[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 21.12.2006

COM(2006) 870 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

A fejlődő országokban az egészségügyi dolgozók kritikus hiányának megoldására vonatkozó európai cselekvési programról (2007–2013)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

A fejlődő országokban az egészségügyi dolgozók kritikus hiányának megoldására vonatkozó európai cselekvési programról (2007–2013)

1. A CSELEKVÉSI PROGRAM POLITIKAI HÁTTERE ÉS HATÁLYA

2005 decemberében az Európai Bizottság elfogadta „A fejlődő országokban az egészség terén mutatkozó emberi erőforrás-hiányra vonatkozó európai uniós cselekvési stratégia” című közleményt (COM(2005) 649), amely kiemelte az egészségügyi dolgozók hiányának mértékét és összetettségét, valamint átfogó és következetes válasz kért az Európai Uniótól.

A 2006. április 10–11-i ülésén az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsa (General Affairs and External Relations Council, GAERC) elfogadta az európai uniós cselekvési stratégiáról szóló következtetéseket. A Tanács felkérte az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy dolgozzák ki az EU koordinált válaszát annak érdekében, hogy támogassák az egészségügyben mutatkozó emberi erőforrás-hiány (1) megoldására irányuló országos szintű erőfeszítéseket (valamennyi hivatkozás tekintetében lásd a II. mellékletet) . A Tanács szintén elfogadta az EU konszenzusos nyilatkozatát az egészségügy területén mutatkozó emberi erőforráshiányról, amely kijelenti, hogy:

„Európa elkötelezett amellett, hogy támogassa az egészségügyi dolgozók globális hiányának és a fejlődő országokban az egészségügy területén mutatkozó emberierőforrás-hiány kezelésére irányuló nemzetközi fellépéseket.”

E cselekvési program választ ad a Tanács következtetéseire, továbbá e program az EU tagállamaival való konzultáció eredményeként született, figyelembe véve a 2006. évi egészségügyi világjelentésben meghatározott globális elemzést. Az emberi erőforrások munkacsoport – amely a Tanács kérésére jött létre azzal a céllal, hogy e cselekvési programot elkészítse – meghatározta azokat a lépéseket, amelyeket az EU (a Bizottság és a tagállamok) országos, regionális és globális szinten tesz meg, valamint azokat, amelyeket a Bizottság közvetlenül támogat majd.

2. AZ EU ORSZÁGOS SZINTEN TETT LÉPÉSEI

Az EU számos országban nyújt támogatást kétoldalú programokon keresztül az egészségügyi munkaerő kapacitásának megerősítéséhez. A probléma mértékét figyelembe véve azonban növelni kell a támogatás mennyiségét és minőségét, továbbá módszeresebben kell értékelni az egészségügy területén az emberi erőforrásnak az egészségügyi rendszer fejlődésére gyakorolt korlátozásait. Míg az egészségügyben az emberi erőforrások támogatása az ágazati programok részeként történik, a nemzeti prioritásokkal összehangolva, továbbra is szükség van a fokozottabb koordinációra és valamennyi kulcsszereplő hatékonyabb bevonására országos szinten – ideértve a magánszektort és a civil társadalmat is – a megerősített, országos szintű reakció támogatása érdekében. Az EU – együttműködve más finanszírozási és technikai ügynökségekkel – összehangoltan tesz erőfeszítéseket annak érdekében, hogy az országos szintű támogatást összehangolja a nemzeti szinten meghatározott stratégiákkal és prioritásokkal, támogatva valamennyi kulcsfontosságú érdekelt fél aktív bevonását.

A már meglévő támogatási programok finanszírozási módjának széles skálája van, amely az általános költségvetéstől és ágazati költségvetési támogatástól az ágazati szintű megközelítések közös alapból és a többoldalú szervezeteken keresztül történő finanszírozásán át a projektfinanszírozási mechanizmusokig terjed. Az EU támogatja az EU és más adományozók közötti fokozott koordinációt annak érdekében, hogy segítse az egészségügy terén az országok által vezetett tervezést. Az EU-tagállamok és a Bizottság fokozottabb támogatást nyújt az országos szintű erőfeszítések számára azzal a céllal, hogy a nemzeti egészségügyi rendszerek megerősödjenek, támogatva az átfogó és teljes nemzeti stratégiákat, amelyek az egészségügyi munkaerő kapacitásának és teljesítményének növelésére irányul.

