HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 11.1.2005 
COM(2005) 811 végleges 
  
ZÖLD KÖNYV 
A GAZDASÁGI MIGRÁCIÓ KEZ ELÉSÉNEK EURÓPAI UNIÓS 
MEGKÖZELÍTÉSÉR ŐL 
(előterjesztő: a Bizottság) 
 
HU 2   HU TARTALOMJEGYZÉK 
1. Bevezetés................................................................................................................... ... 3 
2. A munkaer ő-migrációra vonatkozó EU megközelítés kidolgozása............................. 4 
2.1. Milyen mérték ű harmonizációra törekedjen az EU ?................................................... 4 
2.2. Befogadási eljárások fizete tt foglalkoztatás esetén...................................................... 5 
2.2.1 Bels ő munkaerőpiacra vonatkozó preferencia ............................................................. 5 
2.2.2 Befogadó rendszerek.................................................................................................... 6 2.3. Befogadási eljárások ön foglalkoztatás esetén.............................................................. 8 
2.4. Jelentkezés munkavállalási és tartózkodási engedély(ek)ért……………..…………..8 
2.5. Munkaadó/szektor váltása…........................................................................................ 9 2.6. Jogok ..................................................................................................................... ....... 9 
2.7. Kísér ő intézkedések: integráció, visszatérés és együttm űködés a harmadik 
országokkal ................................................................................................................ 10 
3. Konklúzió................................................................................................................... 11 
Melléklet...................................................................................................................... .............13 
 
HU 3   HU 1. B EVEZETÉS  
Ezen Zöld Könyv célja, hogy elmélyült vitát in dítson az Uniós intézmények, a tagállamok és 
a civil társadalom részvételével arról, milyen lehet a közösségi szabályozás legalkalmasabb formája a gazdasági migráció kezelésére, és, mintegy hozzáadott értékként, hogy elfogadjon 
egy, a témára vonatkozó közös szabályozási kerete t. A Bizottság nyilvános tárgyalást tart 
2005-ben, hogy az érintett felek részvé telével megvizsgálja a témát.  
Jelen Zöld Könyv témája a harmadik országból érkez ő gazdasági bevándorlók beutazási 
eljárása, és nem tárgyalja az Európai Unió ál lampolgárok szabad helyváltoztatását az Uniós 
országokban. A közösségi munkaer őpiac kiegészítésének megv itatása más kontextusban 
folyik. 
Az EK-Szerz ődés 63. cikkének 3.bekezdése rendelkezik arról, hogy a Tanács „intézkedéseket 
fogad el a bevándorlási politikára vonatkozóan a következ ő területeken: a) a belépés és a 
tartózkodás feltételei, valamint  eljárási szabályok a huzamos  tartózkodásra jogosító vízumok 
és huzamos tartózkodási engedé lyek tagállamok által történ ő kiadására vonatkozóan, 
beleértve a családegyesítési cé lúakat is”. Az 1999. októberi ta mperei Európai Tanács óta a 
Bizottság már megkísérelt elmélyült vitát indíta ni a gazdasági migrációr a vonatkozó stratégiai 
tervet illet ően. 2001-ben a Bizottság elfogadott egy ir ányelvi javaslatot, amelynek témája a 
“belépési és tartózkodási feltételek harmadik or szág azon állampolgárai számára, akik fizetett 
alkalmazottként vagy vállalkozóként gazd asági tevékenységet kívánnak folytatni”
1. Míg más 
európai intézmények pozitívan véleményezték2, a Tanácsban a vita csak a szöveg els ő 
olvasatáig jutott. 
A Bizottság úgy véli, most itt van az ideje, hogy az elmúlt három esztend őben a bevándorlás 
területén elért fejl ődés fényében felülvizsgálja a témát. Politikai szinten a 2003. június 19-20-i 
thesszaloniki Európai Ta nács hangsúlyozta “ annak szükségszer űségét, hogy törvényes 
eszközöket kell feltárni harmadik ország állampolgárai számára az Unióba történ ő migráció 
céljából, számításba véve a t agállamok befogadóképességét […] ”. Az Európai Alkotmány 
létrehozásáról szóló szerz ődés, amelyet 2004. Június 17-18.- án fogadtak el a brüsszeli 
Európai Tanács ülés sorá n, így rendelkezik: : “ Az Unió közös bevándorlási  politikát alakít ki, 
amelynek célja a migrációs hullámok hat ékony kezelése azok minden szakaszában , [...]”3.  
Ugyanakkor a Bizottság, felismerve a demográfia i visszaesés és átla géletkor-növekedés 
gazdaságra gyakorolt hatását, rávilágított annak szükségszer űségére, hogy felül kell vizsgálni 
a hosszú távú bevándorlási politikákat4, különösképpen annak fényében, hogy egy gazdasági 
migrációs stratégia milyen hatásokat gyakorolna a versenyképességre és ebb ől következ ően a 
lisszaboni célkit űzések teljesítésére. Ez a társadalmi fo lyamat arra bátorított, hogy folytassuk 
a vitát az Európai Unióba irányuló migrációról , de ne befolyásoljuk a tagállamok felel ősségét 
arra vonatkozóan, hogy ők döntsenek a befogadott migránsok számáról. Valójában még ha a 
lisszaboni foglalkoztatási célkit űzések teljesülnek is 2010-re, az átfogó foglalkoztatottsági 
szintek csökkenni fognak a demográfiai vá ltozás miatt. 2010 és 2030 között a jelenlegi 
bevándorlási értékekkel a huszonöt tagú EU  munkaképes korú lakossága körében az 
                                                 
1 COM(2001) 386. 
2 Vélemények: Európai Parlament, 2003.2.12 (A5-00 10/2003); Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, 
2002.1.16 (SOC/084, CES 28/2002); Régiók Bizottsága, 2002.3.12. (CdR 386/2001). 
3 III-267. cikk 
4 COM(2003) 336. 
 
