A Régiók Európai Bizottsága véleménye – Makroregionális stratégia a földközi-tengeri térségben

(2022/C 498/02)

Előadó: Nikola DOBROSLAVIĆ (HR/EPP)

POLITIKAI AJÁNLÁSOK

A RÉGIÓK EURÓPAI BIZOTTSÁGA,

A makroregionális stratégiák hozzájárulása a területi kohézióhoz, a helyi demokráciához és a külső határokon való együttműködéshez

1. úgy véli, hogy a makrorégiók kulcsszerepet játszanak az Európai Unió és annak közeli szomszédsága gazdasági, társadalmi és területi kohéziójának erősítésében azáltal, hogy a határon átnyúló területeket képessé teszik arra, hogy a tapasztalatcsere és az együttműködés, illetve a végrehajtás révén közösen kezeljék az egyedi és közös kihívásokat;

2. hangsúlyozza, hogy ez a megközelítés nagyobb koherenciát és kiegészítő jelleget tesz lehetővé a különböző kormányzati szintek által egy meghatározott földrajzi területen végrehajtott szakpolitikák, intézkedések és finanszírozási programok között. Ennek során – a többszintű kormányzás előmozdításával – a makrorégiók hozzájárulnak a szakpolitikák hatékonyságának és hatásának fokozásához;

3. emlékeztet arra, hogy a makroregionális stratégiák a többszintűség elvén alapulnak, és hogy az uniós és nem uniós régióknak kulcsfontosságú szerepet kell játszaniuk saját fejlődésükben, építésükben és közös célkitűzéseik meghatározásában az uniós tagállamokkal és más érintett országokkal együtt;

4. megjegyzi, hogy a földközi-tengeri térség több tagjelölt és potenciális tagjelölt országból, valamint nem uniós országból áll, és hangsúlyozza a makrorégiók jelentőségét az EU határain átnyúló együttműködés megerősítésében. Ez az együttműködés szükséges a közös kihívások kezeléséhez, valamint ahhoz, hogy a nem uniós országokat is bevonják az Unióval folytatott mélyebb és megerősített együttműködésbe;

5. emlékeztet az Európai Parlament 2012. július 3-i, „Az Unió makroregionális stratégiáinak alakulásáról: jelenlegi gyakorlatok és a jövőbeni kilátások, különösen a földközi-tengeri térségben” ( 1 ) című állásfoglalására;

6. emlékeztet az ARLEM „A földközi-tengeri térségre vonatkozó kohéziós stratégia” című jelentésére (2014), amely felvázolja a földközi-tengeri térségre vonatkozó makroregionális kormányzási keret alapjait, amely a többszintű kormányzás és a progresszív és testreszabott struktúrák elvén alapul;

7. emlékeztet továbbá arra, hogy az Európai Unió Tanácsa ( 2 ) jelezte, hogy nyitott az új makroregionális stratégiák kialakítását célzó közös kezdeményezések mérlegelésére;

A földközi-tengeri makrorégió, amely a földközi-tengeri térség kihívásainak kezelésére szolgáló kulcsfontosságú eszköz

8. kiemeli a Földközi-tenger egyedülálló erőforrásait. A 46 000 km-es partvonalat és 22 part menti országot magában foglaló régió több mint 500 millió embernek ad otthont, a lakosság 1/3-a a part menti területeken koncentrálódik, és mintegy 150 millió munkahely kapcsolódik közvetlenül a Földközi-tengerhez;

9. hangsúlyozza a Földközi-tenger környezeti jelentőségét, amely a világ óceánjainak csupán 1 %-át teszi ki, mégis 20 %-ban járul hozzá a világ tengeri termeléséhez ( 3 ) . Ezenkívül a tengeri és tengerparti biodiverzitás egyik központja, itt található az endémiás fajok 28 %-a, a vadon élő állatok 7,5 %-a és a világ tengeri flórájának 18 %-a;

10. hangsúlyozza a Földközi-tenger medencéjében rejlő lehetőségeket, amely egy olyan egybefüggő földrajzi terület, melynek lakossága – a három partszakasz közötti együttműködés hosszú hagyományának, valamint az eszmék, javak és emberek cseréjének eredményeképp – közös történelmi és kulturális örökséggel rendelkezik;

11. elismeri, hogy a Földközi-tenger medencéje olyan irányítási, társadalmi-gazdasági, humanitárius, éghajlati, biztonsági és környezetvédelmi kihívásokkal néz szembe, amelyek együttes fellépést tesznek szükségessé;

12. hangsúlyozza – amint arra a MedECC által kiadott, a Földközi-tenger éghajlatváltozásáról és környezeti változásáról szóló, a Földközi-tengerre vonatkozó első értékelő jelentés is rámutatott –, hogy a Földközi-tenger medencéjének valamennyi alrégióját érintik a közelmúltban bekövetkezett emberi eredetű környezeti változások, és hogy a változás fő mozgatórugói közé tartozik az éghajlatváltozás, a népességnövekedés, a szennyezés, a nem fenntartható föld- és tengerhasználati gyakorlatok és a nem őshonos fajok. A legtöbb területen ez mind az ökoszisztémákat, mind az emberi megélhetést érinti ( 4 )

13. rámutat arra, hogy a jelenlegi ütemben a globális felmelegedés 2040-re eléri a 2,2 fokot a földközi-tengeri térségben, és ez a terület a világ átlagánál 20 %-kal gyorsabban melegszik. Az éghajlatváltozás hatásai már most is jól láthatóak az egyre gyakoribb szélsőséges természeti eseményekből. Így a földközi-tengeri térség társadalmai szenvednek a leginkább az éghajlatváltozástól (a világ vízszegénységtől szenvedő népességének már 50 %-át teszik ki, a vízhiány pedig befolyásolja az élelmezésbiztonságot; az UNESCO 51 kulturális helyszíne közül 49 szintén veszélyben van). Az éghajlatváltozás hatásainak többségét felerősítik más környezeti kihívások, például a túlzott urbanizáció, mezőgazdaság, halászat és idegenforgalom, a talajromlás, az elsivatagosodás és a szennyezés (levegő, talaj, édes- és tengervíz);

14. amint azt „A természeti erőforrások fenntartható használata a földközi-tengeri szigeteken” című vélemény is hangsúlyozza, kiemeli a földközi-tengeri szigetek rendkívül kiszolgáltatott helyzetét a globális felmelegedéssel összefüggésben, amely már most is gazdasági (halászat, turizmus stb.) és társadalmi következményekkel jár (kivándorlás stb.), és javasolja, hogy dolgozzanak ki egyedi megközelítést a makrorégiók szintjén az éghajlatváltozás ilyen típusú területekre gyakorolt hatásával kapcsolatban, amely figyelembe veszi a szigetek és szigetcsoportok sajátos szükségleteit, és elősegíti a szorosabb együttműködést e területek, a tagállamok és az Európai Unió között a környezeti kihívások kezelése és a fenntartható fejlődés előmozdítása érdekében;

15. kiemeli, hogy a nyilvánvaló közös vonások ellenére a földközi-tengeri térséget a fejlettségi szintek közötti jelentős különbségek jellemzik. Ezek az egyenlőtlenségek, beleértve az intézményi kapacitásokkal, az infrastruktúrák összekapcsolásával és a kereskedelmi kapcsolatokkal kapcsolatos problémákat, befolyásolják a földközi-tengeri térség társadalmainak stabilitását, jólétét és biztonságát;

16. úgy véli, hogy a Covid19-válság emlékeztet arra, hogy sürgősen összehangolt megközelítésre van szükség, és meg kell erősíteni a járványokkal, a gazdasági sokkokkal és az éghajlatváltozással szembeni közös ellenálló képességet;