A megerősödött országos kapacitást a következő lépések révén érik el:

2.1. Országos szintű politikai és szakpolitikai párbeszéd és tervezés

1. Az EU felveti az egészségügy emberi erőforrásainak, mint a 4., 5. és 6. ezredfordulós fejlesztési célkitűzés megvalósításához vezető fejlődés korlátjának problémáját a szegénység csökkentéséről szóló nemzeti szintű politikai párbeszéd és a társadalmi kormányzás megerősítéséről szóló párbeszéd keretében. E szakpolitikai párbeszéd szilárdabb tényekre való alapozása érdekében a Bizottság és a tagállamok szakismeretére támaszkodnak és a megfelelő technikai ügynökségekkel és szakértőkkel működnek együtt. A megerősített felügyelet, az ezredfordulós fejlesztési célkitűzések irányába történő fejlődés tekintetében a kormányok fokozottabb felelősségre vonhatósága, a szolgáltatási célkitűzések és a finanszírozás fokozottabb átláthatósága, valamint a vonatkozó minisztériumok által folytatott – a közigazgatás reformjára és megerősítésére irányuló erőfeszítésekkel kapcsolatos – széles körű, ágazatok közötti szakpolitikai párbeszéd elősegítése fontos előfeltétele a méltányosabb és megfelelő egészségügyi ellátásnak. Foglalkozni fognak az ide kapcsolódó olyan kérdésekkel, mint a produktív foglalkoztatás, a nemek közötti egyenlőség az alkalmazás során, hatékonyabb toborzás és szolgáltatásnyújtás, a képesítések akkreditálása és elismerése az egészségügy területén, a tisztességes munka és a szociális védelem elősegítése, a gazdasági migráció és fejlődés, az egészségügyi szolgáltatások forgalmazhatósága, valamint az emberi erőforrások terén e tényezőknek az egészségügy fejlődésében és a szegénység csökkentésében játszott szerepe.

2. Az ezredfordulós fejlesztési célkitűzés vonatkozásában az EU folytatja az azon megállapodások létrehozása céljából kezdeményezett tevékenységet, amely a hosszú távú költségvetési támogatást összekapcsolja az ezredfordulós fejlesztési célkitűzés irányába történő fejlődéssel. Az emberi erőforrások hosszú távon ismétlődő költséget jelentenek, és hatékony tervezésre csak akkor van lehetőség, ha ésszerű garancia van a hosszú távon való fenntarthatóságra, valamint a finanszírozás előrelátható. Az EU támogatja azon erőfeszítéseket, amelyek a nemzetközi fejlesztési segítségnyújtás terjedelmének, tartamának és kiszámíthatóságának növelését célozzák. Ezen felül az EU párbeszédet folytat a kormányokkal és a nemzetközi pénzügyi intézményekkel arról, milyen lehetőségek vannak a szociális szférában történő befektetések pénzügyi rugalmasságának növelésére .

3. Az EU támogatja a nemzeti erőfeszítéseket, amelyek az emberi erőforrások kapacitása fejlesztésének értékelésére, megtervezésére és kezelésére, valamint a civil társadalomnak és a magánszektornak a nemzeti válaszadásban való hatékonyabb bevonására irányulnak. Támogatják az egészségügyben az emberi erőforrások értékelésének és felügyeletének szabványosítását – az Egészség-felmérő Hálózat (Health Metrics Network) által kifejlesztett mutatók rendszerét alkalmazva –, valamint a WHO és az egészségügyi dolgozók világszövetsége (Global Health Workforce Alliance, GHWA) által kidolgozás alatt álló, az egészségügyben az emberi erőforrások elemzésének és kezelésének bizonyítékokkal alátámasztott keretrendszerét. Támogatást nyújtanak olyan – a munkaerő motivációjáról szóló tanulmányokon alapuló – kutatásokhoz, amelyek az egészségügyi dolgozók hiánya és a munkaerő-megtartás kérdéseinek felismerését célozzák. Támogatják az emberi erőforrások kezelésének és tervezésének megerősítését, a globális szintű megállapodás szerinti legjobb gyakorlatnak megfelelően és a magánszektorbeli készségekre és szakértelemre alapozva. A szakmai szervezetekkel, az orvosok és ápolók szakszervezeteivel, a kutatási intézetekkel vagy a civil társadalom egyéb képviselőivel folytatott párbeszéd kritikus jelentőséggel bír e folyamat sikere tekintetében. Az EU támogatja a konzultációt és az egyetértés kialakítását annak biztosítása érdekében, hogy az egészségügyben az emberi erőforrások nemzeti szintű tervezése során a civil társadalom véleménye érvényesüljön. A Bizottság és az EU egészségügyi programján belül az emberi erőforrásokat az egészségügyben olyan átfogó kérdésként kezelik, amelyet teljes mértékben figyelembe kell venni az EU által támogatott egészségüggyel kapcsolatos fellépés során.

2.2. Kapacitásépítés

4. Az EU támogatja az egészségügy területén az emberierőforrás-kapacitás fokozásának hatékony és innovatív módjait kereső kutatásokat, ideértve a kritikus méretű hiány megoldásához szükséges megfelelő hatáskör, állomány, és a nemek közötti egyensúly értékelését. A kutatás magában foglalja a jelenlegi munkateher értékelését, figyelembe véve, hogy sok egészségügyi dolgozó már most a meghatározott szerepén és felelősségein túl teljesít. Megvizsgálják a középfokú végzettségű technikusok, kisegítő és közösségi munkaerők potenciális szerepét és funkcióit, valamint a szolgáltatásokhoz való hozzáférés bővítése érdekében felgyorsított képzés értékelését.

5. Az EU támogatja az országos szintű képzési kapacitás bővítését, ideértve az emberi erőforrás-gazdálkodásra vonatkozó képzések kapacitásának bővítését. Az EU szintén megvizsgálja az intézmények közötti kapcsolatok létrehozásában rejlő lehetőségeket annak érdekében, hogy hosszú távon megerősödjön a kapacitásépítés, valamint kialakuljanak a dél-dél és észak-dél tanulási közösségek. A kapacitás fejlesztése során foglalkozni kell az egyéni képzési igényekkel a képzési létesítmények bővítése, továbbá a tervezési kapacitás szervezeti és intézményi szintű építése, valamint az egészségügyi munkaerő irányításának támogatása révén. A hivatásos és kisegítő egészségügyi dolgozók szerepének kibővítése általi kapacitásnövelés érdekében kutatásokat végeznek a feladatok (feladatkörök) megváltoztatását illetően. A partnerségi programokba beemelhető elemek közé tartozik a közösségi egészségügyi dolgozók képzésére és akkreditációjára irányuló munka, a feladatok megváltoztatása, az egészségügyi dolgozók hatáskörének és a szakértelem eloszlásának körülhatárolása, innovatív képzési megközelítések elősegítése, mint például a képzési idő lerövidítése, az oktatószemélyzet közös alkalmazása és az infrastruktúra használatának optimalizálása és az országok számára egy olyan keret kialakítása, amely az intézmények képzési kapacitásának értékelését és fejlesztését célozza. Az egész életen át tartó tanulás, amely az alapképzést és a hivatalos posztgraduális képzést egészíti ki, szintén fontos szerepet játszik.

6. Támogatják a szakmai testületek és szabályozási ügynökségek között zajló partnerségi programokat annak érdekében, hogy kapacitásuk kiépüljön és a szakmai szervezetek szerepe megszilárduljon a minőségi egészségügyi ellátás irányítása és felügyelete terén.

2.3. A közszolgálat reformja és a szolgálat feltételeinek és körülményeinek javítása

A szolgáltatások javítására és a tisztességes munka elősegítésére irányuló egyértelmű és mérhető stratégához kötődő átfogó ösztönzési csomagok kialakítása, ideértve a megnövelt béreket és ellátásokat, valamint a munkakörnyezet javulását, több országban az egészségügyben mutatkozó emberi erőforrással kapcsolatos probléma megoldásának fontos eleme lesz. Annak érdekében, hogy a szegények és peremre szorultak jobban hozzáférjenek a szolgáltatásokhoz, meg kell fontolni azt is, hogy ösztönözni kell a nem megfelelően ellátott területeken való munkavállalást. Az EU támogatja a szükséges elemző munkát annak érdekében, hogy segítsen megoldani ezeket a kérdéseket az egészségügyben mutatkozó emberi erőforrással kapcsolatos probléma nemzeti szintű, megfelelő megoldásának keretében. A nem bérjellegű ösztönzők, ideértve a munkakörnyezet javulását és a szolgáltatás hatékonyságát, szintén fontosak az egészségügyi dolgozók megtartásához. Támogatják az innovatív támogatáscsomagokat, amelyek kedvezményes kölcsönöket, az egészségügyi dolgozók gyermekei számára nyújtott oktatási hozzájárulást és a szakmai fejlődés bővülő lehetőségeit tartalmazzák. Bérjellegű és egyéb pénzügyi ösztönzőket kell kialakítani, figyelembe véve a közszolgálati reform tágabb terveit, ám ügyelve az egészségügyi ágazat speciális szükségleteire. Az EU támogatja a munkaerőpiacról szóló elemzéseket vagy tanulmányokat, ideértve a közszektor, a magánszektor és a nem kormányzati ágazat bértábláinak és feltételeinek, valamint e tényezőknek az egészségügy minőségével való összefüggéseinek elemzését, annak érdekében, hogy az egészségügyi dolgozók bérei számára reális referenciaértéket állapítsanak meg . Az egészségügyi dolgozók esetében a megnövekedett finanszírozást a szolgáltatás javulásának (produktivitás) egyértelmű és mérhető céljaihoz kell kötni, mint például a szolgáltatások igénybevételének növelése, a személyzet munkahelyről való távolmaradásának csökkentése és a páciensek elégedettségének növelése.

