Különjelentés A Balti-tenger 
eutrofizációja elleni 
küzdelem: további és 
eredményesebb fellépésre 
van sz ükségHU 2016  03 SZ.
EURÓPAI
SZÁMVEVŐSZÉK

EURÓPAI SZÁMVEVŐSZÉK  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBURG
Tel. +352 4398-1
E-mail: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Bővebb tájékoztatást az Európai Unióról az interneten talál (http://europa.eu).
Luxembourg: Az Európai Unió Kiadóhivatala, 2016
Print ISBN 978-92-872-4402-4 ISSN 1831-0893 doi:10.2865/087536 QJ-AB-16-005-HU-C
PDF ISBN 978-92-872-4416-1 ISSN 1977-5733 doi:10.2865/701328 QJ-AB-16-005-HU-N
EPUB ISBN 978-92-872-4420-8 ISSN 1977-5733 doi:10.2865/751490 QJ-AB-16-005-HU-E
© Európai Unió, 2016
A sokszorosítás a forrás megjelölésével megengedett.
A Balti-tenger 
eutrofizációja elleni 
küzdelem: további és 
eredményesebb fellépésre 
van sz ükség
(az EUMSZ 287. cikke (4) bekezdésének második albekezdése 
alapján)KülönjelentésHU 2016  03 SZ.
02
 Az ellenőrző csoport
A számvevőszéki különjelentések egy adott költségvetési vagy irányítási területre vonatkozó teljesítmény- és szabálysze -
rűségi ellenőrzés eredményeit mutatják be. Annak érdekében, hogy ellenőrzései maximális hatást érjenek el, ezek meg -
választásakor és megtervezésekor a Számvevőszék tekintetbe veszi a teljesítmény-, illetve szabályszerűségi kockázatokat, 
az érintett bevétel vagy kiadás nagyságát, a várható fejleményeket, valamint a politika és a nagyközönség érdeklődését.
Ezt a teljesítmény-ellenőrzést a „strukturális politika, közlekedés és energia” kiadási területeire szakosodott, Henri Gret -
hen számvevőszéki tag elnökölte II. Kamara végezte. Az ellenőrzést Ville Itälä számvevőszéki tag vezette, Turo Hentilä, 
kabinetfőnök; Outi Grönlund, a kabinet attaséja; Alain Vansilliette, ügyvezető; Maria del Carmen Jimenez, feladatfelelős; 
Krzysztof Zalega, Nils Odins, Zuzana Gullova, Tomasz Plebanowicz, Jean-François Hynderick és Vivi Niemenmaa, számve -
vők támogatásával.
Balról jobbra: T. Hentilä, V. Niemenmaa, A. Vansilliette, V. Itälä, M. d. C. Jimenez, T. Plebanowicz,  
K. Zalega, J.-F. Hynderick

03
 Tartalomjegyzék
Bekezdés
 Glosszárium és rövidítések
I–IX  Összefoglaló
1–14  Bevezetés
1–5 A Balti-tenger és az eutrofizáció
6 –11  A vizek tápanyagszennyezésével foglalkozó uniós jogi eszközök
12–14  A víz tápanyagszennyezésének kezeléséhez rendelkezésre álló uniós költségvetési eszközök
15–17  Az ellenőrzés hatóköre és módszere
18 –112  Észrevételek
18–41  A Balti-tengerbe jutó tápanyagmennyiség csökkentése – tagállami végrehajtás
23–25  A Balti-tengerbe vitt tápanyagmennyiség csökkentése terén korlátozott  
mértékű előrelépés történt
26–31  A tagállamok tápanyag-csökkentési tervei nem tekinthetők ambiciózusnak,  
és nem tartalmaznak megfelelő mutatókat
32–36  A felkeresett tagállamok terveikben, illetve jogi kereteikben csak részben  
veszik figyelembe a HELCOM ajánlásait
37–41  A Balti-tengerbe jutó tápanyagokra vonatkozó monitoringadatok  
megbízhatósága nem garantált
42–69  A telep ülési szennyvízből eredő tápanyagszennyezés csökkentésére irányuló  
fellépések eredményessége
46–54 A legtöbb tagállam egyelőre nem teljesíti a telep ülési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvet
55–57  Az uniós társfinanszírozású szennyvíztisztító telepek eredményesen működnek, a fenntarthatóság 
azonban nem mindig garantált
58–64  Az irányelv tagállami végrehajtását a Bizottság nem követte időben nyomon
65–69  Az Oroszországnak és Fehéroroszországnak nyújtott uniós támogatás potenciálisan költséghatékony, 
de a hatókör a sz ükségletekhez képest igen korlátozott, és a projektek végrehajtásához hosszú időre van 
szükség
04 Tartalomjegyzék 
70–102  A vizek mezőgazdasági eredetű tápanyagszennyezésének csökkentésére irányuló intézkedések 
eredményessége
75–83  A nitrátirányelv végrehajtása a viszonylag sikeres bizottsági fel ügyelet ellenére nem eredményes
84–90 A kölcsönös megfeleltetési mechanizmus elősegíti a nitrátirányelv és más, trágyázással kapcsolatos 
követelmények betartatását, de hatása nem teljes
91–102  A 2007–2013-as időszak uniós társfinanszírozású vidékfejlesztési intézkedései a víztestek 
tápanyagszennyezésének csökkentését tekintve csekély hatással jártak a felkeresett tagállamokban
103 –112  Az EUSBSR többletértéke a Balti-tengerbe juttatott tápanyag csökkentése szempontjából
105 Az irányítási hálózat összetett, és a többletértéket nehéz felmérni
106–108  A kiemelt projektek elősegítik a legjobb gyakorlatok terjesztését, a tápanyagcsökkentésre gyakorolt 
hatásukat azonban nem mutatták ki
109 –112  Az operatív programoknak jobban figyelembe kell venni ük az EUSBSR-t
113 –128  Következtetések és ajánlások
 I. melléklet   Tápanyagbevitel-csökkentési célok
 II. melléklet  A nitrogén és foszfor Balti-tengerbe történő bevitelének trendjei országonként
 III. melléklet  Beviteli plafonértékek megvalósulása részvízgyűjtőnként
 IV. melléklet  Tápanyag-koncentráció a szennyvíztisztító telepek által kibocsátott vízben 
a balti-tengeri uniós tagállamok legnagyobb városaiban (2013)
 V. melléklet  A balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló uniós stratégia végrehajtásának 
szempontjából jelentős kiemelt projektek, illetve egyéb projektek
 A Bizottság válasza
05
 Glosszárium és  
rövidítések
A „szennyező fizet” elv : Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 191. cikkének 2. bekezdésében kifejtett 
alapelv: A szennyvíz vonatkozásában az alapelv azt jelenti, hogy a szennyvízkibocsátónak kell fizetnie az okozott 
környezetszennyezésért (példák: a háztartások a csatornadíjban fizetik ki a szennyvíztisztítási szolgáltatást, míg 
a szennyvíztisztító telepek vízterhelési díjat fizetnek).
A víz állapota : Általános kifejezés a szárazföldi felszíni víztest állapotára, amelyet annak ökológiai és kémiai 
állapota határoz meg. A tengervíz esetében a víz állapota a környezeti állapotnak felel meg, amely más 
kritériumokon alapul, mint a szárazföldi felszíni vizek esetében.
BSAP : Balti-tengeri cselekvési terv ( Baltic Sea Action Plan , lásd: 8. bekezdés).
EUSBSR : Az EU-nak a balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló stratégiája ( EU Strategy for the Baltic Sea Region , lásd: 
11. bekezdés).
HELCOM : Helsinki Bizottság ( Helsinki Commission , lásd: 8. bekezdés).
Intézkedési program : A vízgyűjtő-gazdálkodási terv része, amely a vízgyűjtő kerület jellemzőire figyelemmel 
feltünteti az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy helyreálljon a víztestek jó állapota. Hasonló intézkedési 
programokat kell kidolgozni a tengervizek minőségének helyreállítása érdekében is.
Szennyezési források : A vízi szennyezéseknek két fő típusa van:
A diffúz források, amelyek esetében nincs konkrét kibocsátási pont; az ilyen szennyezés legjelentősebb okozói 
a mezőgazdasági és erdészeti tevékenységek és a szennyvízhálózatba nem bekötött lakóingatlanok.
A pontforrások, amelyek esetében van konkrét kibocsátási pont; ilyenek a települési szennyvíztisztító telepek, 
valamint ipari létesítmények és halgazdaságok kibocsátásai.
Vízgyűjtő : Olyan földterület, amelyről minden felszíni lefolyás a vízfolyások, folyók, és esetleg tavak sorozatán 
át a tengerbe folyik egyetlen folyótorkolaton – tölcsértorkolaton vagy deltán – keresztül. A vízgyűjtő kerület 
a vízgyűjtő egyetlen tagállamon belül található része.
Víztest : A felszíni víz különálló és jelentős eleme. Lehet például tó, tározó, vízfolyás, folyó, csatorna, átmeneti víztest 
vagy parti tengervíz egy szakasza.
06
 Összefoglaló
I
A Balti-tenger partján nyolc uniós tagállam (Dánia, Németország, Észtország, Lettország, Litvánia, Lengyelország, 
Finnország és Svédország), valamint Oroszország fekszik. A Balti-tenger a világ egyik legszennyezettebb tengere. 
Az eutrofizáció elleni küzdelem úgy tűnik, jelentős kihívást jelent. A 2008-as tengervédelmi stratégiáról szóló 
keretirányelv célja, hogy 2020-ra helyreállítsa az uniós tengervizek jó környezeti állapotát. Az irányelv értelmében 
a tagállamoknak régiókon és az alrégiókon belül együttműködve kell megvalósítaniuk az irányelv célkitűzéseit, úgy, 
hogy közben felhasználják például – ha az praktikus és megfelelő – a regionális tengeri egyezmények keretében 
már meglévő struktúrákat. A Balti-tengerre ezen egyezmények közül a Helsinki Bizottság (HELCOM) által irányított 
Helsinki Egyezmény és annak balti-tengeri cselekvési terve vonatkozik, amelyek az aláíró országok számára előírják 
a tengervízbe kerülő tápanyagmennyiség csökkentését.
II
2009-ben az Európai Tanács elfogadta a balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló stratégiáját: e makroregioná -
lis stratégia célja elsősorban a környezetvédelem ösztönzése, s ezen belül többek között a tengervízbe kerülő 
tápanyagmennyiség csökkentése, elősegítve mind a szomszédos államok közötti együttműködés erősödését, mind 
az innovatív megoldásokat.
III
Az eutrofizációt okozó tápanyagterhelés fő forrása a mezőgazdaság és a települési szennyvíz. A 2007–2013-as 
időszakban az Unió 4,6 milliárd euróval járult hozzá a szennyvízgyűjtési és -kezelési projektekhez az öt e területen 
támogatásban részesülő, balti-tengeri tagállamban. A Balti-tenger partján fekvő nyolc tagállam mindegyikének 
nyújtott vidékfejlesztési – és köztük a vízvédelmi – támogatások összege 9,9 milliárd euró volt.
IV
Ellenőrzése során a Számvevőszék arra a kérdésre válaszol, hogy az uniós fellépések eredményesen segítették-e 
a tagállamokat a Balti-tengert terhelő tápanyagmennyiség csökkentése tekintetében. Következtetésünk átfogóan: 
a fellépések korlátozott mértékben eredményeztek előrelépést a Balti-tengerbe jutó tápanyagmennyiség csökken -
tése irányában.
V
A tagállamoknak a HELCOM által előírt tápanyagcsökkentésre vonatkozó tervei a víz-keretirányelv alapján kidol -
gozott tagállami vízgyűjtő-gazdálkodási terveken alapulnak. A tervek nem tekinthetők ambiciózusnak, mivel az 
uniós irányelvek végrehajtásához a tápanyagszennyezést okozó konkrét tevékenységekkel – elsősorban a települési 
szenny  vízkezeléssel és a mezőgazdasággal – kapcsolatban csak az „alapvető intézkedésekre” összpontosítanak. 
Kisebb hangsúly kerül a diffúz tápanyagforrások ellenőrzését célzó intézkedésekre és a víz-keretirányelv szerinti 
„kiegészítő intézkedésekre”. Az intézkedések kialakítása elégtelen információkon alapul. Hiányoznak továbbá 
a célok és a megfelelő mutatók is, amelyekkel értékelhetők lennének a vizeket terhelő tápanyagmennyiség csökken -
tése tekintetében elért eredmények.
Összefoglaló 07
VI
A városi agglomerációkból származó tápanyagterhelés csökkentését célzó intézkedések tápanyagcsökkenést 
eredményeztek. Számos agglomeráció a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvhez képest szigorúbb elő -
írások szerint kezeli a települési szennyvizet. A jelentős mértékű uniós finanszírozás ellenére azonban az Unióhoz 
2004-ben csatlakozott tagállamokban késedelmek tapasztalhatók az irányelv végrehajtását illetően. Ráadásul nem 
minden olyan balti-tengeri tagállam teljesítette az irányelvet, amelynek már 2012-ig meg kellett volna ezt tennie. 
Az irányelv tagállami végrehajtását a Bizottság nem követte időben nyomon. Oroszországban és Fehéroroszország -
ban a települési szennyvízzel kapcsolatos uniós fellépések potenciálisan költséghatékonyak, de hatókörük a szük -
ségletekhez képest igen korlátozott, és a projektek végrehajtásához hosszú időre van szükség.
VII
A nitrátirányelv végrehajtása a balti-tengeri tagállamokban nem teljesen eredményes. A releváns területek meg -
határozása nem megfelelő, és a tagállamok által a cselekvési programokban megállapított követelmények nem 
eléggé szigorúak. Ami a trágyázással kapcsolatos követelményeket illeti, a kölcsönös megfeleltetés mechanizmusa 
nem jár elegendő mértékű visszatartó hatással, mivel továbbra is magas a követelmények nemteljesítésének szintje. 
Minden vízgyűjtő-gazdálkodási tervben szerepelnek ugyan kiegészítő intézkedések a mezőgazdaságból származó 
tápanyagszennyezés kezeléséhez, azokat azonban nem megfelelően irányították azon területekre, amelyekről 
megállapították, hogy ott szükség van rájuk. Továbbá, egyetlen tagállam sem használta ki az uniós rendeletekben 
foglalt azon lehetőséget, hogy az e területeken található mezőgazdasági üzemekre nézve kötelezővé tegye az 
intézkedéseket.
VIII
A balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló uniós stratégia rámutat a Balti-tenger környezeti állapotának, valamint 
a regionális együttműködésnek a politikai jelentőségére, a tápanyagbevitel csökkentésével kapcsolatos többletér -
téke azonban mindeddig nehezen felmérhető.
IX
A jelentésben számos ajánlást fogalmazunk meg, amelyek révén javítható a Balti-tenger eutrofizációja elleni fellépé -
sek eredményessége.
08
 Bevezetés
A Balti-tenger és az eutrofizáció
01 
A Balti-tenger a világ egyik legszennyezettebb tengere, ezzel kapcsolatban a leg -
nagyobb kihívást az eutrofizáció leküzdése jelenti1. A Balti-tenger partján kilenc 
ország helyezkedik el: nyolc uniós tagállam (Dánia, Németország, Észtország, 
Lettország, Litvánia, Lengyelország, Finnország és Svédország), valamint Oroszor -
szág. Fehéroroszország szintén a Balti-tenger vízgyűjtő területéhez tartozó nagy 
országok egyike.
02 
Eutrofizációra akkor kerül sor, ha egy adott víztestbe főként emberi tevékenység 
által keletkezett tápanyagtöbblet – elsősorban nitrogén és foszfor – kerül. A meg -
növekedett tápanyag-koncentráció intenzív, potenciálisan mérgező algásodás -
hoz vezet (lásd: 1. kép ).1 Európai Környezetvédelmi 
Ügynökség, „Nutrients in 
transitional, coastal and 
marine waters (CSI 021)” 
(Tápanyagok az átmeneti, 
parti és tengeri vizekben). 
2013 márciusában közzétett 
értékelés.
1. kép. Eutrofizálódott tengervíz
Forrás:  HELCOM, fotó: Samuli Korpinen.
09 Bevezetés 
03 
Az eutrofizáció jelentősen csökkentheti a tenger hasznosíthatóságát, mivel hatá -
sára csökken a biodiverzitás, romlik a tengerpart esztétikai látványa és ritkulnak 
a halállományok. A tenger leginkább érintett részvízgyűjtői a Finn-öböl, a Rigai-
öböl, valamint a Balti-tenger középső, legmélyebb része (lásd: 1. ábra ).1. ábraA Balti-tenger eutrofizációja
Forrás:  HELCOM. „What was the eutrophication status of the Baltic Sea in 2003–2007?” (Milyen volt 
a Balti-tenger eutrofizációs állapota a 2003–2007-es időszakban?) Pyhälä Minna, Frias Vega Manuel, 
Laamanen Maria, Fleming-Lehtinen Vivi, Nausch Günther és Norkko Alt (2010).
Swed enFinland
Russia
Norway
PolandBelarusLatvia
Lithuani a
GermanyEstonia
Denmark
HELCOM 2 010Eutrophication status
GOOD
BADGulf of Finland
Gulf of RigaGulf of Riga
Baltic Proper
10 Bevezetés 
04 
A tápanyagok tengerbe jutásának főbb forrásai a szárazföldről a folyókon, víz 
útján érkező szennyezések, illetve a közvetlen, tengerparti kibocsátások. A Bal -
ti-tenger esetében a víz útján a tengerbe jutó szennyezések okozzák az összes 
nitrogénterhelés 78%-át és az összes foszforterhelés 95%-át2. A víz által közvetí -
tett szennyezések forrásainak két legjelentősebb csoportja a diffúz források, fő -
ként a mezőgazdaság (az összes nitrogénszennyezés 45%-a és az összes foszfor -
szennyezés 45%-a), illetve a pontforrások, azaz elsősorban a települési szennyvíz 
(a összes nitrogénszennyezés 12%-a és az összes foszforszennyezés 20%-a)3.
05 
Az éghajlatváltozásból további két kihívás adódik. Az első, hogy – az előrejelzé -
sek szerint – a rövidebb és nedvesebb telek miatt kevesebb lesz a hó- és jégtaka -
ró, ami miatt nagyobb mennyiségű víz lefolyása várható a folyók vízgyűjtő terü -
letéről. Ennek eredményeként egyre nagyobb mennyiségű tápanyagszennyezés 
kerül majd a tengerbe, tovább fokozva az eutrofizációt4. Másodsorban a tenger 
hőmérsékletének növekedése jobb feltételeket teremt az algák elszaporodásá -
nak, és meghosszabbítja a növekedés idejét is.
A vizek tápanyagszennyezésével foglalkozó uniós jogi 
eszközök
06 
Az Európai Unióban a tengervizek minőségének kezelésével a 2008-as ten -
gervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv5 foglalkozik, amelynek célja annak 
biztosítása, hogy az Unió tengervizei 2020-ra jó környezeti állapotot érjenek el. 
Az irányelv jelenleg még a végrehajtás korai szakaszában van: 2012 októberéig 
a tagállamoknak – az irányelvben javasolt paraméterek alapján (ezek egyike az 
eutrofizáció) – jelenteniük kellett a Bizottság számára, hogyan határozták meg 
a tengervizek jó környezeti állapotát, a jelentésnek tartalmaznia kellett továbbá 
egy kezdeti értékelést saját tengervizeik állapotáról, a környezeti célszámokat és 
a kapcsolódó mutatókat.
07 
Az irányelv végrehajtásáért a tagállamok felelősek. 2015 végéig a jó környezeti 
állapot elérését célzó intézkedési programot kellett összeállítaniuk. A programo -
kat 2016 márciusáig kell megküldeni a Bizottságnak. A tagállamoknak általános 
alapelvként lehetőség szerint a jelenleg érvényes regionális tengeri egyezmények 
célkitűzéseire és tevékenységeire kell építeniük.2 HELCOM, Fifth Baltic Sea 
Pollution Load Compilation 
(Ötödik összeállítás a balti-
tengeri szennyező 
anyagokról), frissített változat 
(PLC-5.5) – 2015 (2010-es 
adatok).
3 HELCOM, Fifth Baltic Sea 
Pollution Load Compilation 
(Ötödik összeállítás a balti-
tengeri szennyező anyagokról) 
(PLC-5) – 2011 (2006-os 
adatok).
4 „Second Assessment of 
Climate Change for the Baltic 
Sea Basin” (Az éghajlatváltozás 
hatása a Balti-tenger 
medencéjére: második 
értékelés), BACC II 
szerzőcsoport, Regional 
Climatic Studies  (Regionális 
éghajlati tanulmányok), 
Springer International 
Publishing, 2015.
5 Az Európai Parlament és 
a Tanács 2008. június 17-i 
2008/56/EK irányelve a tengeri 
környezetvédelmi politika 
területén a közösségi fellépés 
kereteinek meghatározásáról 
(HL L 164., 2008.6.25., 19. o.).
11 Bevezetés 
08 
A Balti-tenger tekintetében még 1974-ben került sor egy regionális egyezmény, 
a Balti-tenger térsége tengeri környezetének védelméről szóló Helsinki Egyez -
mény aláírására. Jelenlegi aláírói: Dánia, Észtország, Európai Unió, Finnország, 
Lengyelország, Lettország, Litvánia, Németország, Oroszország és Svédország. 
2007-ben az Egyezményt irányító Helsinki Bizottság (HELCOM) a Balti-tenger jó 
környezeti állapotának 2021-re történő helyreállítása céljából javaslatot tett a Bal -
ti-tengeri cselekvési tervre (BSAP). A tervet az aláírók elfogadták.
09 
A tengervizek jó környezeti állapotának eléréséhez kulcsfontosságú, hogy a ten -
gerbe ömlő folyók vize jó minőségű legyen. A belvizek, valamint az átmeneti és 
a parti vizek védelmének keretét a 2000-ben hatályba lépő víz-keretirányelv6 adja 
meg. A keretirányelv célja a felszíni vizek és a talajvizek jó állapotának biztosítása 
2015-re, illetve bizonyos kivételes esetekben 2021-re vagy 2027-re. A tagállamok -
nak először, 2009 decemberéig, vízgyűjtő-gazdálkodási terveket kellett kidol -
gozniuk, amelyben meghatározták, melyek azok a víztestek, amelyek esetében 
felmerül a kockázat, hogy ezt a célt 2015-re nem érik el, továbbá megadják 
az ezeket érintő legfontosabb terheléseket. A vízgyűjtő-gazdálkodási tervek, 
a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvhez hasonlóan, szintén tartal -
maznak intézkedési programokat, amelyek elősegítik a víz-keretirányelv céljainak 
megvalósulását.
10 
A programoknak legalább a már meglévő, a vízminőség megőrzését célzó irány -
elvek teljes körű végrehajtásához szükséges intézkedéseket kell tartalmazniuk, 
valamint más, a víz-keretirányelv által kötelezővé tett intézkedéseket is (különös 
tekintettel a diffúz szennyezési források ellenőrzését célzó intézkedésekre)7. 
A már meglévő irányelvek többek között az alábbiak:
– a települési szennyvíz kezeléséről szóló, az agglomerációkból származó 
szennyvíz gyűjtésére és kezelésére vonatkozó 1991-es irányelv8;
– az olyan intézkedések elfogadásáról szóló, 1991-es nitrátirányelv9, amelyek 
biztosítják, hogy a víz nitrátszennyezését okozó mezőgazdasági területeken, 
illetve az olyan mezőgazdasági területeken, ahol fennáll a víz nitrátszennye -
zésének veszélye (ún. „nitrátérzékeny területek”) tevékenykedő mezőgazda -
sági termelők betartsák a nitrogéntartalmú műtrágyák használatával kapcso -
latos minimumkövetelményeket.
11 
Végezetül az Európai Tanács 2009-ben elfogadta az EU-nak a balti-tengeri régió 
fejlesztésére irányuló stratégiáját (EUSBSR). A stratégia három fő témakör mentén 
igyekszik megvalósítani a különféle célkitűzéseket: a tenger védelme, a régió 
összekapcsolása és a jólét növelése. A tápanyagbevitel csökkentése tekintetében 
a tenger védelmének témakörén belüli egyik részcél („Tiszta vizet a Balti-tenger -
be”) tartalmazza a BSAP keretében meghatározott célszámokat. Az uniós fellépés 
úgy lett kialakítva, hogy ösztönözze az együttműködést a szomszédos országok 
(mind az uniós tagállamok, mind a harmadik országok) között.6 Az Európai Parlament és 
a Tanács 2000. október 23-i 
2000/60/EK irányelve 
a vízpolitika terén a közösségi 
fellépés kereteinek 
meghatározásáról (HL L 327., 
2000.12.22., 1. o.).
7 A víz-keretirányelv 11. cikke (3) 
bekezdésének h) pontja.
8 A települési szennyvíz 
kezeléséről szóló, 1991. 
május 21-i 91/271/EGK tanácsi 
irányelv (HL L 135., 1991.5.30., 
40. o.).
9 A Tanács 1991. december 12-i 
91/676/EGK irányelve a vizek 
mezőgazdasági eredetű 
nitrátszennyezéssel szembeni 
védelméről (HL L 375., 
1991.12.31., 1. o.).
12 Bevezetés 
A víz tápanyagszennyezésének kezeléséhez 
rendelkezésre álló uniós költségvetési eszközök
12 
A kohéziós politikán belül az Európai Regionális Fejlesztési Alap és a Kohéziós 
Alap10 használható fel a szennyvízkezelés területén az infrastrukturális projektek 
társfinanszírozására, a tagállami operatív programok részeként. A 2007–2013-as 
időszakban a Balti-tenger partján fekvő tagállamokban megvalósuló szennyvíz -
gyűjtési és -kezelési projektekhez való teljes uniós hozzájárulás11 4,6 milliárd  euró 
volt: Lengyelország: 3,4 milliárd euró; Lettország: 0,6 milliárd euró; Litvánia: 
0,4 milliárd euró; Észtország: 0,2 milliárd euró és Németország: 0,04 milliárd euró.
13 
Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap12 számos vidékfejlesztési prog -
ramhoz tartozó olyan intézkedés finanszírozására használható fel, amelyek 
közvetlen vagy közvetett hatással járnak a vízminőségre (főként „a környezet 
és a vidék állapotának javításával” kapcsolatos intézkedések13. A 2007–2013-as 
időszakban a nyolc balti-tengeri tagállamban összesen 9,9  milliárd  eurót különí -
tettek el ilyen típusú intézkedésekre14. Az eredetileg kifejezetten a vízvédelem 
kezelésére szánt összeg nem áll rendelkezésre.
14 
Ami az Unión kívüli országokat illeti, az uniós szomszédságpolitika Oroszország 
és Fehéroroszország számára nagyszámú lehetőséget kínál a környezetvédelem 
területén való együttműködésre. Ezek többek között: az Északi Dimenzió környe -
zeti partnerség nem nukleáris támogatási ablaka, amelyhez az Unió eddig 44 mil -
lió euróval járult hozzá, kétoldalú/regionális segítségnyújtás és határon átnyúló 
együttműködés, amelyhez az Unió a 2003–2013-as időszakban 14,5 millió, illetve 
3,5 millió  euróval járult hozzá15.10 A Tanács 2006. július 11-i 
1083/2006/EK rendelete az 
Európai Regionális Fejlesztési 
Alapra, az Európai Szociális 
Alapra és a Kohéziós Alapra 
vonatkozó általános 
rendelkezések megállapításáról 
és az 1260/1999/EK rendelet 
hatályon kívül helyezéséről 
(HL L 210., 2006.7.31., 25. o.); és 
az Európai Parlament és 
a Tanács 2013. december 17-i 
1303/2013/EU rendelete az 
Európai Regionális Fejlesztési 
Alapra, az Európai Szociális 
Alapra, a Kohéziós Alapra, az 
Európai Mezőgazdasági 
Vidékfejlesztési Alapra és az 
Európai Tengerügyi és Halászati 
Alapra vonatkozó közös 
rendelkezések 
megállapításáról, az Európai 
Regionális Fejlesztési Alapra, az 
Európai Szociális Alapra, 
a Kohéziós Alapra és az Európai 
Tengerügyi és Halászati Alapra 
vonatkozó általános 
rendelkezések megállapításáról 
és az 1083/2006/EK tanácsi 
rendelet hatályon kívül 
helyezéséről (HL L 347., 
2013.12.20., 320. o.).
