[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 11.1.2006

SEC(2006) 23 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Finnország 2005–2009-re szóló, aktualizált stabilitási programjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

Előzmények

A Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-én lépett életbe, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A Paktumot 2005-ben módosították első alkalommal. A reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságának biztosítását célozta.

A költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat, valamint azok éves aktualizálásait kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még nem bevezető tagállamok esetében (aktualizált) konvergenciaprogramokat). Finnország első stabilitási programját 1998 szeptemberében nyújtotta be. A rendeletnek megfelelően a Tanács 1998. október 12-én fogalmazta meg véleményét a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően. Ugyanezen eljárásnak megfelelően, az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat a Bizottság értékeli, valamint a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság vizsgálja, mialatt a Tanács megvizsgálhatja azokat.

Ezekben a programokban a tagállamoknak meg kell határozniuk a költségvetési egyenleg helyzetére vonatkozó középtávú célkitűzéseiket, illetve az elérésükhöz és megőrzésükhöz szükséges politikai intézkedéseket, beleértve a gazdasági feltételezéseket is. A Paktum reformjának eredményeként az Unió gazdasági és költségvetési sokféleségének fényében, beleértve a fenntarthatósághoz kapcsolódó költségvetési kockázatot, különbséget kell tenni az egyes tagállamok középtávú célkitűzései között. A reform többi elemei: a gazdasági ciklus alatti költségvetési politika szimmetrikusabb megközelítése konjunktúra idején szigorúbb költségvetési fegyelem betartásán keresztül, miközben a középtávú célkitűzésektől, vagy az elérésüket célzó korrekciós pályától való időszakos eltéréshez figyelembe kell venni a hosszútávú fenntarthatóságra kimutatható hatást gyakorló „jelentős strukturális reformokat”.

Figyelembe véve a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi gazdasági előrejelzéseit, a magatartási kódexet[2], a várható kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant, és a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásait, a Bizottság megvizsgálta Finnország nemrég megküldött aktualizált stabilitási programját, és az alábbi értékelés alapján a programról a Tanács részére ajánlást fogadott el.

Értékelés

1. A finn stabilitási programot 2005. november 24-én küldték meg. A program a 2005–2009 közötti időszakra terjed ki. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramoknak az új magatartási kódexben meghatározott modelljét. A programból részben hiányoznak az új magatartási kódexben előírt kötelező és választható adatok (különösen a 2007–2009-re vonatkozó külső feltételezésekkel kapcsolatos adatok). Az aktualizálás nem határoz meg kimondottan a költségvetési egyenleg helyzetére vonatkozó, a Stabilitási és Növekedési Paktum értelmében vett középtávú célkitűzést (KTC).

2. Az 1990-es évek elején bekövetkezett súlyos recesszióból való kilábalást követően a finn gazdaság 1995–2004 között jelentősen bővült, éves 3½ %-os átlagos növekedési ráta mellett, ami 1½ százalékponttal haladja meg az euro-övezet átlagát. Az erős növekedés hozzájárult a foglalkoztatási ráta emeléséhez, ami a recesszió utáni 60 %-os szintjéről 2004-ben 68 %-ra nőtt. Az 1995–2004 időszak éves átlagos inflációja 1½ százalékos volt, ami az euro-övezet szintjénél ½ százalékponttal volt alacsonyabb. A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2005 és 2006 közötti 2,7 %-os éves átlagról a programidőszak fennmaradó részében átlagosan 2,3 %-ra csökken. A GDP 2005-re és 2006-ra vonatkozó növekedési rátáit jelentős mértékben befolyásolja a papír- és cellulózipari termelés foglalkoztatási viták okozta leállása, ami magyarázza a nagymértékű visszaesést 2005-ben, valamint 2006-ban a határozott növekedést. A programban bemutatott rövid és középtávú előrejelzések óvatosabbak a Bizottság szolgálatainak előrejelzéseihez képest. A program inflációra vonatkozó előrejelzései valószínűnek tűnnek, és összhangban állnak a bizottsági szolgálatok becsléseivel.

