HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 139/4

A Régiók Bizottsága véleménye – Szinergiák a magánberuházások és a közfinanszírozás között helyi és regionális szinten

2013/C 139/02

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA

— egyetért azzal, hogy a támogatások InFI-kkel való kombinálása („elegyítése”) potenciálisan innovatív megközelítést jelent, amelynek révén összességében csökkenteni lehet a projektek/beruházások általános költségeit és kockázatait, és arra kéri a helyi és regionális önkormányzatokat, hogy gondolják át kreatívan, hogy ezeket a különféle „eszközöket” miként lehetne felhasználni a legfontosabb helyi beruházások támogatásának optimalizálására;

— kiemeli azt a fontos szerepet, amelyet az EBB mint az EU hosszú távú finanszírozással foglalkozó intézménye játszik az EU-n belüli PPP-k támogatásában, valamint a tekintetben, hogy az Európai Bizottsággal együttműködésben szaktudást biztosít számos InFI uniós szintű kialakításához és megvalósításához;

— üdvözli azt a 10 milliárd eurós tőkenövelést, amelyről 2012-ben határoztak, és amely lehetővé teszi majd, hogy az EBB akár 60 milliárd eurós összeget biztosíthasson további hitelnyújtásra;

— üdvözli a „keretkölcsön” és a „strukturálisprogram-hitel” EBB által bevezetett új intézményét. Ezek az eszközök döntő szerepet játszhatnak a helyi és regionális önkormányzatok finanszírozásában, mivel befektetések portfóliójának finanszírozását is lehetővé teszik, amivel átléphető a projektméret jelentette akadály

— elismeri, hogy a 2007–2013-as időszakban voltak kezdeti nehézségek az InFI-knek a strukturális alapok programjain belül való igénybevétele terén; számos olyan tényezőt tud megjelölni, amely magyarázatot jelent arra, hogy miért volt ilyen csekély mértékű ez az igénybevétel: például nem ismerték és nem értették eléggé a lehetőségeket; az irányító hatóságok részéről egyfajta szemléletváltásra van szükség, hogy támogatások helyett pénzügyi eszközökben gondolkodjanak, és végül a szabályozási keret, s ezen belül az állami támogatásokra vonatkozó jogszabályok összetettsége is aggodalmakat keltett;

— üdvözli a 2014–2020-ra előirányzott InFI-k körének bővítését a partnerségi megállapodások és operatív programok keretébe tartozó mindenfajta projektre, minden tematikus célkitűzésre és befektetési prioritásra;

— kiemeli, hogy a helyi és regionális önkormányzatok körében egyre nagyobb az érdeklődés az iránt, hogy a makroregionális stratégiák keretében az EBB-vel együtt több régiót átfogó alapokat alakítsanak ki;

— kéri a projektkötvény-kezdeményezés meghosszabbítását 2020-ig, valamint érvényességi területének kibővítését, hogy ne csak a transzeurópai hálózatokra, hanem más szektorokra is kiterjedjen, ha a kísérleti szakasz kiértékelése már megtörtént;

— javasolja, hogy az Európai Bizottság tisztázza, hogy az állami támogatásra vonatkozó szabályok alkalmazhatók-e az InFI-kre;

Előadó Rhodri Glyn THOMAS (UK/EA), a Walesi Nemzetgyűlés tagja Referenciaszöveg

I. POLITIKAI AJÁNLÁSOK

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA

Bevezető

1. hangsúlyozza, hogy a növekvő optimizmus ellenére, amely azt sugallja, hogy az eurózóna válságának legmélyebb szakaszát már magunk mögött tudhatjuk, még mindig jelentős nehézségek és akadályok állnak az uniós gazdasági fellendülés ösztönzése előtt, különösen a fontos beruházásokat támogató köz- és magánfinanszírozás elérhetősége terén;

2. úgy véli, hogy az EU-nak kulcsszerepet kell játszania a gazdasági bizalom helyreállításában. Ezt olyan keretfeltételek kialakításával teheti meg, amelyek segítik a fontos helyi és regionális beruházások ösztönzésére rendelkezésre álló korlátozott köz- és magánforrások mobilizálását, és megoldást próbálnak nyújtani a kkv-k finanszírozására és hitelezésére rendelkezésre álló források krónikus szűkösségének problémájára. Enélkül ugyanis az Európa 2020 stratégia és a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktum törekvései nem válhatnak valóra;

