Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – A 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégia – Hozzuk vissza a természetet az életünkbe!

[COM(2020) 380 final]

(2020/C 429/33)

Előadó: Antonello PEZZINI (IT/I) Társelőadó: Lutz RIBBE (DE/II)

Felkérés: Európai Bizottság, 2020.6.17. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke Elnökségi határozat: 2020.1.21. Illetékes szekció: „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2020.8.31. Plenáris ülésen történő elfogadás kelte: 2020.9.18. Plenáris ülés száma: 554. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 209/5/4

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottságnak a biológiai sokféleségre vonatkozó, 2030-ig szóló uniós stratégia kidolgozásáért tett erőfeszítéseit, amely az egyik lehetséges út az európai zöld megállapodás és a Biológiai Sokféleség Egyezmény által javasolt átfogó biodiverzitási keret felé.

1.1.1. Ugyanakkor sajnálja, hogy az Európai Számvevőszéknek a biológiai sokféleségre vonatkozó politika pontosabb alkalmazására való folyamatos ajánlásait nem hajtották végre.

1.2. Az EGSZB szerint a biológiai sokféleségre vonatkozó stratégia az az út, amelyen haladni kell annak érdekében, hogy a biológiai sokféleség a Covid19 utáni újrakezdés időszakának középpontjába kerüljön, az emberek, az éghajlat és a bolygó érdekében.

1.3. Az Unióban jelentős mértékben fokozni kell a meglévő természeti erőforrások védelmére irányuló erőfeszítéseket, ugyanakkor folyamatosan törekedni kell a társadalom és különösen a fiatalok tájékoztatására és a kommunikációra, a védelmi fellépések pozitív aspektusait hangsúlyozva.

1.4. E cél elérése érdekében az EGSZB az Európai Bizottsággal egyetértésben úgy véli, hogy növelni kell a védett területek méretét, különösen a szigorúan védett területekét – amennyire csak lehet korlátozva a mezőgazdaságot és az erdőgazdálkodást érintő hatásokat –, még akkor is, ha ez egyáltalán nem elegendő a biológiai sokféleség csökkenésének megállításához.

1.5. Az EGSZB szerint ezért jelentősen több erőfeszítést kell tenni az élőhelyek helyreállítása és a fajok fogyatkozásának megállítása érdekében, amelyek okozója főként a jogi keret nem megfelelő végrehajtása és a szükséges intézkedések elégtelen finanszírozása.

1.6. Az EGSZB szerint hangsúlyozni kell az ökológiai összekapcsolhatóság fontosságát; és ezt szem előtt tartva létre kell hozni egy transzeurópai természetvédelmi hálózatot, ezáltal orvosolva az élőhelyirányelv módszertani hiányosságát.

1.7. Az EGSZB elismeri, hogy a helyreállítási célok megvalósításához új, jogilag kötelező érvényű célkitűzések, valamint megfelelő és önálló finanszírozás szükséges. Ugyanakkor az önkéntesen hozott intézkedéseket is ösztönözni kell.

1.8. Az EGSZB sajnálja, hogy a 2021–2027-es új pénzügyi tervben nyoma sincs a biológiai sokféleség teljes, hatékony és koherens integrációjának, és úgy véli, hogy ez aggasztóan jelzi azt a tényt, hogy a szavak és tettek között ismételten jelentős különbség van. Ez az Európai Számvevőszéknek az elmúlt két évben a mezőgazdaság, az éghajlatváltozás és a biológiai sokféleséggel kapcsolatos politikák összeegyeztethetetlenségéről szóló különféle jelentéseiből is kitűnik.

1.9. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a biológiai sokféleség védelmének gazdasági terheit nem viselhetik a mezőgazdasági termelők és az erdőtulajdonosok. Ehelyett inkább vonzó jövedelemszerző lehetőséggé kell válnia a mezőgazdasági termelők számára ezen „eszközök és közjavak” biztosítása. Az EGSZB úgy véli továbbá, hogy ezzel a kérdéssel az új gazdasági helyreállítási tervben is foglalkozni lehet, a stratégia tartalmának védelmére irányuló beruházások érdekében, biztosítva a megfelelő személyzetet és eszközöket.

1.10. Az EGSZB elengedhetetlenül fontosnak tartja, hogy a védett területek bizonyos részei szigorú védelem alá kerüljenek (azzal, hogy nem kerül sor hasznosításra). Csak így mehetnek végbe teljesen természetes („kezelés nélküli”) folyamatok.

1.11. Az EGSZB megjegyzi, hogy a mezőgazdasági ágazaton belül a kiemelt területekre vonatkozó 10 %-os célkitűzés nem tükröződik a jelenleg megvitatás alatt álló KAP-reformjavaslatban, amely mindössze egy „minimális százalékot” említ, konkrét szám meghatározása nélkül. Az EGSZB azt ajánlja, hogy közösen döntsenek a kitűzendő célokról, és azok reálisak legyenek.

1.12. Az EGSZB kifejezetten üdvözli a zöld infrastruktúra megerősítését, és felkéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat egy koherens stratégia kidolgozására és végrehajtására e tekintetben.

1.13. Az EU-nak a TEN-G transzeurópai zöldhálózatokat beruházási prioritássá kell tennie, és ezekhez megfelelő finanszírozást kell biztosítania, konkrétan meghatározott rendeltetéssel.

1.14. Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy dolgozzon ki határozott és átfogó stratégiát az erdőkre és az erdészeti ágazatra vonatkozóan.

2. Háttér

2.1. A biológiai sokféleségre – amely alatt a földi élet sokféleségét értjük, benne az ökoszisztémákkal, közösségekkel, fajokkal és genetikai erőforrásokkal – vonatkozó stratégia a fenntartható jólét és az emberi jólét előfeltételét jelenti. Önmagában erőforrásnak minősül és elengedhetetlen ökoszisztéma-szolgáltatások széles skáláját biztosítja, az élelmiszer- és vízellátástól a beporzásig és az árvízvédelemig. A tisztán anyagi megfontolásokon túl etikai és erkölcsi okai is vannak a biológiai sokféleség védelmének.

2.2. Az EU fellépése a biológiai sokféleség terén több EUMSZ-cikken alapul: — 4. cikk (2) bekezdés e) pontja, amely meghatározza az EU megosztott hatáskörét a környezetvédelem tekintetében, — 11. cikk, amely magában foglalja a környezetvédelmi követelményeket, — 191. cikk, amely szabályozza az EU környezetvédelmi fellépését. Ezenkívül 1992-ben, Rio de Janeiróban az EU is aláírta az ENSZ Biológiai Sokféleség Egyezményét (1).

2.3. A másodlagos jog tekintetében az EU különféle jogi aktusokról rendelkezik, amelyek célja a természetes élőhelyek és a veszélyeztetett fajok védelme és fenntartható kezelése, valamint a biológiai sokféleségnek az uniós politikákba és fellépésekbe történő beépítéséhez való hozzájárulás.

2.5. A meglévő jogi eszközök, valamint a biológiai sokféleség csökkenésének megállítására tett számtalan politikai ígéret ellenére az utóbbit mégis komoly veszély fenyegeti: — már 1998-ban ismertettek egy uniós stratégiát a biológiai sokféleségre vonatkozóan, 2001-ben az EU állam- és kormányfői a göteborgi stratégia keretében vállalták, hogy 2010-ig megállítják a biológiai sokféleség csökkenését – amely mostanra „drasztikusan felgyorsult” Európában –, és ugyanazon határidőn belül helyreállítják az élőhelyeket és a természeti rendszereket, — az Európai Bizottság 2006-ban egy 160 intézkedést tartalmazó, biológiai sokféleséggel kapcsolatos cselekvési tervet (6) nyújtott be a 2010-re kitűzött cél elérése érdekében. Ám ezt a célt nem sikerült megvalósítani, a nagy tervek és a valóság ugyanis nyilvánvalóan nem fedik egymást, az EGSZB pedig számos véleményben ismételt kritikával illette ezt a tényt, — 2011 májusában a Biológiai Sokféleség Egyezményt követően – amely hangsúlyozza, hogy növelni kell a biológiai sokféleség tiszteletben tartásának előnyeivel kapcsolatos tudatosságot (13. cikk) – az EU egy másik, biológiai sokféleséggel kapcsolatos stratégiát – amely az előző stratégia intézkedéseihez nagyon hasonló intézkedéseket tartalmazott – és különféle uniós környezetvédelmi cselekvési programokat terjesztett elő, amelyeket időközben elfogadtak. E stratégiának az új, 2020-as határidőre meg kellett volna állítania a biológiai sokféleség csökkenését és az ökoszisztéma-szolgáltatások romlását az Európai Unióban, — 2017-ben az Európai Bizottság cselekvési tervet fogadott el, hogy támogassa a tagállamokat a fajok és élőhelyek védelmében; 15 intézkedést 2019-ig kellett végrehajtani a természetvédelemmel kapcsolatos irányelvek naprakésszé tétele érdekében.

2.6. Az EU valamennyi biológiai sokféleséggel kapcsolatos programja mindig nagyon ambiciózus célokat tűzött ki, amelyeket az EGSZB mindig is támogatott. Az eredmények azonban meglehetősen szerények voltak. Következmények: Európában a vadon élő állat- és növényfajok csaknem negyedét jelenleg a kihalás veszélye fenyegeti, és tanúi vagyunk annak, hogy a beporzást végző rovarok száma rohamosan csökken, az ökoszisztémák állapota pedig olyan mértékben romlott, hogy azok már nem képesek teljesen betölteni értékes szerepüket. A helyzet ilyen mértékű romlása hatalmas társadalmi és gazdasági veszteségekkel jár az EU országai számára.

2.7. A biológiai sokféleség csökkenésének öt fő oka – a talaj- és tengerhasználat változásai, a természeti erőforrások túlzott kiaknázása, a környezetszennyezés, a klímaváltozás, valamint az idegenhonos inváziós fajok betelepülése és elterjedése – tovább súlyosbodott, ami nagymértékben felülírta a probléma megoldása érdekében tett intézkedések részleges pozitív hatásait.

2.8. Az EU-nak nagy felelőssége van, különösen a mezőgazdasági és halászati politikáján keresztül, amelyek keretében stratégiai keretet határoz meg és több milliárd eurót bocsát rendelkezésre. Bár több mint húsz éve folyamatosan jelezte és elismerte, hogy ezeket az ágazatokat meg kell újítani, mind a mai napig szinte semmi nem történt. Ezzel összefüggésben az EGSZB felhívja a figyelmet az Európai Számvevőszék több – részben nagyon friss – jelentésére ( 7 ) , és megjegyzi, hogy az Európai Bizottság, a Tanács és a Parlament vonatkozó dokumentumaiban ezeket a jelentéseket sajnos szinte teljesen figyelmen kívül hagyják!

2.9. A biológiai sokféleséggel és az ökoszisztéma-szolgáltatásokkal foglalkozó kormányközi tudománypolitikai platform (IPBES) 2019. évi jelentése szerint világszerte felgyorsult a fajok kihalása és az ökoszisztémák egészségi állapotának romlása. A jelentés ezenkívül nyomatékosan világossá teszi, hogy a biológiai sokféleség csökkenését a társadalmon belüli alapvető, strukturális változások nélkül sem csökkenteni, sem pedig megállítani nem lehet. A jelentés szerzői arra számítanak, hogy a szükséges átalakulást a status quo előnyeit élvező személyek erőteljesen ellenezni fogják. Azonban a köz érdekében felül lehet és kell kerekedni ezen a helyzeten ( 8 ) . Az EU tagállamaiban 2018. decemberében több mint 27 000 válaszadó részvételével elvégzett Eurobarométer felmérés az uniós állampolgárok növekvő tudatosságát állapította meg a biológiai sokféleség mibenlétével és jelentőségével kapcsolatban.

2.10. A biológiai sokféleség védelmére határozottan utalni kell a Tanács német elnökségi programja által is hivatkozott európai területi menetrendben ( 9 )

3. A 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégia

3.1. A biológiai sokféleségre vonatkozó, 2030-ig szóló európai stratégia nagymértékben követi a korábbi stratégiákban szereplő célkitűzéseket.

3.2. Ez a stratégia a Tanács ajánlásain alapul, amelyek értelmében az EU-nak és tagállamainak jó példával kell elöl járniuk és fokozniuk kell a biológiai sokféleség csökkenésének megállítása és az ökoszisztémák helyreállítása érdekében tett erőfeszítéseiket. 2019 decemberében a Tanács stratégiai iránymutatásokat adott a biológiai sokféleségre vonatkozóan 2030-ig, összhangban a zöld megállapodással. A Tanács hangsúlyozta annak sürgető szükségességét, hogy világszerte minden szinten intézkedéseket hozzanak a biológiai sokféleség csökkenésének megállítása érdekében, továbbá vállalta, hogy: — általánosan érvényesíti a biológiai sokféleség szempontját valamennyi vonatkozó uniós szakpolitikában, elsősorban az új közös agrárpolitikában (KAP), — megszünteti a biológiai sokféleség szempontjából káros támogatásokat, — javítja a természettel és a biológiai sokféleséggel kapcsolatos politikák, intézkedések és kötelezettségvállalások végrehajtásának ellenőrzését és elszámoltathatóságát, — megvalósítja a biológiai sokféleség teljes, hatékony és koherens integrációját az EU 2021–2027-re szóló többéves pénzügyi keretének kidolgozása és végrehajtása során, — felgyorsítja az olyan erőforrás-hatékony, biztonságos, körforgásos és klímasemleges gazdaságra való áttérést, amely a biológiai sokféleséget és az ökoszisztéma-szolgáltatásokat védi és helyreállítja, — összehangolja a nemzeti és nemzetközi pénzügyi folyamatokat – különösen a közbeszerzés területén – a biológiai sokféleséggel kapcsolatos átfogó kerettel.

3.3. Az EGSZB-nek több alkalommal nyílt lehetősége véleményt nyilvánítani a biológiai sokféleségre vonatkozó politikákkal kapcsolatban ( 10 ) , és ismét megjegyzi, hogy nem a jogi alapok hiányoznak, hanem a politikai akarat. A Tanács által 2019 decemberében hozott döntés, amely részben a stratégiában is tükröződik, valójában nem új, és ismét fennáll annak kockázata, hogy nem ültetik át a gyakorlatba.

3.4. Az EU új, biológiai sokféleségre vonatkozó stratégiája nem csupán a természet védelmét és helyreállítását tűzi ki célul Európában, hanem a korábbi stratégiákhoz képest határozottabban foglalkozik az ökoszisztéma-szolgáltatások kérdésével is. Egyértelműbben fogalmazza meg az elveszett élőhelyek helyreállításával kapcsolatos célkitűzéseket, és meghatározza az EU biológiai sokféleségre vonatkozó célkitűzéseit a COP 15, a biológiai sokféleséggel foglalkozó felek 2021-re tervezett döntő konferenciája számára.

3.5. A biológiai sokféleségre vonatkozó, 2030-ig szóló stratégia három célt tűz ki a védett területek összefüggő hálózatának létrehozása érdekében: — jogi védelmet kell nyújtani az uniós szárazföldi területek legalább 30 %-ának és a tengeri területek legalább 30 %-ának, az ökológiai folyosókat pedig egy valóban transzeurópai természetvédelmi hálózatba kell integrálni, — szigorú védelem alá kell helyezni az említett területek egyharmadát, azaz az EU szárazföldi területeinek 10 %-át és tengeri területeinek 10 %-át, — a védett területeket hatékonyan kell kezelni egyértelmű természetvédelmi célok és intézkedések meghatározása révén, valamint ezen területek megfelelő nyomon követésével.

3.6. A meggyengült és sérülékeny ökoszisztémák helyreállításához (amelyekre vonatkozóan még nincs érvényben hatékony jogi keret), valamint a biológiai sokféleségre nehezedő nyomás csökkentése érdekében számos intézkedést irányoznak elő, amelyek célja többek között: — javaslat készítése a természet helyreállításának új jogi keretére vonatkozóan, — 2030-ig a leromlott és szén-dioxidban gazdag ökoszisztémák hatalmas területeinek helyreállítása, az élőhelyek és fajok védettségi tendenciái és állapota romlásának elkerülése, és annak biztosítása, hogy ezen élőhelyek és fajok legalább 30 %-át kielégítő védettségi állapotban vagy legalább pozitív tendenciát mutató állapotban tartsák nyilván, — a mezőgazdasági földterületen jelenlévő madarak és rovarok, különösen a beporzók számbeli csökkenésének megállítása és megfordítása, — a vegyi növényvédő szerek használatának és kockázatának, valamint a veszélyesebb növényvédő szerek felhasználásának 50 %-kal történő csökkentése, — a mezőgazdasági földterület legalább 10 %-a „ökológiai jelentőségű területté” történő alakítása, ideértve a nagy biodiverzitással rendelkező tájelemeket is, — a mezőgazdasági földterület legalább 25 %-ának biogazdálkodásra való felhasználása, és az agroökológiai gyakorlatok terjedésének jelentős mértékű javítása, — az ökológiai elveket teljes mértékben tiszteletben tartva legalább 3 milliárd fa elültetése, és a még fennálló természetes és őserdők védelme, — jelentős előrelépés a szennyezett talajok kármentesítésében, — legalább 25 000 km hosszúságú folyóvíz szabályozottságának megszüntetése, — a vörös listán szereplő, invazív idegen fajok által veszélyeztetett fajok számának 50 %-kal történő csökkentése, a műtrágyákban található tápanyag elvesztésének legalább 50 %-kal történő csökkentése és a műtrágyák felhasználásának legalább 20 %-kal történő csökkentése, — a legalább 20 000 lakossal rendelkező városokban ambiciózus városzöldítési tervek biztosítása, — a vegyi növényvédő szerek használatának érzékeny területeken, például az EU városi zöldterületein való megszüntetése, — a jó ökológiai állapot helyreállítása érdekében a halászati és a tengerfenéken végzett bányászati tevékenységek által az érzékeny fajokra és élőhelyekre kifejtett negatív hatások jelentős csökkentése, — a védett fajok járulékos fogásainak elkerülése vagy olyan szintre csökkentése, amely lehetővé teszi a populációk teljes helyreállítását, és nem veszélyezteti azok védettségi állapotát.

3.7. Ezeket a célokat többek között a következő intézkedések végrehajtásával lehet elérni: — mélyreható változások feltételeinek megteremtése egy olyan új folyamat elindítása mellett, amelyek célja a biológiai sokféleséggel kapcsolatos irányítás javítása és annak biztosítása, hogy a tagállamok beépítik a stratégia által megfogalmazott kötelezettségvállalásokat a nemzeti politikákba, — az uniós környezetvédelmi jogszabályok végrehajtására és alkalmazására irányuló erőfeszítések fokozása, — évente 20 milliárd euró felszabadítása a biológiai sokféleség céljára különféle forrásokból, többek között az uniós alapokból és nemzeti és magánfinanszírozásból, a természeti tőkével és a biodiverzitással kapcsolatos szempontokat beépítve az üzleti gyakorlatokba, — az EU vezető pozícióba helyezése a világon a biológiai sokféleséggel kapcsolatos válság kezelése terén, mozgósítva a külső fellépés és a nemzetközi partnerségek összes eszközét az ENSZ biológiai sokféleségre vonatkozó ambiciózus új globális keretének létrehozása céljából, — a polgári védelem megerősítése egy olyan uniós politika meghatározásával, amelynek célja erdőtüzek esetén az azonnali reagálás lehetőségeinek javítása egész Európában, — regionális tűzoltócsoportok létrehozása az egyes tagállamokban, hogy erdőtüzek esetén rugalmasabban lehessen beavatkozni, — a civil társadalom képzésének elősegítése valamennyi tagállamban, a regionális bázisokra építve, gyors reagálást lehetővé tevő kis csapatok létrehozásával.

3.8. A szükséges és mélyreható változás lehetővé tétele érdekében az Európai Bizottság új európai irányítási keretet szándékozik létrehozni a biológiai sokféleségre vonatkozóan. Ezt szem előtt tartva létre kell hozni egy egyeztetett, egyértelmű mutatókra épülő nyomon követési és felülvizsgálati mechanizmust. 2023-ban megvizsgálják a kormányzással kapcsolatos jogilag kötelező megközelítés szükségességét.

3.9. Az uniós stratégia középpontjában az EU környezetvédelmi jogszabályainak végrehajtása és alkalmazása áll. Célja egyrészt a tagállamokkal és az európai hálózatokkal, az ellenőrökkel, a rendőri erőkkel és az ügyészségekkel folytatott együttműködés elmélyítése, másrészt a civil társadalom szerepének erősítése.

3.10. Az ismertetett stratégia az EU-ra vonatkozik, de az Európai Bizottság hangsúlyozza, hogy nagyobb figyelmet fordítanak a biológiai sokféleség védelmére két- és többoldalú szinten is, és hozzáteszi, hogy az EU a Biológiai Sokféleség Egyezmény Részes Feleinek 15. konferenciáján kész vezető szerepet vállalni egy jelentős biodiverzitási törekvések által vezérelt koalícióban.

3.11. Az új stratégia 2030-ra vonatkozó cselekvési terve körülbelül negyven intézkedést irányoz elő, amelyeket a következő négy évben kell elfogadni, ahogy azt az új stratégia javaslatához csatolt indikatív ütemterv is jelzi.

4. Általános megjegyzések

4.1. Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottságnak a biológiai sokféleségre vonatkozó, 2030-ig szóló európai stratégia kidolgozásáért tett erőfeszítéseit, amely az európai zöld megállapodás és a Biológiai Sokféleség Egyezmény által javasolt, biológiai sokféleséggel kapcsolatos átfogó keret felé vezető egyik utat képviseli.

4.2. A biológiai sokféleség példátlan csökkenése és a pusztító világjárványok terjedése egyértelmű üzenetet hordoznak: ideje átgondolni a természettel való kapcsolatunkat. Az EGSZB szerint a biológiai sokféleségre vonatkozó stratégia az az út, amelyen haladni kell annak érdekében, hogy a biológiai sokféleség a Covid19 utáni újrakezdés időszakának középpontjába kerüljön, az emberek, az éghajlat és a bolygó érdekében. A biológiai sokféleség és az éghajlattal kapcsolatos válság összefügg és kölcsönösen hat egymásra. Az erdők, a talaj és a vizes élőhelyek koherens védelme – és helyreállítása –, valamint a városi zöldövezetek létrehozása fontos az éghajlatváltozás 2030-ig történő mérséklésének eléréséhez.

4.3. A biodiverzitási stratégia a következő összefüggést ismeri fel: a meglévő természeti erőforrások védelmére irányuló erőfeszítéseket jelentősen fokozni kell az EU-ban, ezért a) a védett területeket, különösen a szigorúan védett területek nagyságát meg kell növelni. Ez azonban semmiképpen sem elegendő a biológiai sokféleség csökkenésének megállításához (nemcsak a fajok száma, hanem mindenekelőtt az egyes populációk konzisztenciája szempontjából, amelyben drámai csökkenés tapasztalható, ezt mutatja a rovarok hatalmas területeken történő pusztulása is). Ezért szükség van b) az élőhelyek helyreállítása érdekében tett komoly erőfeszítésekre is. Az EGSZB kifejezetten támogatja mindkét célt.

