és a (4) bekezdés alapján hozott döntéseknek objektív és ellenőrizhető kritériumokon kell alapulniuk és azokat nyilvánosságra kell hozni.

1. 2009. január 1-től 2010. december 31-től a tagállamok nem adhatnak vagy tarthatnak fenn a postai szolgáltatások létrehozására és/vagy biztosítására vonatkozó kizárólagos vagy különleges jogokat. A tagállamok az alábbi (2), (3) és (4) bekezdésben felsorolt egy vagy több eszköz felhasználásával vagy az EK-Szerződéssel összhangban lévő egyéb módon finanszírozhatják az egyetemes szolgáltatások biztosítását. 2. A tagállamok az egyetemes szolgáltatások nyújtását közbeszerzési eljárás révén is biztosíthatják. 3. Amennyiben egy tagállam azt állapítja meg, hogy az egyetemes szolgáltatás nyújtása nettó költséget von maga után, és méltánytalan pénzügyi terhet jelent az egyetemes szolgáltató(k) számára, a következőket teheti: a) bevezet egy olyan mechanizmust, amely az érintett vállalkozás(ok)nak állami alapokból nyújt kompenzációt; b) az egyetemes szolgáltatás nyújtásának nettó költségét megosztja a szolgáltatást nyújtók és/vagy az azt igénybevevők között. 4. Ha a (3) bekezdés b) pontja értelmében a nettó költségek megosztására kerül sor, a tagállamok létrehozhatnak egy a szolgáltatók és/vagy a szolgáltatást igénybevevők által fizetett díjakból finanszírozott kompenzációs alapot. Ezt az alapot a kedvezményezettől vagy kedvezményezettektől független testület kezeli. A tagállamok a 9. cikk (2) bekezdése alapján az engedélyek megadásakor feltételül szabhatják az alaphoz való pénzügyi hozzájárulást vagy egyetemes szolgáltatási kötelezettség teljesítését. Ilyen módon azonban csak a 3. cikkben említett szolgáltatásokat lehet finanszírozni. 5. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az átláthatóság, a megkülönböztetés-mentesség és az arányosság elveit tiszteletben tartsák a (3) és a (4) bekezdésben említett pénzügyi hozzájárulások szintjének rögzítésekor. A (3) és a (4) bekezdés alapján hozott döntéseknek objektív és ellenőrizhető kritériumokon kell alapulniuk és azokat nyilvánosságra kell hozni. 6. Amennyiben valamely t agállam úgy véli, hogy az előzőekben említett eszközök közül egyik sem szavatolja az egyetemes szolgáltatás nettó költségeinek fenntartható finanszírozását, átmeneti időszakra bizonyos szolgáltatásokat továbbra is fenntarthat az egyetemes szolgáltatásra kijelölt szolgáltató számára. A fenntartás által valószínűleg érintett szolgáltatások a következők: belföldi normál levélküldemények gyűjtése, feldolgozása, szállítása és kézbesítése, illetve ugyanezen tevékenységek a határokon kívülről érkező expressz vagy normál küldemények esetében az alábbi díjszabási és súlyhatárokon belül. 2009. január 1-jétől a súlyhatár 50 gramm. Ez a súlyhatár nem alkalmazandó, ha a feladási díj ugyanannyi vagy több mint a két és félszerese a leggyorsabb szállítási kategória első súl yfokozatában államilag meghatározott díjnak. A vakok és gyengén látók számára biztosított ingyenes postai szolgáltatás estében a díjszabási és súlyhatároktól való eltérés engedélyezhető. Amennyiben az egyetemes szolgáltatás nyújtásához erre szükség van – például egy adott tagállam postai szolgáltatásainak sajátos jellemzői miatt – a határokon kívülre menő küldemények továbbra is fenntarthatók ugyanazon díjszabási és súlyhatárokon belül. 7. Az Európai Bizottság tanulmányt fog készíteni azzal a cé llal, hogy az egyes tagállamokban bevezetett legjobb gyakorlatok fényében értékelje valamennyi finanszírozási eszköz hatékonyságát, valamint az egyetemes szolgáltatásnak a használók igényeinek való megfelelőségét. E tanulmány következtetései alapján az Eur ópai Bizottság az összes érdekelt féllel folytatott széles körű konzultáció után 2010. december 31. előtt jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak egy olyan javaslat kíséretében, amely adott esetben megerősíti, hogy a postai szolgáltatások belső piacának befejezésére 2012-ig kerül sor.