ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6.2.1.

Minden régióra kiterjedő politika: A kohéziós politikai beruházások háromnegyede a legkevésbé fejlett régiókra összpontosít, ugyanakkor továbbra is jutnak források az ipari átalakulással érintett régiók, valamint az Unió legkülső régiói számára is. Emellett fokozottabb az országok közötti együttműködés, hangsúlyosabb szerephez jutnak a városok, a nagyvárosi régiók és a helyi kezdeményezések is, mindezt pedig a polgárközeli Európa új prioritása egészíti ki. Az összességében kisebb uniós költségvetés ellenére a forrásokat továbbra is a legszegényebb tagállamokra és régiókra kell összpontosítani. Az Európai Bizottság javaslatában e célzott jelleg a jelenlegi időszakhoz képest még markánsabb: a legszegényebb tagállamoknak változatlanul sokkal több jut, mint a fejlettebbeknek. A támogatás oda kerül, ahol arra a legnagyobb szükség van: a munkahelyteremtés és a növekedés célját szolgáló források 62 %-át a kevésbé fejlett régiók számára irányozták elő (a 2014–2020 közötti időszakban ennek aránya 52 % volt). A költségvetési korlátok ellenére sikerült a kevésbé fejlett régiókra jutó összeget 8 %-kal, az átmeneti régiókra jutó összeget pedig 17 %-kal növelni (a 2018. évi árakhoz viszonyítva, reálértéken számított arányok). Ebben érhető tetten a kohéziós politika lényege: a szolidaritási elv gyakorlati alkalmazása.
3.2.6.

Az EGSZB megállapítja, hogy a versenyképesség és a kiválóság előmozdítását szolgáló projektek, amelyekben a fejlődési pólusok funkciója megvalósul, elsősorban a nagyvárosi körzetek és az agglomerációk igényeihez vannak szabva, noha a hátrányos helyzetű (al)régiók és városi területek számára nagyon fontosak a konvergenciaprioritásokat támogató projektek. Az integrációnak célja lehet továbbá a források konvergenciájának megvalósítása is, amely lehetséges egyrészt egyetlen kohéziós politikai program keretében is, másrészt több operatív program között, az uniós alapok között és a többéves pénzügyi keret programjaiban is. Az EGSZB úgy véli, hogy a magánszféra pénzügyi forrásainak a rendelkezésre álló közfinanszírozás növelését szolgáló mozgósítása – és ily módon a többletkapacitás és a kockázatmegosztás biztosítása – szintén jó módszer lehet az integrált megközelítés megvalósítására.
3.4

Az EGSZB sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az eddig alkalmazott gazdasági kormányzás főként arra összpontosított, hogy az államháztartásokat az államháztartási hiány és az államadósság csökkentése révén stabilizálja. Az EGSZB úgy gondolja, hogy a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás és az európai szemeszter is szerepet játszhatott a strukturális reformokat célzó országspecifikus ajánlások előterjesztésében. A kiegyensúlyozott gazdaságpolitika megvalósítása érdekében fontos, hogy ezek az eszközök a kulcsfontosságú gazdaság- és társadalompolitikai célkitűzésekre is összpontosítsanak (lásd a 3.2. pontot), és jelentősebb és hatékonyabb szerepet játsszanak minden irányítási reformban. A fenntartható növekedési stratégia figyelembe veszi a környezetet, a termelékenységet, a stabilitást és a méltányosságot. Mindazonáltal az eljárás továbbra is kiegyensúlyozatlan: a fenntartható növekedési stratégia a „megnevezés és megbélyegzés” elvén alapuló, nem kötelező erejű folyamat, míg az SNP egyértelműen meghatározott időkorlátokat és konkrét szankciókat előíró eljárást biztosít (lásd a 4.7.1. pontot).
3.1.

Impact Assessment Accompanying the document Proposal for a Regulation of the European Parliament and of the Council amending Regulation (EC) No 924/2009 as regards certain charges on cross-border payments in the Union and currency conversion charge [Hatásvizsgálat, amely a következő dokumentumot kíséri: Javaslat a 924/2009/EK rendeletnek az Unión belüli, határokon átnyúló fizetések egyes díjai és a valutaátszámítási díjak tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre] című bizottsági szolgálati munkadokumentumban A határokon átnyúló fizetések kulcsfontosságúak az uniós gazdaság integrációja szempontjából, és fontos szerepet játszanak annak biztosításában, hogy valamennyi uniós tagállam polgárai és vállalkozásai egyformán élvezzék az egységes piac által szavatolt jogokat ( 6 ) . A fizetések valóban kulcsfontosságú elemet jelentenek az egységes piac szempontjából, amely magában foglalja az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgását. Amint azcímű bizottsági szolgálati munkadokumentumban ( 7 ) is szerepel, a határokon átnyúló fizetésekkel kapcsolatos magas költségek akadályozzák az egységes piac működését – gyakorlati akadályt jelentenek a háztartások és a vállalkozások határokon átnyúló tevékenységei során (például amikor egy másik valutaövezetben vásárolnának árukat/szolgáltatásokat, illetve amikor külföldi beszállítókkal dolgoznának, vagy másik valutaövezetben élő ügyfeleket akarnak elérni). A határokon átnyúló fizetésekkel kapcsolatos magas költségek miatt a pénzforgalmi szolgáltatást igénybe vevők két kategóriája létezik: vannak, akik az euróövezetben élve nagyon alacsony költségek mellett tudnak fizetni az uniós polgárok és vállalkozások többségének, míg mások, az euróövezeten kívüli országokban, csak kevés személynek és vállalkozásnak tudnak alacsony költségek mellett fizetni. Ennek a két problémának a megoldásához az uniós szintű jogalkotási aktus jelenti a leghatékonyabb választ, amely megfelel a Szerződések célkitűzéseinek is.
5.1.

A tagállamok kizárólagos felelősséggel tartoznak most és a jövőben is a közszolgáltatásaikért, ezeket hagyományos elveik szerint és alkotmányjogukkal összhangban szervezik. Ennek sérelme nélkül, tekintettel a demokráciát és a jogállamiságot világszerte, és sajnos Európában is fenyegető veszélyekre, közös európai elvekre és garanciákra van szükség annak érdekében, hogy a közszolgálat és a közszolgáltatások továbbra is a demokrácia és a jogállamiság zálogai maradjanak.
3.5.

Bár a stratégia elsődleges prioritása egyértelműen az, hogy biztosítsa a bűncselekmények áldozataival való hatékony kommunikációt, és biztonságos környezetet biztosítson az áldozatok számára a bűncselekmények bejelentéséhez, továbbra is komoly aggodalomra ad okot a bejelentési és nyilvántartási rendszerek – különösen az informális rendszerek – meglétének, hatékony működésének és hozzáférhetőségének biztosítása, mivel maga a stratégia is kiemeli, hogy a legkiszolgáltatottabb közösségek és áldozatok gyakran vonakodnak kapcsolatba lépni a hatóságokkal, ezt nem tudják megtenni, vagy más akadályokba ütköznek a hivatalos (hatósági) bejelentéshez való hozzáférés során. Ha az e rendszerekben történő nyilvántartásba vétel következtében nem is indul nyomozás, indokolhatja a támogatások egyes típusaihoz való hozzáférést, továbbá releváns lehet a helyi vagy nemzeti szintű – a szakpolitikai döntéshozatalban döntő fontosságú – adatszolgáltatás, valamint a szolgáltatások tervezése és költségvetésének megállapítása szempontjából is.
3.10.

Az amiatti jogbizonytalanság és potenciálisan hátrányos gazdasági hatás, hogy az aktuális szerződéses kötelezettségek nehezebben teljesíthetők, veszélyeztetni fogja az Unió pénzügyi stabilitását: — a fogyasztók, a kis- és középvállalkozások, a nagyvállalatok és a befektetők nagyobb védelemben részesülhetnek, és ez a javaslat különböző eszközök bevezetésével kívánja megelőzni azt, hogy egy széles körben használt bankközi kamatláb kivezetése veszélyeztesse a tőkepiaci unió egyik alapvető célkitűzését azzal, hogy rontja a bankszektor képességét az uniós vállalkozások finanszírozására, — e tekintetben az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottság javaslatával kapcsolatban az alábbi pontokat is elemezni kell: i. a preambulumbekezdések és az indokolás úgy tűnik, hogy a pénzügyi referenciamutatókat alkalmazó ügyletek széles körét veszik figyelembe, ideértve a jogi személyekkel vagy más szereplőkkel (nem csak a fogyasztókkal) kötött hitelmegállapodásokat (vagy hasonló hitelezési eszközöket): e tekintetben „A jogszabályban előírt helyettesítő ráta hatálya” című szakaszra hivatkozunk; ii. az Európai Bizottság javaslatának szövege, a 23a. cikk (2) bekezdése, amely törvény erejénél fogva történő kiváltást ír elő, a „pénzügyi ügylet” fogalmát említi, amelynek a referenciamutatókról szóló rendeletben (3. cikk (1) bekezdés 18. pont) szereplő meghatározása kizárólag a természetes személyekkel (fogyasztókkal) kötött hitelmegállapodásokra vonatkozik, tekintettel a 2014/17/EU és a 2008/48/EK irányelvre való hivatkozásokra; iii. az indokolásban megfogalmazott szándék és a javaslat szövege közötti összhang biztosítása érdekében az EGSZB úgy ítéli meg, hogy érdemes elemezni a „pénzügyi ügyletek” kifejezésre való hivatkozást és annak meghatározását, hogy az ne csak a fogyasztókkal kötött hitelmegállapodásokra terjedjen ki, hanem a más piaci szereplőkkel kötött hitelmegállapodások esetében is garantálja a törvény erejénél fogva történő kiváltás hatékony mechanizmusát; — az EGSZB úgy véli, hogy a helyettesítési hatásköröknek ki kell terjedniük az uniós tagállamok joga szerinti valamennyi szerződésre, valamint az EU-ban székhellyel rendelkező, nem uniós jog hatálya alá tartozó jogalanyok között kötött szerződésekre is, amennyiben a harmadik ország joga nem rendelkezik a megszüntetett referenciamutatók jogszabályi helyettesítéséről; — a javasolt intézkedéseket úgy kell tekinteni, hogy támogatják az „emberközpontú uniós gazdaság” megvalósulását (a Bizottság 2020. évi munkaprogramja). Ez a kezdeményezés a lakossági ügyfelek bankközi kamatlábbal indexált banki hitelezésének kedvez, ami fontos elem egy olyan gazdaságban, amely a lakosság igényeit szolgálja.
5.2

Ahogyan azt már korábbi véleményekben is megállapították, például az EGSZB nemrég elfogadott, „Valahol a transzeurópai szuperhálózat és a helyi energiaszigetek között” című véleményben, az EGSZB kiemelte, hogy le kell szögezni, az energetikai átállás nemcsak technológiai kérdés, hanem mélyreható társadalmi és politikai kihívás is. A politikai döntéshozók ígéretéhez híven és az EGSZB nyomatékos kérésének megfelelően biztosítani kell, hogy ne csak a vállalkozások, hanem a munkavállalók és a szakszervezetek, valamint a fogyasztók is részt vehessenek az energetikai átállásban. Az Európai Bizottság és a tagállamok azonban itt is több kérdést hagynak nyitva, mint amennyit megválaszolnak Sőt: a jelenlegi energiapolitikai kezdeményezések inkább akadályozzák, mintsem elősegítik a polgárok széles körű részvételét. Az európai energetikai átalakuláshoz ugyanis mindenekelőtt a beruházások biztonságára van szükség – mind az állami, mind a magánszereplők számára. Ez pedig csak az alapvető elvekre vonatkozó világos döntések meghozatalával érhető el.
3.4.

Az EGSZB úgy véli, hogy a belépést megelőző szűrési mechanizmusok megfontolandó, újszerű hozzájárulást jelentenek, ugyanakkor kérdés, hogy mennyire megvalósíthatók a gyakorlatban. A szűrés elvégzésének ötnapos határideje nemcsak hogy nem segíti azokat az országokat, amelyek a legtöbb tengeri úton jogellenesen érkező embert fogadják, hanem úgy tűnik, hogy még nagyobb nyomást is gyakorolna ezekre az országokra, hogy gyors döntést hozzanak, és nagyon megnehezítené, hogy mindez a szükséges garanciákkal és a biztonság és jogvédelem nemzetközi menekültügyi rendszer szerinti elveivel összhangban – más szóval az 1951. évi genfi egyezményben rögzített, személyhez fűződő jogokra kellő figyelmet fordítva – valósuljon meg. Az sem tűnik egyértelműnek, hogy miként javítják majd a visszaküldési eljárásokat, márpedig ezek többsége – amint azt a migrációs és menekültügyi paktum is elismeri – nem működik megfelelően, nemcsak az EU-országok technikai kapacitásának hiánya miatt, hanem azért is, mert a fogadó országok nem reagáltak.
3.5.1

A közlemény megemlíti, hogy az EU atlanti térsége vezető szerepet tölt be és egyben kísérleti terep is az új típusú megújuló tengeri energiaforrások fejlesztésében. Azt is megemlíti, hogy „a fejlesztés következő lépcsőfokának eléréséhez, amely nevezetesen a sikeres prototípusok kereskedelmi érettsége, alapvető fontosságú a technológiai vezető szerep megőrzése, a tehetségek megtartása és megfizethető tiszta energiák biztosítása, figyelembe véve a tengeri környezetre gyakorolt lehetséges hatásokat és mérséklésük módját”.
4.3

A világjárvány fokozza az egyenlőtlenségeket és a társadalmi kirekesztést. A válságot sok nő, migráns, fogyatékossággal élő és fiatal szenvedi meg. A járvány hatásai azokat sújtották leginkább, akik a válság előtt is kiszolgáltatott helyzetben voltak. Ám a jó minőségű munkahelyekkel rendelkező munkavállalók is érzékelik a munkakörülmények vagy a jövedelmi helyzet romlása, illetve a munkanélküliség veszélyét. Az EGSZB kéri, hogy valamennyi tervezett helyreállítási intézkedés esetében kezeljék prioritásként az egyenlőtlenség elleni küzdelmet. Behatóbban meg kell vizsgálni a válság társadalmi kirekesztésre, de egyúttal a lakosság jelentős részét érintő, növekvő társadalmi-gazdasági bizonytalanságra gyakorolt hatását is. Gondoskodni kell arról, hogy a helyreállítás előnyeiből mindenki egyformán részesüljön. Ez a bizalom megerősítése és a kereslet stabilizálása szempontjából is döntő fontosságú.
1.5.

Az energiarendszer integrációja bizonyos területeken korszerűsítést és fejlesztést kíván meg, egyes esetekben pedig új energetikai infrastruktúra kiépítését is szükségessé teszi. Ehhez hatalmas beruházásokra van szükség, amelyeket esetleg elő lehetne segíteni egy célzott európai pénzügyi keret révén, amely valamennyi tagállamban hozzáférhető lenne a vállalkozások számára. A beruházások komoly gazdasági ösztönzést jelenthetnek a Covid19-világjárvány által elindított recesszió leküzdéséhez, és várhatóan megfelelő és tisztességes munkahelyeket is teremtenek. Fontos azonban, hogy a beruházási döntéseket úgy hozzák meg, hogy azok támogassák az energia- és éghajlat-politikai célokat. Tekintettel a nagy tőkeigényre, az is igen fontos, hogy a meglévő infrastruktúrát a lehető legjobban kihasználjuk. Ehhez fontos, hogy rangsoroljuk a gyors és hatékony rendszerintegrációhoz rendelkezésre álló technológiai lehetőségeket. Az energiahatékonyságot – mindenekelőtt az ipari folyamatokban – feltétlenül előnyben kell részesíteni minden más megközelítéssel szemben. Emellett a rangsorolás során azt is azonosítani kell, hogy melyik technológia a legmegfelelőbb a rendszerintegrációt lehetővé tevő egyes alkalmazásokhoz. A megfelelő infrastrukturális beruházásokat ez alapján lehet majd tervezni. Az Európai Bizottság közleménye e tekintetben egyértelműen nem elég konkrét.
4.10.