HU 4   HU alkalmazottak száma alig 20 millióra csökken. Egy ilyen változásnak jelent ős hatása lesz az 
összes gazdasági növekedésre, a bels ő piac m űködésére és az Uniós vállalkozások 
versenyképességére. 
Ebben az összefüggésben, és mivel a beván dorlás önmagában nem jelent megoldást a 
demográfiai elöregedésre, állandóbb bevándor lási mennyiségre lesz egyre nagyobb szükség 
annak érdekében, hogy eleget tehessünk az Európai Unió munkaer őpiaci elvárásainak és 
biztosítsuk Európa virágzását. To vábbá a bevándorlásnak egyre növekv ő befolyása van a 
vállalkozásokra. Az Európai Uniónak számítá sba kell vennie azt a tényt, hogy a világ f őbb 
régiói már versengenek azért, hogy magukhoz vonzzák a migránsokat, gazdasági igényeik kielégítése érdekében. Ez rávi lágít annak fontosságára, hogy biztosítani kell azt, hogy egy 
uniós gazdasági migrációs politika biztonságos j ogállást és garantált j ogokat nyújtson, ezáltal 
segítve a befogadottak integrációját.  
Ráadásul egy európai stratégiai  kezdeményezés szükségességét az a tény is alátámasztja, hogy 
ennek hiányában a migráns tömegek sokkal inká bb képesek áthágni a nemzeti szabályokat és 
törvényeket. Ennek következtében a gazdas ági migránsokra vonatkozó közös kritériumok 
hiányában növekedni fog az Európai Unióba il legálisan, és bejelent ett munkahelyhez való 
jutásra vonatkozó bármely garancia nélkül belép ő harmadik országbeli állampolgárok száma 
– és tehát azoké is, akik integr álódnak majd a mi társadalmainkba. 
Ebben az összefüggésben a Bizottság teljes mé rtékben elismeri, hogy a munkakeresés céljából 
befogadott gazdasági migránsok számára vonatkoz ó döntések tagállami ha táskörbe tartoznak. 
Az alkotmánytervezet megállapítja, hogy: „E cikk [III-267.] nem érinti a tagállamok jogát 
arra, hogy meghatározzák, harmadik országok hány olyan állampolgárát engedik be 
területükre, akik a harmadik országból azzal a szándékkal érkeznek, hogy önálló 
vállalkozóként vagy alkalmazottként vállaljanak munkát
.” Ugyanakkor egyik tagország 
harmadik ország állampolgára inak befogadására vonatkozó  döntései (pl. a schengeni 
térségben való utazás, szolgáltatás nyújtása más tagállamokba, más tagállamokba költözés a 
hosszú távú tartózkodási engedély megszerzés e után; a harmadik ország munkavállalói 
befogadásának hatása az Unió munkaer őpiacára) érintenek más tagá llamokat is, valamint az 
Uniónak vannak nemzetközi kötelezettségei a gazdasági migránsok bizonyos kategóriáira 
vonatkozóan.  
A fentiek, az uniós szint ű intézkedések elfogadása ál tal nyújtott hozzáadott értékkel 
egyetemben, azt az alapot képezik, amelyre ezen a területen bármely akciót építeni lehet. 
Ráadásul bármely intézkedés képes lenne csökke nteni a tagállamokra és a harmadik ország 
állampolgáraira nehezed ő adminisztratív terhet.  
Jelen Zöld Könyv célja te hát nem az, hogy leírja a 25 tagú EU-ban létez ő politikákat, sem 
pedig, hogy összehasonlítsa azokat a világ más részein meglév őkkel, hanem hogy azonosítsa 
a kockán forgó f őbb témákat és lehetséges opciókat a gazdasági migráció uniós törvényi 
keretnek kidolgozására. Ezáltal a Bizottság számításba vette azokat a fenntartásokat és 
aggodalmakat, amelyeket a tagállamok kifejeztek  2001-ben az irányelv javaslat megvitatása 
során, és különböz ő alternatívákat javasol.  
Végül a Hágai Programban a 2004. november 4- 5-i Európai Tanács hangsúlyozta a Zöld 
Könyvre vonatkozó vita fontosságát. Ez a vita, a tagállamokban meglév ő legjobb gyakorlati 
megoldásokkal, valamint azoknak a lisszaboni  stratégia megvalósításával kapcsolatos 
jelentőségével egyetemben, alapjául szolgál „ egy olyan politika-tervezetnek, amely a jogszer ű 
 
HU 5   HU migrációról szól és magába f oglalja azon befogadási eljá rásokat, amelyek megfelel ő módon 
kezelik a munkaer őpiac migráns munkaer őre vonatkozó változó igényeit ”5. A Bizottság a 
tervezetet 2005 vége el őtt nyújtja be.  
2. MUNKAER Ő-MIGRÁCIÓRA VONATKOZÓ EU- MEGKÖZELÍTÉS KIDOLGOZÁSA  
A gazdasági migrációra vonatkozó jöv őbeni uniós politikát a Bizo ttság álláspontja szerint 
néhány olyan kulcsfontosságú témára kell ko ncentrálni, amelyek habár nem átfogóak, de 
kölcsönösen függenek egymástól. A javasolt lehet őségeket több módon lehet kombinálni az 
elérendő céltól függ ően.  
2. 1. Milyen mérték ű harmonizálásra kell az Uniónak törekednie?  
Lévén a harmadik országok állampolgárainak az uniós munkaer őpiachoz való hozzáférése 
nagyon kényes terület, a Bizottsá g úgy véli, hogy egy teljesen m űködőképes uniós politikát 
csak fokozatosan lehet bevezetni, azért, hogy el ősegítsük a fokozatos és gördülékeny 
átmenetet a nemzetib ől a közösségi szabályozás felé. A gazdasági migránsok befogadásáról 
szóló uniós joganyagot tehát úgy ke ll megalkotni, mint egy „els ő lépéses joganyagot”, és le 
kell fektetni néhány közös definíciót, kritériu mot és eljárást, ugyanakkor át kell engedni a 
tagállamoknak, hogy megfel eljenek a saját munkaer őpiacuk specifikus igényeinek. Fontos 
emlékeznünk arra, hogy az alkotmánytervezet a tagállamokra hagyja a befogadott munkakeres ők számának meghatározását. Mindazonált al egy olyan koordinációs módszer, 
amely által a tagállamok, felhasználva a nemz eti kvótákat, tájékoztatnák a Bizottságot ezen 
politikák megvalósításáról és eredményeir ől, hasznos lehetne az uniós munkaer őpiac átfogó 
szükségleteinek értékelése során, és hozzájárulna a közös uniós jogszer ű migrációs politika 
felvázolásához, valamint egy hatékonyabb és jobban koordinált eljárás kialakításához, ami 
egyaránt érdeke a tagállamoknak és az érintett személyeknek.  
Ugyanúgy, mint bármely jöv őbeni uniós joganyag esetén, a Bizottság el őtt több lehet őség áll. 
Az egyik lehet őség egy horizontális megközelítés elfogadása lenne, az eredeti javaslat f őbb 
vonalai mentén, amely lefedi a bá rmely harmadik országból érkez ő, alkalmazotti, 
félalkalmazotti vagy egyéb gazdasági tevékenységet folytató személy belépését és egy tagállamban három hónapnál hosszabb ideig ta rtó tartózkodását. Egyedi rendelkezések 
intézkedhetnének bizonyos csopor tok, mint pl. az idénymunkás ok, cégek közötti áthelyezések 
(ICT) stb. sajátos szükségleteir ől. Ennek el őnye egy átfogó közös keret megalkotása lenne a 
gazdasági migrációra vonatkozóan, nagymérték ű rugalmasságot biztosítva. 
A diákok
6 és kutatók7 befogadására vonatkozó irányelvi javaslat vonalait követve alternatív 
lehetőségként kínálkozik az ágazati jogalkotási javaslat . Ez a jogszabálytervezet 
koncentrálhatna az idénymunkásokra, a cégen be lüli áthelyezésekre, a speciálisan képzett 
migránsokra (nem szükségszer űen csak a magasan kvalifikáltakra), a szerz ődéses 
szolgáltatókra és/vagy egyéb ka tegóriákra, ideiglenesen fé lretéve minden átfogó közös 
keretet, amely a harmadik országok munkavá llalóira vonatkozik. Ebbe n az esetben az el őnyt a 
közös szabályok könnyebb elfogadása jelentené.  
                                                 
5 Az Európai Tanács következtetései, I. melléklet, III. 1.4. pont. 
6 COM(2002) 548. 
7 COM(2004) 178. 
 
HU 6   HU Más megközelítéseket szintén fel kell tárni, például egy közös gyorsított eljárás életbe 
léptetését a migránsok befogadá sára vonatkozóan, specifikus munkaer ő- és szakképzettségi 
hiányok esetén. Ezt akkor haszná lnák, ha egy bizonyos számú tagállam engedélyt szerezne a 
Tanácstól annak alkalmazására egy nagyon gyors eljárás során. Ezáltal elkerülhet ő lenne a 
szükségtelen és valószín űleg ártalmas versengés a tagállam ok között bizonyos munkavállalói 
kategóriák felvétele esetében.  
• A munkaer ő-migrációra vonatkozó európai politikán ak mennyire legyen  kidolgozott és 
milyen szint ű legyen ezen a területen a közösségi beavatkozás?  
• Egy európai migrációs törvény célja lehet-e az átfogó jogi szabályoz ás biztosítása, amely 
lefed szinte bármely harmadik or szágból az Európai Unióba érkez ő állampolgárt vagy 
inkább a bevándorlók egy specifikus cs oportjára kellene-e koncentrálnia? 
• Amennyiben az ágazati megközelítést választj ák ki, a migránsok mely csoportját kell 
elsődlegesen megcélozni és miért? 
• Úgy véli-e, hogy egyéb megközelítési módokat , mint a gyorsított európai befogadási 
eljárás, ki kell dolgozni? Tud- e javasolni egyéb opciókat?  
2. 2. Befogadási eljárások fi zetett munkavállalás esetén 
Általában egy harmadik országbe li munkavállaló befogadása el őtt a tagállamok bizonyítékot 
kérnek arra vonatkozóan, hogy a nemzeti munkaer őpiacról senki sem képes betölteni a 
kialakult hiányt (gazdasági igé nyek tesztelése). Néhány tagállam olyan speciális eljárásokkal 
fogad be egyes munkavállalói kategóriákat (pl. magasan képzett, vagy olyan munkavállalókat, 
akik azon szektorokban/szakterü leteken dolgoznak, ahol már léte zik hiány), mint a gyorsított 
eljárások, zöld kártyák stb. Uniós szinten ki lehetne dolgozni ilyen me gközelítéseket. Az EU 
építhetne a világ más területeinek tapasztalataira is8. 
2.2.1. Preferencia a bels ő munkaerőpiac vonatkozásában 
A közösségi preferencia elvét a következ őképpen definiálják: „ A tagállamok csak abban az 
esetben fogják figyelembe venni a területükre érkez ő foglalkoztatás i célú befogadási 
kérelmeket, amennyiben a munkahely nem tölthet ő be nemzeti, közösségi, vagy nem közösségi, 
de tartósan a tagállamban tartózkodó és a tagállam munkaer őpiacának szabályos részét 
képező munkaer ővel”9. Ugyanakkor sok tagállam kivételt  tesz a közösségi preferencia 
követelménye alól egyes gazdasági migránsok ja vára (vállalaton belü li áthelyezés fontos 
alkalmazottak esetén, nemzetközi hír ű előadóművészek, stb.) . 
A legfontosabb kérdés az, hogy vajon egy ilyen preferencia érvényesíthet ő-e a tagállamokban 
már jelen lév ő harmadik országbeli munkaer ő javára az újonnan ér kezettekkel szemben. Nem 
szabad elfelejtenünk azt, hogy 2006-tól a hosszú távon letelepedettek preferenciát élveznek a 
                                                 
