HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 169/11

A Tanács 2012. május 11-i következtetései az oktatásból és képzésből kilépő végzettek foglalkoztathatóságáról

2012/C 169/04

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

TEKINTETTEL:

— a Tanács 2009. május 12-i, az oktatás és képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszeréről („Oktatás és képzés 2020”) szóló következtetéseire (1), amelyben a Tanács – mivel kívánatos, hogy az oktatás és a képzés révén növekedjen a foglalkoztathatóság a jelenlegi és a jövőbeli munkaerő-piaci kihívásoknak való megfelelés érdekében – felkérte a Bizottságot, hogy tegyen javaslatot egy vonatkozó európai referenciaértékre,

— a szakoktatás és -képzés területén való fokozott európai együttműködés 2011–2020-as időszakra vonatkozó prioritásaival kapcsolatban a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által 2010. november 18-án elfogadott következtetésekre (2), amelyekben az szerepel, hogy a tagállamoknak elő kell mozdítaniuk az oktatási és képzési szolgáltatók, a szociális partnerek és más érdekeltek közötti partnerségeket annak érdekében, hogy a munkaerő-piaci igényekre vonatkozó információk hatékonyabban jussanak el az érintettekhez, valamint hogy nagyobb mértékű összhang valósuljon meg ezen igények, valamint a tudás, a készségek és a kompetenciák fejlesztése között,

— az oktatásnak és a képzésnek az Európa 2020 stratégia végrehajtásában játszott szerepéről szóló, 2011. február 14-i tanácsi következtetésekre (3), amelyekben a Tanács rámutatott, hogy a foglalkoztathatóság fokozása szempontjából nagy jelentőséggel bír a tanulási eredményeken alapuló képesítési rendszerekre való átállás, valamint a nem formális és informális tanulás keretében megszerzett készségek és kompetenciák kiterjedtebb elismerése,

— az Európa 2020 stratégia „Új készségek és munkahelyek menetrendje: Európa hozzájárulása a teljes foglalkoztatottsághoz” elnevezésű kiemelt kezdeményezésére, amelynek célja az oktatási és képzési rendszerek eredményeinek javítása, valamint a fiatalok felvértezése a munkaerő-piaci igényeknek megfelelő készségekkel és kompetenciákkal,

— az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek a fiatalok foglalkoztatásának előmozdításával történő megvalósításáról szóló, 2011. június 17-i tanácsi következtetésekre (4), amelyekben a Tanács hangsúlyozta, hogy az Európai Szociális Alapnak fontos szerepe van a fiatalok foglalkoztatási kilátásainak és készségszintjének javításában, valamint az azt célzó szakpolitikák nemzeti, regionális és helyi szintű végrehajtásában, hogy a fiatalok előtt jobban megnyíljon a munkaerőpiac és nőjön a foglalkoztathatóságuk,

— a felsőoktatás modernizációjáról szóló, 2011. november 28-i tanácsi következtetésekre (5), amelyekben a Tanács szorgalmazta, hogy erősítsék a kapcsolatokat a felsőoktatási intézmények, a munkaadók és a munkaerő-piaci intézmények között annak érdekében, hogy a tanulmányi programok jobban megfeleljenek a munkaerő-piaci igényeknek, hogy a készségek jobban igazodjanak a munkahelyi elvárásokhoz, valamint hogy olyan aktív munkaerő-piaci politikák jöjjenek létre, amelyek célja a végzettek foglalkoztatásának előmozdítása,

— a 2012. évi éves növekedési jelentésre (6), amelyben a tagállamok felszólítást kapnak, hogy támogassák mindenekelőtt a fiatalok munkába állását, méghozzá többek között a színvonalas tanulószerződéses gyakorlati képzések és a gyakornoki szerződések előmozdításával, valamint azáltal, hogy az oktatási és képzési rendszereiket a munkaerő-piaci feltételekhez és készségigényekhez igazítják,

— az Európai Tanács tagjainak 2012. január 30-i nyilatkozatára (7), amelyben a nyilatkozattevők felszólítanak a foglalkoztatásnak, különösen a fiatalok foglalkoztatásának az ösztönzésére. A nyilatkozat szerint ennek keretében elő kell segíteni, hogy a fiatalok munkatapasztalatot szerezzenek és jelen legyenek a munkaerőpiacon: azt a célt kell kitűzni, hogy a fiataloknak néhány hónappal a tanulmányaik elvégzését követően lehetőségük legyen arra, hogy elhelyezkedjenek a megfelelő munkakörben, továbbtanuljanak, illetve tanulószerződéses gyakorlati képzésen vagy szakmai gyakorlaton vegyenek részt,