2.4. A HIV/AIDS, a tbc és a malária kérdése

HIV/AIDS járvány, valamint a tbc és a malária által okozott növekvő teher súlyosbította az egészségügyi dolgozókkal kapcsolatos válságot, növelve a már túlterhelt rendszerre nehezedő munkaterhet. Tudomásul veszik azt a kihívást, amellyel a megbélyegzéstől való félelem miatt az egészségügyi dolgozók kénytelenek szembenézni saját HIV státuszuk meghatározása az antiretrovirális terápiában való részvételük kapcsán. Az EU támogatja a WHO „Kezelés, képzés, megtartás” (Treat, Train, Retain) elnevezésű programjának a nemzeti egészségügyi és a nemzeti HIV/AIDS stratégiákba való beépítését. A szakpolitikai párbeszédek célja, hogy az egészségügyi ágazati tervekben biztosan felismerjék az egészségügy munkaerőválságát. Az EU továbbra is támogatja AIDS, a tuberkulózis és a malária elleni küzdelmért létrehozott nemzetközi alapot annak biztosítása érdekében, hogy nemzeti koordináló mechanizmusa a HIV/AIDS, a tbc és a malária kérdésében a nemzeti megoldásokat összekapcsolja azzal azt igénnyel, hogy egy hatékony egészségügyi rendszert építsenek ki, amely képes reagálni az ország meghatározott egészségügyi prioritásaira.

2.5. A nemek közötti egyenlőség előmozdítása az egészségügyi szolgáltatások területén

Az EU támogatja azokat a szakpolitikákat, amelyek az egészségügy emberi erőforrásaira vonatkozó stratégiák kialakítása során felismerik a nemek közötti különbségeket és egyenlőtlenségeket és foglalkoznak ezekkel. Támogatják azokat a mechanizmusokat, amelyek az egészségügyi dolgozók körében támogatják a nők szerepét, különös figyelmet fordítva a nemek közötti egyenlőségre az olyan kérdésekben, mint az oktatás és képzés, alkalmazás, bérek, előmenetel és döntéshozói pozíciók betöltése.

2.6. A közösségek támogatása és megerősítése

Az EU támogatja azokat a szakpolitikákat, amelyek mind a kormányzati, mind a nem kormányzati szolgáltatásokat arra ösztönzik, hogy az emberi erőforrásokra irányuló nemzeti stratégiák részeként támogassák a közösségekre alapuló ellátást és támogatást. A gondozás terén az egészségügyi dolgozók hiánya megnövelte a közösségekre, és különösen a nőkre nehezedő terheket mind az önkéntes közösségi munka, mind a családokon belül zajló nem hivatalos gondozás tekintetében.

2.7. Európai technikai szakértelem

Az EU növeli a technikai segítségnyújtás koordinációját az országprogramozás támogatása érdekében, kiemelve a szakértelmet az emberi erőforrások tervezése terén az egészségügyben. Az EU támogatja az uniós technikai segítségnyújtáshoz való hozzáférés szélesebb körű koordinációját, ösztönözve a kedvezményezettek által kezelt technikai segítségnyújtási csoportok kialakulását annak érdekében, hogy lehetővé tegye az országok számára, hogy a legmegfelelőbb tapasztalatokra támaszkodjanak. Az országos szintű tervezés és programtervezés elősegítése érdekében az uniós know-how optimális kihasználására olyan mechanizmusokat alkalmaznak majd, mint a közös programtervezés, ellenőrzés és jelentéskészítés.

2.8. Konfliktus utáni helyzetben lévő, illetve instabil államok

A konfliktus utáni helyzetben lévő, illetve instabil államokban, ahol a kormánynak korlátozott lehetősége van az emberi erőforrások szükség szerinti hatékony tervezésére, az EU fokozottabban dolgozik az ezredfordulós fejlesztési célkitűzések irányába történő fejlődéshez kapcsolódó, kiszámíthatóbb hosszú távú koordinált támogatás biztosítása érdekében. Az EK Humanitárius Irodája, adott esetben, segítséget nyújt a koordinációs erőfeszítésekhez azáltal, hogy az egészségügyi munkaerő helyzetét aktívan figyelembe veszi humanitárius programtervezése során. Amennyiben az országgal való összefüggésben erre lehetőség van, tovább fejlesztik az emberi erőforrások nemzeti kapacitásának építésére szolgáló mechanizmusokat, például a nem kormányzati szervezeteken keresztül történő szerződéses szolgáltatások, valamint a nemzeti szerződéses szolgáltatásnyújtási kapacitás kiépítése révén, ahogyan az Afganisztánban kísérleti jelleggel történt. A segélyezést, rehabilitációt és fejlesztést összekapcsoló folyamatnak fontos része az emberi erőforrások kérdésének a humanitárius segítségnyújtásról a hosszú távú fejlesztési támogatásra való áttérésben való hatékony figyelembevétele, amelyet prioritásként az átalakulóban lévő országok figyelmébe ajánlják.