3. A 2004–2008 közötti időszakot átfogó stabilitási program legutóbbi aktualizálásáról szóló, 2005. február 17-i véleményében a Tanács jóváhagyta a programban bemutatott költségvetési stratégiát. A 2005. év általános kormányzati többletét a Bizottság szolgálatainak előrejelzései alapján a GDP 1,9 %-ára becsülik, ami szorosan kapcsolódik a program megelőző aktualizálásában megcélzott többlethez.

4. Az új aktualizálásban a kormány legfontosabb célkitűzése a kiegyensúlyozott államháztartás elérése a gazdasági növekedés normális feltételei mellett, valamint az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságának biztosítása a népességelöregedés kedvezőtlen hatásai fényében. A helyi önkormányzatok pénzügyi számláinak javítására is javasolnak intézkedéseket, amelyek révén a programidőszak végére kiegyensúlyozott helyzetet érhetnek el. Az általános kormányzati többlet enyhén csökkenő trendet követ, a programidőszak végére eléri a GDP 1,5 %-át. 2005 és 2007 között a GDP-hez viszonyított bevételi és kiadási hányad is csökkenni fog (mindkét esetben a GDP kb. 1 százalékpontjával), majd ezután mindkét hányad, és emiatt a nettó hitelnyújtás is, az előrejelzések szerint stabil marad. Az elsődleges többlet alakulása bizonyos tekintetben meredek esést mutat a GDP-hez viszonyított kamatkiadások előrejelzett csökkenése miatt. A többlet csökkenése az adócsökkentés fokozatos bevezetését tükrözi. A kiadásokat a kormányzat költségvetési kiadásaira szabott felső határ és a csökkentett kamatkiadások korlátozzák. Az előző aktualizáláshoz képest a 2006–2009 közötti időszak többleteire vonatkozó becsléseket a GDP kb. 0,5 %-ával lefelé korrigálták az adócsökkentések, valamint a társadalombiztosítási alapok és a helyi önkormányzatok pénzügyi helyzetére vonatkozó óvatosabb kitekintés miatt.

5. Strukturális értelemben az előrejelzések szerint a többlet a következő három évben enyhén csökken, a 2005. év GDP-jének 2 %-áról 1¾ %-ra a 2006–2008 időszakban, azonban 2009-ben újra emelkedik. Ugyanakkor, ez a visszaesés teljes mértékben a kibocsátási résnek a programidőszak végére feltételezett, a GDP -1 %-a körüli növekedésére vezethető vissza. A program a strukturális többletnek a GDP kb. 1½ %-os csökkenését vetíti előre a programidőszak végére (2009)[3]. Ezen értékelés vonatkozásában ezt tekintik a program középtávú célkitűzésének. Mivel a program középtávú célkitűzése meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a hiányt a GDP kb. 1 %-ára becsülik), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány fellépése ellen. A megfelelőség tekintetében a program középtávú célkitűzése nem lépi túl az euro-övezet és az ERM II tagállamai számára a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben meghatározottakat, és érezhetően szigorúbb követelményt támaszt az adóssághányad és a hosszútávú átlagos potenciális kibocsátás növekedése által indokolthoz képest. A megkövetelt minimális szintet jóval meghaladó középtávú célkitűzés mögött a programban az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítására irányuló cél áll.

6. Az aktualizálás költségvetési céljaihoz kapcsolódó kockázatok nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. A 2007-ig megfogalmazott célok összhangban állnak a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi, enyhén optimistább gazdasági előrejelzéseivel. A kiadások visszaszorítása tekintetében a központi kormányzatra megállapított többéves kiadási plafonok alkalmazása eddig bevált, miközben az adókra vonatkozó előrejelzések óvatos értékelésen alapulnak. A gazdasági növekedés tekintetében a stabilitási program felhívja a figyelmet arra a veszélyre, hogy a népességelöregedés és a csökkenő munkaerő-kínálat kedvezőtlen hatásait esetleg alábecsülik; ugyanakkor figyelembe véve, hogy a növekedésre vonatkozó feltételezések a Bizottság szolgálatainak előrejelzéseihez képest óvatosabbak, a növekedési kilátásokból eredő kockázatok kiegyensúlyozottnak tűnnek.

7. Tekintetbe véve a fenti kockázatértékelést, a programban bemutatott költségvetési stratégia elégségesnek tűnik annak biztosításához, hogy a programidőszak egészében fenntartsák a program középtávú célkitűzéseit. Emellett elég széles biztonsági sávot nyújt ahhoz, hogy az időszak egészében szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket. Összefoglalva, a költségvetési egyenleg helyzete rendezett és a költségvetési stratégia jó példa a Paktummal összhangban irányított költségvetési politikának.

8. A bruttó államadósság szintje az előrejelzések szerint a programidőszak alatt jóval a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad. Az aktualizálás az adóssághányad csökkenésével számol, ami a becslések szerint 2005 és 2009 között a GDP 42,7 %-áról 40,1 %-ra esik vissza. Az adóssághányad jelentős elsődleges többletekre visszavezethető csökkenését tompítja az adósságnövelő hatású állományalkalmazkodás, amely a társadalombiztosítási alapok eszközeinek felhalmozódását tükrözi.

9. Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Finnország alacsony kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán. A bruttó adóssághányad jelenleg a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt van és az előrejelzések szerint ezen érték alatt marad a 2050-ig tartó előrejelzési időszak túlnyomó részében. A társadalombiztosítás eszközei, valamint a költségvetési egyenleg jelenlegi kedvező helyzete hozzájárulnak a népességelöregedés költségvetésre gyakorolt hatásának korlátozásához. Ugyanakkor hosszú távon felmerülhetnek az államháztartás fenntarthatóságát veszélyeztető tényezők, amelyek növekedő nyugdíjkiadásokban mutatkoznak meg. Az államháztartást veszélyeztető tényezők csökkentésének kulcselemei az elöregedéssel kapcsolatos kiadások hosszútávú visszaszorítása, beleértve az effektív nyugdíjkorhatár emelését célzó legutóbbi reformintézkedések hatékony végrehajtását, rendezett költségvetési helyzet fenntartása mellett[4].

10. Az államháztartás területén tervezett intézkedések nagyjából megfelelnek a 2005 és 2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak. Különösen, az intézkedések a gazdasági és költségvetési fenntarthatóságot, valamint a növekedés és a munkahelyteremtés ösztönzését szolgálják, mint például a jelenleg bevezetésre kerülő átfogó nyugdíjreform.

11. Finnország Nemzeti Reformprogramja, melyet 2005. október 14-én küldtek meg a gazdasági növekedést és munkahelyteremtést célzó, megújult lisszaboni stratégia keretében, az államháztartásra jelentős hatást gyakorló, következő kihívásokat azonosítja: i. az államháztartás fenntarthatósága és ii. működőképes munkaerőpiac. A Nemzeti Reformprogramban bemutatott intézkedések költségvetési hatásait a stabilitási program költségvetési előrejelzései tartalmazzák. A stabilitási programban szereplő, az államháztartás területén tervezett intézkedések összhangban állnak a Nemzeti Reformprogramban előirányzott intézkedésekkel. Különösen, a stabilitási program a központi kormányzat és a helyi önkormányzatok hatékonyságának növelésére irányuló intézkedéseket mutat be, és megerősíti az arra irányuló szándékot, hogy a jelenlegi törvényhozási perióduson túlmenően a központi kormányzati kiadásokra felső határt alkalmazzanak.

