P9_TA(2021)0090

A gyermekek jogai

Az Európai Parlament 2021. március 11-i állásfoglalása a gyermekek jogairól az EU gyermekjogi stratégiája tekintetében (2021/2523(RSP))

(2021/C 474/16)

Az Európai Parlament,

— tekintettel a gyermek jogairól szóló, 1989. november 20-i nemzetközi egyezményre,

— tekintettel az ENSZ Gyermekjogi Bizottságának általános megjegyzéseire (1):

— tekintettel a gyermekek alternatív gondozásáról szóló ENSZ-iránymutatásra (2),

— tekintettel a szabadságuktól megfosztott gyermekekről szóló, 2019 júliusi globális ENSZ-tanulmányra,

— tekintettel az ENSZ 2020. április 15-i, „A Covid19 hatása a gyermekekre” című szakpolitikai tájékoztatójára, valamint az EU és a Latin-amerikai és Karibi Országok Csoportja (GRULAC) által közösen irányított és 173 ország által aláírt pozitív válaszra,

— tekintettel a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) „Milyen hatással van a Covid19-világjárvány a bevándorlókra és gyermekeikre?” című, 2020. október 19-i szakpolitikai válaszára,

— tekintettel az Európa Tanács Miniszteri Bizottságának a cigányellenesség és a romák elleni rasszista erőszak Európán belüli növekedéséről szóló, 2012. február 1-jei nyilatkozatára,

— tekintettel az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkének (3) és (5) bekezdésére,

— tekintettel az Európai Unió Alapjogi Chartájára (a Charta),

— tekintettel a gyermekek szexuális bántalmazása, szexuális kizsákmányolása és a gyermekpornográfia elleni küzdelemről szóló, 2011. december 13-i 2011/93/EU európai parlamenti és a tanácsi irányelvre (3) (a gyermekek szexuális bántalmazásáról szóló irányelv),

— tekintettel az eljárási jogokról szóló uniós irányelvekre (4),

— tekintettel az Európai Bizottság „Beruházások a gyermekek érdekében: a hátrányos helyzetből való kitörés” című, 2013. február 20-i ajánlására (5),

— tekintettel a gyermekmunka felszámolásának 2021-es nemzetközi évére és a Bizottság gyermekmunkával szembeni zéró toleranciára vonatkozó megközelítésére,

— tekintettel a migráns gyermekek védelméről szóló, 2017. április 12-i bizottsági közleményre (6),

— tekintettel a migráns gyermekek védelméről szóló, 2017. június 8-i tanácsi következtetésekre,

— tekintettel az egyenlőségközpontú Unió létrehozása céljából elfogadott bizottsági közleményekre, összhangban a hivatalba lépő következő Európai Bizottság (2019–2024) számára szóló politikai iránymutatásokkal (7),

— tekintettel „Az áldozatok jogairól szóló uniós stratégia (2020–2025)” című, 2020. június 24-i bizottsági közleményre (8),

— tekintettel a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezmény 30. évfordulója kapcsán a gyermekek jogairól szóló, 2019. november 26-i állásfoglalására (9),

— tekintettel a migráns gyermekek védelméről szóló, 2018. május 3-i állásfoglalására (10),

— tekintettel a nemzeti romaintegrációs stratégiák 2020 utáni megerősített uniós stratégiai keretrendszerének, valamint a cigányellenességgel szembeni küzdelem fokozásának szükségességéről szóló, 2019. február 12-i állásfoglalására (11),

— tekintettel „A nemzeti romaintegrációs stratégiák végrehajtása: a roma származású személyekkel szembeni negatív hozzáállás elleni küzdelem Európában” című, 2020. szeptember 17-i állásfoglalására (12),

— tekintettel az EU gyermekjogi stratégiája tekintetében a gyermekek jogairól szóló, a Bizottsághoz intézett kérdésre, (O-000007/2021 – B9-0007/2021),

— tekintettel eljárási szabályzata 136. cikkének (5) bekezdésére és 132. cikkének (2) bekezdésére,

— tekintettel az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság állásfoglalási indítványára,

A. mivel egy gyermek elsősorban gyermek, etnikai származásától, nemétől, állampolgárságától, társadalmi és gazdasági hátterétől, képességétől, migrációs vagy tartózkodási jogállásától függetlenül, különleges védelemre szorul és jogosult a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezményben rögzített valamennyi jogra;

B. mivel a gyermekeket érintő valamennyi fellépésnél és döntésnél a gyermek mindenek felett álló érdekét és fizikai és mentális jólétét kell elsődleges szempontnak tekinteni;

C. mivel a gyermekeknek joguk van inkluzív, megfizethető koragyermekkori neveléshez, jó minőségű gondozáshoz és szabadidőhöz; mivel a gyermekeknek, különösen a hátrányos helyzetű gyermekeknek joguk van a szegénység elleni védelemhez, valamint az esélyegyenlőség fokozására, valamint az oktatásban a megkülönböztetés és a szegregáció elleni küzdelemre irányuló egyedi intézkedésekhez; mivel a kisgyermekkori fejlesztésbe való beruházás gazdasági és társadalmi szempontból is jelentős megtérülést eredményez;

D. mivel a Covid19-járvány kitörése előtt a gyermekek kétszer akkora valószínűséggel éltek rendkívüli szegénységben, mint a felnőttek (13); mivel a világjárvány következtében a becslések szerint a nemzeti szegénységi küszöb alatt élő gyermekek száma akár 117 millióval is nőhet, és mintegy 150 millió további gyermeket sújtva többdimenziós szegénységgel (14); mivel a jelenlegi világjárvány tovább súlyosbította az egyenlőtlenségeket és növelte a gyermekek rendkívüli szegénységbe kerülésének kockázatát a Covid19 előtti időszakhoz képest, amikor Európában minden negyedik gyermek már ki volt téve a szegénység kockázatának, amikor Európában minden negyedik gyermek már ki volt téve a szegénység kockázatának;

E. mivel a jelenlegi világjárvány következtében világszerte akár 1,6 milliárd gyermeket is érinthetett az iskolák bezárása, és a becslések szerint ennek eredményeként legalább 24 millió diák hagyhatta el az iskolát (15); mivel világszerte 370 millió gyermek – akik közül sokan napi táplálkozásuk fő forrásaként az iskolai étkeztetésre támaszkodnak – az iskolai étkezések átlagosan 40 %-áról maradt le azóta, hogy a Covid19 miatt bevezetett korlátozások folytán az iskolák bezártak (16); mivel a társadalmi-gazdasági szempontból hátrányos helyzetű gyermekeket, különösen a lányokat és a fogyatékossággal élő gyermekeket különösen érinti az iskolabezárások és az oktatáshoz való hozzáférést korlátozó intézkedések hatásai, mind az iskolákban, mind a távoktatásban;