3. REGIONÁLIS SZINTű EU-INTÉZKEDÉSEK

A prioritást élvező afrikai, ázsiai, latin-amerikai/karibi regionális intézkedések meghatározására irányuló erőfeszítések jelenleg folyamatban vannak. Bár Afrika elsőbbséget élvez az EU válaszadása tekintetében, az emberi erőforrás egészségügyben mutatkozó gondjai más régiókban is jelentősek, és az EU válaszadása során figyelembe veszi azt az igényt is, hogy a globális intézkedéseket a különböző regionális szükségekhez igazítsa. Az EU támogatja a hatékony képviselethez és intézkedésekhez szükséges feltérképezést, elemzést, valamint az emberi erőforrásokról szóló technikai és politikai párbeszédet. Az emberi erőforrásokról szóló oszlói találkozón (2) született javaslat szerint a globális és regionális intézkedéseket cselekvési platformok által kell koordinálni – összefogva a kulcsszerepet játszó érdekelt feleket – , valamint a tájékoztatást globális és regionális megfigyelő központoknak kell végezniük. Létrejött az emberi erőforrások az afrikai egészségügyben regionális platformja (3) és beindult az emberi erőforrásokkal foglalkozó ázsiai tanulási hálózat (4). Más régiókban is megvizsgálják a regionális platformok iránti igényt.

3.1. Politikai vezetés Afrikában.

Mivel az egészségügyi munkaerő hiánya aránytalan hatást gyakorol Afrikára, az emberi erőforrás válságára adott globális választ az afrikai igényekre kell alapozni. Az EU együttműködik az AU-val/a NEPAD-dal, a Regionális Gazdasági Közösségekkel, az ENSZ ügynökségeivel, valamint a nem kormányzati szervezetek és civil társadalmi szervezetek regionális hálózataival annak támogatása érdekében, hogy az egészségügyben mutatkozó emberi erőforrás-hiány megoldása során Afrika véleménye érvényesüljön. Az afrikai egészségügy terén az emberi erőforrások uniós támogatásának kérdése az átívelő EU Afrika-stratégiába (5) ágyazódik. Az AU-nak nyújtott stratégiai támogatás részeként a Bizottság támogatni fogja, hogy az AU/NEPAD vezető szerepe megerősödjön a regionális intézkedések terén. A regionális szintű válaszadás azon technikai hálózatokból merít majd, amelyeket a WHO és a GHWA munkája alapján jött létre, és segít kiépíteni a regionális intézkedési platformokat.

3.2. Az afrikai régióknak nyújtott támogatás

Az EU megvitatja az afrikai régiókkal, hogyan lehetne az emberi erőforrások válságát kezelni olyan intézkedéseken keresztül, amelyek kapcsolódnak a regionális gazdasági integráció folyamatához és a gazdasági partnerségi megállapodásokhoz. A gazdasági migráció és a dél-dél irányú migráció ide vonatkozó kérdéseit is megvitatják. A cél az lesz, hogy az emberi erőforrások regionális piacának megerősítése és irányítása révén enyhüljön az „agyelszívás” negatív hatása, a szakértelem megosztásáról, a migrációról és a fejlesztésről szóló regionális megállapodások révén az „agyelszívást” átalakítva az „agyak mobilitásává” és a képzett munkaerő visszanyerésévé.

3.3. Az emberi erőforrások regionális megfigyelő központjainak támogatása

Az EU támogatja az afrikai regionális megfigyelő központ létrehozását, amely a régióban alkalmazott legjobb gyakorlatok forrásává válik, és amely összegyűjti, egybeveti és elemzi az adatokat, valamint terjeszti az információkat és támogatja az emberi erőforrásokra vonatkozó nemzeti információkon alapuló szakpolitikát. A munkának magában kell foglalnia az emberi erőforrások kapacitása szintjének meghatározását és az országok teljesítményének összehasonlítását. A munka elvégzéséhez a WHO rendelkezik kapacitással és megbízatással.

3.4. A regionális képzési erőforrások kialakítása, a kiválósági hálózatok kibővítése és az e-egészségügy (eHealth) kidolgozása

7. Az EU támogatja a regionális képzési kapacitás feltérképezését, valamint feltárja annak lehetőségeit, hogyan lehet az adott ország szükségleteit kielégíteni regionális kapacitásának igénybe vétele által. A 7. kutatási keretprogram (2007-2013), valamint annak egyedi nemzetközi együttműködési cselekvései támogatni fogják azokat az intézkedéseket, amelyek a képzési kapacitás kibővítésére irányulnak. Az EU támogatja a tanulási hálózatok fejlesztését a régiókon belül és azok között. Feltárják az észak-dél és dél-dél irányú kapcsolatokat annak érdekében, hogy kiválósági hálózatok épüljenek, amelyek támogatják a készségek, a szakértelem és a kutatási kapacitás fejlesztését az egészségügyben. A Bizottság továbbra is támogatja a regionális találkozókat azzal a céllal, hogy meghatározzák azokat a területeket, ahol a regionális szintű munka hozzáadott értéket képvisel, valamint kiépíti az országok közötti ismeretszerzési kapcsolatokat; a Bizottság tervezi például a portugál ajkú országok között az emberi erőforrással kapcsolatos információcsere hálózatának létrehozását, valamint más hasonló kezdeményezések is megfontolásra kerülnek.