17. fenntartja azt a véleményét, hogy a földközi-tengeri makrorégió koordinációs eszközként is szolgálhat a migrációs áramlások kezeléséhez, amelyek különösen az EU külső határai mentén működő helyi és regionális önkormányzatokat érintik;

18. emlékeztet arra, hogy Oroszország Ukrajna elleni támadására tekintettel a Földközi-tenger térsége kulcsfontosságú szerepet játszik a háború hatásainak enyhítésében, a lakóhelyüket elhagyni kényszerült lakosság üdvözlésében, miközben továbbra is erőfeszítéseket tesz a part menti területein a béketeremtés terén tett előrelépés érdekében;

19. e kihívásokra tekintettel megerősíti, hogy mindhárom partszakaszt integráltabb módon kell összekapcsolni a kohézió erősítése, a régió európai és globális szintű jelentőségének és innovációs potenciáljának növelése, valamint az emberi jólléthez és a környezet védelméhez való hozzájárulás érdekében;

20. ebben a folyamatban elismeri a helyi és regionális önkormányzatok alapvető szerepét, amelyeket olyan kezdeményezések és hálózatok révén mozgósítanak, mint az Unió a Mediterrán Térségért (UMT), az ARLEM (Helyi és Regionális Önkormányzatok Euromediterrán Közgyűlése), a földközi-tengeri együttműködési partnerség (MedCoopAlliance), valamint az Európai Külső Tengeri Régiók Konferenciájának (CPMR) intermediterrán bizottsága;

21. rámutat arra, hogy a földközi-tengeri térség előtt álló valamennyi kihívás (éghajlatváltozás, erózió, sivatagodás, műanyagszennyezés, migráció, túlzott mértékű turizmus stb.) a szigetekre és szigetcsoportokra összpontosul, melyek ezért ideális kísérleti területek az integrált fenntartható fejlesztési politikák földközi-tengeri térségben történő végrehajtása szempontjából, és sürgeti az Európai Bizottságot, hogy dolgozzon ki egy szigetekre vonatkozó, medencespecifikus stratégiát;

22. egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy az európai zöld megállapodás célkitűzéseinek tükröződniük kell az azonos éghajlati és környezeti kihívásokkal küzdő szomszédos országokkal való szoros együttműködésben;

23. rámutat, hogy a három partszakasz helyi és regionális önkormányzatai, amelyek jelentős szerepet játszanak az éghajlatváltozás hatásainak kezelésében, szorgalmazzák a mediterrán zöld megállapodás létrehozását ( 5 )

24. elismeri, hogy a helyi önkormányzatok a régiók és országok szövetségeseiként kulcsszerepet játszanak, és kell is játszaniuk a globális és regionális menetrendek végrehajtásában;

25. Megújított partnerség a déli szomszédsággal hangsúlyozza továbbá, hogy a politikai párbeszéd megerősítését előmozdító makroregionális stratégia elengedhetetlen a földközi-tengeri térségre vonatkozó új program végrehajtásához, amint az az Európai Bizottság 2021. februári, ( 6 ) című közleményében szerepel;

A Földközi-tenger egész medencéjére vonatkozó integrált stratégia felé

26. üdvözli a pozitív eredményeket és a fokozott együttműködést, amelyet a földközi-tengeri térség érdekelt felei, különösen a helyi és regionális önkormányzatok elkötelezettsége tett lehetővé; kéri ezeket az érdekelt feleket, különösen a helyi és regionális önkormányzatokat, hogy fokozzák ezt az együttműködést annak érdekében, hogy előkészítsék a terepet egy makroregionális stratégia létrehozása számára a földközi-tengeri térségben;

27. nagyra értékeli a földközi-tengeri térség integrációja terén az adriai- és jón-tengeri régióra vonatkozó uniós stratégia (EUSAIR) és a nyugat-mediterrán térség kék gazdaságának fenntartható fejlesztésére irányuló kezdeményezés (WestMED kezdeményezés) révén elért jelentős előrehaladást;

28. kéri az Európai Bizottságot, hogy sürgősen tegyen lépéseket a WestMED kezdeményezés végrehajtásában, erőforrásokat, szilárd struktúrát és hosszú távú konszolidációs stratégiát biztosítva számára, elősegítve a makroregionális integrációt a Földközi-tenger nyugati térségében;

29. hangsúlyozza, hogy a meglévő együttműködési kezdeményezéseket, programokat és a többszintű kormányzás minden szintjén lévő főbb szereplőket jobban össze kell hangolni, hogy ne gyengítsék egymás erőfeszítéseit és hatását. Ezért szükséges, hogy a földközi-tengeri területek végre rendelkezzenek egy olyan operatív eszközzel, amely lehetővé teszi számukra egy integrált stratégia, egy konkrét cselekvési terv és közös projektek kidolgozását és végrehajtását, a meglévő intézményes együttműködési keretekben – például az UMT-ben, az ARLEM-ben – és kezdeményezésekben – pl. a MedCoopAlliance vagy a BLUEMED – meghatározott közös prioritásokra reagálva;

30. úgy véli, hogy a földközi-tengeri térségre vonatkozó makroregionális stratégia nem a meglévő stratégiák felváltásával, hanem intézkedéseik kiegészítésével és ezáltal azok hatásának maximalizálásával fogja kezelni ezeket a kihívásokat, választ keresve a közös kihívásokra, például az éghajlatváltozás elleni küzdelemből és a digitális átalakulásból eredő kihívásokra, és azokat lehetőségekre váltva a fenntartható fejlődés számára. Ezzel hozzájárulna az igazságos és inkluzív zöld átálláshoz azáltal, hogy kihasználja a közös lehetőségeket, különös figyelmet fordítva az emberi dimenzióra és a fiatalok lehetőségeire, ezáltal felszabadítva a régió gazdasági potenciálját a polgárok javára;

31. hangsúlyozza, hogy a közös kihívások érdemi megoldását célzó makroregionális stratégiát szükségszerűen a földközi-tengeri medence szintjén kell kidolgozni, és ki kell terjednie a három almedencére: a nyugati, a keleti és az adriai- és jón-tengeri medencére. Ezért kezdettől fogva nyitva kell állnia mindenki előtt, és végső soron arra kell irányulnia, hogy a Földközi-tenger teljes medencéjét lefedje a három partszakaszon;

32. kéri, hogy a földközi-tengeri makroregionális stratégia – csakúgy mint bármely tengeri makroregionális stratégia – az EUMSZ 174. cikkével összhangban fordítson különös figyelmet a szigeti területekre; felszólít e területek sajátos jellemzőinek és sebezhetőségének hatékony figyelembevételére egy erősebb partnerség kialakítása révén, konkrét és összehangolt fellépésekkel e területek, a tagállamok és az Európai Unió között;

33. hangsúlyozza, hogy ennek a regionális integrációnak fokozatosan kell folytatódnia, a földközi-tengeri térség nemzeti hatóságainak, illetve regionális és helyi önkormányzatainak önkéntes megközelítése alapján, tekintettel az egyes instabil biztonsági, politikai és diplomáciai helyzetek által támasztott kihívásokra;

A többszintű kormányzás alapelvei a földközi-tengeri térségben

34. javasolja, hogy a földközi-tengeri térségre vonatkozó jövőbeli makroregionális stratégia irányítása teljes mértékben tükrözze a többszintű kormányzás elvét, bevonva az európai, nemzeti, regionális és helyi önkormányzatokat, valamint azok szövetségeit és az eurorégiókat;

