HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 399/74

P8_TA(2015)0457

A társasági adóra vonatkozó politikák Európai Unión belüli átláthatóvá tétele, összehangolása és közelítése

Az Európai Parlament 2015. december 16-i állásfoglalása a Bizottságnak szóló ajánlásokkal a társaságiadó-politikák Európai Unión belüli átláthatóvá tételéről, összehangolásáról és közelítéséről (2015/2010(INL))

(2017/C 399/09)

Az Európai Parlament,

— tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 225. cikkére,

— tekintettel a feltételes adómegállapításokkal és jellegükben vagy hatásukban hasonló egyéb intézkedésekkel foglalkozó különbizottság (TAXE 1 különbizottság) jelentéstervezetére (2015/2066(INI),

— tekintettel a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD)/G20 2015. október 5-én közétett, adóalap-erózióra és nyereségátcsoportosításra (BEPS) vonatkozó projektjének végső jelentésére,

— tekintettel eljárási szabályzata 46. és 52. cikkére,

— tekintettel a Gazdasági és Monetáris Bizottság jelentésére és az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság véleményére (A8-0349/2015),

A LuxLeaks-botrány főbb megállapításai

A. mivel az újságírók egy konzorciuma által – az Oknyomozó Újságírók Nemzetközi Konzorciuma (ICIJ) – a luxemburgi adómegállapításokról és más káros gyakorlatokról 2014 novemberében nyilvánosságra hozott tényekből (LuxLeaks) kiderül, hogy Luxemburg mintegy 340 multinacionális vállalattal kötött titkos ügyleteket, amelyek sokuk esetében lehetővé tették, hogy minimálisra csökkentsék globális adóikat – mindezt az uniós közérdek kárára –, miközben alig vagy egyáltalán nem folytattak gazdasági tevékenységet Luxemburgban;

B. mivel a feltárt tényekből kiderült, hogy egyes adótanácsadók szándékosan és célirányosan segítették a multinacionális vállalatokat a legalább 548 egyedi adómegállapítás létrejöttében Luxemburgban 2002 és 2010 között; mivel e titkos ügyletek összetett pénzügyi struktúrákat tartalmaznak, hogy jelentős adócsökkentéseket érhessenek el;

C. mivel ezen adómegállapítások következtében nagy számú vállalat részesült 1 % alatti tényleges adókulcsban a Luxemburgba áthozott nyereségükre; mivel egyes multinacionális vállalatok – miközben a működésük helyén élvezik a különféle közjavak és közszolgáltatások előnyeit – nem fizetik meg tisztességesen a rájuk eső adót; mivel az egyes multinacionális vállalatok által termelt nyereségre vonatkozó, a nullához közelítő tényleges adókulcsok károkat okozhatnak az uniós és más gazdaságoknak;

D. mivel sok esetben a több száz millió eurós üzleteket kezelő luxemburgi leányvállalatok csak csekély mértékben vannak jelen és folytatnak gazdasági tevékenységet Luxemburgban, és egyes címekre több mint 1 600 vállalat van bejegyezve;

E. mivel a TAXE 1 különbizottság által elvégzett vizsgálatok rámutattak arra, hogy az adómegállapítások gyakorlatára nem kizárólag Luxembourgban kerül sor, hanem az Unió egész területén; mivel az adómegállapítások gyakorlata jogszerűen használható arra, hogy a szükséges jogbiztonságot nyújtsa a vállalkozások számára és csökkentse a becsületes cégek pénzügyi kockázatait, mindazonáltal visszaélésekre és adókikerülésre is lehetőséget ad és kizárólag a kiválasztott szereplőknek nyújtott jogbiztonság révén bizonyos fokú egyenlőtlenséget hozhat létre az adómegállapításra vonatkozó határozattal rendelkező vállalatok és azon vállalatok között, amelyek nem vesznek igénybe adómegállapításokat;

F. mivel figyelembe kell venni az OECD 2013. február 12-én közétett, „Az adóalap-erózió és a nyereségátcsoportosítás kezelése” című jelentését, amely új nemzetközi normákat javasolt az adóalap-erózió és a nyereségátcsoportosítás (BEPS) leküzdésére;

G. mivel figyelembe kell venni a pénzügyminiszterek és a G20-országok jegybankelnökeinek 2015. október 5-i találkozóját követően kiadott közleményt is;

H. mivel néhány dicséretes kivételtől eltekintve, a nemzeti politikai vezetők nem bizonyultak elég készségesnek az adókikerülés problémájának kezelésében a társasági adózás terén;

I. mivel az Európai Unió olyan jelentős lépéseket tett a gazdasági integráció felé, mint a gazdasági és monetáris unió, valamint a bankunió, és mivel az adópolitikák uniós szintű, az Európai Unió működéséről szóló Szerződés keretein belüli koordinációja az európai integrációs folyamat elengedhetetlen része;

Társasági adózás és agresszív adótervezés

J. mivel a társaságiadó-bevételek az Unió 28 tagállamában átlagosan a GDP 2,6 %-át tették ki 2012-ben (1);

K. mivel egy olyan környezetben, ahol hiányoznak a beruházások és a növekedés, fontos a társaságok Unióban tartása vagy odavonzása, és mivel ezért létfontosságú az Unió számára, hogy fokozza vonzerejét a helyi és külföldi vállalkozások számára;

L. mivel mindenfajta adótervezésnek a jog és az alkalmazandó szerződések határain belül kell megvalósulnia;

M. mivel az agresszív adótervezés az adófizetési kötelezettség csökkentése céljából az adórendszer jogi alakiságaiból fakadó előnyöket, illetve a két vagy több adórendszer közötti eltéréseket vagy a jogi kiskapukat használja ki;

N. mivel az agresszív adótervezési rendszerek gyakran a nemzetközi adóügyi eltérések kombinációját, igen kedvező, egyedi nemzeti adójogszabályokat és az adóparadicsomok nyújtotta lehetőségek alkalmazását eredményezik;

O. mivel az agresszív adótervezéstől eltérően az adócsalás és az adókijátszás mindenekelőtt az adófizetési kötelezettség elkerülését célzó jogellenes tevékenységet jelent;

P. mivel az agresszív adótervezésre adható legmegfelelőbb válasz a jó jogalkotás, annak megfelelő végrehajtása és a kívánt eredményekkel kapcsolatos nemzetközi koordináció;

Q. mivel az állami bevételek társasági adózás terén megvalósuló adókikerülés okozta veszteségét általában az adózás általános szintjének emelése és a közszolgáltatások csökkentése, vagy az állami hitelfelvételek növekedése révén kompenzálják, ezáltal károkat okozva a többi adófizetőnek, valamint az egész gazdaságnak;

R. mivel egy tanulmány (2) becslései szerint a társasági adózásból származó adókikerülés miatt az Unió bevételkiesésének összege eléri az évi 50–70 milliárd eurót, amely a nyereségátcsoportosítás révén elvesztett összeget jelenti, és mivel e tanulmány becslései szerint a társasági adózásból származó adókikerülés miatt az Unió bevételkiesésének összege a valóságban elérheti a 160–190 milliárd eurót, ha figyelembe vesszük a különleges adózási rendelkezéseket, a behajtás hiányosságait és más hasonló tevékenységeket;

S. mivel ugyanezen tanulmány 75 %-osra becsüli a társaságiadó-bevétel hatékonyságát, bár a tanulmány megerősíti azt is, hogy ez nem mutatja azon összegeket, amelyeket az adóhatóságok be tudnának hajtani, mivel az említett összegek bizonyos százalékát rendkívül költséges vagy technikailag nehéz lenne behajtani; mivel a tanulmány szerint, ha az adóalap-erózió és a nyereségátcsoportosítás problémájára teljes körű megoldás állna rendelkezésre és lenne végrehajtható az egész Unióban, a tagállami kormányok adóbevételeire gyakorolt, becsült pozitív hatás az összes adóbevétel 0,2 %-át tenné ki;

T. mivel az adóalap-erózióból és a nyereségátcsoportosításból eredő veszteség veszélyezteti a belső piac megfelelő működését, valamint az Unión belüli társaságiadó-rendszerek megbízhatóságát, hatékonyságát és méltányosságát; mivel ugyanez a tanulmány azt is világossá teszi, hogy ezek a számítások nem foglalják magukban az árnyékgazdaságon belüli becsült tevékenységeket, és hogy az egyes vállalatok és kifizetések átláthatatlansága miatt nehéz pontosan megbecsülni az adóbevételekre gyakorolt hatást, ami ezért jelentősen nagyobb is lehet, mint a jelentésben becsült érték;

U. mivel az adóalap-erózióból és a nyereségátcsoportosításból eredő veszteségek világosan jelzik az egyenlő versenyfeltételek hiányát is azon vállalatok között, amelyek csak egy tagállamban működnek és fizetnek adót – különösen a kkv-k, a családi vállalkozások és a magánvállalkozók –, és egyes multinacionális vállalatok között, amelyek át tudják helyezni nyereségüket a magas adókulcsú országokból bizonyos alacsony adókulcsú országokba és agresszív adótervezést tudnak folytatni, ezzel csökkentve globális adóalapjukat és növelve az államháztartásokra nehezedő nyomást az uniós polgárok és kkv-k kárára;

V. mivel az agresszív adótervezési gyakorlatok multinacionális vállalatok általi alkalmazása ellentétes a tisztességes verseny és a vállalati felelősségvállalás elvével – a COM(2011)0681 bizottsági közleményben foglaltak értelmében –, mivel az adótervezési stratégiák kidolgozásához olyan forrásokra van szükség, amelyek csak nagyvállalatok számára állnak rendelkezésre, és ezért ez az egyenlő versenyfeltételek hiányát okozza a kkv-k és a nagyvállalatok között, amit sürgősen kezelni kell;

W. mivel hangsúlyozza továbbá, hogy az EU-n belüli és a harmadik országokkal való adóverseny bizonyos esetekben káros lehet, és az adókulcsok és szabályozási standardok tekintetében negatív versenyt eredményezhet, miközben az átláthatóság, az összehangolás és a konvergencia javítása hatékony keretet nyújt a vállalkozások közötti tisztességes verseny garantálása érdekében az Unióban, és megvédi az állami költségvetéseket a hátrányos következményektől;

X. mivel az agresszív adótervezést lehetővé tevő intézkedések nem egyeztethetők össze a tagállamok közötti őszinte együttműködés elvével;

Y. mivel az agresszív adótervezést – egyéb tényezők mellett – elősegíti az üzleti tevékenységek növekvő összetettsége, illetve a gazdaság digitalizációja és globalizációja, ami a verseny növekedésre és uniós vállalkozásokra, különösen a kkv-kra nézve káros torzulásához vezet;

Z. mivel az agresszív adótervezés ellen a tagállamok nem tudnak egyedül küzdeni; mivel az átláthatatlan és összehangolatlan társaságiadó-politikák kockázatot jelentenek a tagállamok adópolitikája számára, és olyan hasznot nem termelő következményekhez vezetnek, mint az adózás növekedése és kevésbé mobil adóalapok;

AA. mivel az összehangolt fellépés hiánya számos tagállamban egyoldalú nemzeti intézkedések elfogadását eredményezi; mivel az ilyen intézkedések sok esetben hatástalannak, elégtelennek, egyes esetekben egyenesen károsnak bizonyultak;

AB. mivel ezért szükség van egy összehangolt és többrétű megközelítésre nemzeti, uniós és nemzetközi szinten;

AC. mivel az Unió úttörő szerepet játszott az agresszív adótervezés elleni globális küzdelemben, különösen az adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással kapcsolatos projekt OECD szinten történő előrelépésének előmozdításában; mivel az Uniónak tovább kell folytatnia az úttörő szerepet az adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással kapcsolatos projekt előrehaladtával, az adóalap-erózió és nyereségátcsoportosítás által mind a tagállamoknak, mind a világ fejlődő országainak okozható károk megelőzése érdekében; többek között azáltal, hogy biztosítja az adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással, illetve egyéb, a fejlődő országokra nézve jelentős kérdésekkel kapcsolatos fellépéseket, a G20-ak fejlesztési munkacsoportja számára 2014-ben készült jelentésben részletezettek szerint;

AD. mivel a Bizottságnak és a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az OECD adóalap-erózióról és nyereségátcsoportosításról szóló átfogó intézkedéscsomagját minimális követelményként hajtják végre uniós szinten és továbbra is ambiciózus marad; mivel döntő fontosságú, hogy az OECD összes tagországa végrehajtsa a BEPS-projektet;

AE. mivel a Bizottságnak világosan meg kell határoznia, hogyan fogja végrehajtani az adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással kapcsolatos mind a 15 OECD/G20-projektet az e jelentésben már említett cselekvési területeken túlmenően és azokon felül, és a lehető leghamarabb ambiciózus cselekvési tervet javasolva a jogalkotási intézkedésekre, amelyben más országokat is az OECD-iránymutatások és az uniós példa követésére ösztönöz a cselekvési terv végrehajtásában; mivel a Bizottságnak mérlegelnie kell, hogy melyek azok a területek, ahol az Uniónak messzebbre kell mennie, mint az OECD által ajánlott minimumszabályok;

AF. mivel az uniós szerződések értelmében a társasági adózásra vonatkozó jogszabályok megalkotása jelenleg tagállami hatáskör, az agresszív adótervezéssel kapcsolatos problémák túlnyomó többsége mégis multinacionális jellegű;

AG. mivel a nemzeti adópolitikák jobb összehangolása jelenti tehát az egyetlen lehetséges módot az egyenlő versenyfeltételek megteremtéséhez és a nagy multinacionális vállalatok számára előnyös, de a kkv-k szempontjából hátrányos intézkedések elkerüléséhez;

AH. mivel az adópolitikák koordinációjának hiánya az Unióban jelentős költségeket és adminisztratív terheket eredményez a polgárok és az Unión belül több tagállamban tevékenységeket folytató vállalkozások – és még inkább a kkv-k – számára, szándékolatlan kettős adóztatáshoz és az adóztatás kettős elmaradásához vezet, vagy elősegíti az agresszív adótervezést, és mivel az ilyen eseteket fel kell számolni, ezért átláthatóbb és egyszerűbb megoldásokat igényel;

AI. mivel az adószabályok és az arányos közigazgatási eljárások kidolgozása során külön figyelmet kell fordítani az uniós gazdaság gerincét adó kkv-kra és családi vállalkozásokra;