8. Feltárásra kerül az információs technológia potenciálja a szolgáltatások szintjei közötti kommunikáció javítása, az egészségügyi képzés támogatása, a távmunka és távtanulás, valamint a munkakörnyezet minőségének és hatékonyságának javítása tekintetében. A Bizottság, együttműködve az Európai Űrügynökséggel és a WHO-val, létrehozta az e-egészségügy Afrikának munkacsoportot. A munkacsoport megvizsgálja azokat a lehetőségeket, amelyek a telekommunikáció javulásában rejlenek, annak érdekében, hogy áthidalják a vidéki régiók egészségügyi dolgozói és a máshol dolgozó kollégák, illetve szakértők közötti távolságot, valamint támogassák a telekonzultációt, az egészségügyi képzést és a kapacitásépítést Afrikában. A Bizottság finanszírozta a munkacsoport találkozóit, amelyek az afrikai érdekelt felek konferenciájában csúcsosodnak ki. A munkacsoport eredményei hozzájárulnak a fokozottabb afrikai „összekapcsolódás” kialakulásához, amely az EU Afrika-stratégiájának kulcseleme.

3.5. A regionális kutatási kapacitás megerősítése

A kutatási kapacitás építése rendkívül fontos a tudományos és klinikai kutatás kapacitásának megtartása és az „agyelszívás” megakadályozása szempontjából. Az EU továbbra is támogatja a kutatási kapacitás építését, ideértve a Bizottság által az Európai és Fejlődő Országok Klinikai Kísérletek Területén Létrejött Partnersége (EDCTP) keretében a klinikai kutatási kapacitás építéséhez nyújtott támogatást a Szaharától délre fekvő országokban. A helyi közösségek bevonását a kutatási tevékenységekbe, valamint a kutatás és az egészségügy terén végzett tevékenységek helyi és regionális szintű összehangolásának megerősítését szintén ösztönzik.

4. GLOBÁLIS SZINTű EU-INTÉZKEDÉSEK

2010-re a globális fejlesztési támogatás több mint 60 %-át az EU fogja biztosítani azon elkötelezettsége révén, hogy 2015-ig az EU bruttó nemzeti jövedelemének 0,7 %-át a fejlesztési támogatásra különíti el. Az EU által végzett koordináció segít abban, hogy a támogatás növekvő mennyiségének előnyeit maximalizálódjanak és megerősödjenek azok a nemzetközi erőfeszítések, amelyek a támogatások összehangolásának növelésére irányulnak. Az EU felismeri az egészségügyben mutatkozó emberi erőforrás kritikus hiányára adott nemzetközi szintű válasz szélesebb körű koordinációjának szükségét, valamint elkötelezi magát arra, hogy támogassa a tisztességes munkát mindenki számára, a COM (2006) 249 dokumentumban foglaltak szerint.

4.1. Az EU-n belüli intézkedések: Az EU egészségügyi munkaerőforrás tervezésének megszilárdítása és az „agyak mobilitásának” elősegítése

9. Az uniós betegmobilitásról és az egészségügyi ellátás átalakulásáról folyó magas szintű elemzési folyamat nyomon követéséről szóló bizottsági közleményben (6) leírtak szerint, az elkövetkező években az Európai Uniónak szembe kell néznie az egészségügyi szakemberek növekvő hiányával az unióban. A szubszidiaritás elvének teljes mértékű tiszteletben tartása mellett létrehoznak egy összeghangolt európai stratégiát – amely hatálya alá tartozik a figyelemmel kísérésnek, és a megfelelő számú egészségügyi szakember képzésének, alkalmazásának és megfelelő munkakörülményeinek kérdése – annak biztosítása érdekében, hogy az Unió, mint egész, képes legyen teljesíteni a magas szintű egészségügyi ellátásra irányuló célkitűzését anélkül, hogy a fejlődő országokban súlyosbítaná az emberi erőforrás terén kialakult válságot.

10. A Bizottság összehívta az egészségügyi szolgáltatások és ellátás területén működő magas szintű csoportot, az egészségügyi szakemberekkel foglalkozó munkacsoport pedig megbízást kapott az Európai Unióban folytatott alkalmazási gyakorlat megvizsgálására. Ebben az összefüggésben a munkacsoport létrehozza az egészségügyi dolgozók Unión belüli és harmadik országokból való alkalmazására vonatkozó alapelveket, amelyek megkísérlik az egészségügyben a munkaerő-kapacitásra gyakorolt negatív hatások minimalizálását a harmadik országokban. Az EU támogatja az Egészségügyi Világszervezet közgyűlésén született állásfoglalást, amely az etikus alkalmazásra vonatkozó globális magatartási kódex létrehozását kérte.