35. úgy véli, hogy az operatív működés érdekében a földközi-tengeri térségre vonatkozó makroregionális stratégiának szilárd és reprezentatív irányítási rendszeren kell alapulnia, amely a következőket foglalja magában: i. politikai szintű közgyűlés, amely európai, nemzeti és regionális hatóságokat von be, ii. végrehajtó bizottság, amely a stratégiában képviselt egyes országok egy-egy, a regionális vagy nemzeti szintet képviselő nemzeti koordinációs tagját tömöríti, és elősegíti a regionális és helyi önkormányzatok, valamint a regionális és helyi önkormányzatok hálózatait, azok szövetségeit és az eurorégiókat képviselő megfigyelők bevonását a döntéshozatali folyamatba, és iii. tematikus akciócsoportok, melyek olyan konkrét együttműködési projekteket dolgoznak ki és hajtanak végre, amelyek mozgósítják a köz- és magánszférához tartozó társadalmi-gazdasági szereplőket, a tudományos szférát és a civil társadalmat;

36. azt javasolja, hogy a WestMED bevált gyakorlatára építve alakítsanak ki egy éves soros társelnöki tisztséget, amelyet az uniós tagállamok és a partnerországok közösen töltenének be, és amely a regionális és helyi önkormányzatok reprezentatív szervezeteinek szoros támogatásával működne együtt. Az elnökségnek tovább kell fejlődnie, figyelembe véve a múltbeli, a jelenlegi és a jövőbeli elnökséget betöltő országok összetételét, és meg kell őriznie az egyensúlyt az EU és a stratégiában képviselt partnerországok között, miközben a regionális és helyi önkormányzatok reprezentatív szervezeteitől származó támogatás ugyanilyen alapon rotálódna. Ezek a folyamatok elengedhetetlenek annak biztosításához, hogy a makroregionális stratégia különböző irányítási szerveit figyelembe vegyük és összekapcsoljuk egymással, és hogy azok éves munkaprogramok révén stratégiai iránymutatást nyújtsanak a makrorégió fellépéséhez. A stratégiát egy szakmai titkárságnak (Mediterrán Makroregionális Stratégiai Titkárság, MMST) kell koordinálnia és támogatnia;

37. javasolja, hogy a meglévő kezdeményezésekkel való összeegyeztethetőség biztosítása érdekében a stratégia végrehajtásában vegyenek részt a legfontosabb nemzetközi és euromediterrán intézmények, szervek és kezdeményezések, például az UMT, az ARLEM és a MedCoopAlliance, valamint az EUSAIR és a WestMED képviselői; az ETT-k a többszintű kormányzás „laboratóriumaiként” ugyancsak hasznos meglátásokkal járulhatnak hozzá a földközi-tengeri térségre vonatkozó új program megvalósításához;

A kiemelt kihívásokra összpontosító makroregionális stratégia

38. úgy véli, hogy a földközi-tengeri térségre vonatkozó makroregionális stratégiának korlátozott számú közös kihívást kell megcéloznia, és azokat fokozatosan kell kezelnie; hangsúlyozza, hogy a zöld és a digitális átállás kulcsfontosságú kihívást jelent, melyeket prioritásként kell kezelni;

39. első lépésként erőfeszítéseket sürget a legjelentősebb kihívások – az éghajlatváltozás, a digitális átállás és a környezet, a humanitárius válság, valamint a szükséges zöld átállás – kezelésére. A következő prioritások sürgős összehangolt fellépést tesznek szükségessé a földközi-tengeri térségben: a szigetek és szigetcsoportok, a part menti és a városi területek jövője, a tengeri szennyezés (különösen a mikroműanyagok és a szennyvíz), a biológiai sokféleség megőrzése, az agroökológia, a körforgásos gazdaság, a természeti veszélyek kezelése és megelőzése, valamint az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentése és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás, valamint a humanitárius válság leküzdése, garantálva az alapvető jogokat és szabadságokat;

