Az EUMSZ 175. cikkének harmadik albekezdése az EUMSZ-ben előirányzott gazdasági és társadalmi kohézió megvalósítását célzó, az ezen cikk első albekezdésében foglalt alapokon kívül végrehajtott egyedi fellépésekről szóló határozatokról rendelkezik. A közösségi terület egészének összehangolt fejlődése és a teljesebb gazdasági, társadalmi és területi kohézió a területi együttműködés erősítését is eredményezi. E célból helyénvaló a területi együttműködésben megvalósuló fellépések végrehajtási feltételeinek javításához szükséges intézkedések végrehajtása.

Az Interreg – a kohéziós politika fő finanszírozási eszközeként – pénzügyileg támogatja a határokon átnyúló együttműködési programokat az EU határ menti régióiban, beleértve a szomszédos EFTA-országokkal közösen működtetett programokat. Ahogy arra a határ menti régiókra vonatkozó közlemény is utal, egy tagállam többi régiójához képest egy határ menti régió gazdasági teljesítménye általában szerényebb. Ezért az európai finanszírozáson túlmutató, de a határ menti régiók további finanszírozását kiegészítő intézkedésekre van szükség, mivel ezeket a fennálló nehézségeket nem lehet kizárólag az Interreg-hez hasonló finanszírozással és beruházásokkal kezelni.

A több mint két éven át végzett „határokon átnyúló elemzés” alapján azonban a Bizottság által összegyűjtött bizonyítékok szerint ugyanazon ország többi régiójához képest egy határ menti régió gazdasági teljesítménye általában szerényebb. A közszolgáltatásokhoz, például a kórházakhoz és az egyetemekhez való hozzáférés mértéke általában alacsonyabb a határ menti régiókban. A különböző igazgatási és jogi rendszerek közötti eligazodás gyakran még mindig igen bonyolult és költséges. A magánszemélyek, vállalkozások, közigazgatási szervek és a nem kormányzati szervezetek megosztották a Bizottsággal a belső határokon átnyúló interakciók során szerzett részben negatív tapasztalataikat. Ennek eredményeképpen a Bizottság elfogadta „A növekedés és a kohézió előmozdítása az EU határ menti régióiban” című közleményét (továbbiakban: határ menti régiókra vonatkozó közlemény). A közlemény kiemeli, hogy az EU és tagállamai milyen módon csökkenthetik a határokon átnyúló interakciók komplexitását, hosszát és költségeit, és ösztönözhetik a szolgáltatások belső határok mentén történő összevonását. Azt is vizsgálja, hogy min kell javítani annak biztosítása érdekében, hogy a határ menti régiókban élő polgárok és vállalkozások maximálisan kihasználhassák a határ mindkét oldalán kínálkozó lehetőségeket. A közlemény 10 pontos akciótervet javasol; az egyik pont konkrétan a jogi és közigazgatási határokon átnyúló akadályokra tér ki.

Az irányelv sem lenne a leghatékonyabb eszköz, mivel az elérendő eredmény tekintetében az kötelező erővel bír minden címzett tagállamra nézve, azonban a forma és az eszközök megválasztását a nemzeti hatóságokra bízza (lásd az EUMSZ 288. cikkének harmadik bekezdését). A határ menti régiókra vonatkozó közlemény 3.2. szakaszának megfelelően az uniós irányelv két szomszédos tagállamban történő átültetése két különböző, a belső határok mentén találkozó rendszert hozhat létre, ami bonyodalommal, sőt esetenként jogbizonytalansággal, és a költségek emelkedésével járhat. E javaslat éppen egy uniós szintű módszer létrehozására irányuló mechanizmust vetít előre, mivel csak néhány tagállam vezetett be eltérő módszert. Ezért egy irányelv új különbségek kialakulásához vezethet a határ menti régiókban.

Az EUSZ 5. cikkének (4) bekezdésében meghatározott arányosság elvének megfelelően az EU intézkedése sem tartalmilag, sem formailag nem terjedhet túl azon, ami a Szerződések célkitűzéseinek eléréséhez szükséges. Az e rendelet alapján létrehozott konkrét mechanizmus önkéntes alapon alkalmazható. Egy adott határon egy vagy több tagállammal szomszédos tagállam úgy dönthet, hogy a nemzeti szinten az általa egy vagy több szomszédos tagállammal közösen, hivatalosan, illetve nem hivatalosan létrehozott hatékony mechanizmusok keretében folytatja a jogi akadályok felszámolását egy konkrét határrégióban. Ebben az esetben a tagállam dönthet úgy, hogy nem választja az e rendelet alapján létrehozott mechanizmust. Hasonlóképpen a tagállam úgy is dönthet, hogy az egy vagy több szomszédos tagállammal közös konkrét határra vonatkozóan az egy vagy több tagállam által hivatalosan vagy nem hivatalosan létrehozott meglévő hatékony mechanizmushoz csatlakozik. Ha e mechanizmus lehetővé teszi csatlakozását, ebben az esetben is dönthet úgy a tagállam, hogy nem választja az e rendelet alapján létrehozott mechanizmust. Ezért e rendelet nem lépi túl a céljai eléréséhez szükséges mértéket azon határrégiók esetében, amelyekre vonatkozóan a tagállamoknak nem áll rendelkezésre hatékony mechanizmus a fennálló jogi akadályok felszámolására.