11. A bevándorlásról és fejlődésről szóló bizottsági közlemény megemlíti, hogy a tagállamokat felkérik arra, hogy élénkítsék a diaszpóraszervezetekkel folytatott párbeszédet. Támogatják a diaszpóraszervezetek és anyaországuk között kiépített szövetségeket. Az EU feltárja azokat a lehetőségeket, amelyek által több, kisebb léptékű diaszpóra-kezdeményezést lehet egy stratégiailag jobb és összehangoltabb intézkedéssé alakítani. Megvizsgálják az ilyen együttműködés – verseny alapján felosztott – előkészítési finanszírozásának lehetőségét.

12. Az EU kifejleszti azokat a mechanizmusokat és iránymutatásokat, amelyek az egészségügyi dolgozók „körkörös migrációját” támogatják, valamint felméri azokat a kérdéseket, amelyek a diaszpórák átmeneti visszatérési programokban részt vevő tagjai nyugdíjjogosultságának átruházhatósága és letelepedéséhez való joguk védelme kapcsán merülnek fel. Az egészségügy terén a képesítések elismerésének és a szolgáltatások forgalmazhatóságának kérdését szintén megvizsgálják. Az EU fontolóra veszi az olyan önkéntes programok támogatását, amelyek igényorientáltak, és amelyek a kapacitás-építésre és a készségek átadására összpontosítanak.

13. Az EU felméri, vajon megvalósítható-e az Európai Unióban és a fejlődő országokban működő egészségügyi intézmények közötti partnerség támogatása, amely által biztosítani lehet a kapacitásépítést, és amely révén az érdekelt egészségügyi szakemberek megoszthatnák tevékenységüket a két partnerintézmény között.

4.2. A pénzügyi támogatások globális szintű mozgósítása a humán erőforrások kapacitásépítése érdekében

A nemzetközi párbeszédek során az EU kiemeli a hosszú távon kiszámíthatóbb finanszírozás fontosságát annak érdekében, hogy az ezredfordulós fejlesztési célkitűzés irányában történő fejlődés finanszírozásának bővítését célzó nemzetközi erőfeszítések keretében foglalkozzanak az egészségügyi munkaerő hiányával. Az EU folytatja a Nemzetközi Valutaalappal és a Világbankkal zajló párbeszédet azzal a céllal, hogy meghatározza azokat a módokat, amelyek révén le lehet győzni az olyan a makrogazdasági korlátozásokat, amelyek határokat szabnak az egészségügy terén történő befektetéseknek. A Bizottság és az EU-tagállamok az országok prioritásainak összehangolásával foglalkozó nemzetközi finanszírozási intézmények testületeiben továbbra is aktívak maradnak, hogy a kapacitásépítésbe való szükséges beruházások tekintetében növekedjen a pénzügyi rugalmasság. Az olyan alapokat, mint például az AIDS, a tuberkulózis és a malária elleni küzdelemért létrehozott nemzetközi alap és az Oltóanyag és Immunizációs Világszövetség, már lekötötték arra a célra, hogy olyan módon nyújtsanak támogatást, amely révén a rendszer általános kapacitásépítésének támogatásával egyidőben fokozza a prioritást élvező betegségek terén történő intézkedéseket.

5. KÖVETKEZő LÉPÉSEK

5.1. Finanszírozás

14. A 2006. évi egészségügyi világjelentés becslése szerint ahhoz, hogy egy 20 éves időszakban a képzési költségeket és az egészségügyi munkaerő költségeit fedezni tudja, egy átlagos, forrásokban szegény országnak évente 1,60 USD-vel kell növelnie az egy főre jutó teljes egészségügyi kiadásait. 2025-ig az egészségügyi ágazat költségvetésében egy főre jutó legalább 8,30 USD-nak megfelelő növekedésre lenne szükség annak érdekében, hogy fedezni tudják a kibővített egészségügyi személyzet béreit.

