-Decentralizált irányítás A közös halászati politika irányítása egyértelműen elmozdult a decentralizáció felé, ideértve a regionális megközelítés alkalmazásával elfogadott többéves terveket és felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat is.

Ez a közlemény beszámol a közös halászati politika (KHP) jelenlegi állásáról. Áttekintést ad a fenntartható halászat megvalósítása és különösen annak biztosítása terén elért haladásról, hogy a tengerek biológiai erőforrásainak kiaknázása révén helyreállítható és olyan szinten tartható legyen a halászott fajok állományainak szintje, amely biztosítja a maximális fenntartható hozamot, és ezzel hozzájárul az európai tengerek jó környezeti állapotának 2020-ig történő eléréséhez is. A közlemény foglalkozik az állományok állapotának változásával, az uniós flotta helyzetével, a kirakodási kötelezettség fokozatos bevezetésével és a decentralizáció terén elért eredményekkel. Emellett ismerteti a Bizottság 2018. évi halászati lehetőségekre vonatkozó javaslatainak alapelveit. A Bizottság felkéri a tagállamokat, a tanácsadó testületeket, a többi érdekeltet és a nyilvánosságot, hogy nyújtsanak be észrevételeket e szakpolitikai irányvonalakra vonatkozóan.

A mélytengeri halállományokra vonatkozó halászati lehetőségek az összes uniós kirakodás kevesebb mint 1%-át adják. Ezeket kétéves időszakokra határozzák meg, ezért a teljes kifogható mennyiségek 2017-re és 2018-ra vonatkoznak. Az északnyugati vizeken a gránátoshal tekintetében megállapított teljes kifogható mennyiség összhangban van az FMSY-értékkel. Minden egyéb állomány kapcsán hiányosak az adatok vagy az értékelések. Néhány továbbra is komoly aggodalomra ad okot gyenge megújulása miatt.

Az Ibériai-tengeren és a Vizcayai-öbölben a teljes kirakodott mennyiség 68%-a fenntartható módon kezelt állományokból származik. Az ördöghalra vonatkozó teljes kifogható mennyiség 54%-kal nőtt a maximális fenntartható hozamra vonatkozó szakvéleményével összhangban. A Vizcayai-öbölben élő közönséges nyelvhal tekintetében az utóbbi néhány évben ágazati gazdálkodási megközelítést alkalmaztak, amelyet a HTMGB fenntarthatónak ítélt. Ennek a kezdeményezésnek köszönhetően a teljes kifogható mennyiség 2017-ben változatlan marad. A rombuszhal (a Vizcayai-öböl és a nyugati vizek) tekintetében a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) első alkalommal készített szakvéleményt a maximális fenntartható hozamnak megfelelő halászat mértékéről, és ennek következtében a teljes kifogható mennyiséget negyedével csökkentették. A déli szürketőkehal-állomány teljes kifogható mennyisége kismértékben csökkent, de az állomány halászata továbbra is a maximális fenntartható hozamnak megfelelő szinten zajlik. A szardella halászata a Vizcayai-öbölben fenntartható, a fattyúmakréla pedig a biztonságos biológiai határértékeken belül mozog a IX alterületen. E faj teljes kifogható mennyisége 7 %-kal emelkedett.

A Kelta-tengeren a kirakodott fogások 37%-át ejtették fenntartható keretek között. A közönséges tőkehal, a foltos tőkehal és a sávos tőkehal vegyes halászata továbbra is kihívást jelent a halászati lehetőségek meghatározásakor. A sávos tőkehalra és a foltos tőkehalra vonatkozó teljes kifogható mennyiségek 21, illetve 7%-ot emelkedtek, a tőkehalra vonatkozó kifogható mennyiség viszont 38%-kal csökkent. A sávos tőkehal kiaknázása a maximális fenntartható hozamot biztosító szint alatt marad, a foltos tőkehalé viszont meghaladta azt, bár az állomány még a szaporodóképes állomány legkisebb biomasszájára vonatkozó referenciapont felett van. A kelta-tengeri tőkehalállomány kimerült, és halászata meghaladja a maximális fenntartható hozamot biztosító szintet. Itt az a nehézség, hogy a tőkehalat többféle vegyes halászat során is kifogják, és a tőkehalra irányuló nagyobb szelektivitás más célfajok fogásainak csökkenését is eredményezi.