EMLÉKEZTETVE ARRA, HOGY:

— annak biztosítása, hogy a fiatalok megszerezhessék az uniós munkaerőpiacra való zökkenőmentes bejutásukhoz szükséges ismereteket, készségeket és kompetenciákat, valamint hogy javíthassák életpálya-kilátásaikat, most fontosabb, mint valaha, hiszen a fiatal álláskeresők száma folyamatosan és meredeken emelkedik,

— a jelenlegi gazdasági válság még jobban megvilágítja az oktatás jelentőségét az iskola és a munka világa közötti átmenetben. Döntő fontosságú, hogy a fiatalok az oktatási és képzési rendszerekből kilépve a lehető legmegfelelőbb támogatással rendelkezzenek az első állásuk megszerzéséhez. Ha egy fiatal munkanélkülivé válik, illetve ha sokat kell várnia a munkaerőpiacra való bekerülésre, hosszú távon is káros hatásoknak van kitéve a későbbi munkaerő-piaci boldogulás, a jövedelem vagy a családalapítás szempontjából. Ez pedig kockára teheti az oktatásukba és képzésükbe irányuló, köz- illetve magánforrásokból származó befektetések megtérülését, ami a társadalom egészére nézve veszteséget jelent. Ez különösen igaz a demográfiai problémákat tekintve, amelyek következtében még nagyobbá válik a nyomás az egyre kevesebb európai fiatalon, hogy gyorsan és eredményesen foglalja el a helyét a munkaerőpiacon,

— ha meghatározzuk a foglalkoztatott végzettekre (8) vonatkozó referenciaértéket (9), amely az oktatásból és képzésből a munkaerőpiacra való átmenetre összpontosít, azzal lehetővé válik az „Oktatás és képzés 2020” keretrendszerén belül szakpolitikai eszmecserét tartani azon intézkedésekről, amelyek a végzettek foglalkoztathatóságának növelését célozzák,

FIGYELEMBE VÉVE, HOGY:

— a foglalkoztatott végzettek aránya, vagyis az 1, 2 vagy 3 évvel a referenciaév előtt végzett foglalkoztatott népességnek a teljes, jelenleg oktatásban vagy képzésben részt nem vevő 20–34 éves korosztályban képviselt aránya csaknem 4,5 százalékponttal csökkent 2008 (81 %) és 2010 (76,5 %) között,

— már jelenleg is elegendő adat áll rendelkezésre annak figyelemmel kísérésére, hogy az oktatásból és képzésből kikerülő végzettek mennyire foglalkoztathatók, tehát ennek következtében sem a tagállamok, sem az Eurostat számára nem merülnek fel további adminisztratív terhek (10),

ELISMERI, HOGY:

— a foglalkoztathatóság – vagyis azon tényezők összessége, amelyek lehetővé teszik az egyén számára a foglalkoztatottság felé történő előrehaladást, a munkába állást, a foglalkoztatottság állapotának fenntartását és az életpályán való előrehaladást – összetett kérdés, amely az egyén személyes tulajdonságain, készségein, attitűdjén és motivációján kívül olyan egyéb külső befolyásoló tényezőktől is függ, amelyek kívül esnek az oktatási és képzési politika hatáskörén, ideértve például a munkaerő-piaci szabályozást, a demográfiai folyamatokat, a gazdaság szerkezetét és az általános gazdasági helyzetet,

— a foglalkoztathatóság növelésének szakpolitikai kérdésében valamennyi közigazgatási szerv érintett, közöttük az oktatásért és képzésért, valamint a foglalkoztatásért felelős szervek is. Európai szinten a kérdés az Európa 2020 stratégiához és az „Oktatás és képzés 2020” kerethez is kapcsolódik,

— az oktatásnak és a képzésnek a fiatalok foglalkoztathatóságával kapcsolatos szerepét részben lefedik az Európa 2020 stratégia vonatkozó kiemelt céljai és az „Oktatás és képzés 2020” keretben kidolgozott referenciaértékek, például a felsőfokú végzettséggel rendelkezőkre, az oktatást és a képzést korán elhagyókra, az egész életen át tartó tanulásban részt vevő felnőttekre, valamint az olvasásban, matematikában és a természettudományokban gyengén teljesítőkre vonatkozó arányok,

— a jelenlegi nyomon követési keret azonban még nem terjed ki az oktatás és képzés és a munka világa közötti átmenetre. Ebben a szakaszban az oktatási és képzési rendszerek például az alábbiak révén járulhatnak hozzá a végzettek foglalkoztathatóságához: pályaorientáció és tanácsadás, az oktatási és képzési intézmények, valamint az érdekelt felek közötti szorosabb kapcsolatok, a tantervek hozzáigazítása a munkaerő-piaci igényekhez, a vállalkozói készségekre irányuló oktatás erősítése, a vállalatoknál biztosított helyek, a tanulási eredményekről szóló átláthatóbb információk, a munkaerő-piaci készségigényeknek jobban megfelelő oktatási és képzési politikák, valamint annak ösztönzése, hogy valamennyi fiatal az általános felső középfokú végzettség megszerzése után is folytassa tanulmányait. Szintén figyelmet kell fordítani a sajátos igényű fiatalok munkaerő-piaci foglalkoztathatóságára,

— a foglalkoztatott végzettek arányára vonatkozó európai referenciaérték meghatározásával könnyebben lehetne kidolgozni olyan oktatási és képzési szakpolitikákat, amelyek javítják az iskola és a munka világa közötti átmenetet, és segítenek növelni a sikeresen munkába állók arányát. A foglalkoztatott végzettek arányát megmutató európai referenciaérték, amely kiegészülne az olyan minőségi szempontok megfelelő elemzésével, mint például a tudás, a készségek és a kompetenciák, valamint az iskola elhagyását követő három évben betöltött állások közötti megfelelés, szintén hozzájárulna az oktatás és a munka világa közötti átmenettel foglalkozó oktatási és képzési politikákkal kapcsolatban folytatott európai együttműködés fokozásához is. Segítségével továbbá könnyebben figyelemmel lehetne kísérni azokat az eredményeket, amelyeket a tagállamok a frissen végzettek foglalkoztathatóságának növelése terén értek el, továbbá jobban meg lehetne határozni a bevált gyakorlatokat és támogatni lehetne a társaktól való tanulásra irányuló kezdeményezéseket,

FELKÉRI A TAGÁLLAMOKAT, HOGY:

figyelembe véve az egyes tagállamok különböző helyzetét,

1. tagállami szinten hozzanak olyan intézkedéseket, amelyek célja, hogy az e következtetések mellékletében szereplő európai referenciaérték megvalósítása érdekében fokozzák az oktatási és képzési rendszerből kilépő végzettek foglalkoztathatóságát, miközben az iskolai végzettség és a betöltött állások közötti megfelelést is előmozdítják;

2. a meglévő források és eszközök segítségével kövessék nyomon az oktatásból és képzésből kilépő foglalkoztatott végzettek arányának alakulását annak érdekében, hogy nagyobb mértékben alapuljon tényeken az iskola és a munka világa közötti átmenetre vonatkozó szakpolitikák alakítása (lásd a mellékletet);

3. ösztönözzék a foglalkoztathatóságot, a mobilitást és az egész életen át tartó tanulást támogató uniós programok, eszközök és keretek – például az Europass, a Youthpass, az EQF, az ECTS, az ECVET és az EQAVET – megvalósítását és használatát;

4. fokozzák az oktatási és képzési intézmények, valamint az érdekelt felek által a munka világában helyi, regionális és nemzeti szinten folytatott együttműködést annak érdekében, hogy az iskola és a munkaerőpiac közötti átmenet első szakaszában előmozdítsák a tanulószerződéses gyakorlati képzéseket, a szakmai gyakorlatokat és a vállalatoknál biztosított helyeket;

FELKÉRI A BIZOTTSÁGOT, HOGY:

1. vizsgálja meg – mindenekelőtt az éves oktatási és képzési figyelőt, valamint az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszerének végrehajtásáról szóló közös jelentést felhasználva –, hogy milyen mértékben sikerül elérni a kitűzött európai referenciaértéket. Az oktatási és képzési figyelő a korai iskolaelhagyókra vonatkozó európai referenciaértékkel kapcsolatban is tájékoztatást fog nyújtani, bár a kitűzött célérték e célcsoportra nem vonatkozik;