15. A megfelelő egészségügyi személyzet finanszírozása terén kulcsfontosságú kihívás az lesz, hogy a hosszú távú és kiszámítható támogatás mennyiségének növelése révén kialakítsák a hosszú távú beruházásokhoz szükséges pénzügyi rugalmasságot. Hatékony intézkedésekre lesz szükség, hogy ezt összehangolják a makrogazdasági korlátozásokkal, valamint olyan intézkedésekre is szükség lesz, amelyek az egészségügyi ágazatban a bérköltségekre vonatkozó korlátozásokat elválasztják azoktól a korlátozásoktól, amelyek az egyéb közalkalmazottakra vonatkoznak. Szükség van arra, hogy a beruházások javasolt növekedését szorosabban összekapcsolják a teljesítménnyel a fokozottabb minőségű szolgáltatáshoz való jobb hozzáférés, illetve e szolgáltatások elterjedése tekintetében. Az egészségügyi munkaerőre vonatkozó mutatóknak az ezredfordulós fejlesztési célkitűzések keretrendszerébe való beillesztésének lehetőségével az ezredfordulós fejlesztési célkitűzések mutatóival foglalkozó intézményközi és szakértői csoport foglalkozik, amely az adatok előkészítéséért, az elemzésért és az ezredfordulós fejlesztési célkitűzések megvalósításához vezető fejlődés figyelemmel kíséréséért felel, lehetővé téve a finanszírozás, az egészségügy terén az emberi erőforrásokba történő beruházás és az ezredfordulós fejlesztési célkitűzések megvalósításához vezető fejlődés közötti kapcsolat jobb ellenőrzését. A Bizottság növeli a költségvetés támogatása formájában történő finanszírozás terjedelmét, továbbá az ezredfordulós fejlesztési célkitűzésekkel kapcsolatos szerződéskötési mechanizmusok létrehozásával az EU biztosítani kívánja az ezredfordulós fejlesztési célkitűzések irányába történő fejlődéshez kapcsolódó, kiszámíthatóbb hosszú távú támogatást. Annak érdekében, hogy ellenőrizzék az EU kötelezettségvállalását, amely az egészségügyben az emberi erőforrások helyzetének javításához nyújtott pénzügyi támogatás növelésére vonatkozik, 2007 végéig a Bizottság létrehozza az emberi erőforrások terén történő, a tagállamok és a Bizottság által támogatott azon intézkedések nyilvántartásának és aktualizálásának keretrendszerét, amelyeket két- és többoldalú csatornákon keresztül finanszíroznak, továbbá összehasonlítja az EU-finanszírozás szintjét a más adományozóktól és nemzetközi pénzügyi intézetektől származó támogatások szintjével.

16. A források országos szintű mozgósítására irányuló erőfeszítéseken felül a Bizottság a fejlesztési együttműködési eszköz „Befektetés az emberekbe” tematikus programjának egésze számára rendelkezésre álló [1 060 millió euro összegű finanszírozásból a 2007–2013 közötti időszak során 40,3 millió eurót] használ fel arra, hogy az egészségügy emberi erőforrásai terén a globális és regionális szinten történő katalitikus intézkedéseket támogassa. Valamennyi olyan katalitikus fellépés, mint például az AU/NEPAD vezető szerepének megerősítése az afrikai válaszadás kialakításában, az intézkedések regionális platformja kialakításának támogatása, a magánszektornak, a civil társadalomnak és a diaszpórának az egészségügy emberi erőforrásaira vonatkozó nemzeti stratégiák kialakításába való bevonásának – ajánlattételi felhívás folyamatán keresztül történő – támogatása, valamint az intézkedések világméretű összehangolásának a GHWA munkáján keresztül való támogatása esetében a finanszírozás megfontolásra kerül.

5.2. Ellenőrzés és értékelés

Az EU támogatni fogja az egészségügy emberi erőforrásai országos szintjének ellenőrzését és az értékelés keretrendszerét, az Egészség-felmérő Hálózat által kifejlesztett mutatók alkalmazása által, valamint ellenőrzi a közös uniós intézkedéseket az emberi erőforrás fejlődése terén az egészségügyben a Parlamentnek és a Tanácsnak tett, a HIV/AIDS, malária és tuberkulózis elleni külső fellépést célzó európai cselekvési programról szóló tervezett jelentéstétel keretében.

I. MELLÉKLET

Rövidítések

AU EU GHWA HIV/AIDS NEPAD tbc ENSZ WHO | Afrikai Unió Európai Unió Global Health Workforce Alliance, egészségügyi dolgozók világszövetsége Humán Immundeficiencia Vírus/ szerzett immunhiányos betegség Új Partnerség Afrika Fejlesztéséért tuberkulózis Egyesült Nemzetek Szervezete Egészségügyi Világszervezet |

II. MELLÉKLET

Hivatkozások

1. Az Európai Unió Tanácsa: Főtitkárság; 2006. április 10. 8359/06 sz. dokumentum. A fejlődő országokban az egészség terén mutatkozó emberi erőforrás-hiányra vonatkozó európai uniós cselekvési stratégiáról: Az Európai Unió Tanácsa és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által elfogadott következtetések; Az EU kötelezettségvállalási nyilatkozata a fejlődő országokban az egészségügy területén mutatkozó emberierőforrás-hiányról.

2. Emberi erőforrások az egészségügyben: a válság legyőzése: az Oszlóban folytatott konzultációkról szóló jelentés, 2005. február 24–25.

3. Az egészségügy emberi erőforrásairól szóló menetrend előmozdításával foglalkozó regionális konzultatív találkozó: 2005. július 18–20., Brazzaville, Kongó A találkozó következtetései.

4. Az emberi erőforrásokkal foglalkozó ázsiai tanulási hálózatról szóló munkaértekezlet; augusztus 3–5, Bankok, Thaiföld.

5. 2005. október 12-i COM (2005) Az EU Afrika-stratégiája: európai-afrikai egyezmény Afrika fejlődésének gyorsításáért.

6. 2004. április 20-i COM(2004) 301 Az uniós betegmobilitásról és az egészségügyi ellátás átalakulásáról folyó magas szintű elemzési folyamat nyomon követése.