Az elmúlt évtizedekben jelentős javulás következett be a kereslet- és ártalomcsökkentő beavatkozások monitorozásának és evaluációjának kultúrájában. Az EGSZB a bizonyítékalapú drogpolitika jegyében javasolja, hogy az új drogstratégia és cselekvési terv: a) fektessen nagy hangsúlyt a drogfogyasztókat célzó egészségügyi és szociális szolgáltatások lefedettségének és minőségének jelentős javítására, az előző cselekvési tervben már használt indikátorok felülvizsgálatával; b) az EMCDDA és a CSFD bevonásával ki kell dolgozni egy egységes rendszert arra, hogy az EU drogpolitikai cselekvési tervében előirányzott beavatkozások lefedettségének és minőségének változásait folyamatosan követni és értékelni lehessen az egyes tagállamokban; c) a keresletcsökkentésben már alkalmazott modell alapján mihamarabb létre kell hozni a kínálatcsökkentő beavatkozások hatásait értékelni képes indikátorokat, valamint minőségi sztenderdeket is, elismervén, hogy ezen beavatkozások, miközben az érintettek élethelyzeteit és szabadságjogait közvetlenül és súlyos mértékben érinthetik, nagyon kevéssé értékeltek tényalapúan; d) az EMCDDA mandátumát ki kell bővíteni a drogpolitika emberi jogi hatásainak vizsgálatával, így például fel kell mérni a kriminalizáció és az intézményes diszkrimináció negatív hatásait a sérülékeny csoporthoz tartozó drogfogyasztó közösségekre.
1.7.

Ugyan az ATM-szektor hozzájárulhat a CO 2 -kibocsátások általános csökkentéséhez, a technológia fenntartható és hatékony használata is mérsékelheti a CO 2 -kibocsátásokat a légi közlekedésben. Ezt a megközelítést olyan eszköznek kell tekinteni, amellyel tovább csökkenthető a légi közlekedési ágazat lábnyoma. Elismert tény, hogy az olyan technológiák, mint a fenntartható légijármű-üzemanyagok (SAF), jelentősen csökkenteni tudják a CO 2 -kibocsátásokat, jóval nagyobb mértékben, mint ami ezzel a javaslattal érhető el.
4.6.

Az EGSZB teljes mértékben egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy biztosítani kell a SEPA-rendelet tagállamok által történő teljeskörű végrehajtását, különösen ha a fizető felek és a kedvezményezettek nem tartják be a 9. cikket (úgynevezett IBAN-szám alapú megkülönböztetés). A 9. cikknek megfelelően az uniós fogyasztók számára biztosítani kell azt, hogy egyetlen fizetési számlát használhassanak euróátutalásokhoz, valamint hogy határokon átnyúló banki euróátutalásokat a SEPA-n belül ugyanolyan egyszerűen hajtsanak végre, mint a saját országukban. Számos szolgáltató azonban még most is elutasítja a nem belföldi IBAN-t használó ügyfelek határokon átnyúló beszedési megbízásait, sőt akár a nem belföldi IBAN-okra irányuló SEPA-átutalásokat is. Ez komoly akadályt jelent az egységes piac előtt, és korlátozza, hogy az ügyfelek hozzáférhessenek a határokon átnyúló szolgáltatásokhoz. Fel kell szólítani a tagállamokat arra, hogy képviseljenek szigorúbb álláspontot e 2014 óta hatályos rendelet végrehajtása érdekében.
3.8.