3. ismét kiemeli a helyi és regionális önkormányzatoknak az európai fellendülést célzó törekvésekben játszott központi szerepét és hatásköreit, amelyekről már a Nagyobb szinergiák kialakítása az uniós, nemzeti és szubnacionális költségvetések között című, 2013. január 31-i véleményében (1) is említést tett. A helyi és regionális önkormányzatok biztosítják ugyanis az európai közkiadások egy jelentős (a GDP 16,7 %-ának, illetve a 2011. évi összes közkiadás 34 %-ának megfelelő, a 2011-es közvetlen beruházások kétharmadát jelentő) (2) részét, s ezek nagyrészt az Európa 2020 stratégia kiemelt, központi, elsődleges területeire (például gazdasági ügyek, oktatás, környezetvédelem, lakhatás és kommunális létesítmények területére) koncentrálódnak;

4. felhívja a figyelmet a köz-magán társulások (PPP-k) (3) fokozódó jelentőségére és az irántuk tanúsított növekvő érdeklődésre a projektek finanszírozásával kapcsolatban és innovatív pénzügyi eszközként (InFI-k) (4). Ezek az eszközök elősegíthetik, hogy fontos beruházások valósuljanak meg;

5. üdvözli tehát azt a szerepet, amelyet az Európai Bizottság a PPP-k és InFI-k alkalmazásának ösztönzése érdekében játszik, olyan politikai keretet nyújtva, amely támogatja és ösztönzi ezen eszközök alkalmazását, és mobilizálva az EU költségvetését a helyi és regionális önkormányzatok szintjén rendelkezésre álló közfinanszírozás bővítése érdekében;

6. kiemeli, hogy az Európai Beruházási Bank (EBB) és a növekvő állami bankszektor EU-szerte központi szerepet játszik a koherens és átfogó „politikai ösztönzésű” beruházási környezet támogatásában;

7. megjegyzi, hogy viszonylag szerény volumenük ellenére mind az uniós költségvetésnek, mind pedig az EBB-nek fontos fellendítő szerepe van a beruházások ösztönzésében EU-szerte, különösen (de nem kizárólag) a közös stratégiai keret (CSF) eszközei révén, amelyeket területi szinten vetnek be és hajtanak végre (gyakran helyi és regionális önkormányzatok), és amelyek fontos „multiplikátorhatást” gyakorolnak a gazdaságra;

8. megjegyzi, hogy az Európai Bizottságnak az a törekvése, hogy a 2014–2020-as időszakban potenciálisan megduplázza a strukturális alapok beruházásainak fellendítő hatását, vagyis az EU által befektetett minden euróra 4,2 euró jusson. A kezdeti jelek arra utalnak, hogy az ERFA InFI-k útján hasznosított eszközeinek aránya 5-ről 15 %-ra nőhet;

9. üdvözli, hogy a közös stratégiai kerethez tartozó alapokat továbbra is „megújuló” alapoknak tekintik, ami magában rejti a lehetőséget arra, hogy területi szinten létrehozzanak egy „öröklésre támaszkodó” alapot; kéri annak megfontolását, hogy a „megújuló alap” megközelítést miként lehetne eredményesen továbbfejleszteni oly módon, hogy az InFI-k az EU költségvetéséből támogatott, központilag irányított programokon fussanak keresztül (ahogy pl. a COSME vagy a Horizont 2020 esetében);

10. üdvözli, hogy a 2014–2020-as többéves pénzügyi keretben és az azt kísérő javaslatokban az InFI-k nagyobb politikai prioritást kapnak; arra ösztönzi a helyi és regionális önkormányzatokat (és tagállamokat), hogy optimalizálják ezt a támogató szabályozási keretet – mindenekelőtt a közös stratégiai kerethez tartozó alapok területi szinten, megosztott irányítás alatt felhasználásra kerülő eszközeire vonatkozó szigorúbb és egyértelműbb szabályok révén;

11. egyetért a CEPS által az Európai Parlament kérésére készített különjelentéssel (5) abban, hogy az InFI-ket nem szabad mindenfajta helyi és regionális szintű beavatkozásra alkalmas, mindenható csodaszereknek tekinteni, kiemelve, hogy csupán „olyan projektekhez alkalmasak, amelyek potenciálisan nyereségesek”, és hogy „nem szabad őket a támogatások helyettesítőinek tekinteni, inkább az uniós költségvetés kiterjesztéseként kell látnunk őket”;

