A Belső Piaci, Ipar-, Vállalkozás- és Kkv-politikai Főigazgatóság által végzett kkv-teszt eredményei is szerepelnek a tanulmányban.

–az intézkedések bevezetéséből eredő költségek és előnyök, ideértve a belső piacra és a nemzetközi kereskedelemre gyakorolt hatást is.

c) a tejtermékek összetevőjeként felhasznált tej;

2.Kötelező és önkéntes címkézés

Jelenleg számos ágazatra vonatkozóan – például méz, gyümölcs és zöldség, hal (ez alól kivételt képeznek a feldolgozott vagy tartósított halak), marhahús és marhahústermékek, olívaolaj, bor, tojás és importált baromfihús – vannak érvényben a kötelező eredetmegjelölést előíró szabályok.

A fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról szóló rendelet kötelező eredetmegjelölést írt elő a friss, hűtött vagy fagyasztott sertés-, juh-, kecske- és baromfihús tekintetében, amiről a vonatkozó szabályokat az 1337/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelet tartalmazza.

A kötelező eredetmegjelölést előíró szabályokon felül az élelmiszeripari vállalkozók a címkéken saját kezdeményezésükre feltüntethetik a származási országot vagy régiót, amennyiben eleget tesznek a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról szóló rendelet alkalmazandó rendelkezéseinek.

3.Az érintett élelmiszerek köre

A fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról szóló rendeletben szereplő fogalommeghatározás értelmében a „feldolgozatlan élelmiszer” olyan élelmiszer, amelyen még nem végeztek feldolgozást, és ide tartoznak a szétválasztott, részekre osztott, elvágott, szeletelt, kicsontozott, darált, megnyúzott, őrölt, vágott, tisztított, darabolt, kifejtett, tört, hűtött, fagyasztott, mélyfagyasztott vagy kiolvasztott élelmiszerek. Például a liszt, rizs vagy a vágott zöldsaláta feldolgozatlan terméknek számít.

A fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról szóló rendeletben azonban az „egyetlen összetevőből álló termék” fogalma nem került meghatározásra. E jelentés alkalmazásában ilyen termékek alatt az egyetlen összetevőt vagy takarmánynövényt tartalmazó termékeket értjük. Ezek közé tartozik például a cukor, a paradicsompüré, az egyetlen növényből származó növényi olajok, illetve az adalékanyag vagy só hozzáadása nélkül lefagyasztott hasábburgonya.

A fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatásáról szóló rendelet az „egy-egy élelmiszer több mint 50 %-át kitevő összetevők” fogalmát sem határozza meg, továbbá azt sem adja meg, hogy az 50%-os küszöbérték mire vonatkozik (térfogat, tömeg stb). Az ebbe a kategóriába tartozó összetevők közé sorolható például a paradicsomszószban található paradicsom, a gyümölcslevet alkotó gyümölcs vagy a kenyérben felhasznált liszt (sütőipar).

4.Az ágazat és az ellátási lánc áttekintése

4.1.Az EU élelmiszer-ágazatának áttekintése

A 4,2 millió munkavállalót foglalkoztató élelmiszer- és italágazat évente 1,048 milliárd EUR éves forgalmat bonyolít le, 206 milliárd EUR hozzáadott értéket termel, és ezzel az Unió legnagyobb feldolgozóipari ágazata és vezető munkaadója.

Az ágazaton belül működő 286 000 vállalkozás 99%-a kkv (ide tartoznak a mikrovállalkozások is).

4.2.Az ellátási lánc áttekintése

Az élelmiszer-ipar legtöbb ágazatán belül a vállalkozók a nyersanyagokat több forrásból szerzik be. Az olyan árucikkeknél, mint a kávé vagy a liszt a kívánt minőség fenntartásához és a szezonalitásból adódó minőségingadozások elkerülése érdekében különböző forrásokból kell a nyersanyagokat beszerezni. Az ár is fontos tényező, ezért a költségek minimalizálása érdekében gyakran váltakozik a nyersanyagok származási helye. Az FCEC által készített tanulmány szerint a több forrásból származó nyersanyagok estén az élelmiszeripari vállalkozók évente háromszor vagy ennél is többször változtatják az élelmiszerek összetevőinek származási helyét. Minél összetetted és kifinomultabb az ellátási lánc, annál nagyobb terhet jelent az eredetmegjelölés.

Az élelmiszer-biztonságról szóló uniós jogszabályok nyomonkövethetőségre vonatkozó előírásai értelmében az élelmiszeripari vállalkozóknak meg kell tudniuk jelölni közvetlen beszállítóikat és vevőiket. Ez az „egy lépés előre – egy lépés hátra” megközelítés rendszerint egyedüli eszköze a nyomonkövethetőség biztosításának, és mindössze a vállalkozók 29%-a alkalmaz ezt meghaladó, átfogóbb nyomonkövethetőségi rendszert.

4.3.Az önkéntes eredetmegjelölés alkalmazása és az uniós minőségi rendszerek

Az érintett felekkel való konzultáció során kiderült, hogy a jelentés által vizsgált élelmiszer-ipari ágazatokban az önkéntes eredetmegjelölést csak elvétve alkalmazzák. Ezt a lehetőséget az adott terméknek a teljes termeléshez viszonyítva csak egy kis, jellemzően felső szegmensében alkalmazzák (például a teljes kávépiac kevesebb mint 1%-ánál). A jelentés hatókörébe tartozó legtöbb élelemiszer-kategóriánál alulreprezentáltak az uniós élelmiszerminőség-biztosítási rendszer logóját viselő termékek, mint például az oltalom alatt álló eredetmegjelöléssel (OEM), az oltalom alatt álló földrajzi jelzéssel (OFJ) vagy a hagyományos különleges termékek (HKT) megjelöléssel ellátott termékek. Ezek az elnevezések nem minden esetben a nyersanyag származási helyére mutatnak rá, hanem kötődhetnek például egy adott régióban felhalmozott tudáshoz és így az előállítás helyéhez.

5.A fogyasztók viszonyulása az élelmiszerek eredetére vonatkozó információkhoz

A fogyasztók körében végzett kutatások azt mutatják, hogy a fogyasztói magatartást befolyásoló tényezők sorában az eredetmegjelölés az ár, az íz, a fogyaszthatósági/minőségmegőrzési idő, a praktikusság és/vagy a küllem után következik csak a sorban.

Az e tanulmányban figyelembe vett termékek esetén általában kisebb igény mutatkozik az eredetmegjelölésre, ugyanakkor az FCEC tanulmányában a válaszadó fogyasztók háromnegyede ezt kívánatosnak tartja. Ez utóbbi tanulmányban a fogyasztók ugyanolyan fontosnak tartották a termelés vagy termesztés helyének megjelölését, mint az előállítás helyét, ugyanakkor konkrét eseteket nézve a fogyasztók egyértelműen előnyben részesítik az előállítás helyére vonatkozó információkat.