HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 44/16

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A személyi jellegű szociális, egészségügyi és oktatási szolgáltatások ágazatainak jövőbeli fejlődési tendenciái és ezek hatásai az Európai Unióban (saját kezdeményezésű vélemény)

2013/C 44/03

Előadó: Antonello PEZZINI

Társelőadó: Dirk JARRÉ

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2012. január 19-én úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

A személyi jellegű szociális, egészségügyi és oktatási szolgáltatások ágazatainak jövőbeli fejlődési tendenciái és ezek hatásai az Európai Unióban.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott Ipari Szerkezetváltás Konzultatív Bizottsága 2012. november 8-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2012. december 12–13-án tartott plenáris ülésén (a december 13-i ülésnapon) 159 szavazattal 3 ellenében, 11 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) véleménye szerint a személyi jellegű szociális, egészségügyi és oktatási szolgáltatások az európai szociális modell egyik fontos sarokkövét képezik. Ezek a szolgáltatások, amelyek összefüggnek egymással, és növelik egymás hatékonyságát, a társadalom jó működéséhez és minőségéhez lényeges „aranyháromszöget” alkotnak.

1.2 Az EGSZB úgy véli, hogy ezek a szolgáltatások egyrészt kulcsszerepet töltenek be az egyén társadalmi beilleszkedésében és a társadalmi kohézió fenntartásában, biztosítva ugyanakkor a valódi demokratikus részvételt és a társadalmi igazságosságot; másrészt rendkívül fontosak ahhoz, hogy el lehessen érni az Európa 2020 stratégia céljait a fenntarthatóságra, az intelligens munkahelyek létrehozására, valamint az Európai Unió gazdasági és társadalmi kohéziójának erősítésére vonatkozóan.

1.3 Az EGSZB szerint jobban tudatosítani kell, hogy amint a népesség öregszik, és az ellátásra való igény nő –, mivel a családtagok (részben azért, mert a nők növekvő arányban vannak jelen a munkaerőpiacon) egyre kevésbé képesek segítséget nyújtani –, alapvetően fontossá vált a jobb tervezés és ütemezés egyrészt az ágazatban dolgozók képzésének és a velük szemben támasztott követelményeknek, másrészt a költségvetési előirányzatok prioritásainak tekintetében.

1.4 Az EGSZB tisztában van azzal, hogy e terület tagállami hatáskörbe tartozik, és hogy a nemzeti, regionális és helyi hatóságok mérlegelési jogkörrel rendelkeznek az ilyen szolgáltatások nyújtása terén; felhívja azonban a figyelmet arra, hogy az uniós tagállamok jelentős megosztott felelősséggel is rendelkeznek ezen a területen; figyelembe véve azonban, hogy a Lisszaboni Szerződés a hozzá csatolt, az általános érdekű szolgáltatásokról szóló jegyzőkönyvvel jelentős újításokat vezetett be, úgy véli, hogy a jelenlegi egyenlőtlenségek leküzdése érdekében erőfeszítéseket kell tenni a tagállamok közötti harmonizáció megteremtésére, és (a befogadó ország jogszabályokban és megállapodásokban lefektetett alapvető szociális normáinak betartása mellett) biztosítani kell a szolgáltatások nyújtásának alapvető szabadságát.

1.5 Tekintettel e területnek az EU bruttó hazai termékéhez (GDP) történő jelentős hozzájárulására, új munkahelyek teremtésével és új vállalkozások létrehozásával kapcsolatos fontos foglalkoztatási kilátásaira, valamint arra a képességére, hogy innovatív, minőségi válaszokat tud adni az európai társadalom szerkezeti változásaira és igényeire, továbbá a Lisszaboni Szerződés e téren megfogalmazott célkitűzéseire, az EGSZB a következőket kéri az Európai Bizottságtól, a Tanácstól és az Európai Parlamenttől: — indítsanak valódi, innovatív és „intelligens” európai stratégiát Európában a szociális és egészségügyi szolgáltatások terén, kiaknázva az emberi erőforrásokat, gondoskodva a továbbképzésről és minőségi elvek meghatározásáról, vezessenek be a szolgáltatások igénybe vevőit és a szolgáltatókat támogató megfelelő technológiákat, alakítsák ki az integrált szolgáltatások európai térségét és támogatási politikákat; — mozdítsák elő a pénzügyi és emberi erőforrások hatékonyabb felhasználását; szorgalmazzák a kollektív tárgyalások által szabályozott hatékony irányítást; megfelelő mértékben vonják be a magánszektort és az önkénteseket; értékeljék körültekintően a szolgáltatás hatékonyságát és gazdaságosságát; — az Európai Bizottság dolgozza ki a személyi szolgáltatások szabályozási keretet és a minőségre vonatkozó elveket, valamint pontosan meghatározott tantervi követelményeket tartalmazó alapvető közös keretét, hogy Európa-szerte könnyebbé váljon a valódi szakmai mobilitás.

1.6 Az EGSZB véleménye szerint uniós szinten, összehangolt módon a különféle strukturális alapok egy bizonyos hányadát az elégtelen szociális és egészségügyi szolgáltatási infrastruktúrák fejlesztésére, valamint az ágazatbeli foglalkoztatásra irányuló helyi kezdeményezésekre kellene fordítani, különösen azt biztosítva, hogy a vidéki területek finanszírozási kerethez jussanak. Ugyanez érvényes a Horizont 2020 és a Kultúra programokra, valamint a továbbképzéshez kapcsolódó intézkedésekre, amelyek a szociális és egészségügy terén alkalmazott új technológiákkal kapcsolatosak. Ösztönözni kellene továbbá a szolgáltatások eredményeinek optimalizálására irányuló kutatást, valamint a sikeres gyakorlatok dokumentálását és cseréjét.

1.7 Az EGSZB úgy véli, hogy konstruktív és jól strukturált szociális párbeszédet kellene kialakítani minden szint (helyi, nemzeti és európai) között a személyi jellegű szolgáltatások ágazatai terén. Ennek a szociális párbeszédnek döntő szerepet kellene játszania a következő területeken: — az ágazat gazdasági és szociális kihívásai elemzéséhez való hozzájárulás, — az ágazat fejlesztési lehetőségeinek a vizsgálata, — az ágazatra alkalmazandó szabályozások felfelé történő harmonizációját célzó projektek előkészítése, — a be nem jelentett munka elleni küzdelem, — az ágazat szakmai színvonalának emelése, valamint a munkavállalók karrierlehetőségeinek növelése, — az ágazatban dolgozók munkakörülményeinek és fizetésének a javítása, — az ágazat vonzerejének és arculatának a javítása, — a kollektív szerződések és szabályozások alkalmazásának ellenőrzése. Az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak konkrét és aktív módon támogatniuk kellene egy ilyen párbeszéd kialakítását és fejlesztését, valamint munkáinak megszervezését. Támogatásként elsőként tanulmányt készíthetnének ezekről az ágazatokról és európai szintű konferenciákat tarthatnának az ágazat szociális partnereinek.

2. Bevezetés

2.1 E vélemény célja az, hogy feltérképezze a szociális és egészségügyi személyi szolgáltatások és a hozzájuk kapcsolódó oktatási és képzési szolgáltatások területén észlelhető jelenlegi tendenciákat és jövőbeli fejleményeket, valamint a minőségi munkahelyek ebben az ágazatban történő létrehozásának kilátásait.

2.2 A szociális és egészségügyi szolgáltatások az egyén alapvető szükségleteinek kielégítésére irányulnak. A szektor ebben az ágazatban több formában is jelen van, az orvosi és pszichoszociális ellátást nyújtó intézményektől a szociális és egészségügyi szolgáltatást kínáló, a lakhatáshoz is támogatást nyújtó intézményeken át a szanatóriumokig, mentálhigiénés központokig, valamint a gyermekek, idősek, illetve a fogyatékkal élők gondozását végző intézetekig.

2.3 Az ágazatot ezenkívül jelentős, az Európai Unión kívülről érkező migrációs hullámok is jellemzik, továbbá a feketemunka számottevő igénybevétele, mindazokkal a káros következményekkel, amelyekkel ez az egyén és az egész társadalom számára jár.

2.4 Az EGSZB e véleményével szeretne hozzájárulni annak a hozzáadott értéknek a meghatározásához, amelyet a személyi szolgáltatások kínálhatnak az Európa 2020 stratégia számára, azzal a céllal, hogy feltérképezze a képzett emberi erőforrások és új foglalkoztatási profilok terén jelentkező igényeket, arra törekedve, hogy a szorosabb társadalmi kohézióból eredő jobb integráció révén innovatív társadalmi kilátások bontakozzanak ki, új és jobb munkahelyek jöjjenek létre, és mindenki nagyobb jólétben éljen.

2.5 Európában az egészségügyi, szociális és oktatási személyi szolgáltatások az európai szociális modell egyik jelentős sarokkövét képezik. Ezek a szolgáltatások, amelyek összefüggnek egymással, és növelik egymás hatékonyságát, a társadalom jó működéséhez és minőségéhez lényeges „aranyháromszöget” alkotnak.

2.6 Az EGSZB támogatja az integrált szolgáltatások – színvonalas oktatásra, hatékony egészségügyre és teljes társadalmi befogadásra irányuló – ún. „arany háromszögének” ezt a koncepcióját, amelynek az a lényege, hogy mindhárom szolgáltatástípus a lehető leghatékonyabb módon valósuljon meg olyan elvek szem előtt tartása mellett, mint a rendelkezésre állás, általános hozzáférés, emberközpontúság, univerzalitás, folyamatosság, kiváló minőség, egyértelmű eredményorientáltság, az alapvető jogok tiszteletben tartása, részvétel és partnerség, integrált irányítás, befektetés a humántőkébe és a szociális infrastruktúrába, magas teljesítmény, és szakképzettséget igénylő, valamint jó munkakörülményeket és karrierlehetőségeket biztosító munkahelyek, szolidaritás és társadalmi kohézió.

2.7 E jellemzők miatt az EGSZB úgy véli, hogy a személyi jellegű szakmai szolgáltatások „arany háromszögét” kiemelt figyelemben kellene részesíteni, hogy el lehessen érni az Európa 2020 stratégia céljait a fenntarthatóságra, a gazdasági fejlődésre és munkahelyteremtésre, valamint az Európai Unió gazdasági és társadalmi kohéziójára vonatkozóan.

2.8 A vélemény az általános tanulmányoktól a vállalkozásokkal kapcsolatos konkrét esetek elemzéseiig számos információforrásra támaszkodik. Meg kell jegyezni, hogy a demográfiai tendenciákkal, az aktív időskorral és a népesség idősödésének az egészségügyi rendszerre és a szociális biztonságra gyakorolt hatásaival az EGSZB már korábbi véleményeiben (1) is foglalkozott. Az EGSZB a maga részéről elkötelezetten támogatja egy olyan intézkedéssorozat menetrendjének meghatározását, amely – a 8. kutatási és fejlesztési keretprogrammal összefüggésben – egyrészt az európai társadalom elöregedésének problémájára, másrészt az idősek társadalmi részvételére összpontosít (2).

2.9 A személyi jellegű oktatási szolgáltatások közül ez a vélemény csupán azokkal foglalkozik, amelyek a minőségi, korszerű szociális és egészségügyi szolgáltatásokhoz kapcsolódnak. Az oktatási és az egész életen át tartó tanulással kapcsolatos szolgáltatásokról az EGSZB e témában készült számos korábbi véleményében (3) további információk találhatók.

3. Az ágazat jellemzői és kilátásai

3.1 Az Európai Unióban 2009-ben több mint 21,5 millióan dolgoztak a szociális és egészségügyi ellátás, valamint az ehhez kapcsolódó oktatási szolgáltatások ágazatában, ahogy ez az EU-27-re vonatkozó Eurostat-statisztikából látható (4). Az említett munkavállalók többsége a régebbi uniós tagállamokban dolgozik, nem pedig az újakban, nagyrészük (78 %) nő, és nagyon fiatal (több mint 43 %-uk 40 év alatti). Éles ellentétben azzal, hogy az EU-ban a gazdasági válság miatt csökkent a foglalkoztatottság, 2000 és 2010 között az ágazat több mint négymillió munkahelyet hozott létre a szociális-egészségügyi és az otthoni ellátás területén, 2008 és 2010 között folyamatosan nőtt az ezen a területen foglalkoztatottak száma, és körülbelül 770 ezer új munkahely jött létre (5).

3.2 Az egészségügy adja az EU GDP-jének közel 10 %-át, és ez az ágazat foglalkoztatja a munkavállalók egytizedét. A szolgáltatási ágazatban az átlagnál nagyobb arányban dolgoznak felsőfokú végzettségűek (6). A népesség elöregedése (7), a nők foglalkoztatottságának bővülése és az egészségügyi ellátás iránti igény növekedése miatt az ágazaton belül nő a foglalkoztatás, ami egyre szükségesebbé teszi az uniós szinten harmonizált fogalommeghatározásokat és képzési normákat, hogy Európa-szerte biztosítani lehessen a földrajzi mobilitást és a minőségi, hatékony és fenntartható szolgáltatásokkal járó szakmai fejlődési folyamatokat.

3.3 Az egyes szakmai profilok között megtalálhatók az orvosi és egészségügyi asszisztensek, ápolók, az ifjúságsegítők, a szociális munkások és az orvosok: közelmúltbeli felmérések (8), szerint az egészségügyi dolgozók az alacsony fizetések és munkájuk rendkívül csekély elismertsége ellenére magasan motiváltak és felelősségteljesek az egészségügy valamennyi ágazatában. Néhány felmérésből kiderül továbbá, hogy súlyos munkaerőhiány van, és egyre nehezebb megtalálni és megtartani a megfelelő, szakképesítéssel rendelkező felső vezetőket.

3.4 Az Európa 2020 stratégián (9), belül egy olyan európai stratégiát kell kialakítani, amely biztosítja a technikai és szerkezeti innováció magasabb szintjét és a költségcsökkentést, valamint előmozdítja a minőségi foglalkoztatást, miközben javítja az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférést mindenekelőtt a hátrányos helyzetű térségekben és az egészségügy azon területein, ahol nemzeti szinten munkaerőhiány mutatkozik, továbbá létrehozza a magas színvonalú európai orvosi központok hálózatait, ahol megfelelően képzett és nagyon motivált személyzet áll valamennyi uniós polgár rendelkezésére.

3.5 Az ágazatbeli fizetésekről elmondható, hogy általában elmaradnak az összehasonlítható munkakörért járó, országos átlagnak megfelelő díjazástól: a munkaerő nagy többségét képviselő, gyakran bevándorló nők általában alulfizetettek (10), és esetleges képzettségük ellenére csak csekély megbecsülésben részesülnek és határozott idejű munkaszerződéssel rendelkeznek, ahogyan ez a közelmúltbeli tanulmányokból kiderül, amelyek a következő alágazatokban készültek (11): egészségügyi asszisztencia, gyermekgondozás, időskorúak gondozása és az eltartottaknak biztosított segítségnyújtás egyéb formái.

3.6 Az ágazatot más ágazatoktól megkülönböztető sajátosságai (12) a következők: — a heti munkaórák átlagos száma alacsonyabb, mint a gazdaság egyéb ágazataiban, ugyanakkor a váltott műszakok, az éjszakai munka, a részmunkaidős foglalkoztatás és a határozott idejű szerződések gyakoribbak, mint a gazdaság egészében; — növekvő igény mutatkozik egy olyan egységes szolgáltatásra, amely az egészségügyi ellátás valamennyi szempontja és a különböző kompetenciák mellett a szociális segítségnyújtást is magában foglalja; — a rendszeres szakmai és nyelvi képzés fontos az informatikai eszközökkel támogatott elsősegélynyújtás, távgyógyászat és távdiagnosztika fokozott igénybevételéhez; — a szóban forgó háromféle szolgáltatással kapcsolatban jobb és összehangoltabb infrastruktúrákkal kell rendelkezni, amelyek megfelelő eszközökkel mindenki számára megközelíthetőek (és helyi referenciastruktúrákra is szükség van).

3.7 Másrészt azonban, ahogyan a személyi szolgáltatásokkal kapcsolatban már szó volt róla, a szociális partnerekkel és általában a civil társadalommal folytatott szociális párbeszéd során „jobban figyelembe kell venni az általános gazdasági érdekeket szolgáló, szociális és nonprofit szolgáltatásokat nyújtó kisebb piaci szereplők sajátos jellemzőit és a közérdekhez való egyedi hozzájárulásukat” (13).

3.8 A helyzet különösen a vidéki területeken és más hátrányos helyzetű térségekben aggasztó, ahol a szociális, orvosi és didaktikai infrastruktúra hiánya gyakran a szakképzett munkaerő elvándorlásához vezet, ami kihat a vállalkozásalapítási kezdeményezésekre, a vállalkozások elhelyezkedésére és e területek fejlődésére is: ezért biztosítani kell a kiegyensúlyozottabb regionális fejlődést és a nagyobb területi kohézió előmozdítását, főként a bölcsődei és gyermekgondozás igényeihez igazított szociális és egészségügyi ellátás, valamint az oktatási szolgáltatások terén (14).

3.9 A migráns munkavállalók jobb integrációjának előmozdítása érdekében pénzügyi és szervezeti támogatási intézkedéseket kell hozni, és nyelvtanfolyamokat kell szervezni. Javítani kell az érintettek munkájáról alkotott képet, a migránsok fogadását és elszállásolását, továbbá a gondozási gyakorlat terén biztosított szakképzést, és tekintettel kell lenni arra, hogy a résztvevők később visszatérnek származási országukba, hogy az egészségügy területén ne következzen be agyelszívás (15).

3.10 Az ágazati beruházások költségei ezért meglehetősen magasak és gyakran vitatottak a fenntarthatóság tekintetében, mióta a pénzügyi válság nyomán kiderült, hogy javítani kell a szociális és egészségügyi szolgáltatások költséghatékonyságát. Nagy nyomás nehezedik a tagállamokra, mert meg kell találniuk a megfelelő egyensúlyt aközött, hogy mindenki számára biztosítsák az egészségügyi szolgáltatásokat, és hogy tiszteletben tartsák a költségvetési korlátokat. Az elért eredmények alapján azonban nyilvánvaló, hogy az ebbe a szolgáltatási ágazatba irányuló beruházások nagyon produktívak és hasznosak: a munkaerő egészségesebb lesz, jobban beilleszkedik, nagyobb a szakképzettsége, motiváltabb és stabilabb.

3.11 Mindemellett a Lisszaboni Szerződés fontos újításokat vezetett be e téren az általános érdekű szolgáltatásokról szóló, Szerződéshez csatolt jegyzőkönyvvel, mivel az „az általános érdekű szolgáltatások egészét lefedi, és szerződésben első alkalommal rögzíti az »általános érdekű, nem gazdasági jellegű szolgáltatások« kifejezést az »általános gazdasági érdekű szolgáltatások« ellentéteként” (16). Tagadhatatlan, hogy a személyi szolgáltatások mind „gazdasági”, mind „nem gazdasági” jellegűek. Az általános érdekű szolgáltatások gazdasági aspektusa azzal kapcsolatos, hogy mennyire fontosak az összes gyáripari és szolgáltatási ágazat megfelelő működéséhez, a nem gazdasági aspektus pedig arra utal, hogy mindenki integrációja és a társadalmi kohézió szempontjából is fontosak.