12. egyetért továbbá azzal is, hogy a támogatások InFI-kkel való kombinálása („elegyítése”) potenciálisan innovatív megközelítést jelent, amelynek révén összességében csökkenteni lehet a projektek/beruházások általános költségeit és kockázatait, és arra kéri a helyi és regionális önkormányzatokat, hogy gondolják át kreatívan, hogy ezeket a különféle „eszközöket” miként lehetne felhasználni a legfontosabb helyi beruházások támogatásának optimalizálására;

A PPP-k és az InFI-k létjogosultsága, indokai és előnyei

13. hangsúlyozza, hogy a PPP-k és az InFI-k létjogosultságát számos tényező indokolja azon túl is, hogy az ilyen megközelítéseknek potenciálisan kulcsszerepük lehet az EU gazdasági fellendülésének támogatásában. A PPP-k mögött alapvetően az a megfontolás állt, hogy ezek révén kölcsönös előnyöket és közös célokat lehet elérni oly módon, ami a köz- és magánérdekek összefogása nélkül nem volna lehetséges vagy kívánatos. Az InFI-k létjogosultságát az adja, hogy strukturáltabb támogatást nyújtanak, és alkalmasak olyan, meghatározott szabályokkal rendelkező, konkrét célokat követő mechanizmusok létrehozására, amelyekkel meg lehet célozni bizonyos kedvezményezetteket vagy csoportokat (pl. a mikrofinanszírozás révén kkv-kat, illetve kutatás-fejlesztési projekteket vagy városfejlesztési rendszereket);

14. megemlíti, hogy a piaci hiányosság fontos érvet jelent a közszféra részéről történő beavatkozás logikája mellett, mivel az enyhíti a kockázatot, ösztönzi a magánszektor bekapcsolódását, és lehetővé tesz olyan beruházásokat, amelyek egyébként nem valósulnának meg. Ez a szempont nyilvánvaló például a kkv-k számára mikrofinanszírozáshoz való hozzáférést biztosító InFI-k vonatkozásában;

15. határozottan amellett érvel azonban, hogy a piaci hiányosság nem az egyetlen vagy feltétlenül jelen lévő ösztönzője az ilyen akcióknak, és hogy a beavatkozások mögött fő indítékként állhat valamilyen szélesebb közpolitikai célkitűzés is, például a rövid távú nyereség helyett a hosszú távúakra való összpontosítás, a környezetvédelmi célok (pl. tiszta energia) vagy a szociális célkitűzések (a szegénység csökkentése, a társadalmi kirekesztés kezelése) előtérbe helyezése, még ha ezek a beruházások új piacokat és gazdasági tevékenységeket is eredményezhetnek (például a megújuló energiák szektorának fejlesztését vagy városrehabilitációt);

16. arra kéri az Európai Bizottságot, hogy a PPP-k/InFI-k mögött álló jogszabályi és szabályozási keretben tegye világosabbá ezt a közpolitikai indítékot, illetve hogy egyértelműsítse az állami támogatásra vonatkozó szabályok és a közbeszerzésre vonatkozó jogszabályok alkalmazását, amelyek akadályozhatják a helyi és regionális önkormányzatok hasonló kezdeményezésekben való részvételét. Ahol világos szakpolitikai érvek vannak jelen, ott az uniós versenyszabályoknak nem szabad akadályozniuk az ilyen lépések megtételét, illetve visszatartani azoktól;

17. kiemeli, hogy a közszféra demokratikusan elszámoltatható: elvben a beruházások hosszú távú megvalósíthatóságát tartja szem előtt, kiemelt célnak tekintve az alapvető közcélok és -értékek tiszteletben tartását, valamint csökkentve a kockázatokat azzal, hogy a magánbefektetők számára viszonylag biztonságos beruházási környezetet biztosít; a magánszektorbeli partnerek viszont friss pénzeszközöket, kereskedelmi ismereteket és szaktudást, innovatív és vállalkozói képességeket nyújtanak;

18. megjegyzi, hogy a magánbefektetők – köztük a nyugdíjalapok – számára a PPP-kbe/InFI-kbe való befektetés egyik legnagyobb potenciális vonzerejét az jelenti – különösen a mai gazdasági környezetben, tekintve a pénzügyi piacok nagyfokú bizonytalanságát –, hogy a közszféra részvétele miatt a beruházás kockázatát alacsonyabbnak érezhetik. Emellett az EBB-nek, illetve az EU-nak a finanszírozásban való részvétele is tovább csökkentheti az érzékelt kockázatot, mivel mintegy „külső igazolást” jelent a tervezett beruházások minőségére nézve;