A Skóciától nyugatra fekvő területeken a kirakodott fogások 63%-a fenntartható módon kezelt állományból származik. Az Ír-tengeren ez az arány 55%. Az Ír-tengeren továbbra is jelentős kihívást jelent, hogy a közönséges tőkehal és a sávos tőkehal állományai erősen zsugorodnak. A közönséges tőkehal halászati mortalitása tiszteletben tartja a maximális hozamot biztosító szintet. A sávos tőkehal halászata mostanra jóval az FMSY-érték alatt marad, de az állomány még nem kezdett el helyreállni.

A Balti-tengeren a 2017. évi teljes kifogható mennyiségek a többéves tervnek megfelelően alakultak. A heringre és a sima lepényhalra vonatkozó teljes kifogható mennyiségek megfelelnek a maximális fenntartható hozamot biztosító szintnek. A spratt és a lazac teljes kifogható mennyisége a maximális fenntartható hozamot biztosító szint alatt maradt. A nyugati tőkehalállomány komoly aggodalomra ad okot, ezért a teljes kifogható mennyiséget 2017 tekintetében 56 %-kal csökkentették. Emellett további kísérő intézkedésekre került sor az állomány helyreállásának elősegítése érdekében. Az elővigyázatossági megközelítés alkalmazásában csökkent a teljes kifogható mennyiség a keleti tőkehalállomány és a finn-öbölbeli lazacállomány esetében (25, illetve 20 %-kal), valamint a rigai-öbölbeli heringállomány tekintetében (11%-kal). A fő tengermedencében élő lazac teljes kifogható mennyisége az utóbbi években változatlanul a maximális fenntartható hozamot biztosító szinten alakul. A be nem jelentett fogások csökkenésével és a folyókra vonatkozó nemzeti intézkedésekkel együtt ez is hozzájárult az ívni visszatérő lazacok számának emelkedéséhez.

2016 novemberében az ICCAT elfogadott egy 2017-től hatályos, a kardhalra vonatkozó többéves helyreállítási tervet tartalmazó ajánlást is, amelynek célja, hogy 2031-re a kardhalállomány legalább 60% valószínűséggel elérje a maximális fenntartható hozamnak megfelelő biomasszát. A terv 2017-re 10 500 tonna teljes kifogható mennyiséget állapított meg. Ez jelentős fejlemény, mivel a kardhal a Földközi-tenger leginkább túlhalászott állományai közé tartozik.

- tovább kell vinni és végre kell hajtani a 2017 márciusában Máltán elfogadott, az adatgyűjtésről, a tudományos értékelésről, az ökoszisztéma-alapú halászati gazdálkodásról, a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat elleni küzdelemről, a fenntartható kisüzemi halászatról és a Földközi-tengeren való koordinációról szóló MedFish4Ever miniszteri nyilatkozatban szereplő célkitűzéseket;

A Földközi-tengeren a túlhalászás általában két-háromszorosa annak, ami fenntartható volna. Ha volt is némi javulás a közelmúltban, számos állomány helyzete továbbra is ismeretlen. A szürke tőkehal, a vörösmárna, a kis horgászhal és a kék puhatőkehal állományai esetében például a halászati mortalitás több mint hatszor nagyobb a fenntarthatónál. A Bizottság már dolgozik a valamennyi szóban forgó állományt érintő adatgyűjtés fejlesztésén, és kikérte a HTMGB szakvéleményét újabb állományok vonatkozásában.

Mind az ICES, mind a HTMGB ad tájékoztatást a szaporodóképes állományok biomasszájának alakulásáról az Atlanti-óceán északkeleti részén, emellett a HTMGB a Földközi-tenger tekintetében is. Az elemzés azt mutatja, hogy az átlagos biomassza az Atlanti-óceán északkeleti részén 2015-ben 35%-kal nagyobb volt, mint 2003-ban. Kevésbé markáns erősödés figyelhető meg a kevésbé ismert állományok esetében. Ezzel szemben a Földközi-tengeren az átlagos biomassza 20%-kal csökkent 2003 és 2014 között.

