C 418/16

A meghallgatási tisztviselő (1) zárójelentése az AT.40346 – SSA-kötvények ügyben

(text s významom pre EHP)

(2021/C 418/10)

1. A határozattervezet megállapítja az EUMSZ 101. cikkének és az EGT-megállapodás 53. cikkének négy vállalkozás, nevezetesen a Bank of America Merrill Lynch (a továbbiakban: BAML), a Crédit Agricole, a Credit Suisse és a Deutsche Bank (a továbbiakban együttesen: felek) (2) általi megsértését az USA-dollár alapú szupranacionális, állami és ügynökségi kötvények (a továbbiakban: SSA-kötvények) piacán.

2. Az ügy a Deutsche Bank által 2015. augusztus 4-én, a bírság alóli mentességre vonatkozó kérelmet követően indult. A Bizottság 2015. december 4-én feltételes mentességben részesítette a Deutsche Bankot.

3. 2018. december 20-i határozatával a Bizottság a 773/2004/EK rendelet (3) 2. cikkének (1) bekezdése alapján eljárást indított a Deutsche Bank, a Credit Suisse, a Crédit Agricole és a BAML ellen.

4. 2018. december 20-án a Bizottság kifogásközlést intézett a felekhez. A kifogásközlésről a feleket 2018. december 21-én értesítették.

5. A felek lehetőséget kaptak 2018. december 21. és 2019. január 3. között az iratok elektronikus adathordozón, 2019. január 15. és 22. között pedig a Versenypolitikai Főigazgatóság helyiségeiben történő megtekintésére. A Crédit Agricole által szolgáltatott egyes adatokat 2019. február 7. és 14. között tárgyalásos közzétételi eljárás keretében a többi fél tudomására hozták (4). Nem érkezett panasz a meghallgatási tisztviselőhöz az iratbetekintéssel kapcsolatban.

6. A Versenypolitikai Főigazgatóság kezdetben nyolc hetes határidőt biztosított valamennyi félnek a kifogásközlésre adott válaszaikra. A Versenypolitikai Főigazgatóság néhány fél kérésére meghosszabbította a határidőt: a BAML esetében 2019. március 28-ig, a Crédit Agricole és a Credit Suisse esetében pedig 2019. március 29-ig. További határidő hosszabbításra irányuló kérés nem érkezett a meghallgatási tisztviselőhöz.

7. 2019 februárjában a BAML és a Crédit Agricole további magyarázatkérését követően a Versenypolitikai Főigazgatóság levelet küldött valamennyi félnek, amelyben további részleteket közölt a Bizottság által javasolt bírságszámítási módszerről, különösen arról a közelítő értékről, amelyet a Bizottság az eladások értékének megállapításához használt.

8. Valamennyi fél az alkalmazandó határidőn belül benyújtotta válaszát. A kifogásközlésre adott válaszukban a BAML, a Crédit Agricole és a Credit Suisse (a továbbiakban: a bírságszámítást vitató felek) mindannyian észrevételeket tettek arra vonatkozóan, hogy további információkra van szükségük a bírság kiszámításának módszerével kapcsolatban. 2019. július 3-án a Crédit Agricole levelet küldött a Versenypolitikai Főigazgatóságnak, amelyben kiegészítette a kifogásközlésre adott válaszát a bírságok tekintetében.

9. 2019. július 10-én és 11-én valamennyi fél részvételével szóbeli meghallgatásra került sor.

10. 2019 szeptemberében és októberében a BAML további írásbeli beadványokat nyújtott be a meghallgatási tisztviselőhöz a 2019. július 10-i Icap ítéletet (5) követően és arra kérte a meghallgatási tisztviselőt, hogy utasítsa a Versenypolitikai Főigazgatóságot arra, hogy az közölje a BAML-lel a javasolt bírságszámítási módszert, lehetővé téve a BAML számára, hogy az ügyben hozott végleges döntés előtt ki tudja fejteni álláspontját (6).

11. 2019. novemberében a meghallgatási tisztviselő válaszolt a BAML-nek, jelezve, hogy a Bizottság tudomásul vette a javasolt bírságszámítási módszerre vonatkozó további tájékoztatásra irányuló kérelmét. A meghallgatási tisztviselő azonban jelezte, hogy a meghallgatási tisztviselő feladatkörét részletesen ismertető 2011/695/EU határozat nem hatalmazza fel a tisztviselőt arra, hogy a javasolt módszertan további részleteinek közzétételéről döntsön.

12. 2020 novemberében Vestager ügyvezető alelnök, versenypolitikáért felelős biztos levelet küldött valamennyi félnek, amelyben további részleteket közölt a bírságszámítási módszertanról, különös tekintettel a tervezett közelítő érték (7) egyénre szabott kiszámítására és annak az egyes felekre vonatkozó, az eladások értékéhez viszonyított nagyságára (a továbbiakban: bírságokról szóló levél).

13. A Deutsche Bank 2020 decemberében, a módszertant vitató három fél pedig 2021 januárjában válaszolt. Ez utóbbiak többek között azzal érveltek, hogy sérült a védelemhez való joguk, mivel a bírságról szóló levélben közölt információknak a kifogásközlésben kellett volna szerepelniük, és szóbeli meghallgatást (BAML) vagy alternatív formátumot kértek (Credit Suisse, Crédit Agricole (8)).

14. Amint az a határozattervezetben szereplő érvelésben szerepelt, a Törvényszék Campine ügyben (9) hozott ítélete támogatja azt az álláspontot, hogy a kifogásközlés szakaszában a Bizottság nem volt köteles az általa alkalmazni kívánt bírságok összegének meghatározására vonatkozó végleges módszert meghatározni, és hogy a bírságszámolási módszerre vonatkozó további pontosításokat kiegészítő kifogásközlés forma helyett meg lehetett adni levélben.

15. Mivel nem áll fenn a szóbeli meghallgatáshoz való alapvető jog, amennyiben a nézeteket hatékonyan ismertetni lehet írásban (10), és mivel a 773/2004/EK rendelet 12. cikke csak a kifogásközlést követő szóbeli meghallgatáshoz való jogot írja elő, ebből következik, hogy a második szóbeli meghallgatást nem írja elő jogszabály.

16. A kifogásközléshez képest a határozattervezet i. két fél esetében rövidebb jogsértési időszakot állapít meg, és ii. az egyik fél esetében már nem állapít meg súlyosbító tényezőt a bírság kiszámításakor a vizsgálat állítólagos akadályozása miatt.

17. A 2011/695/EU határozat 16. cikke értelmében a meghallgatási tisztviselő megvizsgálta, hogy a határozattervezet csak azokkal a kifogásokkal foglalkozik-e, amelyekkel kapcsolatban a felek lehetőséget kaptak álláspontjuk ismertetésére, és kedvező megállapításra jutott.

18. A fentiek alapján a meghallgatási tisztviselő megállapítja, hogy a szóban forgó ügyben az eljárásban részt vevő felek hatékonyan gyakorolhatták eljárási jogaikat.

Brüsszelben, 2021. április 27-én. Wouter WILS

(1) A meghallgatási tisztviselő egyes versenyjogi eljárásokban meglévő feladatáról és megbízatásáról szóló, 2011. október 13-i 2011/695/EU európai bizottsági elnöki határozat (HL L 275., 2011.10.20., 29. o.) (a továbbiakban: 2011/695/EU határozat) 16. és 17. cikke szerint.

(2) A szóban forgó jogalanyok a következők: Merrill Lynch International és Bank of America Corporation, Crédit Agricole Corporate and Investment Bank és Crédit Agricole SA, Credit Suisse Securities (Europe) Limited és Credit Suisse Group AG, valamint DB Group Services (UK) Limited, Deutsche Securities, Inc., és Deutsche Bank AG.

(3) A Bizottság 773/2004/EK rendelete (2004. április 7.) a Bizottság által az EK-Szerződés 81. és 82. cikke alapján folytatott eljárásokról (HL L 123., 2004.4.27., 18. o.).

(4) A Crédit Agricole a kifogásközlés elfogadása előtt a 2011/695/EU határozat 8. cikkének (2) bekezdése alapján kérelmet nyújtott be a meghallgatási tisztviselőhöz, amelyben kifogást emelt ezen adatok többi féllel történő közlése ellen. A Bizottság ideiglenesen helyt adott a Crédit Agricole azon állításának, hogy ezek az adatok érzékenyek. A kérdés megoldására a tárgyalásos közzétételi eljárás során került sor.

(5) A Bíróság 2019. július 10-i ítélete, Icap és társai kontra Bizottság, C-39/18. P., EU:C:2019:584. Az ítélet 34. pontjában a Bíróság megállapította, hogy azokban az esetekben, amelyekben a Bizottság eltér az 1/2003/EK rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságmegállapítási módszertantól (HL C 210., 2006.9.1., 2.o., a bírságok megállapításáról szóló iránymutatás) és „más, konkrétan a kartellt elősegítő vállalkozások helyzetének sajátosságaihoz igazított módszert alkalmaz, a védelemhez való jogra tekintettel szükséges, hogy a módszertant az érintett felekkel ismertessék, hogy kifejthessék álláspontjukat mindazon tényezőkkel kapcsolatban, amelyeket a Bizottság a határozatban alapul kíván venni”.

(6) 2019 októberében a Credit Suisse hasonló beadványt nyújtott be a Versenypolitikai Főigazgatósághoz.

(7) A kifogásközlésben szerepelt, hogy ugyan a Bizottság a bírságok megállapításáról szóló iránymutatásban meghatározott módszert kívánja alkalmazni, de mivel az SSA-kötvények nem generálnak a szokásos értelemben vett értékesítést, a bírságok meghatározásához szükséges kiindulópontként a Bizottság az eladások értékére vonatkozó – a forgalmazott SSA-kötvények évesített névleges összegén alapuló – speciális közelítő értéket alkalmazna, amelyet egy bizonyos diszkonttényezővel kiigazítana.

(8) 2021 márciusában a Crédit Agricole újabb levelet küldött a Versenypolitikai Főigazgatóságnak (másolatban a meghallgatási tisztviselővel), megismételve azt a kérését, hogy „a Bizottság tisztázza a Bizottság bírságszámítási módszertanról szóló levelének státuszát, és kérte, hogy a Bizottság tartson tiszteletben a védelemhez való minden jogot azzal, hogy lehetőséget biztosít szóbeli észrevételek megtételére”. A Versenypolitikai Főigazgatóság a meghallgatási tisztviselő e jelentésének 14. és 15. pontjában foglaltakhoz hasonló magyarázatot adott a Crédit Agricole-nak.

(9) 2019. november 7-i ítélet, Campine és Campine Recycling kontra Bizottság, T-240/17, EU:T:219:778, 355–360. pont.

(10) Lásd: az Emberi Jogok Európai Bíróságának 2006. november 23-i ítélete, Jussila kontra Finnország (kérelem száma: 73053/01), 40–49. pont; 2007. április 19-i ítélet, Vilho Eskelinen & Ors kontra Finnország (kérelem száma: 63235/00), 72–75. pont és 2018. október 23-i ítélet, Produkcija Plus storitveno podjetje d.o.o. kontra Szlovénia (kérelem száma: 47072/15), 54. pont; valamint az Emberi Jogok Európai Bíróságának 2012. március 13-i határozata, Bouygues Telecom kontra Franciaország (kérelem száma: 2324/08), 69–71. pont, továbbá Troszczynski kontra Parlament végzés, C-462/18 P, EU:C:2019:239, 52–55. pont, Gollnisch kontra Parlament végzés, C-330/18 P, EU:C:2019:240, 60. és 61. pont, valamint Syrian Lebanese Commercial Bank kontra Tanács ítélet, T-174/12 és T- 80/13, EU:T:2014:52, 147. pont; és Wahl főtanácsnok indítványa az SKW Stahl- Metallurgie kontra Bizottság ügyben, C-154/14 P, EU:C:2015:543, 49. és 58. pont; Lucchini kontra Bizottság ítélet, T-185/18, EU:T:2019:298, 49. pont; HeidelbergCement és Schwenk Zement KG kontra Európai Bizottság ítélet, T-380/17, EU:T:2020:471, 634. pont.