19. arra kéri az Európai Bizottságot, hogy jobban tárja fel, milyen lehetőségek vannak a nyugdíjalapok befektetéseit az EU fellendülési terve érdekében mobilizáló uniós szintű fellépésre;

20. kijelenti, hogy a 2008-as pénzügyi válsághoz vezető felelőtlen pénzügyi befektetések, valamint az elmúlt 3-4 évben az európai pénzügyi szolgáltatási szektor megreformálására tett törekvések nyomán ma egyértelműen felismerik, hogy múltbeli visszaéléseket és túlzásokat elkerülve a hosszú távú és fenntartható befektetésekre kell koncentrálni;

21. hangsúlyozza ezért, hogy a köz-magán társulásoknál igen fontos a közcélok és a közérdek védelme és szem előtt tartása; megjegyzi azonban, hogy magánbefektetők nélkül nincs köz-magán társulás, és hogy a PPP-kre és InFI-kre vonatkozó szabályokat úgy kell kidolgozni, hogy ösztönözzék a magánszférabeli partnerek részvételét;

22. úgy véli, hogy erőteljes elmozdulás figyelhető meg újfajta tulajdonosi modellek felé, amelyek olyan politikai indíttatású beruházásokra irányulnak, amelyekből helyi és regionális szinten a polgárok profitálnak, miközben a rövid távú profit mindenáron való maximalizálása helyett a költség alapú megtérülés, a hosszú távú életképesség és a fenntarthatóság elérését tartják szem előtt, az Unió-beli állami bankok erőteljes hagyományára építve. Ezek a bankok az uniós bankágazat több mint 20 %-át képviselik (ide tartozik például Németországban a KFW és a regionális bankok hálózata, Franciaországban a Caisse des Dépôts vagy Olaszországban a Cassa Depositi e Prestiti) (6);

23. ezzel kapcsolatban meg kívánja említeni a helyi és regionális önkormányzatok finanszírozásával foglalkozó ügynökségek kibontakozóban lévő skandináv modelljét; közéjük tartozik például a hollandiai BNV, a dániai KommuneKredit, a norvégiai Kommunalbank, a svédországi Kommuninvest vagy a finnországi Municipality Finance. Bár ezek nagymértékben különböznek a tekintetben, hogy az adott ország központi kormányzata milyen mértékben kapcsolódik be tevékenységükbe és így mekkora ellenőrzést gyakorol felettük, illetve mennyire ítélik kockázatosnak őket (7), mindenképpen érdekes alternatív lehetőséget kínálnak a helyi és regionális önkormányzatok beruházásainak finanszírozásához, beleértve a magánszektorral partnerségben folyókat is. Finnország esetében például a Municipality Finance 16 %-át birtokolja az állam, 31 %-a finn nyugdíjalapoké és 52 %-a a településeké. Walesen belül vita van kialakulóban arról, hogy esetleg létrehozzanak egy köztulajdonban lévő Wales Investment Bankot;

Az Európai Beruházási Bank szerepe

24. kiemeli azt a fontos szerepet, amelyet az EBB mint az EU hosszú távú finanszírozással foglalkozó intézménye (és egyben a világ legnagyobb, több mint 150 Unión kívüli állammal kapcsolatban lévő multilaterális hitelfelvevője és hitelnyújtója) játszik az EU-n belüli PPP-k támogatásában, valamint a tekintetben, hogy az Európai Bizottsággal együttműködésben szaktudást biztosít számos InFI uniós szintű kialakításához és megvalósításához (ide tartozik például a JEREMIE, a JESSICA, az ELENA vagy a kockázatmegosztó finanszírozási mechanizmus, illetve olyan technikai támogatási eszközök, mint a JASPERS vagy a JASMINE);

25. hangsúlyozza azt az értéket, amelyet az EBB beruházás alapú szemléletével, a támogatást és hitelnyújtást egyedi csomagok formájában testre szabó rugalmasságával, az állami szervek számára kínált szaktanácsadói és technikai szakértői támogatásával és azáltal jelent, hogy a nemzetközi pénzügyi piacokon élvezett AAA besorolásának köszönhetően jó feltételeket tud kínálni ügyfeleinek;