3.12 Az EGSZB véleménye szerint a „jegyzőkönyv több, mint az Unió szerződéseinek és közös értékeinek az általános érdekű szolgáltatásokra vonatkozó értelmező nyilatkozata: tekintettel jelentős megosztott felelősségükre, az Unió és a tagállamok számára készült használati utasítással egyenértékű. Határozottan a felhasználót, igényeinek, preferenciáinak és jogainak kielégítését állítja a rendelkezések középpontjába, és rögzíti a minőségre, a biztonságra, a hozzáférhetőségre, az egyenlő elbánásmódra, valamint az általános hozzáférés szorgalmazására vonatkozó közös elveket” (17).

3.13 Az ágazat számára tehát mindenekelőtt erős európai dimenziót kell biztosítani egy harmonizált és strukturális intézkedéseket tartalmazó európai stratégiával támogatott uniós keret megteremtésével; ugyanakkor az EGSZB ismét kiemeli „a nemzeti, regionális és helyi hatóságok alapvető szerepét és széles mérlegelési jogkörét a tekintetben, hogy a felhasználók igényeihez a lehető legközelebb álló módon hogyan gondoskodjanak az általános gazdasági érdekű szolgáltatások nyújtásáról, más által való ellátásáról, illetve megszervezéséről” (18).

4. Úton az innovatív és „intelligens” szociális és egészségügyi szolgáltatások európai stratégiája felé

4.1 Az EGSZB véleménye szerint egy európai stratégia elindítása alapvető jelentőségű az európai társadalom és e társadalom gazdasági és szociális modellje jelenlegi átalakulásainak előrejelzése és kezelése szempontjából, amihez meg kell határozni a személyi jellegű szociális, egészségügyi és oktatási szolgáltatási ágazat stratégiai prioritásait a következők tekintetében: — emberi erőforrások, képzés, tájékoztatás; — megfelelő technológiák; — az integrált szolgáltatások európai térsége; — jobb mobilitási és cserefeltételek; — az európai minőség elveinek elfogadása; — a diplomák teljes elismerése; — a szolgáltatások eredményeinek optimalizálására irányuló kutatás; — a sikeres példák dokumentálása és cseréje; — támogatáspolitika, struktúrák és infrastruktúrák.

4.2 A személyi szolgáltatások ágazatának első alapvető pillérét az emberi erőforrások jelentik, amint ezt az Európa 2020 stratégiában arra célra előirányzott pénzügyi eszközök is mutatják, hogy az EU polgárai hosszabb ideig maradjanak aktívak, társadalmilag integráltak és egészségesek, ami kedvezően hat a termelékenységre és a versenyképességre. Ezt az ágazatot a „Vezető piacok – egy kezdeményezés Európa számára” című dokumentum is elsők között említi, és az „Új készségek és munkahelyek menetrendje” kiemelt kezdeményezésnek is részét képezi.

4.2.1 A szóban forgó szolgáltatások fontosságára való tekintettel az emberi erőforrásokra vonatkozó európai cselekvési tervnek a következő területekre kellene irányulnia: — informatikai rendszerek a szükséges foglalkoztatási profilok és a munkalehetőségek meghatározásához; — a készségek megszerzésének fokozására és integrálására irányuló intézkedések; — a képesítések/oklevelek nemzetközi elismerése a mobilitás megkönnyítése érdekében; — hatékony pályaválasztási és kommunikációs rendszerek, különösen a nyelvtanulás elősegítése érdekében; — az információs technológiákkal kapcsolatos képzés és jártasság; — az új technológiákkal és új kezelési módokkal kapcsolatos szakképzés és továbbképzés; — stabilizációs mechanizmusok az ágazatban, vonzó munkakörülmények és karrierlehetőségek, a nemek közötti jobb egyensúly; — a szolgáltatások ezen ágazatában létező különféle szakmákról kialakult kép javítása; — szabályozási megállapodás a minőség elveiről és ennek alkalmazása, egyértelműen meghatározott tantervi követelmények; — támogató szolgáltatások, például ideiglenes helyettesítés, képzés és tanácsadás bevezetése a szociális gazdaság és az ellátás minőségének biztosítása és a segítők jólétének javítása érdekében; — az önkéntesek értékes munkájának igénybevétele, ami jelentős hozzájárulást jelenthet minőségi és érzelmi szempontból, valamint az önzetlenségen alapuló interperszonális kapcsolatokat is elősegíti – mindez nélkülözhetetlen a szolgáltatások kedvezményezettjeinek testi-lelki jóléte szempontjából. Ezeket az európai jellegű lépéseket szigorú tudományos értékelésen alapuló folyamatos nyomonkövetési intézkedésekkel kellene kiegészíteni.

4.3 A stratégia második pillére a szolgáltatót és a szolgáltatás kedvezményezettjét egyaránt támogató megfelelő technológiák bevezetése az ágazatban: a személyi jellegű szociális és egészségügyi szolgáltatások terén alkalmazott – strukturális, módszertani és technikai – innováció a jelenlegi változások közepette hozzájárulhat a fenntarthatóság és az inkluzív növekedés megvalósítása által támasztott kihívások leküzdéséhez.

4.3.1 Az autonómia, a nagyobb fokú felelősségvállalás és egy személyes egészségkultúra előmozdítása érdekében információs és kommunikációs technológiákat kell alkalmazni, valamint össze kell hangolni az egészségügyi és szociális szolgáltatásokat, hogy olyan egyre integráltabb szolgáltatásokat lehessen kidolgozni, amelyek az egyént helyezik a minőségi szolgáltatások összehangolt folyamatának középpontjába.

4.3.2 Az e-egészségügy, a digitális műveltség és a távgyógyászat a kezelések és a rehabilitáció innovációjának egyik alapvető pillére, mivel lehetővé teszi a betegek számára, hogy kórtörténetüket bárhová magukkal vigyék, és ezáltal a lehető leginkább személyre szabott egészségügyi ellátásban részesülhessenek (19).

4.3.3 A hatékony működés érdekében a személyi szolgáltatások rendszerei számára fejlett technológiai platformot kell biztosítani, ahol a felhasználók és a tartós ellátást nyújtó szolgáltatók megoszthatják egymással a legsikeresebb gyakorlatokat, a helyi szintű döntéshozatalt és a minőségértékelést, valamint az ellátástervezés igénybevételének tökéletesítését segítő iránymutatásokat a szociális és az egészségügyi/paramedikális szolgáltatások költségei elosztási rendszereinek javítása érdekében (20).

4.3.4 A nemzeti és az uniós kutatás és fejlesztés révén a személyi jellegű szociális, egészségügyi és oktatási szolgáltatások terén alkalmazott információs technológiák előnyeit maradéktalanul ki kell használni, hogy növelni lehessen a gyermekek, a fogyatékkal élők, az idősek, valamint a testi és mentális betegségekben szenvedők különböző szükségleteihez igazított új foglalkozási profilok jelentőségét.

4.4 Harmadik pillér: komolyan mérlegelni kell az integrált szolgáltatások európai térségének kialakítását, hogy le lehessen küzdeni a létező egyenlőtlenségeket és valóban biztosítani lehessen a letelepedés (a befogadó ország jogszabályokban és megállapodásokban lefektetett alapvető szociális normáinak betartása mellett) és a szolgáltatásnyújtás szabadságát (mindenekelőtt ebben az ágazatban, amely különösen fontos a szolgáltatások szabad áramlásának biztosítása szempontjából) a kölcsönös elismerés, a közigazgatási együttműködés és szükség esetén a harmonizáció révén, annak érdekében, hogy az egész EU-ban emberközpontú, felelősségteljes szolgáltatásokat lehessen biztosítani. E cél elérése érdekében a tagállamoknak és az Európai Uniónak közösen kell kötelezettségeiknek megfelelően eljárniuk.

4.4.1 Ha az európai gazdaságot sikerülne a negyedik szabadságon (a szolgáltatások szabad áramlása) és egy „ötödik szabadságon”, azaz a tudás teljes és szabad áramlásán alapuló innovatív és modern gazdasággá alakítani, Európa teljes mértékben kihasználhatná kreatív potenciálját. Ezzel kapcsolatban a szociális és egészségügyi szolgáltatások terén alkalmazott innovációk eredményeit egy erre a célra kialakított európai értékelési rendszer segítségével szorosan figyelemmel kellene kísérni.

4.4.2 Biztosítani kell egy európai szociális térség létrejöttét, amely az EU egész területén garantálja a színvonalas alapvető szolgáltatásokhoz való hozzáférést a személyi jellegű szociális, egészségügyi és oktatási szolgáltatások terén, többek között „egyes tagállamokban több különböző ágazatban az önkéntes európai minőségi keretrendszer” (21), bevezetése révén, amelynek során maguk a felhasználók is részt vehetnek a minőség meghatározásában és értékelésében.

4.4.3 Az integrált szolgáltatások rendszeréhez a harmonizált minőségi elvek mellett szükség van a képesítések kölcsönös elismerésére, a szolgáltatások minőségének ellenőrzésére, a szociális, polgárközeli párbeszéd különféle szinteken történő beindítására és – a kölcsönös együttműködés fokozása érdekében – valamennyi érdekelt fél bevonására.

4.5 A negyedik pillért – amelyre a személyi szolgáltatások ágazatára vonatkozó európai stratégiának támaszkodnia kell – a támogatási politikák, a struktúrák és infrastruktúrák alkotják.

4.5.1 E pillér alapeleme – az Európa 2020 stratégiában vázolt fellépések mellett – az uniós strukturális programok és beavatkozások célzott beindítása, különös tekintettel az Európai Szociális Alapra, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra és az Európai Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Alapra, valamint a Kultúra és a Horizont 2014/2020 uniós programokra.

4.5.2 Ezenkívül közösségi szintű támogatási intézkedésekről is rendelkezni kell egy olyan európai keret meghatározása végett, amely megkönnyíti és ösztönzi a teljesítményt a következők tekintetében: a szakmai képesítések és a szolgáltatások minősége, a sikeres tapasztalatok dokumentálása és cseréje, valamint a minőség, a „fogyasztói elégedettség” és az ár-érték arány ellenőrzésének szabványosított rendszerei az ágazatban, a szolgáltatók, az állami és magánvállalatok, valamint a szociális gazdaságot képviselő vállalkozások professzionalizálódása, munkakörülményei és karrierkilátásai vonatkozásában, végül pedig a szolgáltatások igénybe vevői és családtagjaik, valamint a szociális gazdaság szempontjából.

4.5.2.1 Ezzel kapcsolatban az önkéntes szektornak igen nagy a jelentősége, ezért támogatni és ösztönözni kell, elsősorban magas színvonalú humán, szociális és érzelmi hozzájárulása miatt: különleges figyelmet érdemelnek azok az uniós intézkedések, amelyek támogatják az önkéntességgel kapcsolatos bevált gyakorlatok cseréjét a személyi jellegű szolgáltatások ágazatában.

4.5.3 Tekintettel arra, hogy a hosszú távú egészségügyi gondozás és támogatás költségei a társadalom nagy része számára nem fenntarthatóak, szem előtt kell tartani a beruházások fontosságát, különösen a pénzügyi fedezet diverzifikálásának (adók, a szociális biztonsághoz (védelemhez) való hozzájárulás különféle formái, biztosítás, generációk közötti szolidaritás, a köz-és magánszféra partnersége) szükségességét.

4.5.4 Uniós szinten a strukturális alapok egy bizonyos hányadát el kellene különíteni a szociális infrastruktúra, valamint az egészségügyi és ellátási szolgáltatások fejlesztésére – ahol hiányosságok vannak –, valamint az ágazatbeli foglalkoztatásra irányuló helyi kezdeményezésekre. Különösen azt kellene biztosítani, hogy a vidéki területek és más hátrányos helyzetű térségek az Európai Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Alap és a Leader kezdeményezés segítségével finanszírozási kerethez jussanak.

4.5.5 Uniós szinten is felül kell vizsgálni a családpolitikákra és a családjukon belül gondozást végző személyek rugalmasabb munkabeosztására vonatkozó támogatási intézkedéseket.

5. Záró megjegyzések

5.1 Az EGSZB-nek szilárd meggyőződése, hogy az „egészségügy, a gyermek- és idősgondozás, a fogyatékkal élőknek nyújtott segítség vagy a szociális lakásellátás területén ezek a szolgáltatások nélkülözhetetlen védőhálót jelentenek a polgárok számára, és előmozdítják a társadalmi kohéziót” (22).

5.2 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az egészségügyi, oktatási és szociális személyi szolgáltatások – mind gazdasági, mind nem gazdasági – általános érdeket szolgálnak, és fontos szerepet játszanak az európai társadalmak minőségének és működésének biztosításában, hozzájárulva a társadalmi védelemhez és befogadáshoz és számottevő mértékben a gazdasági teljesítményhez és versenyképességhez. Ugyanakkor az ilyen szolgáltatások iránti igény nő, finanszírozásuk lehetőségei viszont a gazdasági válság és hosszabb távon a demográfiai tendenciák következtében egyre korlátozottabbá válnak.

5.3 Az EGSZB határozottan kiáll a Lisszaboni Szerződésben az oktatással, szociális védelemmel és egészségüggyel kapcsolatban megfogalmazott célkitűzések mellett, amelyek azt a kollektív szociális tudatot és vágyat tükrözik, hogy – valamennyi tagállam gazdasági lehetőségeivel összhangban – még magasabb életszínvonalat lehessen biztosítani a polgárok számára.

5.4 Az EGSZB ezért úgy véli, hogy e terület továbbfejlesztéséhez a jelenlegi körülmények között a következőkre van szükség: — valódi, innovatív és „intelligens” európai stratégia elindítása a szociális és egészségügyi szolgáltatások, valamint az oktatási és ehhez kapcsolódó szolgáltatások terén, az emberi erőforrások kihasználása, a szolgáltatások igénybe vevőit és nyújtóit támogató, megfelelő technológiák bevezetése, a szolgáltatások integrált európai térségének kialakítása, támogatási politikák a struktúrák és infrastruktúrák számára, a különféle szinteken zajló szociális párbeszéd és a civil társadalommal folytatott párbeszéd által támogatva; — a hatékonyság növelése a pénzügyi és emberi erőforrások, valamint a létező infrastruktúra felhasználásának, a minőségi elvek alkalmazásának és a teljesítményértékelésnek a tekintetében, a készségek megszerzésének fokozására és integrálására irányuló intézkedések, kollektív tárgyalások által elért nagyobb versenyképesség; a magánszektor, a szociális gazdaság és az önkéntes munka nagyobb mértékű bevonása; az ágazatok közötti partnerségek új formái; a kiadások körültekintő felülvizsgálata és a szolgáltatás hatékonyságának és gazdaságosságának értékelése.

