C 348/1

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS A SZÁMVEVŐSZÉKNEK

Az Európai Unió összevont éves beszámolója – 2017

(2018/C 348/01)

TARTALOMJEGYZÉK

ELŐSZÓ 2

EURÓPAI UNIÓS POLITIKAI KERET, IRÁNYÍTÁS ÉS ELSZÁMOLTATHATÓSÁG 4

AZ ÖSSZEVONT BESZÁMOLÓT KÍSÉRŐ MEGJEGYZÉS 9

A 2017-ES PÉNZÜGYI ÉV FŐBB ESEMÉNYEI 10

ÖSSZEVONT PÉNZÜGYI BESZÁMOLÓ ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK 12

MÉRLEG 13

EREDMÉNYKIMUTATÁS 14

CASH FLOW-KIMUTATÁS 15

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL 16

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ 17

A PÉNZÜGYI KIMUTATÁS TÁRGYALÁSA ÉS ELEMZÉSE 92

A KÖLTSÉGVETÉS VÉGREHAJTÁSÁRÓL SZÓLÓ JELENTÉSEK ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK 109

FOGALOMTÁR 166

RÖVIDÍTÉSEK JEGYZÉKE 170

ELŐSZÓ

Megtiszteltetés számomra, hogy előterjeszthetem az Európai Unió 2017-es éves beszámolóját. A beszámoló teljes körű áttekintést nyújt az uniós pénzügyekről és az uniós költségvetés múlt évi végrehajtásáról, többek között információkat tartalmaz az Unió függő kötelezettségeiről, valamint az Unió által vállalt pénzügyi kötelezettségekről és egyéb kötelmekről. A beszámoló tükrözi az Unió tevékenységeinek többéves jellegét, és tartalmazza a fő pénzügyi adatoknak és azok alakulásának a magyarázatát. Az Európai Unió összevont éves beszámolója a Bizottság integrált pénzügyi beszámolási csomagjának része, és alapvető részét képezi kifinomult pénzügyi elszámoltathatósági rendszerünknek.

Míg 2016 az európai projekt szempontjából nehéz év volt, nem utolsósorban az Egyesült Királyságnak az Unióból való kilépésre vonatkozó döntése miatt, 2017 megújult reményeket és perspektívát hozott magával.

A Római Szerződés 60. évfordulója jó alkalommal szolgált arra, hogy mélyen elgondolkodjunk Európa jövőjéről. Megragadtuk az alkalmat, hogy megerősítsük az Unió értékei melletti elkötelezettségünket, és meghatározzuk a 27 tagú Unió prioritásait.

2017-ben az Európai Unió a gazdasági fellendülés fenntarthatóvá tételére összpontosított. Az EU-ban és az euróövezetben a növekedés üteme felülmúlta a várakozásokat: 2,4 %-kal tízéves csúcsot ért el. Az EU-nak azonban szembe kellett néznie számos, a versenyképességgel, a migrációval vagy a biztonsággal kapcsolatos kihívással, és kezelnie kellett néhány jelentős természeti katasztrófát.

Az uniós költségvetés olyan egyedülálló eszköz az Unió számára, amelynek segítségével a célkitűzésekből kézzelfogható helyszíni eredmények lesznek. Kiegészíti a nemzeti költségvetéseket: uniós hozzáadott értéket nyújt olyan területeken, amelyeken az összehangolt válaszadás a leghatékonyabb és legeredményesebb módja prioritásaink megvalósításának.

2017 volt a hatályos többéves pénzügyi keret végrehajtásának negyedik éve; valamennyi pénzügyi program teljes mértékben működőképes. A sok váratlan kihívás miatt azonban újra beigazolódott, hogy mennyire fontos a költségvetés végrehajtásának rugalmas megközelítése. A többéves pénzügyi keret félidős felülvizsgálata további eszközöket biztosított az előre nem látható körülmények kezelésére.

A 2017. évi elfogadott költségvetés középpontjában két fő európai szakpolitikai prioritás: az európai gazdaság további élénkülésének támogatása, valamint a migrációs és menekültügyi válság kezelése állt. A költségvetés egyrészt biztosította a folyamatban lévő programok végrehajtását, másrészt pénzügyi támogatást nyújtott az új kihívások kezeléséhez.

A pénzeszközök csaknem fele – 83,2 milliárd EUR kötelezettségvállalási előirányzatokban – a növekedés, a munkahelyteremtés és a versenyképesség serkentését célozta. Ez az összeg magában foglalta a „Horizont 2020” keretprogramon belül a kutatásra és innovációra, az Erasmus+ programon belül az oktatásra, a COSME programon belül a kis- és középvállalkozásokra, valamint az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközön (CEF) belül az infrastruktúrára irányuló finanszírozást. Emellett az Európai Stratégiai Beruházási Alap (ESBA) révén előmozdítottuk az európai beruházási terv végrehajtását, az európai strukturális és beruházási alapok (esb-alapok) révén pedig a tagállamok és a régiók közötti konvergenciát.

Az Európai Stratégiai Beruházási Alap már több mint 287 milliárd EUR összegű új beruházást mozgósított, és 300 000-nél is több munkahely megteremtését segítette elő. Az Európai Parlament és a Tanács 2017 decemberében úgy határozott, hogy kibővíti és kiterjeszti az alapot, hogy az 2020-ig akár 500 milliárd EUR-t is mozgósítani tudjon. Az ESBA-garanciaalap, amelyet a Bizottság azért hozott létre, hogy likviditási tartalékot biztosítson az EBB csoport által a beruházásaira vonatkozóan tett garancialehívások fedezésére, 2017 végén elérte a 3,5 milliárd EUR-t.

54 milliárd EUR-t különítettünk el a gazdasági, társadalmi és területi kohézió erősítését célzó programokra, többek között az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, a Kohéziós Alapra és az Európai Szociális Alapra. Az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezés, amelynek végrehajtása 2017-ben felgyorsult, a fiatalok munkanélküliségének csökkentésére összpontosít Unió-szerte. 2017 végén a támogatásra kiválasztott műveletek teljes elszámolható költsége közel 7 milliárd EUR-t ért el. A tagállami jelentések szerint már 1,7 millió fiatal részesült a kezdeményezés által nyújtott támogatásban.

Az uniós költségvetés továbbá szolidaritási eszközként is szolgált, például amikor 1,2 milliárd EUR-t – az egyetlen részletben valaha nyújtott legmagasabb összeget – biztosított az Európai Unió Szolidaritási Alapjának keretében a 2016-ban és 2017-ben az olaszországi Abruzzo, Lazio, Marche és Umbria régiót ért földrengések miatt.

58,6 milliárd eurót fordítottunk a fenntartható növekedés előmozdítására és Európa természeti erőforrásainak megőrzésére. A programok magukban foglalták a közös agrárpolitika (KAP) piactámogatási intézkedésekkel és vidékfejlesztéssel kapcsolatos pilléreit, a halászatot, valamint a környezetvédelmi és éghajlat-politikai program (LIFE) keretében az éghajlat-politika és környezetvédelem területén folytatott tevékenységeket.

Az uniós költségvetés továbbra is támogatta a migrációs válságra adott átfogó európai választ és Európa külső határainak igazgatását. A Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alap előmozdította a migrációs áramlások hatékony kezelését, valamint a menekültügy és a migráció közös uniós megközelítésének kialakítását. A 2017-ben teljesített kifizetések összege elérte az 576,2 millió EUR-t, amely a 2016. évi összeg majdnem kétszerese. Az EU költségvetéséből finanszírozott Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökség a kibővített megbízatásával jelentősen megerősítette jelenlétét az EU külső határain azzal a céllal, hogy támogassa a tagállamokat határigazgatási tevékenységeikben, és uniós szintű integrált határigazgatást valósítson meg a tagállamokkal közösen.

Az uniós költségvetés azt is lehetővé tette az Unió számára, hogy Európán túl is határozottan tudjon fellépni az Európa szomszédságában tapasztalt turbulens időszakban. Végül, de nem utolsósorban, hozzájárult a globális kihívásokra – például az éghajlatváltozásra – adott válaszhoz azáltal, hogy az éghajlatváltozás mérséklését és az ahhoz való alkalmazkodást célzó intézkedéseket valamennyi főbb uniós kiadási programba beépítette, így a becslések szerint 2017-ben az éghajlati szempontok érvényesítésére nyújtott teljes költségvetési hozzájárulás 20,3 %-ot tett ki.

Az uniós költségvetés optimális teljesítménye a Juncker-Bizottság számára az első naptól kiemelt szempont volt. Határozottan támogatjuk az Európai Parlament, a tagállamok és az Európai Számvevőszék ellenőrző szerepének erősítését nemcsak a programok irányításának módjára, hanem arra vonatkozóan is, hogy azok eredményeket hoznak-e az európai polgárok számára valóban fontos területeken.

A Bizottság – a költségvetési hatósággal együtt – továbbra is szerepet vállal az uniós költségvetésben rejlő, a növekedésbe való beruházást, a munkahelyteremtést és közös kihívásaink kezelését célzó potenciál kiaknázásában.

Günther H. Oettinger

a költségvetésért és az emberi erőforrásokért felelős biztos, Európai Bizottság

EURÓPAI UNIÓS POLITIKAI KERET, IRÁNYÍTÁS ÉS ELSZÁMOLTATHATÓSÁG

Az Európai Unió (EU) egy olyan unió, amelyre 28 (1) európai országa (a tagállamok) közös célkitűzéseik elérése érdekében hatásköröket ruháznak. Az Unió az emberi méltóság tiszteletben tartása, a szabadság, a demokrácia, az egyenlőség, a jogállamiság, valamint az emberi jogok – ideértve a kisebbségekhez tartozó személyek jogait – tiszteletben tartásának értékein alapul. Ezek az értékek közösek a tagállamokban, a pluralizmus, a megkülönböztetés tilalma, a tolerancia, az igazságosság, a szolidaritás, valamint a nők és a férfiak közötti egyenlőség társadalmában.

1. POLITIKAI KERET

Uniós szerződések

Az Uniót és az európai intézményeket vezérlő átfogó célkitűzéseket és elveket a Szerződések határozzák meg. Az Unió és az uniós intézmények kizárólag a Szerződésekben rájuk ruházott hatáskörök határain belül járhatnak el a Szerződésekben foglalt célkitűzések megvalósítása érdekében, és ennek során be kell tartaniuk a szubszidiaritás és az arányosság elvét (2). Célkitűzései megvalósítása és szakpolitikái végrehajtása érdekében az Unió gondoskodik a számára szükséges pénzügyi eszközökről. A Bizottság felelős azért, hogy a tagállamokkal együttműködésben és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvével összhangban megvalósítsa a célkitűzéseket.

Az EU a Szerződésben foglalt célkitűzéseket számos eszközzel valósítja meg, ezek egyike az uniós költségvetés. További eszköz például a jogszabályok előterjesztése vagy a szakpolitikai stratégiák megvalósítása.

Az Európa 2020 stratégia

Az uniós tagállamok állam-, illetve kormányfői által 2010-ben elfogadott Európa 2020 stratégia 10 évre szóló uniós szintű foglalkoztatási és növekedési stratégiát határoz meg az EU számára (3). A stratégia az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés három, egymást kölcsönösen erősítő prioritását terjesztette elő öt uniós kiemelt céllal. A stratégia sikere az Unió valamennyi szereplőjének együttes fellépésétől függ.

Az uniós költségvetés csupán az egyik olyan uniós ösztönző, amely hozzájárul az Európa 2020 céljainak megvalósításához. Az Európa 2020 stratégiával kapcsolatos konkrét eredmények megvalósítása érdekében számtalan nemzeti, uniós és nemzetközi szintű intézkedés van folyamatban.

A Bizottság politikai prioritásai

A Bizottság politikai prioritásait a Bizottság elnöke által meghatározott politikai iránymutatás fekteti le, amely az EU hosszú távú növekedési stratégiájának számító Európa 2020 stratégiával teljes mértékben összhangban álló és kompatibilis ütemtervet nyújt a Bizottság fellépéséhez.

10 PRIORITÁS

— Új lendület a foglalkoztatásnak, a növekedésnek és a beruházásoknak. — Észszerű és kiegyensúlyozott szabadkereskedelmi megállapodás az Egyesült Államokkal. — Az összekapcsolt digitális egységes piac. — A jogérvényesülés és az alapvető jogok kölcsönös bizalmon alapuló térsége. — Ellenállóképes energiaunió és jövőbe mutató éghajlat-politika. — Elmozdulás egy új migrációs politika felé. — Megerősített iparon alapuló, mélyebb és méltányosabb belső piac. — Európa erősebb globális szerepvállalása. — Mélyebb és méltányosabb gazdasági és monetáris unió (GMU). — A demokratikus változás Uniója.

A 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend (4)

A fenntartható fejlődés régóta az európai projekt középpontjában áll. A Szerződések elismerik gazdasági, társadalmi és környezeti aspektusait, amelyeket együttesen kell figyelembe venni. Az EU olyan fejlődés mellett kötelezte el magát, amely anélkül elégíti ki a jelen szükségleteit, hogy megfosztaná a jövő generációit saját szükségleteik kielégítésének lehetőségétől. Az uniós költségvetés lényeges szerepet játszik a fenntarthatósággal kapcsolatos számos kihívás tekintetében, az ifjúsági munkanélküliségtől és a népesség elöregedésétől kezdve az éghajlatváltozáson, a környezetszennyezésen és a fenntartható energiaforrásokra való átálláson át egészen a migrációig. A jelenlegi Bizottság a fenntartható fejlődést a kulcsfontosságú, több területre kiterjedő projektekben, valamint az ágazati politikákban és kezdeményezésekben is érvényesíti.

A többéves pénzügyi keret és a kiadási programok

Az uniós költségvetés által támogatott szakpolitikákat a többéves pénzügyi keretnek és a kiadási programokat meghatározó releváns ágazati jogszabályoknak megfelelően hajtják végre.

