Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Az egészségügyi munkaerőre és a gondozásra irányuló stratégia Európa jövőjéért

(saját kezdeményezésű vélemény)

(2022/C 486/06)

Előadó: Danko RELIĆ Előadó: Zoe TZOTZE-LANARA

Közgyűlési határozat: 2022.1.20. Jogalap: az eljárási szabályzat 52. cikkének (2) bekezdése saját kezdeményezésű vélemény Illetékes szekció: Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság Elfogadás a szekcióülésen: 2022.9.6. Elfogadás a plenáris ülésen: 2022.9.21. Plenáris ülésszak száma: 572. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 194/4/3

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az EGSZB határozottan kiáll amellett az elv mellett, hogy erős és rugalmas egészségügyi rendszereket csak képzett, hozzáértő és motivált egészségügyi dolgozókkal lehet felépíteni és továbbfejleszteni, ami alapvető fontosságú a sikeres egészségpolitika megvalósításához, és következésképpen elengedhetetlen ahhoz, hogy az Európa jövőjéről szóló konferencia ajánlásainak megfelelően mindenki számára elérhető legyen az emberközpontú egészségügyi ellátás és az egészséghez való jog. Ez minden európai számára egyenlő és fenntartható hozzáférést biztosítana a megfizethető, megelőző és gyógyító célú, minőségi egészségügyi ellátáshoz.

1.2 Az EGSZB üdvözli a szociális jogok európai pillérének keretében előirányzott, a tartós ápolás-gondozás és a kisgyermekkori nevelés és gondozás megerősítésére irányuló uniós szintű fellépést, amely hozzájárul a magas színvonalú, hozzáférhető, méltányos és megfizethető gondozási szolgáltatásokhoz, valamint a nemek közti egyenlőség és a társadalmi méltányosság erősítéséhez.

1.3 Az EGSZB az emberekre, jogaikra és szükségleteikre összpontosító, transzformatív megközelítést szorgalmaz az ellátás terén, beleértve a releváns vitákban, konzultációkban és döntésekben való részvételüket is. Sürgeti az Európai Bizottságot, hogy legyen ambiciózus egy olyan gondozási stratégia meghatározásában, amely hozzájárulna a kohézióhoz és a felfelé irányuló konvergenciához az egészségügyi ellátás és a tartós ápolás-gondozás terén a tagállamok között és a tagállamokon belül.

1.4 Az európai gondozási garancia biztosíthatja, hogy az Unió lakosai egész életükön át hozzáférjenek a megfizethető, minőségi egészségügyi ellátáshoz és gondozási szolgáltatásokhoz, kezelheti a gondozásban fennálló hiányosságokat, és előmozdíthatja a tisztességes munkakörülményeket, biztosítva a képzési lehetőségeket. A házi gondozók támogatása és elismerése, valamint a fizetett és nem fizetett családi gondozás problémáinak megoldására irányuló szakpolitikák kulcsfontosságúak az erőforrások hatékony felhasználása szempontjából.

1.5 Mivel a hatékony, elszámoltatható és jól finanszírozott közszolgáltatások továbbra is kulcsfontosságúak a minőségi ápoláshoz való egyenlő hozzáféréshez, az EGSZB arra kéri az Európai Uniót, hogy biztosítsa az összes szolgáltató által nyújtott gondozási szolgáltatások között a komplementaritást a szolidaritás alapján, ösztönözze a közszolgáltatásokba és a szociális gazdaságba történő beruházásokat, és támogassa a gondozási ágazat szociális gazdasági szereplőit.

1.6 A munkaerő-tervezésnek figyelembe kell vennie a digitális technológiák fejlődését, mivel az e területeken megvalósuló innovációk új munkakörnyezet és új gondozási területek kialakítására adnak lehetőséget, és új készségeket igényelnek. A tartós ápolás-gondozás digitalizációjának támogatása kulcsfontosságú a digitális szakadék és a digitális szegénység elleni küzdelemben.

1.7 Az EGSZB javasolja az Európai Unió egészségügyi és gondozási munkaerejére vonatkozó cselekvési terv felülvizsgálatát ( 1 ) . Az integrált egészségügyi munkaerő-tervezés és -előrejelzés fejlesztése, valamint az egészségügyi és a hosszú távú ápolásban-gondozásban dolgozó munkaerő készségeinek átalakítása nélkülözhetetlen az említett szolgáltatásokhoz való hozzáférés és azok minőségének javítása szempontjából. Egy aktualizált terv biztosíthatná az adatgyűjtés javítását, kihasználva a digitalizációban rejlő lehetőségeket az egész EU-ban, és módszereket alakíthatna ki a munkaerő- és készségszükségletek jobb előrejelzésére.

1.8 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy tiszteletben kell tartani a mobilitáshoz való jogot az EU-n belül. A határokon átnyúló mobilitás további dimenziót ad a munkaerő-tervezésnek, ezért hasznos hosszú távú infrastrukturális lépés lenne egy európai egészségügyi munkaerő-felügyeleti szolgálat létrehozása, amely segítené a tagállamokat a tervezés szerkezetének kialakításában és fenntartásában, valamint a határokon átnyúló szempontok koordinálásában.

1.9 A kormányok, a munkaadók, a munkavállalók és az őket képviselő szervezetek bevonásával folytatott szociális párbeszéd kulcsfontosságú a transzformatív gondozási stratégia és a reziliens uniós egészségügyi és gondozási rendszerek kialakításához; a gondozókat és a gondozottakat be kell vonni a befogadó, ellenálló és a nemek közötti egyenlőséget szem előtt tartó gondozási és egészségügyi ökoszisztéma kialakításába.