•az EU-n belüli szárazföldi határokra fog összpontosítani, ugyanakkor a tagállamoknak lehetővé teszi a mechanizmus tengeri és külső határokra történő alkalmazását;

•kiterjed az adott határrégióban hatást gyakorló bármely infrastrukturális eszközre, vagy az adott határrégióban nyújtott általános gazdasági érdekű szolgáltatásra vonatkozó közös projektre.

Ha a belső határok mentén fennálló jogi és közigazgatási akadályok 20 %-át felszámolnák, a határ menti régiók GDP-jük mértékét 2 %-kal tudnák növelni. A kötelezettségvállalás hozzájárul ehhez a folyamathoz egy költségmentes jogi keret létrehozásával, amely csökkenti egyes határokon átnyúló projektek költségeit és beindulási idejét.

A keret a határokon átnyúló projektek végrehajtása során segítene bizonyos költséges bonyodalmak megoldásában. Ez azonban nem univerzális megoldás, hanem a tagállamoknak lehetőséget nyújt olyan megoldások kidolgozására, amelyek az adott regionális összefüggésben a legmegfelelőbbek.

•Egyszerűsítés

Nem alkalmazandó: új jogszabályok

•Alapjogok

Az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikke értelmében az Unió elismeri az Európai Unió Alapjogi Chartájában meghatározott jogokat, szabadságokat és elveket; a Charta ugyanolyan jogi kötőerővel bír, mint a Szerződések. Ezenfelül az alapjogok – melyeket az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény garantál, és amelyek a tagállamok közös alkotmányos hagyományaiból erednek – az uniós jogrend általános elveit képezik. E javaslat a határok által okozott akadályok felszámolására irányuló jogi mechanizmusra vonatkozik, ezért annak elsődleges címzettjei a tagállamok hatóságai. Az elfogadott megoldások a magánszemélyek javát kell, hogy szolgálják. A határok által okozott akadályok e javaslat szerinti felszámolásának segítenie kell a határ menti régiókban élő embereket alapvető jogaik gyakorlásában. Ez különösen vonatkozik a személyes adatok védelméhez való jogra (8. cikk), az oktatáshoz való jogra, beleértve a szakképzéshez és továbbképzéshez való hozzáférést (14. cikk), a foglalkozás megválasztásának szabadságára és a munkavállaláshoz való jogra (15. cikk), különösen a szabad álláskeresés, munkavállalás, letelepedés és szolgáltatásnyújtás jogára bármely tagállamban; a vállalkozás szabadságára (16. cikk); a szociális biztonsági ellátásokra és szociális szolgáltatásokra való jogosultságra (34. cikk); az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférésre (35. cikk); és az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokhoz való hozzáférésre (36. cikk). Ezért a javaslat szintén kitér a határ menti régiókban élő emberek hatékony jogi védelemének kérdésére.

4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

E javaslatnak várhatóan nincs közvetlen költségvetési vonzata, mivel egy mechanizmus és nem finanszírozási eszköz létrehozására irányul. A Bizottság keretein belül létrehozott határügyi kapcsolattartó pont (a továbbiakban: BFP) közreműködésének sincs közvetlen költségvetési vonzata, mivel azt már létrehozták és saját személyzettel működik.

5.EGYÉB ELEMEK

•Végrehajtási tervek, valamint az ellenőrzés, értékelés és a jelentéstétel szabályai

Mint minden uniós rendelet, e rendelet is teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó lesz valamennyi tagállamban. Az EUMSZ 291. cikkének (1) bekezdése előírja a tagállamok számára, hogy nemzeti jogukban fogadják el a kötelező erejű uniós jogi aktusok végrehajtásához szükséges intézkedéseket. A határ menti régiókra vonatkozó közlemény 3.2. szakaszának megfelelően, még ha alkalmazzák is az európai jogszabályokat, a tagállamok bizonyos fokú rugalmassággal és mérlegelési jogkörrel rendelkeznek e jogszabályok nemzeti jogrendszerükben való alkalmazása, illetve az uniós rendeletek végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megalkotása során. Ennek eredményeként, amikor két különböző rendszer találkozik a belső határok mentén, az bonyolult helyzetekhez, sőt esetenként jogbizonytalansághoz is vezethet és költségnövekedést eredményezhet. Következésképpen egységes feltételek szükségesek a jogerős uniós jogi aktusok végrehajtására. Az EUMSZ 291. cikkének (2) bekezdésében biztosított lehetőség alapján a javasolt rendelet végrehajtási hatáskörökkel ruházhatja fel a Bizottságot. Hasonlóan az egyéb jogi eszközök végrehajtásának uniós szinten történő kontrolljának módjához, e javaslat a tagállamok azon kötelezettségére korlátozódik, hogy a Bizottságot tájékoztassák a nemzeti végrehajtási szabályaikról, ezáltal a Bizottság számára lehetővé téve annak értékelését, hogy az ilyen nemzeti szabályok hatékonyan hajtják-e végre a rendeletet.

Ahhoz, hogy értékelni lehessen, hogy a javasolt rendelet alapján létrehozott mechanizmus bizonyíthatóan további hatékony eszköze a határ menti régiókban fennálló jogi akadályok felszámolására, a Bizottság értékelje a meglévő jogszabályokat a minőségi jogalkotási programnak megfelelően. Ezért javasolt, hogy az EGTC-hez hasonlóan a Bizottság a javasolt rendelet alkalmazása megkezdésétől számított 5 éven belül jelentést nyújtson be az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Régiók Bizottságának a javasolt rendelet alkalmazásáról, amelyben mutatók alapján értékeli annak eredményességét, hatékonyságát, relevanciáját, európai hozzáadott értékét és az egyszerűsítés lehetőségét.

•A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata