13.

Az elmúlt években az F4E-t egy olyan technikai kihívásokkal és irányítási peremfeltételekkel járó projekt végrehajtására kérték fel, amelyekre világszerte alig volt példa: az olyan, maga nemében első, műszakilag összetett eszköz, mint az ITER megvalósításával járó, eleve óriási kihívások összefüggésében a műszaki előírások a nagyrészt egy másik jogalany, az ITER-szervezet (a továbbiakban: ISZ) által szolgáltatott információkon alapulnak, és az ezen előírásoktól való eltérések – akár a szerződés-végrehajtás során is – rendkívül gyakoriak. Az F4E ezen eltérések elszenvedője volt, és a legtöbb esetben ellentételezés nélkül kellett végrehajtania azokat. A finanszírozás tervezésének változásai kapcsán ellátandó feladatköröket meghatározó, eredetileg a döntéshozatali folyamatok ésszerűsítését célzó úgynevezett „MAC-10 iránymutatásoknak” az ITER tanácsa általi 2011-es elfogadása súlyosbította, semmint javította a fent leírt helyzetet. Ennek eredménye egy szerény rendszer-/értéktervezési törekvés volt az ISZ integrációjában, amelynek során költségtúllépések történtek, valamint egyéb feszültségek alakultak ki az ISZ és valamennyi belső ügynökség (a továbbiakban: BÜ) között. Ez minden BÜ, de különösen az F4E szempontjából jelent súlyos problémát, az utóbbi esetében ugyanis az alkatrészeket érintő folyamatos változások szinte „alapértelmezésként” az épületekre is hatással vannak, amit az irányító testület (a továbbiakban: IT) elé annak 2014. decemberi ülésén terjesztett dokumentumok is igazolnak. A költségek egyértelműen a munka hatókörétől (azaz tervezés) függnek, ami még inkább igaz abban az esetben, ha még az építési fázis során van szükség módosításokra. Az, hogy az utóbbi nagyrészt az ISZ és annak irányító testülete, míg az előbbi az F4E irányítása alatt áll, egyértelműen a feladatkörök összehangolatlanságára utal. Ahogy azt az Európai Parlament 2013-as, az Ernst and Young által készített, az ITER-projekt költséghatékonyságára vonatkozó tanulmánya helyesen megállapította, ez az ITER-projekt egyik legkomolyabb kihívást jelentő eleme. E tanulmány vezetői összefoglalójának címsorai ugyanis a következők „A költségnövekedések oka elsősorban projektszintű, és azok az F4E közvetlen irányításán kívül esnek”, valamint „Az F4E egy összetett környezetben működő sui generis szervezet, ami korlátozza a költséghatékonysági lehetőségeket”. Röviden összefoglalva a megállapodás és az ahhoz kapcsolódó eszközök puszta kialakításánál fogva az F4E által vállalandó költségek jelentős hányada nem az F4E közvetlen irányítása alatt áll. Konkrétan ami a költségellenőrzést illeti – amely az F4E egyik kulcsfontosságú célkitűzése – az előző MAC-10 iránymutatások szerint bármilyen, az F4E-n belülre korlátozódó ellenőrzési rendszer alkalmatlan lett volna a (tulajdonosként és integrátorként eljáró) ISZ által kezdeményezett módosítások korlátozására. Csupán most, a MAC-10 iránymutatások eltörlésével és a rendeltetésük tekintetében azok helyébe lépő új rendszer (az ISZ tartalékalapja) bevezetésével, valamint az ISZ új vezetősége által egy átfogó konfiguráció-irányítási rendszer megvalósítására tett ígéretével válhat lehetségessé a technikai irányítási folyamatok fokozatos integrációja révén egy hatékonyabb költségellenőrzési rendszer megvalósítása. Főként a fentiekre alapozva a projekt érdekelt felei (az ISZ és a BÜ-k, beleértve az F4E-t) azt a következtetést vonták le, hogy a jelenlegi ütemezés nem reális – ezt több független értékelés is megerősítette az elmúlt két évben (2013–2014). Éppen ezért az ISZ és az F4E a többi fél BÜ-ivel közösen új, felülvizsgált ütemezésen dolgozik, amelyet várhatóan 2015 novemberében terjesztenek az ITER tanácsa elé. A felülvizsgált ütemezést ezt követően az ITER-megállapodás részes felei értékelik, amelynek során figyelembe kell venniük a források rendelkezésre állását és a költségek dimenzióját, ugyanis ezek az elemek szorosan összefüggnek egymással. Éppen ezért nagy a valószínűsége annak, hogy a felülvizsgált ütemezés miatt meg kell vitatni az összköltség becslését, és javaslatot kell tenni arra vonatkozóan. Ez nem érinti a jelenlegi többéves pénzügyi keret (TPK) szerint szükséges erőforrásokat, ugyanakkor hosszabb távú következményeket vonhat maga után.