A többéves pénzügyi keret az EU politikai prioritásait fogalmazza meg pénzügyi értelemben elegendően hosszú időszakra ahhoz, hogy eredményesen meg lehessen azokat valósítani, és koherens hosszú távú jövőképet nyújtsanak az uniós források kedvezményezettjei és a társfinanszírozó nemzeti hatóságok számára. A többéves pénzügyi keret maximális éves összegeket (felső határokat) határoz meg az uniós kiadások egészére és a főbb kiadási kategóriákra (fejezetekre) vonatkozóan. Az összes fejezet felső határainak összege adja a kötelezettségvállalási előirányzatok teljes felső határát. A többéves pénzügyi keretet a tagállamok egyhangúlag, az Európai Parlament egyetértésével fogadják el, jelezve, hogy valamennyien egyetértenek a célkitűzésekkel és a kiadási szinttel (a költségvetési kötelezettségvállalások és kifizetések legmagasabb szintjével). A Parlament és a Tanács által elfogadott uniós költségvetés és programok irányításáért és végrehajtásáért a Bizottság felel. A tényleges végrehajtást és a kiadások nagy részét (hozzávetőleg 75 %-át) a nemzeti és helyi hatóságok teljesítik, de ennek felügyeletéért a Bizottság felel. A Bizottság a költségvetést az Európai Számvevőszék szigorú felügyelete mellett kezeli. Mindkét intézmény célja a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás biztosítása.

Intézményközi megállapodás

A többéves pénzügyi keretet az intézményközi megállapodás (5) egészíti ki, amely az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti politikai megállapodás. A 2013-ban az EUMSZ 295. cikkének megfelelően elfogadott megállapodás célja a költségvetési fegyelem betartatása, az éves költségvetési eljárás működésének és az intézmények közötti, költségvetési kérdésekben való együttműködésnek a javítása, valamint a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás biztosítása.

Éves költségvetés

Az éves költségvetést a Bizottság készíti el, és az EUMSZ 314. cikke szerinti eljárás alapján rendszerint december közepén fogadja el az Európai Parlament és a Tanács. A költségvetési egyensúly elvének megfelelően egy adott pénzügyi évre vonatkozóan a teljes bevételnek egyensúlyban kell lennie a teljes kiadással (a kifizetési előirányzatokkal).

Az EU fő finanszírozási forrása a saját forrásokból származó bevétel, amelyet egyéb bevételek egészítenek ki. A saját forrásoknak három fajtája van: a tradicionális saját források (például vámok és cukorilleték), a hozzáadottérték-adón alapuló (héaalapú) saját forrás és a bruttó nemzeti jövedelmen (GNI) alapuló forrás. Az EU tevékenységeiből származó egyéb bevételek (például a versenyügyi bírságok) általában az összbevétel kevesebb mint 10 %-át teszik ki. A költségvetés finanszírozásához szükséges saját források teljes összege az összes kiadás és az egyéb bevételek különbözeteként kerül meghatározásra. A saját források teljes összege nem haladhatja meg a tagállamok bruttó nemzeti jövedelme (GNI) összegének 1,20 %-át.

Az EU operatív kiadásai a többéves pénzügyi keret különböző fejezeteit fedezik, és a pénz kifizetésétől és kezelésétől függően különböző formát öltenek. Az uniós költségvetés végrehajtásának három irányítási módja van:

Megosztott irányítás: e módszer esetében a költségvetés végrehajtásának egyes feladatait tagállamokhoz delegálják. A kiadások mintegy 75 %-a ezen irányítási mód alá tartozik, és olyan területeket foglal magában, mint a mezőgazdasági kiadások és a strukturális intézkedések.

Közvetlen irányítás: a költségvetést közvetlenül a Bizottság szolgálatai hajtják végre.

Közvetett irányítás: ez azokra az esetekre vonatkozik, amikor a Bizottság egyes költségvetés-végrehajtási feladatokat harmadik felekre, például uniós szabályozó ügynökségekre vagy nemzetközi szervezetekre ruház át.

Költségvetési rendelet

Az általános költségvetésre alkalmazandó költségvetési rendelet az EU pénzügyei szabályozási architektúrájának központi jogszabálya, amely megállapítja az uniós költségvetésre alkalmazandó uniós pénzügyi szabályokat.

2. IRÁNYÍTÁS ÉS ELSZÁMOLTATHATÓSÁG AZ EU-BAN

2.1. INTÉZMÉNYI STRUKTÚRA

Az EU szervezeti irányítása magában foglalja az intézményeket, az ügynökségeket és egyéb uniós szerveket, amelyeket az összevont pénzügyi beszámolóhoz fűzött 9. megjegyzés sorol fel. Az Európai Beruházási Bank (EBB) és az Európai Beruházási Alap (EBA) nem tartozik a költségvetési rendelet hatálya alá. A szakpolitikák kidolgozásáért és a döntéshozatalért felelős fő intézmények a következők: az Európai Parlament, az Európai Tanács, a Tanács és a Bizottság.

A Bizottság az EU végrehajtó testülete, és előmozdítja annak általános érdekeit. Ezt a következő módon teljesíti: jogszabályokat javasol, megvalósítja az uniós szakpolitikákat, felügyeli a Szerződések és az uniós jog pontos végrehajtását, irányítja az uniós költségvetést, valamint Európán kívül képviseli az Uniót.

A Bizottság belső működése a jó irányítást alátámasztó fő elveken alapul: egyértelmű szerepek és felelősségi körök, határozott elkötelezettség a teljesítménymenedzsment, valamint a jogi keretnek való megfelelés mellett, világos elszámoltathatósági mechanizmusok, magas színvonalú és inkluzív szabályozási keret, nyitottság és átláthatóság, valamint szigorú etikai normák.

2.2. A BIZOTTSÁG IRÁNYÍTÁSI STRUKTÚRÁJA

Az Európai Bizottság egyedi irányítási rendszerrel rendelkezik, amelyben egyértelműen szétválasztják a politikai és az igazgatási felügyeleti struktúrákat, valamint pontosan meghatározzák a felelősségi köröket és a pénzügyi elszámoltathatóságot (6). A rendszer a Szerződéseken alapul, és a struktúra úgy változott, hogy igazodjon a változó környezethez, valamint összhangban maradjon a vonatkozó nemzetközi normákban meghatározott bevált gyakorlattal (7).

— A biztosi testület politikai felelősséget vállal testületileg a Bizottság munkájáért. A költségvetés operatív végrehajtását a főigazgatókra és a szolgálatvezetőkre ruházzák, akik a Bizottság igazgatási struktúrájának vezetői (8).

— A biztosi testület a pénzügyi irányítási feladatokat a főigazgatókra vagy a szolgálatvezetőkre ruházza, akik így megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselőkké válnak. Ezeket a feladatokat tovább lehet ruházni az igazgatókra, az egységvezetőkre és másokra, akik így közvetve megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselőkké válnak. Az engedélyezésre jogosult tisztviselő felelőssége a teljes irányítási folyamatot magában foglalja, az intézmény által meghatározott szakpolitikai célkitűzések elérése érdekében végzendő teendőktől a tevékenységek működési és költségvetési szempontokat egyaránt szem előtt tartó irányításáig.

A Bizottságon belül így egyértelműen meghatározzák és alkalmazzák a pénzügyi irányításban betöltött szerepeket és az abban viselt felelősségi köröket. Ez egy egyértelmű felelősségi körökkel rendelkező decentralizált megközelítés, amelynek célja olyan igazgatási kultúra kialakítása, amely arra ösztönzi a köztisztviselőket, hogy vállaljanak felelősséget az ellenőrzésük alá tartozó tevékenységekért, és hogy ellenőrzést adjon nekik azon tevékenységek fölött, amelyekért felelősek.

A Bizottság stratégiai tervezési és programozási ciklusán belül minden engedélyezésre jogosult tisztviselőnek éves tevékenységi jelentést kell készítenie az éves tevékenységekről, szakpolitikai eredményekről és eredményekről. Ebben a jelentésben az engedélyezésre jogosult tisztviselő kijelenti, hogy a forrásokat a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás alapelveivel összhangban használták fel, továbbá hogy kialakította azokat a kontrolleljárásokat, amelyek megfelelőképpen biztosítják az alapul szolgáló műveletek jogszerűségét és szabályszerűségét. A Bizottság szintjén ezeket az eredményeket összesített formában, a költségvetésre vonatkozó éves irányítási és teljesítményjelentésben fogadják el és teszik közzé, amelyet megküldenek az Európai Parlament és a Tanács részére. A biztosi testület fő eszközként e jelentés útján vállal politikai felelősséget a költségvetés irányításáért.

A Bizottság számvitelért felelős tisztviselője központilag felel a pénzgazdálkodásért, a beszedési eljárásokért, a nemzetközi költségvetési számviteli standardok és módszerek alapján a számviteli szabályok megállapításáért, a számviteli rendszerek validálásáért, valamint a Bizottság és az EU összevont éves beszámolójának elkészítéséért. A számvitelért felelős tisztviselő továbbá aláírásával látja el a beszámolót, kijelentve ezzel, hogy a beszámoló minden lényegi szempontból valós képet ad a pénzügyi helyzetről, a műveletek eredményéről és a cash flow-król. Az éves beszámolót a biztosok testülete fogadja el. A számvitelért felelős tisztviselő független, és nagy felelősséget visel a Bizottságban a pénzügyi jelentéstétel tekintetében. A Bizottság belső ellenőre ehhez hasonlóan központosított és független szerepet tölt be, amelynek keretében független tanácsadást nyújt, illetve véleményeket és ajánlásokat ad ki a Bizottság, az uniós ügynökségek és más autonóm szervek belsőkontroll-rendszereinek minőségéről és működéséről.

Az Ellenőrzésfelügyeleti Bizottság nyomon követi az ellenőrzések végrehajtását, különösen a belső ellenőrzési szolgálat által végzettekét, de az Európai Számvevőszék ellenőrzései alapján is eljár, valamint értékeli a belső ellenőrzés színvonalát, hogy általánosabb képet kapjon a Bizottság kontrollrendszereiről.

A szervezetirányító tanács azáltal játszik szerepet a Bizottság szervezeti irányításában, hogy felügyeletet és stratégiai iránymutatást nyújt a fő szervezeti irányítási kérdésekre vonatkozóan, beleértve a pénzügyi és a humánerőforrások irányításával kapcsolatosakat is. A főtitkár által vezetett szervezetirányító tanács a költségvetésért, a humánerőforrásokért és az informatikáért felelős főigazgatók és kabinetek részvételével rendszeres üléseket tart annak biztosítása érdekében, hogy a Bizottság rendelkezzen az elnök politikai prioritásainak hatékony és eredményes megvalósításához szükséges szervezeti és technikai struktúrákkal.

2.3. TELJESÍTMÉNYKERET

A szilárd teljesítménykeret kialakítása elengedhetetlen ahhoz, hogy a fő hangsúly az eredményeken, az uniós hozzáadott értéken és az uniós programok hatékony és eredményes pénzgazdálkodásán legyen. Az uniós költségvetés teljesítménykerete nagyon pontosan meghatározott, és a teljesítményalapú költségvetés-tervezés kereteinek standard indexében magasabb pontszámot kap, mint a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) bármely tagja. Az uniós költségvetés teljesítménykerete különféle típusú és szintű stratégiai célokról és célkitűzésekről ad jelentést, többek között az Európa 2020 stratégiáról és más politikai prioritásokról. Figyelembe kell vennie továbbá a szakpolitikák és programok egymást kiegészítő jellegét és általános érvényesítését, valamint a tagállamoknak az uniós költségvetés végrehajtásában való kiemelt szerepét.

— A célkitűzések, a mutatók és a célok kiemelt helyen szerepelnek a programok jogalapjában, és a Bizottság minden évben jelentést tesz azokról a költségvetési tervezethez csatolt programindokolások révén. A programindokolások minden olyan kulcsfontosságú információt tartalmaznak, amelyek az alapos programellenőrzéshez és a teljesítményméréshez szükségesek: ez magában foglalja a hétéves pénzügyi kötelezettségvállalásokat; a program teljesítményének alapforgatókönyveit (a szakpolitikai intézkedés kiindulópontjait); a végcélokat (amelyeket a többéves programozási időszak végéig kell elérni); és a közbenső mérföldköveket.

— Annak biztosítása érdekében, hogy a prioritásokhoz forrásokat rendeljenek, és valamennyi fellépés számottevő eredményt érjen el, és hozzáadott értéket is teremtsen, a Bizottság végrehajtja az „Eredményközpontú uniós költségvetés” elnevezésű kezdeményezését. A kezdeményezés a 2014–2020-as időszakra vonatkozó teljesítménykeretre építve a megfelelés és a teljesítmény közötti jobb egyensúly megteremtését segíti elő.

— Az uniós költségvetésre vonatkozó éves irányítási és teljesítményjelentés átfogó áttekintést nyújt az uniós költségvetés teljesítményéről, irányításáról és védelméről. Felvilágosítással szolgál arról, hogy az uniós költségvetés hogyan támogatja az Európai Unió politikai prioritásait, továbbá az uniós költségvetéssel elért eredményekről, és arról is, hogy a Bizottság milyen szerepet játszik a költségvetési irányítás és a pénzgazdálkodás legmagasabb normáinak biztosításában és előmozdításában.

— Az Európai Számvevőszék szisztematikus és alapos megközelítést alkalmaz a költségvetés-tervezés minőségi szempontjainak – többek között a teljesítménydimenziónak – az értékelésére, az éves jelentésének szokásos részeként és különjelentéseken keresztül.

Mindezek az elemek szilárd alapot biztosítanak a költségvetési hatóságnak ahhoz, hogy a következő éves költségvetés meghatározásakor jelentős tényezőként vegye figyelembe a teljesítményt.

2.4. PÉNZÜGYI BESZÁMOLÁS

Az EU pénzügyi beszámolásának fő eleme az EU integrált pénzügyi beszámolási csomagja, amely az EU összevont éves beszámolójából, a költségvetésre vonatkozó éves irányítási és teljesítményjelentésből és a mentesítés nyomon követéséről szóló jelentésből áll. Az integrált pénzügyi beszámolási csomag minden évben átfogó képet nyújt a nyilvánosság számára az EU pénzügyi és működési helyzetéről.