2. fokozza a foglalkoztathatóságot szolgáló oktatási és képzési szakpolitikák kidolgozása terén végzett európai együttműködést azáltal, hogy elemzi és figyelemmel kíséri az ilyen jellegű oktatást és képzést, így például: — vizsgálja meg az oktatási és képzési szakpolitikáknak az iskola és a munka világa közötti átmenetre gyakorolt konkrét hatását, — elemezze az első állások minőségét annak alapján, hogy az iskolai végzettség és a munka tartalma mennyiben felel meg egymásnak, ideértve a tudás, a készségek és a kompetenciák, valamint az iskola elhagyását követő három évben betöltött állások közötti megfelelést is;

3. szorosan működjön együtt az egyéb érintett nemzetközi szervezetekkel, így például az ILO-val, az OECD-vel és az UNESCO-val, és ennek keretében cseréljen elemzéseket és szakértelmet a végzetteknek a munka világába való átmenetével kapcsolatban;

ÉS FELKÉRI A TAGÁLLAMOKAT ÉS A BIZOTTSÁGOT, HOGY:

1. a kvantitatív nyomon követést kiegészítendő és a tényeken alapuló szakpolitikai döntéshozatalt megerősítendő, gyűjtsenek kvalitatív információkat is, és keressenek példákat a bevált gyakorlati megoldásokra, és ennek keretében elsősorban a meglévő forrásokra hagyatkozzanak, beleértve az „Oktatás és képzés 2020” jelentéstételi mechanizmusait is;

2. Hozzanak létre szakértői csoportot az iskola világából a munka világába való átmenetre vonatkozóan, és ennek keretében azonosítsák az iskola világából a munka világába való zökkenőmentes átmenettel kapcsolatos bevált tagállami gyakorlatokat, hozzájárulva ezzel az „Oktatás és képzés 2020” prioritásainak megvalósításához. A szakértői csoportnak a tagállamok által kijelölt nemzeti szakértőkből, valamint az érintett szociális partnereket képviselő, a Bizottság által kijelölt szakértőkből kell állnia, és a szubszidiaritás elvének tiszteletben tartása mellett i. meg kell vizsgálnia, hogy a végzettek foglalkoztathatóságának növelése érdekében miként lehetne több gyakorlati elemet beilleszteni az oktatási és képzési rendszerekbe, ideértve például az alkalmazott tanulást és a duális oktatást; ii. a Foglalkoztatási Bizottságnak a mutatókkal foglalkozó csoportjával és a mutatókkal és referenciaértékekkel foglalkozó állandó csoporttal szorosan együttműködve meg kell vizsgálnia, hogy milyen mutatók alapján lehetne a leginkább megállapítani, hogy mely oktatási és képzési politikákkal növelhető a végzettek foglalkoztathatósága; iii. az „Oktatás és képzés 2020” stratégiai keret végrehajtásáról szóló jelentésben 2014 végéig jelentést kell tennie a Tanácsnak az elvégzett munkáról;

3. az oktatás és képzés, valamint a foglalkoztatás területével foglalkozó megfelelő szervekkel (többek között a Foglalkoztatási Bizottsággal) együttműködve dolgozzanak ki az oktatás és a munka világa közötti átmenetre vonatkozó olyan tevékenységeket, amelyek a társaktól való tanuláson alapulnak.

(1) HL C 119., 2009.5.28., 2. o.

(2) HL C 324., 2010.12.1., 5. o.

(3) HL C 70., 2011.3.4., 1. o.

(4) 11838/11.

(5) HL C 372., 2011.12.20., 36. o.

(6) 17229/11 + ADD 1, ADD 2 és ADD 3.

(7) SN 5/12.

(8) E szöveg alkalmazásában a „végzett” szó minden olyan személyre vonatkozik, aki legalább felső középfokú vagy nem felsőfokú posztszekunder (ISCED 3 – ISCED 4, az ISCED 3 C short kivételével), illetve felsőfokú (ISCED 5 és 6) végzettséggel került ki az oktatásból vagy képzésből.

(9) Ahogyan az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködés 2009. évi stratégiai keretrendszerében is szerepel, ez a referenciaszint az európai átlagteljesítményre vonatkozik, és nem tekintendő az egyes országok által elérendő konkrét célértéknek, hanem olyan kollektív célkitűzésnek, amelynek eléréséhez a tagállamoknak hozzá kell járulniuk (HL C 119., 2009.5.28., 7. o.).

(10) Towards a Benchmark on the Contribution of Education and Training to Employability: (Methodological note EUR 24616 EN 2011) (Az oktatásnak és a képzésnek a foglalkoztathatósághoz való hozzájárulására vonatkozó referenciaérték meghatározása: [Módszertani feljegyzés EUR 24616 EN 2011]).