A klímasemleges hatás elérése érdekében ezért különböző megközelítésekre van szükség a rövid és hosszú élettartamú üvegházhatású gázok esetében. Ahhoz, hogy a CO 2 okozta sugárzási kényszer által kiváltott tartós hőmérséklet-emelkedést visszavezessük a CO 2 -kibocsátás előtti hőmérsékleti szintre, a légkör CO 2 -koncentrációjának CO 2 -elnyelők útján való aktív csökkentése szükséges, illetve ahhoz, hogy a hőmérséklet szintje tartós (elkerülhetetlen) CO 2 -kibocsátás esetén is állandó maradjon, folyamatosan ugyanannyi CO 2 -t kell kivonni a légkörből, mint amennyi keletkezik (nulla nettó kibocsátás). Ez a nulla nettó üvegházhatásúgáz-kibocsátás célkitűzésében jelenik meg. A (biogén) metánforrások esetében a klímasemleges hatás már stabil kibocsátással is elérhető, míg a CO 2 -egyenértékre átszámított metánkibocsátásnak az üvegházhatású gázok légkörből történő eltávolításával való ellensúlyozása hűtő hatást eredményez.
1.7.

Kritikusabban kellene szemlélni az energiaunió három másik célkitűzését is. Ezek az energiafüggőség leépítése az energiaimport csökkentése révén, az éghajlatra és a környezetre nézve szennyező energiaforrásokra vonatkozó támogatások megszüntetése, valamint a vezető szerep vállalása a megújuló energiák, az energiahatékonyság és az elektromobilitás terén. A három célkitűzés közül egyik sem valósult meg, amint az az Európai Bizottság közleményeiből is kiderül. Az okok azonban nem lettek megnevezve. Hiába keressük a választ azokra a kérdésekre is, hogy milyen tanulságot vontak le a kudarcokból, és ez hogyan befolyásolja a következő lépéseket, például a Helyreállítási Alap tekintetében.
4.4.

Az EGSZB úgy véli, hogy az uniós jogi keret végrehajtására korlátozódó elemzés és a piacnyitás mértékének mérése nem elegendő az egységes európai vasúti térség hiányosságainak teljes körű elemzéséhez és megértéséhez. Az EGSZB ezért a sikertényezők és a problémák széles körű és átfogó elemzését kéri a jelenlegi keret értékelésével, beleértve annak munkakörülményekre gyakorolt hatását is, szem előtt tartva az EUMSZ 90. és 91. cikke, illetve az EUMSZ általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló 14. cikke szerinti azon kötelezettséget, hogy harmonizált szabályokkal rendelkező belső piacot kell létrehozni a nemzetközi fuvarozásra vonatkozóan, és meg kell határozni a kabotázs feltételeit, figyelembe véve az egységes piac és a versenyjog elveit, amelyeket az 1370/2007/EK rendelet ír elő a vasúti közlekedés területén, szem előtt tartva a tagállamok ezzel kapcsolatos szerepét is, amint arról az EUMSZ 26. jegyzőkönyve és az EU Alapjogi Chartájának 36. cikke is rendelkezik.
Az irányelv 9. cikke rendelkezéseket tartalmaz a közbeszerzésekben és alvállalkozásban foglalkoztatott munkavállalókra vonatkozóan, mivel kéri a tagállamokat, hogy valamennyi közbeszerzési projektben feleljenek meg a minimálbérre vonatkozó követelményeknek. A 2014/23/EU ( 15 ) , a 2014/24/EU ( 16 ) , a 2014/25/EU ( 17 ) európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban a rendelkezés valamennyi szerződő félt kötelez az alkalmazandó minimálbéreknek való megfelelésre, akár jogszabály szerint, akár kollektív szerződésekben állapították meg őket. Ez a rendelkezés összhangban van az Európai Unió Bíróságának néhány döntésével, különösen a 2015. évi „Regiopost” ítélettel (C-115/14. sz. ügy) ( 18 ) is. A tagállamoknak lehetőségük van arra, hogy elutasítsák azon ajánlattevők közbeszerzési ajánlatait, akik nem vállalják, hogy a 2014/24/EU irányelv 70. cikkében és a kiküldött munkavállalókról szóló irányelv 3. cikkében ( 19 ) foglaltaknak megfelelően a dolgozóknak kifizetik a helyileg szabályozott vagy kollektív szerződés szerinti minimális bért. Az EGSZB már kérte, hogy a közbeszerzési szerződések teljes mértékben tartsák tiszteletben a kollektív szerződéseket, és az ILO alapvető és naprakész egyezményeinek be nem tartása esetén függesszék fel a kereskedelmi megállapodásokat. Az EGSZB szankciókat is szorgalmazott, ideértve a közbeszerzésekből és a közfinanszírozásból való kizárást is azon vállalkozások esetében, amelyek nem tartják tiszteletben a javasolt kötelező átvilágítási eszközben meghatározott átvilágítási kötelezettségeket ( 20 )
3.12.

