I. HÁTTÉR

A kábítószer-függőség humán és társadalmi költségei igen magasak. A kábítószerek és a kábítószer-függőség sok ember, különösen a fiatalok, egészségére és jólétére van hatással, biztonsági aggályokat vet fel, és korai elhalálozáshoz vezet. A kábítószer-függőség ezért kiadásokat generál a közegészségügy (a kábítószer-függőség megelőzése, egészségügyi ellátás és kezelés), a közbiztonság, a környezetvédelem és a munkatermelékenység terén. A tiltott kábítószerek piaca a legdinamikusabb bűnözői piac az EU-ban, és képes gyorsan alkalmazkodni a kábítószer-ellenőrzési intézkedésekhez.

A Kábítószer és a Kábítószerfüggőség Európai Megfigyelőközpontját (EMCDDA, a továbbiakban: Ügynökség) 1993-ban hozták létre az Európai Unió decentralizált ügynökségeinek egyikeként. Az 1920/2006/EK rendelet (a továbbiakban: alapító rendelet) 1. cikke szerint az Ügynökség célja, hogy az Európai Unió és tagállamai számára tényszerű, tárgyilagos, megbízható és európai szinten összehasonlítható információkat szolgáltasson a kábítószerekkel, a kábítószer-függőséggel, valamint ezek következményeivel kapcsolatban. Az Ügynökség alapvető feladata a meglévő adatok összegyűjtése és elemzése, az adat-összehasonlítás módszereinek fejlesztése, az adatok terjesztése, valamint az európai és nemzetközi szervekkel és szervezetekkel, valamint harmadik országokkal való együttműködés. Az Ügynökség a kábítószer-jelenséggel kapcsolatos információk nyújtása során kiválósági központként jár el nemcsak Európában, hanem nemzetközi szinten is.

Az alapító rendelet 23. cikke „[a] Megfigyelőközpont két hároméves munkaprogramjának befejezésével egy időben [...] a Megfigyelőközpont [hatévente elvégzendő] külső értékelését” írja elő. Az értékelésnek a Reitox-rendszerre (a Kábítószer és a Kábítószer-függőség Európai Információs Hálózatára) is ki kell terjednie. Az előző értékelésre 2011/2012-ben került sor. A Bizottság ezért 2017 végén értékelést kezdeményezett, amelyet 2018-ban folytattak le. Az értékelést az ICF Consulting Ltd. által vezetett konzorcium 2018 márciusa és novembere között folytatta le a Centre for the Study of Democracy (CSD) és az Optimity Advisors közreműködésével. Az értékelésről szóló zárójelentést online teszik közzé.

E jelentést az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, valamint az Ügynökség igazgatóságának nyújtják be. Az e bizottsági jelentést kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum részletesen elemzi a külső értékelés eredményeit.

II. AZ ÉRTÉKELÉS MEGÁLLAPÍTÁSAI

Az értékelés a következőkre terjedt ki:

-Tárgyi hatály: az értékelés az Ügynökség munkájának két pillérére terjedt ki: a közegészségügyre és a biztonságra. Az értékelés megvizsgálta az Ügynökség irányítását és igazgatását, szervezeti felépítését, működését, finanszírozását és erőforrásait, információkezelését, a Reitox működését, a más érintett uniós ügynökségekkel (mint például a bel- és igazságügyi ügynökségekkel, az Európai Gyógyszerügynökséggel [EMA], az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központtal [ECDC]), illetve nemzetközi szervezetekkel (mint például az Egészségügyi Világszervezettel [WHO], az ENSZ Kábítószer- és Bűnügyi Hivatalával [UNODC] stb.) való együttműködést, a harmadik országokkal folytatott partnerségeket, valamint a kutatási eredményekről való tájékoztatást és azok terjesztését;

-Területi hatály: az értékelés az Ügynökségnek adatokat szolgáltató országokra, azaz az uniós tagállamokra, Norvégiára és Törökországra, valamint azokra a harmadik országokra terjedt ki, amelyekkel az Ügynökség munkamegállapodások, együttműködési, illetve hasonló megállapodások megkötésével szoros kapcsolatot alakított ki.

-Időbeli hatály: az értékelés az Ügynökség két egymást követő hároméves stratégiájának és munkaprogramjának befejezéséhez való igazodás érdekében a 2013. január 1-jétől 2018. június 30-ig folytatott tevékenységekre terjedt ki.

Az értékelés a korábbi értékelés megállapításaira alapozva az alábbi öt szokásos értékelési kritérium mentén értékelte az Ügynökséget: eredményesség, hatékonyság, koherencia, relevancia és uniós hozzáadott érték. Az értékelés levont tanulságokkal kapcsolatos kérdései ezen öt kritérium alapján merültek fel. Az értékelés következtetéseit ezen öt kritérium alapján az alábbiakban foglaljuk össze, a részletesebb összefoglalót pedig a kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum tartalmazza.

A vállalkozó a külső értékelés lefolytatása során e jelentésre hatással bíró számos korlátozást azonosított. A legfőbb korlát az volt, hogy az elemek többsége esetében hiányzott a kiindulási alap, ami megnehezítette az előrehaladás elemzését. A megállapítások megalapozottságát esetlegesen korlátozó egyéb szempontok közé tartozik az értékelés rövid időtartama, az egyes kérdésekre adott, illetve az érdekeltek egyes csoportjaitól kapott válaszok alacsony aránya, a kapott adatok minősége, valamint az értékelési időszak során eltérő fő teljesítménymutatók alkalmazása és a tevékenységalapú költségvetés hiánya.

A. Relevancia

A relevancia kritériuma azt vizsgálta, hogy az Ügynökség eredményei mennyiben igazodtak nagyszámú érdekeltjének igényeihez. E kritérium értékelte az Ügynökség tudományos, gazdasági, politikai, társadalmi és technológiai változásokhoz való alkalmazkodóképességét. Végezetül a relevancia kritériuma felmérte az érdekelteknek a nyomon követés hatókörének esetleges bővítésével, a tiltott és legális szerek tekintetében a legjobb gyakorlat azonosításával, valamint a különböző szerekhez nem kapcsolódó szenvedélybetegségekkel kapcsolatos álláspontját.

Az Ügynökség tevékenységeinek eredményei kielégítették a különféle érdekeltek igényeit azáltal, hogy releváns és időszerű információkat biztosítottak. Amint az a konzultációs tevékenységek teljes eszköztárából kitűnik, az Ügynökség jórészt a politikai döntéshozók igényeit szolgálta ki, elsősorban az Európai Unió szintjén, nemzeti szinten pedig korlátozottabb mértékben. A tudományos közösséggel való kapcsolat tovább erősíthető, és az Ügynökség jobban bemutatható a szakembereknek és a lakosságnak.

Az Ügynökség az értékelési időszak során jól alkalmazkodott a különböző változásokhoz. A kábítószer-kereslet és -kínálat egy dinamikus és változó színtér, erre az Ügynökség azzal reagált, hogy nagyobb figyelmet fordított az újonnan jelentkező veszélyekre és tendenciákra, új módszereket dolgozott ki, és nyílt forrásból származó információkat, például szennyvízelemzést és trendfigyelő tanulmányokat használt fel. A kiadványokkal az Ügynökség különböző célközönségeket szólít meg, az érdekeltek különböző csoportjaihoz igazítva azokat. Összességében az interjúk arra mutattak rá, hogy szükség van olyan előremutatóbb termékekre, amelyek az állandóan változó kábítószerhelyzettel kapcsolatos uniós felkészültség és arra való reagálás megfelelőbb támogatása érdekében azonosítják a jövőbeli trendeket és kockázatokat, valamint a nemzeti érdekeltekkel való közvetlenebb kommunikációra.

Az Ügynökség belső átszervezést hajtott végre annak érdekében, hogy jobban igazodjon a kábítószer-politika politikai és stratégiai célkitűzéseihez, és tevékenységeinek prioritási sorrendbe állításával, valamint forrásainak átcsoportosításával kezelte a gazdasági korlátokat.

Az értékelés foglalkozott az Ügynökség hatásköre esetleges jövőbeli bővítésének kérdésével is. Az értékelés e kérdés tekintetében nem jutott eredményre. Míg a tagállamok képviselőinek és az Ügynökség munkatársainak többsége támogatta a hatáskör egyéb tiltott és legális szerekre, például az alkoholra, dohányra vagy vényköteles gyógyszerekre, valamint – kisebb mértékben – a szerencsejátékhoz hasonló szenvedélybetegségekre való kiterjesztését, addig az uniós szintű érdekeltek és a nemzetközi szervezetek eltérő állásponton voltak.