2. Általános megjegyzések a gondozással kapcsolatban

2.1 Az uniós polgárok szociális védelme és jólléte szempontjából központi szerepet játszik a tartós ápolás-gondozás. Olyan személyek számára nyújtott szolgáltatások és támogatások körét foglalja magában, akik huzamosabb időszakon keresztül mentális és/vagy fizikai instabilitással és/vagy fogyatékossággal élnek, akik a mindennapi életvitelhez szükséges segítségre szorulnak, vagy akiknek állandó ápolásra van szükségük, amelyet hivatásos vagy nem hivatásos, fizetett vagy nem fizetett ápolók nyújtanak otthonukban vagy bentlakásos gondozási intézményekben ( 2 )

2.2 A Covid19-világjárvány komolyan próbára tette a gondozási rendszerek ellenálló képességét és alkalmasságát az egész Unióban, és olyan strukturális problémákra világított rá, mint a számos országban jelen lévő alulfinanszírozottság és létszámhiány, amelyek a folyamatban lévő gazdasági/politikai kihívások, az infláció, a bizonytalanság és az energiaválság miatt tovább súlyosbodhatnak.

2.3 A szociális jogok európai pillére megfogalmazza az ellátáshoz való jogot és azt, hogy szükség esetén mindenkinek joga van hivatalos, minőségi ápolási-gondozási szolgáltatásokat igénybe venni. Az új európai gondozási stratégia, amelyet Ursula von der Leyen, az Európai Bizottság elnöke 2021-ben az Unió helyzetéről szóló beszédében jelentett be, két tanácsi ajánlást tartalmaz a gyermekgondozásról (a barcelonai célkitűzések felülvizsgálata) és a tartós ápolás-gondozásról. Az Európai Parlament javasolta az egész életen át tartó gondozási szolgáltatások javítását az ellátást igénybe vevők és az ápolók igényei alapján, és sürgette az Európai Bizottságot, hogy támogassa a tagállamokat a minőségi gondozási szolgáltatások kialakításában ( 3 )

2.4 Az EGSZB több véleményt is megfogalmazott az uniós gondozásról ( 4 ) , amelyekben hangsúlyozta, hogy befektetésekre van szükség a magas színvonalú, fenntartható és mindenki számára hozzáférhető gondozás területén, valamint kezelni kell a gyermekgondozás és a tartós ápolás-gondozás terén mutatkozó lemaradást. Hiányosságokat állapított meg az ellátás egyetemes jellege terén, „ilyen a szolgáltatási kínálat diverzifikációja és szétaprózottsága, a szolgáltatások hiányos szabályozása, az irányítási szintek összehangolásának nehézségei, a szociális és egészségügyi szolgáltatások kombinálásának problémái, a szolgáltatások kereskedelmi jellegének fokozódása, valamint a megelőzési politikák és intézkedések szükségessége”. Az idősekkel szembeni sztereotip gondolkodás és egyéb megkülönböztetések ellen az EGSZB a digitalizációval támogatott, emberközpontú gondozásra szólított fel. Ezzel összefüggésben az EGSZB a digitalizáció teljes körű bevezetését ajánlja a gondozók indokolatlan papírmunkájának csökkentése és az intelligens szabályozás legjobb eredményeinek alkalmazása érdekében.

3. Az egészségügyi ellátás transzformatív megközelítése

3.1 A hatékony európai gondozási stratégia olyan transzformatív és ambiciózus megközelítés iránti elkötelezettséget kíván, amely az embereket, alapvető jogaikat és szükségleteiket helyezi előtérbe, biztosítva részvételüket a konzultációkban és a döntéshozatalban, és amely hozzájárulhat a tagállamok közötti és a tagállamokon belüli kohézióhoz és felfelé irányuló konvergenciához.

3.2 Ezt az átalakulást megtestesítve az európai gondozási garancia biztosítaná, hogy az Unió minden lakosa egész életén át hozzáférjen a megfizethető és minőségi gondozáshoz, egységes keretet biztosítana a tagállamok számára a magas színvonalú szolgáltatások és az egész életen át tartó gondozásra vonatkozó stratégiák biztosításához, valamint javítaná a gondozók munkakörülményeit és képzési lehetőségeit, továbbá támogatná a házi gondozókat.

3.3 Az ápolási-gondozási gazdaságba és infrastruktúrába történő nagyszabású beruházásokra van szükség egy olyan transzformatív megközelítéshez, amely kezelné a gondozásban fennálló tartós hiányosságokat, és 2035-ig körülbelül 300 millió munkahelyet teremtene, ami egyben javítaná a nemek közötti egyenlőséget és a nők munkaerőpiaci helyzetét is ( 5 )

3.4 Bár a tagállamok különböző modellekkel rendelkeznek, a hatékony, elszámoltatható és jól finanszírozott közszolgáltatások továbbra is kulcsfontosságúak a minőségi ellátáshoz való egyenlő hozzáférés biztosításában, valamint a fizetésben nem részesülő gondozók, különösen a nők támogatásában. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a lehető legmagasabb szintű komplementaritásra és szinergiára kell törekedni az állami és a magánszektorban működő (akár profitorientált, akár nem profitorientált) egészségügyi és ápolási szolgáltatásokat nyújtó valamennyi szolgáltató között annak érdekében, hogy mindenki számára elérhető legyen az egészségügyi ellátás ( 6 ) . Figyelembe kell venni a tagállamok jó gyakorlatait és pozitív példáit, a nemzeti sajátosságok és különbségek tiszteletben tartása mellett.

3.5 A privatizációs trendek és a piac által vezérelt gyakorlatok, mint például a kockázatok szelektálása és a profit maximalizálásának elsőbbsége a gondozással és az egészséggel szemben, súlyosbíthatják az egyenlőtlenségeket, és a legkiszolgáltatottabb emberek kerülhetnek olyan helyzetbe, hogy gondozási szükségleteik nem kerülnek kielégítésre. A szolidaritáson, a nemzeti hatáskörök tiszteletben tartásán és a szubszidiaritáson alapuló tartós ápolás-gondozásnak és gyermekgondozásnak uniós és tagállami szinten erős szociális védelmi rendszerekre és közszolgáltatásokra, szociális beruházásokra és szociális gazdasági szereplőkre – például biztosító egyesületekre – van szüksége a megfelelően képzett gondozók által végzett, optimális közösségi és házi ellátás biztosításához ( 7 )

3.6 Az uniós strukturális és beruházási alapok felhasználhatók az ápolási-gondozási beruházások támogatására. Az egészségügyet és a tartós ápolás-gondozást illetően az Európai Bizottságnak az európai szemeszter keretében célzottabban kell megfogalmaznia országspecifikus ajánlásait, és szükség esetén segítenie kell a tagállamokat abban, hogy a megfelelő finanszírozást termelő beruházásként kiemelten kezeljék, és ne gazdasági tehernek tekintsék.

4. Munkakörülmények, kihívások és foglalkoztatási potenciál

4.1 Az Unióban a tartós ápolás-gondozás területén mintegy 6,3 millió ember dolgozik – míg 44 millió ember gyakran informálisan ápol és gondoz tartósan rokonokat vagy barátokat – ebben a világszerte egyik leggyorsabban növekvő ágazatban ( 8 ) . A várakozások szerint 2030-ig 7 millió munkahely jöhet létre a hivatásos egészségügyi dolgozók és az ápolók-gondozók számára ( 9 )

4.2 Az ápolási ágazatot érintő főbb kihívások között meg kell említeni a munkaerőhiányt, a kellemetlen és megterhelő munkakörülményeket, a korosodó munkaerőt és a 2008-as gazdasági válságot követő szociális és egészségügyi költségvetési megszorításokból eredő alulfinanszírozottságot, amely a tagállamokban eltérő mértékben jelentkezik ( 10 ) . A munkahelyek számának növekedése szinte minden uniós országban elmarad a növekvő munkaerőpiaci kereslettől, mivel a mentálisan és fizikailag megterhelő körülmények miatt a gondozók elhagyják az ágazatot – ezt a tendenciát a gondozottak és a gondozók egészségét és biztonságát súlyosan érintő világjárvány tovább súlyosbította.

4.3 A transzformatív megközelítésnek elő kell mozdítania a nemek közötti egyenlőséget, tekintettel arra, hogy a nők teszik ki a gondozási ágazatban dolgozók több mint 80 %-át, ők a fő gondozók és gondozottak a formális és informális környezetben egyaránt ( 11 ) , és átlagosan idősebbek, mint a teljes uniós munkaerőállomány. Mivel a nők vállalják a családon belül a gondozási feladatok túlnyomó többségét, a hozzáférhető és megfizethető kisgyermekkori nevelés és gondozás és tartós ápolás-gondozás lehetővé tenné, hogy több nő csatlakozzon a munkaerőpiachoz. Az évente legalább öt munkanapnyi gondozói szabadsághoz való jog, amelyet a munka és a magánélet közötti egyensúlyról szóló irányelv vezetett be, némi támogatást fog nyújtani azoknak a házi gondozóknak, akik megpróbálnak egyensúlyt teremteni a munka és a gondozási feladatok között. A megfelelő fizetett szabadság hiánya azonban akadályozza, hogy teljes mértékben élhessenek ezzel az irányelvben biztosított joggal, és súlyosbíthatja a nemek közötti egyenlőtlenségeket.

4.4 Az ágazatban a bérek sok uniós országban az átlagosnál alacsonyabbak, a nehéz munkakörülmények, a szakképzettsége/szaktudás és képesítés speciális követelményei, valamint a magas munkahelyi egészségvédelmi és biztonsági kockázatok ellenére is ( 12 ) . Számos tagállamban a szakszervezeti szerveződés, a kollektív tárgyalások, a munkahelyi elégedettség, valamint a gondozók és gondozottak aránya alacsony; a világjárvány rávilágított többek között a személyi védőfelszerelés terén fennálló hiányosságokra is.

4.5 A nem fizetett informális gondozás vagy családi gondozás a tartós ápolás-gondozás sarokköve Európában, de a házi gondozás és a közösségi alapú szolgáltatások sok országban továbbra is fejletlenek és nehezen hozzáférhetőek ( 13 ) . Figyelembe véve az informális gondozásnak a legfontosabb életkilátásokra gyakorolt hatását, az EGSZB határozottan ajánlja azokat a szakpolitikákat, amelyek elősegítik az informális gondozás „hivatalossá tételét”, támogatják az informális gondozókat, és hozzájárulhatnak az erőforrások hatékony felhasználásához.

4.6 Az EGSZB aggodalmát fejezi ki a nem bejelentett, főként migráns vagy lakóhelyet változtató nők által végzett, bentlakásos, bizonytalan otthoni gondozási munka széles körben való elterjedése miatt. A hivatalos gondozáshoz való hozzáférés hiánya és a gazdasági szükségszerűségek miatt ez a szürke zóna koherens politikai megközelítést igényel, kellő figyelmet kell fordítani a szakképzettségek tanúsítására, a szabályozásra és a letelepedési engedélyezésre.

4.7 A tartós ápolás-gondozás iránti kereslet növekedésével az ágazatban elérhetővé válik majd a magasabb és vonzóbb bérezés, a hatékony kollektív képviselet és a kollektív tárgyalások, valamint a képzések bővítése. A munkafeltételek javítására fordított közfinanszírozás (például a közbeszerzésekben szereplő követelmények révén) segíthet a munkaerőhiány kezelésében és a magas színvonalú tartós gondozáshoz való hozzáférés biztosításában. A szakmaiság növelése, a minőség meghatározása és a minőség értékelésére/mérésére szolgáló szabványok kidolgozása, valamint a szabványok tagállamok közötti harmonizációja alapvető fontosságú az ágazat megújítása szempontjából ( 14 )

5. Egyéb megjegyzések

5.1 A világjárvány számos tagállamban széttöredezettséget és szétaprózódottságot tárt fel, különösen a gondozási szolgáltatások nyújtása és finanszírozási hatáskörei terén, ami azt jelzi, hogy nagyobb mértékű integrációra van szükség a nemzeti egészségügyi és ellátórendszerek között ( 15 ) , amelyek a legalkalmasabbak az egyetemes hozzáférés és a hatékonyság biztosítására.

5.2 Az új gondozási stratégia keretében összehangolt fellépést igénylő, újonnan felmerülő nagy kihívás a mentális egészségügyi problémák megelőzése és kezelése – ezek a világjárvány és a mentális betegségek növekvő előfordulásának (pl. demencia) együttes, a népesség elöregedéséhez kapcsolódó következményei.

5.3 Amint azt a Covid19 tartós ápolási-gondozási létesítményekben történő megelőzésével és visszaszorításával kapcsolatos közelmúltbeli tapasztalatok is mutatják ( 16 ) , a hatékony értékelés, a hathatós és észszerűsített külső felügyelet és ellenőrzés mind az állami, mind a magán gondozást nyújtó létesítményekben kulcsfontosságú a visszaélések megelőzése, valamint a biztonság és a minőség biztosítása szempontjából, különösen a kiszolgáltatott helyzetben lévő népességcsoportok, az idősek és a gyermekek esetében, kihasználva a tagállamokban már alkalmazott bevált gyakorlatokat.

5.4 Az egész Unióra kiterjedő standardizált adatgyűjtés és a tartós ápolásra és gondozásra vonatkozó mutatók kidolgozása létfontosságú a gondozási stratégia tagállami szintű sikeres végrehajtása szempontjából, beleértve a jelentéstételi követelményeket és a rendszeres felülvizsgálatokat is, amelyeket hatékony és észszerű módon kell elvégezni. A megfelelő gyermekgondozás biztosításához mennyiségi és minőségi célokra van szükség, hogy mérni lehessen a gondozás terén elért eredményeket, és hogy teljesíteni lehessen, vagy akár túl lehessen szárnyalni a barcelonai célkitűzéseket.

5.5 A digitalizáció támogatása a tartós ápolás-gondozás terén kulcsfontosságú a digitális szakadék kialakulásának elkerüléséhez. Különös figyelmet kell fordítani a hozzáférhetőségre, a támogató rendszerekre, a digitális kompetenciák javítására és a digitalizációra a munkahelyek minőségének javítása, továbbképzések, valamint az új diagnosztikai, nyomonkövetési és kezelési módszerek érdekében.

5.6 Az EGSZB elítéli az Orosz Föderáció által Ukrajnában elkövetett háborús bűncselekményeket, amelyek a gondozók és egészségügyi dolgozók, betegek, gyermekek, kórházak és egyéb létesítmények ellen irányulnak; ez az agresszió a haláleseteken és a sérüléseken túl súlyosan érinti az ukrán egészségügyi és gondozási rendszert is, és ezért sürgős célzott segélyezési és támogatási intézkedésekre van szükség – szem előtt tartva, hogy az ukrajnai válság mindenre kiterjed, és a társadalmi és gazdasági környezet számos aspektusát érinti.

5.7 A kormányok, a munkaadók, a munkavállalók és az őket képviselő szervezetek bevonásával folytatott szociális párbeszéd kulcsfontosságú a transzformatív gondozási stratégia és a reziliens uniós egészségügyi rendszerek kialakításához. Elengedhetetlen a gondozók és a gondozottak részvétele egy befogadóbb, reziliens és a nemek közötti egyenlőséget szem előtt tartó gondozási és egészségügyi ökoszisztéma kialakításában, bevonva a civil társadalmat és más érdekelt feleket, például az egyházat és a karitatív szervezeteket.

6. Általános megjegyzések az egészségügyi munkaerőről

6.1 A jó egészségügyi ellátás a stabil, biztonságos és virágzó társadalom egyik pillére, és ennek megszervezése a kormány felelőssége. Számos országban bevett gyakorlat, hogy más európai országokból származó, olcsó és gyorsan toborozható munkaerőre támaszkodnak. Ezt egyszerű tényként kezelik, és döbbenetes módon nem foglalkoznak a problémával.

6.2 Az EGSZB határozottan kiáll amellett az elv mellett, hogy az erős és rugalmas egészségügyi rendszereket csak jól képzett, hozzáértő és motivált egészségügyi dolgozókkal lehet felépíteni és továbbfejleszteni, ami a sikeres egészségügyi politika megvalósításának alapvető feltétele, és következésképpen elengedhetetlen a mindenkire kiterjedő egészségügyi lefedettség és az egészséghez való jog biztosításához. Az Európa jövőjéről szóló konferencia javaslatai is az „egészséghez való jog” megteremtésére irányulnak, garantálva minden európai polgár számára a megfizethető, megelőző, gyógyító és minőségi egészségügyi ellátáshoz való egyenlő és mindenki számára biztosított hozzáférést.

6.3 Az európai egészségügyi uniónak javítania kell az emberi egészséget fenyegető veszélyekkel szembeni uniós szintű védelmet, megelőzést, felkészülést és reagálást. Ebben az összefüggésben az európai egészségügyi unión belüli kulcsfontosságú kezdeményezések sikere nagymértékben függ a magas színvonalú egészségügyi munkaerőtől.

6.4 Az EGSZB számos véleményében ( 17 ) foglalkozott az egészségügyi dolgozók kérdésével más összefüggések és tevékenységek keretében. Az egészségügyi dolgozók a frontvonalban vannak, különösen a világjárvány alatt, és a legnehezebb időkben is kiemelkedő szolidaritásról tesznek tanúbizonyságot.

6.5 Az EGSZB támogatja azokat az intézkedéseket, amelyeket meg kell tenni annak érdekében, hogy az egészségügyi ágazat vonzóbbá váljon a fiatalok számára. Ez az egyik legfontosabb előfeltétele annak, hogy az egészségügyi rendszerekben elegendő humán erőforrás álljon rendelkezésre az egészségügyi szükségletek kielégítésére, az egészségfejlesztésre és a betegségmegelőzésre.

6.6 Az egészségügyi munkaerő létszámára, elvándorlására, képzettségére és egyéb sajátosságaira vonatkozó adatokat egységesíteni kell, és azokat a tagállamoknak folyamatosan meg kell osztaniuk egymás között. Számos esemény (a Covid19-járvány, földrengések, árvizek, Ukrajna orosz megszállása stb.) bizonyítja a gyors reagálás fontosságát, különösen válsághelyzetekben.

6.7 Az OECD-országokban 2000 és 2017 között 48 %-kal nőtt a foglalkoztatás az egészségügyi és szociális szolgáltatások területén ( 18 ) . A népesség öregedésével és változásával az egészségügyi szolgáltatások iránti kereslet is növekedni és változni fog. Becslések szerint az egészségügyi dolgozók iránti globális kereslet 2030-ra csaknem megduplázódik ( 19 )

6.8 Már a Covid19-világjárvány előtt is számos országban korlátozott volt az alapvető egészségügyi szolgáltatások kapacitása az egészségügyben tartósan fennálló munkaerőhiány miatt. Az előrejelzések szerint 2030-ra 18 millió szakember hiányzik majd globálisan az egészségügyből ( 20 )

6.9 Fontos, hogy világosan meghatározzuk a készségek és feladatok lehetséges átadásának vagy kombinálásának elveit (feladatváltás/készségkombináció). Össze kell hangolni az egészségügyi munkaerőt képző intézményeket, hogy a felvétel nyertek számának és a tananyagnak az időben történő kiigazítása révén megfelelően tudjanak reagálni a nemzeti egészségügyi rendszer igényeire.

6.10 Az egészségügyi és szociális ellátás humánerőforrás-fejlesztésének a koordináció, az ágazatközi együttműködés és az ellátás integrációjának elvét kell követnie, azzal a közös céllal, hogy a polgárok számára egész évben, az év minden napján, folyamatosan elérhető ellátás legyen.

6.11 Különös figyelmet kell fordítani arra, hogy a kezelések elérhetőek legyenek a helyi közösségekben is, különösen a ritkán lakott területeken, a távoli vagy elszigetelt vidéki területeken és a szigeteken, ahol a modern közlekedési és távorvoslási megoldásokat aktívabban kell alkalmazni.

7. Egészségügyi munkaerő-tervezés

7.1 Az EGSZB úgy véli, az egészségügyi munkaerő-tervezésnek arra kell törekednie, hogy olyan szakmai gyakorlat feltételeit teremtse meg, amely javítja az ellátás minőségét és a betegbiztonságot. Ugyanakkor minden szinten biztosítani kell a magas színvonalú képzés lehetőségét.

7.2 Az egészségügyi munkaerő-gazdálkodást a tagállamok kormányainak jelentős szerepe miatta a teljes államigazgatás szintjén stratégiailag fontos tevékenységnek kell tekinteni, és azt a különböző nézőpontok és prioritások figyelembevételével, több ágazatot érintően kell végrehajtani.

7.3 Az egészségügyi munkaerő-gazdálkodásnak a „szakemberek életciklusának” minden szakaszával foglalkoznia kell – a leendő hallgatók toborzásától a nyugdíjasok foglalkoztatásáig. A képzésre, foglalkoztatásra és előléptetésre jelöltek kiválasztási folyamatának átláthatónak és tisztességesnek kell lennie, a megkülönböztetés minden formája nélkül.

7.4 Az egészségügyi munkaerő tervezése során fontos, hogy figyelembe vegyék és egyértelműen képviseljék a polgárok és az egészségügyi dolgozók igényeit. A munkaerő tervezési és gazdálkodási folyamatainak meg kell határozniuk azokat a módszereket, amelyekkel a szakemberek valamennyi igényét azonosítani lehet, a munkakörülményektől az anyagi jogokon, az előrelépési lehetőségeken, a tanulásra és kutatásra szánt megfelelő időn és erőforrásokon át a magánélet és a szakmai élet közti fenntartható egyensúly megteremtéséig.

7.5 Az egészségügyi munkaerő tervezésének tükröznie kell a szerkezet tervezését, de a kitűzött célok eléréséhez szükséges intézkedéseket és folyamatokat is, annak meghatározása érdekében, hogy mit kell elérni, és milyen konkrét módon.

7.6 Az EGSZB javasolja az Európai Unió egészségügyi és gondozási munkaerejére vonatkozó cselekvési terv felülvizsgálatát ( 21 ) . Az integrált egészségügyi munkaerő-tervezés és -előrejelzés fejlesztése, valamint az egészségügyi és a hosszú távú ápolásban-gondozásban dolgozó munkaerő készségeinek átalakítása nélkülözhetetlen az említett szolgáltatásokhoz való hozzáférés és azok minőségének javítása szempontjából.

7.7 A szociális partnereknek és minden érdekelt civil társadalmi szervezetnek aktív szerepet kell vállalnia az egészségügyi munkaerő-tervezés folyamatában. Meg kell határozni a különböző szakmai csoportok közti kapcsolatokat, a lakosság sajátos igényeit és az egyes kompetenciák rendszerét.

7.8 A jogok védelme és az egészségügyi szakemberek számára megfelelő ösztönzők biztosítása érdekében azonosítani kell azokat a kevésbé vonzó földrajzi vagy tevékenységi területeket, ahol humánerőforrás-hiány van. Az EGSZB azt javasolja az Európai Bizottságnak, hogy a földrajzi megoszlás és a korcsoportok figyelembevételével tegyen ajánlásokat az egy főre jutó minimális erőforrásokra az általános egészségügyi alapellátás és a vészhelyzetek tekintetében ( 22 )

7.9 Ezen ajánlások megalapozásához elengedhetetlen a nemzetközi adatgyűjtési gyakorlatok javítása az adatkategóriák lehetőség szerinti egységesítése, a különbségek azonosítása és az adatok félreértelmezésének elkerülése érdekében. Az adatok összefüggéseinek megértéséhez lényeges, hogy az összehangolt európai kategóriáktól való nemzeti eltéréseket is figyelembe lehessen venni ( 23 )

7.10 A pénzügyi források kérdését az egyes tagállamok gazdasági körülményeitől függően eltérő módon fogják kezelni. A tapasztalatok szerint a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy általánosságban a rendszertervezés, és különösen az egészségügyi munkaerő tervezése során figyelembe vegyék mind a tágabb környezetet, mind a kormány relatív befolyásolási képességét ( 24 )

7.11 A munkaerő-tervezésnek figyelembe kell vennie a digitális technológiák fejlődését, mivel az e területeken megvalósuló innovációk új munkakörnyezet és új gondozási területek kialakítására adnak lehetőséget, és új készségeket igényelnek.

8. Munkafeltételek

8.1 Az, hogy a munkakörülmények olyan jelentős tényezők, melyek alapján a szakemberek döntenek az orvosi pályára való lépés, a pályán maradás vagy a pályaelhagyás mellett, rávilágít a koherens szakpolitikák fontosságára olyan területeken, mint az oktatás, a foglalkoztatás, a családi élet, a pénzügyek és a migráció. Míg az egészségügyi munkaerő-tervezésről szóló viták nagy része a szakmai kompenzációra összpontosít, mint a toborzás és megtartás kulcsfontosságú tényezőjére, addig az oktatáshoz és képzéshez való hozzáférés – beleértve a szakmai fejlődést és a szaktudás fenntartását – és a gyakorlati feltételek – mint például a gondozás elérhetősége, a hivatalos munkaidő, a megfelelő munkaerő-állomány, az érdemi szakmai fejlődési lehetőségek és a munka és a magánélet egyensúlya – mind hozzájárulnak egy olyan egészséges munkakörnyezethez, amelyben az orvoslás vonzó és fenntartható karrierlehetőséget jelent ( 25 )

8.2 Az európai és nemzetközi orvosi szervezetek rámutatnak, hogy a kórházakban, körzeti és magánrendelőkben dolgozó orvosok mindennapi tevékenységük során egyre gyakrabban szembesülnek konfliktushelyzeteken kívüli, olykor szélsőséges erőszakkal ( 26 ) . Az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot és az összes érdekelt felet, hogy mutassanak politikai elkötelezettséget, és legyenek tudatában annak, hogy sürgősen meg kell védeni az egészségügyi dolgozókat munkavégzésük során.

8.3 Az egészségügyi dolgozók ki vannak téve a kockázatnak, hogy a munkahelyi érintkezés révén megfertőződhetnek. Az egészségügyi dolgozók körében a fertőzések a munkából való hiányzáshoz, megbetegedésekhez és bizonyos esetekben halálozáshoz is vezethetnek. Ezek végső soron csökkentik a munkaerő létszámát, és következésképpen befolyásolják a betegellátás minőségét és biztonságát.

8.4 Az egészségügyi dolgozók pszichológiai stressztől, és akár mentális zavaroktól is szenvedhetnek, amelyek kihatnak a munkájukra és a magánéletükre is. Az utóbbi években megszaporodtak azok a beszámolók, amelyek szerint az egészségügyi dolgozók kiégés, depresszió vagy más mentális problémák miatt korlátozzák szakmai tevékenységüket vagy idő előtt nyugdíjba vonulnak ( 27 ) . Az EGSZB kéri, hogy a mentális közegészségügyi szolgáltatásokba való beruházások révén minden egészségügyi szakember teljes mértékben és szabadon hozzáférhessen ezekhez a szolgáltatásokhoz.

9. Mobilitás

9.1 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a szabad helyváltoztatáshoz való jogot mind az EU-n belül, mind azon kívül tiszteletben kell tartani. A határokon átnyúló mobilitást az egyes munkavállalók és a szakma egésze érdekében meg kell könnyíteni, mivel lehetőséget biztosít a tudásátadásra és a kölcsönös tanulásra, ami a betegellátás és végső soron az egész egészségügyi rendszer javát szolgálja. A gazdasági szükségszerűségből vagy kedvezőtlen munkakörülményből eredő migráció esetében elengedhetetlen e dinamika kiváltó okainak azonosítása és kezelése, valamint az egészségügyi munkaerő helyzetének javítására irányuló munka ( 28 )

9.2 A határokon átnyúló mobilitás további dimenziót ad a munkaerő-tervezésnek, ezért hasznos hosszú távú infrastrukturális lépés lenne egy európai egészségügyi munkaerő-felügyeleti szolgálat létrehozása, amely segítené a tagállamokat a tervezés szerkezetének kialakításában és fenntartásában, valamint a határokon átnyúló szempontok koordinálásában. Ezt össze kell kapcsolni az uniós folyamatokkal, különösen az európai szemeszterrel és a határokon átnyúló súlyos egészségügyi veszélyekről szóló jövőbeli uniós rendelet keretében tervezett világjárvány-helyzeti tervezéssel ( 29 )

9.3 A tagállamoknak etikus toborzási politikákat kell bevezetniük a WHO egészségügyben dolgozók nemzetközi toborzására vonatkozó globális eljárási szabályzatával összhangban ( 30 ) . A szakemberek külföldről történő toborzása nem tekinthető pusztán a belföldi egészségügyi dolgozók hiányának enyhítésére szolgáló eszköznek. Ahol aszimmetrikusak a mobilitási áramlások, ott törekedni kell olyan kiegyenlítő mechanizmusok létrehozására, amelyek a kölcsönösen előnyös cserékre irányulnak.

10. Egyéb megjegyzések

10.1 A hatékony vezetői készség nélkülözhetetlen az egészségügyi szakemberek munkájának irányításához, bármilyen szinten. Ez az egészségügyi oktatás összetett és nagyra értékelt eleme, amelyet egyre inkább alapvetőként ismernek el az oktatás, a kutatás és a klinikai gyakorlat magas színvonalának eléréséhez.

10.2 Következésképp a magas színvonalú és megfelelő minőségű vezetőképzésnek és -fejlesztésnek valamennyi egészségügyi szakma tanrendjében szerepelnie kell ( 31 )

Kelt Brüsszelben, 2022. szeptember 22-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Christa SCHWENG

(1) Az Európai Bizottság 2012-ben tette közzé az EU egészségügyi munkaerejére vonatkozó cselekvési tervét.

(2) Az Európai Bizottság Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Befogadás Főigazgatósága, (2014): „Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society” (Megfelelő szociális védelem a hosszú távú gondozási igények kielégítésére az elöregedő társadalomban). A szociális védelemmel foglalkozó bizottság és az Európai Bizottság közös jelentése, Kiadóhivatal, https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352, 14. o.

(3) Az Európai Parlament 2018. november 15-i állásfoglalása: a gondozási szolgáltatások az Unióban a nemek közötti egyenlőség jobb megvalósulása érdekében, https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2018-0464_HU.html

(4) HL C 129., 2018.4.11., 44. o.; HL C 487., 2016.12.28., 7. o.; HL C 204., 2008.8.9., 103. o.; Brosúra és az EGSZB „Gazdasági, technológiai és társadalmi változások az időseknek nyújtott fejlett egészségügyi szolgáltatások terén” című véleménye (HL C 240., 2019.7.16. 10. o.); az EGSZB „Új idősgondozási modell: a Covid19-világjárvány tanulságai” című véleménye (HL C 194., 2022.5.12. 19. o.).

(5) Addati, L., Cattaneo, U. és E. Pozzan: „Care at work: investing in care leave and services for a more gender equal world of work”, 2022-es jelentés. ILO, Genf. https://www.ilo.org/global/topics/care-economy/WCMS_838653/lang--en/index.htm

(6) https://www.who.int/publications/i/item/WHO-HIS-SDS-2018.53

(7) Lásd az EGSZB véleményét: „A szociális beruházások hatásai a foglalkoztatásra és az államháztartásra” (HL C 226., 2014.7.16., 21. o.).

(8) Eurofound (2020), „Long-term care workforce: Employment and working conditions”, az EU Kiadóhivatala, Luxemburg, https://www.eurofound.europa.eu/nb/publications/customised-report/2020/long-term-care-workforce-employment-and-working-conditions

(9) Barslund, Mikkel et. al (2021). „Study: Policies for long-term Carers” (2021). Brüsszel, Európai Parlament, https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2021/695476/IPOL_STU(2021)695476_EN.pdf

(10) https://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0011/186932/12-Summary-Economic-crisis,-health-systems-and-health-in-Europe.pdf

(11) Európai Bizottság, A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága, „Long-term care report: trends, challenges and opportunities in an ageing society”, I. kötet, 3. fejezet. Kiadóhivatal, 12., 28. o., https://data.europa.eu/doi/10.2767/677726

(12) Lásd a 11. lábjegyzetet, 68–70. o.

(13) Az Európai Bizottság Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Befogadás Főigazgatósága, Zigante, V.: „Informal care in Europe: exploring formalisation, availability and quality”, Kiadóhivatal, https://data.europa.eu/doi/10.2767/78836

Spasova, S., et al (2018). „Challenges in long-term care in Europe. A study of national policies” (Kihívások a tartós ápolás-gondozás területén Európában – Tanulmány a nemzeti szakpolitikákról), Európai Szociálpolitikai Hálózat (ESPN), Brüsszel, Európai Bizottság, https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8128&furtherPubs=yes

(14) Lásd a 3. fejezetben a 11. lábjegyzetet.

(15) Az Európai Bizottság Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Befogadás Főigazgatósága, (2014). „Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society” (Megfelelő szociális védelem a hosszú távú gondozási igények kielégítésére az elöregedő társadalomban), A szociális védelemmel foglalkozó bizottság és az Európai Bizottság közös jelentése, Kiadóhivatal, 36. o. https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352, és az egészségüggyel és a fenntartható fejlődéssel foglalkozó páneurópai bizottság (2021): „Drawing light from the pandemic: a new strategy for health and sustainable development. A review of the evidence” https://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0015/511701/Pan-European-Commission-health-sustainable-development-eng.pdf

(16) Danis, K., Fonteneau, L. és mások (2020): High impact of COVID-19 in long-term care facilities: suggestion for monitoring in the EU/EEA, Euro Surveillance : European Communicable Disease Bulletin (Fertőző betegségekkel foglalkozó európai kiadvány), 25. kötet, 22. szám, https://doi.org/10.2807/1560-7917.ES.2020.25.22.2000956

(17) HL C 286., 2021.7.16., 109. o.; HL C 429., 2020.12.11., 251. o.; HL C 242., 2015.7.23., 48. o.; HL C 143., 2012.5.22.; HL C 18., 2011.1.19., 74. o.; HL C 77., 2009.3.31., 96. o.

(18) https://one.oecd.org/document/ECO/WKP(2021)43/en/pdf

(19) Liu JX., Goryakin Y., Maeda A., Bruckner T., Scheffler R.: Global Health workforce market projections for 2030. Human Resources for Health 2017; 15:11 (https://human-resources-health.biomedcentral.com/articles/10.1186/s12960-017-0187-2).

(20) https://www.who.int/health-topics/health-workforce#tab=tab_1

(21) Az Európai Bizottság 2012-ben tette közzé az uniós egészségügyi dolgozókra vonatkozó cselekvési tervét.

(22) A CPME egészségügyi munkaerőre vonatkozó politikája (https://www.cpme.eu/policies-and-projects/professional-practice-and-patients-rights/health-systems-and-health-workforce).

(23) Lásd a 2. lábjegyzetet.

(24) Russo G., Pavignani E., Guerreiro CS., Neves C.: Can we halt health workforce deterioration in failed states? Insights from Guinea Bissau on the nature, persistence and evolution of its HRH crisis. Human Resources for Health 2017; 15(1):12.

(25) Lásd a 2. lábjegyzetet.

(26) https://www.cpme.eu/api/documents/adopted/2020/3/EMOs.Joint_.Statement.on_.Violence.FINAL_.12.03.2020.pdf

(27) Dyrbye, L. N., t. D. Shanafelt, C. A. Sinsky, P. F. Cipriano, J. Bhatt, A. Ommaya, C. P. West, és D. Meyers, 2017: Burnout among health care professionals: A call to explore and address this underrecognised threat to safe, high-quality care. NAM Perspectives. Vitaanyag, National Academy of Medicine, Washington, DC.

(28) Az Európai Bizottság Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Befogadás Főigazgatósága, (2014): „Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society” (Megfelelő szociális védelem a hosszú távú gondozási igények kielégítésére az elöregedő társadalomban). A szociális védelemmel foglalkozó bizottság és az Európai Bizottság közös jelentése, Kiadóhivatal, https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352, 14. o.

(29) Az Európai Bizottság Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Befogadás Főigazgatósága, (2014): „Adequate social protection for long-term care needs in an ageing society” (Megfelelő szociális védelem a hosszú távú gondozási igények kielégítésére az elöregedő társadalomban). A szociális védelemmel foglalkozó bizottság és az Európai Bizottság közös jelentése, Kiadóhivatal, https://data.europa.eu/doi/10.2767/32352, 14. o.

(30) https://www.who.int/publications/m/item/migration-code

(31) Van Diggele, C., Burgess, A., Roberts, C. és Mellis, C. (2020): Leadership in healthcare education. BMC Medical Education, 20 (2. melléklet), 456. https://doi.org/10.1186/s12909-020-02288-x