Az Atlanti-óceán északkeleti részén növekszik a biztonságos biológiai határértékeken belüli állományok százalékos aránya is. 2015-ben az állományok 68%-a volt biztonságos biológiai határértékeken belülinek tekinthető. Ez csaknem kétszerese a 2003-ban megfigyelt csupán 35%-nak.

2.3.Az uniós flotta gazdasági teljesítménye

A HTMGB által készített legutóbbi éves gazdasági jelentés megerősíti, hogy az uniós flotta gazdasági teljesítménye az elmúlt években jelentősen javult. A 2015-re vonatkozó előzetes adatok folyamatos javulást mutatnak, és 2016-ra és 2017-re is derűlátók a gazdasági előrejelzések. Az uniós flotta bruttó hozzáadott értéke, azaz a halászati ágazatnak a gazdasághoz való hozzájárulása a bérek és a bruttó nyereség révén 2014-ben 3,7 milliárd eurót tett ki. Ez az előző évekhez képest jelentős növekedést jelent. Az elmúlt években az átlagfizetés is emelkedett az uniós flottában, míg a teljes foglalkoztatás továbbra is csökken.

Összességében úgy tűnik, hogy a teljesítmény javulása egyfelől a bevételek növekedésének, másfelől a halászati költségek csökkenésének vagy változatlanságának tudható be. A költségek alakulásában meghatározó volt a viszonylag alacsony üzemanyagár és az üzemanyag-fogyasztás illetve az üzemanyag-felhasználás intenzitásának csökkenése, hiszen sok uniós flotta működik egyre hatékonyabban. Az általános gazdasági fejlődés ellenére a teljesítmény régiónként, tagállamonként és halászatonként jelentősen eltér. Az északi-tengeri és az északkelet-atlanti flották általában jobban teljesítenek, mint a földközi-tengeri és a fekete-tengeri flották. A közelmúlt tanulmányai és tudományos publikációi azt mutatják, hogy az uniós flotta jelentősen javíthatná gazdasági teljesítményét, ha az összes kiaknázott állomány biomasszája helyreállna a maximális fenntartható hozam szintjére. Azt is jelzik, hogy minél hamarabb csökken a halászati mortalitás az FMSY értékére, annál hamarabb következik be az uniós flotta nyereségének növekedése.

2.4.Decentralizáció

Az új közös halászati politika támogatja a halászati gazdálkodás decentralizálását többéves regionális tervekre és regionális alapon kialakított felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra támaszkodva.

2.4.1.Többéves tervek

A többéves tervek az új közös halászati politikai célok elérésének egyik fő eszközét jelentik. A többéves tervek egyebek mellett tartalmazzák a maximális fenntartható hozam szintjén történő halászat célját és e cél elérésének határidejét, meghatározzák a kirakodási kötelezettség végrehajtására vonatkozó intézkedéseket, valamint szükség esetén a korrekciós intézkedések biztosítékait.

A folyamat fontos állomása volt a balti-tengeri halászatra vonatkozó többéves terv 2016-os elfogadása. Az Északi-tenger tengerfenéki fajaira és az Adriai-tenger nyílt vízi fajaira vonatkozó többéves tervekkel kapcsolatos jogalkotási munka folyamatban van.

A Bizottság 2016. augusztus 3-án az Északi-tengeren élő tengerfenéki halállományokra vonatkozó többéves tervet terjesztett elő. A javaslat célja biztosítani, hogy az állományok halászata fenntartható szinten történjen, és ugyanazokat az alapelveket követi, mint a balti-tengeri terv.

A Bizottság 2017 februárjában elfogadta az Adriai-tenger kisméretű nyílt vízi állományainak kezelésére vonatkozó többéves tervre irányuló javaslatát is. Az adriai szardella- és szardínia-állományt folyamatosan túlhalászták, biomasszaszintjük pedig a becslések szerint történelmi mélyponton van. A legfrissebb tudományos szakvélemények szerint nagy a kockázata annak, hogy hathatós intézkedések hiányában a szardella- és a szardínia-állomány összeomlik. A javasolt terv mindkét állomány esetében meghatározza az elérni kívánt halászati mortalitást. Ez a kisméretű nyílt vízi fajok kezelésében váltást jelent a meghatározott halászati lehetőségeken alapuló megközelítésre.