Ugyanakkor az EGSZB kiemeli, hogy az európai vállalkozások, háztartások, munkavállalók és a civil társadalom is erőforrásokat és teljes támogatást igényel a válság kibírásához, így az EU-nak ilyen támogató intézkedéseket kellene előterjesztenie. Ilyen jellegű segítségnek (a Next Generation EU ösztönző csomag alapján) akár három éven át is rendelkezésre kellene állnia a világjárvány előtt életképesnek és hitelképesnek ítélt vállalkozások és hitelfelvevők támogatására. A növekvő társadalmi-gazdasági bizonytalanság gyakorlatilag Európa teljes lakosságát érinti. A vállalkozások a kényszerű bezárások és a kereslet visszaesése miatti zavarokkal, a háztartások pedig munkanélküliséggel és jövedelemcsökkenéssel szembesülnek. Az EGSZB úgy véli, hogy az európai polgároknak és vállalkozásoknak teljesen eltérő intézkedésekre lenne szükségük, és nyilvánvalóan nem a nemteljesítő hitelekre vonatkozó keret gyors végrehajtására, ahogy azt az Európai Bizottság javasolja.
3.1

Az EGSZB üdvözli a tőkepiaci unióról szóló új cselekvési tervet, amely szükséges folytatása annak, amit már az első, 2015-ös tervvel elértek. A terv folytatása a váratlan Covid19-válság fényében még sürgetőbbé vált, amely a nagyságrendje miatt némileg módosítja a tőkepiaci unióval foglalkozó következő szakértői csoport és a tőkepiaci unióval foglalkozó magas szintű fórum igen színvonalas munkája által alátámasztott képet, ez pedig a terv bizonyos mértékű kiigazítását és megerősítését indokolhatja. Az EGSZB sajnálja, hogy a 2015. évi cselekvési terv végrehajtása lassan halad, főként az egyes tagállamok határozott támogatásának hiánya miatt. A folyamatban lévő másik nagy projekt, a bankunió is késedelmeket szenved. Az EGSZB úgy ítéli meg, hogy a tagállamoknak szilárd politikai akaratot kell tanúsítaniuk a tőkepiaci unió megvalósításához szükséges intézkedések támogatását illetően (az európai szemeszter felülvizsgálati folyamata akár a haladás nyomon követésének eszköze is lehet). A tőkepiaci unió nem öncélú. A biztonságos és megfelelően működő tőkepiaci unió kulcsszerepet játszik a Covid19 utáni gazdasági helyreállítás és szerkezetátalakítás támogatásában, a lényeges infrastrukturális, szociális és tőkeberuházások egész EU-ban történő támogatásában, továbbá az európai zöld megállapodás és a digitális átalakulás szempontjából is. Ezzel összefüggésben az EGSZB elismeri az állami finanszírozás fontosságát is, amely szintén alapvető szerepet játszik a magánbefektetések vonzása és a bizonytalanság csökkentése révén. A külföldi befektetések is érdemi jelentőséggel bírhatnak, kiegészítve az európai megtakarításokat.