Az EU összevont éves beszámolója tájékoztatást nyújt az EU intézményeinek, ügynökségeinek és egyéb szerveinek tevékenységéről eredményszemléletű elszámolási és költségvetési szempontból. E beszámoló nem tartalmazza a tagállamok éves beszámolóját.

Az EU összevont éves beszámolója két önálló, de egymással kapcsolatban lévő részből áll:

a) az összevont pénzügyi beszámoló; és

b) a költségvetés végrehajtásáról szóló jelentések, amelyek összesített képet adnak a költségvetés végrehajtásáról.

Az EU összevont éves beszámolóját ezenfelül a pénzügyi kimutatás tárgyalása és elemzése kíséri, amely összefoglalja a pénzügyi kimutatásokban szereplő jelentős változásokat és tendenciákat, valamint ismerteti azokat a jelentős kockázatokat és bizonytalanságokat, amelyekkel az EU szembesül és amelyeket a jövőben meg kell oldani.

Beszámolás és elszámoltathatóság a Bizottságnál:

Integrált pénzügyi beszámolási csomag Az EU összevont éves beszámolója Éves irányítási és teljesítményjelentés a költségvetésre vonatkozóan Jelentés a mentesítés nyomon követéséről Egyéb jelentések Általános jelentés az Európai Unió tevékenységeiről A főigazgatóságok éves tevékenységi jelentései Jelentés a költségvetési és pénzgazdálkodásról

2.5. KÜLSŐ ELLENŐRZÉS ÉS MENTESÍTÉSI ELJÁRÁS

Külső ellenőrzés

Az uniós intézmények (és szervek) külső ellenőre az Európai Számvevőszék (a Számvevőszék). A Számvevőszék alapvető célja, hogy hozzájáruljon az Unió pénzügyi gazdálkodásának javításához, előmozdítsa az elszámoltathatóságot és az átláthatóságot, és az uniós polgárok pénzügyi érdekeinek független őreként tevékenykedjen. A Számvevőszék feladata az Unió független külső ellenőreként annak ellenőrzése, hogy az uniós pénzeszközökkel helyesen számoltak-e el, illetve a szabályoknak és jogi előírásoknak megfelelően, valamint az értékarányosságot szem előtt tartva szedték-e be és költötték-e el azokat.

Az Európai Unió éves beszámolóját és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodását a Számvevőszék ellenőrzi, amely tevékenysége részeként az Európai Parlament és a Tanács számára összeállítja a következőket:

1. az általános költségvetésből finanszírozott tevékenységekről szóló éves jelentés, amely részletezi az éves beszámolóval és a beszámoló alapjául szolgáló műveletekkel kapcsolatos észrevételeit;

2. ellenőrzésein alapuló és megbízhatósági nyilatkozat formájában az éves jelentésben szereplő vélemény i. a beszámoló megbízhatóságáról, valamint ii. a beszámoló alapjául szolgáló – a beszedett bevételeket és a végső kedvezményezetteknek teljesített kifizetéseket magukban foglaló – műveletek jogszerűségéről és szabályszerűségéről; és

3. meghatározott területeket lefedő különjelentések.

Mentesítés

Egy költségvetési ciklus utolsó lépése a mentesítési eljárás az adott pénzügyi év vonatkozásában. A mentesítés a költségvetés-végrehajtás külső ellenőrzésének politikai vetülete, az a határozat, amellyel a mentesítésért felelős hatóság (azaz a Tanács ajánlására eljáró Európai Parlament) mentesíti a Bizottságot (és más uniós szerveket) egy adott költségvetés irányításának felelőssége alól. Ez a határozat a következők vizsgálatán alapul: az EU összevont éves beszámolója és a Bizottság jelentései (az éves irányítási és teljesítményjelentés, az előző évi mentesítés nyomon követéséről szóló jelentés és az elvégzett belső ellenőrzésekről szóló, a mentesítésért felelős hatóságnak címzett éves jelentés), valamint az Európai Számvevőszék éves jelentése, ellenőri véleménye (a megbízhatósági nyilatkozat) és különjelentései. Figyelembe veszi továbbá a Bizottság kérdésekre és további információkérésekre adott írásbeli válaszait, valamint a költségvetési biztos és a fő kiadási területekért felelős biztosok meghallgatását az Európai Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottsága (CONT) előtt.

A mentesítési eljárás háromféle eredményre vezethet: a mentesítés megadása, halasztása vagy elutasítása. A mentesítésről szóló végső jelentések az Európai Parlament és a Tanács által a Bizottságnak címzett konkrét kéréseket is tartalmazzák. A kérések egy nyomonkövetési jelentés tárgyát képezik, amelyben a Bizottság ismerteti az általa már megtett vagy meghozni kívánt konkrét intézkedéseket.

AZ ÖSSZEVONT BESZÁMOLÓT KÍSÉRŐ MEGJEGYZÉS

Az Európai Unió 2017. évi összevont éves beszámolója az intézmények és szervek által az Európai Unió általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendelet 148. cikkének (2) bekezdése értelmében bemutatott adatok alapján került összeállításra. Kijelentem, hogy a beszámoló e költségvetési rendelet IX. címének, valamint a pénzügyi kimutatások megjegyzéseiben rögzített számviteli alapelveknek, szabályoknak és módszereknek megfelelően készült.

Ezen intézmények és szervek számvitelért felelős tisztviselői valamennyi olyan adatot rendelkezésemre bocsátottak – és igazolták azok megbízhatóságát –, amelyek az Európai Unió eszközeit és forrásait, valamint költségvetésének végrehajtását bemutató beszámolók összeállításához szükségesek.

Kijelentem, hogy ezen adatok, valamint az Európai Bizottság beszámolójának ellenjegyzéséhez általam szükségesnek ítélt ellenőrzések alapján megalapozott bizonyossággal rendelkezem arról, hogy a beszámoló minden lényegi szempontból valós képet ad az Európai Unió pénzügyi helyzetéről, műveleteinek eredményéről és cash flow-iról.

[aláírás] Rosa ALDEA BUSQUETS a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője 2018. június 22.

A 2017-ES PÉNZÜGYI ÉV FŐBB ESEMÉNYEI

A 2017. évi uniós költségvetés végrehajtása

A 2017. évi elfogadott költségvetés középpontjában két fő európai szakpolitikai prioritás: az európai gazdaság további élénkülésének támogatása és a szomszédságunkban jelentkező biztonsági és humanitárius kihívások kezelése áll. A megemelt finanszírozás az európai uniós növekedés, foglalkoztatás és versenyképesség növelésére irányuló beruházások előmozdítását, valamint az Unió külső határainak védelméhez szükséges erőforrások biztosítását célozták, hogy ezáltal fokozzák a biztonságot az Unión belül és kívül, elősegítsék a menekültek befogadását és integrációját, továbbá kezeljék a migráció kiváltó okait a származási és tranzitországokban.

Az uniós költségvetés 2017-es végrehajtása kötelezettségvállalási előirányzatokban összesen 171,1 milliárd EUR-t, kifizetési előirányzatokban pedig összesen 137,4 milliárd EUR-t tett ki.

A pénzeszközök csaknem fele – 83,3 milliárd EUR kötelezettségvállalási előirányzatokban – a növekedés, a munkahelyteremtés és a versenyképesség serkentését célozta. Ez az összeg magában foglalta a „Horizont 2020” keretprogramon belül a kutatásra és innovációra, az Erasmus+ programon belül az oktatásra, a COSME programon belül a kis- és középvállalkozásokra, továbbá az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközre (CEF) és az Európai Stratégiai Beruházási Alap (ESBA) garanciaalapjára irányuló finanszírozást. Az ESBA az európai beruházási terv végrehajtását segítő eszköz, amelynek célja az európai strukturális és beruházási alapok (esb-alapok) révén a tagállamok és a régiók közötti konvergencia előmozdítása. Ezenfelül az uniós költségvetésből az európai mezőgazdasági termelőknek nyújtott támogatás 44,7 milliárd EUR volt kifizetési előirányzatokban.

A költségvetés révén továbbá megerősítettük az Unió külső határait, valamint kezeltük a menekültügyi válságot és az irreguláris migrációt: finanszírozást nyújtottunk a migránscsempészés megelőzését és a migráció hosszú távú mozgatórugóinak a származási és tranzitországokkal együttműködésben történő kezelését célzó eszközök megerősítésére, a legális migrációval – többek között a védelemre szoruló személyek áttelepítésével – kapcsolatos szakpolitikák szigorítására és a menekültek EU-n belüli integrációja tekintetében a tagállamoknak nyújtott támogatásra.

Az Egyesült Királyság kilépése az Európai Unióból

Háttér-információk

2016. június 23-án az Egyesült Királyságban az európai uniós tagságról szóló népszavazáson részt vevő állampolgárok többsége az Unióból való kilépésre szavazott. Az Egyesült Királyság 2017. március 29-én hivatalosan bejelentette az Európai Tanácsnak azon szándékát, hogy kilép az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből (Euratom). Ezzel aktiválta az Európai Unióról szóló szerződés 50. cikkét, amely meghatározza, milyen eljárás révén léphet ki egy tagállam az Unióból.

A tárgyalás menete

2017. április 29-én az Európai Tanács rendkívüli ülésén a 27 másik tagállam vezetői politikai iránymutatásokat fogadtak el az Egyesült Királyság Európai Unióból való rendezett kilépéséről. Ezek meghatározták a tárgyalások keretét, valamint rögzítették az EU általános álláspontjait és elveit. Négy nappal később a Bizottság – a tárgyalási irányelvek tervezetének kíséretében – ajánlást küldött a Tanácsnak az Egyesült Királysággal az 50. cikk szerint folytatandó tárgyalások megnyitásáról.

Május 22-én a Tanács határozatot fogadott el az Egyesült Királysággal folytatandó tárgyalások megkezdésének engedélyezéséről és a Bizottság uniós tárgyalóként való hivatalos kijelöléséről. Emellett elfogadta a tárgyalási irányelvek első csoportját. Ezek egyértelmű struktúrát és egységes uniós megközelítést biztosítottak a tárgyalásokhoz.

Az EU-t Michel Barnier képviseli, akit az Európai Bizottság az uniós tárgyalóküldöttség vezetőjének nevezett ki. Az Európai Bizottságon belül Michel Barnier vezetésével egy munkacsoport hangolja össze a tárgyalásokhoz kapcsolódó stratégiai, operatív, jogi és pénzügyi kérdésekkel kapcsolatos munkát. A Bizottság a tárgyalások során mindvégig beszámol a Tanácsnak, valamint részletesen és rendszeresen tájékoztatja az Európai Parlamentet is.

A tárgyalások első szakasza

A tárgyalások első szakasza 2017. június 19-én vette kezdetét. Célja az volt, hogy a lehető legrészletesebb tájékoztatást és legnagyobb jogbiztonságot nyújtsa, és meghatározza az Egyesült Királyság EU-ból történő kiválásának módját.

2017 óta hat tárgyalási körre került sor. A tárgyalások a következő három kiemelt kérdésre összpontosítottak: a polgárok jogainak védelme; az Írország és Észak-Írország egyedülálló körülményeinek kezelésére szolgáló keret; valamint olyan pénzügyi elszámolás, amellyel biztosítható, hogy mind az Unió, mind az Egyesült Királyság teljesíti a kilépést megelőzően keletkezett pénzügyi kötelezettségeit. A tárgyalások a kilépéssel kapcsolatos egyéb kérdésekre is kitértek.

2017. december 8-án az Európai Bizottság annak megállapítására irányuló javaslatot terjesztett az Európai Tanács elé, hogy az Egyesült Királysággal az 50. cikk szerint folytatott tárgyalások első szakaszában kellő előrelépés történt. A Bizottság értékelése a Bizottság és az Egyesült Királyság kormánya tárgyalói által elfogadott együttes jelentésen alapult. E jelentésben az Egyesült Királyság vállalta, hogy a hatályos többéves pénzügyi keret és a korábbi pénzügyi tervek szerinti valamennyi kötelezettségét – ideértve az Unió kötelezettségeinek és függő kötelezettségeinek rá eső részét is – úgy teljesíti, mintha még mindig tagállam lenne.

December 15-én az Európai Tanács megerősítette, hogy kellő előrelépés valósult meg, és a vezetők iránymutatásokat fogadtak el a tárgyalások második szakaszába történő továbblépés érdekében, amelyek kiterjednek a lehetséges átmeneti rendelkezésekre, valamint az EU és az Egyesült Királyság közötti jövőbeli kapcsolatra.

A tárgyalások következő szakasza

2017. december 20-án az Európai Bizottság tárgyalásiirányelv-tervezetet is tartalmazó ajánlást küldött a Tanácsnak arra vonatkozóan, hogy kezdjék meg a tárgyalások következő szakaszáról szóló megbeszéléseket. Ezek a tárgyalási irányelvek kiegészítik a 2017 májusában kiadottakat, és további részleteket tartalmaznak a lehetséges átmeneti intézkedéseket illetően.

Az ajánlás emlékeztet arra is, hogy a tárgyalások első szakaszának a Bizottság közleményében és az együttes jelentésben körvonalazott eredményeit át kell ültetni jogi rendelkezésekbe. Az Európai Tanács december 15-i iránymutatásaival összhangban 2018. január 29-én elfogadták az átmeneti intézkedésekre vonatkozó kiegészítő tárgyalási irányelveket.

2018. március 19-én a Bizottság közzétette a kilépésről rendelkező megállapodás tervezetét, amely ismertette az Egyesült Királysággal 2018. március 16–19-én tartott tárgyalási fordulók során tett előrehaladást. A kilépésről rendelkező megállapodásnak a pénzügyi elszámolásról szóló részében az EU és az Egyesült Királyság jogi rendelkezésekbe ültette át a tárgyalások első szakaszában elért (és az együttes jelentésben bemutatott) eredményeket.