4.4. Az EGSZB osztja az Európai Bizottság véleményét, miszerint a védett fajok fogyatkozását és az élőhelyek csökkenését főként a jogi keret nem megfelelő végrehajtása és a finanszírozás elégtelensége okozza. A meglévő jogi keret (főként a madárvédelmi irányelv és az élőhelyvédelmi irányelv) a veszélyeztetett fajokra és élőhelyekre összpontosít, a biológiai sokféleség védelme azonban ezen jóval túlmutat, ahogy ezt az a tény is bizonyítja, hogy az említett irányelvek nem érintik a rovarokat vagy a beporzókat, továbbá nem érintik az „ökoszisztéma-szolgáltatásokat” és a „zöld infrastruktúrákat”.

4.5. Az EGSZB ezért támogatja az Európai Bizottság javaslatait arra vonatkozóan, hogy további jogi eszközök bevezetését kell fontolóra venni, amennyiben a tagállamok az elkövetkező években nem kezdik sürgősen megvalósítani az új célkitűzéseket. Az EGSZB hangsúlyozza továbbá, hogy el kell ismerni és támogatni kell a tagállami szintű védelem minőségét és a bevált gyakorlatokat, köztük az önkéntes védelmi intézkedéseket.

4.6. A már említett tényezőkön kívül az EGSZB megjegyzi, hogy a hanyatlást további tényezők is okozzák, többek között az emberi viselkedés.

4.7. Az EGSZB egyetért az Európai Bizottság elemzésével, amely szerint a biológiai sokféleség folyamatos drámai csökkenése szükségessé teszi a védett területek hálózatának jelentős mértékű növelését. Konkrétan a természeti folyamatok védelme mostanáig nem kapott kellő figyelmet. A szigorúan védett területekre vonatkozó új 10 %-os célkitűzés változtatni fog ezen a helyzeten. A szóban forgó intézkedések pozitív hatást gyakorolnának az éghajlatra, a beporzók és rovarok védelmére, valamint a terület vízmegtartásának javítására. Egy transzeurópai természetvédelmi hálózat létrehozásával az Európai Bizottság arra törekszik, hogy orvosolja az élőhelyvédelmi irányelv módszertani hiányosságát, és helyesen jár el, amikor hangsúlyozza az ökológiai összekapcsoltság jelentőségét. Ennek során ismét foglalkozik a zöld infrastruktúrák kérdésével, amelyet sajnos az Európai Bizottság COM(2013) 249 final közleményét követően nem határoztak meg kellőképpen.

4.8. Az EGSZB elismeri, hogy a helyreállítási célok megvalósításához új, jogilag kötelező érvényű célkitűzésekre van szükség. A 2020-ig tartó időszakra vonatkozó biodiverzitási stratégia a romlásnak indult ökoszisztémák 15 %-ának helyreállítását tűzte ki célul. E célkitűzést nem sikerült teljesen elérni, elsősorban a jogilag kötelező jelleg hiánya miatt.

4.9. Az EGSZB üdvözli, hogy a stratégia egyértelműbben foglalkozik a finanszírozási igény kérdésével. Régóta ismert, hogy hiányzik a megfelelő finanszírozás: mindeddig a természetvédelmi területek szükségleteinek csupán 20 %-át fedezték, ideértve a Natura 2000 hálózat igényeit is ( 11 ) , és az EGSZB pénzügyi becslései mindig sokkal magasabbak voltak, mint az Európai Bizottságé.

4.10. Az EGSZB egyértelműen a mezőgazdasági költségvetéshez képest külön pénzügyi keret létrehozása mellett foglalt állást, ahogy azt az Európai Számvevőszék is javasolta.

4.11. A Számvevőszék véleményében megjegyezte, hogy nem egyértelmű a KAP biológiai sokféleséggel kapcsolatos kiadásokra vonatkozó része. Az Európai Bizottság szerint az uniós költségvetésnek körülbelül 8 %-át költötték a biológiai sokféleség védelmére (86 milliárd EUR-t a 2014–2020 közötti időszakban). A Számvevőszék bírálja, hogy ennek ellenére a pozitív hatások nem mérhetők.