11 Ilyen hozzájárulást az az 
Unióhoz 2004-ben csatlakozott 
négy tagállam, valamint azok 
a németországi tartományok 
(Länder ) kaptak, amelyek 
a Balti-tenger vízgyűjtő 
területéhez tartoznak. A másik 
három balti-tengeri tagállam 
(Dánia, Finnország és 
Svédország) szennyvízzel 
kapcsolatos projektek 
tekintetében nem részesült 
uniós forrásokban.
12 A Tanács 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK rendelete az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési 
támogatásról (HL L 277., 2005.10.21., 1. o.) és az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1305/2013/EU rendelete az Európai 
Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról és az 1698/2005/EK tanácsi rendelet hatályon kívül 
helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 487. o.).
13 A 2007–2013-as vidékfejlesztési programok 2. tengelye. E tengely mentén a figyelembe veendő legfőbb szempontok többek között a következők: 
biodiverzitás, a NATURA 2000 területek kezelése, a víz-keretirányelvhez kapcsolódó fellépések, víz- és talajvédelem, valamint az éghajlatváltozás 
mérséklése.
14 Lengyelország (4,4 milliárd euró), Finnország (1,5 milliárd euró), Svédország (1,3 milliárd euró), Németország (1,1 milliárd euró), Litvánia 
(0,6 milliárd euró), Lettország (0,4 milliárd euró), Dánia (0,3 milliárd euró) és Észtország (0,3 milliárd euró).
15 Forrás: Európai Számvevőszék. Az Oroszország és Fehéroroszország számára a TACIS és az ENPI révén elkülönített uniós források összege 2013 
végéig.
13
 Az ellenőrzés hatóköre 
és módszere
15 
Ellenőrzése során a Számvevőszék azt vizsgálta, hogy milyen mértékben csökkent 
a Balti-tengert érintő tápanyagbevitel, valamint értékelte a tagállamok által a táp -
anyagcsökkentés megvalósulása céljából végrehajtott uniós fellépések eredmé -
nyességét. A következő ellenőrzési kérdésekre kerestük a választ:
a) A tagállamok összességében sikeresen csökkentették a Balti-tengerbe történő 
tápanyagbevitelt?
b) A települési szennyvízzel kapcsolatos uniós fellépések eredményesen csökken -
tették a Balti-tengert érintő tápanyagszennyezést?
c) A mezőgazdasággal kapcsolatos uniós fellépések eredményesen csökkentették 
a Balti-tengert érintő tápanyagszennyezést?
d) Az EU-nak a balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló stratégiája (EUSBSR) te -
remtett-e többletértéket a Balti-tengerbe történő tápanyagbevitel csökkentését 
célzó, már meglévő fellépések mellett?
16 
Kérdéseinkre az alábbi módokon gyűjtött bizonyítékok alapján adtuk meg a választ:
– A mezőgazdasági eredetű szennyezés csökkentésére irányuló uniós fellépése -
ket Finnországban, Lettországban és Lengyelországban, a települési szenny -
vízből származó szennyezés csökkentését célzó uniós fellépéseket azonban 
csak Lettországban és Lengyelországban vizsgáltuk meg (három tisztítótelepet 
Lettországban, hetet pedig Lengyelországban), mivel erre a célra Finnország 
nem kapott uniós támogatást (lásd: 11. lábjegyzet). Az oroszországi és fehér -
oroszországi szennyvízzel kapcsolatos projektek uniós támogatását a Bizottság 
dokumentumai alapján tekintettük át.
– Megvizsgáltuk a Balti-tenger vízgyűjtőjében fekvő nagyobb városokban talál -
ható további 18 települési szennyvíztisztító telep teljesítményére vonatkozó 
adatokat is.
– Kérdőíveket küldtünk a másik öt, fel nem keresett balti-tengeri tagállamnak 
(Dánia, Németország, Észtország, Litvánia és Svédország) arra irányulóan, hogy 
milyen tervekkel igyekeznek elősegíteni a HELCOM tápanyag-csökkentési céljai -
nak megvalósulását.
– Dokumentumokat elemeztünk és interjúkat készítettünk a Bizottság munkatár -
saival, a HELCOM Titkárságával és a Baltic Nest Institute16 szakértőivel.
– Interjúkat készítettünk a korábban Észtországban hasonló ellenőrzést végzett 
észt számvevőszék képviselőivel is.
17 
A kérdések megválaszolásához általunk használt kritériumokat a jogszabályok, 
a bizottsági iránymutatások és a HELCOM megállapodásai, valamint a vízvédelem 
területén korábban végzett ellenőrzéseink alapján alakítottuk ki17. Ezeket később, 
a jelentés egyes szakaszaiban fejtjük ki.16 A Baltic Nest Institute egy 
nemzetközi kutatási szövetség 
a Stockholmi Egyetem 
Balti-tenger Központja, a svéd 
Tengerészeti és 
Vízgazdálkodási Ügynökség, 
az Aarhusi Egyetem és a Finn 
Környezetvédelmi Intézet 
között, amely a tengeri 
ökoszisztéma-gazdálkodás 
szempontjából releváns 
valamennyi tudományágon 
belüli szaktudást ötvözi. 
Termékei főként a HELCOM-
mal való együttműködésben 
kerülnek kifejlesztésre.
17 Nevezetesen: 3/2009. sz. 
különjelentés: „Az 1994-
1999 -es és a 2000–2006-os 
programozási időszak 
strukturális intézkedései 
keretében szennyvízkezelésre 
fordított kiadások 
eredményessége”; 4/2014. sz. 
különjelentés: „Az uniós 
vízpolitika célkitűzéseinek 
integrálása a KAP-ba: részleges 
siker”; 2/2015. sz. 
különjelentés: „Uniós 
finanszírozású települési 
szennyvíztisztító telepek 
a Duna-medencében: 
a tagállamoknak további 
segítségre van szükségük az 
uniós szennyvíz-politikai célok 
eléréséhez”; és 23/2015. 
különjelentés: „Vízminőség 
a Duna vízgyűjtő területén: 
haladás tapasztalható 
a víz-keretirányelv 
végrehajtása terén, de sok 
még a teendő” ( http://eca.
europa.eu ).
14
 Észrevételek
18 A Tanácsnak és az Európai 
Parlamentnek készített, 
„A tengervédelmi stratégiáról 
szóló keretirányelv (2008/56/
EK) végrehajtásának első 
szakasza – az Európai 
Bizottság értékelése és 
iránymutatása” c. bizottsági 
jelentést kísérő SWD(2014) 49 
final dokumentum, 2014. 
február 20.
19 A svédországi MARE 
kutatóprogram által 
kifejlesztett SANBALT modell 
(Prof. Wulff és mások, Baltic 
Nest Institute, 2007).
20 Miniszteri szintű HELCOM-ülés 
nyilatkozata, Koppenhága, 
2013. október.
21 A Balti-tengerbe jelentős 
mennyiségben kerül tápanyag 
a következő Egyezményen 
kívüli országokból: Cseh 
Köztársaság, Fehéroroszország 
és Ukrajna. Az ezektől az 
országoktól elvárt 
csökkentéseket a Göteborgi 
Jegyzőkönyv alapján 
határozták meg.A Balti-tengerbe jutó tápanyagmennyiség 
csökkentése – tagállami végrehajtás
18 
A tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv értelmében a tagállamoknak 
2015 decemberéig intézkedési programot kell kidolgozniuk. A balti-tengeri 
tagállamok beszámolóinak bizottsági értékelése18 megállapítja, hogy a tápanyag -
szennyezés (az eutrofizáció fő kiváltó oka) tekintetében közülük mindössze egy 
(Finnország) állapított meg számszerűsített célokat (lásd: 6. bekezdés). Ilyen célok 
hiányában a Bizottság véleménye szerint a HELCOM BSAP céljainak alkalmazása 
a jó gyakorlat (lásd: 7. és 8. bekezdés). Megvizsgáltuk az Egyezmény végrehaj -
tásának jelenlegi állapotát, mivel ez vehető a jövőbeni intézkedési programok 
alapjául.
19 
2007-ben a HELCOM aláíró országai közös egyetértéssel két fő eszközt fogadtak el 
az eutrofizáció leküzdése céljából:
- A BSAP , amely tartalmaz egy olyan tápanyag-csökkentési intézkedést is, 
amely minden egyes országhoz részvízgyűjtő-szinten az 1997–2003-as 
referencia-időszakban történt bevitel átlagának viszonylatában meghatáro -
zott tápanyag-csökkentési célszámokat rendel. Az egyes országok kötelesek 
voltak 2009 végéig saját tápanyag-csökkentési tervet is készíteni, amelyben 
leírják céljaik 2021-re történő megvalósításának módjait. Az – előzetesnek 
tekintett – adatok megállapítása tudományos modell alapján történt19.
- A HELCOM által ajánlott gyakorlatok végrehajtása a víznek a különböző tevé -
kenységekből – többek között a szennyvízgyűjtésből és -kezelésből, a fosz -
fátok mosószerekben történő használatából és a mezőgazdaságban a trágya 
használatából – eredő szennyezés elleni védelme érdekében.
20 
2013-ban a BSAP tápanyag-csökkentési intézkedéseit egy új és teljesebb körű 
adatkészlet, valamint egy továbbfejlesztett modellezési módszer alapján felül -
vizsgálták20. Az aláíró országok megállapodtak abban, hogy a tengert érintő 
éves nitrogénbevitelt 13%-kal (évi 118 134 tonna), az éves foszforbevitelt pedig 
41%-kal csökkentik (évi 15 178 tonna) a referencia-időszak beviteléhez képest (évi 
910 344 tonna, illetve 36 894 tonna). Az aláíró országok megállapodtak abban, 
hogy ehhez a célhoz saját éves nitrogénbevitelük 89 260 tonnával és foszforbe -
vitelük 14 374 tonnával való csökkentése révén járulnak hozzá, részvízgyűjtőkre 
lebontva, míg a további szükséges csökkentés főként a hajózás és az Egyezmé -
nyen kívüli országok révén lesz megoldható21.
15 Észrevételek 
22 Miniszteri szintű HELCOM-ülés 
nyilatkozata, 2013, „Summary 
report on the development of 
revised Maximum Allowable 
Inputs and updated Country 
Allocated Reduction Targets of 
BSAP” (Összefoglaló jelentés 
a Balti-tengeri cselekvési 
tervhez kapcsolódó 
felülvizsgált megengedett 
maximális bevitel [MAI] és 
aktualizált országspecifikus 
csökkentési célok [CART] 
alakulásáról).
23 A HELCOM-küldöttségvezetők 
48. ülésén (2015.06.10–11., 
Tallinn) bemutatott adatok. 
Az adatkezelő véleménye 
szerint a 2012-es tápanyag-
beviteli adatokat 
bizonytalansági tényező érinti 
(tesztérték).21 
A különböző országoktól elvárt teljesítmény szintje nagyban függ azok elhelyez -
kedésétől (hogy olyan balti-tengeri részvízgyűjtőket szegélyeznek-e, amelyeket 
többé vagy kevésbé érint az eutrofizáció), valamint a korábbi csökkentéseik 
mértékétől22. Ez azt jelenti, hogy a Dánia, Finnország és Svédország számára 
előírt csökkentés korlátozott mértékű volt, és elsősorban a csökkentést leginkább 
igénylő részvízgyűjtőkre szorítkozott, míg Litvánia, Lengyelország és Oroszország 
részére jelentős mértékű csökkentést írtak elő (lásd: I. melléklet ).
22 
Megvizsgáltuk, hogy a tagállamok:
– tettek-e előrelépéseket a Balti-tengerbe vitt tápanyagmennyiség csökkenté -
sének irányába;
– elfogadtak-e megfelelő tápanyag-csökkentési terveket, amelyek a megvaló -
sulás figyelemmel kíséréséhez megfelelő mutatókat is tartalmaztak;
– alkalmazták-e a HELCOM tápanyagcsökkentésre vonatkozó ajánlásait;
– megbízható monitoringadatokat hoztak-e létre.
A Balti-tengerbe vitt tápanyagmennyiség csökkentése terén 
korlátozott mértékű előrelépés történt
23 
Az 1995–2012-es időszakban23 a Balti-tengert érintő éves összes bevitelre vonat -
kozó friss adatok csökkenő trendet mutatnak a nitrogén- (9%) és a foszforbevitelt 
(14%) illetően. A  2. és 3. ábra  országonként veti össze a 2012-es nitrogén- és 
foszforbevitelt a referencia-időszak beviteleivel. Három ország mindkét tápanyag 
esetében csökkenő trendet mutat (Dánia, Lengyelország és Svédország), két 
másik ország azonban növelte bevitelét mindkét esetben (Lettország és Oroszor -
szág). Ami a többi országot illeti, csökkenő trend csak az egyik tápanyag eseté -
ben volt megfigyelhető. A részletes adatokat a  II. melléklet  tartalmazza.
16 Észrevételek 2. ábra 3. ábraA referencia-időszakra jellemző és a 2012-es 
nitrogénbevitel összevetése
A referencia-időszakra jellemző és a 2012-es foszforbevitel 
összevetése
Forrás:  Európai Számvevőszék, a HELCOM-küldöttségvezetők 48. ülésén (2015.06.10–11., Tallinn) 
bemutatott adatok alapján.050100150200250
DE DK EE FI LT LV PL RU SEezer tonna
Bevitel, 2012 Bevitel, 1997–2003 (referencia-időszak)
02468101214
DE DK EE FI LT LV PL RU SEezer tonna
Bevitel, 2012 Bevitel, 1997–2003 (referencia-időszak)
17 Észrevételek 
24 HELCOM, Fifth Baltic Sea 
Pollution Load Compilation 
(Ötödik összeállítás a balti-
tengeri szennyező anyagokról) 
(PLC-5) – 2011.
25 A Tanácsnak és az Európai 
Parlamentnek címzett, 
a 2008–2011 közötti időszakra 
vonatkozó tagállami 
jelentések alapján a vizek 
mezőgazdasági eredetű 
nitrátszennyezéssel szembeni 
védelméről szóló 91/676/EGK 
tanácsi irányelv 
végrehajtásáról szóló 
bizottsági jelentést kísérő 
bizottsági 
munkadokumentum. 
SWD(2013) 683 final.
26 A mezőgazdasági területek 
tápanyagtartalma 
Németország és 
Lengyelország kivételével 
minden balti-tengeri 
tagállamban csökkent. 
A felszíni vizek 
nitrátkoncentrációja 
Lettország kivételével minden 
balt-tengeri tagállamban 
csökkent vagy állandó maradt 
(későbbi adatok azonban 
ebben a tagállamban is 
csökkenést jeleznek).
27 A balti-tengeri cselekvési terv 
nemzeti végrehajtási 
programját (NIP BSAP) 
2010-ben készítette el, majd 
2013-ban aktualizálta 
a Környezetvédelmi 
Főfelügyelet, azt azonban 
a lengyel kormány egyelőre 
még nem fogadta el.24 
A 2012-es HELCOM-adatok azonban arra mutatnak, hogy a tenger minden olyan 
részvízgyűjtőjét tekintve, amelyet különösen érint az eutrofizáció (Balti-tenger 
középső része, Finn-öböl és Rigai-öböl), egyelőre az aláíró országok egyike sem 
tett eleget az előírt csökkentéseknek, és a tápanyagbevitel-csökkentések részben 
olyan részvízgyűjtőket (Belt-tenger és Botteni-tenger) érintenek, amelyek eseté -
ben nem írtak elő csökkentést (lásd: III. melléklet ).
25 
A HELCOM legfrissebb elemzése szerint a pontforrásokból származó nitrogén- és 
foszforszennyezés esetében csökkenő trend figyelhető meg, azonban a mező -
gazdasági tevékenység miatt a vízbe kerülő nitrogén és foszfor mennyisége vagy 
állandó maradt, vagy nőtt 1994 és 2008 között24. A nitrátirányelv végrehajtásáról 
(2008–2011-es időszak) szóló, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak bemuta -
tott jelentésben szereplő még frissebb információk szerint25 a mezőgazdasági 
területeken csökkent a tápanyagmennyiség, és a felszíni vizekben a nitrátkon -
centráció enyhe csökkenése volt megfigyelhető26. Úgy tűnik azonban, hogy ez 
a javulás egyelőre nem volt hatással a parti tengervizek eutrofizációjára, és nem 
eredményezte a Balti-tengerbe kerülő tápanyagmennyiség csökkenését. Meg -
jegyzendő, hogy a földeken használt tápanyagok csökkentése nyomán akár több 
évig is eltarthat, mire a tengerbe jutó tápanyagok csökkenése bekövetkezik.
A tagállamok tápanyag-csökkentési tervei nem tekinthetők 
ambiciózusnak, és nem tartalmaznak megfelelő mutatókat
26 
Mindhárom felkeresett tagállamban a tápanyag-csökkentési terv egy magas 
szintű politikai dokumentum volt, amely nem tűzött ki számszerűsített, szen y-
nyezési forrástípusokra, tevékenységekre és földrajzi területekre lebontott táp -
anyag-csökkentési célokat. A másik öt tagállam is hasonló tápanyag-csökkentési 
terveket fogadott el. Lengyelország fenntartásokat fogalmazott meg országos 
szintű tápanyag-csökkentési céljai tekintetében, és mindeddig hivatalosan nem 
fogadott el konkrét tervet27.
27 
A HELCOM tápanyag-csökkentési céljainak eléréséhez fő tervezési eszközként 
minden balti-tengeri tagállam a víz-keretirányelv által előírt vízgyűjtő-gazdál -
kodási tervében szereplő intézkedési programra támaszkodik. A belvizek jó 
állapotának elérése – a víz-keretirányelvvel összhangban – valóban jelentős 
tápanyagszennyezés-csökkentést követel meg a Balti-tengerbe ömlő folyók 
vizében, s ilyen értelemben hozzájárul a HELCOM tápanyag-csökkentési céljainak 
eléréséhez.
18 Észrevételek 
28 
Néhány tagállam esetében csak a víz-keretirányelv által előírt jó állapot elérése 
nem elég a HELCOM foszforral kapcsolatos céljainak megvalósulásához. Lengyel -
ország esetében, szakértők és a lengyel környezetvédelmi hatóságok szerint28, 
a HELCOM céljainak eléréséhez az Odera és a Visztula folyók vizében a foszfor -
koncentrációt 0,07–0,08 mg/l-re kell csökkenteni, ami nagyjából a természetes 
szintnek felel meg, vagyis e folyókba egyáltalán nem lehetne foszfort juttatni. 
A tagállami hatóságok szerint ugyanez az elemzés Németországra és Litvániára is 
vonatkozik. Ezért a HELCOM céljainak elérése érdekében további erőfeszítésekre 
lesz szükség a tengerbe jutó foszforterhelés csökkentéséhez.
29 
A tápanyagterhelést tekintve a Számvevőszék által áttekintett 2009-es víz  gyűjtő-
gazdálkodási tervek és a kapcsolódó intézkedési programok29 főként az uniós 
irányelvek végrehajtása szempontjából alapvető intézkedéseket tartalmaznak, 
amennyiben azok végrehajtása még nem történt meg teljes mértékben. Víz -
gyűjtő-gazdálkodási tervük elfogadásakor Észtország, Lettország és Lengyel -
ország még nem hajtotta végre teljes mértékben a települési szennyvíz kezelé -
séről szóló irányelvet, ezek az államok átmeneti időszakra mentességet kaptak 
(lásd: 44. bekezdés). E vízgyűjtő-gazdálkodási tervek tartalmaznak olyan, a diffúz 
szennyezés ellenőrzését célzó intézkedéseket is (lásd: 10. bekezdés), amelyek 
azonban már a tervek elfogadását megelőzően is érvényben voltak. Végezetül 
a tervekben – többségükben az uniós költségvetésből társfinanszírozandó – ki -
egészítő intézkedések is szerepelnek, amelyek túlmutatnak az említett irányelvek 
követelményein, azonban majdnem kizárólag a mezőgazdaságot érintik.
30 
A vízgyűjtő-gazdálkodási tervekre több hiányosság volt jellemző:
- Hiányos a szennyezési források azonosítása és a víz állapotának osztályozása; 
elsősorban a víztestek vagy a folyók részvízgyűjtői szintjén tapasztalható 
tápanyagbevitel számszerűsítése nem megfelelő. Mindez arra utal, hogy 
a tervek nem jelentenek megfelelő alapot a célkitűzések meghatározásához 
és az intézkedéseknek a célokra való összpontosításához.
- A víztestek és a részvízgyűjtők szintjén nem határoztak meg szisztematiku -
san korrekciós intézkedéseket, a különböző intézkedésekre nem adtak meg 
konkrét outputcélokat (az a hektárszám, amelyen az intézkedést végrehajt -
ják), és az általános becsült költségeket nem bontották le az egyes intéz -
kedések szintjeire. Ez az adat ahhoz szükséges, hogy a Balti-tengerbe jutó 
tápanyagmennyiség csökkentésekor és a finanszírozási források – különösen 
az uniós források – kezelésekor meg lehessen győződni az intézkedések 
költséghatékonyságáról.
- A különböző intézkedésektől várt tápanyagcsökkentés tekintetében hiányoz -
nak a szennyezési forrás típusaira, tevékenységi ágakra és földrajzi területekre 
(vízgyűjtők, részvízgyűjtők, víztestek) lebontott célszámok és mutatók30.
A Bizottság31 és a Számvevőszék32 más vízgyűjtő-gazdálkodási tervek tekintetében 
már rámutatott hasonló hiányosságokra.28 Az Odera és a Visztula része 
a Balti-tenger vízgyűjtő 
területének, és vízgyűjtőik 
Lengyelország területének 
mintegy 93%-án terülnek el. 
A szakértői vélemény egy 
2012-ben a Környezetvédelmi 
Főfelügyelet kérésére készült 
tanulmányon alapul, lásd: 
„Verification of thresholds for 
assessing the ecological 
condition of rivers and lakes as 
regards physical-chemical 
elements taking into account 
characteristic conditions for 
particular types of water” 
(A folyók és tavak ökológiai 
állapotának értékeléséhez 
használt, fizikai-kémiai 
elemekre vonatkozó 
küszöbértékek ellenőrzése, 
figyelemmel az egyedi 
víztípusok jellemző 
feltételeire), 180. o. (Garcia és 
mások, 2012).
29 Kymijoki-Suomenlahti, nyugati 
vízgyűjtő kerület (Finnország), 
Daugava, Lielupe, Venta és 
Gauja (Lettország), valamint 
Visztula és Odera 
(Lengyelország), amelyek 
a Finn-öböl, a Rigai-öböl és 
a Balti-tenger középső része 
tengeri részvízgyűjtőibe 
ömlenek.
30 A tápanyagcsökkentéssel 
kapcsolatban Dániában, 
Németország egyik, 
a Balti-tenger partján fekvő 
tartományában és egy 
finnországi vízgyűjtő-
gazdálkodási tervben 
határoztak meg célokat és 
mutatókat. Lettországban 
minden vízgyűjtő-
gazdálkodási tervben szerepel 
utalás a települési 
szennyvízből származó 
tápanyag várt csökkentésére.
31 A Bizottságnak az Európai 
Parlamentnek és a Tanácsnak 
a vízpolitikai keretirányelvben 
(2000/60/EK) előírt vízgyűjtő-
gazdálkodási tervek 
végrehajtásáról szóló 
jelentését kísérő 
munkadokumentum, 
SWD(2012) 379 final, 2012. 
november 14.
32 A Számvevőszék 4/2014. és 
23/2015. sz. különjelentése.
19 Észrevételek 
31 
Megállapítottuk továbbá, hogy noha a tagállamok az egyes vízgyűjtőkben ta -
lálható jó állapotú víztestek százalékos aránya alapján kötelesek értékelni a víz-
keret  irányelv előírásainak teljesítése irányában megtett eddigi előrelépéseiket, 
nem kötelesek azonban mögöttes célszámokat megadni, pl. a tápanyagszennye -
zés csökkentésével (vagy más, e jelentés szempontjából nem releváns, konkrét 
szennyező anyagok csökkentésével) kapcsolatban. Ezért nem mérhető fel, hogy 
a vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben szereplő intézkedések milyen mértékben 
járultak hozzá a Balti-tengerbe jutó tápanyagok csökkentéséhez.
A felkeresett tagállamok terveikben, illetve jogi kereteikben 
csak részben veszik figyelembe a HELCOM ajánlásait
32 
A települési szennyvízkezelést illetően a HELCOM olyan ajánlásokat fogalmazott 
meg aláíró országai részére, amelyek túlmutatnak az uniós irányelvek követelmé -
nyein. Közülük a legjelentősebbeket az 1. háttérmagyarázat  sorolja fel.
A HELCOM-nak az uniós irányelvek követelményein túlmutató ajánlásai 
a szennyvízkezelést illetően
A 28E/5.  sz. ajánlás (2007) bevált gyakorlatokat javasol a következőkre vonatkozóan:
 οa csatornahálózatok fejlesztése és karbantartása;
 οa települési szennyvízben található foszfornak a telep méretétől függő kezelése, pl. 10 000 LE feletti 
agglomerációk esetén legfeljebb 0,5mg/l javaslata a szennyvíztisztító telep által kibocsátott vízben, míg 
a víz-keretirányelvben szereplő norma 1 mg/l.
A 28E/7 . sz. ajánlás (2007) normákat javasol a polifoszfát-tartalmú mosószereket illetően, amelyeket az aláíró 
országoknak – saját menetrendjük szerint – fokozatosan kellene bevezetniük. Az aláíró országok:
 οkorlátozzák a mosószerekben az összes foszfortartalmat;
 οvizsgálják meg a polifoszfát-tartalmú mosogatószerek helyettesítésének lehetőségét.1. háttérmagyarázat
20 Észrevételek 
33 
Ezek a HELCOM-ajánlások a felkeresett tagállamok egyikében sem kerültek bele 
a jogi keretekbe. Külön kiemelendő, hogy a tagállamok mindegyikében alkal -
mazandó határidő (2013. június 30.)33 előtt egyikük sem vezetett be kötelezően 
betartandó határértékeket a mosószerek foszfortartalmát illetően. A mosogató -
szerek esetében mindeddig egyik tagállam sem alkalmazott határértékeket 
(28E/7. sz. ajánlás).
34 
Finnországban a szennyvíztisztító telepekre vonatkozó foszfor-határértékeket 
környezetvédelmi engedélyek rendszere révén nagymértékben alkalmazzák. 
A befogadó víztest ökológiai állapotától függően előfordulhat, hogy a szenny -
víztisztító telepek kibocsátásának nitrogén- és foszforkoncentrációját illetően az 
engedélyek szigorúbbak, mint a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv 
előírásai, sőt még a HELCOM ajánlásain is túlmutathatnak34. Lettországban és 
Lengyelországban a szennyvíztisztító telepek üzemeltetői számára kibocsá -
tott környezetvédelmi engedélyekben nem szerepelnek a HELCOM-ajánlások. 
Az ellen  őrzés során azonban a számvevők mindkét országban találtak olyan te -
lepeket, amelyek alkalmazzák a HELCOM-ajánlásokat (Lettországban a háromból 
egyet, Lengyelországban a hétből négyet).
35 
Ami a mezőgazdaságot illeti, a szerves trágyából származó foszforra vonatkozóan 
a HELCOM a mezőgazdasági területeken évi 25 kg/ha értéket javasolt határérték -
ként (28E/4. sz. HELCOM-ajánlás, 2007). A felkeresett tagállamok mindegyikére 
jellemző, hogy sem jogszabályok, sem az egyes vidékfejlesztési intézkedésekben 
a trágyára és a növényvédő szerekre vonatkozóan meghatározott minimumköve -
telmények35, sem a vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben szereplő, a diffúz szennye -
zés ellenőrzését célzó intézkedések nem adnak meg ilyen, kötelezően betartandó 
határértékeket a trágyában lévő foszfor mennyiségére nézve (lásd: 29. bekezdés). 
A többi balti-tengeri tagállam közül csak Észtország, Svédország és Németország 
vezetett be a trágyában lévő foszfor mennyiségét korlátozó törvényeket, ezek 
azonban nem annyira szigorúak, mint a HELCOM-ajánlások értékei36.33 A 648/2004/EK rendeletnek 
a fogyasztói mosószerekben 
és az automata 
mosogatógépekhez való 
fogyasztói 
mosogatószerekben használt 
foszfátok és más 
foszforvegyületek 
tekintetében történő 
módosításáról szóló 
2012. március 14-i 259/2012/
EU európai parlamenti és 
tanácsi rendelettel (HL L 94., 
2012.3.30., 16. o.) módosított 
648/2004/EK rendelet.
34 Dél- és Délnyugat-
Finnországban a 160 és 16 900 
LE közötti agglomerációk 
esetében a szennyvíztisztító 
telepek számára 2014-ben 
kibocsátott környezetvédelmi 
engedélyek legalább olyan 
szigorú foszforhatárértékeket 
tartalmaztak, mint a HELCOM 
28E/5. sz. ajánlásainak értékei.
35 A vidékfejlesztési 
programokban megadott, 
agrár-környezetvédelmi 
kifizetésekben részesülő 
gazdálkodók által a kötelező 
kölcsönös megfeleltetési 
előírásokon kívül betartandó 
követelmények.
36 F. Amery (ILVO) és 
O. F. Schoumans (Alterra 
Wageningen UR), „Agricultural 
Phosphorus legislation in 
Europe” (A mezőgazdaságban 
alkalmazott foszforra 
vonatkozó jogszabályok) , 
2014. április.
21 Észrevételek 
36 
A három felkeresett tagállam azt, hogy miért nem alkalmazzák az ajánlást, vagy 
azzal indokolja, hogy a területükön a talaj foszforban szegény, vagy azzal, hogy 
a mezőgazdasági területeken a foszfor alkalmazása átlagban kismértékű. Ennek 
ellenére a foszforhasználatra vonatkozó adatok alapján megállapítottuk, hogy az 
alkalmazott mennyiségek egyes helyeken meghaladhatják a HELCOM által aján -
lott mennyiségeket, továbbá hogy egyes területeken a talaj foszforban gazdag, 
és hogy nagymértékű a foszforlefolyás37. A 28E/4. sz. HELCOM-ajánlás ezenkívül 
utal a 40 000 baromfiegységnél, 2000 sertésnél, 750 kocánál vagy 400 szarvas -
marhafélénél nagyobb mezőgazdasági üzemek számára kibocsátott környezet -
védelmi engedélyekre is. Minden balti-tengeri tagállam környezetvédelmi enge -
délyhez köti a sertés- és baromfiüzemek működtetését, mivel ez a követelmény 
a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló irányelv -
ben38 is szerepel, igaz, Lengyelország ezt nem írja elő a 400 számos  állategységet 
meghaladó szarvasmarhatartó gazdaságok esetében. Finnországban és Lettor -
szágban azonban ilyen engedély minden, még a jóval a HELCOM-ajánlásban sze -
replő küszöbértékek alatti állatszámmal rendelkező állattenyésztő telep esetében 
is követelmény.
A Balti-tengerbe jutó tápanyagokra vonatkozó 
monitoringadatok megbízhatósága nem garantált
37 
Minden aláíró ország hatósága nyomon követi a folyókból és vízfolyásokból, 
valamint a közvetlen, tengerparti kibocsátások során a Balti-tengerbe jutó táp -
anyagszennyezés mennyiségét, és az adatokat éves rendszerességgel továbbítja 
a HELCOM-nak. A méréseket a Balti-tengerbe ömlő folyók torkolatánál végzik, 
a HELCOM által kidolgozott standard módszertan alapján. Ezen éves adat alapján 
megtudható, hogy – függetlenül a szennyezési forrás típusától és a származási 
országtól – mekkora a tengerbe jutó teljes vízszennyezés mértéke. Az egyes 
országokból származó nitrát és foszfor határon átnyúló bevitelének adatairól 
hatévente készül jelentés.
38 
Szennyezőforrás-típusonként és tevékenységi ágazatonként szintén hatévente 
számolnak be a tápanyagbevitelről39. Ezek az adatok különösen hasznosak a kü -
lönböző ágazatok általi tápanyagbevitel trendjeinek értékeléséhez, és alapvető 
fontosságúak ahhoz, hogy az egyes ágazatokban külön-külön alkalmazandó, 
költséghatékony intézkedéseket lehessen meghatározni.
39 
Az ellenőrzés rámutatott, hogy a HELCOM-célokhoz a diffúz szennyezésre vo -
natkozó becsléseket országos szinten elvégezték egy közös módszertan alap -
ján, alacsonyabb szinteken – vízgyűjtő, részvízgyűjtő és víztest – azonban nem. 
Megállapítottuk továbbá, hogy a HELCOM-adatok nincsenek összhangban az 
egyes tagállamok azon becsléseivel, amelyeket a víz-keretirányelv értelmében 
víz gyűjtő-gazdálkodási tervük elkészítésekor, különböző módszerek szerint 
végeztek.37 Finnországban a felhasznált 
foszfor átlagos mennyisége kb. 
évi 10 kg/ha, bár egyes 
területeken meghaladja az évi 
25 kg/ha-t is ( forrás:  „Report on 
the implementation of HELCOM 
Recommendations within the 
competence of HELCOM LAND 
adopted since HELCOM BSAP 
(2007)” (Jelentés a HELCOM-nak 
a HELCOM BSAP óta elfogadott, 
a HELCOM LAND csoport 
hatáskörébe tartozó ajánlásai -
nak végrehajtásáról, 10. o.). 
Lengyelországban az ásványi 
foszfort tartalmazó műtrágyák 
használatának trendje 
folyamatos emelkedést 
mutatott, majd kb. évi 25 kg/
ha-os szinten stabilizálódott 
(forrás : „Report on the state of 
the environment in Poland in 
2008” [2008-as jelentés 
a lengyelországi környezet 
állapotáról, GIOS 2010]). 
A használt mezőgazdasági 
területek legalább 20%-án 
voltak olyan talajrészek, ahol az 
átlagos foszfortartalom magas, 
illetve nagyon magas volt 
(forrás:  „Monitoring of the 
chemistry of Polish arable soils” 
[A lengyelországi megművelt 
talajok vegyianyag-összetételé -
nek vizsgálata], Lublini 
Regionális Agrokémiai Állomás, 
2005).
38 Az ipari kibocsátásokról szóló, 
2010. november 24-i 2010/75/
EU európai parlamenti és tanácsi 
irányelvvel (HL L 334., 2010.12.17., 
17. o.) hatályon kívül helyezett, 
a környezetszennyezés integrált 
megelőzéséről és csökkentésé -
ről szóló, 2008. január 15-i 
2008/1/EK európai parlamenti és 
tanácsi irányelv (A környezet -
szennyezés integrált megelőzé -
se és csökkentése) (HL L 24., 
2008.1.29., 8. o.).
39 A különböző szennyezési 
források részletes értékelése 
a source apportionment 
approach  (a szennyező források 
mennyiségi szempontból 
történő felosztása) módszere -
ként ismert (Comprehensive 
Waterborne Pollution Load 
Compilations, PLC), amely 
számszerűsíti a pontforrásokból 
(agglomerációk, üzemek, 
halgazdaságok), illetve a diffúz 
szennyezési forrásokból 
(mezőgazdaság, erdőgazdasá -
gok, légköri lerakódás, elszórtan 
található lakóhelyek és esővíz) 
eredő, vízi úton a tengerbe jutó 
szennyezés mértékét, valamint 
a szárazföldi felszíni vizekbe jutó 
természetes 
háttér-veszteségeket.
22 Észrevételek 
40 
Például a lett vízgyűjtő-gazdálkodási terv diffúz szennyezésre vonatkozó, ugyan -
abban az évben hivatkozott számadatai kisebbek a HELCOM-adatbázis megfelelő 
számadatainál. Ez a következetlenség a határon átnyúló szennyezés adatait is 
érinti. Továbbá, a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek monitoringadatai a 2006–2013-as 
időszakban a felszíni vizek tápanyag-koncentrációját tekintve javulást mutat -
nak, a HELCOM adatai alapján azonban az országból a Balti-tengerbe jutó táp -
anyagterhelés tekintetében növekvő trendre következtethetünk. Lengyelország 
esetében a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek céljából, a part menti és az átmeneti 
vizek 2010–2013-as időszakra jellemző állapotára vonatkozóan végzett értéke -
lések alapján nem történt javulás a tápanyag-koncentráció tekintetében, a HEL -
COM-nak továbbított adatok azonban a tápanyagterhelés folyamatos csökkené -
sét mutatják.
41 
E nyilvánvaló következetlenségek megkérdőjelezik a monitoringadatok megbíz -
hatóságát, különösen ami a határon átnyúló szennyezés és a diffúz szennyezés 
adatait illeti. Mindezt egy HELCOM szakértői csoport is megállapította, amely 
szorgalmazta, hogy a tagállamok bocsássanak rendelkezésre információkat arról, 
hogy a víz-keretirányelv végrehajtása várhatóan milyen mértékű tápanyagszen y-
nyezés-csökkenéssel jár majd40.
A telep ülési szennyvízből eredő tápanyagszennyezés 
csökkentésére irányuló fellépések eredményessége
42 
Az összes szennyezési pontforrás mintegy 90%-a a települési szennyvízzel kap -
csolatos. E szennyezés egy része az uniós jog hatálya alá nem tartozó Oroszor -
szágból és Fehéroroszországból ered.
43 
Az uniós tagállamokban a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv értelmé -
ben minden41 2000 LE42 feletti agglomerációnak rendelkeznie kell gyűjtőrendszer -
rel vagy, amennyiben ez nem indokolt, a környezet védelmét ugyanilyen szinten 
biztosító egyedi vagy más megfelelő rendszerrel (3. cikk). A szennyvízen a víztest -
be jutást megelőzően másodlagos tisztítást kell végezni, amely révén a szerves 
szennyező anyagok koncentrációja43 egy bizonyos szint alá csökken (4. cikk). To -
vábbá, az érzékeny területeken a szennyvizet ennél is szigorúbb tisztításnak kell 
alávetni. Amennyiben a terület érzékeny jellegét az eutrofizáció vagy annak ve -
szélye okozza, a tagállamok két lehetőség közül választhatnak: vagy a 10 000 LE 
feletti agglomerációkban a tisztítótelepek által kibocsátott vízre vonatkozóan az 
irányelvben meghatározott határértékek alatti nitrogén-, illetve foszforkoncent -
rációt érnek el (5. cikk (2) és (3) bekezdés), vagy az érzékeny területen az összes 
települési szennyvíztisztító telepről származó teljes terhelést a foszfor-, illetve 
a nitrogénmennyiség bizonyos százalékával csökkentik (5. cikk (4) bekezdés).40 LOAD 7–2014, 3–2. 
Jegyzőkönyv az országoknak 
a Balti-tengeri cselekvési 
tervben meghatározott 
tápanyag-csökkentési célok 
felé történt előrelépését 
nyomon követő szakértői 
csoport üléséről (Riga, 
Lettország, 2014. március 12–
14.). „Az ülés résztvevői 
elismerték, hogy a várt 
tápanyagcsökkentéssel 
kapcsolatos információk 
nemcsak a BSAP nyomon 
követése szempontjából 
fontosak (…), hanem 
a víz-keretirányelv és 
a tengervédelmi stratégiáról 
szóló keretirányelv közötti 
jobb szinergiák biztosítása 
szempontjából is”.
41 Olyan terület, ahol a népesség 
és/vagy a gazdasági 
tevékenység elegendően 
koncentrált ahhoz, hogy 
a települési szennyvizet 
összegyűjtsék, és települési 
szennyvíztisztító telepre vagy 
a végső kibocsátási pontra 
vezessék.
42 Lakosegyenérték (LE): 
a szennyvíz szennyezőanyag-
terhelésének mennyiségi 
kifejezése, vagyis annak 
meghatározása, hogy hány 
ember hozna létre ugyanolyan 
mértékű hulladékot. Egy LE 
egy lakos által okozott 
szennyezőanyag-terhelésnek 
felel meg.
43 Biokémiai oxigénigény (BOI5), 
kémiai oxigénigény (KOI) és 
összes lebegő szilárd anyag 
(TSS).
23 Észrevételek 
44 
Az Unióhoz 2004-ben csatlakozott balti-tengeri tagállamok (Észtország, Lettor -
szág, Litvánia és Lengyelország) átmeneti időszakot kaptak az irányelv előírá -
sainak teljesítésére. 2012 végére (ez az az év, amelyre a teljesítéssel kapcsolatos 
legfrissebb adatok vonatkoznak) Litvánia és Észtország esetében az átmeneti 
időszak a végéhez ért, Lettországnak és Lengyelországnak azonban még nem 
kellett teljes mértékben megfelelnie az irányelvnek, mivel esetükben az átmeneti 
időszak 2015. december 31-én ér véget.
45 
Megvizsgáltuk, hogy:
– a tagállamok teljesítik-e a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvet;
– hatékonyan és fenntarthatóan működnek-e az uniós társfinanszírozású 
szenny  víztisztító telepek;
– a Bizottság megfelelő lépéseket tett-e azt biztosítandó, hogy a tagállamok 
teljesítsék az irányelvet;
– az Oroszországnak és Fehéroroszországnak szánt uniós támogatás ered -
ményeként jelentősen csökkent-e a szennyvízből származó tápanyag 
mennyisége.
A legtöbb tagállam egyelőre nem teljesíti a telepü lési 
szennyvíz kezeléséről szóló irányelvet
Az irányelvet 2012 előtt teljesíteni köteles tagállamok
46 
Az 1. táblázat  azt mutatja be, hogy 2012 végén azok a tagállamok, amelyek elér -
ték a szennyvíz másodlagos, illetve szigorúbb tisztítására vonatkozó követelmé -
nyek teljesítésére kitűzött végső határidőt, milyen mértékben teljesítették ezeket. 
Németország és Finnország majdnem teljes mértékben teljesítette az irányelvnek 
a másodlagos, illetve szigorúbb tisztítására vonatkozó követelményeket tartalma -
zó 4. és 5. cikkét.
24 Észrevételek 
47 
Ami a szennyvízgyűjtéssel kapcsolatos követelményt illeti, a Bizottság véleménye 
szerint ennek minden tagállam megfelel függetlenül attól, hogy a szennyvizet 
mekkora részben tisztítják egyedi vagy más megfelelő rendszerek alkalmazásá -
val. Ez a rész Litvániában és Észtországban a legnagyobb, előbbiben a 2000 LE 
feletti agglomerációkból származó szennyvízterhelés 10,2%-a, utóbbiban 3,6%-a.
48 
Az irányelv az ilyen rendszerekre nézve túl általános feltételeket fogalmaz meg: 
a környezet ugyanolyan szintű védelmét kell nyújtaniuk, mint a központi gyűjtő -
rendszereknek. A Bizottság csak a közelmúltban kérte arra a tagállamokat, hogy 
ismertessék egyedi rendszereiket. Erre a problémára korábban már a Számvevő -
szék is rámutatott44.1. táblázatFőbb adatok a telepü lési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvnek 
a szennyvíztisztítással kapcsolatos teljesítéséről
DK DE EE LT FI SE
Teljes terhelés a tagállamban (LE) 11 607 945 112 878 422 1 642 766 2 757 900 5 239 700 12 672 633
Másodlagos tisztítás1
Összes olyan terhelés, amely esetében ennek a tisztításnak 
meg kell felelnie (LE)11 232 613 112 672 240 1 579 138 2 757 900 5 070 800 12 404 389
Összes olyan terhelés, amely esetében a tisztítás megfelelő (LE) 11 153 597 112 561 974 1 510 498 2 757 900 5 054 100 12 095 484
%-os arány az összes olyan terheléshez képest, amely 
esetében a tisztítás megfelelő99,3% 99,9% 95,7% 100,0% 99,7% 97, 5%
Szigorúbb tisztítás2
Összes olyan terhelés, amely esetében ennek a tisztításnak 
meg kell felelnie (LE)10 358 176
Az 5, cikk 
(4) bekez -
dése szerint 
megfelelő31 466 475 2 582 700 4 583 900 11 657 155
Összes olyan terhelés, amely esetében a tisztítás megfelelő (LE) 10 235 632 1 310 525 2 497  700 4 567 200 10 366 880
%-os arány az összes olyan terheléshez képest, amely 
esetében a tisztítás megfelelő98,8% 89,4% 96,7% 99,6% 88,9%
1  A másodlagos tisztítás nem alkalmazandó az olyan 10 000 LE-nél kisebb agglomerációkra, amelyek a szennyvizet közvetlenül a tengerpartra 
bocsátják ki.
2  Németország kivételével minden tagállam az 5. cikk (2) bekezdése szerinti szigorúbb tisztítást alkalmaz az agglomerációk szintjén. Ebben az 
esetben a szigorúbb tisztítás nem alkalmazandó a 10 000 LE-nél kisebb, illetve az érzékeny területeken kívül eső agglomerációkra.
3  Németország az 5. cikk (4) bekezdése szerinti szigorúbb tisztítást alkalmaz, vagyis az országban a szennyvíztisztító telepekre belépő teljes 
terhelést tekintve a tápanyagbevitelt 75%-kal kell csökkenteni. 2012-re Németország elérte a szennyvíztisztító telepekre belépő összes nitro -
génterhelés 82%-os és összes foszforterhelés 90%-os csökkenését.
Forrás:  Bizottsági adatok, 2012. december.
44 A Számvevőszék 2/2015. sz. 
különjelentése.
25 Észrevételek 
49 
A Bizottság véleménye szerint a gyűjtéssel kapcsolatos követelmény akkor 
teljesül, ha az egyes agglomerációk esetében a terhelés 98%-át vagy központi 
szenny  vízhálózatok révén gyűjtik, vagy egyedi, illetve más alkalmas rendsze -
rekkel tisztítják, és a fennmaradó 2% kevesebb, mint 2000 LE. A gyakorlatban 
a 2014–2020-as operatív programok elfogadásakor a Bizottság e százalékos 
arány megvalósulásához a központi szennyvízhálózatokba való beruházást 
szorgalmazta.
Azok a tagállamok, amelyeknek az irányelv előírásainak 
teljesítését 2015 végéig meg kell valósítaniuk
50 
Azon két felkeresett tagállam, amelyek még az irányelv előírásainak teljesítésére 
kapott átmeneti időszakban voltak, vagy nem teljesítették a közbenső célo -
kat (Lettország), vagy nem nyújtottak be hiánytalan és megbízható adatokat 
(Lengyelország).
51 
Lengyelország esetében az irányelv előírásainak teljesítése 2015-ben nem fog 
teljes mértékben megvalósulni. Szigorúbb tisztítást csak a 15 000 LE feletti kapa -
citású szennyvíztisztító telepek esetében terveztek, mivel a tagállam úgy dön -
tött, hogy az irányelv által felajánlott második lehetőséget alkalmazza, amelynek 
értelmében átlagosan 75%-os csökkentést valósít meg mind a nitrogén, mind 
a foszfor esetében az érzékeny területen található valamennyi települési szenny -
víztisztító telepről származó teljes terhelés tekintetében (lásd: 43. bekezdés). Ez 
a döntés azonban nem volt megfelelő, mert a lengyel csatlakozási szerződés csak 
az irányelvben szereplő első lehetőség teljesítése tekintetében biztosít átmeneti 
időszakot (minden 10 000 LE feletti agglomeráció esetében a tápanyagszen y-
nyezés standard szintre való csökkentése), a második lehetőség esetében nem. 
A Bizottság erre a problémára csak 2010-ben reagált (lásd: 59. és 60. bekezdés).
52 
Lengyelország 2015 végére – a lengyel hatóságok adatai szerint – szennyvízgyűj -
tési költségvetését 95%-kal, szennyvíztisztítási költségvetését pedig 79%-kal 
fogja túllépni; ezeket főként az Unió társfinanszírozza. A jelentős beruházások 
ellenére azonban az ország még messze van az irányelv előírásainak teljesítésé -
től. A lengyel hatóságok előrejelzése szerint 2015 végére az ország szennyvízter -
helésének 63%-a által érintett 1559 agglomerációból 1029 nem fog teljes mérték -
ben megfelelni az irányelvnek. A jelentős késedelmek okai között megemlítendő 
a csatlakozási szerződés nem megfelelő végrehajtása és az agglomerációk 
pontatlan és állandóan változó definíciója45.45 2002: 1378 agglomeráció és 
41 millió LE. 2006: az 
agglomerációk száma 
26%-kal, a terhelés 
mennyisége pedig 12%-kal 
nőtt. 2013: 2006-hoz képest 
a számok 10%-kal, illetve 
16%-kal csökkentek.
26 Észrevételek 
53 
Lettország esetében 2015 végéig megvalósulhat az irányelv előírásainak teljesíté -
se. A hatóságok 2020-ra (öt évvel a hálózat kibővítése után) vonatkozó várakozá -
sai szerint azonban a hálózathoz a lakosság 93%-a tartozik majd, de csak 85%-uk 
lesz bekötve. 2014-ben a lett kormány olyan törvényjavaslattal állt elő, amely úgy 
ösztönözné a háztartásoknak a szennyvízhálózathoz való csatlakozását, hogy 
lehetővé tenné az önkormányzatoknak támogatás nyújtását a kapcsolódni szán -
dékozó személyek részére.
54 
Végül, Lengyelország és Lettország néhány nagyvárosában az uniós társfinan -
szírozásban megvalósult beruházások során olyan szennyvíztisztítási techno -
lógiákat alkalmaztak, amelyek a foszforeltávolítás tekintetében túlmutatnak az 
irányelv követelményein (lásd: 34. bekezdés). Az ilyen jellegű beruházásokat a lett 
vízgyűjtő-gazdálkodási tervek kisebb városok esetében is javasolják46 az olyan te -
rületeken, ahol a víztestek jó állapotát eddig nem sikerült elérni, a számvevőszéki 
ellenőrzés idején azonban ezt még nem alkalmazták. A lengyel vízgyűjtő-gazdál -
kodási tervekben nem szerepeltek ilyen beruházások.
Az uniós társfinanszírozású szennyvíztisztító telepek 
eredményesen működnek, a fenntarthatóság azonban nem 
mindig garantált
55 
2013 végén a 10 vizsgált szennyvíztisztító telep mindegyike (három Lettor -
szágban és hét Lengyelországban) a kibocsátott víz tekintetében megfelelt az 
uniós normáknak, egy lettországi telep kivételével, amelynek a tervek szerint 
már a tagállam 2015 decemberi végső határideje előtt meg kellett volna fe -
lelnie. Egy lettországi és négy lengyelországi telep a foszforra vonatkozóan 
a szigorúbb HELCOM-ajánlásoknak is megfelelt (lásd: 28E/5. sz. ajánlás az  1. 
háttérmagyarázatban ).
56 
A felkeresett tisztítótelepek kapacitását tekintve az egyik lettországi (Ogre) 
telepről megállapítottuk, hogy túlméretezett, mivel a szerves eredetű szennyezés 
kezelése kapacitásának csak 29%-át vette igénybe. Megjegyeztük továbbá, hogy 
négy lengyel telep (Varsó, Łódź, Szczecin és Gdynia) előírt kapacitása kisebb is 
lehetett volna, mivel a talajvíz beszivárgásából eredő, a teljes volumen 21–26%-át 
kitevő tiszta víz szintén tisztításra került. Hasonló problémákról számol be a   
Duna-medencéről szóló, a közelmúltban megjelent különjelentésünk is47.46 Szennyvíztisztítási 
beruházások 15 olyan 
városban, amelyek lakossága 
meghaladja a 10 000 főt (a 
Daugava és a Gauja folyók 
vízgyűjtőiben), valamint 
néhány, 2000 fő alatti 
agglomerációban.
47 Lásd: a 2/2015. sz. 
különjelentés 
65–67. bekezdése.
27 Észrevételek 
57 
Az érintett agglomerációkban a vízszolgáltatási díjakat országos szintű szabályok 
alapján az önkormányzatok határozzák meg, majd azokat a nemzeti szabályozó 
hatóságnak is jóvá kell hagynia. Ellenőrzésünk során megállapítottuk, hogy Lett -
országban a díjak nem fedezik teljes mértékben az eszközök értékcsökkenését; 
a Lengyelországban felkeresett hét tisztítótelep egyikében szintén ezt a hiányos -
ságot találtuk; ezekben az esetekben a keletkezett jövedelem nem elégséges az 
eszközöknek az élettartamuk végén esedékes lecseréléséhez. Ez a hiányosság 
eredhet a tisztítótelepek elégtelen kihasználtságából is. A vízszolgáltatási díjak 
a vizsgált agglomerációk mindegyikében a háztartások esetében általánosan 
elfogadott, a Bizottság iránymutatása szerinti (a háztartások jövedelmének 4%-át 
kitevő) megfizethetőségi szint alatt voltak48. A Számvevőszék már korábban is 
tett hasonló észrevételeket49.
Az irányelv tagállami végrehajtását a Bizottság nem követte 
időben nyomon
58 
A nyomon követés során az első lépés a Bizottság számára annak vizsgálata, hogy 
a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv rendelkezéseit megfelelően 
beépítették-e a tagállam megfelelő jogszabályi kereteibe; erre szabályszerűségi 
vizsgálatok alapján kerül sor. Ezek az ellenőrzések az irányelv elfogadása után 
azonnal megkezdődtek, majd ezek alapján peres eljárásokra került sor Dániával, 
Németországgal és Svédországgal szemben. Az Unióhoz 2004-ben csatlako -
zott balti-tengeri tagállamok esetében ezek a vizsgálatok nem vezettek peres 
eljárásokhoz.
59 
Lengyelország esetében a 2005-ös szabályszerűségi vizsgálat nem eredményezett 
peres eljárásokat, de egyértelműen megállapította: Lengyelország a 91/271/EK 
irányelv 5. cikke (4) bekezdése szerinti alternatív tisztítási eljárást alkalmazta. Ezért 
a teljes nitrogénmennyiség, illetve a teljes foszformennyiség 75%-os csökkenté -
sével kapcsolatos követelményre a csatlakozási szerződés átmeneti rendelkezései 
alkalmazandóak. Amint azonban az 51. bekezdésben említettük, a csatlakozási 
szerződés Lengyelországnak csak az 5. cikk (2) és (3) bekezdése (első lehetőség: 
szigorúbb követelményeknek megfelelő tisztítás) esetében biztosít átmeneti idő -
szakot, az 5. cikk (4) bekezdése (második lehetőség) esetében azonban nem.
60 
A Bizottság erre a problémára csak 2010-ben reagált, amikor olyan települési 
szennyvízkezelő infrastruktúrákra vonatkozó pályázatokat kellett jóváhagynia, 
amelyek nem voltak összhangban az ország csatlakozási szerződésével. Vélemé -
nyünk szerint a Bizottság nem lépett fel kellő időben.48 A 2007–2013-as új 
programozási időszak: 
Iránymutatás a költség-haszon 
elemzések módszertanára 
(The new programming 
period 2007-13: Guidance on 
the methodology for carrying 
out cost-benefit analyses), 
4. sz. munkadokumentum, 
8/2006.
49 A Számvevőszék 2/2015. sz. 
különjelentése.
28 Észrevételek 
61 
2012 januárjában a Bizottság arra kérte a tagállamokat, hogy az uniós társfinan -
szírozás biztosításának feltételeként mutassák ki, hogy a 10 000 LE-nél nagyobb 
agglomerációkra vonatkozó minden projekt megfelelt az irányelv 5. cikkének 
(2) és (3) bekezdésében foglalt követelményeknek. Ebből következően Lengyel -
országnak az irányelv előírásainak teljesítéséhez módosítania kell a települési 
szenny  víz kezeléséről szóló irányelv végrehajtási tervét és további beruházások -
kal kell kibővítenie azt, a csatlakozási szerződésben foglalt határidőt azonban 
nem fogja tudni betartani.
62 
A Bizottságnak második lépésként a tagállamok által kétévente benyújtott 
információk alapján folyamatosan figyelemmel kell kísérnie a települési szenny -
víz kezeléséről szóló irányelv nemzeti végrehajtási terveinek haladását (17. cikk). 
A Bizottság szerint az így gyűjtött információk nem voltak elégségesek az ered -
ményes nyomon követés végzéséhez. A Bizottság ezért 2014-ben új formátumú 
beszámolást vezetett be50. E tekintetben azonban a Bizottság tevékenységei nem 
elégségesek a meglévő hiányosságok leküzdéséhez, mivel nem kér információt 
a javasolt beruházásoktól várt outputokról és eredményekről, pl. a szennyvízcsa -
tornák kilométerben megadott hosszát tekintve vagy az adott agglomerációban 
keletkező szennyvíz begyűjtendő százalékos arányáról.
63 
A Bizottság azzal kapcsolatban is kér be információkat a tagállamoktól, hogy 
teljesítik-e az irányelvet a szennyvízgyűjtésre és -tisztításra vonatkozóan (15. cikk 
(4) bekezdése), és ha ennek megszegése beigazolódik, akkor EU-Pilot51 informá -
ciócserére, majd később jogi lépésekre kerülhet sor. E téren azonban a Bizottság 
nem lépett fel kellő időben. Csak jóval a csatlakozási szerződésekben lefektetett 
határidők után kezdeményezett EU-Pilot információcseréket a balti-tengeri tag -
államokkal (Litvánia esetében 2014 végén, bár az agglomerációkra vonatkozó ha -
táridő 2008 volt; Lettország esetében szintén 2014 végén az olyan agglomeráci -
ókra, ahol a vonatkozó határidő 2010 volt). 2002-ben kötelezettségszegési eljárást 
is kezdeményezett Svédország és Finnország ellen, mivel ezek az országok úgy 
döntöttek, hogy bizonyos part menti és szárazföldi területeiken csak a foszfort 
csökkentik, a nitrogént nem. Az Európai Bíróság ítéletében Finnországnak igazat 
adott, Svédországot azonban 36 agglomeráció szennyvízkibocsátása esetében 
kötelezte a nitrogén csökkentésére52. A Bizottságnál rendelkezésre álló informáci -
ók alapján 2015-ben közülük 8 még nem teljesítette ezt a kötelezettségét.50 A Bizottság 2014. június 26-i 
2014/431/EU végrehajtási 
határozata a 91/271/EGK 
tanácsi irányelv végrehajtását 
célzó nemzeti programokról 
szóló jelentéstétel 
formanyomtatványairól 
(HL L 197., 2014.7.4., 77. o.).
51 Az EU-Pilot egy adott 
probléma megoldásához 
vezető első lépés, amelynek 
segítségével lehetőség szerint 
elkerülhető a hivatalos 
kötelezettségszegési eljárás.
52 C-438/07. sz. ügy – 
a védelemre felhasznált, az 
Európai Bíróságnak benyújtott 
svéd dokumentumok 2. és 
3. melléklete.
29 Észrevételek 
64 
Végezetül megállapítottuk, hogy a szigorúbb tisztítás alkalmazására nyíló 
lehetőség olyan helyzetet eredményez, amelyben a tagállam úgy teljesítheti 
az irányelvet, hogy közben az agglomerációk számára a tápanyagcsökkentés 
különböző szintjeit teszi lehetővé. Megállapítottuk még, hogy a kibocsátott víz 
tápanyag-koncentrációja a Balti-tenger partján található 28 vizsgált szennyvíz -
tisztító telep esetében nagymértékben eltért egymástól (lásd:  IV. melléklet ). Ha 
megfigyeljük azokat a szennyvíztisztító telepeket, amelyek 2013-ban teljesítették 
az irányelvet, esetükben a nitrogénkoncentráció 16,4 mg/l (Espoo) és 3,7 mg/l 
(Helsinki) között, a foszforkoncentráció pedig 0,9 mg/l (Riga) és 0,1 mg/l (Stock -
holm) között változik.
Az Oroszországnak és Fehéroroszországnak nyújtott uniós 
támogatás potenciálisan költséghatékony, de a hatókör 
a sz ükségletekhez képest igen korlátozott, és a projektek 
végrehajtásához hosszú időre van sz ükség
65 
Az Oroszországnak és Fehéroroszországnak szennyvízprojektekre nyújtott 
uniós támogatás igen korlátozott mértékű. A 2001–2014-es időszakban az Északi 
Dimenzió környezeti partnerség támogatási alap – nemzetközi kezdeményezés 
a környezettel kapcsolatos, határon átnyúló hatású észak-európai problémák 
kezelésére – nem nukleáris támogatási ablakán keresztül 177  millió  eurót különí -
tett el oroszországi és fehéroroszországi környezetvédelmi projektekre. Az Unió 
hozzájárulása 44 millió euró volt. Az ellenőrzés idejéig a partnerség 18 szennyvíz -
gyűjtési és -tisztítási, illetve vízellátással kapcsolatos projektet hagyott jóvá, 15-öt 
Oroszországban és hármat Fehéroroszországban, melyek összege a partnerségi 
támogatás teljes összege 71%-ának felelt meg.
66 
A hozzájárulást fizető országok 2013. decemberi közgyűlésén az Európai Újjá -
építési és Fejlesztési Bank (EBRD) – a partnerség alapkezelője – által bemutatott 
értékelésben szereplő becslés szerint a partnerség által jóváhagyott projektek 
évente több mint 7600 t nitrogéncsökkentést és 2300 t foszforcsökkentést ered -
ményezhetnek. Ez az orosz szennyezés kb. 7, illetve 27%-ának és a fehérorosz 
szennyezés 9, illetve 21%-ának felel meg, tehát számottevően járul hozzá a bal -
ti-tengeri tápanyagszennyezés kívánt csökkentéséhez. A közgyűlésen az addig 
elért csökkentésre vonatkozóan azonban nem mutattak be monitoringadatokat.
30 Észrevételek 
67 
Mivel az Unió ehhez az alaphoz csak viszonylag csekély mértékben járul hozzá, és 
a kedvezményezett országok hatóságai által biztosított társfinanszírozási össze -
gek jelentősek, az uniós finanszírozás tőkeáttételi hatása nagy: minden 2 eurós 
uniós hozzájárulás 98  eurós más forrásból származó hozzájárulást hoz. Az EBRD 
értékelése a tonnánkénti foszforcsökkentéssel kapcsolatban 462 000 eurós 
költségről számol be a partnerség keretében végrehajtott oroszországi és fehér -
oroszországi szennyvíztisztítási projektek esetében: ez kb. egyötöde a finn, svéd 
vagy német költségeknek.
68 
Oroszországban a tápanyagcsökkentés elsősorban a szentpétervári szennyvíz -
gyűjtő és -tisztító rendszer kibővítése és korszerűsítése révén volt megvalósít -
ható. A rendszer üzemeltetőjének friss adatai szerint a foszforkoncentráció a 12 
telepből 11 esetében (lásd: 1. háttérmagyarázat) , a nitrogénkoncentráció pedig 
nyolc esetében felel meg a HELCOM szerinti normáknak.
69 
A projektek végrehajtása azonban hosszú időt vesz igénybe. A hitelekről folyó 
hosszadalmas tárgyalások, a környezetvédelmi jogszabályok változásai és a mun -
kálatokkal kapcsolatos szerződéskötések ütemezése miatt a projektek több évvel 
a jóváhagyás után készülnek csak el. 2014. október 31-ig a 18 szennyvíztisztítási 
infrastrukturális projektből csak négy befejezése történt meg, ez Oroszországban 
a várt eredményeknek a felét teszi ki. Jelentős késedelmek történtek a 2002-ben 
jóváhagyott „Municipal Environment Investment Programme in the Leningrad 
Oblast” (Önkormányzati környezetvédelmi beruházási program Leningrád térsé -
gében) és a 2005-ben jóváhagyott „Kaliningrad Water and Environmental Servi -
ces” (Kalinyingrádi víz- és környezetvédelmi szolgáltatások) nevű projektekben, 
amelyek még mindig nem zárultak le. Ez utóbbi projekt a Balti-tenger szempont -
jából nagy jelentőséggel bír, mert Kalinyingrád városából érkezik Szentpétervár 
után a legnagyobb mennyiségű szennyezés. Fehéroroszországban még egyetlen 
projekt sem fejeződött be. Ezekben az országokban tehát sok még a tennivaló 
a szükséges tápanyagcsökkentés eléréséhez.
A vizek mezőgazdasági eredetű 
tápanyagszennyezésének csökkentésére irányuló 
intézkedések eredményessége
70 
A mezőgazdaság a vizek diffúz tápanyagszennyezésének fő forrása (lásd: 4. be -
kezdés), és mára már – elsősorban azokban az országokban, ahol a települési 
szennyvíz által okozott terhelést már jelentős mértékben csökkentették – általá -
ban véve is a tápanyagszennyezés fő forrásává vált. Például Finnországban a víz 
útján a tengerbe jutó nitrogénszennyezés kétharmadát okozza a mezőgazdaság, 
Lengyelországban azonban csak az egyharmadát.
31 Észrevételek 
71 
Az Unió 1991-ben azzal a céllal fogadta el a nitrátirányelvet, hogy a már szen y-
nyezett vagy a szennyezés veszélyének kitett vizekbe ömlő folyókkal rendelkező 
(ún. „nitrátérzékeny”) területeken – ahol a cselekvési programokat végre kellett 
hajtani – megvédje a vizeket a mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezésektől. 
A tagállamok akár úgy is dönthettek, hogy területük egészén alkalmazzák az 
irányelvben foglalt követelményeket.
72 
2005-ben kölcsönös megfeleltetési mechanizmus bevezetésére került sor, amely 
a gazdálkodóknak folyósított kifizetéseket ahhoz a feltételhez köti, hogy e gaz -
dálkodók eleget tettek-e – többek között – a környezetvédelmi követelmények -
nek. A kölcsönös megfeleltetési követelmények betartását az uniós rendeletek 
értelmében szisztematikusan ellenőrizni kell.
73 
A víz-keretirányelv értelmében ott, ahol az alapvető intézkedések – a nitrátirány -
elv és az egyéb, a diffúz szennyezés ellenőrzését célzó intézkedések végrehajtása 
(lásd: 29. bekezdés) – nem elegendőek a víz megfelelő állapotának eléréséhez 
(mint ahogyan a balti-tengeri régió esetében), a víz megfelelő állapotát elérni 
nem tudó víztestek vízgyűjtő területein kiegészítő intézkedéseket kell végrehaj -
tani. A kiegészítő intézkedéseket be kell építeni a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek -
be. A felkeresett tagállamok esetében ezek az intézkedések nagyrészt az Európai 
Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból társfinanszírozott vidékfejlesztési prog -
ramok intézkedéseinek felelnek meg.
74 
Megvizsgáltuk, hogy:
– a tagállamok eredményesen hajtják-e végre a nitrátirányelv előírásait, és a Bi -
zottság megfelelően nyomon követi-e a végrehajtást;
– a vízvédelem szempontjából eredményes-e a kölcsönös megfeleltetési 
mechanizmus;
– a víz védelmét célzó, uniós társfinanszírozású vidékfejlesztési intézkedések 
eredményesek-e a tápanyagcsökkentés szempontjából.
32 Észrevételek 
A nitrátirányelv végrehajtása a viszonylag sikeres bizottsági 
felügyelet ellenére nem eredményes
Az érzékeny ter ületek kijelölésével kapcsolatos hiányosságok
75 
A nitrátérzékeny területekhez tartozik elvben minden olyan földterület, amelyről 
víz jut szennyezett vizekbe (eutrofizálódott vagy olyan vizek, amelyekben a nit -
rátkoncentráció meghaladja az 50 mg/l-t) vagy olyan vizekbe, amelyek ki vannak 
téve a szennyezés veszélyének, és amelyek hozzájárulnak a nitrátszennyezés 
további növekedéséhez. A tagállamoknak ezeken a területeken cselekvési prog -
ramokat kell végrehajtaniuk. Németország, Dánia, Finnország és Litvánia nem 
jelölt ki külön ilyen területeket, mivel a cselekvési programokat területük egészén 
végre akarták hajtani. A másik négy tagállam, különösen Lengyelország, annak 
ellenére, hogy majdnem mindegyik folyójuk a Balti-tengerbe ömlik, területük -
nek csak egy csekély részét jelölték meg nitrátérzékeny területként (Észtország 
7%-ot; Lettország 13%-ot; Lengyelország 4,5%-ot; Svédország 22%-ot). A Bizott -
ság ezeket az országokat kérdőre vonta a tekintetben, hogy az érzékeny területek 
kijelölése megfelelően történt-e, sőt Lengyelországgal szemben még keresetet is 
indított az Európai Bíróságon (lásd: 82. bekezdés).
76 
Egy adott cselekvési programnak az ország egész területén való alkalmazása, 
mint pl. Finnország esetében, megkönnyíti a szabályok elfogadását, mivel azok 
minden gazdálkodóra egyaránt vonatkoznak. Az extenzív mezőgazdasági terü -
leteken azonban, ahol kevés műtrágyát alkalmaznak, a befogadó víztest állapota 
jó, és szennyezésének veszélye sem jelentős, a cselekvési program egyes követel -
ményei feleslegesek, az adminisztratív és ellenőrzési költségek pedig nagyobbak. 
Másfelől, az intenzív növénytermesztéssel és állattenyésztéssel jellemzett terüle -
tek esetében előfordulhat, hogy a követelmények nem elégségesek ahhoz, hogy 
megvalósuljon a szárazföldi, illetve a balti-tengeri vizek jó állapotának eléréséhez 
szükséges tápanyagcsökkentés. Dél-Finnországban például, bár az ország 20 éve 
alkalmazza a nitrátirányelvet, a víztestek jelentős része rossz állapotú. Finnország 
továbbá az utóbbi időben nem csökkentette a nitrogénbevitelét a Balti-tengerbe 
(lásd: 2. ábra ).
77 
A foszforbevitel csökkentésével kapcsolatos célok eléréséig még sok a tennivaló 
(lásd: III. melléklet ). Továbbá, a nitrátirányelv a nitrát mennyiségére összpontosít, 
a foszforhasználtra vonatkozóan azonban nem szab meg határértékeket53. Ezért, 
ha az eutrofizációt a foszfor okozza, a nitrátra irányuló cselekvési program nem 
feltétlenül nyújt megoldást a problémára, így az adott tagállamnak esetleg kie -
gészítő intézkedéseket is kell hoznia. A felkeresett tagállamokban nem kerültek 
bevezetésre a foszfor termőföldeken történő használatát korlátozó követelmé -
nyek (lásd: 35. bekezdés).53 Az irányelv ezt a problémát 
csak közvetetten, 
a „trágyázószerek 
kijuttatásának korlátozása” 
követelmény révén kezeli, 
mivel a műtrágyákban a nitrát 
és a foszfor általában 
együttesen (más 
tápanyagokkal együtt) van 
jelen. Ez a követelmény 
azonban nem garantálja 
a foszfor alkalmazásának 
korlátozását, mivel 
a kereskedelmi forgalomban 
lévő műtrágyákban 
a különböző tápanyagok 
különböző mértékben vannak 
jelen.
33 Észrevételek 
Eltérések a nitráttal kapcsolatos cselekvési programok 
tartalmában
78 
Az irányelv a gazdálkodók által kötelezően, illetve önkéntes alapon betartandó 
követelményeket egyaránt tartalmaz. A kötelező előírásoknál azonban csak né -
hány esetben ad meg olyan pontos határértékeket, amelyeket a tagállamok egy -
ségesen alkalmaznak54. Ami a többi kötelező előírást illeti, a pontos szabályokat 
a tagállamok határozzák meg a nitráttal kapcsolatos cselekvési programjaikban. 
A három felkeresett tagállamban ezek a szabályok szigorúság tekintetében eltér -
tek, és mindegyikük a Bizottság megbízásából készített tanulmányban szereplő 
szabályoknál kevésbé volt szigorú, lásd: 2. táblázat .
79 
Az irányelv pontos határértéket ír elő a nitrogéntartalmú trágya alkalmazására, 
a nitrogéntartalmú ásványi műtrágya – egyre gyakoribb – alkalmazására azonban 
nem55. Egy általános jellegű kötelezettséget is megfogalmaz a tagállamok számá -
ra, hogy a nitrogéntartalmú műtrágyák alkalmazásakor korlátozzák az összmen y-
nyiséget. Az ilyen követelmény eredményessége jobban biztosítható független 
szakértők által elkészített és az illetékes hatóságok által jóváhagyott trágyázási 
tervek használatával. A nitrátirányelv értelmében azonban a trágyázási terv és 
nyilvántartás használata nem kötelező a gazdálkodók számára. A finn cselekvési 
program nem írja elő a gazdálkodók számára a trágyázási tervek használatát, Len -
gyelország trágyázási nyilvántartást ír elő, trágyázási tervet pedig csak a 100 ha 
feletti gazdaságok esetében (ez az összes lengyelországi gazdaság 1%-át jelenti). 
E két országban ezek az előírások nem kötelező érvényűek, azokat a gazdálkodók 
önkéntes alapon alkalmazzák, az agrár-környezetvédelmi kifizetések feltétele -
ként56. Lettország mind trágyázási tervet, mind nyilvántartást előír a 20 ha feletti 
gazdaságok esetében (kertészeti gazdaságok esetében 3 ha felett), ami a nitrátér -
zékeny területeken fekvő mezőgazdasági földterületek 85%-át teszi ki.
80 
Továbbá, egyes követelmények végrehajtása – amelyek ellenőrzése nehéz, mivel 
azok betartása azt jelenti, hogy a gazdálkodó bizonyos időpontokban vagy 
bizonyos földsávokon tartózkodik a trágyázástól (lásd: 2. táblázat, III.1.1., II.A.2. 
és II.A.4. ) – jobban biztosítható lenne a trágyázási nyilvántartás előírásával. Ilyen 
nyilvántartások hiányában a szabályok megszegését aligha lehet teljes bizonyos -
sággal megállapítani (és szankciókat alkalmazni), kivéve a gazdálkodó konkrét 
tettenérése esetén.54 III. melléklet 2. bekezdése, 
a megengedett hektáronkénti 
mennyiség évente 170 kg 
nitrogént tartalmazó trágya; 
II. melléklet A. bekezdésének 
3. pontja: tilos a trágya 
kijuttatása vízzel telített, 
elöntött, fagyott vagy 
hótakaróval borított talajra.
55 Az Eurostat szerint 2004 és 
2012 között az ásványi 
műtrágyából származó 
nitrogén használata 
összességében évente 
átlagosan több mint 4%-kal 
nőtt Észtországban, 
Lettországban és Litvániában, 
és ennél kisebb mértékben 
Lengyelországban és 
Svédországban. Évente 
átlagosan 1%-kal csökkent 
Németországban, 
Finnországban és Dániában.
56 Finnországban ez a finn 
gazdálkodók mintegy 90%-át 
és a termőföldek 97%-át 
jelenti. Lengyelországban az 
agrár-környezetvédelmi 
kifizetésekben részesülő 
gazdálkodóknak is kell 
nyilvántartást készíteniük, 
a trágyázási terv azonban csak 
azon gazdálkodók számára 
kötelező, akik 
a „biogazdálkodás” és 
a „fenntartható gazdálkodás” 
agrár-környezetvédelmi 
rendszerben tevékenykednek 
(ez a termőföldek 12%-át 
teszi ki).
34 Észrevételek 
A 2014-ben érvényben lévő nitráttal kapcsolatos cselekvési programok előírásai
Hivatkozás 
a nitrátirányelv 
mellékleteireKötelező követelmények
Trágya Szerves trágya
III.1.1.
Tiltási időszakIII.1.3.
A talajon történő 
használat korlátozá -
sa (kg/ha/év)II.A.2.
Meredek lejtésű 
területII.A.4.
Vízfolyásoktól való 
távolságIII.1.2.
Szervestrágya-tároló 
tartályok kapacitása
LETTORSZÁG
(nitrátérzékeny 
területeken)4,5 hónap (szerves 
trágya)
5 hónap (ásványi 
műtrágyák)Burgonyafélék < 150
Gyep 50–190
Tavaszi gabonafélék és 
olajos magvak 110–200Minden trágya tiltott, 
ha a lejtő > 17 ,6% (10°)50 m ha a lejtő > 10°
10 m az ivóvíz 
szempontjából védett 
területektől 6 hónap (szilárd trágya 
esetében)
7 hónap (hígtrágya 
esetében)
LENGYELORSZÁG
(nitrátérzékeny 
területeken)3,5–4,5 hónap (szilárd 
trágya esetében)
6,5 hónap (hígtrágya 
és ásványi műtrágyák 
esetében) Burgonyafélék 100–200
Gyep és szilázs 260–300
Tavaszi gabonafélék és 
olajos magvak 100–240Egyes műtrágyák tiltot -
tak, ha a lejtő > 10%5–20 m 6 hónap (szerves trágya 
esetében)
FINNORSZÁG
(az ország teljes 
területe)6 hónapBurgonyafélék < 130
Gyep, szilázs < 250
Tavaszi gabonafélék és 
olajos magvak < 170 Szerves trágya tiltott, 
ha a lejtő > 10% 5 m
10 m, ha a lejtő > 2%12 hónap (szerves 
trágya esetében)
A Bizottság meg -
bízásából készült 
tanulmányFinnország 8 hónap
Lettország és Lengyel -
ország 7 hónap 
(szilárd trágya 
esetében, ha nincs 
különösebb kockázat, 
2 hónappal kevesebb)Burgonyafélék < 130 
(Finnország)
< 90 (Lettország és 
Lengyelország)
Minden trágya tiltott, 
ha a lejtő > 8% és 100 
m-nél hosszabb25 m a vízfolyások 
mentén az olyan 
területeken, ahol eut -
rofizálódásra érzékeny 
víztestek találhatók
50 m lejtős területeken
3–10 m árkok és kisebb 
patakok menténFinnország 9 hónap 
(szerves trágya 
esetében)
Lettország és Lengyel -
ország 8 hónapGyep és silókuko -
rica < 90 és < 210 
(Finnország)
< 100 és < 250 (Lettor -
szág és Lengyelország)
Tavaszi gabonafélék 
és olajos magvak < 70 
(Finnország)
< 60–80 (Lettország és 
Lengyelország)
A tanulmány szerinti normával egyező vagy annál szigorúbb 
A tanulmány szerinti normához közeli 
Sokkal a tanulmány szerinti norma alatt 
Nagyon sokkal a tanulmány szerinti norma alatt 
Forrás: Európai Számvevőszék.
A Bizottság megbízásából készített tanulmány, „Recommendations for establishing Action Programmes under Directive 91/676/EEC concerning the 
protection of waters against pollution caused by nitrates from agricultural sources” (Ajánlások a vizek mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezéssel 
szembeni védelméről szóló, 91/676/EGK irányelv alapján megvalósítandó cselekvési programokhoz), DLO-Alterra Wageningen UR, DLO-Plant Re -
search International Wageningen UR, NEIKER Tecnalia, Derio, Spanyolország, Technológiai és Élettudományi Intézet (ITP), Varsó, Lengyelország, Svéd 
Mezőgazdasági és Környezetvédelmi Mérnöki Intézet (JTI), Uppsala, 2011. december.2. táblázat 
35 Észrevételek 
A bizottsági nyomon követés viszonylag sikeres, de időigényes volt
81 
A Bizottságnak gondoskodnia kell arról, hogy a tagállamok megfelelően hajtsák 
végre a nitrátirányelvet57. A nitrátérzékeny területek kijelölésének, illetve a nit -
ráttal kapcsolatos cselekvési programoknak a jóváhagyása azonban a tagálla -
mok feladata. A tagállamoknak négyévente jelentést kell benyújtaniuk („10. cikk 
szerinti jelentés”) a Bizottságnak, amely indokolást tartalmaz arról, hogy miért az 
adott területeket jelölték ki nitrátérzékeny területként, továbbá bemutatja a vizek 
nitrátszennyezésére irányuló tagállami monitoring eredményeit és a cselekvési 
programok összefoglalását. Ha a Bizottság úgy véli, hogy az irányelv végrehajtása 
nem történt megfelelően, mindössze egyetlen kényszerítő eszközzel élhet, és ez 
a jogi fellépés.
82 
A Bizottság 2010 óta párbeszédet folytat valamennyi balti-tengeri tagállammal, 
és ez elősegítette általában a trágyázással kapcsolatos jogszabályok módosítá -
sát. A legújabb, egyes előírásokat szigorító cselekvési programok bevezetésére 
Finnországban és Lettországban 2014 végén került sor. 2008-ban a Bizottság arra 
kérte Lengyelországot, hogy bővítse ki nitrátérzékeny területeit és tökéletesítse 
cselekvési programjait. Lengyelország végül 2014-ben az Európai Bíróság ítélete 
alapján (C-356/13) jogalkotási eljárásokat indított el a nitrátérzékeny területek új -
bóli kijelöléséhez, valamint a trágyázással kapcsolatos jogszabályok és cselekvési 
tervek 2016-ra megvalósuló módosításához.
83 
A Bizottság nyomon követési eljárása időigényes, és ezt részben az magyarázza, 
hogy az irányelv követelményei általános megfogalmazásúak és végrehajtásuk -
hoz részletes végrehajtási szabályokra van szükség a tagállamok szintjén. A Bi -
zottságnak tudományos szakértőkre is szüksége van annak megítéléséhez, hogy 
a tagállami szabályok elég szigorúak-e ahhoz, hogy biztosítsák az irányelv által 
célzott vízvédelmi szintet. A  2. táblázatban  említett tanulmány és más tudomá -
nyos bizonyítékok hatására a Bizottság erőteljesebben lépett fel, a tagállamok 
azonban egyes esetekben vitatták a tanulmány ajánlásait. A számvevőszéki 
ellenőrzés idején még folytak a viták Észtországgal és Svédországgal; Észtor -
szággal szemben kötelezettségszegési eljárás is folyamatban volt. A Bizottság 
egyetértett azzal, hogy Lettország a nitrátérzékeny területek kiterjesztése helyett 
vezessen be az ilyen területeken kívüli nitráthasználatra vonatkozó szabályo -
kat. Előfordulhat azonban, hogy e két választási lehetőség révén nem ugyanaz 
a hatás jelentkezik: míg a nitrátérzékeny területen alkalmazandó követelmények 
uniós mechanizmus révén betartathatók, az ilyen területeken kívüli nitráthasz -
nálatra vonatkozó követelmények betartását nem kell hasonlóan ellenőrizni 
(lásd: 85. bekezdés).57 A Lisszaboni Szerződés 
258. cikke értelmében 
a Bizottság gondoskodik 
a szerződés rendelkezéseinek 
és a szerződés alapján az 
intézmények által hozott 
rendelkezéseknek az 
alkalmazásáról.
36 Észrevételek 
58 A növénytermesztés és 
a legeltetés megengedett, de 
csak bizonyos korlátok között, 
pl. a trágyahasználat 
maximalizásával.
59 A nitrátérzékeny területeken 
kívüli trágyahasználatra 
vonatkozó tagállami 
követelmények a következők: 
bizonyos időszakban tiltott 
a műtrágya kijuttatása 
(Lengyelország), a szerves 
trágyával kijuttatott nitrogén 
mennyisége nem haladhatja 
meg a 170 kg/ha értéket, tilos 
a trágya kijuttatása vízzel 
telített, elöntött, fagyott vagy 
hótakaróval borított talajra, 
illetve meredek lejtésű 
mezőgazdasági területre 
(Lengyelország és Lettország).A kölcsönös megfeleltetési mechanizmus elősegíti 
a nitrátirányelv és más, trágyázással kapcsolatos 
követelmények betartatását, de hatása nem teljes
A trágyázással kapcsolatos követelmények köz ül nem mindegyik 
tartozik a kölcsönös megfeleltetés hatókörébe
84 
Követelményeinek betartatását illetően a nitrátirányelv nem tartalmazott sem -
milyen konkrét rendelkezést. A kölcsönös megfeleltetés rendszerének beveze -
tése óta a nitrátérzékeny területekre vonatkozó követelményeket ellenőrizni kell 
a kölcsönös megfeleltetés keretében. Ennek értelmében, ha a követelményeket 
nem tartják be, a gazdálkodóval szemben szankciót alkalmazhatnak. Ugyanakkor, 
míg az ágazati jogszabályok és azok végrehajtási mechanizmusai minden gazdál -
kodóra vonatkoznak, a kölcsönös megfeleltetés keretében csak a KAP-kifizetések 
kedvezményezettjei szankcionálhatók.
85 
A tagállamoknak továbbá – az uniós jogszabályok által meghatározott témákra 
vonatkozóan – a mezőgazdasági földterületek helyes mezőgazdasági és környe -
zeti állapotban tartása érdekében is meg kellett határozniuk előírásokat: ezek az 
ún. HMKÁ-előírások. A vízminőség szempontját érintő HMKÁ-előírás, amelynek 
értelmében meg kell határozni a trágyázással kapcsolatos követelményeket, 
a „vízvédelmi sávok kialakítása a vízfolyások mentén”58.
86 
Azonban nem minden, a nitrátérzékeny területeken kívüli trágyahasználatra 
vonatkozó tagállami követelmény tartozik a HMKÁ hatókörébe, így a kölcsönös 
megfeleltetés hatókörébe sem59. A kölcsönös megfeleltetés hatókörén kívül eső 
követelmények ellenőrzése a tagállami környezetvédelmi hatóságok feladata, 
és ezek be nem tartása a tagállami jogszabályok keretében vezethet szankciók -
hoz. Ezeket az ellenőrzéseket azonban hiányosságok jellemezték az ellenőrzésre 
kiválasztott minta meghatározásával kapcsolatos eljárások tekintetében (Len -
gyelország), illetve azzal kapcsolatban, hogy az alkalmazandó előírások közül 
nem mindegyiket ellenőrizték (Lettország). Ez utóbbi országban a kiegészítő 
ellenőrzések csak a trágyatárolással és -kezeléssel kapcsolatos követelményekre 
vonatkoztak.
87 
Ellenőrzésünk során megállapítottuk továbbá, hogy a vízvédelmi sávokra vonat -
kozó HMKÁ-előírás meglehetősen elnéző volt (lásd: 2. háttérmagyarázat ).
37 Észrevételek 
60 Az „Eredményesen működik-e 
a kölcsönös megfeleltetés?” 
című 8/2008. sz. különjelentés 
69. bekezdése és a 23/2015. sz. 
különjelentés 136. bekezdése.A kölcsönös megfeleltetési ellenőrzések rámutattak, hogy 
a vizek tápanyagszennyezéssel szembeni védelmére vonatkozó 
követelmények jelentős részét nem tartják be
88 
Mindhárom felkeresett tagállamra jellemző volt, hogy a minták kiválasztásakor 
nem vették figyelembe a kifejezetten a tápanyagbevitellel kapcsolatos veszélye -
ket (lásd: 3. táblázat ).2. háttérmagyarázat 3. táblázatA vízfolyások menti védelmi sávokra vonatkozó HMKÁ-előírások (példák)
Ennek a HMKÁ-előírásnak, amelyet 2013 óta minden gazdálkodó köteles alkalmazni, legalább a gazdálkodók 
által a nitrátérzékeny területeken alkalmazandó előírásoknak kellett megfelelnie. A  2. táblázat  (II.A.4. követel -
mény) a nagyon különbözőképpen meghatározott követelményeket mutatja be.
Finnországban egy kiegészítő HMKÁ-előírás értelmében a növénytermesztés a vízfolyástól számított legfel -
jebb 0,60 m-re lévő sávban nem engedélyezett. Lettország és Lengyelország nem élt azzal a lehetőséggel, 
hogy a HMKÁ-n belül termesztésre nem használható sáv kialakítását írja elő.
A kölcsönös megfeleltetési ellenőrzésekhez a minta 
összeállításakor figyelembe vett, tápanyagszennyezéssel 
kapcsolatos tényezők
A vizek tápanyagszennyezése szempontjából  
nagyobb kockázatot jelentő gazdaságokLV PL FI
Vízfolyások közelében fekvő NEM IGEN NEM
Meredek lejtésű talajon fekvő NEM IGEN NEM
Nagy állatállomány-sűrűségű (hektáronként több mint 
1,7 számosállategység)NEM NEM NEM
Forrás:  Európai Számvevőszék.
89 
A tagállamokban alkalmazott ellenőrzésekre vonatkozó útmutatások nem mindig 
elég részletesek ahhoz, hogy megakadályozzák egyes főbb ellenőrzések helyte -
len elvégzését. Ellenőrzésünk során megállapítottuk például, hogy az útmutatók 
nem írták elő a trágyanyilvántartások megbízhatóságának a számlákkal (Lengyel -
ország), illetve a műtrágyakészletekkel (Lengyelország és Lettország) való össze -
vetés révén történő megerősítését. Az ellenőrzések időzítése (júliustól októberig) 
a téli hónapokra vonatkozó követelmények vizsgálatát nem teszi lehetővé. Erre 
a problémára a Számvevőszék már korábban rámutatott60.
38 Észrevételek 
61 8/2008. sz., 4/2014. sz. és 
23/2015. sz. különjelentés 
(http://eca.europa.eu ).
62 Az 1698/2005/EK rendelet 
36. cikke.
63 A 2009-ben elfogadott 
vízgyűjtő-gazdálkodási tervek 
a 2010–2015-ös időszakra, míg 
a 2006-ban elfogadott 
vidékfejlesztési programok 
a 2007–2013-as időszakra 
vonatkoznak.
64 A lettországi vízgyűjtő-
gazdálkodási tervek két 
intézkedést javasolnak 
tagállami finanszírozásra 
(„füves védelmi sávok” és 
„trágyázási tervek készítése”), 
azonban ezek hatóköre 
korlátozott volt, vagy 
végrehajtásukra nem került 
sor.90 
A három felkeresett tagállamban a nitrátérzékeny területeken nagy a követelmé -
nyek be nem tartásának aránya (a 2013-ban ellenőrzött gazdálkodók 17–32%-a). 
A követelmények be nem tartása leginkább a következő eseteket jelentette: nem 
voltak trágyatároló létesítmények, vagy azok nem voltak megfelelőek, és problé -
más volt a trágya nitrogéntartalmának elemzése (Finnország); a trágya nitrogén -
tartalmának határértékeit nem tartották be (Lengyelország); a trágyázási tervek 
nem voltak megfelelőek, és nem készítettek trágyanyilvántartást (Lettország). Ez 
arra utal, hogy – amint arra a Számvevőszék már korábbi jelentéseiben61 is rámu -
tatott – a kontrollrendszer csak korlátozott mértékben jár visszatartó hatással.
A 2007–2013-as időszak uniós társfinanszírozású 
vidékfejlesztési intézkedései a víztestek 
tápanyagszennyezésének csökkentését tekintve csekély 
hatással jártak a felkeresett tagállamokban
91 
A 2009-es vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben szereplő kiegészítő intézkedések 
célja a mezőgazdasági eredetű tápanyagszennyezés csökkentése volt, és azok 
jellegüket tekintve nagyjából megegyeztek a 2007–2013-as vidékfejlesztési 
programok intézkedéseivel (a gazdaságok trágyatárolással kapcsolatos beruhá -
zásai és a környezet és a vidék fejlesztését célul kitűző intézkedések62). A vidék -
fejlesztési programokban ugyanakkor ezek az intézkedések több környezetvé -
delmi cél elérését is célozzák, és ezeket általában – önkéntes alapon – minden 
gazdálkodó alkalmazhatja, függetlenül attól, hogy a gazdaság hol helyezkedik el, 
míg a víz  gyűjtő-gazdálkodási tervek ezeket a vízállapot javításához használható 
legfontosabb eszközként mutatják be, és alkalmazásuk csak bizonyos területeken 
kötelező.
92 
Továbbá, amikor a vízgyűjtő-gazdálkodási terveket elfogadták63, addigra a vidék -
fejlesztési források jelentős részét már kötelezettségvállalásba vették, elsősorban 
az agrár-környezetvédelmi intézkedések keretében, azonban nem feltétlenül 
a vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben megadott területekre. A megadott területe -
ken ezeknek az intézkedéseknek a végrehajtásához a vidékfejlesztési és a vízügyi 
hatóságok között fokozottabb koordinációra, illetve további forrásokra lenne 
szükség, ezek azonban csak ritkán vannak meg64.
39 Észrevételek 
65 Lettországban 
a trágyatárolókba történő 
beruházások a nitrátérzékeny 
területeken fekvő gazdaságok 
50%-át és 
a számosállategységek 80%-át 
érintették. A trágyatárolókra 
nyújtott támogatás 
Lengyelországban csekély 
sikert ért el.Az uniós forrásokból történő beruházások segítették 
a gazdálkodókat a trágya jobb kezelésében, a legszennyezőbb 
gazdaságokkal azonban csak részben foglalkoztak
93 
Lengyelország elismerte, hogy majdnem minden, a nitrátérzékeny területeken 
fekvő gazdaság esetében a fő probléma a megfelelő trágyatároló létesítmények 
hiánya. Ezt Lettország is jelentős problémának tartotta. Ezt a problémát az első 
lengyel és az első lett vidékfejlesztési program (2004–2006) változó sikerrel kezel -
te65. Továbbá a 2009-es vízgyűjtő-gazdálkodási terveket annak alapján dolgozták 
ki, hogy a nitrátérzékeny területeken és bizonyos víztestek vízgyűjtő területein 
a trágyatároló létesítmények további javítása szükséges. A finnországi víz  gyűjtő-
gazdálkodási tervekben szintén szerepel ez az intézkedés.
94 
A 2007–2013-as vidékfejlesztési programok végrehajtása során azonban a három 
felkeresett tagállam egyike sem helyezte előtérbe a nitrátérzékeny területeken 
fekvő, illetve a vízvédelem szempontjából nagyobb kockázatot jelentő gazdasá -
gok (pl. a nagy állatállomány-sűrűségű vagy az olyan gazdaságok, amelyek rossz 
vízminőségű víztestek medencéjében találhatók) trágyatároló létesítményei 
javításának támogatását.
Több tényező is korlátozta a vízvédelmet célzó vidékfejlesztési 
intézkedések eredményességét
95 
A víz tápanyagszennyezésének csökkentése szempontjából legfontosabb ag -
rár-környezetvédelmi intézkedéseket földrajzilag nem a vízgyűjtő-gazdálkodási 
tervekben beazonosított problémás területekre irányították. Ezek leginkább az 
intenzív gazdálkodással jellemzett vagy a nitrátérzékeny területeket jelentik, 
továbbá az eróziónak kitett területeket, ahol jelentős mennyiségű tápanyag kerül 
lefolyás révén a vizekbe. Noha néhány agrár-környezetvédelmi, illetve erdősítési 
intézkedés kellően célirányos volt, ezek iránt csak csekély számban érdeklőd -
tek a gazdálkodók. Finnországban például a „vízvédelmi sávok kialakítása (part 
menti övezetek)” intézkedés a kitűzött cél 57%-át, a „tápanyagterhelés (foszfor) 
hatékony csökkentése” intézkedés pedig a kitűzött cél 15%-át érte el (hektár -
szám). Lettországban a „tarló a téli időszakban” intézkedés a célok közel 59%-át 
teljesítette, Lengyelországban az „erdősítés” intézkedés 50%-ot ért el. A tagállami 
hatóságok szerint az alacsony számok az intézkedések összetettségének és a cse -
kély összegű támogatásoknak tudhatók be, különösen az e területekre általában 
jellemző intenzív gazdaságok esetében.
40 Észrevételek 
66 A trágyázásra és a növényvédő 
szerekre vonatkozó 
minimumkövetelményeket 
a tagállamoknak kell 
meghatározniuk, és azok 
a vidékfejlesztési programok 
egyes intézkedései esetében 
alkalmazandóak. A három 
felkeresett tagállam 
a trágyázás tekintetében nem 
lép túl a kölcsönös 
megfeleltetési 
követelményeken, és nem 
korlátozza 
a foszforhasználatot, 
Finnország kivételével, ahol 
a korlátozást azonban 
meglehetősen liberálisan 
alkalmazzák.96 
Mindezek miatt a legrelevánsabb agrár-környezetvédelmi intézkedéseket a vizs -
gált tagállamokban a tápanyagszennyezés veszélyének kitett területeken nem 
megfelelően alkalmazzák. Lettországban és Lengyelországban a „biogazdálko -
dás”, a „talaj- és vízvédelem” és a „füves védelmi sávok” intézkedések leginkább 
olyan mezőgazdasági földterületeket érintenek, amely kívül esnek a nitrátérzé -
keny területeken (lásd: 4. táblázat ).4. táblázatA vízvédelem szempontjából releváns agrár-
környezetvédelmi intézkedések végrehajtása 
a nitrátérzékeny ter ületeken
Nitrátérzékeny övezetekben található 
támogatott terület %-ában
Vízvédelmi szempontból releváns agrár-környezet-
védelmi intézkedésekLV PL
Ökológiai gazdálkodás 5,2 1,6
Integrált/fenntartható gazdálkodás 28,8 11,6
Talaj- és vízvédelem 10,9 7, 5
Füves védelmi sávok 0,0 2,4
Megjegyzés:  Finnország nem szerepel a táblázatban, mivel az ország egész területe nitrátérzékeny 
területnek minősül.
Forrás:  Európai Számvevőszék.
97 
Továbbá egyes agrár-környezetvédelmi intézkedések előírásai nem voltak elég 
szigorúak, néha csak épphogy voltak szigorúbbak az alapkövetelményeknél, azaz 
a kölcsönös megfeleltetési követelményeknél, és a trágyázásra és a növényvédő 
szerekre vonatkozó minimumkövetelményeknél66. Lengyelországban példá -
ul a termesztésre nem alkalmas, fűvel és őshonos cserjével borított, vízfolyás 
mentén húzódó sáv kialakítására vonatkozó agrár-környezetvédelmi intézkedés 
5 méteres sávszélességet ír elő, más tagállamokban azonban a kötelező minimális 
sávszélesség sokkal nagyobb, pl. 15 m. Lettországban ez mindkét követelmény 
esetében így történt (lásd: 79. bekezdés), Lengyelországban az utóbbi követel -
mény esetében (lásd: 86. bekezdés és 59. lábjegyzet).
41 Észrevételek 
67 Az Európai Parlament és 
a Tanács 2013. december 17-i 
1305/2013/EU rendelete az 
Európai Mezőgazdasági 
Vidékfejlesztési Alapból 
(EMVA) nyújtandó 
vidékfejlesztési támogatásról 
és az 1698/2005/EK tanácsi 
rendelet hatályon kívül 
helyezéséről.
68 A lett vidékfejlesztési 
programot illetően például 
a Bizottság azt kérte, hogy 
minden olyan 
társfinanszírozott beruházás 
esetében tegyenek kötelezővé 
kárenyhítő intézkedéseket is (a 
vízgyűjtő-gazdálkodási tervek 
értelmében), amelyek 
mezőgazdasági és erdészeti 
földterületekbe szivárgó 
vizeket érintenek.
69 A területalapú kifizetésre 
jogosult gazdálkodók 
kötelesek egy sor, 
a környezetre és az éghajlatra 
kedvező hatást gyakorló 
„zöldítési” tevékenységet is 
elvégezni a gazdaságuk 
területén. Ezek 
a tevékenységek pl. 
a növénytermesztés 
diverzifikálása, az állandó 
gyepterületek fenntartása és 
a termőföld öt százalékának 
ökológiai szempontból 
kedvező elemekre való 
felhasználása. Az Európai 
Parlament és a Tanács 
2013. december 17-i 
1307/2013/EU rendelete 
a közös agrárpolitika keretébe 
tartozó támogatási rendszerek 
alapján a mezőgazdasági 
termelők részére nyújtott 
közvetlen kifizetésekre 
vonatkozó szabályok 
megállapításáról, valamint 
a 637/2008/EK és a 73/2009/EK 
tanácsi rendelet hatályon kívül 
helyezéséről (HL L 347., 
2013.12.20., 608. o.).
70 A finn vidékfejlesztési 
programban különböző 
mechanizmusok révén javult 
a földrajzi elhatárolás. 
A lengyel vidékfejlesztési 
program a trágyázási tervre 
vonatkozó követelményt több 
agrár-környezetvédelmi 
intézkedésre is kiterjesztette. 
A lett vidékfejlesztési 
programban a „tarlóval” és az 
„integrált kertészettel” 
kapcsolatos intézkedéseket 
a korábbi programhoz képest 
szigorították.98 
Az ellenőrzés rámutatott, hogy a balti-tengeri tagállamok egyike sem szere -
peltette 2007–2013-as, illetve 2014–2020-as vidékfejlesztési programjában 
a „víz-keretirányelvhez kapcsolódóan nyújtott kifizetések” nevű intézkedést 
(kivéve Dániát, a 2007–2013-as időszakban). Ez azzal magyarázható, hogy ebből 
az intézkedésből csak olyan tevékenységek támogathatók, amelyek túlmutatnak 
az alapkövetelményeken, és amelyek a vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben azono -
sított területeken tevékenykedő gazdálkodók számára kötelezőek. Ilyen intéz -
kedések a balti-tengeri tagállamok legtöbbje esetében nem szerepeltek az első 
vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben.
99 
Egyfelől, a legszennyezőbb gazdaságok nem kellő mértékben alkalmazzák az 
agrár-környezetvédelmi intézkedéseket, mert azok csak korlátozott mértékben 
nyújtanak kompenzációs kifizetéseket, másfelől a tagállamok sem szabják ki 
a vízvédelem céljából előírt szankciókat ezekre a gazdaságokra. A 23/2015. sz. 
különjelentés (154–161. bekezdés) bővebben tárgyalja a „szennyező fizet” elv 
gyakorlati alkalmazásának nehézségeit a mezőgazdaságban.
A 2014–2020-as programozási időszakban állnak rendelkezésre 
eszközök a vidékfejlesztési intézkedések eredményességének 
javításához a vízvédelem ter ületén, de ezeket mindeddig nem 
alkalmazták teljes mértékben
100  
Az 1305/2013/EU67 rendelet rendelkezik egy kifejezetten vízvédelmi célú prioritás 
vidékfejlesztési programokba történő beépítéséről, továbbá előzetes feltétel -
rendszert vezet be, amelyet a víz-keretirányelv és a mezőgazdaság területén 
alkalmazandó környezetvédelmi jogszabályok végrehajtása tekintetében be kell 
tartani.
101  
A 2014–2020-as vidékfejlesztési programok jóváhagyása előtt végzett értékelés -
kor a Bizottság ragaszkodott ahhoz, hogy a tagállamok az intézkedéseket ponto -
san azokra a területekre irányítsák, ahol a támogatásra a leginkább szükség van. 
Azt kérte továbbá a tagállamoktól, hogy nagyobb összhangot biztosítsanak a – 
2015 végén elfogadandó, egyelőre tervezet formájában létező – vízgyűjtő-gaz -
dálkodási tervek és a vidékfejlesztési programok között, különösen ami a területi 
lehatárolást illeti68. Végezetül arra kérte a tagállamokat, hogy szigorítsanak az 
alapkövetelményeken és a kifejezetten az agrár-környezetvédelmi intézkedé -
sek esetében alkalmazott követelményeken, továbbá kerüljék el az átfedéseket 
a vidékfejlesztési intézkedések és az újonnan bevezetett „zöldítési” gyakorlatok 
között69. A Bizottsággal folytatott értekezések gyakorlati szempontból hoztak 
javulást a vízminőség védelmét célzó, a vidékfejlesztési programok keretében 
végrehajtandó intézkedések tekintetében70.
42 Észrevételek 
71 A „makroregionális stratégia” 
egy integrált, az Európai 
Tanács által is jóváhagyott 
keretrendszer azon közös 
kihívások kezelésére, 
amelyekkel egy 
meghatározott, több 
tagállamhoz és harmadik 
országokhoz tartozó földrajzi 
terület szembesül: a stratégia 
révén e terület hasznára válik 
a szorosabb együttműködés, 
elősegítve a gazdasági, 
társadalmi és területi kohézió 
megvalósulását ( forrás:  
InfoRegio).
72 A makroregionális stratégia 
többletértékéről szóló 
bizottsági jelentést kísérő 
munkadokumentum, 
SWD(2013) 233 final, 2013. 
június 27. Valamint: A Bizottság 
jelentése a makroregionális 
stratégiák irányításáról, 
COM(2014) 284 final, 2014. 
június 20.102  
Ennek eredményeként egyes 2014–2020-as vidékfejlesztési programok csak rész -
ben vagy feltételesen kerültek elfogadásra, mivel az elfogadás idejére a tagálla -
mok még nem készültek el 2015-ös vízgyűjtő-gazdálkodási tervük kidolgozásával, 
alapkövetelményeik tekintetében a jogszabályok módosításával vagy a „zöldítési” 
gyakorlatok létrehozásával. Emiatt késedelmek várhatók egyes intézkedések 
végrehajtásában.
Az EUSBSR többletértéke a Balti-tengerbe juttatott 
tápanyag csökkentése szempontjából
103  
Az EU 2009-ben indította el a balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló stratégiá -
ját, amely úttörőnek számít abból a szempontból, hogy a regionális fejlesztéshez 
makroregionális megközelítést alkalmaz71, és összekapcsolja egymással mások 
mellett a környezetvédelmi és a mezőgazdasági hatóságokat. Az EUSBSR „Tiszta 
vizet a Balti-tengerbe” elnevezésű részcélja tartalmazza a HELCOM BSAP kereté -
ben meghatározott tápanyag-csökkentési célszámokat. E területen tehát hozzá -
adott értéke a HELCOM BSAP végrehajtásának támogatása és felgyorsítása lehet -
ne a következők révén: új irányítás, a különböző ágazati szakpolitikák és források 
összekapcsolása, az érdekeltek széles körének (állami/uniós, magán, civil társada -
lom) bevonása, valamint a nemzetközi együttműködés szorosabbá tétele72.
104  
Megvizsgáltuk, hogy:
– az EUSBSR számottevő hatást eredményez-e a tápanyagszennyezés csökken -
tése terén;
– sor került-e innovatív projektek kidolgozására, és ennek nyomán a kialakuló 
legjobb gyakorlatok terjesztésére;
– a Bizottság eljárt-e annak biztosítása érdekében, hogy az operatív prog -
ramok és a vidékfejlesztési programok összhangban legyenek az EUSBSR 
tápanyag-csökkentési célkitűzésével.
43 Észrevételek 
Az irányítási hálózat összetett, és a többletértéket nehéz 
felmérni
105  
Az EUSBSR a „három ne” elvére épül: ne legyen új jogszabály, ne legyen új finan -
szírozási forrás és ne legyenek új intézmények. Noha a szándék az volt, hogy ne 
jöjjenek létre új intézmények, a gyakorlatban az EUSBSR csoportok és szereplők 
széles körű hálózatából áll össze. Mindez a balti-tengeri régióban már korábban is 
tevékenykedő szereplők körén felül. Gyakorlatilag azonban nehéz felmérni, hogy 
az EUSBSR mekkora többletértéket teremt a tagállamoknak a bevitt tápanyag -
mennyiség csökkentésére tett intézkedéseihez képest, mivel jelenleg nincs olyan 
működő monitoringrendszer, amelynek segítségével meg lehetne különböztetni 
a stratégia által elért eredményeket a már korábban is meglévő intézkedések 
eredményeitől.
A kiemelt projektek elősegítik a legjobb gyakorlatok 
terjesztését, a tápanyagcsökkentésre gyakorolt hatásukat 
azonban nem mutatták ki
106  
A várakozás az volt, hogy az érdekeltek, többek között a tagállami hatóságok, 
üzleti partnerek, egyetemek és civil szervezetek, a legjobb gyakorlatok felhaszná -
lásával és továbbfejlesztésével innovatív projekteket dolgoznak ki. A legjelentő -
sebb kiemelt EUSBSR-projekteket, célkitűzéseiket, költségeiket és finanszírozási 
forrásaikat az V. melléklet  mutatja be.
107  
A Baltic Manure és a Baltic Deal kiemelt projektek elősegítették a legjobb gyakor -
latok terjesztését a mezőgazdaság területén. Egyes kiemelt projektek azonban 
igen kis mértékű közvetlen befektetést jelentenek a tápanyagszennyezés csök -
kentésébe. Más projektek, amelyek ugyan nem kaptak kiemelt projekt státuszt, 
de a tápanyagcsökkentés szempontjából éppen olyan fontosak, például a kö -
vetkezők: a mezőgazdasági szennyezést kezelő Baltic Compass és Baltic Com -
pact, valamint a PURE, amely a foszfortartalmú települési szennyvíz kezelésével 
foglalkozik.
108  
A kiemelt projekteknek és a balti-tengeri regionális programból finanszírozott 
többi projektnek a tápanyagcsökkentéshez való hozzájárulását nehéz pontosan 
meghatározni. A legtöbb kiemelt projekt nem hoz létre önmagában azonnali kéz -
zel fogható eredményeket, mivel gyakran kísérleti példaként szolgál egy adott 
területen elérendő szélesebb körű fellépéshez. Egyes esetekben ezek a projektek 
részben feleslegessé is válnak, mivel az eredményeket más, uniós finanszírozás -
ban részesülő kutatási projektek már elérték, és a Bizottság már elvégezte az 
értékelést.
44 Észrevételek 
73 Lásd: az 1303/2013/EU 
rendelet 15. cikke (a 
partnerségi megállapodás 
tartalma), 96. cikke (3) 
bekezdésének d) pontja (az 
a követelmény, hogy az 
operatív programokban 
szerepeljenek az 
interregionális és 
transznacionális fellépésekre 
vonatkozó intézkedések) 
és 70. cikkének (2) bekezdése 
(annak engedélyezése, hogy 
a programterületen kívüli 
műveletek is 
társfinanszírozásban 
részesülhessenek).
74 A partnerségi 
megállapodásokat és operatív 
programokat Svédországban, 
Finnországban, Lettországban 
és Lengyelországban 
vizsgáltuk meg.
75 Ez a lengyel „Infrastruktúrák és 
környezet” című operatív 
programban, valamint a svéd 
operatív programokban 
egyértelműen 
megfogalmazásra került, 
a finn operatív program pedig 
általános említést tesz erről.Az operatív programoknak jobban figyelembe kell venni ük 
az EUSBSR-t
109  
Az EUSBSR három alapelvének egyike a „ne legyen új finanszírozási forrás”. 
Ehelyett az az elvárás, hogy az uniós kohéziós forrásokat és a tagállami forráso -
kat egyrészt tegyék célirányosabbá a makroregionális célkitűzések elérésének 
elősegítéséhez, másrészt ezeket használják fel hatékonyabban. Mivel az EUSBSR 
létrehozására 2009-ben, a 2007–2013-as programozási időszak folyamatában 
került sor, a makroregionális stratégia hatóköre abból a szempontból, hogy az 
operatív programok prioritásai között a forráselosztást befolyásolja, már a kezde -
tektől korlátozott volt.
110  
A 2014–2020-as programozási időszakban az EUSBSR-nek a kohéziós politika és 
a vidékfejlesztés tervezésével kapcsolatos hatóköre kibővült73. Ellenőrzésünk 
rámutatott, hogy a Bizottság a 2014–2020-as programozási dokumentumokat 
(partnerségi megállapodások és operatív programok) strukturált és az előírások -
nak megfelelő módon értékelte, és nagy figyelmet fordított az EUSBSR és a prog -
ramok prioritásai közötti kapcsolatokra, valamint az uniós forrásokat kezelő 
struktúrák és az EUSBSR közötti koordinációs mechanizmusokra.
111 
A „Tiszta vizet a Balti-tengerbe” elnevezésű részcéllal kapcsolatban azonban 
azt is megállapítottuk, hogy az EUSBSR csak kismértékben befolyásolta a tag -
államok prioritásait74. A svéd és a finn operatív programok például alig utalnak 
erre a konkrét EUSBSR-részcélra, a vonatkozó lett és lengyel intézkedések pedig 
olyan szennyvíz-infrastruktúrákra vonatkoznak, amelyeket az uniós irányelvek az 
EUSBSR-től függetlenül, egyébként is előírnak. A tagállamoknak csekély a lehe -
tőségük arra, hogy a 2014–2020-as programozási időszakban növeljék a vízvé -
delemre elkülönített uniós források összegét, mivel a konvergenciarégiókban az 
ERFA-források 50%-át, más régiókban pedig 80%-át mindössze három tematikus 
célkitűzésre különítették el. A környezetvédelem nem szerepel e célkitűzések 
között.
112  
A négy vizsgált tagállami operatív programból – a Bizottság ajánlásait követ -
ve – három adott külön prioritást az EUSBSR-rel75 kapcsolatos projekteknek. 
E projektek egyike sem tartalmazott azonban célokat, illetve mutatókat a táp -
anyagbevitel csökkentésével kapcsolatban, ezért nehezen volt értékelhető, hogy 
mennyiben járultak hozzá az EUSBSR tiszta vízzel kapcsolatos részcéljához. Mind 
a négy operatív program esetében az EUSBSR tagállami struktúrája beépült 
a monitoringbizottságba.
45
 Következtetések 
és ajánlások
113  
Az uniós intézkedések tagállami végrehajtása korlátozott mértékű előrelépést 
eredményezett a Balti-tengerbe kerülő tápanyagszennyezés csökkentése tekinte -
tében. A szennyvíz-infrastruktúrába csak részben eredményes beruházások tör -
téntek, a mezőgazdasági intézkedések nem voltak arányban a terhelés mértéké -
vel és célirányosság szempontjából nem voltak elégségesek, az Unió balti-tengeri 
stratégiájának többletértéke pedig nehezen felmérhető.
A tagállami tervek nem elég ambiciózusak, nem 
tartalmaznak megfelelő mutatókat, 
a tápanyagcsökkentés tekintetében pedig csak 
korlátozott előrelépés történt
114  
2012 végéig csak korlátozott mértékű előrelépés történt a tápanyagbevitelnek – 
a Balti-tenger eutrofizációja elleni küzdelem keretében történő – csökkentése 
terén. A városi agglomerációkból származó tápanyagterhelés csökkent, a mező -
gazdasági eredetű terhelés mértéke azonban változatlan maradt, sőt néha nőtt 
(lásd: 25. bekezdés).
115  
A HELCOM céljainak elérésére irányuló tagállami tápanyag-csökkentési tervek való -
jában a víz-keretirányelv szerint létrehozott vízgyűjtő-gazdálkodási tervek végre -
hajtására korlátozódtak. Ez azonban nem lesz mindig elég a Balti-tenger esetében 
szükséges tápanyagcsökkentés megvalósításához. Továbbá, a vízgyűjtő-gazdálko -
dási tervek sem megfelelőek, mert intézkedéseik többsége főként egyes konkrét 
uniós irányelvek végrehajtásában merül ki (lásd: 26–30. bekezdés).
116  
A víz-keretirányelv értelmében kidolgozott vízgyűjtő-gazdálkodási tervek céljait 
hatásmutató (a jó állapotú vizek százalékos aránya) fejezi ki. Ezt azonban nem 
alakították át mögöttes célszámokká (pl. a tápanyagszennyezés éves men y-
nyisége). Ugyanezt a problémát észleltük a tengervédelmi stratégiáról szóló 
keretirányelv szerinti intézkedési programok előkészítő dokumentumaiban is. 
A HELCOM ajánlásait, amelyek az egyes tevékenységeket illetően túlmutatnak 
az uniós irányelvekben megfogalmazott előírásokon, csak részben alkalmazzák 
(lásd: 31–36. bekezdés).
117  
A Balti-tengerbe jutó tápanyagokra vonatkozó monitoringadatok megbízhatósá -
ga nem garantált. Ez különösen igaz a határon átnyúló, illetve a diffúz szennyezés 
adatait illetően, ami pedig alapvető fontosságú a csökkentési célok országok 
közötti tisztességes elosztása és a megfelelő intézkedések kialakítása szempont -
jából (lásd: 37–41. bekezdés).
46 Következtetések és ajánlások 
1. ajánlás
A Bizottság:
a) írja elő a tagállamok számára, hogy olyan intézkedési programokat dolgoz -
zanak ki, amelyek lehetővé teszik mérhető célok elérését azzal kapcsolatban, 
hogy milyen mértékű tápanyagterhelés-csökkentésre van szükségük a ten -
gervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv és a víz-keretirányelv céljainak 
eléréséhez;
b) írja elő továbbá a tagállamok számára, hogy megbízhatóan és következete -
sen értékeljék és kövessék nyomon a vízgyűjtőiket érintő tápanyagszennye -
zést és a Balti-tengerbe jutó tápanyag mennyiségét.
A tagállamok:
c) gyűjtsenek adatokat a tápanyagszennyezés csökkentésére irányuló intéz -
kedések költséghatékonyságáról annak céljából, hogy megbízható elemzés 
készülhessen a jövőbeni intézkedési programok kialakításához.
A telep ülési szennyvízből eredő tápanyagterhelés 
csökkentését célzó intézkedések csak részben 
eredményesek
118  
Nem minden olyan balti-tengeri tagállam teljesítette az irányelvet, amelynek 
már 2012-ig meg kellett volna ezt tennie. Csak Németországról és Finnországról 
mondható el, hogy majdnem teljes mértékben teljesítették az irányelvnek a má -
sodlagos, illetve szigorúbb tisztításra vonatkozó követelményeket tartalmazó 4. 
és 5. cikkét. Azon tagállamok közül, amelyeknek az irányelv előírásait 2015 végéig 
kell teljesíteniük, Lengyelország a jelentős mértékű uniós társfinanszírozásban 
létrejövő beruházások ellenére sem fogja teljesíteni azokat, és még mindig nagy 
a gyűjtőrendszerekhez nem bekötött háztartások aránya (lásd: 46–54. bekezdés).
119  
A felkeresett szennyvíztisztító telepek működése eredményes és megfelel a tele -
pülési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvnek. Közülük azonban csak néhány tesz 
eleget a HELCOM foszforral kapcsolatos szigorúbb ajánlásának. Pénzügyi fenn -
tarthatóságuk nem minden esetben biztosított (lásd: 55–57. bekezdés).
47 Következtetések és ajánlások 
120  
A Bizottság nem követte időben nyomon azt, hogy a tagállamok betartják-e 
csatlakozási szerződésük rendelkezéseit. A Bizottság nem kíséri elég szorosan 
figyelemmel a tervek végrehajtását, mivel munkája nem megfelelő adatokon ala -
pul. Ha a tagállamok nem teljesítették a jogszabályi előírásokat, a Bizottság csak 
lassan tett lépéseket a szabálysértések feltárására és a jogi eljárás megindítására 
(lásd: 58–64. bekezdés).
121  
Oroszországban és Fehéroroszországban a szennyvízgyűjtésre és -kezelésre nyúj -
tott uniós támogatás a szennyvízkibocsátásból származó tápanyagok potenciá -
lisan költséghatékony csökkentését eredményezi. A végrehajtás azonban hosszú 
időt vesz igénybe, és a hatókört tekintve a szükségeshez képest meglehetősen 
korlátozott. Külön problémát okoz az Oroszország kalinyingrádi régiójából eredő 
szennyezés (lásd: 65–69. bekezdés) .
2. ajánlás
A Bizottság:
a) ösztönözze a tagállamokat, hogy jogszabályi kötelezettségként írják elő 
a háztartások bekötését a meglévő szennyvízhálózatokra, és ezt hajtassák is 
végre;
b) írja elő a tagállamok számára fenntartható csatornadíj-szabási politika végre -
hajtását, amelynek révén lehetővé válik a telepek megfelelő karbantartása és 
felújítása. E politikának figyelembe kell vennie mind a szennyező fizet elvet, 
mind a vízszolgáltatások megfizethető szintjét;
c) rövidítse le a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv előírásai teljesíté -
sének értékeléséhez szükséges időt;
d) továbbra is támogassa az Oroszországból és Fehéroroszországból a Balti-ten -
gerbe jutó tápanyagmennyiség csökkentését célzó projekteket azáltal, hogy 
még inkább a HELCOM által beazonosított legfőbb szennyezőkre (többek 
között a kalinyingrádi régióra) összpontosít.
A tagállamok:
e) a szennyvízzel kapcsolatos infrastruktúrákat a lehető leghatékonyabban ter -
vezzék és építsék meg, és szükség esetén fontolják meg pénzügyi támogatás 
nyújtását az olyan háztartásoknak, amelyek egyébként nem tudnák finanszí -
rozni a szennyvízhálózatba történő bekötést;
f) a víz-keretirányelv és a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv szerinti 
jó állapotnak megfelelő tápanyagszintet elérni nem tudó vizek vízgyűjtői -
hez tartozó területeken a kibocsátott vizek tekintetében állapítsanak meg 
a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvben szereplőknél szigorúbb 
tápanyagnormákat.
48 Következtetések és ajánlások 
A tagállamok vonakodnak attól, hogy a mezőgazdaság 
területén teljes mértékben kihasználják a fellépési 
lehetőségeket, és nem a leginkább rászoruló 
területeket veszik célba
122  
A nitrátirányelv kötelezően alkalmazandó intézkedéseit egyes tagállamok nem 
alkalmazzák elég nagy területen. A cselekvési programok nem egyformán szigo -
rúak, és nem mindig a Bizottság által javasolt szigorral járnak el. Az irányelv nem 
írja elő kifejezetten, hogy a gazdálkodók készítsenek trágyázási tervet, sem azt, 
hogy tartsák nyilván a felhasznált műtrágya mennyiségét. Ez a két eszköz előse -
gítené a nitrátirányelv több előírásának végrehajtását és ellenőrzését. A Bizottság 
iránymutatást nyújtott a tagállamoknak, és folyamatosan figyelemmel kísérte 
a nitrátirányelv végrehajtását. Ez javulást eredményezett a nitrátérzékeny terüle -
tek kijelölése és a cselekvési programok tekintetében, de a folyamat időigényes 
(lásd: 75–83. bekezdés).
123  
A kölcsönös megfeleltetési mechanizmus elősegíti a nitráttal és az egyéb trágyá -
zással kapcsolatos követelmények betartatását, eredményessége azonban nem 
teljes mértékű, mivel egyes követelmények nem igazán szigorúak. A kölcsönös 
megfeleltetési ellenőrzési és szankciórendszert a minta kiválasztása és az uta -
sítások tekintetében hiányosságok jellemzik. A nitrátérzékeny területeken nagy 
a követelmények nemteljesítésének aránya, ami arra utal, hogy a kontrollrendsze -
rek visszatartó hatása jelenleg korlátozott. A kölcsönös megfeleltetés hatókörén 
kívüli követelményekre irányuló tagállami ellenőrzéseket szintén hiányosságok 
jellemzik (lásd: 84–90. bekezdés).
124  
Az uniós társfinanszírozású vidékfejlesztési intézkedések a víztestek tápanyag -
szennyezésének csökkentését tekintve csekély hatással jártak. A trágyatárolás 
és -kezelés javításában a gazdálkodók támogatását célzó beruházások a releváns 
gazdaságokat csak részben érintették. Az agrár-környezetvédelmi intézkedéseket 
földrajzilag nem azokra a területekre irányították, ahol a víztestek nem érik el 
a víz jó állapotát. A kifejezetten a víz-keretirányelvhez kapcsolódó tevékenységek 
végrehajtására vonatkozó intézkedéseket ritkán valósították meg. A „szennye -
ző fizet” elvet a mezőgazdasági tevékenységek esetében nem kellő mértékben 
alkalmazzák (lásd: 91–99. bekezdés).
49 Következtetések és ajánlások 
125  
A Bizottság megragadta a 2014–2020-as programozási időszakra alkalmazan -
dó eszközök nyújtotta lehetőséget, és szigorúbb alapkövetelményeket, illetve 
agrár-környezetvédelmi intézkedéseket írt elő. Kérte továbbá a vidékfejlesztési 
intézkedések jobb földrajzi elhatárolását, valamint azt, hogy nagyobb legyen az 
összhang a vidékfejlesztési programok és a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek között. 
A tagállamokkal folytatott párbeszédek javulást eredményeztek. Több intéz -
kedést azonban még újra kell definiálni, ha a tagállami jogszabályok és tervek 
minden vonatkozó része elfogadásra kerül. Ez tehát késleltetni fogja egyes intéz -
kedések végrehajtását, és még inkább megnöveli a programokkal kapcsolatos 
adminisztratív terheket (lásd: 100–102. bekezdés).
3. ajánlás
A Bizottság:
a) írja elő a tagállamok számára a megfelelő nitrátérzékeny területek kijelölését. 
Ennek során a tagállamok vegyék figyelembe a víz-keretirányelvhez kapcso -
lódó vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben szereplő, a mezőgazdasági eredetű 
tápanyag-szennyezési terheléssel kapcsolatos információkat.
A tagállamok:
b) jelöljenek ki megfelelő határértékeket a foszfor mezőgazdasági felhasználá -
sára, amennyiben az veszélyezteti a jó vízminőséget;
c) a nitráttal kapcsolatos cselekvési programjaikban a szabályokat a legújabb 
tudományos bizonyítékok alapján állapítsák meg;
d) az eutrofizálódott víztestekbe ömlő vizek vízgyűjtő területein fekvő gaz -
daságokra vonatkozóan írjanak elő olyan kötelező intézkedéseket, amelyek 
túlmutatnak a már meglévő követelményeken;
e) alkalmazzák a víz tápanyagszennyezésének csökkentése szempontjából 
legrelevánsabb agrár-környezetvédelmi intézkedéseket, és ezeket, valamint 
az erdősítési intézkedéseket irányítsák azokra a területekre, ahol a tápanyag -
csökkentés a legnagyobb hatással jár.
50 Következtetések és ajánlások 
Az EU balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló, 
makroregionális stratégiájának (EUSBSR) a tápanyag-
bevitel csökkentésével kapcsolatos többletértéke 
nehezen felmérhető
126  
Az EUSBSR irányítási struktúrája összetett, és bonyolultabbá teszi a már meglévő 
regionális irányítási intézmények működését. Az EUSBSR-nek a Balti-tengerbe 
jutó tápanyagok csökkentését célzó tagállami fellépésekre gyakorolt hatását 
nehéz felmérni (lásd: 105. bekezdés).
127  
A több uniós és nem uniós állam együttműködésében végrehajtott kiemelt pro -
jektek célja, hogy olyan jó gyakorlatokat fejlesszenek ki, amelyeket később széles 
körben is alkalmazni lehet. Eredményeik azonban néha nem mutatnak túl a már 
meglévő eredményeken, és gyakorlati szempontból mindeddig meglehetősen 
kevés hatást értek el (lásd: 106. és 108. bekezdés).
128  
Emellett az uniós finanszírozású programok prioritásainak a „Tiszta vizet a Bal -
ti-tengerbe” elnevezésű részcéllal való összehangolásával kapcsolatban is csak 
meglehetősen szerény eredmény volt várható (lásd: 109–112. bekezdés).
A jelentést 2016. január 27-i luxembourgi ülésén fogadta el az Henri GRETHEN 
számvevőszéki tag elnökölte II. Kamara.
 a Számvevőszék nevében
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 elnök
51
 Mellékletek
Tápanyagbevitel-csökkentési célok
OrszágÁtlagos 
nitrogén-
bevitel, 
1997–2003Átlagos 
foszfor -
bevitel, 
1997–20032021-es 
csökkentési 
cél (N)2021-es 
csökkentési 
cél (P)Csökkenés 
(%) (N)Csökkenés 
(%) (P)
tonna/év tonna/év tonna/év tonna/év
Dánia 70 490 1 928 2 890 38 4 2
Észtország 27 684 804 1 800 320 7 40
Finnország 88 005 3 609 3 030 356 3 10
Németország 65 672 627 7 670 170 12 27
Lettország 61 164 829 1 670 220 3 27
Litvánia 48 689 2 463 8 970 1 470 18 60
Lengyelország 212 412 11 787 43 610 7 480 21 63
Oroszország 87 122 7 142 10 380 3 790 12 53
Svédország 130 279 3 639 9 240 530 7 15
A HELCOM-országokból származó 
tápanyagbevitel791  517 32 828 89 260 14 374 11 44
Nem aláíró országokból származó 
tápanyagbevitel1 21 421 1 979
A HELCOM-országok révén  
a Balti-tengert terhelő tápanyag812  938 34 807
Más forrásokból származó tápanyag297 405 2 087
Balti-tenger összesen 910  343 36 894 118  134 15 178 13 41
1 Határon átnyúló, folyóvizekből (a Cseh Köztársaságból, Ukrajnából és Fehéroroszországból) származó szennyezés.
2 A tengerészeti tevékenységből és a légkörből (valamennyi, a Balti-tenger vízgyűjtő területéhez nem tartozó uniós tagállamból) származó 
szennyezés.
Forrás:  Európai Számvevőszék, a „Summary report on the development of revised Maximum Allowable Inputs (MAI) and updated Country Allo -
cated Reduction Targets (CART) of the Baltic Sea Action Plan” (Összefoglaló jelentés a balti-tengeri cselekvési tervhez kapcsolódó felülvizsgált 
megengedett maximális bevitel [MAI] és aktualizált országspecifikus csökkentési célok [CART] alakulásáról) c. dokumentum (miniszteri szintű 
HELCOM-ülés, 2013) alapján.I. melléklet
52 Mellékletek 
A nitrogén és foszfor Balti-tengerbe történő bevitelének trendjei országonként
(tonna/év)
DE DK EE FI LT LV PL RU SE
NBevitel, 1997–2003 65 672 70 490 27 684 88 005 48 689 61 164 212 412 87 122 130 279
Bevitel, 2012, beleértve 
a bizonytalansági tényezőt is 
(tesztérték)55 963 52 535 28 378 94 688 55 502 70 388 191 602 91 757 116 723
DE DK EE FI LT LV PL RU SE
PBevitel, 1997–2003 627 1 928 804 3 609 2 463 829 11 787 7 142 3 639
Bevitel, 2012, beleértve 
a bizonytalansági tényezőt is 
(tesztérték)630 1 663 782 3 608 1 929 1 242 9 680 7 230 3 509
Forrás:  Az országspecifikus tápanyag-beviteli csökkentési célok (CART) megvalósulása felé történő haladás nyomon követésének előzetes értéke -
lése, elfogadta a 2013-as koppenhágai HELCOM miniszteri nyilatkozat.
Svendsen, L. M., Gustafsson, B., Pyhälä, M. 2015. Assessment for fulfilment of nutrient reduction targets of the HELCOM Nutrient Reduction 
Scheme (A HELCOM tápanyag-csökkentési program tápanyag-csökkentési céljai megvalósulásának értékelése). Online:  http://helcom.fi/
baltic-sea-action-plan/progress-towards-reduction-targets/key-messageII. melléklet
53 Mellékletek 
Beviteli plafonértékek megvalósulása részvízgyűjtőnként
(tonna/év)
Botteni-
öbölBotteni-
tengerBalti-
tenger 
középső 
részeFinn-öböl Rigai-öbölBelt-
tengerKattegat Összesen
A HELCOM csökkentési célértékét 
figyelembe vevő nitrogénbeviteli 
plafonérték57 622 79 372 325 000 101 800 88 418 65 998 74 001 792 211
Bevitel, 2012, beleértve a 
bizonytalansági tényezőt is 
(tesztérték)60 484 74 794 375 760 119 687 97 106 51 495 65 801 845 127
További csökkentés 4 578 14 503 8 200 27 281
A HELCOM 2021-es célértékeihez még 
hiányzó csökkentés2 862 50 760 17 887 8 688 80 197
A HELCOM csökkentési célértékét 
figyelembe vevő foszforbeviteli 
plafonérték2 675 2 773 7 360 3 600 2 020 1 601 1 687 21 716
Bevitel, 2012, beleértve a 
bizonytalansági tényezőt is 
(tesztérték)2 787 2 490 15 145 7 536 2 775 1 418 1 591 33 742
További csökkentés 283 183 96 562
A HELCOM 2021-es célértékeihez még 
hiányzó csökkentés112 7 785 3 936 755 12 588
Forrás:  Az országspecifikus tápanyag-beviteli csökkentési célok (CART) megvalósulása felé történő haladás nyomon követésének előzetes értéke -
lése, elfogadta a 2013-as koppenhágai HELCOM miniszteri nyilatkozat.
Svendsen, L. M., Gustafsson, B., Pyhälä, M. 2015. Assessment for fulfilment of nutrient reduction targets of the HELCOM Nutrient Reduction 
Scheme (A HELCOM tápanyag-csökkentési program tápanyag-csökkentési céljai megvalósulásának értékelése). Online: http: //helcom.fi/
baltic-sea-action-plan/progress-towards-reduction-targets/key-messageIII. melléklet
54 Mellékletek 
Tápanyag-koncentráció a szennyvíztisztító telepek által kibocsátott vízben  
a balti-tengeri uniós tagállamok legnagyobb városaiban (2013)IV. melléklet
Uppsala
N: 10,52 (mg/l)
P: 0,13 (mg/l)Turku
N: 14,18 (mg/l)
P: 0,15 (mg/l)
Gdańsk
N: 8,30 (mg/l)
P: 0,38 (mg/l)Stockholm
N: 9,47 (mg/l)
P: 0,14 (mg/l)Espoo
N: 16,38 (mg/l)
P: 0,31 (mg/l)
Tallinn
N: 7,52 (mg/l)
P: 0,45 (mg/l)Helsinki
N: 3,69 (mg/l)
P: 0,22 (mg/l)
Gdynia
N: 8,40 (mg/l)
P: 0,64 (mg/l)Koppenhága
N: 5,43 (mg/l)
P: 1,81 (mg/l)Malmö
N: 9,30 (mg/l)
P: 0,27 (mg/l)
Kiel
N: 5,79 (mg/l)
P: 0,11 (mg/l)
Lübeck
N: 7,38 (mg/l)
P: 0,18 (mg/l)Rostock
N: 11,62 (mg/l)
P: 0,18 (mg/l)
Szczecin
N: 6,64 (mg/l)
P: 0,43 (mg/l)
Poznań
N: 7,92 (mg/l)
P: 0,45 (mg/l)
Wrocław
N: 9,50 (mg/l)
P: 0,50 (mg/l)Varsó
N: 8,52 (mg/l)
P: 0,52 (mg/l) Łódź
N: 9,72 (mg/l)
P: 0,78 (mg/l)26 262500 0001 000 0001 500 0002 000 0002 666 000
Riga
N: 11,16 (mg/l)
P: 0,88 (mg/l)
Jelgava
N: 6,35 (mg/l)
P: 0,37 (mg/l)Ogre
N: 33,89 (mg/l)
P: 5,91 (mg/l)
Daugavpils
N: 5,55 (mg/l)
P: 0,61 (mg/l)
Vilnius
N: 9,52 (mg/l)
P: 0,66 (mg/l)Klaipėda
N: 9,99 (mg/l)
P: 0,33 (mg/l)
Kaunas
N: 8,50 (mg/l)
P: 0,34 (mg/l)Jūrmala
N: 8,67 (mg/l)
P: 0,27 (mg/l)
Forrás:  Európai Számvevőszék a tagállamok által 2013 végére vonatkozóan rendelkezésre bocsátott adatok alapján. A Koppenhágára és Stock -
holmra vonatkozó adatok az e városokban található két-két szennyvíztisztító telep átlagain alapulnak.
55 Mellékletek 
A balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló uniós stratégia végrehajtásának  
szempontjából jelentős kiemelt projektek, illetve egyéb projektek
(millió euró)
Az eutrofizációval foglalkozó kiemelt EUSBSR-projektek
Prioritási terület: AGRI Finanszírozási forrás és 
a finanszírozás összege
Baltic ManureA projekt célja a szakértelem fejlesztése az innovatív trágyakezelési 
megoldások (pl. megújulóenergia-termelés és szerves trágyák) terén.Balti-tengeri régió (BSR) OP
Összesen: 3,7
ERFA: 2,8
Foszfor újrahasznosításaA projekt célja a foszfornak a balti-tengeri térségben található főbb 
forrásokból (trágya, szennyvíziszap és levágott állatok) való kinyerése 
és újrahasznosítható trágya előállítása. Célja továbbá területspecifikus 
trágyázási stratégiák kidolgozása annak érdekében, hogy az ásványi 
foszfortrágya bevitele tekintetében a  balti-tengeri régió, elsőként, 
önfenntartó régióvá válhasson.
Prioritási terület: NUTRI Finanszírozás
Foszfáttartalmú tisztítószerek 
betiltásaE projekt célja a balti-tengeri államok támogatása volt a 28E/7. sz. 
HELCOM-ajánlás végrehajtásában (nemzeti jogalkotás a mosószerekben 
és az automata mosogatógépekhez való mosogatószerekben használt 
foszfátok korlátozása érdekében), a politikai döntéshozók számára ké -
szített tájékoztató anyagok révén. A foszfátok mosószerekben történő 
használatának uniós szintű betiltását 2011-ben hagyták jóvá.A projekt kis költségvetését a Svéd 
Vegyianyag-ügynökség finanszírozta.
PRESTOA projekt célja a  Balti-tenger tápanyagszennyezésének csökkentése 
a szennyvízfeldolgozásban érintett operatív alkalmazottaknak, terve -
zőknek és egyetemi oktatóknak szóló oktatási programok, valamint 
szakmai tanulmányok készítése és kiválasztott fehéroroszországi 
szennyvíztelepekbe (Baranovichi, Hrodna, Molodechno és Vitebsk) 
történő beruházás révén.BSR OP
Összesen: 4,6
ERFA: 1,1
ENPI: 2,8
Baltic DealA projekt célja a mezőgazdasági üzemekből származó tápanyag 
lefolyása és szivárgása elleni küzdelem: a projektet öt gazdaszövetség 
kezdeményezte, önkéntes alapon történő részvétellel.BSR OP
Összesen: 3,8
ERFA: 3,0
A regionális 
tápanyagszennyezés felmérése 
és a  Fehéroroszországból 
a Balti-tengerbe történő 
tápanyagbevitel csökkentése 
szempontjából kiemelt 
fontosságú projektek 
feltérképezéseA projekt célja az Északi Dimenzió környezeti partnerség keretében a ki -
emelt fontosságú beruházások feltérképezése és helyi kapacitásépítés 
a Balti-tengerbe történő tápanyagbevitel csökkentése céljából, külön 
figyelmet szentelve a  mezőgazdaságnak, a  települési szennyvízkezelés -
nek és az iparnak, beleértve a foszfortartalmú mosószerek gyártását és 
használatát is.Finanszírozás: BSAP Fund, irányítás: 
NIB/NEFCO, Svédország és Finnország 
(beruházók): 0,25
Horizontális fellépés: Szomszédság
A Peipus-tó és környékének 
gazdasági és környezeti 
fenntarthatóságaA projekt célja a Peipus-tó medencéje környezeti állapotának javítása 
egyrészt a Pskov Oblastban található, meglévő szennyvíztisztító telepek 
renoválása, másrészt a Peipus-tó észt oldalán található kis kikötőkben 
új infrastruktúrák létrehozása révén.Észtország–Lettország–Oroszország OPV. melléklet
56 Mellékletek 
Az eutrofizációval foglalkozó BSR OP projektek (a kiemelteken kív ül)
(millió euró)
Az eutrofizációval foglalkozó BSR OP projektek (a kiemelteken kívül)Finanszírozási forrás és 
a finanszírozás összege 
(BSR  OP)
Baltic CompassA projekt a mezőgazdasági és a környezetvédelmi ágazattal való együttműködés 
révén kíván választ adni arra az igényre, hogy a Balti-tenger eutrofizációját 
transznacionális megközelítéssel kell csökkenteni.Összesen: 6,6
ERFA: 4,6
ENPI: 0,5
Baltic Compact A projekt agrár-környezetvédelmi tevékenységeket foglal magában.Összesen: 1,9
ERFA: 1,5
BERAS ( Baltic Ecological 
Recycling Agriculture and 
Society , Balti-tengeri 
ökológiai újrafeldolgozás 
a mezőgazdaságban és 
a társadalomban)A projekt célja az eutrofizáció csökkentése, a növényvédő szerek használatának 
beszüntetése és az élelmiszer-ipari ágazat globális felmelegedésre gyakorolt 
hatásának csökkentése.Összesen: 4,4
ERFA: 3,4
ENPI: 0,05
WaterpraxisA projekt célja a Balti-tenger állapotának javítása a vízgyűjtő-gazdálkodási 
tervek gyakorlati megvalósításának elősegítése révén a régióban.Összesen: 2,0
ERFA: 1,5
PURE ( Project on urban 
reduction of eutrophication , 
az eutrofizáció csökkentése 
települési szinten)A projekt célja beruházások előkészítése és végrehajtása az önkormányzatok 
szintjén, transznacionális együttműködés révén.Összesen: 3,2
ERFA: 2,0
ENPI: 0,5V. melléklet
57 A Bizottság  
válasza
Összefoglalás
V
A Bizottság ezeket a problémákat az első vízgyűjtő-gazdálkodási tervek1, illetve az első intézkedési programok2 értékelé -
sében olyan területként határozta meg, amelynek fejlesztése fontos feladatot jelent, és felszólította a tagállamokat, hogy 
a második vízgyűjtő-gazdálkodási tervben tegyék meg a szükséges intézkedéseket ebben a tekintetben.
VI
A Bizottság úgy ítéli meg, hogy fellépése helyénvaló volt. A Szerződés és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata alapján 
egyértelmű, hogy a Bizottság jelentős mérlegelési jogkörrel rendelkezik azon a téren, hogy – a Szerződések őreként 
eljárva – mikor indítja meg a kötelezettségszegési eljárásokat. Egyes esetekben alternatív eszközök vagy politikai párbe -
széd alkalmazásával nagyobb sikert lehet elérni, mint a kötelezettségszegési eljárás útján.
A Bizottság mindamellett a kötelezettségszegési eljárást is régóta és eredményesen alkalmazza a települési szennyvíz 
kezeléséről szóló irányelv végrehajtásának biztosítása érdekében.
VII
A nitrátokról szóló irányelv tagállamok általi végrehajtása bizonyos esetekben akadályokba ütközött, más esetekben 
azonban eredményesen lezajlott. Mindenesetre az átfogó tendencia szerint javult a nitrátkoncentráció átlagos szintje az 
Unióban és a Balti-térségben.
A kölcsönös megfeleltetési politika célja nem az, hogy kikényszerítse az uniós jogszabályok tagállami végrehajtását. 
A végrehajtás elmulasztása esetén a kötelezettségszegési eljárás jelenti a megfelelő eszközt.
A kölcsönös megfeleltetési mechanizmus keretében feltárt szabálytalanságok és az ezek kapcsán alkalmazott szankciók 
inkább a rendszer eredményes működéséről, mintsem annak elégtelenségéről tanúskodnak. A kölcsönös megfeleltetés 
csak a közvetlen kifizetésben részesülő vagy egyes vidékfejlesztési intézkedésekben – például agrár-környezetvédelmi 
intézkedésben – részt vevő gazdálkodókra alkalmazandó.
VIII
A Bizottság úgy véli, hogy a balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló uniós stratégia sikerrel hozzájárult a Balti-tenger kör -
nyezetvédelmének előmozdításához. A jelek szerint az új makroregionális megközelítés összességében értékes eszközt 
jelent a regionális problémák megoldása és a Balti-tenger mentén fekvő országok közötti együttműködés elmélyítése 
szempontjából.
1 http://ec.europa.eu/environment/water/water -framework/pdf/3rd_report/CWD-2012-379_EN -Vol2.pdf
2 http://eur -lex.europa.eu/legal -content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:52015DC0120&from=EN
A Bizottság válasza 58
Bevezetés
09
Mind a víz-keretirányelv, mind a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv intézkedési programját ésszerűsítették egy 
2016. márciusra tervezett közös jelentés kidolgozása érdekében. A két keretirányelv tagállamok által bejelentett intézkedési 
programjainak szem előtt kell tartaniuk a HELCOM és a nemzetközi megállapodások keretében fennálló kötelezettségeket.
13
Az EMVA mind a 2007–2013, mind a 2014–2020 közötti programozási időszakban a vidékfejlesztés egyik fő célkitűzéseként 
határozta meg a vízgazdálkodást. Ezek a célkitűzések különféle, többek között nem területalapú intézkedések (például beru -
házás és képzés) útján valósíthatók meg.
A 2007–2013 közötti időszak tekintetében csak a tengelyek és az intézkedések szintjén állnak rendelkezésre a pénzügyi jutta -
tásokra vonatkozó információk. A 2014–2020 közötti időszak esetében az információk az intézkedések és a kiemelt területek 
(illetve – például a vízgazdálkodáshoz kapcsolódó prioritás esetében – a prioritási területek) szintjén érhetők el, ami lehetővé 
teszi a célkitűzésekhez közvetlenül kapcsolódó adatok lekérését.
Észrevételek
18
A Bizottság megjegyzi, hogy bár a HELCOM tápanyag-csökkentési célkitűzései bevált gyakorlatnak tekintendők, a balti tag -
államoktól nem várható el jogszerűen, hogy a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv szerinti, 2012. októberi jelentés -
tételük keretében beszámoljanak a 2013. októberi HELCOM miniszteri ülésen elfogadott tápanyag-csökkentési célkitűzések 
terén elért eredményeikről. A Bizottság mindamellett a gyakorlatban örömmel venné, ha a tengervédelmi stratégiáról szóló 
keretirányelv keretében 2016. márciusig kidolgozandó tagállami intézkedési programok szintén hozzájárulnának a tagálla -
mok HELCOM-kötelezettségvállalásainak teljesítéséhez.
28
A víz-keretirányelv és a HELCOM ugyanazt a célt tűzte ki: nevezetesen a Balti-tenger eutrofizációjának megállítását. Ha 
a víz-keretirányelv szerint sikerülne megfelelő eredményt elérni, azzal a HELCOM-célkitűzést is teljesítettnek lehetne tekin -
teni. Lengyelországnak kiegészítő intézkedéseket kell tennie, de nemcsak a HELCOM, hanem egyben a víz-keretirányelv 
célkitűzéseinek teljesítése érdekében is.
Lengyelország az első vízgyűjtő-gazdálkodási terv kapcsán nem állapított meg kellőképpen szigorú, a víz-keretirányelvvel 
összhangban álló és az ezen irányelv szerinti jó ökológiai állapotnak megfelelő határértékeket a foszfát tekintetében, hanem 
korábbi szabványokat használt: emiatt tűnhet úgy, hogy a HELCOM normái szigorúbbak. Lengyelországnak ki kell igazíta -
nia ezt a látszólagos anomáliát: olyan, a víz-keretirányelvnek megfelelő foszfát-határértékeket kell előírnia és alkalmaznia 
a második vízgyűjtő-gazdálkodási terv intézkedési programjainak meghatározása során, amelyek mind a belvizekben, mind 
a tengervizekben csökkentik a foszfát koncentrációját.
31
A tagállamoknak a második vízgyűjtő-gazdálkodási terv keretében történő jelentéstétel során el kell végezniük a tápanyag -
mennyiség változásának elemzését, ezáltal a Bizottság jobban nyomon követheti, hogy a tagállamok milyen mértékben 
csökkentik a tápanyagszennyezést a következő két jelentéstételi időszakban.
A második vízgyűjtő-gazdálkodási terv keretében a tagállamoknak jelentést kell tenniük arról is, hogy a nitrátokról szóló ren -
delet végrehajtása révén milyen mértékben csökkenthető a mezőgazdasági tápanyagszennyezés, illetve milyen további alap -
vető és kiegészítő intézkedéseket programoznak a víz-keretirányelv keretében e probléma megoldása érdekében. Ez segít 
a tagállamoknak és a Bizottságnak annak felmérésében, hogy a jövőben mely területen lesz szükség további fellépésekre.
A Bizottság válasza 59
34
A Bizottság arra számít, hogy a vízgyűjtő-gazdálkodási tervben szereplő intézkedések részeként áttekintik és szükség 
esetén felülvizsgálják a települési szennyvíz kezelésére kiadott engedélyeket annak biztosítása érdekében, hogy a tele -
pülésszennyezés olyannyira lecsökkenjen, hogy az összes víztest jó állapotba kerülhessen. Egyes vizekben ez a foszfátok 
tekintetében 1 mg/l koncentrációt jelenthet, más területeken (sűrűbben lakott területeken vagy ahol a szennyvíz nem 
hígul fel kellőképpen) azonban szigorúbb, például 0,5 mg/l vagy ennél is alacsonyabb határértékre lehet szükség.
41
A tagállamok által a tápanyag-csökkentési célok elérése érdekében kidolgozott, saját vízgyűjtő-gazdálkodási terveiken 
alapuló tervek nem kifejezetten ambiciózusak, mert nagyobbrészt csak azokat az „alapvető intézkedéseket” tartalmaz -
zák, amelyeket az uniós irányelveknek a tápanyagszennyezést okozó konkrét tevékenységek (elsősorban a települési 
szennyvíz és a mezőgazdaság) tekintetében való végrehajtása érdekében már hatályba léptettek, és nem határozzák 
meg, hogy ezeket az intézkedéseket hogyan kívánják megerősíteni annak érdekében, hogy a jó állapottal összeegyeztet -
hető tápanyagértékeket érjenek el. Kevés esetben foglaltak bele ezekbe a tervekbe a víz-keretirányelv 11. cikke (3) bekez -
désének h) pontja értelmében a diffúz szennyezőforrások csökkentésére irányuló új intézkedéseket (különös tekintettel 
a diffúz foszfátforrások csökkentését célzó intézkedésekre), és kevéssé kézzelfoghatóan határozzák meg a kiegészítő 
intézkedések átfogó várható eredményét. A Bizottság ezeket a problémákat az első vízgyűjtő-gazdálkodási tervek3, illetve 
az első intézkedési programok4 értékelésében olyan területként határozta meg, amelynek fejlesztése fontos feladatot 
jelent, és felszólította a tagállamokat, hogy a második vízgyűjtő-gazdálkodási tervben tegyék meg a szükséges intézke -
déseket ebben a tekintetben.
Lásd a Bizottság 30. bekezdésre adott válaszát is.
46
A Bizottság úgy véli, hogy Németország és Finnország a bizottsági megfelelőségértékelési módszertan szerint megfe -
lel az irányelvnek, mivel 99%-os vagy azt meghaladó megfelelési arányt érnek el. A többi négy balti tagállam, amelyet 
a Bizottság 2012-ben felszólított az irányelv maradéktalan végrehajtására, szintén magas (89%-os vagy annál magasabb) 
megfelelési szintet ért el.
47
Az egyedi vagy más megfelelő rendszerek használatát a Bizottság nem tekinti automatikusan kötelezettségszegésnek, 
hiszen ezt a lehetőséget az irányelv kínálja fel. Az egyedi vagy más megfelelő rendszerek nagyarányú igénybevétele 
azonban a gyűjtőrendszerekkel kapcsolatos problémákra utalhat, ezért a Bizottság nyomon követi és megvizsgálja az 
ilyen helyzeteket (további részletekért lásd a 48. bekezdésre adott választ).
3 http://ec.europa.eu/environment/water/water -framework/pdf/3rd_report/CWD-2012-379_EN -Vol2.pdf
4 http://eur -lex.europa.eu/legal -content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:52015DC0120&from=EN
A Bizottság válasza 60
48
A Bizottság az úgynevezett kísérleti eszköz (EU Pilot) segítségével vizsgálja az egyedi vagy más megfelelő rendszerek 
alkalmazását, azaz a tagállamok által használt egyedi vagy más megfelelő rendszerek típusait, nyilvántartásba vételét, 
engedélyezését és ellenőrzését. A Bizottság ezenfelül már évek óta figyelemmel követi az egyedi vagy más megfelelő 
rendszerekkel kapcsolatos helyzetet, mivel azokat belefoglalta a 15. cikk szerinti jelentéstételi táblázatba. Ezen túlme -
nően a 2007-ben közzétett „Terms and Definitions of the Urban Waste Water Treatment Directive” (a települési szennyvíz 
kezeléséről szóló irányelvben szereplő fogalmak és fogalommeghatározások) című iránymutatás is tartalmaz egy egyedi 
vagy más megfelelő rendszerekkel foglalkozó szakaszt.
49
A Bizottság úgy döntött, hogy elfogadja, hogy a 100%-os megfelelés elérése sem nem valószínű, sem nem reális, ezért 
a Számvevőszék által említett két szabvány bevezetése révén csökkentette azon esetek számát, amelyekben kötelezett -
ségszegési eljárást indított. Ezt a módszertant az Európai Unió Bírósága is elfogadta (lásd a C-395/13. sz., Bizottság kontra 
Belgium ügyben hozott ítélet 33–38. pontját).
51
A Bizottság rámutat, hogy már 2010 előtt tudomása volt Lengyelország döntéséről, de nem volt jogilag olyan hely -
zetben, hogy azt megkérdőjelezhesse, vagy hogy 2010 előtt meg tudja jósolni, hogy Lengyelország milyen arányban 
nem fog megfelelni az irányelvnek. Az irányelv egyértelműen mindkét lehetőséget nyitva hagyja a tagállamok előtt, 
és Lengyelország jogszerűen választotta az 5. cikk (4) bekezdésében foglalt lehetőséget, még ha annak teljesítése 
nem is volt reális, hiszen Lengyelország a döntése következtében nem élhetett a csatlakozási szerződésben biztosított 
határidő-meghosszabbítással.
52
A Bizottság fokozódó figyelemmel és aggodalommal követte az irányelv lengyelországi végrehajtását, mivel világossá 
vált, hogy azt alapvetően nem tervezték meg kellő alapossággal. Ebben a kérdésben a Bizottságot még a jogalap megvá -
lasztása aggasztotta legkevésbé, és az semmiképpen nem indokolhatja a nemzeti szintű koordinált fellépés hiányát.
A Bizottság 2011 óta rendszeresen hangoztatja, hogy a tervezett beruházások nem fogják lehetővé tenni, hogy Lengyel -
ország teljesítse az irányelv követelményeit. Lengyelország ráadásul csak előzetes beruházási terveket (főtervet) nyújtott 
be, és mindeddig nem kezdte meg a vonatkozó KPOŚK (2010) terv szerinti munkát. A Bizottság még sem a 2014. februári 
előzetes főtervet, sem a 2015. májusi végleges verziót nem fogadta el.
56
A szennyvíztisztító telepek hosszú élettartamú infrastruktúrák, ezért nehéz rövid távon értékelni azok méretének megfe -
lelőségét. A telepek méretét általában több tényező határozza meg: ilyen többek között a biztonsági ráhagyás, az idősza -
kos tevékenységek és ingadozások (például a turizmus vagy nagy esőzések) kezelésére való kapacitás, illetve a népesség -
növekedés miatti esetleges jövőbeni rákötések lehetőségének biztosítása.
Ezenfelül egy minimális mennyiségű tiszta víz jelenléte nem káros, mivel meggátolja a szennyvíz fertőzővé válását és 
ennek nyomán az emberi egészségre veszélyes kén-hidrogének termelődését.
A Bizottság válasza 61
58
A jogszabályokat a csatlakozó országok esetében még a csatlakozás előtt értékelték, és a meglévő uniós joganyag (töb -
bek között a 91/271/EGK irányelv) tekintetében a csatlakozási követelményeknek megfelelőnek és teljesnek találták.
59
A tagállamok szabadon választhatnak az 5. cikk (2) és (4) bekezdésének alkalmazása között, és a csatlakozási szerződés 
rendelkezései nem korlátozzák őket ebben a döntésükben.
60
A Bizottság Lengyelország csatlakozását követően fokozatosan elkezdte feltárni a települési szennyvíz kezeléséről szóló 
irányelv lengyelországi végrehajtása terén tapasztalt problémákat, és 2007 óta rendszeresen elvégzi az uniós társfinan -
szírozásra benyújtott projektek bővített átvilágítását. A Bizottság 2010-ben – amikor elegendő információ állt rendelkezé -
sére annak igazolására, hogy a végrehajtás terén komoly problémák mutatkoznak – hivatalosan is felvette a kapcsolatot 
a lengyel hatóságokkal ebben a kérdésben. Meg kell ismételni, hogy Lengyelország jóval szélesebb körű és alapvetőbb 
problémákkal küzdött, mint az 5. cikk (2) és (4) cikkének alkalmazása közötti választás: gondot jelentett a települések 
helytelen elhatárolása, a megfelelési adatok hiányos vagy következetlen bejelentése, az egyértelmű és koherens tervezés 
hiánya, valamint a kizárólag 15 000 LE feletti mennyiség kezelésére alkalmas szennyvíztisztító telepekre irányuló beruhá -
zások önkényes leállítása.
61
Annak ellenére, hogy a Bizottság többször kérte Lengyelországot, hogy nyújtson be koherens adatokat a települési 
szenny  víz kezeléséről szóló irányelv végrehajtásának állapotáról és a tervezett kapcsolódó fellépésekről (és ezen belül 
olyan adatokat, amelyek bizonyítják, hogy a tagállam teljesíti az 5. cikk (2) vagy (4) bekezdésének feltételeit), Lengyel -
ország nem tett eleget ennek a kérésnek. A Bizottság hangsúlyozni kívánja, hogy a vele folytatott levelezés nyomán 
Lengyelország maga döntött az 5. cikk (2) bekezdésének alkalmazása mellett. 2012-ben, a 2014–2020 közötti progra -
mozási időszakról szóló tárgyalások során a Bizottság felkérte Lengyelországot, hogy készítse el a települési szennyvíz 
kezeléséről szóló irányelv végrehajtásának főtervét, amelyet a Bizottság megvizsgál annak biztosítása érdekében, hogy 
a 2014–2020 közötti programozási időszakban az uniós társfinanszírozást olyan projekteknek ítéljék oda, amelyek össz -
hangban vannak a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvvel, és amelyek a leginkább hozzájárulnak a végrehajtási 
hiányosságok felszámolásához.
62
A Bizottság most ismét aktiválta a 17. cikk szerinti jelentéseket, hogy megtudja, hogy a megfelelést még el nem ért tele -
pülések mikor teljesítik az előírt feltételeket.
A 17. cikk szerinti új sablon segítségével a Bizottság megpróbált úgy egyensúlyozni, hogy jobban megismerhesse a tagál -
lamokban fennálló helyzetet, ugyanakkor ne növelje az azokra háruló adminisztratív terhet. A legtöbb tagállam pozitívan 
reagált, és az új formátum szerint tett jelentést. A tagállamoknak ezenfelül a jelentéstételi táblázatban módjukban áll 
ismertetni az egyes projekteket. A Bizottság a 15. cikk alapján ismeri a tisztítatlanul kiengedett szennyvíz mennyiségét, és 
így látja, hogy mekkora utat kell még megtenni a megfelelés eléréséig. Ezután a tagállamok feladata, hogy kidolgozzanak 
egy, a megfelelés mihamarabbi elérését lehetővé tevő, a helyzethez igazodó projektet. A Bizottság nem kívánja növelni 
a tagállamok jelentéstételi kötelezettségeit, mivel semmi szükség nincsen a csatornák településenkénti hosszára vonat -
kozó uniós szintű adatokra.
A Bizottság válasza 62
63
A Bizottság jelentős mozgástérrel rendelkezik ezekben a kérdésekben, és maga választhatja meg a legmegfelelőbb esz -
közt. Ebben az esetben a Bizottság úgy döntött, hogy a tagállamokkal folytatott találkozók útján vállal szerepet a tele -
pülési szennyvíz kezelését illetően, és jobbnak látta, ha a hivatalos eljárások megindításával megvárja, amíg kellő számú 
tagállam esetében kellő számú határidő lejár. Az eredeti határidő (2004-től 2006 végéig) alapján indított EU Pilot eljárások 
csak három tagállamot érintettek volna, köztük Lengyelországot. A hatékonyság érdekében a Bizottság ezért úgy dön -
tött, hogy megvárja a következő jelentéstételi kör eredményeit, amelyben már több tagállam és település vett részt.
A Bizottság ezért úgy ítéli meg, hogy helyesen járt el. A Szerződés és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata alapján egyér -
telmű, hogy a Bizottság jelentős mérlegelési jogkörrel rendelkezik azon a téren, hogy – a Szerződések őreként eljárva – 
mikor indítja meg a kötelezettségszegési eljárásokat. Egyes esetekben alternatív eszközök vagy politikai párbeszéd 
alkalmazásával nagyobb sikert lehet elérni, mint a kötelezettségszegési eljárás útján.
Végezetül a Bizottság az EU Pilot és a kötelezettségszegési eljárások megindítása során figyelembe vette az eltérő végre -
hajtási időszakokat (az EU-15 esetében 14 év, a 2004-ben csatlakozott tíz tagállam esetében 3–11 év).
A Bizottság mindamellett a kötelezettségszegési eljárást is régóta és eredményesen alkalmazza a települési szennyvíz 
kezeléséről szóló irányelv végrehajtásának biztosítása érdekében (például Franciaország, Belgium és az Egyesült Királyság 
esetében).
64
A települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv mellékletének 2. táblázata meghatároz bizonyos teljesítendő minimum -
követelményeket, az irányelv azonban meghagyja a lehetőséget a tagállamoknak arra, hogy azoknál szigorúbb szab -
ványokat alkalmazzanak. Ezekre a szigorúbb normákra a víz-keretirányelvnek való megfelelés elérése érdekében lehet 
szükség.
69
A Bizottság megjegyzi, hogy a Kalinyingrád térségében végrehajtott vízügyi és környezetvédelmi szolgáltatási projekt – 
a vízügyi összetevői tekintetében – várhatóan 2016 során kezdi meg teljes körű működését.
76
A vizeket az extenzív művelésű, kismértékben műtrágyázott földterületeken is érheti tápanyagszennyezés. A nitrátokról 
szóló irányelv értelmében az egyedi intézkedéseknek a szennyezés kockázatának kitett vizekre is ki kell terjedniük.
Egyes területeken mind a nitrátokról szóló irányelvre, mind a víz-keretirányelvre szükség van a vizek jó állapotba hozásá -
hoz szükséges tápanyagszint-csökkentés eléréséhez.
79
Az ásványi műtrágyákból származó nitrogének alkalmazása önmagában nem használható annak alátámasztására, hogy 
a követelmények nem érik el a kívánt hatást, így ez a mutató óvatosan kezelendő. A nitrogénszint teljes csökkenése vagy 
teljes túllépése (az összes forrás figyelembevételével) megfelelőbb mutatót jelent.
A Bizottság válasza 63
80
A Bizottság szerint az év bizonyos szakaszában előírt műtrágya-használati tilalomhoz hasonló intézkedések eredménye -
sen ellenőrizhetők, amennyiben az ellenőrzéseket megfelelő időben végzik el.
A műtrágya-használati tervek és naplók – a kiegyensúlyozott műtrágyázást és az ellenőrzések megkönnyítését elősegítő 
bevett gyakorlatként – a nitrátokról szóló irányelv több cselekvési programjának is részét képezik.
84
A Bizottság hangsúlyozza, hogy a kölcsönös megfeleltetés nem az uniós környezetvédelmi jog végrehajtását célzó 
mechanizmus, hanem többek között azt a célt szolgálja, hogy „a KAP jobban megfeleljen a társadalmi elvárásoknak”  (lásd 
az 1306/2013/EU rendelet (54) preambulumbekezdését). A kölcsönös megfeleltetés a közös agrárpolitika (KAP) keretében 
teljesített kifizetéseket bizonyos szabályok betartásához köti, azaz e szabályok megsértése esetén csökken a KAP-kifize -
tések szintje. A kölcsönös megfeleltetésnek elvben a meglévő ellenőrzési rendszereket kellene használnia. Mindamellett 
abban az esetben is biztosítania kell egy minimális szintű ellenőrzést, ha az ágazati jogszabályokra vonatkozó ellenőrzési 
rendszerek nem kellőképpen eredményesek.
86
A tagállamok szabadon határozhatják meg a jó mezőgazdasági és környezeti állapotra (GAEC) vonatkozó szabványaikat 
oly módon, hogy azok lehetővé tegyék a szabvány céljának elérését. Ami az említett GAEC-szabványt („A vízfolyások 
mentén védelmi sávok kialakítása”) illeti, annak célja a védelmi sávok létrehozása és karbantartása, nem pedig általá -
nosságban a műtrágya használata a mezőgazdasági területeken. Az említett GAEC hatálya a nitrátérzékeny területeken 
belülre és kívülre egyaránt kiterjed. Ezenkívül a nitrátokról szóló irányelvből eredő egyes követelmények az 1. (a korábbi 
4.) jogszabályban foglalt gazdasági követelmény útján is a kölcsönös megfeleltetés hatálya alá tartoznak.
87
Az említett, 2012. január 1. óta alkalmazandó (lásd a 73/2009/EK rendelet 149. cikkét) GAEC védelmi sávokra vonatkozó 
rendelkezés a nitrátokról szóló irányelvből eredő követelményekre hivatkozik, és azokat ülteti át az 1306/2013/EU rendelet 
94. cikke értelmében a nitrátérzékeny területeken kívül eső mezőgazdasági területekre, szem előtt tartva a helyi viszo -
nyokat. Ennek megfelelően a követelmények meghatározása terén tapasztalt, a Számvevőszék által is említett eltérések 
magából a nitrátokról szóló irányelvből erednek, és (a tagállamok nézőpontja szerint) a helyi viszonyok sokféleségét 
tükrözik.
90
A kölcsönös megfeleltetési mechanizmus keretében feltárt szabálytalanságok és az ezek kapcsán alkalmazott szankciók 
inkább a rendszer eredményes működéséről, mintsem annak elégtelenségéről tanúskodnak. A trágyatárolás hiánya pél -
dául továbbra is problémát jelent a nitrátérzékeny területek esetében, és ezt a kötelezettségszegést a Bizottság a kölcsö -
nös megfeleltetés keretében követi nyomon: ez magyarázza a nagyarányú nemmegfelelést (lásd még a 93. bekezdést).
A Bizottság válasza 64
91
A 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó vidékfejlesztési programoknak több tengely mentén is hozzá kellett járulniuk 
a vidékfejlesztési célkitűzésekhez. A végrehajtott – többek között agrár-környezetvédelmi – intézkedések és műveletek 
némelyike egy fő célkitűzésre irányult, sokat azonban úgy alakítottak ki, hogy több célkitűzés teljesítését is lehetővé 
tegyék, ami nem csökkenti ezen intézkedések eredményességét, és segít a költséghatékonyság növelésében.
A számos gazdálkodó által óriási területeken végrehajtott agrár-környezetvédelmi intézkedések az érintett területeken 
hozzájárulhatnak a víz állapotának javításához is.
A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó programok elfogadása során a Bizottság megjegyezte, hogy a tagállamoknak 
jobban ki kell használniuk a célzott tervezés lehetőségét, többek között a vízügyi kérdésekben is.
92
A 2007–2013 közötti programozási időszakban többek között a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek és a vidékfejlesztési prog -
ramok elfogadásának ütemezésében tapasztalt eltérések miatt fordulhatott elő, hogy az agrár-környezetvédelmi intézke -
dések földrajzi hatálya nem mindig egyezett meg a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek hatókörébe tartozó területekkel.
Ezenfelül nem szabad elfelejteni, hogy a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek által gyakran referenciaként használt kötelező 
követelményeknek való megfelelés nem biztosítható agrár-környezetvédelmi eszközökkel, amelyek csak a kötelező köve -
telményeken túlmutató, önkéntes fellépéseket támogathatják.
Ezen túlmenően a programozási időszak során a tagállamoknak lehetőségük volt programjaik tartalmának, illetve az 
azokban foglalt pénzügyi előirányzatoknak a módosítására. A javasolt módosításoknak összhangban kell lenniük a prog -
ram átfogó célkitűzésével és stratégiájával. E mechanizmus útján a tagállamoknak lehetőségük nyílt a programnak 
a vízgyűjtő-gazdálkodási tervvel való összehangolására, ha ilyen rendelkezésre állt. 2009-ben a KAP állapotfelmérése és 
az európai gazdaságélénkítési terv következtében még inkább megerősítették a vidékfejlesztési kihívások egyikeként 
azonosított vízgazdálkodásra irányuló célkitűzést.
93
2004–2006 között a Bizottság felszólította az új balti tagállamokat (Észtországot, Lettországot, Litvániát és Lengyelorszá -
got), hogy vezessenek be különleges támogatást annak elősegítésére, hogy a trágyatároló létesítmények megfeleljenek 
a vízvédelmi szabványoknak.
94
A 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó vidékfejlesztési program több olyan intézkedést is tartalmazott, amely a trágya -
tároló létesítményekre irányuló beruházásokhoz kapcsolódott.
Többek között a tagállamok csak akkor támogathatták a gazdaságokban való trágyatárolás javítását célzó beruházásokat, 
ha azok célja a nitrátokról szóló irányelvet végrehajtó tagállami jogszabályokból eredő új közösségi szabványoknak való 
megfelelés elérése volt, és ezeket is csak a szabványok jogerőre emelkedésétől számított 36 hónapos korlátozott türelmi 
időszak erejéig.
A Bizottság válasza 65
95
A Bizottság úgy véli, hogy az agrár-környezetvédelmi intézkedések sokfélesége miatt azok között egyszerűbb és össze -
tettebb műveletek egyaránt megtalálhatók, amelyek egyformán a környezet védelmét és javítását szolgálják. Ennek 
köszönhetően a kedvezményezettek saját szükségleteik és az adott környezeti nyomás függvényében választhatják meg 
az alkalmazandó műveleteket.
A támogatás szintje mindig a kötelezettségvállalások szintjével arányos, és az azok miatt elszenvedett bevételkiesésért és 
többletköltségekért nyújt ellentételezést.
Az alacsony kihasználtság a műveletek összetettségén kívül más tényezőkkel, például a támogatás elégtelen nép -
szerűsítésével, a tudásátadás túl alacsony szintjével vagy a tanácsadó szolgáltatások kismértékű kihasználásával is 
magyarázható.
Az agrár-környezetvédelmi intézkedéseknek az intenzív mezőgazdasági művelés alá tartozó területeken való alacsony 
kihasználtsága volt az egyik oka annak, hogy a Bizottság 2011-ben javaslatot tett a KAP első pillérének „kizöldítésére”, 
hogy ezáltal olyan egyszerű, általános és nem kötelező intézkedések útján érje el ezeket a területeket, amelyeknek a kör -
nyezeti hatását célzottabb agrár-környezetvédelmi intézkedésekkel kell fokozni.
A 2014–2020 közötti időszakban a Bizottság ösztönözte az intézkedések célzottabb kialakítását: Lengyelország és Finnor -
szág ennek megfelelően is járt el.
Lásd még a Bizottság 92. bekezdésre adott válaszát.
98
A legtöbb tagállam mindkét programozási időszakban más (például agrár-környezetvédelmi és éghajlatvédelmi jellegű) 
intézkedések mellett döntött a vízgazdálkodási prioritásokhoz kapcsolódó célok és célkitűzések elérése érdekében. 
A vízminőséggel és vízgazdálkodással összefüggő célkitűzések és mutatók mindkét időszakban azt támasztják alá, hogy 
a tagállamok még a víz-keretirányelv szerinti kifizetésekkel kapcsolatos intézkedés végrehajtása nélkül is beprogramoz -
nak az e célkitűzések és mutatók elérésére irányuló fellépéseket.
A 2007–2013 közötti időszakban a vízgyűjtő-gazdálkodással kapcsolatos kötelező intézkedések hiánya és a kapcsolódó 
intézkedések meghatározásának nehézségei jelentették az egyik fő akadályt a szóban forgó intézkedés alkalmazása 
terén.
99
Ami a vízvédelmi bírságok alkalmazását illeti, a tagállamok (a kölcsönös megfeleltetés szabályain túlmenően) maguk 
dönthetnek azok alkalmazásáról, amennyiben azt szükségesnek látják, és ha megállapítható a szennyezéssel kapcsolatos 
egyedi felelősség.
A Bizottság úgy véli, hogy nem gátolják inherens nehézségek a „szennyező fizet” elv mezőgazdaságban való alkalma -
zását. Lehetőség lenne például műtrágya- vagy trágyaadó kivetésére. A nitrátokkal kapcsolatos ambiciózus cselekvési 
programok és a víz-keretirányelv alapvető intézkedései egyértelmű szabályokat biztosíthatnának a szennyezés forrásnál 
való csökkentéséhez.
A Bizottság válasza 66
100
Az 1305/2013/EU rendelet rendelkezik a vidékfejlesztésre irányadó különös előzetes feltételekről. A vízügyi ágazatra 
vonatkozó (az 5. prioritás szerint programozott beruházásokra alkalmazandó) előzetes feltételek előírják egyfelől a víz -
díj-megállapítási politika kialakítását, másfelől pedig azt, hogy a különféle vízhasznosítási célok megoszlása a programok 
által támogatott beruházások céljára készített, jóváhagyott vízgyűjtő-gazdálkodási tervben meghatározott mértékben, 
megfelelően hozzájáruljon a vízszolgáltatások költségeinek megtérüléséhez.
A vidékfejlesztés terén előírt további előzetes környezetvédelmi feltételek a jó mezőgazdasági és környezeti állapothoz, 
a műtrágyákra és a növényvédő szerekre vonatkozó minimumkövetelményekhez, az energiahatékonysághoz és a meg -
újuló energiához kapcsolódnak.
102
Bizonyos vidékfejlesztési intézkedések nem hajthatók végre, amennyiben nincsenek hatályban a vonatkozó jogalapok. 
Ez vonatkozik a víz-keretirányelv szerinti kifizetésekkel kapcsolatos intézkedésre is, amely csak a vízgyűjtő-gazdálkodási 
tervek és a kapcsolódó intézkedési programok kidolgozása után hajtható végre. Mindazonáltal a programozási időszak 
során a tagállamoknak lehetőségük van programjaik módosítására.
Ami az alapkövetelményekre vonatkozó jogszabályok módosítását illeti, ha az intézkedések végrehajtása során változnak 
a vonatkozó alapkövetelmények, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy intézkedéseik tartalma (például adott esetben 
a kötelezettségvállalások vagy a támogatások szintje) tükrözze ezeket a változásokat.
105
A balti-tengeri stratégia esetében a tagállamok nagyon laza irányítási struktúrát választottak. A közös munka a szak -
politikai területekkel és a horizontális fellépésekkel foglalkozó koordinátorok hálózatán alapul. A cél a következetesség 
biztosítása a balti-tengeri stratégia összes prioritása tekintetében. Nem hoztak létre új intézményt vagy tanácsi formációt. 
A választott irányítási struktúra nem túl összetett és jár túlzott terhekkel.
A jelek szerint a makroregionális megközelítés összességében értékes eszközt jelent az egész Uniónak csak egy részét 
lefedő, kisebb földrajzi terület regionális problémáinak megoldása szempontjából. A Bizottság úgy véli, hogy a balti-ten -
geri régió fejlesztésére irányuló uniós stratégia sikerrel hozzájárult a Balti-tenger környezetvédelmének előmozdításához.
107
A projektfejlesztők szabadon dönthetnek a kiemelt státusz kérelmezéséről. A balti-tengeri stratégiára vonatkozó cselek -
vési terv ismerteti a vonatkozó eljárást és a kérelemhez szükséges formanyomtatványt. A státusz elnyeréséhez a szakpo -
litikai terület vagy a horizontális fellépés koordinátorának rövid értékelést kell készítenie: az értékelési kritériumok közé 
tartozik többek között a kiemelt fellépés makroregionális hatása és a balti-tengeri stratégia célkitűzéseihez, mutatóihoz 
vagy céljaihoz való hozzájárulása. A Bizottság minden kérelemről belső konzultációt folytat, és végül a nemzeti koordiná -
torok csoportja hagyja jóvá a kiemelt státuszt. A szakpolitikai terület vagy a horizontális fellépés koordinátorai támogat -
ják, hogy a projektfejlesztők kiemelt státuszt kérelmezzenek.
108
A Bizottság megjegyzi, hogy a projektfejlesztők nagy érdeklődést tanúsítanak a kiemelt státusz elnyerése iránt, feltehetőleg 
azért, mert az elősegíti a finanszírozás mobilizálását a makroregionális projektek számára, és fokozza munkájuk láthatóságát.
A Bizottság úgy véli, hogy az egyes kiemelt projektek bizonyíthatóan hozzájárulnak a tápanyagcsökkentéshez. A kiemelt 
projekteknek sokféle célt kell szolgálniuk: új hálózatok kiépítését, tapasztalatcserét, a kapacitásépítés elősegítését, a több -
szintű kormányzás megkönnyítését és kísérleti beruházások végrehajtását. Az eredmények és a szakpolitikai célkitűzésekre 
gyakorolt hatások azonban csak hosszú távon lesznek értékelhetők. Ilyen értelemben még a kisebb léptékű projektek is 
jelentős mértékben ösztönözhetik a fejlődést. A PRESTO projekt például azon túl, hogy szennyvíztisztítási technológiákba 
ruházott be, figyelmet fordított a szennyvíztisztító telepek személyzete és tervezői, valamint a szennyvízkezeléssel foglalkozó 
jövőbeni mérnökök képzését végző egyetemi oktatók kompetenciáinak növelésére is.
A Bizottság válasza 67
A Bizottság közös válasza a 111. és a 112. bekezdésre
A Bizottság jobban szerette volna, ha a balti-tengeri stratégiát erősebben beágyazták volna az európai strukturális és beru -
házási alapok által a balti-tengeri régióban végrehajtott programokba. A Bizottság megjegyzi, hogy az érintett tagállamok és 
régiók más-más mértékű kötelezettségvállalást tettek a stratégia tekintetében, ami eltérő nemzeti és regionális prioritásokat 
tükröz.
A programok mindamellett lehetőséget biztosítanak a balti-tengeri stratégia végrehajtásának finanszírozására. Litvánia 
például a kiválasztási folyamat során elsőbbséget biztosít azoknak a projekteknek, amelyek hozzájárulnak a balti-tengeri stra -
tégiához (a hangsúly az együttműködésen és a nemzetközi partnerségen van), és szükség esetén konkrét pályázatok kiírását 
tervezi. Svédország szintén azt tervezi, hogy a balti-tengeri stratégiához kapcsolódó kiválasztási szempontokat vezet be, és 
hogy a stratégia cselekvési tervében foglaltakkal összhangban irányozza elő a forrásokat az egyes kezdeményezési terüle -
tek, illetve projektek számára. A programok konkrét végrehajtási folyamata fogja megmutatni, hogy ezeket a lehetőségeket 
milyen mértékben használják ki.
Következtetések és ajánlások
115
A víz-keretirányelv és a HELCOM ugyanazt a célt tűzte ki: nevezetesen a Balti-tenger eutrofizációjának megállítását. Ha 
a víz-keretirányelv szerint sikerülne megfelelő eredményt elérni, azzal a HELCOM-célkitűzést is teljesítettnek lehetne 
tekinteni.
A tagállamok által a tápanyag-csökkentési célok elérése érdekében kidolgozott, saját vízgyűjtő-gazdálkodási terveiken 
alapuló tervek nem kifejezetten ambiciózusak, mert nagyobbrészt csak azokat az „alapvető intézkedéseket” tartalmazzák, 
amelyeket az uniós irányelveknek a tápanyagszennyezést okozó konkrét tevékenységek (elsősorban a települési szennyvíz 
és a mezőgazdaság) tekintetében való végrehajtása érdekében már hatályba léptettek, és nem határozzák meg, hogy ezeket 
az intézkedéseket hogyan kívánják megerősíteni annak érdekében, hogy a jó állapottal összeegyeztethető tápanyagér -
tékeket érjenek el. Kevés esetben foglaltak bele ezekbe a tervekbe a víz-keretirányelv 11. cikke (3) bekezdésének h) pontja 
értelmében a diffúz szennyezőforrások csökkentésére irányuló új intézkedéseket (különös tekintettel a diffúz foszfátforrások 
csökkentését célzó intézkedésekre), és kevéssé kézzelfoghatóan határozzák meg a kiegészítő intézkedések átfogó várható 
eredményét. A Bizottság ezeket a problémákat az első vízgyűjtő-gazdálkodási tervek5, illetve az első intézkedési programok6 
értékelésében olyan területként határozta meg, amelynek fejlesztése fontos feladatot jelent, és felszólította a tagállamokat, 
hogy a második vízgyűjtő-gazdálkodási tervben tegyék meg a szükséges intézkedéseket ebben a tekintetben.
116
2012 októberében a tagállamok a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv értelmében benyújtották környezetvédelmi 
céljaikat a Bizottságnak. Egyes tagállamok ambiciózusabb, mások kevésbé jelentős nyomáscsökkentési célokat tűztek ki 
a tápanyagbevitel és -terhelés terén (lásd még a 17. bekezdést).
5 http://ec.europa.eu/environment/water/water -framework/pdf/3rd_report/CWD-2012-379_EN -Vol2.pdf
6 http://eur -lex.europa.eu/legal -content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:52015DC0120&from=EN
A Bizottság válasza 68
1. ajánlás a)
A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást, és úgy véli, hogy azt a víz-keretirányelv tekintetében már végrehajtotta, a tengervé -
delmi stratégiáról szóló keretirányelv tekintetében pedig végre fogja hajtani.
A víz-keretirányelv keretében a második vízgyűjtő-gazdálkodási terv kapcsán a tagállamoknak jelentést kell tenniük a víz-
keret  irányelv szerinti jó állapotnak megfelelő tápanyagfeltételek eléréséhez szükséges tápanyagterhelés-csökkentésről (ha 
a tagállam helyes módszertant alkalmaz, ez magában foglalja a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv követelmé -
nyeinek teljesítéséhez szükséges tápanyagterhelés-csökkentést is).
A Bizottság a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv tekintetében – az intézkedési programok jelenlegi ciklusának 
elemzése mellett – ezt az ajánlást is figyelembe fogja venni a következő ciklus jelentéstételi követelményeinek meghatáro -
zása során.
1. ajánlás b)
A Bizottság elfogadja az ajánlást, annak végrehajtása már meg is kezdődött.
A víz-keretirányelv esetében az első vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben azonosított nyomonkövetési és értékelési hiányossá -
gok nyomán a Bizottság kétoldalú tárgyalásokat folytatott a tagállamokkal. Az érintett országokkal megállapodott a nyo -
monkövetési és értékelési helyzet javítását célzó fellépések végrehajtásáról, és ezt a második vízgyűjtő-gazdálkodási tervek 
2017-ben esedékes értékelésének részeként fogja ellenőrizni.
A tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv értelmében a tagállamok nyomonkövetési programokat indítottak a jó 
környezeti állapot és a többi cél felé tett lépések értékelése érdekében. A Bizottság által a balti-tengeri nyomonkövetési 
programokról készített értékeléstervezet azt mutatja, hogy a legtöbb tagállam nyomon követi a tápanyagbevitelt (például 
a szárazföldi tápanyagforrásokból, a levegőből, valamint a műtrágyák és egyéb nitrogénben és foszforban gazdag anyagok 
használatából származó tápanyagszennyezés szintjét).
Ezenfelül megkezdődött egy olyan, 2018-ra várható iránymutatással kapcsolatos munka, amely összehasonlítja a tagállamok 
által a víz-keretirányelv és a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv keretében megállapított tápanyagszabványokat 
annak biztosítása érdekében, hogy azok illeszkedjenek a biológiai szabványokhoz, és a Bizottság jobban megértse, hogyan 
használják fel a tagállamok ezeket a szabványokat intézkedési programjaik megtervezésében.
1. ajánlás c)
A Bizottság megjegyzi, hogy ezen ajánlás címzettjei a tagállamok.
118
A Bizottság úgy véli, hogy Németország és Finnország a bizottsági megfelelőségértékelési módszertan szerint megfelel az 
irányelvnek, mivel 99%-os vagy azt meghaladó megfelelési arányt érnek el. A többi négy balti tagállam, amelyet a Bizottság 
2012-ben felszólított az irányelv maradéktalan végrehajtására, szintén magas (89%-os vagy annál magasabb) megfelelési 
szintet ért el.
Azokban az esetekben, ahol bizonyítottan késik a végrehajtás vagy a megfelelés biztosítása, a Bizottság az EU Pilot program 
vagy kötelezettségszegési eljárás keretében indít vizsgálatot a rendes eljárás szerint.
120
A Bizottság úgy ítéli meg, hogy fellépése helyénvaló. A Szerződés és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata alapján egyér -
telmű, hogy a Bizottság jelentős mérlegelési jogkörrel rendelkezik azon a téren, hogy – a Szerződések őreként eljárva – 
mikor indítja meg a kötelezettségszegési eljárásokat. Egyes esetekben alternatív eszközök vagy politikai párbeszéd alkalma -
zásával nagyobb sikert lehet elérni, mint a kötelezettségszegési eljárás útján.
A Bizottság válasza 69
A Bizottság ezenfelül az EU Pilot eljárások megindításával több átmeneti határidő leteltét is kivárta, hogy az eljárás több 
tagállamra és településre kiterjedjen, így végrehajtása hatékonyabb legyen.
Végezetül a Bizottság az EU Pilot és a kötelezettségszegési eljárások megindítása során figyelembe vette az eltérő végrehaj -
tási időszakokat (az EU-15 esetében 14 év, a 2004-ben csatlakozott tíz tagállam esetében 3–11 év).
2. ajánlás a)
A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást, és úgy véli, hogy azt a 2000 LE feletti településeken már végre is hajtotta. Ezeknek 
a településeknek a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv értelmében gyűjtőrendszerrel, illetve egyedi vagy más 
megfelelő rendszerrel kell rendelkezniük; ezért a Bizottság megítélése szerint az uniós szintű jogi keret már megvalósult. 
A Bizottság azonban hangsúlyozza, hogy nem kényszerítheti a háztartásokat arra, hogy rákössenek a csatornahálózatra, ez 
ugyanis a tagállamok feladata, amely nemzeti szakpolitikai döntés tárgyát képezi.
2. ajánlás b)
A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást, mivel az a víz-keretirányelv 9. cikkén alapul. A Bizottság a második vízgyűjtő-gazdálko -
dási tervek – amelyeket a tagállamoknak 2015. december 22-ig kellett elfogadniuk – átfogó értékelése során fogja értékelni 
az ajánlás végrehajtását.
2. ajánlás c)
A Bizottság elfogadja az ajánlást, és dolgozik a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv szerinti, a megfelelőségértéke -
lés alapját képező jelentéstételi folyamat javításán.
2. ajánlás d)
A Bizottság elfogadja az ajánlást.
2. ajánlás e)
A Bizottság megjegyzi, hogy ezen ajánlás címzettjei a tagállamok.
2. ajánlás f)
A Bizottság megjegyzi, hogy ezen ajánlás címzettjei a tagállamok.
123
A Bizottság hangsúlyozza, hogy a kölcsönös megfeleltetés nem az uniós környezetvédelmi jog végrehajtását célzó 
mechanizmus, hanem többek között azt a célt szolgálja, hogy „a KAP jobban megfeleljen a társadalmi elvárásoknak”  (lásd 
az 1306/2013/EU rendelet (54) preambulumbekezdését). A kölcsönös megfeleltetés a közös agrárpolitika (KAP) keretében 
teljesített kifizetéseket bizonyos szabályok betartásához köti, azaz e szabályok megsértése esetén csökken a KAP-kifizetések 
szintje. A kölcsönös megfeleltetésnek elvben a meglévő ellenőrzési rendszereket kellene használnia. Mindamellett abban az 
esetben is biztosítania kell egy minimális szintű ellenőrzést, ha az ágazati jogszabályokra vonatkozó ellenőrzési rendszerek 
nem kellőképpen eredményesek.
124
A Bizottság emlékeztet arra, hogy a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek kötelező követelményeinek való megfelelés nem bizto -
sítható agrár-környezetvédelmi eszközökkel, amelyek csak az önkéntes fellépéseket támogathatják. Ugyanakkor számos 
vidékfejlesztési terv már a kezdetektől fogva tartalmazott vízügyi célkitűzésekhez kapcsolódó (beruházási, képzési vagy 
agrár-környezetvédelmi) intézkedéseket.
A Bizottság válasza 70
2007 és 2013 között a kötelező trágyatárolási intézkedésekhez nyújtott támogatás csak a nitrátokról szóló irányelvet végre -
hajtó tagállami jogszabályokból eredő új közösségi szabványoknak való megfelelés elérésére korlátozódott.
A 2014–2020 közötti időszakban több program is tartalmazza a víz-keretirányelvhez kapcsolódó fellépések végrehajtására 
irányuló egyedi intézkedést.
A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó programok elfogadása során továbbá a Bizottság megjegyezte, hogy a tagálla -
moknak jobban ki kell használniuk a célzott tervezés lehetőségét, többek között a vízügyi kérdésekben is.
Ami a vízvédelmi bírságok alkalmazását illeti, a tagállamok (a kölcsönös megfeleltetés szabályain túlmenően) maguk dönt -
hetnek azok alkalmazásáról, amennyiben azt szükségesnek látják, és ha megállapítható a szennyezéssel kapcsolatos egyedi 
felelősség.
A Bizottság úgy véli, hogy nem gátolják inherens nehézségek a „szennyező fizet” elv mezőgazdaságban való alkalmazását. 
Lehetőség lenne például műtrágya- vagy trágyaadó kivetésére. A nitrátokkal kapcsolatos ambiciózus cselekvési progra -
mok és a víz-keretirányelv alapvető intézkedései egyértelmű szabályokat biztosíthatnának a szennyezés forrásnál való 
csökkentéséhez.
Lásd még a Bizottság 91–99. bekezdésre adott válaszát.
125
A KAP korábbinál környezetbarátabb felépítése – elsősorban az első pillér alatti, ökologizálásra vonatkozó követelmény -
rendszer – befolyásolja a vidékfejlesztést. Az ezen ökologizálási követelmények keretében támogatott fellépések a kettős 
finanszírozás elkerülése érdekében nem képezhetik agrár-környezetvédelmi és az éghajlattal kapcsolatos kifizetések 
tárgyát.
Bizonyos vidékfejlesztési intézkedések nem hajthatók végre, amennyiben nincsenek hatályban a vonatkozó jogalapok. 
Ez vonatkozik a víz-keretirányelv szerinti kifizetésekkel kapcsolatos intézkedésre is, amely csak a vízgyűjtő-gazdálkodási 
tervek és a kapcsolódó intézkedési programok kidolgozása után hajtható végre. Mindazonáltal a programozási időszak 
során a tagállamoknak lehetőségük van programjaik módosítására.
Noha az ilyen módosítások további adminisztrációt igényelnek, azt kell szem előtt tartani, hogy jelentős hozzáadott érté -
ket biztosítanak a programok célkitűzéseinek és prioritásainak megvalósítása terén.
3. ajánlás a)
A Bizottság elfogadja ezt az ajánlást, és már meg is kezdte annak megvalósítását. Amikor a tagállamok felülvizsgálják 
nitrátérzékeny területeiket és a nitrátokhoz kapcsolódó cselekvési programjaikat, a Bizottság kérésére figyelembe veszik 
a mezőgazdaságból származó tápanyagszennyezés által gyakorolt nyomásra vonatkozó, a víz-keretirányelvben foglalt 
információkat. Ez kulcsfontosságú a szennyezés forrásnál történő csökkentése tekintetében, különösen azokban a tagál -
lamokban, ahol a nitrátokról szóló irányelvet végrehajtó nemzeti rendeletek jelentik az egyetlen jogi eszközt a mezőgaz -
dasági eredetű tápanyagveszteség ellenőrzésére.
A második vízgyűjtő-gazdálkodási terv keretében a tagállamoknak jelentést kell tenniük arról is, hogy a nitrátokról szóló 
rendelet végrehajtása révén milyen mértékben csökkenthető a mezőgazdasági tápanyagszennyezés, illetve milyen 
további alapvető és kiegészítő intézkedéseket programoznak a víz-keretirányelv keretében e probléma megoldása 
érdekében. Ez segít a tagállamoknak és a Bizottságnak annak felmérésében, hogy a jövőben mely területen lesz szükség 
további fellépésekre.
3. ajánlás b)
A Bizottság megjegyzi, hogy ezen ajánlások címzettjei a tagállamok.
A Bizottság válasza 71
126
A balti-tengeri stratégia esetében a tagállamok nagyon laza irányítási struktúrát választottak. Nem hoztak létre új 
intézményt vagy tanácsi formációt. A Bizottság úgy véli, hogy a balti-tengeri régió fejlesztésére irányuló uniós stratégia 
sikerrel hozzájárult a Balti-tenger környezetvédelmének előmozdításához.
127
A Bizottság úgy véli, hogy az egyes kiemelt projektek bizonyíthatóan hozzájárulnak a tápanyagcsökkentéshez. A kiemelt 
projektek számos célt szolgálnak, és még a kisebb léptékű projektek is jelentős mértékben ösztönözhetik a fejlő -
dést. A konkrét eredmények és a szakpolitikai célkitűzésekre gyakorolt hatások azonban csak hosszú távon lesznek 
értékelhetők.
128
A Bizottság egyetért a Számvevőszék elemzésével, és jobban szerette volna, ha a balti-tengeri stratégiát erősebben 
beágyazták volna az európai strukturális és beruházási alapok által támogatott, a balti-tengeri régióban végrehajtott 
programokba. A Bizottság megjegyzi, hogy az érintett tagállamok és régiók más-más mértékű kötelezettségvállalást 
tettek a stratégia tekintetében, ami eltérő nemzeti és regionális prioritásokat tükröz.

HOGYAN JUTHAT HOZZÁ AZ EURÓPAI UNIÓ KIADVÁNYAIHOZ?
Ingyenes kiadványok:
  egy példány:  
az EU Bookshopból (http://bookshop.europa.eu),
  több példány, valamint plakátok, térképek rendelése:  
az Európai Unió képviseletein keresztül (http://ec.europa.eu/represent_hu.htm),  
nem uniós országokban a küldöttségektől (http://eeas.europa.eu/delegations/index_hu.htm),  
a Europe Direct szolgáltatáson keresztül (http://europa.eu/europedirect/index_hu.htm)  
vagy a 00 800 6 7 8 9 10 11 telefonszám tárcsázásával (ingyenesen hívható az EU egész  
területéről) (*).
(*)  A legtöbb hívás és a megadott információk ingyenesek (noha egyes mobiltelefon-szolgáltatókon keresztül,  
telefonfülkékből és hotelekből a számot csak díj/f_izetés ellenében lehet hívni).
Megvásárolható kiadványok: az EU Bookshopból (http://bookshop.europa.eu).
A Balti-tenger a világ egyik legszennyezettebb tengere. 
A főként a mezőgazdaságból és a települési szennyvízből 
származó tápanyagterhelések okozta eutrofizáció elleni 
küzdelem jelentős kihívást jelent. A Helsinki Egyezmény 
keretében az összes tengerparti uniós tagállam és nem 
uniós ország, valamint az Unió részt vesznek a  Balti-tenger 
környezetvédelmében. Az uniós jogi keret előírja 
a tagállamoknak, hogy foganatosítsanak intézkedéseket 
a túl nagy tápanyagterhelés csökkentése és a tengeri vizek 
jó környezeti állapotának elérése érdekében. Néhány ilyen 
intézkedés uniós társfinanszírozásban részesül. 
A Számvevőszék megvizsgálta, hogy az uniós fellépések 
eredményesen segítették-e a tagállamokat a Balti-tengert 
terhelő tápanyagmennyiség csökkentése tekintetében. 
Megállapítottuk, hogy a fellépések korlátozott mértékben 
eredményeztek előrelépést a Balti-tengerbe jutó 
tápanyagmennyiség csökkentése irányában. A  jelentésben 
számos ajánlást fogalmazunk meg, amelyek révén 
javítható a Balti-tenger eutrofizációja elleni fellépések 
eredményessége.
EURÓPAI
SZÁMVEVŐSZÉK