8 "Hatékony gyakorlatok a gazdasági migránsok kiválogatására" 
(http://europa.eu.int/comm/employment_social/employment_analysis/immigr_new_stud_en.htm): 
melléklet. 
9 A Tanács 1994. június 20-i állásfoglalása, összefüggésben a Tanács 1612/68/EGK rendeletével. Meg 
kell jegyezni azt, hogy a 2003. április 16-i csatlakozási szerz ődés előnyt biztosít azon munkavállalók 
számára, akik a tagállam állampolgárai, harmadik ország állampolgáraival szemben, a tagállami 
munkaerőpiachoz jutás tekintetében. 
 
HU 7   HU tartózkodási tagállamba újonnan érkez ő migránsokkal szemben, és lehet őségük lesz arra, 
hogy átköltözzenek vagy letelepedjenek egy másik tagállamban tanulmányok, munkavállalás 
vagy egyéb tevékenység céljából 10. Ezen kívül alkalmazható-e ilyen preferencia egy olyan 
tagállamban letelepedett harmadik országból származó munkavállalóra, amely nem azonos 
azzal a tagállammal, ahol a munkaer őhiány felmerült (a hosszú tá von letelepedetteken kívül)? 
Ez nem korlátozná a második tagállam azon jogá t, hogy eldöntse, kit fogad be területére, de 
megkönnyítené a munkaer őfelvételt, segítve ez által a munkaer ő- vagy képzettségi hiányok 
gyorsabb és hatékonyabb kitöltését, ahol azok fe lmerülnek. Az EU így számíthatna egy adott 
munkaerőkészletre, amelyet már elkezdett integrálni.  
Ezt a preferenciát ki lehetne terjeszteni azokra,  akik már dolgoztak néhány éven át az Európai 
Unióban, miel őtt ideiglenesen visszatértek volna  saját országukba. Ez valójában el ősegítené 
az „agyáramlást” azáltal, hogy lehet ővé tenné harmadik ország munkavállalói számára , hogy 
visszatérjenek saját orszá gukba, tudva azt, hogy kedvez őbb elbánásban fognak részesülni az 
újrabefogadás során, amikor kés őbb vissza kívánnak térni dolgozni az Unióba. 
• Hogyan biztosíthatjuk, hogy a közösségi preferencia elve hatékonyan kerüljön 
allkalmazásra? 
• A közösségi preferencia létez ő definíciója érvényes-e mé g? Ha nem, hogyan kellene 
megváltoztatni? 
• Mely más gazdasági migránsokra lehetne alka lmazni a közösségi preferencia elvét? ( a 
fontos alkalmazottak vállalaton belüli áthelyezése mellett)  
• A hosszú távon letelepedetteken kívül a ha rmadik országok állampolgárainak mely 
kategóriái (ha van ilyen) élvezhetnének pr eferenciát az újonnan érkezett harmadik 
országbeli munkavállalókkal szemben? 
• Megítélhet ő-e egy pontos feltételekkel megfogalmazott els őbbségi jog olyan harmadik 
ország állampolgárai számára, akik id őlegesen elhagyták az Európai Uniót, miután ott egy 
adott ideig dolgoztak? 
• A harmadik országbeli munkavállalók sz ámára a mobilitás megkönnyítése egyik 
tagállamból a másikba kedvez ő lenne-e az Európai Unió gazdaságára és munkaer őpiacára 
nézve? Hogyan lehetne ezt a gyakorlatba át ültetni hatékony módon? Mely korlátozásokkal 
és könnyítésekkel? 
• Az Európai Foglalkoztatási Szolgálat (P ES) és az EURES Európai Foglalkoztatási 
Mobilitási Portál11 hogyan könnyítheti meg a a harmadik országbeli munkavállalók 
munkaerő-áramlását? 
                                                 
10 A Tanács 2003/109/EK irányelve. 
11 A tagállamok foglalkoztatási szolgálatait (PES) uniós szinten koordinálják az EURES-en (Európai 
Foglalkoztatási Hálózat) keresztül. Az EURES létreh ozta az európai foglalkoztatási mobilitás portálját 
(http://europa.eu.int/eures), ahol minden nyilv ánosan regisztált európai állás hozzáférhet ő egy egységes, 
2005-ös webes technológiákra ala pozott IT-felület segítségével. 
 