F. mivel a Covid19 súlyosan érintette az oktatáshoz való jogot; mivel bár az oktatáspolitika továbbra is a tagállamok hatáskörébe tartozik, a Covid19-világjárvány és az oktatás terén az ez által okozott egyenlőtlenségek olyan közös kihívást jelentenek, amely közös uniós megközelítést, szakpolitikákat és eszközöket igényel;

G. mivel az Eurostat (17) kutatása azt mutatja, hogy 2018-ban az EU-ban a három év és a minimális iskolaköteles kor közötti gyermekek 88,3 %-a részesült intézményes gyermekgondozásban, ami azt mutatja, hogy egyre nagyobb szükség van arra, hogy több napközi gondozási létesítményt hozzanak létre a gyermekek számára, mivel ez a gyermekek korai életkortól kezdődő kognitív és társadalmi fejlődésének fontos eszköze;

H. mivel az otthonoktatás az internet-hozzáférés hiánya miatt világszerte még mindig nem választható lehetőség a gyermekek több mint kétharmada számára; mivel az otthonoktatás rávilágított számos uniós tagállamban és világszerte fennálló oktatási és digitális szakadékra, amely hatással van a gyermekek életkilátásaira, valamint fizikai és mentális egészségére, és mivel a fiatal lányokat és a kiszolgáltatott helyzetű és faji alapon megkülönböztetett csoportokhoz tartozó fiatalokat különösen érinti a digitális szakadék;

I. mivel világszerte minden negyedik 15–19 éves lány nem vesz részt oktatásban, foglalkoztatásban vagy képzésben, míg ugyanez csak minden tizedik fiút érint; mivel a nemek közötti egyenlőség előmozdítása és a lányok társadalmi szerepvállalásának növelése központi szerepet játszik a fenntartható fejlesztési célok elérésében (18);

J. mivel úgy tűnik, hogy a gyermekeket elkerülik a jelenlegi globális világjárvány legsúlyosabb egészségügyi következményei; mivel azonban a Covid19-válság hatalmas terhet ró a gyermekekre, és egyre nagyobb és közvetlen fenyegetést jelent jólétükre és fejlődésükre, többek között mentális egészségükre nézve is; mivel a hátrányos helyzetű gyermekek, a kísérő nélküli kiskorúak és a kisebbségekhez tartozó gyermekek, például a roma gyermekek különösen érintettek; mivel a becslések szerint a mai napig további 1,2 millió gyermek és 56 700 anya halhat meg hat hónapon belül az alapvető beavatkozások – például a rutinszerű egészségügyi ellátás – felfüggesztése miatt; mivel az egészségügyi szolgáltatásokhoz való elégtelen hozzáférés az élet minden területét érintheti (19);

K. mivel az öngyilkosságok aránya számos uniós tagállamban emelkedett; mivel a közelmúltban az EU-ban a fiatalok körében végzett felmérés szerint majdnem minden ötödik megkérdezett mentális egészségügyi problémákról vagy tünetekről – például depresszióról vagy szorongásról – számolt be (20); mivel az ENSZ globális mentális egészségügyi válságra figyelmeztetett, és a megfelelő lépések elmaradása a társadalom számára pusztító, hosszú távú gazdasági és társadalmi veszteséget jelenthet, mivel a gyermekek és a serdülők a legveszélyeztetettebbek (21);

L. mivel a nemzeti gyermekvédelmi rendszerek hiányosságai és a tagállamok közötti transznacionális együttműködési mechanizmusok hiánya még inkább hozzájárulhat a társadalmi kirekesztéshez, valamint a gyermekek, különösen a vándorló gyermekek kizsákmányolásához; mivel a beszámolók szerint a hatóságok által a gyermekeket érintő, határokon átnyúló családjogi viták során alkalmazott eljárások és gyakorlatok bizonyos hátrányos megkülönböztetéshez vezetnek (22); mivel a forródrót-szolgáltatók arról is beszámolnak, hogy nőtt a gyermekek jogellenes elvitelével kapcsolatos hívások száma, különösen az elmúlt hónapokban, a meglévő nemzetközi családi konfliktusok súlyosbodása miatt;

M. mivel az emberkereskedelem elleni küzdelem terén elért haladásról szóló legutóbbi bizottsági jelentés (23) szerint az összes tagállamban a regisztrált áldozatok közel egynegyede gyermek volt;

N. mivel világszerte152 millió gyermek vesz részt gyermekmunkában, és közülük körülbelül 73 millió gyermek van kitéve a gyermekmunka egyik legrosszabb formájának: rabszolgaság, adósrabszolgaság, veszélyes munka vagy szexuális kizsákmányolás (24); mivel a Bizottság a gyermekmunkával szembeni zéró toleranciát olyan politikai prioritásnak nyilvánította, amelyet be kell tartani;

O. mivel minden harmadik lány női nemi szervi csonkítás áldozata, és minden ötödik lány esetében a házasságkötésre gyerekkorban kerül sor; mivel a női nemi szervek megcsonkítását nemzetközi szinten az emberi jogok megsértésének tekintik; mivel a gyermekházasság néhány tagállamban továbbra is problémát jelent, és pusztító hatással van a lányok és nők jogaira és egészségére, többek közt azáltal, hogy komoly komplikációk kockázatát hordozza a lányok számára a terhesség során, valamint a lányokat szexuális zaklatásnak, családon belüli erőszaknak, sőt becsületgyilkosságnak teszi ki;

P. mivel a világjárvány és a kijárási korlátozások következtében az EU-ban nőtt a családon belüli és a nemi alapú erőszak, valamint a legutóbbi Europol-jelentés (25) szerint a gyermekek online szexuális bántalmazása és kizsákmányolása mind a látható weben, mind a dark weben; mivel a gyermekek 70–85 %-a ismeri a bántalmazóját, és a bántalmazást elszenvedő gyermekek túlnyomó többsége olyan ember áldozata, akiben megbízik (26); mivel ezen intézkedések miatt az online eltöltött idő meghosszabbodásához kapcsolódó egyéb kockázatok, például az internetes zaklatás aránya is nőtt;

Q. mivel a fogyatékossággal élő gyermekek kiszolgáltatottak, és társadalmi kirekesztéssel, marginalizálódással, hátrányos megkülönböztetéssel és a szolgáltatásokhoz való korlátozott hozzáféréssel szembesülhetnek; mivel nagyobb a valószínűsége annak, hogy elhanyagolják, kizsákmányolják vagy szexuálisan bántalmazzák őket; mivel a fogyatékossággal élő gyermekeknek nagyobb mértékben van szükségük egészségügyi ellátásra, és jobban függnek a közösségi alapú szolgáltatásoktól (27);