4.12. Ennek oka az is, hogy a biológiai sokféleség szempontjából különösen hatékony 2. pillér programjait több tagállamban nem finanszírozták elegendő mértékben, hanem nagyrészt kevéssé vonzó módon alakították ki azokat a mezőgazdasági termelők számára. Az EGSZB évek óta olyan megoldásokat – többek között egy elégséges ösztönző elemet – szorgalmaz, amelyek például megkönnyítik a gazdálkodók számára a biológiai sokféleség előmozdítását célzó intézkedések meghozatalát. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a biológiai sokféleség védelmének gazdasági terheit nem viselhetik a mezőgazdasági termelők és az erdőtulajdonosok, akiknek szintén foglalkozniuk kell a biológiai sokféleség védelmével. E „közjó” biztosításának inkább vonzó jövedelemforrássá kellene válnia a mezőgazdasági termelők számára is.

4.13. Az Európai Bizottság szerint évente 20 milliárd euróra van szükség. A biológiai sokféleségre vonatkozó stratégia egyik fő gyengesége abból a tényből fakad, hogy nem határozza meg a) a 20 milliárd eurós összeg kiszámításának mikéntjét, és b) azt, hogy ezt hogyan kellene fedezni.

4.14. Az új többéves pénzügyi terv nem tükrözi ezt az összeget, ami meglepő, ugyanis 2019. decemberében a Tanács azt szorgalmazta, hogy az EU „ténylegesen és koherens módon integrálja a biológiai sokféleség szempontjait a 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret (MFF) kialakításába és végrehajtásába” (v.ö. 3.2 pont). Mindenesetre az EGSZB szerint nyoma sincs a fentieknek, és úgy véli, hogy ez aggasztóan jelzi azt a tényt, hogy a szavak és tettek között ismételten jelentős különbség van.

4.15. Az EGSZB bírálja, hogy ebben a biológiai sokféleségre vonatkozó stratégiában az Európai Bizottság ismét nem hajtja végre a biológiai sokféleség védelmét szolgáló intézkedések pénzügyi támogatásáról szóló 2019. decemberi tanácsi ajánlásokat, és nem javasol hatékony intézkedéseket a biológiai sokféleségre káros összes támogatás megszüntetése érdekében. A természetvédelemmel és a biológiai sokféleség fenntartásával kapcsolatos politikák, fellépések és kötelezettségvállalások végrehajtásának és jelentésének javítására irányuló tanácsi felkérés kapcsán az Európai Bizottság még nem tett javaslatot a megfelelő eszközökre.

4.16. Az EGSZB osztja az Európai Bizottság véleményét, miszerint a védett területek nagy része esetében a fenntartható gazdálkodási gyakorlatok megfelelő megoldást jelentenek a magas biológiai sokféleségi értékek fenntartásához és előmozdításához. Az EGSZB elengedhetetlennek tartja, hogy a védett területek egy része szigorú védelem alá kerüljön, amely egyenértékű a beavatkozás nélküli kezeléssel. Csak így lehet hatékonyan védeni a természeti folyamatokat.

4.17. Az EGSZB ezért üdvözli, hogy a szigorúan védett területek százalékos arányát jelentősen növelni kell, és hangsúlyozza, hogy a természeti folyamatok védelme nélkülözhetetlen a biológiai sokféleség védelme szempontjából, különösen a drámai éghajlatváltozás idején. Nagyra értékeli, hogy kiemelt figyelmet fordítanak a természetes és ősi erdők szigorú védelemre (azzal, hogy nem kerül sor hasznosításra). Az EGSZB mindazonáltal hangsúlyozza, hogy jelentős pénzügyi kompenzáció nélkül nehéz lesz megvédeni különösen a magánkézben lévő természetes és ősi erdőket. Ebben az összefüggésben az EGSZB hangsúlyozza a környezet jelzőjeként működő nem kormányzati környezetvédelmi szervezetek által végzett dicséretre méltó intézkedéseket, valamint a tűzoltók folyamatos beavatkozását, akik olyan területek védelmében vesznek részt, ahol gyakran erősen jelen vannak a biológiai sokféleséggel kapcsolatos jelentős szempontok. Az állami tulajdonban lévő természetes és ősi erdőterületek esetében az EGSZB ajánlást szorgalmazott az Európai Bizottság részéről a fakitermelés leállítására vonatkozóan. Több uniós tagállamban az erdők védelmével kapcsolatos jelenleg zajló viták azt mutatják, hogy jelentős gazdasági nyomás nehezedik az állami tulajdonban lévő területekre is.

4.18. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a közös agrárpolitikát a biológiai sokféleségre vonatkozó stratégiai célkitűzésekhez ( 12 ) , az európai klímarendelethez, a „termelőtől a fogyasztóig” stratégiához és az európai zöld megállapodáshoz kell igazítani.