AJ. mivel 2017. június 26-ig működésbe kell lépnie a tényleges tulajdonosokra vonatkozó átfogó uniós nyilvántartásnak, amely az adókikerülés és nyereségátcsoportosítás eseteinek kinyomozását segíti majd;

AK. mivel a Luxleaks-botrányban napvilágra került tények és a TAXE 1 különbizottság által elvégzett munka egyértelműen azt mutatják, hogy uniós jogalkotási intézkedésekre van szükség a társaságiadó-politikák átláthatóságának, összhangjának és konvergenciájának Unión belüli javítása érdekében;

AL. mivel a társasági adózás területén irányadó alapelvként kellene érvényesíteni a profitnak a keletkezés helyén való adóztatását;

AM. mivel az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak továbbra is nagyon aktív szerepet kell játszaniuk a nemzetközi színtéren elsősorban az átláthatóság, az információcsere és a káros adóügyi intézkedések eltörlésének elvein alapuló nemzetközi normák kialakítását szolgáló munka érdekében;

AN. mivel a „politikák fejlesztési célú koherenciájának” az Európai Unió működéséről szóló szerződésben meghatározott elve előírja az Unió számára annak biztosítását, hogy a politikai döntéshozatal valamennyi szakaszában semmilyen – többek között a társasági adózással kapcsolatos – területen nem gyengíti, hanem ellenkezőleg minden téren előmozdítja a fenntartható fejlődés célkitűzését;

AO. mivel a társaságiadó-rendszer uniós szinten összehangolt megközelítése lehetővé tenné a tisztességtelen verseny csökkentését és az uniós vállalkozások versenyképességének növelését, különösen a kkv-k esetében;

AP. mivel az adminisztratív terhek csökkentése és a határokon átnyúló eljárások leegyszerűsítése érdekében a Bizottságnak és a tagállamoknak szélesebb körben kellene elektronikus megoldásokat alkalmazniuk az adóügyi eljárásokban;

AQ. mivel a Bizottságnak értékelnie kellene az Unióban található különleges gazdasági övezeteknek nyújtott adókedvezmények hatását; és e tekintetben ösztönöznie kell a bevált gyakorlatok adóhatóságok közötti megosztását;