40. javasolja, hogy rövid távon az Európai Bizottság támogassa – az Interreg Euro-MED vagy más releváns, már létező programokon keresztül (tekintettel arra, hogy a makroregionális stratégiák megfelelnek a 3 „nem” szabálynak: nincs új jogszabály, nincs új finanszírozás, nincs új intézmény) – egy, a Földközi-tenger szennyezésének nullára csökkentésére irányuló kísérleti projekt 2024-ben történő kidolgozását, ezáltal tematikusan hozzájárulva az „Óceánjaink és vizeink minőségének helyreállítása” elnevezésű uniós küldetéshez is ( 7 ) . A cél a földközi-tengeri térségre vonatkozó makroregionális stratégia kidolgozására törekvő országok és területek közös munkájának elősegítése, és ezáltal a legfontosabb elvek konkrét célkitűzés alapján történő tesztelése;

41. ezt követően az erőfeszítéseket ki lehetne terjeszteni a következő kihívásokra, a földközi-tengeri térség számára kidolgozott új programmal összefüggésben: (a) a kiegyensúlyozott és fenntartható gazdasági fejlődés előmozdítása a kutatás, az innováció és a természeti erőforrások fenntartható használata, valamint az összekapcsolt vállalkozói tevékenység erősítését célzó közös projektek révén; (b) a kék gazdaság integrálása; (c) a humán fejlődés előmozdítása, beleértve a kultúrát és az örökséget, az idegenforgalmat, az oktatást, az egészségügyet, a foglalkoztatást, a fiatalok fejlődését, a marginalizált csoportok társadalmi befogadását és a menekültek támogatását, valamint a migrációs áramlások jelenlétéből eredő szükségletek kielégítését, különösen az EU külső határai mentén; (d) az összekapcsoltság erősítése a közlekedési és a digitális infrastruktúrán keresztül; (e) a földközi-tengeri térség élelmezési és energetikai autonómiájának fokozása, figyelembe véve az éghajlatváltozás és az Oroszország által indított ukrajnai háború következményeit; (f) az állami és magánintézmények eszközeinek és kapacitásainak megerősítése a klímaváltozás és a biodiverzitás-csökkenés okainak enyhítése érdekében;

A meglévő finanszírozásra épülő operatív cselekvési terv

42. úgy véli, hogy a földközi-tengeri térségre vonatkozó makroregionális stratégiának szükségszerűen egy operatív cselekvési terven kell alapulnia, hogy a prioritásokat konkrét cselekvésekké lehessen alakítani a földközi-tengeri térség szintjén. Annak biztosítása érdekében, hogy a területi dimenzió megfelelően beépüljön a tervbe, ezzel nemcsak a Földközi-tenger medencéjének jobb, összetartó és fenntartható fejlődésére vonatkozó közös elképzelés megvalósításához járulva hozzá, hanem a Földközi-tenger partjának három régiójában működő civil társadalom bevonásához is, a polgárokhoz legközelebb álló helyi és regionális önkormányzatoknak részt kell venniük a terv kidolgozásában;

43. rámutat arra, hogy a földközi-tengeri projektek támogatására nagy összegű finanszírozást lehet mozgósítani, beleértve az Európai Bizottság által az Európai Szomszédsági, Fejlesztési és Nemzetközi Együttműködési Eszköz (NDICI) keretében mobilizált 7 milliárd EUR-t. A földközi-tengeri térségben működő európai területi együttműködési programok (Next-MED, EUROMED, ADRION, MARITTIMO) szintén fontos lehetőséget jelentenek a makroregionális stratégia célkitűzéseihez hozzájáruló projektek elősegítése szempontjából;

44. rámutat arra, hogy az Európai Bizottság által közvetlenül végrehajtott számos program, mint például a Horizont Európa, a LIFE vagy az Erasmus+, nyitott a harmadik országok részvétele előtt, és ezért értékes kiegészítő finanszírozási forrást jelentenek. Továbbá az olyan programok, mint a földközi-tengeri térségben folytatott kutatási és innovációs partnerség (PRIMA) vagy az Európai Unió által a szomszédos országokban létrehozott kétoldalú eszközök közvetlenül támogatják a földközi-tengeri térségben folytatott együttműködést;