A kilépésről rendelkező megállapodás tervezetének közzétételét követően az Európai Tanács 2018. március 23-án további iránymutatást adott ki az EU és az Egyesült Királyság jövőbeli kapcsolatára vonatkozó keret általános értelmezéséről szóló tárgyalások megkezdése céljából. A tárgyalásoknak 2018 őszéig kell lezárulniuk, hogy elegendő idő álljon rendelkezésre ahhoz, hogy 2019. március 29-ig a Tanács az Európai Parlament jóváhagyásának megszerzését követően megkösse a kilépésről rendelkező megállapodást, majd a megállapodást az Egyesült Királyság saját eljárásai keretében jóvá tudja hagyni.

Pénzügyi elszámolás és a 2017. évi uniós éves beszámoló

Ami a pénzügyi elszámolást illeti, a kilépésről rendelkező megállapodás tervezetének március 19-i közzétételével megerősített együttes jelentés azt tartalmazta, hogy az Egyesült Királyság a hatályos többéves pénzügyi keret és a korábbi pénzügyi tervek szerinti valamennyi kötelezettségét úgy teljesíti, mintha még mindig tagállam lenne. Konkrétabban, a kilépésről rendelkező megállapodás tervezete kimondja, hogy az Egyesült Királyság különösen az alábbiak rá eső részéért felelős az Uniónak:

— az uniós költségvetés és az uniós decentralizált ügynökségek költségvetéseinek 2020. december 31-én fennálló költségvetési kötelezettségvállalásai – lásd a kilépésről rendelkező megállapodás 133. cikkét,

— az Unió 2020. december 31-ig felmerülő kötelezettségeinek finanszírozása, bizonyos kivételekkel – lásd a 135. cikket,

— az Unió azon függő pénzügyi kötelezettségei, amelyek a kilépés időpontja előtt elhatározott/jóváhagyott pénzügyi műveletekből származnak – lásd a 136. cikket, és

— az Unió függő kötelezettségeinek mentesítéséhez szükséges azon kifizetések, amelyek az Unió pénzügyi érdekeit érintő jogi ügyekhez kapcsolódóan válnak esedékessé (feltéve, hogy az említett ügyek tárgyát képező tények nem 2020. december 31-e után merültek fel) – lásd a 140. cikket.

E beszámoló elkészítésének időpontjában ezek a rendelkezésre álló legfrissebb információk. A jelenlegi helyzet alapján a kilépési folyamat 2017. december 31-ig nem volt hatással az EU összevont éves beszámolójára.

Megjegyzendő továbbá, hogy a Bizottság 2018. május 2-án előterjesztette a 2021-ben kezdődő következő többéves pénzügyi keretre irányuló javaslatát, amelyet annak alapján készített el, hogy az Egyesült Királyság uniós tagsága megszűnik.

ÖSSZEVONT PÉNZÜGYI BESZÁMOLÓ ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK (1)

TARTALOMJEGYZÉK

MÉRLEG 13

EREDMÉNYKIMUTATÁS 14

CASH FLOW-KIMUTATÁS 15

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL 16

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ 17

1. LÉNYEGES SZÁMVITELI POLITIKÁK 17

2. MEGJEGYZÉSEK A MÉRLEGHEZ 29

3. MEGJEGYZÉSEK AZ EREDMÉNYKIMUTATÁSHOZ 58

4. FÜGGŐ KÖTELEZETTSÉGEK ÉS ESZKÖZÖK 66

5. KÖLTSÉGVETÉSI ÉS JOGI KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSOK 70

6. PÉNZÜGYI KOCKÁZATKEZELÉS 74

7. KAPCSOLT FELEKRE VONATKOZÓ KÖZZÉTÉTELEK 86

8. A MÉRLEGFORDULÓNAP UTÁNI ESEMÉNYEK 88

9. A KONSZOLIDÁLÁS ALKALMAZÁSI KÖRE 88

MÉRLEG

millió EUR Megjegyzés 2017.12.31. 2016.12.31. BEFEKTETETT ESZKÖZÖK Immateriális javak 2.1 405 381 Ingatlanok, gépek és berendezések 2.2 10 745 10 068 Tőkemódszerrel elszámolt befektetések 2.3 581 528 Pénzügyi eszközök 2.4 59 980 62 247 Előfinanszírozás 2.5 25 022 21 901 Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések 2.6 611 717 97 344 95 842 FORGÓESZKÖZÖK Pénzügyi eszközök 2.4 8 655 3 673 Előfinanszírozás 2.5 24 005 23 569 Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések 2.6 11 755 10 905 Készletek 2.7 295 165 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek 2.8 24 111 28 585 68 821 66 897 ESZKÖZÖK ÖSSZESEN 166 165 162 739 HOSSZÚ LEJÁRATÚ KÖTELEZETTSÉGEK Nyugdíj és egyéb munkavállalói juttatások 2.9 (73 122 ) (67 231 ) Céltartalékok 2.10 (2 880 ) (1 936 ) Pénzügyi kötelezettségek 2.11 (50 063 ) (55 067 ) (126 065 ) (124 234 ) RÖVID LEJÁRATÚ KÖTELEZETTSÉGEK Céltartalékok 2.10 (659) (675) Pénzügyi kötelezettségek 2.11 (6 850 ) (2 284 ) Szállítói kötelezettségek 2.12 (39 048 ) (40 005 ) Passzív időbeli elhatárolások 2.13 (63 902 ) (67 580 ) (110 459 ) (110 544 ) KÖTELEZETTSÉGEK ÖSSZESEN (236 524 ) (234 778 ) NETTÓ ESZKÖZÖK (70 359 ) (72 040 ) Tartalékok 2.14 4 876 4 841 Tagállamoktól lehívandó összegek (2) 2.15 (75 234 ) (76 881 ) NETTÓ ESZKÖZÖK (70 359 ) (72 040 )

EREDMÉNYKIMUTATÁS

millió EUR Megjegyzés 2017 2016 BEVÉTELEK Nem visszterhes ügyletekből származó bevétel GNI-alapú források 3.1 78 620 95 578 Tradicionális saját források 3.2 20 520 20 439 Héaalapú források 3.3 16 947 15 859 Pénzbírságok 3.4 4 664 3 858 Kiadások visszafizettetése 3.5 1 879 1 947 Egyéb 3.6 10 376 5 740 133 006 143 422 Visszterhes ügyletekből származó bevétel Pénzügyi bevételek 3.7 1 845 1 769 Egyéb 3.8 1 332 998 3 177 2 767 Összes bevétel 136 183 146 189 KIADÁSOK Tagállamok által végrehajtott 3.9 Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (44 289 ) (44 152 ) Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap és egyéb vidékfejlesztési eszközök (11 359 ) (12 604 ) Európai Regionális Fejlesztési Alap és Kohéziós Alap (17 650 ) (35 045 ) Európai Szociális Alap (7 353 ) (9 366 ) Egyéb (1 253 ) (1 606 ) A Bizottság, végrehajtó ügynökségek és vagyonkezelői alapok által végrehajtott 3.10 (15 738 ) (15 610 ) Egyéb uniós ügynökségek és szervek által végrehajtott 3.11 (2 667 ) (2 547 ) Harmadik országok és nemzetközi szervezetek által végrehajtott 3.11 (4 115 ) (3 258 ) Egyéb jogalanyok által végrehajtott 3.11 (1 478 ) (2 035 ) Személyzeti és nyugdíjköltségek 3.12 (10 002 ) (9 776 ) A munkavállalói juttatásokra vonatkozó aktuáriusi feltételezések változásai 3.13 (3 544 ) (1 068 ) Finanszírozási költségek 3.14 (1 896 ) (1 904 ) Egyéb kiadások 3.15 (6 756 ) (5 486 ) Összes kiadás (128 101 ) (144 456 ) AZ ÉV GAZDASÁGI EREDMÉNYE 8 082 1 733

CASH FLOW-KIMUTATÁS

millió EUR 2017 2016 Az év gazdasági eredménye 8 082 1 733 Működési tevékenységek Amortizáció 99 88 Értékcsökkenés 888 575 Hitelek (növekedése)/csökkenése 497 1 774 Előfinanszírozás állományának (növekedése)/csökkenése (3 557 ) (314) Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések (növekedése)/csökkenése (745) (1 297 ) Készletek (növekedése)/csökkenése (130) (26) A nyugdíjak és az egyéb munkavállalói juttatások növekedése/(csökkenése) 5 891 3 417 Céltartalékok növekedése/(csökkenése) 928 581 Pénzügyi kötelezettségek növekedése/(csökkenése) (438) (2 351 ) Szállítói kötelezettségek növekedése/(csökkenése) (957) 7 813 Passzív időbeli elhatárolások növekedése/(csökkenése) (3 678 ) (821) Nem készpénzes bevételként vett előző évi költségvetési többlet (6 405 ) (1 349 ) Egyéb nem készpénzes mozgások 3 18 Beruházási tevékenységek Az immateriális javak és az ingatlanok, gépek és berendezések (növekedése)/csökkenése (1 687 ) (2 073 ) Tőkemódszerrel elszámolt befektetések (növekedése)/csökkenése (53) (31) Értékesíthető pénzügyi eszközök (növekedése)/csökkenése (3 190 ) (822) Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök (növekedés)/csökkenése (22) (0) NETTÓ CASH FLOW (4 474 ) 6 914 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek nettó növekedése/(csökkenése) (4 474 ) 6 914 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek év eleji állománya 28 585 21 671 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek év végi állománya 24 111 28 585

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL

millió EUR Tagállamoktól lehívandó összegek Felhalmozott többlet/(hiány) Egyéb tartalékok Valós értékelés értékelési tartaléka Nettó eszközök EGYENLEG 2015.12.31-ÉN (77 124 ) 4 390 292 (72 442 ) A garanciaalap-tartalék változása (82) 82 — — Valósérték-változások — — 33 33 Egyéb (59) 44 — (15) Tagállami hozzájárulásként elszámolt, 2015. évi költségvetési eredmény (1 349 ) — — (1 349 ) Az év gazdasági eredménye 1 733 — — 1 733 EGYENLEG 2016.12.31-ÉN (76 881 ) 4 516 325 (72 040 ) A garanciaalap-tartalék változása (20) 20 — — Valósérték-változások — — (2) (2) Egyéb (11) 62 (46) 5 Tagállami hozzájárulásként elszámolt, 2016. évi költségvetési eredmény (6 405 ) — — (6 405 ) Az év gazdasági eredménye 8 082 — — 8 082 EGYENLEG 2017.12.31-ÉN (75 234 ) 4 598 278 (70 359 )

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ

1. LÉNYEGES SZÁMVITELI POLITIKÁK

1.1. JOGALAP ÉS SZÁMVITELI SZABÁLYOK

A beszámoló elkészítése az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (HL L 298., 2012.10.26., 1. o.) (a továbbiakban: a költségvetési rendelet), valamint e költségvetési rendelet alkalmazási szabályairól szóló, 2012. október 29-i 1268/2002/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletnek (HL L 362., 2012.12.31., 1. o.) megfelelően történik.

A költségvetési rendelet 143. cikkének megfelelően az EU a Nemzetközi Költségvetési Számviteli Standardokon (IPSAS) alapuló eredményszemléletű számviteli szabályok alapján készíti el pénzügyi kimutatásait. A Bizottság számvitelért felelős tisztviselője által elfogadott e számviteli szabályokat a konszolidációs körbe bevont valamennyi európai intézménynél és szervnél alkalmazni kell, hogy a pénzügyi kimutatások összeállítását és a konszolidáció menetének összehangolását illetően az elszámolásra, az értékelésre és a beszámoló bemutatására vonatkozóan egységes szabálykészlet kerüljön kidolgozásra.

Új és módosított uniós számviteli szabályok (EAR) alkalmazása

Az uniós számviteli szabályok azon módosításai, amelyek a 2017. január 1-jén vagy azt követően kezdődő éves időszakokra alkalmazandók

A Bizottság számvitelért felelős tisztviselője a következő módosításokat fogadta el:

— az EAR 1 „Pénzügyi kimutatások” szabály módosításai, és

— az EAR 14 „Számviteli politika, a számviteli becslések változásai és hibák” szabály módosításai.

E módosítások az IPSAS 1 „A pénzügyi kimutatások prezentálása” standard és az IPSAS 3 „Számviteli politika, a számviteli becslések változásai és hibák” standard közelmúltbeli, az IPSAS standardok közötti következetesség biztosítására irányuló javításaiból erednek. Következésképpen a kapcsolódó uniós számviteli szabályokat aktualizálták, és a főbb változások a pénzügyi beszámolás minőségi jellemzőinek leírásához, valamint a számviteli politikák kiválasztása és alkalmazása során alkalmazandó források hierarchiájának aktualizálásaihoz kapcsolódnak.

E módosítások elfogadása nem gyakorolt hatást a 2017-es uniós éves beszámolóra.

2017. december 31-ig elfogadott, de még nem alkalmazandó új és módosított uniós számviteli szabályok

Az EU még nem alkalmazta az alábbi új és módosított uniós számviteli szabályokat, amelyeket a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője fogadott el, de amelyek még nem alkalmazandók:

— Az EAR 12 „Munkavállalói juttatások” szabály módosítása (a 2018. január 1-jén vagy azt követően kezdődő éves időszakokra alkalmazandó): Az EAR 12 az új IPSAS 39 standarddal „Munkavállalói juttatások” összhangban módosult. A fő változás az, hogy az aktuáriusi feltételezésekben bekövetkező változásokból eredő nyereséget vagy veszteséget közvetlenül a nettó eszközökben kell megjeleníteni, ellentétben azzal a hatályos követelménnyel, hogy ezeket az eredményben kell megjeleníteni.

Az EU jelenleg elemzi e felülvizsgált uniós számviteli szabály alkalmazásának hatását és gyakorlati következményeit. Nem várható azonban, hogy ez jelentős hatást gyakorolna az összevont pénzügyi beszámolóra, kivéve azt, hogy az aktuáriusi feltételezéseket az eredménykimutatás helyett a nettó eszközökben kell megjeleníteni.