4.19. Az EGSZB sajnálja, hogy a legutóbb előterjesztett többéves pénzügyi keret – akárcsak az európai helyreállítási terv – nem ír elő további kiadásokat a biológiai sokféleség védelmére.

4.20. Az EGSZB fontosnak tartja, hogy az erdőkre és az erdészeti ágazatra vonatkozóan határozott és átfogó stratégia álljon rendelkezésre. Erre különösen nagy szükség van, mert az EU nem rendelkezik jogszabályokon alapuló közös erdészeti politikával.

4.21. Az EGSZB megjegyzi, hogy a mezőgazdasági ágazaton belül a kiemelt területekre vonatkozó 10 %-os célkitűzés nem tükröződik a KAP második pillérének reformjára vonatkozó, jelenleg megvitatás alatt álló javaslatban, amely mindössze egy „minimális százalékot” említ, konkrét szám meghatározása nélkül. Rendkívül kedvezőtlen jel, hogy az Európai Bizottság ugyan elismeri ennek szükségességét, ugyanakkor nem veszi figyelembe a párhuzamos reformfolyamat során.

4.22. Az EGSZB kifejezetten üdvözli a zöld infrastruktúra megerősítését, és felkéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat egy koherens stratégia kidolgozására és végrehajtására e tekintetben. Az EU-nak a TEN-G transzeurópai zöldhálózatokat beruházási prioritássá kell tennie, és ezekhez megfelelő finanszírozást kell biztosítania, konkrétan meghatározott rendeltetéssel.

4.23. A jogilag kötelező érvényű helyreállítási célokon kívül új szabályozási kezdeményezést jelentenek be a védett területek kiterjesztésére vonatkozóan arra az esetre, ha a tagállamok nem tartják be az Európai Bizottság követelményeit és ajánlásait. Az EGSZB úgy véli, hogy a szóban forgó szabályozási beavatkozások elengedhetetlenek azokban az esetekben, amikor a tagállamok nem valósítanak meg radikális változtatásokat a biológiai sokféleség védelme érdekében. A 2024-re bejelentett jogalkotási kezdeményezésnek tehát a biológiai sokféleségről szóló átfogó irányelv kidolgozásához kell vezetnie, amely a jelen véleményben említett hiányosságokkal is foglalkozik, és ezt olyan hatásvizsgálatnak kell kísérnie, amely lehetővé teszi a kereskedelmi szempontok jobb kiértékelését.

Kelt Brüsszelben, 2020. szeptember 18-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) A Biológiai Sokféleség Egyezmény.

(2) A 92/43/EK tanácsi irányelv (HL L 206.1992.7.22., 7. o.).

(3) A 79/409/EGK tanácsi irányelv a vadon élő madarak védelméről (HL L 103., 1979.4.25., 1. o.). és a 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 20., 2010.1.26., 7. o.).

(4) A 2008/56/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 164., 2008.6.25., 19. o.).

(5) Az 1143/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 317., 2014.11.4., 35. o.).

(6) COM(2006) 216 final.

(7) Lásd például a 7/2018. sz. véleményt a 2020 utáni időszakra vonatkozó közös agrárpolitikára irányuló bizottsági rendeletjavaslatokról (HL C. 41, 2019.2.1., 1. o.), valamint a 13/2020. sz. különjelentést: Biodiverzitás a mezőgazdasági területeken: a közös agrárpolitika mindeddig nem tudta megállítani a hanyatlást címmel.

(8) IPBES, Summary for policymakers of the global assessment report on biodiversity and ecosystem services [A biodiverzitásról és az ökoszisztéma-szolgáltatásokról szóló globális értékelő jelentés összefoglalása a politikai döntéshozók számára], 2018.

(9) Leipzig Charter and the Urban Agenda for the UE [A Lipcsei Charta és az EU városfejlesztési menetrendje].

(10) HL C 195., 2006.8.18., 96. o.; HL C 97., 2007.4.28., 6. o.; HL C 161., 2007.7.13., 48. o.; HL C 317., 2009.12.23., 75. o.; HL C 306., 2009.12.16., 42. o.; HL C 48., 2011.2.15., 150. o.; HL C 24., 2012.1.28., 111. o.; C 67., 2014.3.6., 153. o.; HL C 487., 2016.12.28., 14. o.; HL C 129., 2018.4.11., 90. o.; HL C 62., 2019.2.15., 226. o. és HL C 47., 2020.2.11., 87. o.

(11) Lásd: COM(2010) 548 final, 13. o.

(12) 2018 novemberében az Európai Számvevőszék komoly kritikát fogalmazott meg Hogan biztos javaslataival szemben, amelyek a 2020 utáni időszak mezőgazdasági reformjaira vonatkoztak, és úgy vélte, hogy azok nincsenek összhangban a környezetvédelmi célokkal.