Kelt Brüsszelben, 2012. december 13-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Lásd az EGSZB következő véleményeit: A népesség elöregedésének az egészségügyi és szociális rendszerekre gyakorolt hatása, HL C 44., 2011.2.11., 10. o., Szolidaritás az egészségügyben: Az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentése az EU-ban, HL C 18., 2011.1.19., 74. o., Az idősek szükségleteinek figyelembevétele, HL C 77., 2009.3.31., 115. o, Az idősekkel szembeni rossz bánásmód, HL C 44., 2008.2.16., 109. o.

(2) Lásd az EGSZB következő véleményeit: „Horizont 2020”: az idősödéssel kapcsolatos ütemterv, HL C 229., 2012.7.31., 13. o., Az idősek társadalmi hozzájárulása és részvétele, még nem jelent meg a HL-ben.

(3) Lásd az EGSZB következő véleményeit: Az idősek szükségleteinek figyelembevétele, HL C 77., 2009.3.31., 115. o, Cselekvési terv a felnőttkori tanulásról, HL C 204., 2008.8.9., 89. o., Migráció, mobilitás és oktatás, HL C 218., 2009.9.11., 85. o., Minőségbiztosítás a szakképzésben, HL C 100., 2009.4.30., 136. o.

(4) Eurostat, Labour Force Survey (Munkaerő-piaci felmérés), DS-073433, 3/2010.

(5) Az EPSU (Közszolgálati Szakszervezetek Európai Szövetsége) és az ETUC (Európai Szakszervezetek Szövetsége) közös hozzájárulása a személyi és otthoni szolgáltatásokban rejlő foglalkoztatási lehetőségekről folytatott európai bizottsági konzultációhoz; Brüsszel, 2012. július 18.

(6) COM(2011) 709 final.

(7) The 2012 Ageing report (Jelentés a demográfiai változásokról), European Economy sorozat 4/2011., EB, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság.

(8) A Közszolgálati Szakszervezetek Európai Szövetségének (EPSU) különböző uniós országokban végzett felmérése az egészségügyi ágazatbeli fizetések és az általános fizetési szintek kapcsolatáról, valamint a nemek közötti bérkülönbségekről (a jelentés az EPSU gondozásában készült), J. Pillinger, 2/2010.

(9) COM(2010)2020, amely olyan kiemelt kezdeményezéseket tartalmaz, mint az Innovatív Unió és az európai digitális menetrend.

(10) Lásd: az EGSZB következő véleményeit: A nemek közötti bérszakadék, HL C 211., 2008.8.19., 54. o., A nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó ütemterv 2006–2010, HL C 318., 2006.12.23., 173. o., továbbá A nemek közötti egyenlőséggel foglalkozó politikák a szakszervezetekben, az Európai Szakszervezetek Szövetségének kongresszusán elfogadott charta, Sevilla, 2007. május 23. és az Európai Bizottság Kézikönyve a nemek közötti esélyegyenlőségi politikák foglalkoztatáspolitikákba való integrálásáról, 2007.

(11) A Közszolgálati Szakszervezetek Európai Szövetségének (EPSU) különböző uniós országokban végzett felmérése az egészségügyi ágazatbeli fizetések és az általános fizetési szintek kapcsolatáról, valamint a nemek közötti bérkülönbségekről (a jelentés az EPSU gondozásában készült), J. Pillinger, 2/2010.

(12) AMECO adatbank (Annual macroeconomic database) – Foglalkoztatás Európában – Az EU KLEMS beszámolója (Capital (K), Labour (L), Energy (E), Material (M) and Service inputs (S)). Negyedéves felülvizsgálat, EB.

(13) Az Európai Szakszervezetek Szövetségének jelentése: Preparation of Implementation of the Directive on Services in the Internal Market 2010

(14) COM(2011) 66.

(15) Lásd az EGSZB következő véleményeit: Családpolitika és demográfiai változás, HL C 218., 2011.7.23., 7. o., A felsőoktatás modernizációja, HL C 181., 2012.6.21., 143–149. o.

(16) Lásd Az EGSZB következő véleményét: Általános gazdasági érdekű szolgáltatások: az EU és a tagállamok közötti felelősségmegosztás kérdései, HL C 128., 2010.5.18., 65–68. o.

(17) Lásd a 16. lábjegyzetet.

(18) Lásd a 16. lábjegyzetet.

(19) E-egészségügyi konferencia 2012., Koppenhága.

(20) OECD: Help Wanted? Providing and Paying for Long-Term Care, (Segítségre van szükség? Hosszú távú gondozás nyújtása és finanszírozása) 2011.

(21) COM(2011) 900.

(22) COM(2011) 900.