R. mivel 2019-ben a menedékkérők 30,3 %-a gyermek volt, ami uniós szinten 207 215 gyermeket jelent; mivel e gyermekek 7,1 %-a kísérő nélküli kiskorú (28); mivel sok gyermek elfogadhatatlan humanitárius helyzetnek van kitéve az EU külső határain vagy az EU-n kívül; mivel a kísérő nélküli gyermekek rendkívül kiszolgáltatott csoportot alkotnak, és különböző kockázatokkal szembesülnek, így bűnözői hálózatok, erőszak, bántalmazás és kizsákmányolás áldozataivá válhatnak az EU felé vezető és az EU-n belüli migrációs útvonalakon (29); mivel a migráns gyermekektől gyakran megtagadják az integrációs és befogadási intézkedésekhez, a védelemhez és szociális biztonsághoz való hozzáférést; mivel az 18. életévüket betöltő, kísérő nélküli menedékkérő gyermekek különleges kihívásokkal néznek szembe, mivel gyakran el kell hagyniuk gyermekspecifikus lakóhelyüket; mivel a nemzetközi védelmet kérelmező gyermekek kárt szenvedhetnek a végleges határozat késedelmes kibocsátása miatt;

S. mivel jelentős hiányok és hiányosságok tapasztalhatók a közös európai menekültügyi rendszerben a gyermekekre vonatkozóan meghatározott különleges biztosítékok és eljárási garanciák végrehajtása terén, eltérések vannak a tagállamok között például a tekintetben, hogy a gyermekek szabadságelvonással nem járó összefüggésben maradhatnak-e családtagjaikkal és/vagy gyámjukkal, valamint különösen a 2003/86/EK tanácsi irányelvvel (30) összhangban történő családegyesítés, a befogadási feltételek, a törvényes képviselők és gyámok kinevezése, valamint a gyermekbarát információkhoz, egészségügyi és szociális szolgáltatásokhoz és oktatáshoz való hozzáférés tekintetében;

T. mivel továbbra is születnek hontalan gyermekek, többek között az EU-ban, és továbbra is kizárják őket az alapvető jogok gyakorlásából; mivel világszerte mintegy 200 millió gyermek nem rendelkezik születési anyakönyvi kivonattal, ami növeli a hontalanság kockázatát, és súlyosan hátrányos helyzetbe hozza őket a jogokhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés terén; mivel a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezmény 7. cikke rögzíti a gyermekeknek az állampolgárság megszerzéséhez és a születésüket követően azonnal nyilvántartásba vételhez való jogát;

U. mivel a gyermekek a legsebezhetőbbek az éghajlatváltozás hatásaival szemben, ami hatással van a várható élettartamukra, az egészségükre, az oktatáshoz való jogukra és a védelemhez való jogukra, és lakóhelyelhagyást idéz elő a természeti katasztrófáknak kitett régiókban; mivel minden negyedik gyermek elhalálozása környezeti kockázatok eredménye (31);

V. mivel a gyermekek részvétele még mindig alacsony az EU belső és külső politikai döntéshozatalában; mivel szisztematikusan be kell építeni a gyermekek jogokon alapuló részvételét az uniós, nemzeti és helyi szintű politikai döntéshozatalba; mivel a gyermekeknek joguk van részt venni a demokratikus életben és az őket közvetlenül vagy közvetve érintő döntésekben; mivel a leginkább marginalizált és kirekesztett csoportoknak még kevesebb lehetőségük van arra, hogy részt vegyenek a politikai és döntéshozatali folyamatokban;

W. mivel még mindig jelentős számú gyermeket tartanak fogva az EU-ban; mivel az ENSZ Gyermekjogi Bizottsága egyértelművé tette, hogy gyermekeket soha nem szabad bevándorlási okokból őrizetbe venni, és hogy a fogva tartás soha nem indokolható a gyermek mindenek felett álló érdekével, összhangban a menekültekről és migránsokról szóló, 2016. szeptember 19-i New York-i nyilatkozattal; mivel a tagállamoknak megfelelő, humánus és szabadságelvonással nem járó alternatívákat kell biztosítaniuk a fogva tartás helyett, ideértve annak biztosítását is, hogy a Covid19-intézkedések soha ne vezessenek gyermekek fogva tartásához; mivel a tagállamoknak szisztematikusan, lebontott adatokat kell gyűjteniük a migráció összefüggésében a gyermekek fogva tartásáról, míg a Bizottságnak ösztönöznie kell ezen adatok összehasonlíthatóságát az Eurostaton keresztül;

X. mivel a zárt intézményekben elhelyezett gyermekeket különösen súlyosan érintette a világjárvány; mivel a kijárási korlátozások súlyosbítják a pszichiátriai és szociális ellátó intézményekben, árvaházakban, menekülttáborokban, idegenrendészeti fogdákban és egyéb zárt létesítményekben élő gyermekek kiszolgáltatottságát; mivel az e helyiségekben bezárt gyermekekkel szembeni erőszak esetei valószínűleg feltáratlanul maradnak, és a gyermek- és családjóléti szolgáltatások túlterheltek és akadoznak;

Y. mivel az általános adatvédelmi rendelet (32) elismeri, hogy a gyermekek személyes adataik tekintetében különleges védelmet érdemelnek, és hogy az adataikra vonatkozó információkat gyermekbarát nyelven kell a rendelkezésükre bocsátani; mivel a gyermekek közösségimédia-platformokhoz való hozzáférésének együtt kell járnia a digitális technológiák jobb megértésével; mivel a digitális oktatás, az írástudás és a készségek előmozdítása kulcsfontosságú a közösségi médiával való visszaélések visszaszorításához, különösen az életkor ellenőrzését nem igénylő platformokhoz hozzáférő kiskorúak esetében, a kiszolgáltatott csoportok, különösen a gyermekek védelme érdekében;

1. üdvözli a Bizottság arra irányuló kezdeményezését, hogy tíz évvel az EU 2011. évi gyermekjogi ütemterve után új, átfogó gyermekjogi stratégiát dolgozzon ki; megfelelő jogalkotási és nem jogalkotási javaslatokra, valamint kötelező és nem kötelező erejű uniós eszközök biztosítására szólít fel a gyermekek előtt álló kihívások kezelése érdekében;

2. hangsúlyozza, hogy a gyermek elsősorban gyermek, etnikai származástól, nemtől, nemzetiségtől, társadalmi és gazdasági háttértől, képességtől, migrációs vagy tartózkodási jogállástól függetlenül, és hogy a gyermek mindenek felett álló érdekét be kell építeni a gyermekeket érintő valamennyi uniós politikába, eljárásba és fellépésbe;

3. ismételten felhívja a Bizottságot, hogy a gyermekek jogairól szóló ENSZ-egyezmény 30. évfordulója kapcsán a gyermekek jogairól szóló, 2019. november 26-i európai parlamenti állásfoglalásban foglalt valamennyi rendelkezést építse be az EU gyermekjogi stratégiájába;

4. hangsúlyozza, hogy az uniós stratégiának nemi szempontból kiegyensúlyozott megközelítést kell alkalmaznia, amely valamennyi programozási ágazatban integrálja a nemi dimenziót, a lányok jólétét és társadalmi szerepvállalását célozva, kezeli sajátos szükségleteiket és elismeri jogaikat;

5. hangsúlyozza, hogy a stratégiának fel kell szólítania a tagállamokat, hogy különítsenek el minden szükséges forrást a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezmény hatékony végrehajtásához; felhívja továbbá a tagállamokat, hogy kezeljék a strukturális egyenlőtlenségeket, és kezeljék prioritásként az oktatásba, az egészségügybe, a lakhatásba, a családtámogatásba és a gyermekgondozásba történő közberuházásokat, és fektessenek be az összes gyermeket megszólító, magas színvonalú egyetemes szolgáltatásokba; felhívja a tagállamokat, hogy erősítsék meg a szociális szolgáltatásokban dolgozó munkaerő kapacitásait a különleges kihívásokkal szembesülő gyermekek és családok támogatása és a gyermekvédelmi szolgáltatások frontvonalbeli szereplőinek támogatása érdekében;

6. felhívja a tagállamokat, hogy minden gyermek számára garantálják az oktatáshoz való jogot, és hozzanak intézkedéseket a korai iskolaelhagyás leküzdésére és megelőzésére, valamint a minőségi, inkluzív oktatáshoz való, a nemek közötti egyenlőség tiszteletben tartása melletti hozzáférés biztosítására a kisgyermekkortól a serdülőkorig, ideértve a roma, a fogyatékossággal élő, a hontalan és a migráns gyermekeket, valamint a humanitárius vészhelyzetekben élőket is;

7. hangsúlyozza, hogy a digitális oktatás soha nem helyettesítheti tartósan a személyes tanulást, különösen ott, ahol a technológiákhoz való hozzáférés korlátozott, és csak a világjárványokhoz hasonló vészterhes időkben alkalmazható, vagy olyan módon, amely kiegészíti a személyes jelenléten alapuló tanulást: felhívja a Bizottságot, hogy mérje fel alaposan, hogy a válság hogyan érintette az oktatáshoz való jogot, és ezen elemzés eredményei alapján fogalmazzon meg ajánlásokat a tagállamok számára;

8. felhívja a tagállamokat, hogy vezessenek be konkrét „biztonságos iskolai” műveleteket, beleértve a higiénés ellátás biztosítását, valamint a kézmosás és a Covid19-világjárvány idején alkalmazott egyéb higiéniai intézkedések gyermekbarát módon történő megosztását;

9. felszólítja a tagállamokat, hogy garantálják az inkluzív oktatáshoz való jogot, és biztosítsák a nemre és a szexualitásra vonatkozó átfogó, életkornak megfelelő információkhoz való hozzáférést, valamint a szexuális és reproduktív egészségügyi ellátáshoz és a párkapcsolati oktatáshoz való hozzáférést; emlékeztet arra, hogy ezen a területen oktatásra van szükség a gyermekek teljes körű oktatásának és védelmének biztosításához, összhangban a Bizottság legutóbbi jelentésével;

10. ismételten felhívja az EU-t, hogy fokozza fellépését a gyermekekkel szembeni erőszak és megkülönböztetés minden formájának felszámolása érdekében, beleértve a fizikai, szexuális, gazdasági és pszichológiai erőszakot, az online és offline elkövetett rágalmazást, bántalmazást, elhanyagolást, rossz bánásmódot és kizsákmányolást, a migráns gyermekek kényszerházasságát, a velük való kereskedelmet, bántalmazásukat és kizsákmányolásukat, a kínzást, a becsületgyilkosságot, a női nemi szervek megcsonkítását, a vérfertőzést, az iskola kényszerített elhagyását és a gyermekek katonaként való alkalmazását; hangsúlyozza, hogy a gyermekek erőszakkal, embercsempészettel és kizsákmányolással szembeni védelme tekintetében a következetesség biztosítása érdekében a gyermekek jogaira vonatkozó valamennyi jogalkotási és nem jogalkotási kezdeményezésnek figyelembe kell vennie az EU gyermekjogi stratégiáját; felhívja a Bizottságot, hogy tegye közzé az ilyen javaslatok menetrendjét, miközben megfelelő és hatékony ellenőrzési mechanizmus révén biztosítja ajánlásainak végrehajtását;

11. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy a jogszabályokban és a gyakorlatban is vessenek véget minden olyan gyermekmunkának és munkavégzési formának, amely veszélyeztetheti a gyermekek egészségét és biztonságát; hangsúlyozza, hogy sürgősen foglalkozni kell ezzel a kérdéssel, figyelembe véve a Covid19-válság által leginkább kiszolgáltatottakra gyakorolt hatást, akiket a negatív bevétellel járó sokkhatás és a szociális védelemhez való hozzáférés hiánya sújt, aminek következtében több gyermeket kényszerítenek munkára; felhívja ezért a Bizottságot, hogy építse be a gyermekek jogait a közelgő fenntartható uniós kormányzási keretbe, beleértve a kötelező uniós átvilágítási követelményeket is, és együttműködési programok révén támogassa a harmadik országokat a gyermekmunka felszámolásában; javasolja az ágazatokon átívelő kötelező átvilágítás elfogadását és annak biztosítását, hogy valamennyi uniós politika gyermekbarát legyen, vállalva az emberi jogok előzetes és utólagos ellenőrzését;

12. felszólítja a Bizottságot és a Bizottság alelnökét/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjét (alelnök/főképviselő), hogy fokozzák a fegyveres konfliktusok által érintett gyermekek elleni súlyos jogsértések megelőzésére és megszüntetésére irányuló erőfeszítéseket; mélységes aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a gyermekek fegyveres csoportokba való bevonására és toborzására gyakran akkor kerül sor, amikor a gyermekeknek nincs más lehetőségük; hangsúlyozza a gyermekjogok és a fegyveres konfliktusok menetrendje előmozdításának fontosságát az EU külső fellépéseiben, a terrorizmus elleni és biztonságpolitikában, összhangban az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó uniós cselekvési tervvel, beépítve azt a politikai párbeszédekbe, a közös biztonság- és védelempolitikai (KBVP) missziókba és műveletekbe, a biztonsági ágazat reformjaiba és a közvetítésbe; felhívja a Bizottságot és az alelnököt/főképviselőt, hogy nevezzenek ki különleges gyermekvédelmi tisztviselőket és egységeket az uniós küldöttségeken; felhívja a tagállamokat, hogy védjék meg azokat kiskorú állampolgárokat, akiket esetleg biztonsági vonatkozású bűncselekmények vagy fegyveres csoportokkal való kapcsolat miatt vesznek őrizetbe, és adott esetben rehabilitáció, reintegráció és/vagy büntetőeljárás lefolytatása céljából a nemzetközi joggal teljes összhangban segítsék elő a származási országukba való visszatérésüket;

13. ( 34 ); hangsúlyozza, hogy a gyermekek szexuális kizsákmányolással és bántalmazással szembeni védelme alapvető fontosságú; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy 23 tagállam még nem hajtotta végre a gyermekek szexuális bántalmazásáról szóló irányelvet; tudomásul veszi, hogy az Európa Tanács a gyermekek online szexuális zaklatása elleni fellépés alapjaként a több érdekelt fél, így a bűnüldöző hatóságok, a nemzeti hatóságok, a jelentéstételi mechanizmusok és a szolgáltatók/ipar közötti együttműködésre fekteti a hangsúlyt; üdvözli a Bizottság azon szándékát, hogy a gyermekek online szexuális zaklatása elleni küzdelem érdekében 2021 első félévében hosszabb távú jogalkotási keretre tesz javaslatot; megismétli, hogy támogatja a gyermekek szexuális zaklatásának megelőzésére és leküzdésére szolgáló európai központ létrehozását, amelynek lehetőségét jelenleg vizsgálja a Bizottság; üdvözli az Europol által a megelőzés terén végzett munkát, nevezetesen a gyermekek online szexuális kizsákmányolásának megelőzésére irányuló figyelemfelkeltő kampányait ( 33 )

14. hangsúlyozza, hogy a Covid19-világjárvány alatt aggasztó mértékben nőtt a gyermekekkel szembeni erőszak és bántalmazás, miközben a szociális szolgáltatások és a védelmet nyújtó intézmények rendkívül elérhetetlenné váltak; hangsúlyozza a gyermekekkel szembeni erőszak elleni uniós szintű megelőző politikák kidolgozásának fontosságát; kiemeli az uniós ügynökségek és szervek szerepét a gyermekek jogaira vonatkozó uniós jogi keret végrehajtásában; felhívja a Bizottságot, hogy a stratégiába foglaljon bele egy, az online szolgáltatókra és technológiai vállalatokra vonatkozó normákat és referenciaértékeket tartalmazó uniós cselekvési tervet annak érdekében, hogy segítsen megóvni egyrészt a gyermekek biztonságát az interneten, másrészt pedig attól, hogy jogellenes tartalmak alanyaivá váljanak és így a káros tartalmakkal szemben védettek legyenek; felhívja azokat a tagállamokat, amelyek ezt még nem tették meg, hogy nyilvánítsák bűncselekménnyé az online csábítást és az internetes zaklatást;

15. felszólítja a Bizottságot annak biztosítására, hogy az EU stratégiája legyen összhangban a gyermekek szexuális bántalmazása elleni hatékonyabb küzdelemre irányuló uniós stratégiában, a romák egyenlőségének, társadalmi befogadásának és részvételének előmozdítását célzó uniós stratégiai keretrendszerben, valamint az LMBTIQ-személyek egyenlőségéről szóló stratégiára (2020–2025) vonatkozó uniós stratégiában meghatározott prioritásokkal és jogalkotási javaslatokkal;

16. alapvető fontosságúnak tartja, hogy az EU stratégiájába be kell építeni a gyermekszegénység felszámolása érdekében a gyermekek jövőjébe való befektetésre irányuló konkrét intézkedéseket, beleértve egy megfelelő forrásokkal rendelkező európai gyermekgarancia létrehozását; felhívja a Bizottságot, hogy vállalt kötelezettségének megfelelően 2021 első negyedévében terjessze elő az európai gyermekgarancia létrehozására irányuló javaslatát, és felhívja a tagállamokat, hogy gyorsítsák fel annak végrehajtását, és minden lehetséges uniós forrást – többek között az Európai Szociális Alap Pluszt (ESZA+), a kohéziós célú és az európai területeknek nyújtott helyreállítási támogatást (ReactEU), a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszközt, az Európai Regionális Fejlesztési Alapot (ERFA), az InvestEU-t, az Erasmus+-t és a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alapot (MMA) – fektessenek be a gyermekszegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelembe; kiemeli, hogy a tagállamoknak a gyermekszegénység és a társadalmi kirekesztés kezelésére nemcsak többéves nemzeti stratégiákat kell kidolgozniuk, hanem a gyermekgaranciára vonatkozó nemzeti cselekvési terveket is;

17. aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a Covid19-válságból való kilábalással összefüggésben növekedni fog a gyermekszegénység kezelése iránti igény, és hogy a szegénység egyre nagyobb hatással lesz a leghátrányosabb helyzetűek legkiszolgáltatottabb csoportjára, a gyermekekre; sürgeti, hogy az uniós stratégiát egészítsék ki egy átfogó, szegénység elleni stratégiával, amely magában foglalja a tisztességes és megfizethető lakhatást és a hajléktalanság kezelését biztosító intézkedéseket; emlékeztet arra, hogy a gyermekszegénység felszámolására irányuló összes stratégiában figyelembe kell venni az egyszülős családok és a nagycsaládok helyzetét, tekintettel arra, hogy az egyszülős háztartások és a sokgyermekes háztartások a kiszolgáltatott csoportok közé tartoznak;

18. hangsúlyozza annak fontosságát, hogy az EU stratégiájának olyan intézkedéseket kell bevezetnie, amelyek az EU4Health programmal összhangban biztosítják a gyermekek és a családok egészségügyi ellátáshoz való megfelelő hozzáférését, és amelyek figyelembe veszik, hogy a gyermekek e joguk érvényesítésekor nehézségekbe ütköznek;

19. hangsúlyozza annak fontosságát, hogy az uniós stratégiának intézkedéseket kell bevezetnie a mentális egészséggel és jóléttel kapcsolatos meglévő uniós cselekvési keret aktualizálására, amelynek teljes mértékben inkluzívnak kell lennie annak érdekében, hogy kielégítse a kiszolgáltatott helyzetben lévő, valamint a marginalizált és faji alapon megkülönböztetett gyermekek szükségleteit is; felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy fokozzák a mentális egészségbe és a gyermekeknek és családoknak nyújtott pszichoszociális szolgáltatásokba történő beruházásokat, különösen az alacsony és közepes jövedelmű országokban, valamint az instabil humanitárius helyzetekben; felhívja a tagállamokat, hogy vezessenek be mechanizmusokat a mentális egészségügyi problémák korai felismerésére; felszólít a pszichoszociális és mentális egészségügyi támogatás teljes körű integrálására a nemzeti és transznacionális gyermekvédelmi rendszerekbe, valamint a szakembereknek a gyermekek sajátos szükségleteivel kapcsolatos képzésére;

20. megismétli arra irányuló felhívását, hogy biztosítsanak gyermekbarát igazságszolgáltatási rendszert olyan megfelelő és inkluzív eljárásokkal, amelyek figyelembe veszik valamennyi gyermek szükségleteit; hangsúlyozza, hogy az (EU) 2016/800 irányelv 4. és 16. cikkével, valamint a 2012/29/EU irányelv ( 35 ) 22. és 24. cikkével összhangban biztosítani kell az igazságszolgáltatási rendszer eljárásainak összes szakaszában a gyermek meghallgatáshoz való jogát, hogy jogi képviselőt vehessen igénybe és teljes körű, gyermekbarát tájékoztatáshoz való jogát, különös tekintettel a kísérő nélküli kiskorúakra; felhívja a tagállamokat, hogy mielőbb ültessék át és érvényesítsék az irányelveket; felhívja a tagállamokat annak biztosítására, hogy a gyermek- és családjogi bíróságok alapvető szolgáltatásként működjenek, továbbra is tartsanak sürgős meghallgatásokat, és hajtsák végre az elhanyagolás vagy bántalmazás közvetlen kockázatának kitett gyermekek gondozása és védelme érdekében hozott bírósági határozatokat; emlékeztet arra, hogy külön biztosítékokat kell bevezetni azon gyermekek számára, akik bármilyen bírósági vagy egyéb eljárással kapcsolatba kerülnek, és hangsúlyozza a szakosodott személyzet képzésének szükségességét;

21. sajnálattal állapítja meg, hogy a 27 tagállamból 11 nem biztosított hozzáférést a gyermekek számára az igazságszolgáltatási rendszerrel kapcsolatos célzott online információkhoz, például a törvényes jogokról szóló interaktív oktatáshoz, és felszólítja a tagállamokat annak biztosítására, hogy a gyermekek gyermekbarát módon férhessenek hozzá ezekhez az információkhoz, figyelembe véve a hozzáférést esetlegesen akadályozó fogyatékosságokat ( 36 )

22. hangsúlyozza a gyermek mindenek felett álló érdekének fontosságát a határokon átnyúló családjogi jogvitákban; felhívja a tagállamokat, hogy a Brüsszel IIa. rendeletnek ( 37 ) megfelelően biztosítsák kötelezettségeik teljesítését, a nemzeti hatóságok esetében pedig azt, hogy elismerjék és végrehajtsák a gyermekekkel kapcsolatos ügyekben egy másik tagállamban hozott ítéleteket, például a szabadságelvonással járó ítéleteket, a láthatási jogot és a tartási kötelezettségeket; hangsúlyozza a gyermekgondozási eljárásokban részt vevő különböző nemzeti és helyi hatóságok közötti szoros együttműködés és hatékony kommunikáció fontosságát; felhívja a tagállamokat, hogy tartsák tiszteletben a gyermekek ahhoz való jogát, hogy a világjárványhoz kapcsolódó korlátozó intézkedések ellenére láthassák szüleiket, amennyiben ez nem veszélyezteti biztonságukat és egészségüket;

23. felhívja az EU-t, annak ügynökségeit és a tagállamokat, hogy vessenek véget a gyermekek hontalanságának az EU-n belül és azon kívül is, többek között azáltal, hogy javítják a frontvonalban dolgozó tisztviselők azon képességét, hogy migrációs és menekültügyi összefüggésben azonosítsák, rögzítsék a hontalanság eseteit és megfelelően reagáljanak ezekre, előmozdítva és biztosítva a születési anyakönyvi kivonatokhoz való egyetemes hozzáférést függetlenül a szülők jogállásától, beleértve az LMBTQI+-családokat is, bevezetve, javítva és végrehajtva a gyermekhontalanság megelőzésére irányuló jogi biztosítékokat, valamint bevezetve és javítva a gyermekek jogain alapuló hontalanság meghatározására irányuló eljárásokat, a migráció összefüggésében a hontalan személyekkel szemben vállalt nemzetközi kötelezettségek teljesítése érdekében, és összhangban a gyermek mindenek felett álló érdekével és az állampolgárság megszerzésére vonatkozó jogukkal;

24. hangsúlyozza, hogy az uniós stratégiának olyan intézkedéseket kell tartalmaznia, amelyek javítják a migráns gyermekek helyzetét és védik érdekeiket az EU-n belül és azon kívül is, valamint a menekültügyi eljárások minden szakaszában; felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy biztosítsák a gyermekekre vonatkozó biztosítékok és eljárási jogok végrehajtását a közös európai menekültügyi rendszerben, különös tekintettel a 2003/86/EK irányelvvel összhangban a gyors családegyesítési eljárásokra, a megfelelő befogadási feltételekhez való hozzáférésre, a szociális és orvosi ellátásra, a kísérő nélküli kiskorúak megfelelő jogi képviselőinek és gyámjainak időben történő kinevezésére, valamint a gyermekbarát információkhoz való hozzáférésre;

25. hangsúlyozza a migráns és menekült gyermekek integrációjának és befogadásának fontosságát; ismételten hangsúlyozza, hogy meg kell szüntetni az alapvető szolgáltatásokhoz, valamint az integrációs és befogadó intézkedésekhez – többek között a pszichoszociális és mentális egészségügyi támogatáshoz – való hozzáférés előtt álló valamennyi akadályt, valamint lehetőséget kell biztosítani a gyermekek számára a fokozott társadalmi befogadásra; felhívja a Bizottságot, hogy sürgősen tegyen lépéseket a migrációval kapcsolatos narratívák megváltoztatásának és a negatív sztereotípiák elleni küzdelem fontosságának tudatosítása érdekében;

26. úgy véli, hogy a stratégiának prioritásként kell kezelnie a gyermekek szabadságtól való megfosztásra vonatkozó jogait, összhangban az ENSZ szabadságuktól megfosztott gyermekekről szóló globális tanulmányában foglaltakkal; sürgeti az EU-t és a tagállamokat, hogy fokozzák a gyermekek fogva tartásának megszüntetésére irányuló intézkedéseket, különösen a migráció összefüggésében, és dolgozzák ki a fogva tartás olyan közösségi alapú alternatíváit, amelyek megfelelnek a gyermek mindenek felett álló érdekének, és lehetővé teszik, hogy a gyermekek szabadságvesztéssel nem járó helyzetben családtagjaikkal és/vagy gyámjukkal maradhassanak mindaddig, amíg migrációs jogállásuk megoldódik;

27. úgy véli, hogy az uniós stratégiának valamennyi szakpolitikai területen érvényesítenie kell és elő kell mozdítania a kiszolgáltatott gyermekek jogait, és olyan interszekcionális megközelítést kell alkalmaznia, amely figyelembe veszi többek között a faji alapon megkülönböztetett csoportokhoz tartozó gyermekek, a fogyatékossággal élő gyermekek, a szülői gondoskodás nélküli vagy annak elveszítése veszélyének kitett gyermekek, az intézményi gondozásban lévő gyermekek, az LMBTIQ-gyermekek, az etnikai kisebbségi csoportokhoz tartozó gyermekek, a migráns és menekült gyermekek, a hontalan és okmányokkal nem rendelkező gyermekek, az erőszak és szexuális bántalmazás áldozataivá vált gyermekek, az igazságszolgáltatási rendszerek által közvetlenül vagy közvetve érintett gyermekek által elszenvedett többszörös megkülönböztetést; emlékeztet arra, hogy a szociális szolgáltatások és a családtámogatás alapvető fontosságú a családok szétválasztásának és a társadalmi kirekesztés elkerülése érdekében;

28. hangsúlyozza, hogy a roma gyermekek, különösen a roma lányok Európa-szerte a rasszizmus és a nemi alapú megkülönböztetés további terhével szembesülnek, ami társadalmaik peremére kényszeríti őket; hangsúlyozza, hogy az alacsony iskolai teljesítmény, az oktatásban való rendszertelen részvétel és a korai iskolaelhagyás magas aránya, a nem inkluzív iskolarendszerek, a magas munkanélküliségi ráták és a rossz foglalkoztatási lehetőségek megfosztják a roma fiúkat és lányokat az integráció és a társadalomban való teljes körű részvétel reális lehetőségétől; emlékeztet arra, hogy a személyi okmányok hiánya sok roma lányt akadályoz abban, hogy hozzáférjen az oktatáshoz, az egészségügyi ellátáshoz és más kapcsolódó szolgáltatásokhoz, és emlékeztet továbbá arra, hogy a fokozott rasszizmus és cigányellenesség hatással van a roma lányok biztonságára, egyre inkább kitéve őket a társadalmi kirekesztésnek, a kizsákmányolásnak, az emberkereskedelemnek és az erőszaknak ( 38 )

29. úgy véli, hogy az uniós stratégiának a legkiszolgáltatottabb gyermekek védelmére inkluzív megközelítést kell javasolnia, összhangban a Chartával, az ENSZ gyermekjogi egyezményével és az ENSZ Gyermekjogi Bizottságának általános megjegyzéseivel, valamint a fenntartható fejlesztési célokkal és azok gyermekekkel kapcsolatos célkitűzéseivel, és senkit sem hagyva hátra; megismétli annak fontosságát, hogy szociális beruházások révén biztonságos környezetet kell teremteni a kiszolgáltatott gyermekek és családjaik számára, és elismeri, hogy a kiszolgáltatottság meghatározásába el kell ismerni és be kell építeni a gyermekek és családok lakhatási körülményeit; hangsúlyozza az erőforrásokon, végrehajtási és ellenőrzési rendszereken alapuló integrált nemzeti és transznacionális gyermekvédelmi rendszerek kialakításának és megerősítésének fontosságát;

30. hangsúlyozza annak fontosságát, hogy az EU belső és külső politikáiban foglalkozzon a fizikai (rossz infrastruktúra és földrajz), a technológiai (alacsony funkcionalitású eszközök), a kulturális (nemi és társadalmi normák, kulturális gyakorlatok, fogyatékosság vagy kisebbségi státusz), valamint a digitális technológiák előtt álló gazdasági és társadalmi akadályokkal;

31. felhívja a figyelmet annak fontosságára, hogy az Unió fektessen be a rossz szolgáltatási lefedettségű vagy marginalizált közösségekből származó gyermekek digitális jártasságába, hogy minden gyermek számára biztosítsa a digitális jártassághoz és a digitális oktatáshoz való szabad hozzáférést, rezilienciájuk kialakulására és pszichoszociális támogatásukra összpontosítva; megjegyzi, hogy ezeket a beruházásokat az európai oktatási térség aktualizált európai készségfejlesztési programjának részeként lehetne megvalósítani, amelyekhez az uniós fejlesztési és humanitárius alapokat is igénybe lehetne venni; hangsúlyozza, hogy azok a beruházások, amelyek biztosítják, hogy az oktatási rendszerek képesek legyenek digitális oktatást, írástudást és készségeket biztosítani minden gyermek számára, kulcsfontosságúak a digitális technológiák gyermekek általi megértésének előmozdítása, az egyenlőtlenségek leküzdése, a digitális befogadás javítása, valamint a gyermekek és jogaik online és offline megerősítése és védelme szempontjából; emlékeztet arra, hogy a digitális oktatás, az írástudás és a készségek fejlesztésének fel kell vérteznie a gyermekeket a digitális tér veszélyeivel szembeni küzdelemre, valamint a digitális térben való interakció során rájuk háruló felelősség kezelésére;

32. felszólítja a Bizottságot, hogy a párbeszéd és a konzultáció formális mechanizmusainak létrehozása és a döntéshozatalban való teljes körű és érdemi részvételük biztosítása révén tükröződjön a gyermekek – különös tekintettel a legkiszolgáltatottabbak, például a lányok, a szegénységben élő gyermekek, a lakóhelyüket elhagyni kényszerült, a migráns és a fogyatékossággal élő gyermekek – véleménye;

33. felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy vezessenek be külön értékelési mechanizmusokat a Covid19 gyermekekre gyakorolt hatásáról annak érdekében, hogy adatokat gyűjtsenek a gyermekeket érintő problémák kezelésére irányuló, és a gyermekek véleményén alapuló nemzeti cselekvési tervek jobb kidolgozásához; felhívja a tagállamokat, hogy nemzeti gazdaságélénkítési terveik meghatározásakor alkalmazzanak a gyermekek jogaira vonatkozó megközelítést;

34. felszólítja a Tanácsot, hogy fogadjon el következtetéseket az EU stratégiájáról, amelyben a fejlesztéspolitikáról szóló európai konszenzus példáját követve új, kötelező keretet határoz meg az uniós intézmények és a tagállamok számára, valamint biztosítja a jól megtervezett, átfogó és megfelelően finanszírozott integrált nemzeti és transznacionális gyermekvédelmi rendszerek végrehajtását;

35. felhívja a Bizottságot és az uniós tagállamokat, hogy a különböző eszközök közötti összhang és koherencia biztosítása érdekében a gyermekeket közvetve és közvetlenül érintő valamennyi belső és külső uniós politikában, fellépésben és programban prioritásként kezeljék és érvényesítsék a gyermekek jogait;

36. felhívja a Bizottságot, hogy költségvetéseinek elosztása során dolgozzon ki egy gyermekekre vonatkozó mutatót, amely lehetővé teszi az uniós intézmények és partnerek számára, hogy mérjék és nyomon kövessék a gyermekek jövőjébe fektetett uniós beruházásokat olyan bontott és konkrét adatok gyűjtése révén, amelyek lehetővé teszik a szakpolitikai és a pénzügyi kötelezettségvállalások közötti szakadékok azonosítását, ezáltal megbecsülve a gyermekek jogaihoz nyújtott uniós támogatás nagyságát;

37. felszólítja a tagállamokat, hogy dolgozzanak ki éves cselekvési tervet az EU gyermekjogi stratégiájában foglalt rendelkezések végrehajtására, és építsék be nemzeti cselekvési tervüket az uniós helyreállítási és rezilienciaépítési tervbe;

38. felszólítja a Bizottságot és a tagállamokat annak biztosítására, hogy az EU gyermekjogi stratégiája megfelelő finanszírozásban részesüljön, biztosítva, hogy az uniós belső és külső finanszírozási eszközök, valamint a nemzeti költségvetések támogassák a stratégiában meghatározott prioritások végrehajtását;

39. felszólítja a Bizottságot, hogy biztosítsa az uniós stratégia tagállamok általi végrehajtásának megfelelő nyomon követését; emlékeztet arra, hogy a stratégia létrehozásának és végrehajtásának teljes folyamata során biztosítani kell a gyermekek jogokon alapuló, érdemi és inkluzív részvételét, és referenciaértékeket és mutatókat kell alkalmazni az előrehaladás jobb nyomon követésére;

40. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak, valamint a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek.

(1) Különösen az 5. sz. általános észrevételre a gyermek jogairól szóló egyezmény általános végrehajtási intézkedéseiről; a származási országukon kívül tartózkodó, kísérő nélküli és hozzátartozóiktól elszakított gyermekekkel való bánásmódról szóló 6. sz. észrevételre; a fiatalkorúakra vonatkozó igazságszolgáltatásban a gyermekek jogairól szóló 10. észrevételre; a kiskorú meghallgatáshoz való jogáról szóló 12. sz. észrevételre; a gyermeknek az erőszak minden formájától való mentességéhez való jogáról szóló 13. sz. észrevételre; a gyermek arra vonatkozó jogáról szóló, 14. sz. észrevételre, hogy mindenek fölött álló érdekét elsődleges szempontnak tekintsék; a gyermeknek a lehető legjobb egészségi állapothoz való jogáról szóló 15. sz. észrevételre; és a vállalkozói szektor gyermekek jogaira gyakorolt hatásával kapcsolatos állami kötelezettségekről szóló 16. számú észrevételre.

(2) Az ENSZ Közgyűlésének 2010. február 24-i A/RES/64/142. sz. határozatában foglaltak szerint.

(3) HL L 335., 2011.12.17., 1. o.

(4) Különösen a büntetőeljárás során gyanúsított vagy vádlott gyermekek részére nyújtandó eljárási biztosítékokról szóló, 2016. május 11-i (EU) 2016/800 európai parlamenti és tanácsi irányelv, (HL L 132., 2016.5.21., 1. o.), a büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról szóló, 2010. október 20-i 2010/64/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (HL L 280., 2010.10.26., 1. o.), valamint a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról szóló, 2012. május 22-i 2012/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (HL L 142., 2012.6.1., 1. o.),

(5) HL L 59., 2013.3.2., 5. o.

(6) COM(2017)0211.

(7) Különösen a Bizottság „Cselekvési terv az integrációról és a befogadásról a 2021–2027-es időszakra” című, 2020. november 24-i közleményére (COM(2020)0758), az „Egyenlőségközpontú Unió: az EU rasszizmus elleni cselekvési terve a 2020-2025-ös időszakra” című, 2020. szeptember 18-i közleményére (COM(2020)0565), az „Egyenlőségközpontú Unió: a 2020–2025-ös időszakra szóló nemi esélyegyenlőségi stratégia” című, 2020. március 5-i közleményére (COM(2020)0152), valamint az „Egyenlőségközpontú Unió: az LMBTIQ-személyek egyenlőségéről szóló stratégia (2020–2025)” című 2020. november 12-i közleményére (COM(2020)0698).

(8) COM(2020)0258.

(9) Elfogadott szövegek, P9_TA(2019)0066.

(10) HL C 41., 2020.2.6., 41. o.

(11) HL C 449., 2020.12.23., 2. o.

(12) Elfogadott szövegek, P9_TA(2020)0229.

(13) Eurostat news, „EU children at risk of poverty or social exclusion”, 2020. március 5.

(14) UNICEF brosúra, „Impact of COVID-19 on multidimensional child poverty” (A Covid19 hatása a többdimenziós gyermekszegénységre), 2020. szeptember; https://data.unicef.org/resources/impact-of-covid-19-on-multidimensional-child-poverty/

(15) https://data.unicef.org/topic/education/covid-19/

(16) UNICEF Kutatási Hivatal – Innocenti and the World Food Programme, working paper „COVID-19: Missing More than a Classroom. The impact of school closures n children’s nutrition”, January 2021.

(17) Eurostat, „Living conditions in Europe”, 2018.

(18) Unicef, „Global annual results report 2019: Gender equality”.

(19) FAO, IFAD, UNICEF, WFP és WHO, „The State of Food Security and Nutrition in the World 2020”, 2020.

(20) ChildFund Alliance, Eurochild, Save The Children, UNICEF és World Vision, „Our Europe. Our Rights. Our Future”, January 2021.

(21) https://news.un.org/en/story/2020/05/1063882

(22) Az Európai Parlament 2018. november 29-i állásfoglalása a német gyermek- és ifjúságvédelmi jóléti hivatal (Jugendamt) határokon átnyúló családjogi vitákban játszott szerepéről (HL C 363., 2020.10.28., 107. o.).

(23) COM(2020)0661.

(24) ILO, „Global estimates of child labour: Results and trends, 2012-2016”, 2017.

(25) https://www.europol.europa.eu/publications-documents/exploiting-isolation-offenders-and-victims-of-online-child-sexual-abuse-during-covid-19-pandemic

(26) https://www.coe.int/en/web/human-rights-channel/stop-child-sexual-abuse-in-sport

(27) https://data.unicef.org/resources/children-with-disabilities-ensuring-inclusion-in-covid-19-response/

(28) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Asylum_statistics

(29) A Migránscsempészés Elleni Küzdelem Európai Központja, 4. éves tevékenységi jelentés.

(30) A Tanács 2003/86/EK irányelve (2003. szeptember 22.) a családegyesítési jogról (HL L 251., 2003.10.3., 12. o.).

(31) UNICEF, „Reimagining our Future: Building Back Better from COVID-19”, June 2020.

(32) Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/679 rendelete (2016. április 27.) a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (általános adatvédelmi rendelet) (HL L 119., 2016.5.4., 1. o.).

(33) https://www.europol.europa.eu/activities-services/public-awareness-and-prevention-guides/online-sexual-coercion-and-extortion-crime

(34) https://www.europol.europa.eu/stopchildabuse

(35) Az Európai Parlament és a Tanács 2012/29/EU irányelve (2012. október 25.) a bűncselekmények áldozatainak jogaira, támogatására és védelmére vonatkozó minimumszabályok megállapításáról és a 2001/220/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról (HL L 315., 2012.11.14., 57. o.).

(36) https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/justice_scoreboard_2019_en.pdf

(37) A Tanács 2201/2003/EK rendelete (2003. november 27.) a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 338., 2003.12.23., 1. o.).

(38) https://rm.coe.int/16800c0a86