— Az új EAR 20 „Közszektorbeli kombinációk” szabály módosítása (a 2019. január 1-jén vagy az után kezdődő éves időszakokra alkalmazandó): Az IPSAS 40 „Közszektorbeli kombinációk” standardon alapuló új EAR 20 szabály két típusba sorolja a közszektorbeli kombinációkat attól függően, hogy az ügylet közös ellenőrzés alatt történik-e vagy sem: i. összeolvadás, amelyben az ügylet az EU-val kombinációt alkotó gazdálkodó egység könyv szerinti értékén alapul; és ii. felvásárlás, amelyben az ügylet az EU által felvásárolt gazdálkodó egységnek az akvizíció időpontjában érvényes valós értékén alapul. A két típusra különböző követelmények és különböző szintű közzétételi kötelezettségek alkalmazandók annak érdekében, hogy jobban meg lehessen érteni az EU pénzügyi kimutatásainak felhasználóira gyakorolt hatásait.

Az első alkalmazás évében az uniós pénzügyi kimutatásokra gyakorolt hatás attól függ majd, hogy ebben az időszakban az EU részt vesz-e közszektorbeli kombinációs ügyletben.

1.2. SZÁMVITELI ALAPELVEK

A pénzügyi kimutatások célja, hogy valamely gazdálkodó egység pénzügyi helyzetéről, teljesítményéről és cash flow-iról a felhasználók széles köre számára hasznos információt nyújtsanak. A közszektorbeli szervezetek esetében, mint például az Európai Unió, a célkitűzés konkrétabban a döntéshozatalhoz hasznos információk nyújtása, valamint annak szemléltetése, hogy a gazdálkodó egység el tud számolni a rábízott forrásokkal. E dokumentum a fenti célok szellemében készült.

A pénzügyi kimutatások elkészítésekor követendő átfogó megfontolások (illetve számviteli alapelvek) az EAR 1 „Pénzügyi kimutatás” uniós számviteli szabályban kerültek meghatározásra és megegyeznek az IPSAS 1 standardban bemutatottakkal, amelyek a következők: valós bemutatás, eredményszemlélet, folyamatosság, a bemutatás következetessége, lényegesség, összesítés, beszámítás és összehasonlító információk. A pénzügyi beszámolás minőségi jellemzői a relevancia, a valósághű bemutatás (a megbízhatóság), az érthetőség, az időbeliség, az összehasonlíthatóság és az ellenőrizhetőség.

1.3. KONSZOLIDÁLÁS

A konszolidálás alkalmazási köre

Az EU összevont pénzügyi beszámolója magában foglalja az összes jelentős ellenőrzött gazdálkodó egységet (vagyis az uniós intézményeket – többek között a Bizottságot – és az uniós ügynökségeket), társult és közös vállalkozást. A konszolidálásba bevont gazdálkodó egységek teljes jegyzékét az uniós beszámoló 9. megjegyzése tartalmazza. Ez most 52 ellenőrzött gazdálkodó egységet és 1 társult vállalkozást foglal magában. Az olyan gazdálkodó egységeket, amelyek a konszolidálás alkalmazási körébe tartoznak, de amelyek az EU összevont pénzügyi beszámolójának egésze szempontjából nem lényegesek, nem kell bevonni a konszolidálásba, illetve nem kell tőkemódszerrel elszámolni, amennyiben az túlságosan idő- vagy költségigényes lenne az EU számára. Az említett gazdálkodó egységeket kisebb gazdálkodó egységként említjük, és külön felsorolásukat a 9. megjegyzés tartalmazza. 2017-ben 7 gazdálkodó egységet soroltak be kisebb gazdálkodó egységként.

Ellenőrzött gazdálkodó egységek

Valamely gazdálkodó egységnek a konszolidálásba történő bevonására irányuló döntés az ellenőrzési elven alapul. Az ellenőrzött gazdálkodó egység olyan gazdálkodó egység, amelynek tekintetében az EU a szerepvállalása révén változó hasznokhoz jut vagy ilyen hasznokhoz joga van, és az érintett gazdálkodó egység feletti hatásköre révén befolyásolni tudja e hasznok jellegét és összegét. E hatáskörnek a jelenben gyakorolhatónak kell lennie, és kapcsolódnia kell a gazdálkodó egység releváns tevékenységeihez. Az ellenőrzött gazdálkodó egységek valamennyi tevékenységük tekintetében a konszolidációs körbe tartoznak. Az összevonás az ellenőrzés meglétének első napjától számítandó, és az ellenőrzés megszűnésének napján ér véget.

Az EU-n belül az ellenőrzésre utaló leggyakoribb jelek a következők: a gazdálkodó egység alapszerződések vagy másodlagos jogforrások alapján történő létrehozása, a gazdálkodó egység uniós költségvetésből való finanszírozása, szavazati jogok megléte az irányító testületekben, az Európai Számvevőszék általi pénzügyi ellenőrzés, valamint az Európai Parlament általi mentesítés. Minden egyes gazdálkodó egység tekintetében egyedileg értékelik, hogy a fent felsorolt kritériumok egyike vagy összessége elegendő-e az ellenőrzéshez.

E megközelítés alapján az uniós intézmények (az Európai Központi Bank kivételével) és ügynökségek (kivéve a korábbi 2. pillérbe tartozó ügynökségeket) az EU kizárólagos ellenőrzése alá tartozónak tekintendőek, ezért beletartoznak a konszolidációs körbe. Ezenkívül a felszámolás alatt álló Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK) szintén ellenőrzött gazdálkodó egységnek tekintendő.

Az Európai Unió által ellenőrzött gazdálkodó egységek egymással szemben fennálló lényeges egyenlegei, valamint a közöttük létrejött lényeges tranzakciók kiszűrésre kerültek, ugyanakkor az ilyen jellegű tranzakciók nem realizált nyeresége/vesztesége nem jelentős, ezért nem került kiszűrésre.

Közös megállapodások

A közös megállapodás olyan megállapodás, amely felett az EU és egy vagy több fél közös ellenőrzéssel rendelkezik. A közös ellenőrzés egy megállapodás felett gyakorolt ellenőrzés szerződésben rögzített megosztása, amely kizárólag akkor áll fenn, ha a lényeges tevékenységekkel kapcsolatos döntésekhez az ellenőrzésben részt vevő felek egyhangú hozzájárulása szükséges. A közös megállapodások vagy közös műveletek, vagy közös vállalkozások lehetnek. Amennyiben a közös megállapodások egy külön jogalanyként jönnek létre, és a közös megállapodás felei jogokkal rendelkeznek a megállapodás nettó eszközei felett, az ilyen közös megállapodás közös vállalkozásnak minősül. A közös vállalkozásokban való részesedés elszámolása a tőkemódszer használatával történik (lásd az 1.5.4. megjegyzést). Amennyiben a felek a megállapodás eszközei tekintetében jogokkal, kötelezettségei tekintetében kötelmekkel rendelkeznek, úgy a közös megállapodás közös műveletnek minősül. A közös műveletekben való érdekeltségéhez kapcsolódóan az EU a következőket tünteti fel pénzügyi kimutatásaiban: eszközeit és kötelezettséget, bevételeit és kiadásait, valamint a közösen ellenőrzött vagy felmerült eszközökből, kötelezettségekből, bevételekből és kiadásokból való részesedését.

Társult vállalkozások

A társult vállalkozások felett az EU jelentős közvetett vagy közvetlen befolyással bír, ellenőrzéssel viszont nem rendelkezik. A jelentős befolyást általában akkor tekinthetjük létezőnek, ha az EU közvetlenül vagy közvetve a szavazati jogok több mint 20 %-át birtokolja. A társult vállalkozásokban való részesedés elszámolása a tőkemódszer használatával történik (lásd az 1.5.4. megjegyzést).

A konszolidálásba be nem vont gazdálkodó egységek, amelyek vagyonát a Bizottság kezeli

Az EU személyzete közös betegségbiztosítási rendszerének alapjait, az Európai Fejlesztési Alapot, valamint a résztvevői garanciaalapot nevükben a Bizottság kezeli, de a pénzügyi kimutatásokba ezeket az egységeket nem vonják be, mivel nem állnak az EU ellenőrzése alatt.

1.4. A BESZÁMOLÓKÉSZÍTÉS ALAPJA

A pénzügyi kimutatásokat évente mutatják be. A számviteli év január 1-jén kezdődik és december 31-én ér véget.

1.4.1. Alkalmazott pénznem és átváltási árfolyamok

Funkcionális pénznem és a beszámolókészítés pénzneme

A pénzügyi kimutatások – eltérő rendelkezés hiányában – millió euróban készülnek, az euró az EU funkcionális és beszámolókészítési pénzneme.

Műveletek és egyenlegek

A devizaügyletek elszámolása az ügylet napján érvényes árfolyamok felhasználásával euróban történik. A devizaügyletek kiegyenlítéséből és a devizában denominált monetáris eszközök és kötelezettségek év végi árfolyamokra való átszámításából keletkező árfolyamnyereségeket vagy -veszteségeket az eredménykimutatás tartalmazza. Az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt nem monetáris pénzügyi eszközök átszámítási különbözetei a valós értékelés értékelési tartalékában szerepelnek.

Eltérő átváltási módszerek vonatkoznak az ingatlanok, gépek, berendezések, valamint az immateriális javak értékelésére, euróra való átváltásuk a beszerzés napján érvényes árfolyamon történik.

A más pénznemben meghatározott monetáris eszközök és kötelezettségek év végi egyenlegeit az Európai Központi Bank (EKB) december 31-én érvényes árfolyamain számítják át euróra:

Euroátváltási árfolyamok

Pénznem 2017.12.31. 2016.12.31. Pénznem 2017.12.31. 2016.12.31. BGN 1,9558 1,9558 PLN 4,177 4,4103 CZK 25,5350 27,0210 RON 4,6585 4,5390 DKK 7,4449 7,4344 SEK 9,8438 9,5525 GBP 0,8872 0,8562 CHF 1,1702 1,0739 HRK 7,4400 7,5597 JPY 135,01 123,4000 HUF 310,3300 309,8300 USD 1,1993 1,0541

1.4.2. Becslések alkalmazása

Az IPSAS-sal és az általánosan elfogadott számviteli elvekkel összhangban a pénzügyi kimutatások szükségszerűen magukban foglalnak olyan becsléseken és feltételezéseken alapuló összegeket, amelyeket a vezetés a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb információk alapján állít fel. A jelentős becsült összegek közé tartoznak például – a teljesség igénye nélkül – a következők: munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek, céltartalékok, készletekkel és követelésekkel kapcsolatos pénzügyi kockázat, elhatárolt bevételek és kiadások, függő követelések és kötelezettségek, az immateriális javak és az ingatlanok, gépek, berendezések értékvesztésének mértéke, valamint a pénzügyi instrumentumokat érintő megjegyzésben kimutatott összegek. A tényleges eredmények eltérhetnek ezektől a becslésektől. A becslésekben bekövetkező változásokat abban az időszakban veszik figyelembe, amelyben ismertté válnak.

1.5. MÉRLEG

1.5.1. Immateriális javak

A vásárolt számítógépes szoftverlicenceket a halmozott amortizációval és az értékvesztés miatti veszteségekkel csökkentett eredeti bekerülési értéken mutatják ki. Az eszközök amortizációja a becsült hasznos élettartam (3–11 év) alatt lineárisan történik. Az immateriális javak becsült hasznos élettartama saját gazdasági élettartamuktól vagy egy adott megállapodásban meghatározott jogi élettartamuktól függ. A saját előállítású immateriális javak aktiválására akkor kerül sor, amikor az uniós számviteli szabályok vonatkozó kritériumai teljesülnek, és a ráfordítások kizárólag a javak fejlesztési szakaszához kapcsolódnak. Az aktiválható költségek az eszköz fejlesztéséhez, elkészítéséhez és a vezetés igényeit figyelembe vevő üzembe helyezéséhez szükséges közvetlen költségeket foglalják magukban. A kutatási tevékenységekhez kapcsolódó költségeket, a nem aktiválható fejlesztési költségeket és a karbantartási költségeket kiadásként számolják el felmerülésükkor.

1.5.2. Ingatlanok, gépek és berendezések

Valamennyi ingatlan, gép és berendezés kimutatása a halmozott értékcsökkenéssel és értékvesztéssel csökkentett eredeti bekerülési értéken történik. A bekerülési érték az eszköz beszerzéséhez, befejezéséhez vagy átadásához közvetlenül hozzárendelhető kiadásokat foglalja magában.

A később felmerülő költségek az eszköz könyv szerinti értékében, vagy adott esetben külön eszközként kerülnek aktiválásra, de csak akkor, ha az eszközzel kapcsolatos jövőbeli gazdasági hasznokat vagy szolgáltatáspotenciált valószínűsíthetően az EU élvezi, és az eszköz költségét megbízhatóan lehet mérni. A javítási és karbantartási költségek az eredménykimutatásban kerülnek elszámolásra abban a költségvetési időszakban, amelyben felmerültek.

A földterületekre és a műalkotásokra nem számolnak el értékcsökkenési leírást, mivel határozatlan élettartammal rendelkezőknek tekintendők. A befejezetlen beruházásokra nem számolnak el értékcsökkenési leírást, mivel ezek az eszközök még nem felhasználhatók. A többi eszköz értékcsökkenési leírása a becsült hasznos élettartam során lineáris módszerrel történik, a következők szerint:

Eszköztípus Lineáris leírási kulcsok Épületek 4 % – 10 % Világűrbe telepített eszközök 8 % – 25 % Gépek és berendezések 10 % – 25 % Bútorok és járművek 10 % – 25 % Számítástechnikai berendezések 25 % – 33 % Egyéb 10 % – 33 %

Az eszközök elidegenítésének nyeresége, illetve vesztesége az értékesítéssel kapcsolatos kiadásokkal csökkentett bevételnek és az elidegenített eszköz könyv szerinti értékének a különbözetéből adódik, és az eredménykimutatásban szerepel.

Lízingek

Pénzügyi lízingként kerülnek besorolásra azok a tárgyieszköz-lízingek, amelyeknél a tulajdonjoggal járó valamennyi kockázatot és előnyt alapvetően az EU viseli. A pénzügyi lízingek aktiválása a lízing kezdőidőpontjában a lízingbe vett eszköz valós értéke és a minimális lízingfizetések jelenértéke közül az alacsonyabbik értéken történik. A pénzügyi lízing díjának kamattartalmát a lízingidőszak alatt a ráfordítások között számolják el, a fennálló egyenlegre alkalmazott azonos időszaki kamatlábbal. A bérleti kötelezettségek – a finanszírozási költségek nélkül – a (hosszú és rövid lejáratú) pénzügyi kötelezettségek között szerepelnek. A finanszírozási költség kamattartalmát a lízingidőszak alatt az eredménykimutatásban számolják el oly módon, hogy a kötelezettség fennálló egyenlegére minden időszakban azonos időszaki kamatláb jusson. A pénzügyi lízing keretében tartott eszközök értékcsökkenési leírását az eszköz hasznos élettartama és a lízing időtartama közül a rövidebbik időszak során számolják el.

Operatív lízingnek minősülnek azok a lízingek, amelyeknél a tulajdonjogban rejlő kockázatok és előnyök jelentős hányada a lízingbeadónál marad. Az operatív lízing díjait a lízing időtartama alatt lineáris módszerrel ráfordításként számolják el az eredménykimutatásban.

1.5.3. Nem pénzügyi eszközök értékvesztése

A határozatlan hasznos élettartammal rendelkező eszközökre nem számolnak el amortizációt/értékcsökkenést, az értékvesztés szükségességét pedig évente vizsgálják meg. Az amortizáció/értékcsökkenés tárgyát képező eszközöknél minden esetben sor kerül az értékvesztés szükségességének vizsgálatára, amikor bizonyos események vagy a körülmények változásai azt jelzik, hogy a könyv szerinti érték esetleg már nem térül meg. Az értékvesztés miatti veszteség az az összeg, amennyivel az eszköz könyv szerinti értéke magasabb, mint annak megtérülő értéke. A megtérülő érték az eszköz értékesítési költségekkel csökkentett valós értéke és használati értéke közül a magasabbik.

Az immateriális javak és az ingatlanok, gépek és berendezések maradványértékét és hasznos élettartamát évente legalább egyszer felülvizsgálják és szükség esetén módosítják. Az eszköz könyv szerinti értékét azonnal a megtérülő értékére írják le, ha az eszköz könyv szerinti értéke meghaladja annak becsült megtérülő értékét. Amennyiben a korábbi években elszámolt értékvesztés okai már nem állnak fenn, az értékvesztés miatti veszteségeket ennek megfelelően visszaírják.

1.5.4. Tőkemódszerrel elszámolt befektetések

Társult vállalkozásokban és közös vállalkozásokban való részesedés

A befektetéseket a tőkemódszerrel veszik figyelembe a konszolidálás során, kezdeti elszámolásuk bekerülési értéken történik. Az EU-nak e befektetésekben való érdekeltségét az eredménykimutatás tartalmazza, míg a tartalékok változásaiból való részesedése a valós értékelés értékelési tartalékában a nettó eszközökben kerül kimutatásra. A pénzügyi kimutatásokban a befektetés mérlegfordulónapkori könyv szerinti értékét a kezdeti bekerülési érték és valamennyi változás (további hozzájárulások, részesedés a gazdasági eredményekből és a tartalék változásaiból, értékvesztés, valamint osztalékok) összege adja. A befektetésből kapott osztalék csökkenti az eszköz könyv szerinti értékét.

Ha a tőkemódszerrel elszámolt befektetés veszteségéből az EU-ra jutó rész eléri vagy meghaladja az EU-nak a befektetésben lévő érdekeltségét, az EU a további veszteségekben való részesedésének megjelenítését abbahagyja (meg nem jelenített veszteségek). Ha az EU érdekeltsége nullára lecsökkent, további veszteséget és kötelezettséget csak akkor jelenítenek meg, ha az EU-nak jogi vagy vélelmezett kötelme áll fenn, vagy kifizetést teljesített a gazdálkodó egység nevében.

Amennyiben értékvesztés jelei mutatkoznak, azt le kell írni az alacsonyabb megtérülő értékre. A megtérülő érték fogalmának magyarázatát az 1.5.3. megjegyzés tartalmazza. Amennyiben az értékvesztés oka egy későbbi időpontban már nem áll fenn, az értékvesztés miatti veszteséget arra a könyv szerinti értékre írják vissza, amelyet akkor határoztak volna meg, ha semmilyen értékvesztés miatti veszteséget nem tüntettek volna fel.

Az EU nem törekszik jelentős befolyás gyakorlására olyan esetekben, amikor legalább 20 %-os részesedéssel rendelkezik egy befektetési alapban. Az ilyen alapokat emiatt pénzügyi instrumentumként kezelik és értékesíthető pénzügyi eszközként sorolják be.

A kisebb gazdálkodó egységként besorolt társult vállalkozások és közös vállalkozások elszámolása nem a tőkemódszer használatával történik. Az említett gazdálkodó egységhez való uniós hozzájárulásokat költségként számolják el az időszakra.

1.5.5. Pénzügyi eszközök

Besorolás

Az EU a következő kategóriákba sorolja be pénzügyi eszközeit: az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök, hitelek és követelések, lejáratig tartandó befektetések; és értékesíthető pénzügyi eszközök. A pénzügyi instrumentumok besorolását a kezdeti megjelenítés időpontjában határozzák meg, és minden egyes mérlegfordulónapkor felülvizsgálják.

(i) Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök

Ebbe a kategóriába kerül a pénzügyi eszköz, ha alapvetően rövid távú értékesítési céllal szerezték be. A származtatott termékeket szintén ebbe a kategóriába sorolják be. Az e kategóriába tartozó eszközök forgóeszköznek minősülnek, ha a mérleg fordulónapját követő 12 hónapon belül várhatóan értékesítik őket.

(ii) Hitelek és követelések

A hitelek és követelések aktív piacon nem jegyzett nem származtatott pénzügyi eszközök, amelyeknél a fizetési összegek rögzítettek vagy meghatározhatók. Akkor merülnek fel, amikor az EU az adósnak közvetlenül pénzeszközt, árut vagy szolgáltatást biztosít anélkül, hogy szándékában állna a követeléssel kereskedni, vagy abban az esetben, ha egy garanciaszerződés keretében az EU által teljesített kifizetést követően az EU-ra engedményezik az eredeti hitelező jogait. A mérlegfordulónapot követő 12 hónapon belül esedékes kifizetéseket forgóeszközként sorolják be. A mérlegfordulónapot követő 12 hónapon túl esedékes kifizetéseket befektetett eszközként sorolják be. A hitelek és követelések közé tartoznak a három hónapnál hosszabb eredeti futamidejű lekötött betétek is.

(iii) Lejáratig tartandó befektetések

A lejáratig tartandó befektetések rögzített vagy meghatározható fizetési összegű és rögzített lejáratú nem származékos pénzügyi eszközök, amelyeket az EU határozottan a lejáratig kíván és képes is megtartani. E pénzügyi évben az EU nem rendelkezett ebbe a kategóriába tartozó befektetéssel.

(iv) Értékesíthető pénzügyi eszközök

Az értékesíthető pénzügyi eszközök olyan nem származtatott eszközök, amelyeket ebbe a kategóriába tartozóként jelöltek meg, vagy amelyeket a többi kategória egyikébe sem soroltak be. Befektetett eszközként vagy forgóeszközként sorolják be őket, attól függően, hogy az EU várhatóan milyen időtartamig tartja ezeket. Szintén az értékesíthető pénzügyi eszközökhöz sorolják a nem konszolidált gazdálkodó egységekben történő részesedésszerzéseket, illetve a tőkemódszertől eltérő módszerrel értékelt befektetéseket (például a kockázatitőke-műveleteket), valamint az egyéb tőketípusú befektetéseket.

Kezdeti megjelenítés és értékelés

Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök, a lejáratig tartandó és az értékesíthető eszközök beszerzésének és értékesítésének megjelenítése az üzletkötés időpontjában történik, tehát azon a napon, amikor az EU kötelezettséget vállal az adott eszköz megvásárlására vagy értékesítésére. A pénzeszköz-egyenértékeseket és hiteleket abban az időpontban veszik számviteli nyilvántartásba, amikor a hitelvevőnek pénzátutalást teljesítenek. A pénzügyi instrumentumokat kezdetben valós értéken jelenítik meg. A nem az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök kezdeti megjelenítése az ügyleti költségekkel növelt valós értéken történik. Az eredménnyel szemben valós értéken értékeltként nyilvántartott pénzügyi eszközök kezdeti megjelenítése valós értéken történik, az ügyleti költségeket pedig az eredménykimutatásban számolják el.

A pénzügyi eszköz kezdeti megjelenítéskori valós értéke rendszerint az ügyleti ár (azaz a kapott ellenérték valós értéke), hacsak az adott instrumentum valós értékét nem lehet más, ugyanazon instrumentumra kötött, megfigyelhető aktuális piaci tranzakciókkal való összehasonlítás útján megállapítani, vagy pedig olyan értékelési technika útján, amelynek a változói csak megfigyelhető piacokról származó adatokat tartalmaznak (például néhány származtatott ügylet esetében). Amikor azonban a hosszú lejáratú hitel után nem számítanak fel kamatot, vagy a kamat a piaci feltételeknél kedvezőbb, a pénzügyi eszköz valós értéke megbecsülhető az összes jövőbeli pénzbevétel jelenértékeként, ahol az alkalmazott diszkont-kamatláb egy hasonló hitelminősítésű kibocsátó hasonló instrumentumára vonatkozó piaci kamatláb.

A nyújtott hiteleket nominális összegükön értékelik, amelyet a hitel valós értékének tekintenek. Ennek oka a következő:

— Az EU hitelezési tevékenységének „piaci környezete” nagyon egyedi és különbözik a kereskedelmi kötvények vagy államkötvények kibocsátására használt tőkepiactól. Mivel ezen a piacon a hitelnyújtóknak lehetőségük nyílik alternatív befektetéseket választani, az alternatív lehetőség beépül a piaci árba. Ez az alternatív befektetésekre vonatkozó lehetőség azonban az EU esetében nem áll fenn, mert az EU nem fektethet be a tőkepiacokon; hitelt csak ugyanolyan kamatlábbal történő hitelnyújtás céljából vesz fel. Ez azt jelenti, hogy a hitelbe nyújtott összegek esetében az EU számára nem áll rendelkezésre alternatív hitelnyújtási vagy befektetési opció. Így tehát nincs alternatív költség és ezért nincs alapja a piaci kamatlábbal való összehasonlításnak. A piacot tulajdonképpen az EU hitelezési tevékenysége önmagában képviseli. Lényegében, mivel az alternatívköltség-opció nem alkalmazható, a piaci ár nem tükrözi hűen az EU hitelezési műveleteinek lényegét. Ezért nem helyénvaló, ha az EU hitelezési tevékenységének valós értékét a kereskedelmi kötvények vagy államkötvények alapján határozzuk meg.

— Továbbá, mivel nincs olyan aktív piac vagy hasonló műveletek, amivel össze lehetne hasonlítani, az EU által az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus, a fizetésimérleg-támogatás és más ilyen jellegű hitelek alapján történő hitelezési tevékenységének valós értékelésére alkalmazott kamatlábnak a felszámított kamatlábnak kell lennie.

— Ezenfelül e hitelek vonatkozásában, viszonossági jellegükből adódóan kompenzációs hatások érvényesülnek a nyújtott és a felvett hitelök között. A nyújtott hitel tényleges kamata így megegyezik a kapcsolódó felvett hitel effektív kamatlábával. Az Európai Uniónál felmerülő, majd a hitel kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül az eredménykimutatásban jelenítik meg.

A pénzügyi instrumentumok kivezetésre kerülnek, ha a befektetések cash flow-ihoz való jogok lejártak vagy azokat átadták, és az EU a tulajdonjoggal járó valamennyi kockázatot és előnyt lényegileg átadta egy másik félnek.

Későbbi értékelés

a) Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközöket a későbbiekben valós értéken mutatják ki. „Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök” kategória valós értékének változásaiból eredő nyereségek és veszteségek az eredménykimutatásban szerepelnek abban az időszakban, amelyben felmerültek.

b) A hitelek és követelések kimutatása amortizált bekerülési értéken történik az effektívkamatláb-módszer alkalmazásával. A felvett hitelekre nyújtott hitelek esetén ugyanaz az effektív kamatláb alkalmazandó a nyújtott és a felvett hitelekre is, mivel ezek jellemzőiket tekintve back-to-back műveletek, a feltételeik és összegeik közötti különbségek nem lényegesek. Az Európai Uniónál felmerülő, majd a hitel kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül az eredménykimutatásban jelenítik meg.

c) A lejáratig tartott eszközök kimutatása amortizált bekerülési értéken történik az effektívkamatláb-módszer alkalmazásával. Az EU jelenleg nem rendelkezik lejáratig tartott befektetéssel.

d) Az értékesíthető pénzügyi eszközöket a későbbiekben valós értéken tartják nyilván. Az értékesíthető pénzügyi eszközök valós értékének változásaiból származó nyereséget és veszteséget a valós értékelés értékelési tartalékában mutatják ki, kivéve a nem monetáris pénzügyi eszközök átszámítási különbözeteit, amelyeket az eredménykimutatásban tüntetnek fel. Az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt eszközök kivezetésekor vagy értékvesztésekor a korábban a valós értékelés értékelési tartalékában megjelenített valósérték-kiigazítások kumulált összegét az eredménykimutatásban jelenítik meg. Az értékesíthető pénzügyi eszközök effektívkamatláb-módszerrel számított kamatát az eredménykimutatásban jelenítik meg. Az értékesíthető tőkeinstrumentumok utáni osztalék megjelenítésére akkor kerül sor, amikor megállapítják az EU osztalékhoz való jogát.

Az aktív piacokon jegyzett befektetések valós értékei az aktuális vételi áron alapulnak. Az EU a nem aktív piacú pénzügyi eszközök (valamint a tőzsdén nem jegyzett értékpapírok és a tőzsdén kívüli derivatívák) esetében értékelési technika alkalmazásával állapítja meg a valós értéket. Ilyen technika a szokásos piaci feltételek szerint lebonyolított legutóbbi ügyletek felhasználása, a lényegében megegyező egyéb instrumentumok alapul vétele, a diszkontált cash flow-elemzés, az opciós árazási modellek és a piaci résztvevők által általában alkalmazott egyéb értékelési technikák.

Az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt, a kockázatitőke-alapokban lévő, aktív piacon jegyzett piaci árral nem rendelkező befektetések értékelése az elszámolható nettó eszközértéken történik, amelyet valós értékükkel egyenlőnek tekintenek.

Azokban az esetekben, amikor az aktív piacon jegyzett piaci árral nem rendelkező tőkeinstrumentumokban lévő befektetések valós értékét nem lehet megbízhatóan mérni, akkor e befektetéseket az értékvesztéssel csökkentett bekerülési értéken értékelik.

Pénzügyi eszközök értékvesztése

Az EU minden egyes mérlegfordulónapkor megvizsgálja, hogy egy adott pénzügyi eszköz értékvesztését indokolják-e objektív tények. A pénzügyi eszközre nézve akkor és csak akkor merül fel, illetve számolandó el értékvesztési veszteség, ha objektív bizonyítékai vannak az eszköz kezdeti megjelenítését követően bekövetkezett egy vagy több esemény által eredményezett értékvesztésnek, és a veszteséggel járó esemény(ek) megbízhatóan becsülhető hatással van(nak) a pénzügyi eszköz becsült jövőbeli cash flow-ira.

(a) Amortizált bekerülési értéken nyilvántartott eszközök

Ha a hitelek és követelések vagy az amortizált bekerülési értéken nyilvántartott lejáratig tartandó befektetések értékvesztésének bekövetkeztére nézve objektív bizonyítékok vannak, a veszteség összege az eszköz könyv szerinti értéke és a pénzügyi eszköz eredeti effektív kamatlábával diszkontált (jövőbeli hitelveszteségeket nem tartalmazó) becsült jövőbeli cash flow-k jelenértéke közötti különbségnek felel meg. Az eszköz könyv szerinti értékét csökkentik, a veszteség összegét pedig az eredménykimutatásban jelenítik meg. Ha a hitel vagy a lejáratig tartandó befektetés változó kamatlábú, az esetleges értékvesztések értékelésének diszkont kamatlába a szerződés szerint meghatározott folyó effektív kamatlábnak felel meg. Egy biztosítékkal fedezett pénzügyi eszközből származó jövőbeli cash flow-k becsült jelenértékének kiszámítása figyelembe veszi a biztosíték érvényesítéséből származó cash flow-kat, levonva a biztosíték megszerzésének és értékesítésének a költségeit, akár valószínű a biztosíték érvényesítése, akár nem. Ha az értékvesztés összege egy későbbi időszakban csökken, és a csökkenést objektíven olyan eseményhez lehet kötni, amely az értékvesztés megjelenítése után következett be, a korábban elszámolt értékvesztést az eredménykimutatásban visszaírják.

(b) Valós értéken nyilvántartott eszközök

Az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt részesedésszerzések esetén az értékvesztés megállapításakor azt vizsgálják, hogy az értékpapír valós értéke jelentős mértékben, illetve tartósan a bekerülési értéke alá csökkent-e. Ha az értékesíthető pénzügyi eszközöknél bizonyíték van ez utóbbira nézve, a halmozott veszteséget – amely az akvizíciós költség és az eredménykimutatásban az adott pénzügyi eszközzel kapcsolatban korábban megjelenített értékvesztéssel csökkentett aktuális valós érték különbségének felel meg – kivezetik a tartalékokból és az eredménykimutatásban jelenítik meg. Az eredménykimutatásban a tőkeinstrumentumokkal kapcsolatban megjelenített értékvesztések sztornírozása nem az eredménykimutatáson keresztül történik. Ha egy későbbi időszakban az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt adósságinstrumentum valós értéke emelkedik, és a növekedést objektíven olyan eseményhez lehet kötni, amely az értékvesztés megjelenítése után következett be, az értékvesztést az eredménykimutatáson keresztül sztornírozzák.

1.5.6. Készletek

A készleteket a bekerülési érték és a nettó realizálható érték közül az alacsonyabbikon mutatják ki. A bekerülési érték meghatározása a FIFO módszerrel történik. A késztermékek, valamint a befejezetlen termelés és félkész termékek bekerülési értéke a nyersanyag-ráfordítást, a közvetlen munkaerőköltségeket, az egyéb közvetlenül hozzárendelhető költségeket és a termeléshez kapcsolódó (a szokásos működési kapacitáson alapuló) általános költségeket foglalja magában. A nettó realizálható érték a befejezéssel és értékesítéssel kapcsolatos kiadásokkal csökkentett becsült értékesítési ár (szokásos üzletmenet során). Amennyiben a készleteket azzal a céllal tartják, hogy azokhoz a nagyközönség díjmentesen vagy jelképes díj ellenében juthasson, értékelésük a bekerülési érték és a folyóáras pótlási érték közül a kisebbiken történik. A folyóáras pótlási érték az a költség, amely az EU számára merülne fel az eszköz beszámolókészítési időpontban való beszerzésekor.

1.5.7. Előfinanszírozási összegek

Az előfinanszírozás olyan kifizetés, amelynek célja, hogy pénzelőleget (pénztárkészletet) biztosítson a kedvezményezettnek. Az előfinanszírozást az egyedi szerződésben, határozatban, megállapodásban vagy alap-jogiaktusban meghatározott időszak során több kifizetésre is fel lehet osztani. Az előleget vagy pénztárkészletet a megállapodásban rögzített időszak során fel kell használni arra a célra, amire nyújtották, vagy vissza kell fizetni. Amennyiben a kedvezményezettnél nem merülnek fel elszámolható kiadások, köteles az előfinanszírozási előleget visszafizetni az EU-nak. Az előfinanszírozás összegét (teljes egészében vagy részben) csökkenthetik az elfogadott (kiadásként lekönyvelt) elszámolható költségek.

A későbbi mérlegfordulónapokon az előfinanszírozás értéke megfelel a mérlegben kezdetben megjelenített összeg(ek)nek, csökkentve az időszak során felmerült elszámolható költségekkel (adott esetben ideértve a becsült összegeket is).

Az előfinanszírozás utáni kamat megjelenítése a megfelelő megállapodás rendelkezéseinek megfelelően a kamat realizálásakor történik. Év végén a legmegbízhatóbb információra alapozva becslést készítenek az elhatárolt kamatbevételről és azt szerepeltetik a mérlegen.

A tagállamok részére fizetett egyéb olyan előlegeket, amelyek a tagállamok által a kedvezményezettjeik részére teljesített előlegek EU általi visszatérítéséből származnak (beleértve a megosztott irányítás alá tartozó pénzügyi eszközöket), eszközként jelenítik meg az előfinanszírozási megnevezés alatt. A tagállamok részére fizetett egyéb előlegeket ezt követően a mérlegben eredetileg megjelenített összegen értékelik, amelyet csökkentenek a végső kedvezményezetteknél felmerült elszámolható kiadások észszerű és támogatható feltételezések alapján kiszámolt legjobb becslésével.

Az Európai Fejlesztési Alap vagy egyéb, a konszolidálásba be nem vont gazdálkodó egység vagyonkezelői alapjainak nyújtott uniós hozzájárulásokat szintén előfinanszírozásként sorolják be, mivel céljuk, hogy pénztárkészletet biztosítsanak a vagyonkezelői alap részére, hogy az a vagyonkezelői alap célkitűzései értelmében meghatározott egyedi tevékenységeket tudjon finanszírozni. A vagyonkezelői alapoknak nyújtott uniós hozzájárulásokat az uniós hozzájárulás eredeti összegén értékelik, amelyet csökkentenek a vagyonkezelői alapnál a beszámolási időszak során felmerült és az alapul szolgáló megállapodásnak megfelelően az uniós hozzájáruláshoz allokált elszámolható kiadásokkal, beleértve adott esetben becsült összegeket is.

1.5.8. Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések

Mivel az uniós számviteli szabályok a visszterhes ügyletek és a nem visszterhes ügyletek elkülönített bemutatását írják elő, a beszámoló elkészítéséhez a követeléseket visszterhes ügyletből származóként, a behajtható követeléseket pedig nem szerződésből eredő nem visszterhes ügyletből származóként határozzuk meg (amikor az EU értéket kap egy másik gazdálkodó egységtől anélkül, hogy cserébe közvetlenül hozzávetőleg ugyanolyan értéket nyújtana – például tagállamoktól származó, saját forrásokhoz kapcsolódó behajtható követelések).

A visszterhes ügyletekből származó követelések megfelelnek a pénzügyi eszközök fogalommeghatározásának, így a hitelek és követelések alá vannak besorolva és ennek megfelelően értékelik azokat (lásd az 1.5.5. megjegyzést). A pénzügyi eszközöket érintő megjegyzésekben a visszterhes ügyletekből származó követelésekre vonatkozó közzétételek tartalmazzák a visszterhes ügyletekből származó aktív időbeli elhatárolásokat, mivel azok nem lényegesek.

A nem visszterhes ügyletekből származó behajtható követeléseket az értékvesztési leírásokkal csökkentett (kamatokkal és büntetésekkel kiigazított) eredeti összegen tartják nyilván. A nem visszterhes ügyletekből származó behajtható követelések értékvesztési leírására akkor kerül sor, ha objektív bizonyítékok vannak arra nézve, hogy az EU nem fogja tudni beszedni a nem visszterhes ügyletekből származó behajtható követelések eredeti feltételei szerint esedékes valamennyi összeget. A leírás összege az eszköz könyv szerinti értéke és a megtérülő érték közötti különbözetnek felel meg. A leírás összegét az eredménykimutatásban jelenítik meg. A kinnlévő, de egyedi leírással még nem érintett beszedési megbízások esetében általános leírás megjelenítésére kerül sor a korábbi tapasztalatok alapján. Lásd az 1.5.14. megjegyzést, amely az év végén elszámolt elhatárolt bevételek kezelésére vonatkozik. A nem visszterhes ügyletekből származó behajtható követelésként feltüntetett és kimutatott összegek nem pénzügyi eszközök, mivel nem olyan szerződésből származnak, amely pénzügyi kötelezettséget vagy tőkeinstrumentumot keletkeztetne. A pénzügyi kimutatások megjegyzéseiben azonban a nem visszterhes ügyletekből származó behajtható követeléseket adott esetben a visszterhes ügyletekből származó követelésekkel együtt mutatják ki.

1.5.9. Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek

A pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek pénzügyi eszközök, és magukban foglalják a következőket: a készpénz, a bankoknál elhelyezett látra szóló vagy felmondásos betétek, valamint a három hónapos vagy annál rövidebb eredeti lejárattal rendelkező rövid lejáratú, magas likviditású egyéb befektetések.

1.5.10. Nyugdíj és egyéb munkavállalói juttatások

Nyugdíjkötelezettségek

Az EU meghatározott nyugdíjjuttatási programokat működtet. A munkavállalók fizetéséből levont hozzájárulás e juttatások becsült költségeinek egyharmadát teszi ki – a kötelezettséget azonban nem finanszírozzák. A meghatározott nyugdíjjuttatási programokkal kapcsolatos kötelezettség mérlegben kimutatott értéke a meghatározott juttatási kötelem mérlegfordulónapi – a programeszközök valós értékével csökkentett – jelenértékével egyenlő. A meghatározott juttatási kötelem értékét biztosításmatematikusok számítják ki a „kivetített jóváírási egység” módszer alkalmazásával. A meghatározott juttatási kötelem jelenértékét a becsült jövőbeli pénzeszköz-kiáramlások diszkontálásával határozzák meg, ahol a diszkonttényező azon pénznemben meghatározott államkötvények kamatlábainak felel meg, amelyben a juttatásokat fogják kifizetni és amelyek lejárati feltételei közelítik a szóban forgó nyugdíjkötelezettség feltételeit.

A tapasztalati módosításokból és az aktuáriusi feltételezések változásaiból adódó aktuáriusi nyereségeket és veszteségeket közvetlenül az eredménykimutatásban jelenítik meg. A múltbeli szolgálat költségeit közvetlenül az eredménykimutatásban mutatják ki, kivéve, ha a nyugdíjprogram változtatásait ahhoz kötik, hogy az alkalmazottak egy meghatározott ideig szolgálatban maradjanak (megszolgálási időszak). Ebben az esetben a múltbeli szolgálat költségeinek amortizációja a megszolgálási időszakban lineárisan történik.

Munkaviszony megszűnése utáni betegbiztosítási juttatások

Az EU az egészségügyi kiadások visszatérítése révén nyújt egészségügyi juttatásokat munkavállalói számára. A napi igazgatás ellátására különálló alapot hoztak létre. A rendszer által nyújtott szolgáltatások igénybevételére a jelenlegi és a már nyugdíjazott munkavállalók, az özvegyek, valamint azok hozzátartozói jogosultak. Az „inaktív” személyeknek (nyugdíjasok, árvák stb.) nyújtott juttatásokat a „Munkaviszony megszűnése utáni munkavállalói juttatások” közé sorolják. Tekintve e juttatások jellegét, aktuáriusi számításokra van szükség. A mérlegben szereplő kötelezettség meghatározásának alapja a nyugdíjfizetési kötelezettség számításához használthoz hasonló (lásd fentebb).

1.5.11. Céltartalékok

Céltartalékok kimutatására akkor kerül sor, ha múltbeli események eredményeként az EU-nak meglévő jogi vagy vélelmezett kötelme áll fenn harmadik felekkel szemben, és nagy a valószínűsége, hogy a kötelem kiegyenlítéséhez forráskiáramlásra lesz szükség, amelynek összegét megbízhatóan becsülni lehet. Jövőbeli működési veszteségekre nem képeznek céltartalékot. A céltartalék összege az adott kötelem rendezéséhez szükséges kiadások beszámolókészítéskor megbecsült összege. Ha a céltartalék nagyszámú tételt érint, akkor a kötelem becslése az összes lehetséges kimenetelnek a kapcsolódó valószínűségekkel történő súlyozásával történik („várható érték” módszer).

1.5.12. Pénzügyi kötelezettségek

A pénzügyi kötelezettségeket az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi kötelezettségként, vagy amortizált bekerülési értéken nyilvántartott pénzügyi kötelezettségként (felvett hitelek), vagy pénzügyigarancia-kötelezettségként tartják nyilván.

A felvett hitelek a hitelintézetektől felvett hitelekből és okiratba foglalt adósságokból állnak. A felvett hitelek kezdeti megjelenítése valós értéken történik, amely a felmerült ügyleti költségekkel csökkentett kibocsátásból származó bevételnek (a kapott ellenérték valós értéke) felel meg, a későbbi nyilvántartás pedig amortizált bekerülési értéken az effektívkamatláb-módszer használatával történik; az ügyleti költségekkel csökkentett bevételek és a visszafizetési érték közötti esetleges különbözeteket a felvett hitelek futamideje alatt az eredménykimutatásban jelenítik meg az effektívkamatláb-módszer használatával. Lényegességi megfontolások alapján a felvett hitelekből nyújtott hitelek esetén előfordulhat, hogy az effektívkamatláb-módszert nem lehet a hitelekre és felvett hitelekre alkalmazni. Az Európai Uniónál felmerülő, majd a hitel kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül az eredménykimutatásban jelenítik meg.

Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi kötelezettségek közé tartozónak számítanak a negatív valós értékű származtatott eszközök. Számviteli elszámolásuk ugyanúgy történik, mint az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök elszámolása, lásd az 1.5.5. megjegyzést.

A pénzügyigarancia-kötelezettség kezdeti megjelenítése valós értéken történik, amely a kapott díjnak felel meg. A későbbiekben a pénzügyigarancia-kötelezettséget a pénzügyigarancia-kötelezettség rendezéséhez várhatóan szükséges költségek legjobb becslése, illetve az eredetileg kimutatott – és adott esetben a halmozott amortizációval csökkentett – összeg közül a magasabbikon értékelik. Az EU akkor jeleníti meg a pénzügyigarancia-kötelezettséget, amikor ellenértéket kap a garancia nyújtásáért, vagyis piaci feltételek mellett, vagy amikor a garancia valós értéke megbízhatóan értékelhető. Amennyiben a közvetlenül megfeleltethető garanciaszerződéseknek nincs aktív piaca, az EU a nyújtott garanciát függő kötelezettségként jeleníti meg (lásd az 1.7.2. megjegyzést) vagy – amikor valószínűbb, hogy a kötelezettség rendezéséhez erőforrás-kiáramlásra lesz szükség – az EU céltartalékot jelenít meg (lásd az 1.5.11. megjegyzést).

A pénzügyi kötelezettségek a mérleg fordulónapját követő 12 hónapon belüli lejárattal rendelkezők kivételével a hosszú lejáratú kötelezettségek között szerepelnek.

A Bizottság működési tevékenységének részeként figyelembe vett uniós vagyonkezelői alapok a Bizottság beszámolójában és konszolidált formában az uniós éves beszámolóban szerepelnek. Az egyéb donorok által az uniós vagyonkezelői alapokhoz nyújtott hozzájárulások ezért teljesítik a feltételes nem visszterhes ügyletből származó bevételre vonatkozó kritériumokat, és pénzügyi kötelezettségként vannak feltüntetve, amíg nem teljesülnek az átadott hozzájárulásokhoz kapcsolódó feltételek, vagyis amíg elszámolható költségek nem merülnek fel a vagyonkezelői alapnál. A vagyonkezelői alapnak meghatározott projekteket kell finanszíroznia, és a megszüntetésekor vissza kell térítenie a fennmaradó pénzeszközöket. A mérlegfordulónapon a fennálló hozzájárulási kötelezettségeket a kapott hozzájárulások összegén értékelik, amelyet csökkentenek a vagyonkezelői alapnál felmerült kiadásokkal, beleértve adott esetben becsült összegeket is. Beszámolási célokból a nettó kiadásokat az egyéb donorok hozzájárulásaihoz allokálják a december 31-ig befizetett nettó hozzájárulások arányában. A hozzájárulások ezen allokációja csupán indikatív. A vagyonkezelői alap felszámolásakor a fennmaradó források tényleges felosztását a vagyonkezelői alap igazgatótanácsa határozza meg.

1.5.13. Szállítói kötelezettségek

Az EU szállítói kötelezettségeinek jelentős összege a vissza nem térítendő támogatások, illetve egyéb uniós finanszírozás kedvezményezettjeinek kifizetetlen költségtérítési igényeivel kapcsolatos (nem visszterhes ügyletek). A költségtérítési igény beérkezésekor az igényelt összeget szállítói kötelezettségként számolják el. A szállítói kötelezettségeket az elszámolható költségek ellenőrzése és elfogadása után az elfogadott és elszámolható összegen értékelik.

Az áru- és szolgáltatás-beszerzésből keletkező szállítói kötelezettségek megjelenítése az eredeti összegről szóló számla beérkezésekor történik, a megfelelő kiadásokat a készletek vagy szolgáltatások leszállításakor és EU általi átvételekor könyvelik rá a számlákra.

1.5.14. Időbeli elhatárolások

A gazdasági eseményeket és ügyleteket abban az időszakban jelenítik meg a pénzügyi kimutatásokban, amelyhez kapcsolódnak. Az év végén, ha egy számlát még nem küldtek ki, de a szolgáltatásnyújtásra sor került, illetve az EU már leszállította a készleteket, vagy érvényben van egy (például szerződés szerinti) szerződéses megállapodás, elhatárolt bevételként jelenik meg a pénzügyi kimutatásokban. Az év végén továbbá ha egy számlát kiküldtek, de a szolgáltatásnyújtásra vagy a készletek szállítására még nem került sor, a bevételt elhatárolják és a következő számviteli időszakban jelenítik meg.

A kiadásokat szintén abban az időszakban számolják el, amelyikhez kapcsolódnak. A számviteli időszak végén az elhatárolt kiadásokat az adott időszakban esedékes átutalási kötelezettség becsült összege alapján jelenítik meg. Az elhatárolt kiadások kiszámítását a Bizottság által kiadott részletes működési és gyakorlati iránymutatásnak megfelelően végzik el, amelynek célja annak biztosítása, hogy a pénzügyi kimutatások valós képet nyújtanak az általuk bemutatni kívánt gazdasági és egyéb jelenségekről. Ehhez hasonlóan, amennyiben olyan szolgáltatásokra vagy árukra vonatkozóan teljesítettek kifizetést, amelyeket még nem szállítottak le, a kiadást elkülönítik és a következő számviteli időszakban jelenítik meg.

1.6. EREDMÉNYKIMUTATÁS

1.6.1. Bevételek

NEM VISSZTERHES ÜGYLETEKBŐL SZÁRMAZÓ BEVÉTELEK

Az uniós bevételek legnagyobb része nem visszterhes ügyletekhez kapcsolódik:

Héa- és GNI-alapú források

A bevételeket abban az időszakban jelenítik meg, amikor a Bizottság felszólítja a tagállamokat hozzájárulásuk megtételére. Értékelésük „lehívott összegen” történik. Mivel a héa- és a GNI-alapú források az érintett költségvetési év adatainak becslésén alapulnak, e források korrekciók tárgyát képezhetik, ugyanis a végső adatok tagállamok általi közzétételéig változásokra kerülhet sor. A változás becslésben okozott hatását azon időszak nettó többletének/hiányának megállapításakor veszik figyelembe, amelyben a változásra sor került.

Tradicionális saját források

A nem visszterhes ügyletekből származó behajtható követelések és a kapcsolódó bevételek kimutatása akkor történik, amikor a megfelelő havi „A” kimutatások (ideértve a beszedett vámokat, valamint a garantált és nem vitatott esedékes összegeket is) megérkeznek a tagállamoktól. A beszámolókészítés időpontjában az időszak vonatkozásában a tagállamok által beszedett, de a Bizottságnak még meg nem fizetett bevételeket megbecsülik és elhatárolt jövedelemként mutatják ki. A tagállamoktól kapott negyedéves „B” kimutatásokat (ideértve a be nem szedett és biztosítékkal nem fedezett vámokat, valamint az adós által vitatott garantált összegeket is) azon beszedési költségekkel csökkentett bevételekként jelenítik meg, amelyekre a tagállamok jogosultak. A becsült be nem szedett összegre nézve emellett értékcsökkenést is elszámolnak.

Pénzbírságok

A pénzbírságokból származó bevételek kimutatása akkor történik, amikor meghozták a pénzbírságot előíró uniós határozatot és arról hivatalosan értesítették a címzettet. Amennyiben a vállalkozás fizetőképességét illetően kételyek merülnek fel, a jogosultság után értékvesztést számolnak el. A pénzbírságot előíró határozatot követően az adósnak az értesítés napjától számítva két hónapja van az alábbiak egyikére:

a) elfogadja a határozatot, ebben az esetben az előírt határidőn belül ki kell fizetnie a pénzbírságot, és az összeget az Unió véglegesen beszedi;

b) vagy nem fogadja el a határozatot, amely esetben az uniós jognak megfelelően fellebbezést nyújt be.

Mindazonáltal a pénzbírságot az előírt három hónapos határidőn belül meg kell fizetnie, mivel a fellebbezésnek nincs halasztó hatálya (az Európai Unióról szóló szerződés 278. cikke), vagy az összegről bizonyos feltételek mellett és a Bizottság számvitelért felelős tisztviselőjének hozzájárulásával az adós bankgaranciát is bemutathat.

Ha a vállalkozás megfellebbezi a határozatot és előzetesen már kifizette a pénzbírságot, az összeg függő kötelezettségként jelenik meg. Mivel azonban a címzett uniós határozattal szembeni fellebbezése nem halasztó hatályú, a beérkezett pénzeszközt a behajtható követeléssel szemben számolják el. Amennyiben fizetés helyett garanciát adnak, úgy a pénzbírságot továbbra is behajtható követelésként tartják nyilván. Amennyiben valószínűnek látszik, hogy a Törvényszék nem az Unió javára dönt, e kockázat fedezésére céltartalékot számolnak el. Ha átmeneti fizetés helyett garanciát adtak, a fennálló behajtható követelés a szükséges mértékben leírásra kerül. A beérkezett fizetések elhelyezésére szolgáló bankszámlák után a Bizottság kamatot kap: ezt az elhatárolt kamatot bevételként számolják el és az esetleges függő kötelezettség értékét ennek megfelelően növelik.

2010-től kezdődően az összes előzetesen beszedett pénzbírságot a Bizottság kezeli egy külön erre a célra létrehozott alapban (BUFI), és pénzügyi instrumentumokba fektetik be.

VISSZTERHES ÜGYLETEKBŐL SZÁRMAZÓ BEVÉTELEK

Az áru- és szolgáltatásértékesítésekből származó bevételek megjelenítésére akkor kerül sor, amikor az áruk tulajdonjogával járó lényeges kockázatok és hasznok átszállnak a vásárlóra. A szolgáltatásnyújtást tartalmazó ügyletek bevételeit az ügyletnek a beszámoló fordulónapján érvényes teljesítési foka függvényében jelenítik meg.

Kamatbevételek és kamatráfordítások

A kamatbevételeket és kamatráfordításokat az effektívkamatláb-módszer használatával az eredménykimutatásban jelenítik meg. Ezzel a módszerrel számítják ki a pénzügyi eszköz vagy pénzügyi kötelezettség amortizált bekerülési értékét, valamint ezzel a módszerrel osztják fel a kamatbevételeket, illetve kamatráfordításokat a megfelelő időszakban. Az effektív kamatláb számításakor az EU megbecsüli a cash flow-kat, aminek során figyelembe veszi a pénzügyi instrumentum valamennyi szerződéses feltételét (például az előtörlesztési opciókat), de nem veszi figyelembe a jövőbeli várható hitelveszteségeket. A számítás figyelembe veszi a szerződéses felek közötti, az effektív kamatláb szerves részét képező valamennyi fizetett, illetve kapott díjat és kamatot, az ügyleti költségeket, valamint minden egyéb kedvezményt és felárat.

Amint megtörtént a pénzügyi eszköz vagy a hasonló pénzügyi eszközök csoportjának értékvesztés miatti leírása, a kamatbevételek megjelenítése az értékvesztés mérése céljából a jövőbeli cash flow-k diszkontálására használt kamatláb alkalmazásával történik.

Osztalékbevételek

Az osztalékból és hasonló felosztásokból származó bevétel elszámolása akkor történik, amikor a kifizetéshez való jog keletkezik.

1.6.2. Kiadások

Az EU kiadásainak többsége nem visszterhes ügyletekből származó kiadás. Ezek a kedvezményezetteknek nyújtott transzferekkel kapcsolatosak és három típusba sorolhatók: jogosultságok, megállapodás szerinti transzferek, valamint diszkrecionális támogatások, hozzájárulások és adományok.

A transzfereket abban az időszakban számolják el kiadásként, amelyben a transzfert keletkeztető események bekövetkeztek, amennyiben a transzfer természetét rendelet engedélyezi (költségvetési rendelet, személyzeti szabályzat vagy egyéb rendelet), vagy a transzfer engedélyezéséről megállapodást írtak alá; a kedvezményezett teljesíti az esetleges jogosultsági kritériumokat; és amennyiben az összegre észszerű becslés adható.

Amenny