26. kiemeli az EBB által kínált támogatás széles palettáját és a különböző típusú beavatkozások egész sorát, a projektekhez nyújtott közvetlen kölcsönöktől (ha 25 millió eurónál többről van szó) kezdve a helyi bankokon át nyújtott közvetített kölcsönökön át egészen a kockázati tőkéig vagy a mikrofinanszírozási modellekig, illetve a bank által a beruházásoknál alkalmazott politikai megközelítést, melynek során elsősorban a kkv-k fejlesztésére, a gazdasági/társadalmi egyenlőtlenségek megoldására, a természeti/városi környezetbe való befektetésre, a tudásgazdaságra, a transzeurópai hálózatok támogatására és az EU fenntartható energiaellátására vonatkozó átfogó uniós prioritásokat tartja szem előtt;

27. megjegyzi, hogy az EBB tevékenységének több mint 90 %-a Európára koncentrálódik, de a bank fontos szerepet játszik az uniós kül- és fejlesztési politikák pénzügyi oldalának megvalósításában is, amit a Régiók Bizottsága üdvözöl;

28. kiemeli, hogy az EBB részéről nyújtott finanszírozás jelentősége a kilencvenes évek vége óta egyre növekszik, ami az elmúlt évtized nagyobb kölcsönzési aktivitásában mutatkozott meg, és különösen az elmúlt 4-5 év pénzügyi válsága alatt volt megfigyelhető;

29. megjegyzi, hogy a kétezres évtized közepére az EBB éves hitelezési volumene az 1998-as 10 milliárd ECU-ről 45 milliárd euróra ugrott, és a 2011-es csúcsévben 79 milliárd euró volt, pótlandó a válság folyamán kiesett magánberuházásokat. 2011 végére a fennálló, visszafizetendő hitelek összértéke több mint egyharmadnyival, 395 milliárd euróra nőtt. Az EBB központi szerepet játszott a tőke rendelkezésre bocsátásában az EU egész területén, illetve a beruházások támogatásában az eurózóna néhány problémákkal küzdő tagországában, például Görögországban, Portugáliában vagy Spanyolországban;

30. üdvözli ezért azt a 10 milliárd eurós tőkenövelést, amelyről 2012-ben határoztak, és amely lehetővé teszi majd, hogy az EBB akár 60 milliárd eurós összeget biztosíthasson további hitelnyújtásra;

31. hangsúlyozza annak hasznosságát, hogy az EU-nak rendelkezésére áll egy ilyen értékes intézmény, amely rugalmasan és gyorsan képes reagálni a változó körülményekre, megfelelően adaptálva a támogatási programokat és újakat fejlesztve ki; ismételten hangsúlyozza, hogy a jelen gazdasági légkörben fontos, hogy legyen egy olyan uniós intézmény, amely az EU alapvető céljait szolgáló politikai alapú beruházásokat hajt végre oly módon, hogy a profitmaximalizálás helyett inkább a veszteség elkerülését tartja szem előtt;

32. méltatja, hogy az Európai Bizottság és az EBB a 2007–2013-as időszakban InFI-k egész sorát fejlesztette ki, és meghonosította azt az elvet, hogy az ezeken az InFI-ken keresztül nyújtott uniós finanszírozásnak egyértelmű szerepet kell játszania és többletértéket kell képviselnie, kiegészítve a hagyományos kölcsönök szerepkörét, és túl is lépve azon; megjegyzi, hogy 2011 végére a tagállamokban – Írországot és Luxemburgot kivéve – már összesen 592 InFI-t fejlesztettek ki;

33. üdvözli a „keretkölcsön” és a „strukturálisprogram-hitel” EBB által bevezetett új intézményét. Ezek az eszközök döntő szerepet játszhatnak a helyi és regionális önkormányzatok finanszírozásában, mivel befektetések portfóliójának finanszírozását is lehetővé teszik, amivel átléphető a projektméret jelentette akadály (a minimális kölcsönösszeg rendszerint 25 millió euró);

34. arra kéri az Európai Bizottságot, hogy vizsgálja meg, kiterjeszthető-e ez a megközelítés az EU költségvetésére olyan pénzügyi eszközök révén, amelyek lehetővé teszik kis projektekből képezett csomagok „értékpapírosítását” ( többek között projektkötvények kibocsátását, amelyekről az Európai Tanács 2012. júniusi következtetéseiben megállapodott, beleértve egy kísérleti projektszakasz elindítását a jelenlegi pénzügyi keretben, valamint az „Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz” megemlítését olyan példaként, amelynek kapcsán erre sor kerülhet a 2014–2020-as időszakban);