HU 8   HU 2.2.2. Befogadó rendszerek 
Magán a rendszeren kívül van egy sajátos téma, amelyet el őbb meg kell tárgyalni. Csak akkor 
kell-e megengedni a harmadik ország állampolgárai számára az uniós munkaer őpiacra 
bejutást, amennyiben adott állá s üresedik meg, vagy létezhetne k rugalmasabb rendszerek is, 
mint a zöld kártya, stb. (amelyeknek az a célja, hogy vonzzák a m unkavállalókat, ezáltal 
kielégítve a rövid- és hosszú távú munkaer őpiaci igényeket)? Fel kell tenni azt a kérdést is, 
hogy milyen eljárást kell követni azon harmadik  országbeli állampolgárok esetén, akik 
gazdasági tevékenység folytatása céljából kí vánnak az Európai Unióba lépni (pl. olyan 
szolgáltatási szerz ődés keretében, amelyet tengeren tú li munkaadójuk és egy uniós ügyfél 
kötött), de akik valójában nem lépnek be az Európai Unió munkaer őpiacára. 
• A harmadik ország állampolgárainak  befogadása az Európai Unió munkaer őpiacára csak a 
munkahely-üresedés feltételéhez kell,  hogy legyen kötve, vagy egyéb lehet őségek is a 
tagállamok rendelkezésére állnak, hogy befogadj anak harmadik ország állampolgárait ezen 
feltételek nélkül? 
• Milyen eljárást kell alkalmazni azon gazdaság i migránsok esetében, akik nem lépnek be a 
munkaerőpiacra? 
Amennyiben a befogadás egy adott munkahelyhez kötött (gazdasági igén yre vonatkozó teszt), 
és feltételezzük, hogy az Unió horizontális me gközelítést alkalmaz a ga zdasági migrációval 
kapcsolatban, fennáll az a lehet őség, hogy „egyéni elbírálás” út ján járjunk el: ha a munkaadó 
az állást meghatározott id őn keresztül hirdette és erre nem kapott elfogadható jelentkezést az 
uniós munkaer őpiacról, lehetséges lenne számukra külföldr ől alkalmazni munkaer őt. Ez a 
rendszer, amely egy olyan eszköz függvénye le nne, mint az EURES, amelynek feladata az 
Unióban az álláshelyekr ől szóló információk hirdetése, lehet ővé tenne bizonyos fokú 
ellenőrzést és ez által a visszaélések korlátozását is. Azt is meg kell vizsgálni, vajon meg kell-
e ismételni ezt a tesztet, amikor a rövid távú szerz ődés lejárt, és a munkaadó meg kívánja azt 
újítani. 
• Úgy gondolja-e, hogy a gazdasági szükségszer űségi teszt a járható út? Alkalmazható-e 
rugalmasan, számításba véve a regionális és az adott szektorra vonatkozó jellemz őket, 
vagy az érintett vállalat méretét? 
• Kell-e léteznie egy minimális periódusnak, ameddig egy állást hirdetni kell, miel őtt egy 
harmadik ország állampolgárát figyelembe vennék? 
• Milyen más módon lehetséges hatékonyan bizonyítani, hogy szükség van harmadik 
országbeli munkavállalóra? 
• A gazdasági szükségszer űségi tesztet meg kell-e ismételni a munkavállalási engedély 
lejárata után, amennyiben a munkaszerz ődést (amellyel a harmadik országbeli 
munkavállalót alkalmazták) meghosszabbítják?  
Több egyéb rendszer nagyobb rugalmasságot bi ztosít: egy tagállam  vélheti úgy, hogy a 
gazdasági szükségszer űségi tesztet egy bizonyos éves jö vedelemszint és/vagy képzettségi 
szint felett igazolja, és/vagy nem követel meg bizonyítékot a munkaer ő-hiányra vonatkozóan 
bizonyos, az érintett tagállam á ltal meghatározott régiók/szekto rok esetén (zöld kártya). 
 
HU 9   HU Ugyanezen elv alkalmazható alkalmazotti kvótákra, lehet ővé téve ez által, hogy a tagállamok 
megtartsák nemzetközi kötelezettségei ket a harmadik országok irányába.  
• Milyen alternatív rendszereket lehet elképzelni? 
Egy másik lehet őség lenne egy uniós válogatási rends zer alkalmazása annak érdekében, hogy 
megfelelhessünk sajátos képzettségi elvárá soknak, különösképpen hos szú távon. Fel lehet 
állítani uniós szinten egy közös  keretrendszert (pl. a gyakorlatban eltöltött évek száma, 
oktatás, nyelvismeret, családtagok az adott tagállamban, munkalehet őség/munkaer őhiány 
megléte stb.) , majd minden tagállam kiválasz thatná, alkalmazza-e, és ha igen, hogyan alakítja 
azt saját munkaer őpiaca igényeihez. Alternatív megoldásk ént létezhet több rendszer, pl. az 
alacsonyan ké pzett munkaer ő (azaz preferencia a szektorban megszerzett gyakorlat 
irányában), egy másik pedig a közepesen/magasan képzett munkaer ő számára (azaz a 
preferencia els ősorban a képzettségre ir ányul, és csak azután a gyakorlatban eltöltött id őre), és 
a tagállamok eldönthetnék, melyiket alkalmazzák. Egy ilyen rendszer együtt létezhet akár az 
egyedi elbírálás filozófiájával, akár a zöl dkártya-rendszerrel. Végül azon tagállamok, akik 
munkakeresési engedélyt kívánnak bevezetni bi zonyos szakképzettség, ágazatok stb. esetén, 
megtehetik azt.  
Ebben az összefüggésben elképzelhet ő egy “clearing-house” rendszer, pl. az EURES által 
nyújtott szolgáltatásokra alapozva, ahol  a munkaadó lekérdezheti a jelentkez ők önéletrajzát a 
teljes Európai Unióra vonatkozóan, amennyiben felmerül a harmadik országbeli munkavállaló 
alkalmazásának igénye. Amennyiben megfelel ő jelentkez őt találnak, a harmadik ország 
állampolgára ellen őrizheti a tagállam internetes honlapján, hogy megfel el-e a feltételeknek és 
elindíthatja az engedély me gszerzésére irányuló eljárást. 
• Uniós szinten általános szabályként m űködhet-e válogatási rendszer a gazdasági migránsok 
munkaerőpiacra történ ő befogadása esetén, és mi legye n a releváns válogatási szempont? 
• Hogyan juthatnának a munkaadók átfogó módon a jelentkez ők önéletrajzához a teljes 
Unióra vonatkozóan, és hogyan kellene fejle szteni az EURES-t ebben az esetben? 
• A „munkakeres ői engedély” kiadásának lehet őségét tervezni kell-e? 
2. 3. Befogadási eljárás önfoglalkoztatás esetén 
Uniós szinten bevezethet őek a harmadik országbeli állampolgárok esetén az 
önfoglalkoztatásra vonatkozó befogadási feltéte lek is. Ezek különböznének a 2.2. fejezetben 
leírtaktól: pl. egy harmadik or szág állampolgára kötelezhet ő lenne arra, hogy bemutasson egy 
részletes és pénzügyileg kivitelezhet ő üzleti tervet, igazo lja pénzügyi eszközeit és bizonyítsa 
ezen tevékenységek pozitív hatásá t az érintett tagállam fogl alkoztatási helyzetére vagy 
gazdasági fejl ődésére. A rugalmasság különböz ő fokozatait lehetne beve zetni, pl. lehetséges 
lenne a tagállamok számára támogatni va gy kizárni egy adott szektort stb. 
• Rendelkeznie kell-e az Uniónak közös szabályokka l egy önfoglalkoztatott harmadik ország 
állampolgára befogadása esetére? Ha igen, milyen feltételekkel? 
• Rugalmasabb eljárásra van-e szükség az olyan önfoglalkoztatott személyek számára, akik 
egy évnél rövidebb id őre kívánnak az Európai Unióba belépni, azért, hogy teljesítsenek 
egy uniós ügyféllel kötött konkrét szerz ődést? Ha igen, akkor mely eljárás? 
 
HU 10   HU 2.4. Jelentkezés munkavállalási és tartózkodási engedély(ek)ért 
A jelenlegi eljárásokat leegyszer űsíthetné egy kombinált munkavállalási és tartózkodási 
engedélyre egyszeri nemzeti jelentkezési el járás (egyablakos rendszer). Amennyiben a 
tagállam megköveteli a belépési vízumot, ezt  továbbra is kérhetné , vagy dönthet úgy, hogy 
elégséges, ha konzulátusa kiboc sátja ezt a kombinált okiratot. 
Az okirat nem sérti a sem nemzeti közigazgatások bels ő gyakorlatát, sem a befogadási 
feltételeket. A legtöbb tagállamban a harmadik ország állampolgárainak rendelkezni kell tartózkodási engedéllyel a munkavállalási en gedélyre vonatkozó kérelem elbírálása el őtt, 
ezért az a benyomás keletkezh et, hogy a tartózkodási engedé ly kibocsátása (amely a 
munkavállalási engedélyt ől eltérő elvárásokra alapul) csaknem automatikussá válik a 
kombinált eljárás által, a Bizotts ágnak azonban ez nem szándéka.  
Alternatív lehet őség az, hogy nem szabályozzuk ezt a területet uniós szinten. 
Kompromisszumos megoldás lehetne az, hogy a ta rtózkodási és a munkavállalási engedélyre 
vonatkozóan együttes kérelmet kellene beadni, még akkor is, ha ez, a nemzeti szabályoknak 
megfelelően, két külön engedély kibocsátásához vezetne. 
• Uniós szinten szükséges-e egy kombinált munkavállalási és ta rtózkodási engedély 
bevezetése? Melyek ennek el őnyei és hátrányai?  
• Vagy együttes kérelem javasolható (a munkavá llalási és a tartózkodási engedélyre) ? 
• Van-e egyéb lehet őség? 
2.5. Munkaadó/szektor váltása 
Munkaadó/szektor váltása az Unióban eltöltött els ő foglalkoztatási id őszak során szorosan 
kapcsolódik ahhoz a témához, hogy ki birtoko lja az engedélyt és a munkavállalót milyen 
feltételekkel fogadják be (2.2. fejezet). Amenny iben egy harmadik ország állampolgárát egy 
adott rendszerben elfogadják, mobilitását id őlegesen korlátozni lehet, azért, hogy 
elkerülhessük a befogadási feltételekkel való visszaéléseket. Ezzel ellentétben, a befogadó 
ország gazdasága számára nem okoz valódi problémát az, hogy a munkavállalót ilyen sémán 
kívül fogadják be, és el őnyösebb állást kínálnak számára (amennyiben szükséges, el kell 
végezni a gazdasági szükségszer űségi tesztet). Az engedélyt illet ően, ha annak birtokosa a 
munkaadó, ez azzal a kockázattal járhat, hogy a munkavállalót jogosulatlanul ellen őrzi, sőt 
„birtokolja” jöv őbeni uniós munkaadója.  
• Kell-e korlátozni a harmadik ország munkaválla lójának mobilitását a tartózkodási tagállam 
munkaerőpiacán belül? Amennyiben igen, mit (munkaadó, szektor, régió), milyen 
feltételekkel és mennyi ideig? 
• Ki legyen az engedély birtokosa? A m unkaadó, a munkavállaló, vagy együttesen? 
 
HU 11   HU 2.6. Jogok 
A migráns munkavállalóknak biztonságos  jogállással kell rendelkezniük12, tekintet nélkül 
arra, hogy vissza kívánnak-e térni származási országukba, avagy állandóbb státuszra törekszenek. Ugyanolyan elbáná sban kell részesülniük, mint  az Unió állampolgárainak, 
bizonyos alapvet ő gazdasági és szociális jogok vonatkozásában, miel őtt megkapnák a hosszú 
távú tartózkodási engedélyt. Ez a státusz s zélesebb jogkört igényel, azon elv értelmében, 
amely a tartózkodás hosszának függvényében szabályozza a jogok differenciálását. 
• Milyen egyedi jogokat kell biztosítani az ideiglenesen az Unióban dolgozó harmadik 
országbeli állampolgárok számára? 
• Bizonyos jogok biztosítását kell -e minimális tartózkodási id őhöz kötni? Amennyiben igen, 
mely jogokat és mennyi ideig? 
• Szükség van-e ösztönz ő intézkedésekre, mint pl. jobb fe ltételek a család-újraegyesítéshez, 
hosszú távú tartózkodási engedély stb., hogy vonzzuk a harmadik országbeli 
munkavállalók bizonyos kategóriáit? Ha igen miért, és melyekre? 
2.7. Kísér ő intézkedések: integráció, visszatérés és együttm űködés harmadik 
országokkal 
Ahogyan azt hangsúlyoztuk több bizottsági közleményben 13, valamint a 2003. május 19-i, a 
migrációról és a fejl ődésről szóló tanácsi következtetésekbe n, egy sikeres uniós gazdasági 
migrációs politika megköveteli, hogy a migránsoka t származás szerinti és tranzitországukkal 
együttműködésben kezeljük, számításba véve valós körülményeiket és szükségleteiket. A 
befogadott migránsok integrálását el ősegítendő, a meghozott intézkedéseket er ős politikákkal 
kell kísérni.  
Következésképpen, a harmadik országokkal zajló, a jogszer ű migrációt és a potenciális 
migránsok szociális és gazdasági integrációját el ősegítő intézkedéseknek kezelniük kell egy 
sor olyan témát, mint pl. az  agyelszívás, valamint azt a tényt, hogy a származási ország 
befektet az emberek szakképzésébe, akik aztán  elhagyják gazdaságukat és társadalmukat, 
vagy pl. azt, hogy a migránsoknak nehéz megt artani társadalmi és kulturális köt ődéseiket stb. 
Fontos elgondolkodni azon, hogyan k ezeljünk ilyen témákat, és  milyen intézkedéseket 
hozzunk annak érdekében, hogy megkönnyítsük az id eiglenes munkavállalók visszatérését 
szerződésük lejárta esetén, valamint visszaille szkedésüket abba a társadalomba, ahonnan 
származnak. Lehetséges olyan intézkedéseket is hozni, amelyek el ősegítik a „nyer ő-nyerő” 
helyzetet és/vagy lehetséges kompenzálni az el őforduló negatív szituációkat is: naprakész 
információkat nyújtani az Unióba való belépés és itt tart ózkodás feltételeir ől, munkafelvételi 
és oktatási központokat szervezni a származási országokban olyan szakképzettségek esetén, 
amelyekre az Európai Unióban szükség van, vala mint kulturális és nyelvi képzés céljából; 
                                                 
12 Az uniós jogszabályok már biztosítanak bizonyos jogokat, nevezetesen a 2003/109/EK tanácsi 
irányelvben (hosszú távú tartózkodási engedéllyel rendelkez ők), a 1408/71/EGK rendelet rendelkezéseit 
(szociális biztonság koordinálása) kiterjeszt ő 859/2003/EK tanács rendelet és a két 
diszkriminációellenes irányelv (20 00/43/EK és 2000/78/EK irányelvek) keretében. Ezen kívül az olyan 
témákkal foglalkozó uniós irányelvek, mint a foglalkoztatás-egészségügy, munkahelyi biztonság és munkakörülmények, elviekben mind alkalmazandók minden munkavállalóra, te kintet nélkül azok 
nemzetiségére. Ugyanez érvényes az Európai Un ió Alapjogi Chartájának legtöbb cikkére. 
13 COM(2004) 412; COM(2002) 703. 
 
HU 12   HU szakképzettség / munkakör / szek tor alapján adatbázisokat létre hozni a lehetséges migránsok 
számára (kompetenciaportfólió); megkönnyíteni a pénzküldemények átutalását; kompenzálni 
a harmadik országokat az Európai Unióba költöz ő migránsokkal kapcsolatos oktatási 
költségeik tekintetében. Ezen  kívül felmerül az a lehet őség is, hogy egyes harmadik országok 
preferenciát élvezhetnek- e állampolgáraik befoga dása esetén, egy meger ősített 
együttműködési egyezmény keretében.  
Továbbá, ahogyan arra rávilá gítottunk a migrációr ól és integrációról szóló els ő éves 
jelentésben, az Unió nak továbbra is er őfeszítéseket kell tennie annak érdekében, hogy 
elősegítse a jelen és jöv őbeni bevándorlók jobb integrációját a munkaer őpiacon és befogadó 
társadalmukban egyaránt. Az újonnan érkezett  bevándorlók számára szervezett bevezet ő 
programok egyre nagyobb teret nyernek minden tagállamban (f őként nyelvoktatás, 
állampolgári ismeretek oktatása, tá jékoztatás a befogadó ország alapvet ő normáiról és 
értékrendjér ől) . 
• Milyen típusú kísér őintézkedéseket kell tervezni az Un ióban és a származási országokban 
annak érdekében, hogy el ősegítsük a gazdasági migránsok be fogadását és integrációját? 
• Az uniós fejlesztési politikákkal összha ngban mit tehetne az Európai Unió annak 
érdekében, hogy el ősegítse az agyáramlást és kezelje az agyelszívás esetleges ellentétes 
hatásait ? 
• A fejlődő országokat kárpótolni kell-e (ki és hogyan) azért a befektetésért, amelyet ők az 
Unióba távozó emberi t őkére fordítottak? Hogyan lehet ko rlátozni a negatív hatásokat?  
• Kötelezettséget kell-e vállalniuk a bef ogadó és származási országoknak azért, hogy 
biztosítsák az ideiglenes gazdasági migránsok visszatérését? Ha igen, milyen feltételekkel?  
• A visszatérést hogyan lehet kezelni, hogy a be fogadó és származási ország egyaránt 
hasznosuljon bel őle?  
• A befogadást illet ően egyes harmadik országok élvezh etnek-e preferenci át és hogyan?  
• Ezen preferenciákat köthetjük-e speciális keretekhez, mint az Európai Szomszédsági 
Politika és az el őcsatlakozási stratégiák? 
3. K ONKLÚZIÓ  
A Bizottság úgy véli, hogy a gazdasági migr ánsok befogadása a sarokköve bármely 
bevándorlási politikának, és ezért szükségszer ű azt uniós szinten megfogalmazni, egy 
összefogott közösségi bevándorlási politika fo lyamatos kialakításának kontextusában. Jelen 
Zöld Könyvben a Bizottság megpróbálta felvázolni a kockán forgó f őbb témákat, és 
különböző javaslatokat mutatott be, amelyek a közös uniós keretrendszer részét képezhetik. 
Ennek a rendszernek áttekinhet őnek, bürokráciamentesnek és teljesen m űködőképesnek kell 
lennie. Úgy kell m űködnie, hogy figyelembe vegye minden érintett fél érdekét: a migránsokét, 
a származási és a befogadó országok érdekeit  is. Amikor az Unió és tagállamai feler ősítik a 
gazdasági migránsok vonzására és befogadás uk megkönnyítésére vonatkozó politikájukat, 
különös figyelmet kell fordítaniuk arra , hogy a származási országból történ ő ilyen mérték ű 
kiáramlásnak milyen nega tív következményei lehetnek. 
 
HU 13   HU Ezen Zöld Könyv els ődleges célja, hogy válaszokra serkentsen  és széles vitá t indítson minden 
releváns érintett részvételével. A Tanács, az Európai Parlament, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, a Régiók Bizottsága, a nemze ti, regionális és hely i hatóságok, a szociális 
partnerek (beleértve a munkaadói  szervezeteket és szakszerve zeteket), civil szervezetek, 
harmadik országbeli partnerek, az e gyetemi körök és egyéb civil szervez ődések, valamint 
magánszemélyek hozzájárulhatnak véleményükkel. 2005 végéig, ahogyan az a Hágai Program célkitűzései között szerepel, az átfogó konzultációs fo lyamat lezárása után a Bizottság be fog 
mutatni egy politikatervezetet a jogszer ű migrációra vonatkozóan, amely tartalmazni fogja a 
befogadási eljárásokat is.  
A gazdasági migrációról szóló 2005-ös nyilvános tárgyalás el őkészítése érdekében a 
Bizottság felkér minden érdekelt felet, hogy írás os véleményét 2005. április 15-ig juttassa el 
az alábbi címre: 
The Director General 
Directorate General Justice, Freedom and Security  
European Commission 
B-1049 Brussels 
jls-economic-migration@cec.eu.int
 
HU 14   HU MELLÉKLET  
BIBLIOGRAPHY  
A. Legislative instruments and proposals : 
(1) Council Directive 2003/86/EC of 22 Se ptember 2003 on the right to family 
reunification (applicable as of 3 October 2005);  
(2) Council Directive 2003/109/EC of  25 November 2003 concerning the status of third-
country nationals who are long-term reside nts (applicable as of 26 January 2006);  
(3) Proposal for a Council Directive on the c onditions of admission of third-country 
nationals for the purpose of studies, pup il exchange, unremunerated training or 
voluntary service - COM(2002) 548; political agreement reached in March 2004;  
(4) Proposal for a Council Directive on a speci fic admission procedur e for third country 
researchers - COM(2004) 178; 
(5) Proposal for a Council Directive on the c onditions of entry and residence of third-
country nationals for the purpose of paid  employment and self-employed economic 
activities - COM(2001) 386; 
(6) Council Regulation (EEC) No 1612/68 on fr eedom of movement for workers (in 
particular, article 19(2) for the “Community preference”); 
(7) Council Resolution of 20 June 1994 on limitations on admission of third-country 
nationals to the territory of the Member States for employment; 
(8) Council Directive 2000/43/EC of 29 June 2000 implementing the principle of equal 
treatment between persons irrespective  of racial or ethnic origin;  
(9) Council Directive 2000/ 78/EC of 27 November 2000 establishing a general framework 
for equal treatment in employment and occupation;  
(10) Council Regulation (EC) No 859/2003 of 14  May 2003 extending the provisions of 
Regulation (EEC) No 1408/71 a nd Regulation (EEC) No 574/72 to nationals of third 
countries who are not already covered by those provisions sole ly on the ground of 
their nationality. 
B. Commission Communications:  
(1) Communication from the Commission "Study on the links between legal and illegal 
immigration” - COM (2004) 412 final; 
(2) First Annual Report on Migration and Integration - COM(2004) 508 final; 
(3) Communication from the Co mmission on immigration, inte gration and employment - 
COM(2003) 336 final; 
(4) Communication from the Commission on inte grating migration issues in the EU's 
relations with third count ries - COM(2002) 703 final. 
 
HU 15   HU C. Studies: 
(1) Studies on labour migration, Migrati on Research Group, Ha mburg Institute for 
International Economics (HWWA), Germany;  papers prepared for the European 
Commission, DG Employment and Social  Affairs, June 2004, available at: 
http://europa.eu.int/comm/employment_soc ial/employment_analysis/immigr_new_stu
d_en.htm . The papers examine best practice rega rding recruitment of labour migrants, 
projecting future labour needs and labour mark et integration in the European countries 
as well as in other industrialised countri es. They were prepared by experts from the 
MRG, in cooperation with the Migration Policy Institute, Washington DC. 
(2) Admission of third-country nationals for pa id employment or self-employed activity, 
European Commission, Directorate General for Justice and Home Affairs, 2001, ISBN 
92-894-1689-0. The study, undertaken by Ecot ec Research and Consulting Limited 
between November 1999 and May 2000, anal ysed and compared the legal and 
administrative frameworks in the EU-15 concerning the admissi on of third-country 
nationals to the EU Member States for the purposes of paid employment and self-
employment.