Átláthatóság

AR. mivel a nagyobb átláthatóság a társasági adózás területén javíthatja az adóbehajtást, hatékonyabbá teheti az adóhatóságok munkáját, és alapvető a közvélemény bizalmának növeléséhez az adórendszerekben és a közigazgatásban, ezért fontos prioritásnak tekintendő; i. mivel a nagy multinacionális vállalatok tevékenységeinek nagyobb átláthatósága – különös tekintettel a realizált profitra, a befizetett nyereségadókra, a kapott támogatásokra és az adóvisszatérítésekre, az alkalmazottak számára és az eszközállományra – alapvető fontosságú annak biztosításához, hogy az adóhatóságok eredményesen kezeljék az adóalap-eróziót és a nyereségátcsoportosítást; mivel megfelelő egyensúlyt kell teremteni az átláthatóság, a személyes adatok védelme és az üzleti adatok érzékenysége között, valamint figyelembe kell venni a kisebb vállalkozásra gyakorolt hatásokat; mivel az átláthatóság egyik alapvető formája az országonkénti bontásban történő jelentéstétel; mivel az országonkénti jelentéstételre irányuló uniós javaslatoknak elsősorban az OECD mintáján kell alapulniuk; mivel az Uniónak lehetősége van arra, hogy az OECD iránymutatásainál tovább menjen, és kötelezővé és nyilvánossá tegye az országonkénti bontásban történő jelentéstételt, valamint a részvényesi jogokról szóló irányelv felülvizsgálatára vonatkozó javaslatról szóló, 2015. július 8-án (3) elfogadott módosításaiban az Európai Parlament megszavazta a teljes körű nyilvános országonkénti jelentéstételt; mivel 2015. június 17. és szeptember 9. között az Európai Bizottság konzultációt folytatott e témában az országonkénti bontásban történő jelentéstétel különböző opcióinak feltárása érdekében (4); mivel a konzultációra nyilvánosan válaszolók 88 %-a támogatja a vállalatok adózással kapcsolatos információinak nyilvánosságra hozatalát; ii. mivel a vállalkozások által alkalmazott agresszív adótervezés ellentétes a vállalatok társadalmi felelősségvállalásával; mivel az Unióban egyes vállalatok már megkezdték annak bizonyítását, hogy teljes mértékben betartják az adóügyi szabályokat azáltal, hogy kérelmezték és előmozdítják a „tisztességes adófizető” címke (5) megszerzését, és mivel az ilyen intézkedéseknek erős visszatartó hatásuk lehet és a magatartás megváltozásához vezethetnek a szabályok be nem tartásából eredő hírnévkockázat révén, egy ilyen címkének közös kritériumokon kell alapulnia európai szinten; iii. mivel nagyobb átláthatóságot lehetne elérni, ha a tagállamok tájékoztatnák egymást és a Bizottságot minden olyan új juttatásról, enyhítésről, mentességről, ösztönzőről vagy hasonló intézkedésről, amelyek számottevő hatással lehetnek tényleges adókulcsukra; mivel az ilyen értesítés segítené a tagállamokat a káros adóügyi gyakorlatok azonosításában; iv. mivel a Tanács azon közelmúltbeli megállapodása ellenére, hogy módosítja a 2011/16/EU tanácsi irányelvet (6) a feltételes adómegállapítások automatikus cseréje tekintetében, továbbra is fennáll a kockázat, hogy a tagállamok nem folytatnak elegendő kommunikációt egymás között arról, hogy az egyes vállalatokkal kötött adózási megállapodásaik milyen hatással lehetnek az adóbehajtásra más tagállamokban; mivel a nemzeti adóhatóságoknak automatikusan és kiadásukat követően késedelem nélkül valamennyi adómegállapításról információt kell cserélniük; mivel a Bizottságnak egy biztonságos központi jegyzék révén hozzá kell férnie az adómegállapításokhoz; mivel az adóhatóságok által jóváhagyott adómegállapításoknak átláthatóbbaknak kell lenniük, biztosítva a bizalmas információk és az üzleti szempontból érzékeny információk megőrzését; v. mivel a vámszabad kikötőket a jelentések szerint ügyletek adóhatóságok előli eltitkolására használják; vi. mivel az adókijátszás, az adókikerülés és az agresszív adótervezés elleni küzdelem terén elért eredményeket csak egy harmonizált módszertan segítségével lehet nyomon követni, amellyel megbecsülhető a közvetlen és közvetett adórések mérete valamennyi tagállamban, valamint az Unió egészében; mivel az adórés megbecslése az adóügyekkel kapcsolatos további információk nyújtásának csupán a kezdetét jelzi; vii. mivel a visszaélést jelentők védelmét szolgáló jelenlegi uniós jogi keret nem kielégítő, és jelentős eltérések állnak fenn a különböző tagállamokban e személyek számára nyújtott védelem módjában; mivel ilyen védelem hiányában azon munkavállalók, akik kulcsfontosságú információkkal rendelkeznek, érthető módon vonakodni fognak a jelentéstételtől, ezért ezeket az információkat nem fogják rendelkezésre bocsátani; mivel a visszaélést jelentő személyek segítettek a közvélemény figyelmét felkelteni az igazságtalan adózás kérdésével kapcsolatban, és ezért a tagállamoknak fontolóra kell venniük az ilyen tevékenységeket védő intézkedéseket; mivel ezért helyénvaló lenne uniós szintű védelmet nyújtani azon visszaélést jelentő személyek számára, akik feltételezett kötelességszegésről, jogsértésről, csalásról vagy jogellenes tevékenységről számolnak be a nemzeti vagy európai hatóságoknak, vagy – a közérdeket sérthető, tartósan nem kezelt kötelességszegés, jogsértés, csalás vagy jogellenes tevékenység esetén – az egész közvéleménynek; mivel e védelemnek összhangban kell lennie a teljes jogrendszerrel; mivel e védelemnek hatékonynak kell lennie az alaptalan jogi felelősségre vonással, a gazdasági szankciókkal és a hátrányos megkülönböztetéssel szemben;