35. üdvözli az annak érdekében tett lépéseket, hogy az EBB és a Régiók Bizottsága között erős és szoros kapcsolat alakuljon ki, mivel az EBB egyre fontosabb szerepet játszik a gazdasági beruházások helyi és regionális önkormányzatok szintjén történő támogatásában;

Problematikus pontok a köz-magán társulások és az innovatív pénzügyi eszközök alkalmazása terén

36. elismeri, hogy a 2007–2013-as időszakban voltak kezdeti nehézségek az InFI-knek a strukturális alapok programjain belül való igénybevétele terén, ami abból a külső értékelő jelentésből is kitűnik, amely az Európai Bizottság számára készült a részben a strukturális alapokból finanszírozott pénzügyi konstrukciók finanszírozása és végrehajtása terén elért előrehaladásról;

37. számos olyan tényezőt tud megjelölni, amely magyarázatot jelent arra, hogy miért volt ilyen csekély mértékű ez az igénybevétel: például nem ismerték és nem értették eléggé a lehetőségeket; az irányító hatóságok részéről egyfajta szemléletváltásra van szükség, hogy támogatások helyett pénzügyi eszközökben gondolkodjanak, figyelembe véve a kockázatokat is; az eszközöket és a részvételi módszereket bonyolultnak érezték; és végül a szabályozási keret, s ezen belül az állami támogatásokra vonatkozó jogszabályok összetettsége is aggodalmakat keltett;

38. hangot ad a városok és városi önkormányzatok konkrét aggodalmainak a JESSICA eszközöknek a 2007–2013-as programozási időszak alatti alakulását illetően, mindenekelőtt a tekintetben, hogy feszültségek alakultak ki a programok irányító hatóságai és a városi önkormányzatok között; üdvözli ezért, hogy a 2014–2020-as időszakra vonatkozó rendelettervezetek világosabban és átfogóbban szabályozzák a szubregionális programozást és az „integrált területi beruházásokat”, amiből annak kell következnie, hogy a városoknak, illetve városi térségeknek a jövőben jobb lehetőségeik lesznek JESSICA-programok kidolgozására;

39. megjegyzi, hogy az anyaggyűjtés fázisában kinyilvánított egyes nézetek szerint az EBB-nek nyomatékosabb szerepet kellene vállalnia, befektetési portfólióján belül támogatva a „kockázatosabb” projekteket és kezdeményezéseket;

40. hangsúlyozza az új és a kialakulóban lévő technológiák támogatásának fontosságát, ami többek közt azáltal történhet, hogy a kulcsfontosságú alaptechnológiák (köztük például a fotonika) fejlesztését az EU-ban politikai prioritásnak tekintik; kéri az Európai Bizottságot és az EBB-t, hogy gondoskodjanak arról, hogy a PPP-k és az InFI-k keretében egy hosszabb távú európai befektetői szemlélet részeként a 2014–2020-as időszakban kellő súllyal támogassák az új és a kialakulóban lévő technológiákat;

Az uniós szintű eszközök (köztük a KSK-alapok) egyszerűsítése, racionalizálása és kibővítése

41. megjegyzi, hogy a 2007–2013-as időszak alatt áttekinthetetlen és ötletszerű módon számos különféle tematikus eszköz alakult ki, mivel a különböző főigazgatóságok új finanszírozási módszereket kívántak bevezetni;

42. üdvözli az Európai Bizottság arra irányuló törekvéseit, hogy racionalizálja és egyszerűsítse a 2014–2020-as periódusra rendelkezésre álló InFI-k körét;

43. üdvözli a 2014–2020-ra előirányzott InFI-k körének a közös rendelkezéseket megállapító rendelet tervezetének 32–40. cikkében rögzített bővítését (8) a partnerségi megállapodások és operatív programok keretébe tartozó mindenfajta projektre, minden tematikus célkitűzésre és befektetési prioritásra, valamint a KSK-alapokra; várakozással tekint e rendelkezések széles körű és gyakori alkalmazása elé, többek közt a vidékfejlesztés és a tengeri programok területén;

44. kiemelten üdvözli annak a tilalomnak az eltörlését, hogy egy projektet csak egyetlen forrásból lehet finanszírozni, és azt a lehetőséget, hogy több pénzügyi eszközt kombináljanak egymással, ami minden bizonnyal segíti majd a helyi és regionális projektek finanszírozását;

45. üdvözli azt a javaslatot, hogy az innovatív kkv-knak a COSME (9) keretében nyújtott támogatást vonják össze a Horizont 2020 program keretében a kkv-kat célzó kockázatmegosztó finanszírozási mechanizmus programmal, ami a 2014–2020-as időszak alatt várhatóan 100 milliárd eurónál is nagyobb potenciális támogatást jelentene a kutatás-fejlesztési beruházások számára, ami az Európa 2020 stratégia által kitűzött, a GDP 3 %-ának megfelelő célkitűzéshez hiányzó összeg mintegy 10 %-át jelentené;

46. úgy látja, hogy a helyi és regionális szintnek tájékozottabbnak kellene lennie az EBB kínálta potenciális támogatási lehetőségekről, ezért arra szólítja fel a helyi és regionális önkormányzatokat (köztük a KSK-programok irányító hatóságait is), hogy proaktívabb szerepet felvéve lépjenek kapcsolatba az EBB-vel, s egyúttal az Európai Bizottságot és az EBB-t is felkéri arra, hogy végezzenek további tájékoztató tevékenységet, népszerűsítve a meglévő és az új lehetőségeket;

47. javasolja, hogy 2013 és 2014 folyamán a Régiók Bizottsága társszervezésében tartsanak közös konferenciasorozatot, esetleg az Open Days – Régiók és Városok Európai Hete alkalmával; ismét kiemeli, mennyire fontos, hogy az ilyen rendezvényekbe bevonják az olyan szervezeteket, mint az Állami Bankok Európai Szövetsége, a KFW vagy a kereskedelmi banki szektor, továbbá az üzleti hálózat jellegű szervezetek;

48. megjegyzi, hogy a kedvezményezettek, különösen a kkv-k (s mindenekelőtt a mikrovállalkozások) számára általános gondot jelent, hogy a beruházástámogató eszközök összetett választékát feltérképezve kiválasszák a számukra megfelelő eszközt;

49. megjegyzi, hogy kkv-k legtöbbje először helyi bankjához fordul tanácsért vagy finanszírozásért, vagyis a kölcsönfinanszírozási eszközökkel (ideértve az EBB vagy az uniós költségvetés által támogatott eszközöket is) meg kell találni a megfelelő utat a vállalkozásokhoz; kéri, hogy a „gondolkozz kicsiben” elvet az InFI-k fejlesztése terén szigorúbban alkalmazzák;

50. megjegyzi, hogy azokban az országokban (pl. Németországban), ahol fejlett az állami banki infrastruktúra és a politikai szempontú beruházási szemlélet, ott jobban kimutathatók a kapcsolódások az uniós politikai fejlemények, az új eszközök és a helyi és regionális önkormányzatok szintjén a kkv-k számára nyújtott szolgáltatások meglévő portfóliójába való beépítés között;

51. arra kéri ezért a tagállamokat és a helyi és regionális önkormányzatokat – mindenekelőtt az EU gazdasági kormányzási struktúráinak folyamatban lévő reformja kapcsán –, hogy az eddiginél módszeresebben tekintsék át, hogy az EU, illetve a nemzeti és a nemzeti szint alatti pénzügyi és banki struktúrák miként tudnak eredményesebben együttműködni annak érdekében, hogy az EU gazdaságán belül a kkv-k és a kreatív/innovatív hozzáadott értéket képviselő szereplők támogatása nagyobb súlyt kapjon;

52. kiemeli, hogy a helyi és regionális önkormányzatok körében (pl. az északi országokban) egyre nagyobb az érdeklődés az iránt, hogy a makroregionális stratégiák keretében az EBB-vel együtt több régiót átfogó alapokat alakítsanak ki. Az alapoknak ez az összefogása a különálló, elszigetelt regionális alapokhoz képest javíthatja a kockázat szétterítését és a részt vevő alapok fellendítő és multiplikátorhatását;

Projektkötvény-kezdeményezés

53. üdvözli az EBB bevonását a projektkötvényekkel kapcsolatos kezdeményezésbe. Ennek az a célja, hogy a bank segítséget nyújtson a magánprojektek támogatóinak abban, hogy kötvényeket bocsássanak ki infrastrukturális projektek finanszírozására, és tőkepiaci pénzeszközöket tudjanak vonzani intézményi befektetőktől, például nyugdíjalapoktól;

54. kéri a projektkötvény-kezdeményezés meghosszabbítását 2020-ig, valamint érvényességi területének kibővítését, hogy ne csak a transzeurópai hálózatokra, hanem más szektorokra is kiterjedjen, ha a kísérleti szakasz Európai Parlament által kért kiértékelése már megtörtént;

55. kéri a legjobb gyakorlatok uniós szintű megosztását annak hangsúlyozása érdekében, hogy a hitelminősítő intézetek helyi és regionális önkormányzatokat is értékelhetnek. Ez csökkenti kockázati státuszukat, amikor magánfinanszírozást próbálnak bevonni;

56. ismét felveti azt a korábbi véleményeiben is szereplő kérést, hogy az Európai Bizottság vizsgálja meg, milyen lehetőség van az Egyesült Királyságban és az Egyesült Államokban már létező „polgári kötvények” és „szociális hatású kötvények” mint az EU céljait támogató további innovatív pénzügyi eszközök kidolgozásának megkönnyítésére;

57. üdvözli az előzetes értékelések általános alkalmazását. Ezek célja annak alátámasztása, hogy az említett pénzügyi eszközöket felhasználó projekteknél indokolt a közpénzekből történő beavatkozás;

58. javasolja, hogy az Európai Bizottság tisztázza, hogy az állami támogatásra vonatkozó szabályok alkalmazhatók-e az InFI-kre, például oly módon, hogy egységes és használatra kész sablonokat készít e kérdések kezeléséhez. Az Európai Bizottság és az EBB emellett a helyi és regionális önkormányzatoknak e kérdésekben nyújtott technikai segítségnyújtását is bővíthetné;

Szubszidiaritás és arányosság

59. megemlíti, hogy a szubszidiaritással és az arányossággal kapcsolatos megfontolások a jelen vélemény szempontjából nem játszanak fontos szerepet, mivel a vélemény nem az Európai Bizottság valamely jogalkotási vagy szakpolitikai javaslatára reagál;

60. hangsúlyozza azonban, hogy fontos annak biztosítása, hogy az addicionalitás és a hozzáadott érték elve alapján uniós szintű beavatkozások történjenek, és üdvözli, hogy ez az elv a pénzügyi eszközökre alkalmazandó szabályok kapcsán bekerült az EU új költségvetési rendeletébe.

Kelt Brüsszelben, 2013. április 11-én. a Régiók Bizottsága elnöke Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) CdR 1778/2012 final.

(2) Dexia Crédit local és CEMR (2012), Subnational public finance in the European Union [Szubnacionális közfinanszírozás az Európai Unióban], 2012. július.

(3) A „PPP” kifejezést ebben a dokumentumban azokra a közös beruházási projektekre használjuk, amelyekben állami és magánszférabeli partnerek és finanszírozás egyaránt szerepet játszanak, és a „projekt alapú” megközelítés keretében köz-magán konzorciumok által végrehajtott beruházásokat értünk alatta.

(4) Az „InFI” kifejezést a véleményben olyan rendszerekre vagy eszközökre használjuk, amelyek különféle, inkább egy „holdingalap” mint egy egyszeri projekt révén megvalósítandó egyedi projektek vagy lépések támogatására szolgálnak. Ilyen például a JEREMIE vagy a JESSICA. A területtel foglalkozó uniós szövegekben és tudományos irodalomban szintén széles körben elterjedt „Financial Engineering Instruments” (pénzügyi tervezési eszközök, FEI-k) helyett inkább ezt a kifejezést fogjuk alkalmazni.

(5) A CEPS 68. sz. különjelentése, 2012. október, 1. oldal.

(6) Public Financial Institutions in Europe [Állami Pénzintézetek Európában], 2011. március, Állami Bankok Európai Szövetsége (European Association of Public Banks, EAPB).

(7) A norvégiai Kommunalbankot 100 %-ban a központi kormányzat felügyeli és birtokolja. A hollandiai BNV bank 50 %-ban állami és 50 %-ban önkormányzati tulajdonban van.

(8) A közös stratégiai kerethez tartozó öt alapot (ERFA, ESZA, Kohéziós Alap, EMVA, Európai Tengerügyi és Halászati Alap) illetően lásd a közös rendelkezéseket megállapító rendeletjavaslat 32–40. cikkét.

(9) Korábban a versenyképességi és innovációs programhoz tartozott, két InFI-vel: a gyorsan növekvő és innovatív kkv-k támogatására létrehozott eszközzel és a kkv-garanciakerettel.