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Finnország 2005–2009-re szóló, aktualizált stabilitási programjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5], és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

12. A Tanács 2006. január 24-én vizsgálta meg Finnország 2005–2009-re szóló aktualizált stabilitási programját. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramoknak az új magatartási kódexben meghatározott modelljét. A programból részben hiányoznak az új magatartási kódexben előírt kötelező és választható adatok (különösen a 2007–2009-re vonatkozó külső feltételezésekkel kapcsolatos adatok). A program nem határoz meg kimondottan a költségvetési egyenleg helyzetére vonatkozó, a Stabilitási és Növekedési Paktum értelmében vett középtávú célkitűzést (KTC).

13. Az 1990-es évek elején bekövetkezett súlyos recesszióból való kilábalást követően a finn gazdaság az 1995–2004 közötti időszakban jelentősen bővült, éves 3,6 %-os átlagos növekedési ráta mellett. Az aktivitás gyors üteme hozzájárult a foglalkoztatási ráta emeléséhez; ennek ellenére az infláció az euro-övezet átlaga alatt maradt. A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2005 és 2006 közötti 2,7 %-os éves átlagról a programidőszak fennmaradó részében átlagosan 2,3 %-ra csökken. A jelenleg rendelkezésre álló információk alapján végzett értékelés szerint ez a forgatókönyv óvatos növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációra vonatkozó előrejelzései valószínűnek tűnnek.

14. A 2004–2008 közötti időszakot átfogó stabilitási program legutóbbi aktualizálásáról szóló, 2005. február 17-i véleményében a Tanács jóváhagyta a programban bemutatott költségvetési stratégiát. A 2005. év általános kormányzati többletet a Bizottság szolgálatainak előrejelzései alapján a GDP 1,9 %-ára becsülik, ami szorosan kapcsolódik a program megelőző aktualizálásában megcélzott többlethez.

15. A kormány legfontosabb célkitűzései a kiegyensúlyozott államháztartás elérése a gazdasági növekedés szokásos feltételei mellett, valamint az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságának biztosítása a népességelöregedés kedvezőtlen hatásai fényében. Az általános kormányzati többlet enyhén csökkenő trendet követ, a 2008–2009-ben eléri a GDP 1,5 %-át; az elsődleges többlet meredeken csökken a GDP-hez viszonyított kamatkiadások előrejelzett csökkenése miatt. A többlet csökkenése mögött a bevételek csökkenése áll, ami az adócsökkentések fokozatos végrehajtását tükrözi. A kiadásokat az előrejelzések szerint a kormányzat költségvetési kiadásaira szabott felső határ és a csökkentett kamatkiadások korlátozzák. Az előző aktualizáláshoz képest a 2006–2009 közötti időszak többleteire vonatkozó becsléseket a GDP kb. 0,5 %-ával lefelé korrigálták az adócsökkentések, valamint a társadalombiztosítási alapok és a helyi önkormányzatok pénzügyi helyzetére vonatkozó óvatosabb kitekintés miatt.

16. A programidőszak alatt a közösen megállapított módszertan alapján kiszámított strukturális többlet (vagyis az egyszeri és más átmeneti intézkedések nélküli, ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg) a tervek szerint a következő három évben enyhén csökken, a 2005. év GDP-jének kb. 2 %-áról a 2006–2008 közötti időszakban 1¾ százalékra csökken, majd 2009-ben ismét emelkedik, ami a kibocsátási rés becsült növekedését tükrözi. A program előrevetíti, hogy a strukturális többlet eléri a GDP kb. 1½ %-át a programidőszak végére[6], ami a program középtávú célkitűzésének tekinthető, mivel összhangban áll a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben meghatározott, a középtávú célkitűzésekre vonatkozó elvekkel. Mivel a program középtávú célkitűzése meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a GDP kb. 1 %-ára becsülik), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány fellépése ellen. A megfelelőség tekintetében a program középtávú célkitűzése nem lépi túl az euro-övezet és az ERM II tagállamai számára a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben meghatározottakat, és érezhetően szigorúbb követelményt támaszt az adóssághányad és a hosszútávú átlagos potenciális kibocsátás növekedése által indokolthoz képest. A megkövetelt minimális szintet jóval meghaladó középtávú célkitűzés mögött a programban az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítására irányuló cél áll.