Koordináció

AS. mivel a társasági adózásra vonatkozó jogszabályok megalkotása tagállami hatáskör, az agresszív adótervezéssel kapcsolatos problémák túlnyomó többsége mégis multinacionális jellegű; mivel a nemzeti adópolitikák jobb összehangolása jelenti tehát az egyetlen lehetséges módot az adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással, valamint az agresszív adótervezéssel kapcsolatos problémák kezelésére; i. mivel egy kötelező uniós szintű közös konszolidált társaságiadó-alap (KKTA) jelentős lépés lenne az agresszív adótervezéssel kapcsolatos problémák megoldásának irányába az Unión belül, és azt sürgősen be kell vezetni; mivel a végső cél egy teljes, kötelező közös konszolidált társaságiadó-alap, lehetőleg átmeneti mentességet nyújtva olyan kkv-knak, amelyek nem multinacionális vállalatok és a határokon átnyúló tevékenységet nem végző vállalatoknak, és amely objektív változók kombinációján alapuló, formula szerinti megosztási módszert alkalmaz; mivel a KKTA teljes körű alkalmazásáig a Bizottság ideiglenes intézkedéseket mérlegel a nyereségátcsoportosítási lehetőségek ellen; mivel biztosítani kell, hogy ezek az intézkedések – beleértve a határokon átnyúló veszteségek ellentételezését – nem növelik az adóalap-erózió és a nyereségátcsoportosítás kockázatát; mivel ezek az intézkedések nem helyettesítik tökéletesen a konszolidációt, és időre lenne szükség ahhoz, hogy az új rendszer teljes mértékben működőképes legyen; ii. mivel a magatartási kódexszel foglalkozó csoportnak a káros társasági adóval kapcsolatos munkája ellenére továbbra is léteznek agresszív adótervezési intézkedések az egész Unióban; mivel a káros adózási gyakorlatoknak a jelenlegi gazdasági környezetben megjelenő új formái elleni küzdelem céljából a csoport irányításának és megbízásának megerősítésére, valamint a munkamódszerek és a kódexben meghatározott kritériumok kiigazítására és bővítésére tett múltbeli kísérletek nem jártak sikerrel; mivel a csoport tevékenységét az átláthatóság és az elszámoltathatóság általános hiánya jellemzi; mivel ezért a csoport hatékonyságát és működését javítani kell és átláthatóbbá kell tenni, nevezetesen az éves jelentések és a tagállamok álláspontjait is feltüntető jegyzőkönyvek közzététele révén; mivel a csoportnak képesnek kell lennie állást foglalnia a több mint egy tagállamra vonatkozó adópolitikai kérdésekkel kapcsolatban, anélkül, hogy a kisebbségben lévő tagállamok megakadályoznák az ajánlásokat; iii. mivel az Unióban a társasági adó általános elvének annak kell lennie, hogy az adót azokban az országokban kell fizetni, ahol a társaság tényleges gazdasági tevékenysége folyik és termel hozzáadott értéket; mivel kritériumokat kell kidolgozni annak biztosítására, hogy erre sor kerül; mivel a szabadalmi adókedvezmény vagy egyéb kedvezményes adórendszer alkalmazásakor arról is gondoskodni kell, hogy az adó fizetése ott történjék, ahol az adóalap-erózióra és nyereségátcsoportosításra vonatkozó projekt 5. fellépésében meghatározott kritériumok szerint az érték képződik, ezzel egyidejűleg közös európai meghatározásokat kell kidolgozni arról, hogy mi minősül a kutatás-fejlesztés előmozdításának, és mi nem, valamint a szabadalmi és innovációs adókedvezmények alkalmazásának harmonizálására, beleértve a régi rendszer eltörlésének 2017. június 30-ra történő előrehozását; iv. mivel néhány tagállam egyoldalúan bevezette az ellenőrzött külföldi vállalkozásokra (EKV) vonatkozó szabályokat annak megfelelő biztosítása érdekében, hogy az alacsony adózású vagy adómentes országokba kihelyezett nyereséget ténylegesen megadóztatják; mivel ezeket a szabályokat össze kell hangolni annak megakadályozása érdekében, hogy az ellenőrzött külföldi vállalkozásokra vonatkozó nemzeti szabályok Unión belüli sokfélesége torzítsa a belső piac működését; v. mivel a 2011/16/EU irányelv előírja a tagállamok közötti együttműködést az adóellenőrzések és vizsgálatok terén, és ösztönzi a bevált gyakorlatok cseréjét az adóhatóságok között; mivel azonban az említett irányelvben előírt eszközök nem elég hatásosak és a társaságok ellenőrzésére vonatkozó, egymástól eltérő nemzeti megközelítések szöges ellentétben állnak egyes társaságok erősen szervezett adótervezési technikáival; vi. mivel közös európai adóazonosító szám bevezetésére van szükség ahhoz, hogy az általános, és különösen az adómegállapításokra vonatkozó automatikus információcsere hatékony legyen; mivel a Bizottságnak meg kell fontolnia egy közös európai cégnyilvántartás létrehozását; vii. mivel a Bizottság úgy döntött, hogy meghosszabbítja a jó adóügyi kormányzással foglalkozó platform megbízatását – amelynek hatálya 2016-ban járt volna le –, valamint kiterjeszti hatáskörét és bővíti munkamódszereit; mivel a platform segíthet az új cselekvési terv végrehajtásával kapcsolatosan abban, hogy megerősíti az adócsalással és adókijátszással szembeni küzdelmet, elősegíti a tagállamok adómegállapításairól a javasolt új információcserére vonatkozó szabályok fényében folytatott megbeszéléseket, és visszajelzést ad az adókikerülés elleni új kezdeményezésekről; mivel azonban a Bizottságnak meg kell erősítenie a jó adóügyi kormányzással foglalkozó platform profilját, növelnie kell tagjai számát és fokoznia kell hatékonyságát; viii. mivel az európai szemeszter keretében a Bizottságnak elemeznie kell az adóhatóságok reformját és kérnie kell annak végrehajtását a nemzeti és európai szintű adóhatóságok adóbeszedési képességének fokozása, feladataik hatékony elvégzése és az adóbeszedés pozitív hatásainak erősítése, valamint a tagállami bevételeket érintő adócsalás és adóelkerülés elleni hatékony fellépés érdekében;

Konvergencia

AT. mivel a jobb koordináció önmagában nem fogja megoldani az abból eredő alapvető problémákat, hogy a társasági adózás vonatkozásában eltérő szabályok léteznek a különböző tagállamokban; mivel az agresszív adótervezésre adott átfogó válasznak magában kell foglalnia korlátozott számú nemzeti adózási gyakorlat konvergenciáját; mivel ez megvalósítható amellett, hogy megmarad a tagállamok szuverenitása a társaságiadó-rendszerek egyéb elemeivel kapcsolatban; i. mivel az agresszív adótervezési gyakorlatok esetenként a különböző tagállamok által kötött, kettős adóztatásról szóló szerződések halmozódó előnyeiből származnak, amely így visszásan az adóztatás kettős elmaradását eredményezi; mivel az egyes tagállamok által harmadik országokkal kötött, kettős adóztatásról szóló szerződések elterjedése újabb kiskapuk lehetőségét eredményezheti; mivel az OECD/G20 az adóalap-erózióra és a nyereségátcsoportosításra vonatkozó projektjének 15. intézkedésével összhangban ki kell dolgozni egy többoldalú eszközt a kétoldalú adóügyi szerződések módosítására; mivel a Bizottságot kell megbízni azzal, hogy adóügyi megállapodásokról tárgyaljon az Unió nevében harmadik országokkal, ahelyett a jelenlegi gyakorlat helyett, amelyben kétoldalú megállapodások kötnek, és ezek eredménye elmarad az optimálistól; mivel a Bizottságnak biztosítani kell, hogy az ilyen megállapodások kölcsönösségi rendelkezéseket tartalmaznak és megakadályozzák az uniós polgárokra és vállalkozásokra – különösen a kkv-kra – káros hatásokat, amelyeket harmadik országbeli jogszabályoknak ezen országok területén kívüli, az Unió és tagállamai joghatósága alatt történő alkalmazása eredményez; ii. mivel az Uniónak az adóparadicsomok tekintetében saját fogalommeghatározással kell rendelkeznie; iii. mivel az Uniónak ellenintézkedéseket kell alkalmaznia az ilyen adóparadicsomokat igénybe vevő vállalatokkal szemben; mivel ezt az Európai Parlament már kérte az adózásról szóló 2014. évi jelentésében (7), amely „szigorú szankciók bevezetésére szólított fel annak megakadályozására, hogy a vállalatok megsértsék vagy kijátsszák az adóügyi standardokat a csalárd vállalatok vagy az adóparadicsomokban letelepedett vállalkozások, illetve a kedvező adózási feltételekkel a versenyt torzító országok esetében az uniós finanszírozás és az állami támogatásokhoz, vagy a közbeszerzési eljárásokhoz való hozzáférés megvonásával; sürgeti a tagállamokat, hogy fizettessék vissza a vállalatoknak nyújtott állami támogatásokat, ha az említett vállalatok uniós adóügyi standardokat sértenek; mivel a tagállamokkal szemben is ellenintézkedéseket kell alkalmazni, amennyiben nem hajlandóak fellépni az Unión belüli azonos versenyfeltételeket veszélyeztető, káros preferenciális adórendszereik módosítása érdekében; iv. mivel az „állandó telephely” új, kötelező erejű meghatározására van szükség annak biztosítása érdekében, hogy az adózás ott történjen, ahol a tevékenységet végzik és ahol a gazdasági érték keletkezik; mivel ezt kötelező jellegű kritériumoknak kell kísérnie annak meghatározására, hogy a gazdasági tevékenység során keletkezett-e adóztatható jövedelem valamely tagállamban, a „postafiókcégek” problémájának elkerülése végett, különösen a digitális gazdaság által okozott kihívások tekintetében; v. mivel a Bizottság folyamatban lévő, az uniós állami támogatási szabályok állítólagos megsértésére irányuló vizsgálatai az átláthatóság sajnálatos hiányát tárták fel e szabályok alkalmazási módjaival kapcsolatban; mivel ennek orvoslása érdekében indokolt, hogy a Bizottság iránymutatásokat adjon ki az állami támogatásokról annak tisztázására, hogy miként fogja meghatározni az adózással kapcsolatos állami támogatást, így nyújtva nagyobb jogbiztonságot a vállalatok és a tagállamok számára egyaránt; mivel az állami támogatások rendszerének korszerűsítése keretében a Bizottságnak gondoskodnia kell az odaítélt állami támogatások jogszerűségének hatékony utólagos ellenőrzéséről; vi. mivel a 2003/49/EK tanácsi irányelv (8) egyik nem szándékolt hatása az, hogy a határokon átnyúló kamat- és jogdíjfizetések adómentesek lehetnek (vagy igen alacsony szinten adóztathatóak); mivel egy általános, visszaélés elleni szabályt kell bevezetni ebben az irányelvben, valamint a 2005/19/EK tanácsi irányelvben (9), illetve más vonatkozó uniós jogszabályokban; vii. mivel az egész Unióra kiterjedő forrásadó, vagy egy hasonló hatású intézkedés bevezetése biztosítaná, hogy az Unió területén termelt, és kivitelre szánt minden nyereség után legalább egyszer adózni kelljen az Unión belül, mielőtt elhagyná annak határait; viii. mivel a kettős adóztatással kapcsolatos, tagállamok közötti jogviták rendezésére vonatkozó jelenlegi uniós keret nem működik hatékonyan, és előnyére válna, ha a már működő rendszerekre építve világosabb szabályok és szigorúbb határidők kerülnének megállapításra; ix. mivel az adótanácsadók központi szerepet játszanak az agresszív adótervezés megkönnyítésében, ugyanis segítségükkel a vállalatok olyan összetett jogi struktúrát hozhatnak létre, melynek célja a különböző adórendszerek közötti eltérések és kiskapuk kihasználása; mivel a társaságiadó-rendszer alapvető felülvizsgálata nem lenne teljes e tanácsadó cégek gyakorlatainak kivizsgálása nélkül; mivel egy ilyen elemzésnek ki kell terjednie az ilyen cégek tevékenységeiben rejlő összeférhetetlenség vizsgálatára is, azok ugyanis egyszerre nyújtanak tanácsot a nemzeti kormányoknak adórendszereik felállításához, valamint a vállalatoknak ahhoz, hogy e rendszereken belül a lehető legjobban optimalizálhassák adókötelezettségeiket;

AU. mivel az adóbehajtás általános hatékonyságát, a méltányos adózás fogalmát és a nemzeti adóhatóságok hitelességét kizárólag az agresszív adótervezés, valamint az adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással kapcsolatos tevékenységek ássák alá; mivel az Uniónak és a tagállamoknak hasonlóképpen határozott lépéseket kell tenniük mind a vállalati, mind az egyéni adóztatás során az adókijátszás és az adócsalás problémáinak, valamint a társasági adókon kívüli adók – különösen a héa – behajtásával kapcsolatos problémák kezelésére; mivel az adóbehajtás és -igazgatás ezen elemei a meglévő adórés jelentős részét teszik ki;

AV. mivel ezért a Bizottságnak azt is meg kell fontolnia, hogy miként kezeli majd e tágabb kérdéseket, különösen a héaszabályok tagállami végrehajtását és azoknak a határokon átnyúló ügyekben történő alkalmazását, valamint a (bizonyos tagállamokban jelentős nemzeti jövedelemforrásnak számító) héa beszedésében tapasztalható eredménytelenséget, a héaelkerülési gyakorlatokat, továbbá az egyes adóamnesztiák vagy nem átlátható „adóelengedési” rendszerek negatív következményeit; mivel az ilyen új intézkedéseknek magukban kell foglalniuk a költség–haszon egyensúly mérlegelését is;

1. felkéri a Bizottságot, hogy 2016. június végéig terjesszen a Parlament elé egy vagy több jogalkotási javaslatot, a mellékletben található részletes ajánlásoknak megfelelően;

2. megerősíti, hogy az ajánlások tiszteletben tartják az alapvető jogokat és a szubszidiaritás elvét;

3. úgy véli, hogy a kért javaslat pénzügyi vonatkozásait a megfelelő költségvetési forrásokból kell fedezni;

4. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást és a mellékletben található részletes ajánlásokat a Bizottságnak és a Tanácsnak, valamint a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek.

(1) http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/gen_info/economic_analysis/tax_structures/2014/report.pdf

(2) A társaságiadó-politikák Európai Unión belüli átláthatóvá tételéről, összehangolásáról és közelítéséről szóló jogalkotási jelentés európai hozzáadott értéke (European added value of legislative report on bringing Transparency, coordination and convergence to corporate tax policies in the European Union), Dr Benjamin Ferrett, Daniel Gravino és Silvia Merler – kiadás előtt.

(3) Elfogadott szövegek, P8_TA(2015)0257, 2015.7.8.

(4) http://ec.europa.eu/finance/consultations/2015/further-corporate-tax-transparency/index_en.htm.

(5) Mint a „Fair Tax Mark” (tisztességes adófizető) (www.fairtaxmark.net).

(6) A Tanács 2011/16/EU irányelve (2011. február 15.) az adózás területén történő közigazgatási együttműködésről és a 77/799/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 64., 2011.3.11., 1. o.).

(7) http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A8-2015-0040+0+DOC+XML+V0//HU

(8) A Tanács 2003/49/EK irányelve (2003. június 3.) a különböző tagállambeli társult vállalkozások közötti kamat- és jogdíjfizetések közös adózási rendszeréről (HL L 157., 2003.6.26., 49. o.).

(9) A Tanács 2005/19/EK irányelve (2005. február 17.) a különböző tagállamok társaságainak egyesülésére, szétválására, eszközátruházására és részesedéscseréjére alkalmazandó adóztatás közös rendszeréről szóló 90/434/EGK irányelv módosításáról (HL L 58., 2005.3.4., 19. o.).