45. kiemeli, hogy az olyan adományozók, mint a Világbank vagy az Európai Beruházási Bank, valamint az Anna Lindh Alapítványhoz hasonló intézmények is aktívak a földközi-tengeri térségben, és elősegíthetik közös projektek létrejöttét;

46. végezetül rámutat arra, hogy számos ország, régió és város decentralizált együttműködési programokat hajt végre, amelyek szintén hozzájárulhatnak a földközi-tengeri térségben megvalósítandó nagyobb együttműködési projektek végrehajtásához;

47. hangsúlyozza továbbá, hogy a 2021–2027-es európai területi együttműködési programok végrehajtását irányítási mechanizmusok kidolgozása kíséri, amelyek megkönnyítik a térségben rendelkezésre álló európai finanszírozás koordinációját. Az RB úgy véli, hogy ez gyakorlati hozzájárulást jelent a földközi-tengeri térségre vonatkozó makroregionális stratégia kialakításához;

Következtetések

48. üdvözli, hogy a földközi-tengeri térségben folytatott együttműködés új lendületet kapott a francia elnökség alatt szervezett, Mediterranean Worlds Forum elnevezésű fórumon;

49. várakozással tekint az Európai Unió következő elnöksége elé, amelyet 2023-ban egy földközi-tengeri ország, nevezetesen Spanyolország lát el, és reméli, hogy ezzel ismét hangsúly helyeződik a földközi-tengeri térség kormányzására és a megújított makroregionális irányítási és együttműködési keretben rejlő lehetőségekre;

50. ösztönzi az Európai Bizottságot és az uniós tagállamokat, hogy támogassák a földközi-tengeri térségre vonatkozó makroregionális stratégia és további szükséges makroregionális stratégiák kidolgozását;

51. hasonlóképpen felkéri az Európai Parlamentet és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot, hogy támogassák a földközi-tengeri térség egészére vonatkozó makroregionális stratégia kidolgozásának ösztönzését a jobb, integrált és összetartó földközi-tengeri térség érdekében;

52. kéri az Európai Tanácsot, hogy 2022-ben terjessze az Európai Bizottság elé az ügyet egy cselekvési tervvel kísért földközi-tengeri makroregionális stratégia kidolgozása céljából, hogy azt a Tanács és az Európai Parlament a spanyol elnökség alatt 2023 második felében jóváhagyja.

Kelt Brüsszelben, 2022. október 11-én. a Régiók Európai Bizottsága elnöke Vasco ALVES CORDEIRO

(1) P7_TA (2012) 0269.

(2) 13424/20. A Tanács következtetései az uniós makroregionális stratégiák végrehajtásáról, 2020. december 2.

(3) Randona és mások. 2017., Reviving the Economy of the Mediterranean Sea: Actions for a Sustainable Future, WWF Mediterranean Initiative.

(4) MedECC (2020): Climate and Environmental Change in the Mediterranean Basin – Current Situation and Risks for the Future [Éghajlat- és környezetváltozás a Földközi-tenger medencéjében – a jelenlegi helyzet és a jövőbeli kockázatok]. First Mediterranean Assessment Report [Cramer, W., Guiot, J., Marini, K. (eds.)] Union for the Mediterranean, Plan Bleu, UNEP/MAP, Marseille.

(5) A helyi és regionális önkormányzatok euromediterrán közgyűlésének (ARLEM) plenáris ülése, 2020. január 23.

(6) JOIN(2021) 2 final. Lásd még: a Régiók Európai Bizottsága véleménye: Megújított partnerség a déli szomszédsággal. Új program a földközi-tengeri térség számára (HL C 440., 2021.10.29., 19. o.).

(7) Uniós küldetés: Óceánjaink és vizeink minőségének helyreállítása.