17. A program költségvetési előrejelzéseinek kockázatai nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. Az adóra vonatkozó előrejelzések óvatosnak tűnnek és a kiadási plafonra vonatkozó keretrendszer eddig hatékonynak bizonyult. A stabilitási program felhívja a figyelmet arra a veszélyre, hogy a népességelöregedés és a csökkenő munkaerő-kínálat kedvezőtlen hatásait az aktuális számításokban esetleg alábecsülik; ugyanakkor, a fent bemutatottak alapján, az aktualizálás növekedési előrejelzései óvatosnak tekinthetők.

18. A kockázatértékelés tekintetében a program költségvetési irányvonala elégségesnek tűnik ahhoz, hogy a programidőszak egészén át fenntartsák a program középtávú célkitűzéseit, a programban tervezettek szerint. Továbbá, elég széles biztonsági sávot nyújt ahhoz, hogy szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket az időszak egészében. Összefoglalva, a költségvetési egyenleg helyzete rendezett és a költségvetési stratégia jó példa a Paktummal összhangban irányított költségvetési politikának.

19. Az adóssághányad a becslések szerint 2005-ben a GDP 42,7 %-a volt, ami jóval a Szerződésben előirányzott referenciaérték (a GDP 60 %-a) alatt van. A program szerint az adóssághányad 2,6 százalékponttal csökken a programidőszak során.

20. Finnország a népességelöregedés előrejelzett költségvetési kiadásai alapján kevésbé veszélyeztetett. A bruttó adóssághányad jelenleg a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt van és az előrejelzések szerint ezen érték alatt marad a 2050-ig tartó előrejelzési időszak túlnyomó részében. A társadalombiztosítás eszközei, valamint a költségvetési egyenleg jelenlegi kedvező helyzete hozzájárulnak a népességelöregedés költségvetésre gyakorolt hatásának korlátozásához. Ugyanakkor hosszú távon felmerülhetnek az államháztartás fenntarthatóságát veszélyeztető tényezők, amelyek növekedő nyugdíjkiadásokban mutatkoznak meg. Az államháztartást veszélyeztető tényezők csökkentésének kulcseleme az elöregedéssel kapcsolatos kiadások hosszútávú visszaszorítása, beleértve az effektív nyugdíjkorhatár emelését célzó legutóbbi reformintézkedések hatékony végrehajtását, rendezett költségvetési helyzet fenntartása mellett[7].

21. Az államháztartás területén tervezett intézkedések nagyjából megfelelnek a 2005 és 2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak. Különösen, az intézkedések a gazdasági és költségvetési fenntarthatóságot, valamint a növekedés és a munkahelyteremtés ösztönzését szolgálják, mint például a jelenleg bevezetésre kerülő átfogó nyugdíjreform.

22. Finnország Nemzeti Reformprogramja, melyet 2005. október 14-én küldtek meg a gazdasági növekedést és munkahelyteremtést célzó, megújult lisszaboni stratégia keretében, az államháztartásra jelentős hatást gyakorló, következő kihívásokat azonosítja: i. az államháztartás fenntarthatósága és ii. működőképes munkaerőpiac. A Nemzeti Reformprogramban bemutatott intézkedések költségvetési hatásait a stabilitási program költségvetési előrejelzései tartalmazzák. A stabilitási programban szereplő, az államháztartás területén tervezett intézkedések összhangban állnak a Nemzeti Reformprogramban előirányzott intézkedésekkel. Különösen, a stabilitási program a központi kormányzat és a helyi önkormányzatok hatékonyságának növelésére irányuló intézkedéseket mutat be, és megerősíti az arra irányuló szándékot, hogy a jelenlegi törvényhozási perióduson túlmenően a központi kormányzati kiadásokra felső határt alkalmazzanak.

A legfontosabb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Reál-GDP (%-os változás) | SP 2005. november | 3,6 | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 |

COM 2005. nov. | 3,6 | 1,9 | 3,5 | 3,1 | nincs adat | nincs adat |

SP 2004. december | 3,2 | 2,8 | 2,4 | 2,2 | 2,0 | nincs adat |

HICP-infláció (%) | SP 2005. november | 0,2 | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 |

COM 2005. nov. | 0,1 | 1,0 | 1,4 | 1,3 | nincs adat | nincs adat |

SP 2004. december | 0,2 | 1,4 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | nincs adat |

Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2005. nov.1 | 0,0 | -0,7 | -0,2 | -0,2 | -0,5 | -0,9 |

COM 2005. nov.5 | -0,2 | -1,2 | -0,7 | -0,5 | nincs adat | nincs adat |

SP 2004. december1 | -0,3 | -0,1 | -0,2 | -0,4 | -0,6 | nincs adat |

Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2005. november | 2,1 | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 |

COM 2005. nov. | 2,1 | 1,9 | 1,9 | 1,8 | nincs adat | nincs adat |

SP 2004. december | 2,0 | 1,8 | 2,1 | 2,2 | 2,0 | nincs adat |

Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2005. november | 3,7 | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 |

COM 2005. nov. | 3,8 | 3,8 | 3,7 | 3,6 | nincs adat | nincs adat |

SP 2004. december | 3,7 | 3,4 | 3,8 | 3,9 | 3,7 | nincs adat |

Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg = strukturális egyenleg2,3 (a GDP %-ában) | SP 2005. nov.1 | 2,1 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 |

COM2005. nov.4 | 2,3 | 2,7 | 2,3 | 2,1 | nincs adat | nincs adat |

SP 2004. dec.1 | 2,2 | 1,9 | 2,2 | 2,4 | 2,4 | nincs adat |

Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2005. november | 44,9 | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 |

COM 2005. nov. | 45,1 | 42,8 | 41,5 | 40,6 | nincs adat | nincs adat |

SP 2004. december | 44,6 | 43,4 | 42,5 | 41,7 | 41,1 | nincs adat |

Megjegyzések: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg, az egyszeri és más átmeneti intézkedések nélkül. 3Egyszeri és más átmeneti intézkedések a programból. 4Egyszeri és más átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéséből 5A 2004–2007 közötti időszakra vonatkozóan 2,9 %-os, 2,9 %-os, 2,8 %-os és 2,7 %-os becsült potenciális növekedés alapján. Forrás: Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi gazdasági előrejelzései (COM); a Bizottság szolgálatainak számításai |

[1] HL L 209., 1997.2.8, 1. o. AZ 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleménye az ECOFIN-Tanács által október 11-én elfogadott következÿ dokumentumról: „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásával kapcsolatos pontosítások, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan”.

[3] A program számításai szerint. A Bizottság szolgálatainak a közösen megállapított módszertan szerint a program információi alapján végzett új számításai 2009-ben a GDP 2 %-ának megfelelő strukturális többletet jeleznek.

[4] A hosszútávú fenntarthatóság részleteit a Bizottság szolgálatai által a programról elvégzett technikai értékelés tartalmazza, amely a következő honlapon jelenik meg:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[5] HL L 209., 1997.2.8, 1. o. AZ 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] A program számításai szerint. A Bizottság szolgálatainak a közösen megállapított módszertan szerint a program információi alapján végzett új számításai 2009-ben a GDP 2 %-ának megfelelő strukturális többletet jeleznek.

[7] A hosszútávú fenntarthatóság részleteit a Bizottság szolgálatai által a programról elvégzett technikai értékelés tartalmazza, amely a következő honlapon jelenik meg:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm