(1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Szlovéniát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

(4)Szlovénia 2019. április 15-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 26-án pedig 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

(5)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

(6)Szlovénia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2019. évi stabilitási programjában a kormány azt vetíti előre, hogy az államháztartási többlet 2019-ben a GDP 0,9 %-ára, majd 2022-ben a GDP 1,2 %-ára növekszik. Az újraszámított strukturális egyenleg alapján a középtávú költségvetési cél – amelyet a 2019-ben a GDP 0,25 %-át kitevő strukturális többletről 2020-tól a GDP 0,25 %-ának megfelelő mértékű strukturális hiányra változtattak – a tervek szerint 2021-re teljesül. A 2019. évi stabilitási program alapján a GDP-arányos államadósság-ráta az előrejelzések szerint 2019-ben tovább csökken 65,4 %-ra, és 2022-ben 54,7 %-os értéket fog mutatni. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista.

(7)A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Szlovéniának biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 3,1 %-ot, ami a GDP 0,65 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős mértékű lesz az eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető, ajánlott kiigazítási pályától.

(8)2020-ban Szlovénia várhatóan teljesíteni fogja a középtávú költségvetési célját. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján ez összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 4,0 %-os nominális növekedésével, ami GDP-arányosan 0,5 %-os strukturális kiigazításnak felel meg. Változatlan szakpolitikát feltételezve a Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján Szlovénia 2020-ban várhatóan közel kerül középtávú költségvetési céljához. Ennek megfelelően a jelenlegi értékelés némi eltérés kockázatát jelzi 2020-ra. Míg a nettó elsődleges államháztartási kiadások előrevetített nominális növekedési rátája jelenleg némi eltérés kockázatát mutatja a követelménytől 2020-ban, 2019-ben és 2020-ban együttesen számítva jelentős eltérés kockázatát jelzi. Ha a strukturális egyenleg az előrejelzések szerint már nem áll közel a középtávú költségvetési célhoz, a jövőbeni értékelések során az átfogó értékelésnek a követelménytől való lehetséges eltéréssel kell majd számolnia. Az előrejelzés szerint Szlovénia 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy Szlovéniának 2019-ben meg kell hoznia a szükséges intézkedéseket, és készen kell állnia arra, hogy 2020-tól további intézkedéseket hozzon a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében.

(9)A népességelöregedés egyre növekvő terhet jelet Szlovénia egészségügyi és tartós ápolási-gondozási rendszere számára. Az egészségügyi rendszer finanszírozását nem igazították hozzá a népességelöregedés miatt várható költségnövekedéshez. Szlovénia eddig nem javasolt átfogó intézkedéseket a szlovéniai egészségügyi ellátás minőségének, hozzáférhetőségének és hosszú távú költségvetési fenntarthatóságának biztosítására. A tevékeny időskorra vonatkozó szlovén stratégia részeként folyamatban van egy tartós ápolásra-gondozásra vonatkozó jogszabálytervezet kidolgozása. Azonban továbbra sem világos, hogy a tervezett intézkedések miként fogják javítani az ellátás költséghatékonyságát, hozzáférhetőségét és minőségét, azt leszámítva, hogy az egészségügyben folytatott közbeszerzés várhatóan költséghatékonyabb lesz a koordináció javításának köszönhetően. Az egészségügyi és tartós ápolási-gondozási struktúrákba és berendezésekbe történő beruházások elősegíthetik azt, hogy kisebb legyen az ellátási rendszerekre nehezedő jövőbeni nyomás.

(10)A nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságával és megfelelőségével kapcsolatos kihívások egyre sürgetőbbé válnak, mivel a szlovén lakosság a legtöbb tagállam népességénél gyorsabban öregszik. A gazdasági és szociális tanács által 2017-ben elfogadott, „Kiindulási pontok a nyugdíj- és rokkantbiztosítási rendszer korszerűsítéséhez” című dokumentumban a szociális partnerek és az előző kormány reform elfogadását irányozták elő 2020-ig, a 2019–2020-as nemzeti reformprogram pedig említést tesz a nyugdíjrendszer lehetséges átalakításáról a rendszer közép- és hosszú távú fenntarthatóságának, valamint a nyugdíjak megfelelő szintjének támogatása érdekében. A program emellett célként tűzi ki a munkában töltött évek meghosszabbítását és az idősebb munkavállalók emberi erőforrásainak kiaknázására vonatkozó lehetőségek javítását, e célkitűzés teljesítésének mikéntjét és idejét azonban nem határozza meg. A törvényben előírt nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam növekedésével összhangban történő kiigazítása és a későbbi nyugdíjba vonulás elősegítése fenntarthatóbbá tenné a rendszert. Továbbra is kihívást jelent a megfelelő nyugdíjak biztosítása, mivel a nyugdíjban részesülők közül néhányan még mindig a szegénységi küszöb alatt vagy ahhoz közeli szinten élnek. Szlovéniában az önálló vállalkozók közel 70 %-a dönt úgy, hogy csak az öregségi nyugdíjminimumra jogosító minimális társadalombiztosítási járulékokat fizeti be. A nyugdíjak megfelelőségét tovább lehetne javítani a kiegészítő nyugdíjrendszerek körének kiterjesztése, a szakmai életpálya irányváltásainak megfelelő kezelése, valamint az időskori szegénység kockázatának csökkentése révén.

(11)Folytatódott a foglalkoztatás bővülése, és tovább csökkent a munkanélküliség. A tartós munkanélküliség azonban változatlanul meghaladja a válság előtti szintet, és a munkanélküliségen belüli részaránya még mindig megközelíti az 50 %-ot. Különösen az alacsony képzettségű és idősebb munkavállalók helyzete problémás továbbra is, hiszen aktivitási és foglalkoztatási rátáik uniós összehasonlításban változatlanul a legalacsonyabbak közé tartoznak. A felnőttképzésben való részvételük rendkívül kis mértékű. A munkába állást és a képzést ösztönző szakpolitikák értékelése arról tanúskodik, hogy a legtöbb meglévő program eredményes. Azonban az e területre fordított kiadások mértéke, csakúgy mint az alacsony képzettségű és idősebb munkanélküliek programrészvételi aránya továbbra is alacsony. Ezért különösen fontos az alacsony képzettségű és idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát javító hatékony intézkedésekbe – többek között a digitális készségekbe – történő beruházás. Az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátájának növelése a nyugdíjrendszerre nehezedő nyomást is enyhíteni fogja. Jóllehet a 2013. évi munkaerőpiaci reform egyértelműen hozzájárult egyes kiszolgáltatott csoportok foglalkoztatásba való belépéséhez, az ideiglenes foglalkoztatás változatlanul problematikus. A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya csökkent, de a mutató az idősek esetében változatlanul meghaladja az uniós átlagot.

(12)Egyre több gazdasági ágazatban jelentkeznek a munkaerőhiány jelei. A fiatalok által az oktatás során elsajátított és a munkáltatók által igényelt készségek közötti összhang hiánya a jelek szerint szerepet játszik a munkaerőhiány kialakulásában. Ez a munkaerőhiány – az innovációs ökoszisztémák működésében jelentkező hiányosságokkal kiegészülve – gátolja az intelligens szakosodási stratégiában az érdekelt felekkel folytatott konzultáció során meghatározott kiemelt területeken megvalósuló ipari átalakulást. A jövőbeni munkaerő digitális készségeinek fejlesztése elengedhetetlen a gazdaság igényeinek kielégítéséhez.

(13)Szlovénia intézkedéseket hozott, illetve fog hozni az országban működő cégek finanszírozási lehetőségeinek javítására, valamint a bankhitelek alternatívájaként szolgáló eszközök biztosítására. A szlovén vállalkozások azonban továbbra is nagy mértékben támaszkodnak a bankhitelekre és a likvid eszközökre finanszírozási szükségleteik kielégítéséhez. A magánpiacokról származó tőkéhez való hozzáférés változatlanul korlátozott. A kockázati tőke bevonása növekszik, de igen alacsony szintről. A ljubljanai tőzsde piaci tőkeértéke alacsony, és folyamatosan csökken. A korlátozott és fejletlen tőkepiac – a kisebb cégek alacsony szintű pénzügyi jártasságát is magában foglaló kedvezőtlen keretfeltételekkel együtt – gátolja a magán- és kockázati tőke beáramlását az országba. A tőke nehéz hozzáférhetősége korlátozza az innovatív vállalkozások növekedését, ahogy az olyan már működő vállalkozásokét is, amelyek számára előnyös lehetne a finanszírozási váltás.

(14)A szlovén vállalkozásokra visszatartó erővel hatnak az ország még mindig jelentős mértékű szabályozási és adminisztratív terhei. Ezek a terhek kulcsfontosságú problémának számítanak a Szlovéniában folytatott üzleti tevékenység szempontjából. Engedélyekkel, jelentéstételi követelményekkel, adóügyi eljárásokkal és gyakran hosszadalmas kereskedelmi bírósági eljárásokkal kapcsolatos problémákat eredményeznek. A gazdasági és pénzügyi bűncselekmények büntetőeljárás alá vonása kapcsán jelentkező nehézségek szintén kihatnak az üzleti környezetre. Szlovénia eszközöket hozott létre az adminisztratív terhek csökkentésére, ideértve a SPOT-portált („Slovenska poslovna točka”) és az „egységes dokumentumot” is, amelyek megoldást jelentenek az azonosított terhek egy részére. Azonban számos tehercsökkentési intézkedés még mindig függőben van, és néhány végrehajtott intézkedés hatása elmaradt a várttól. Szlovénia néhány reformot is végrehajtott a korlátozó szakmai követelmények liberalizálása érdekében. Mindazonáltal a 2017. évi országspecifikus ajánlások bizonyos részei terén – különösen az ügyvédek és az ingatlanügynökök tekintetében – az ország nem tett előrelépést.

(15)Versennyel és átláthatósággal kapcsolatos hiányosságok tapasztalhatók a közbeszerzés területén Szlovéniában, amit a (hirdetmény nélküli) tárgyalásos eljárás útján kötött szerződések nagy aránya is jelez. A korrupció és az ajánlattevők összejátszása elleni biztosítékok továbbra is gyengék, különösen a helyi közigazgatási szervek és az állami vállalatok általi közbeszerzésekben. A közbeszerzés független felügyelete terén nem áll rendelkezésre megfelelő jogi biztosíték a külső nyomással vagy beavatkozásokkal szemben, különösen a fegyelmi eljárások és a nemzeti felülvizsgálati bizottság tagjainak kinevezésére irányuló javaslat tekintetében. Cselekvési tervet hoztak létre a közbeszerzésekben közreműködő szereplők professzionalizálódása érdekében, de a professzionalizálódás még mindig szerény mértékű. Miközben a hatóságok becslése szerint a gazdasági bűnözés és a korrupció az elmúlt években komoly károkat okozott, a korrupcióellenes reformok némelyike még mindig függőben van.

(16)Szlovénia legnagyobb bankja, a Nova Ljubljanska Banka részvényeinek 65 %-os részleges privatizációja ellenére még mindig magas az állami részvétel a gazdaságban, többek között a pénzügyi ágazatban. A korábban közzétett privatizációs tervek végrehajtása lassú ütemben zajlik. A privatizáció folytatása hosszú távon megerősítené a vállalkozások életképességét, és csökkentené az államháztartást fenyegető kockázatokat, valamint a verseny és a forráselosztás torzulásának kockázatát. A tőzsdén jegyzett társaságok részvényeinek további értékesítése is elősegítené Szlovénia tőkepiacának fejlesztését.

(17)A kutatási-fejlesztési és innovációs ökoszisztéma teljes körű működőképességéhez fejlesztésekre van szükség, és a támogatási intézkedések gyakran nem állnak összhangban egymással. Az üzleti oktatásra és a technológiatranszferre juttatott támogatás korlátozottsága, és általában véve a tudomány és a vállalkozások közötti gyenge együttműködés gátolja az innovatív vállalkozások létrehozását és felfutását. A legtöbb szlovéniai kis- és középvállalkozás alacsony innovációs kapacitással rendelkezik, míg az innovatív vállalkozások aránya Szlovéniában ténylegesen csökken, és elmarad az uniós átlagtól. Az ország lassú digitális transzformációja korlátozza a termelékenység növekedését. Szlovénia keleti és nyugati régiói között eltérések mutatkoznak az innovációs teljesítmény terén, ami hátráltatja az együttműködést és a hálózatépítést. Szlovénia visszafordította a 2020-as kutatási és fejlesztési kiadási célja felé tett előrelépést, jóllehet a kutatás-fejlesztés és innováció terén eszközölt beruházások növelése megerősítené az ország növekedési potenciálját. Szlovéniában alacsony a külföldi diákok száma a felsőoktatás valamennyi szintjén, különösen a doktori szinten, és változatlanul korlátozott mértékű a kutatók nemzetközi szintű mobilitása, valamint az egyetemek és a vállalkozások közötti mobilitás.

(18)Szlovénia a nemzeti energia- és éghajlat-politikai tervének tervezetében célkitűzéseket határozott meg a 2030-ig tartó időszakra az energetikai infrastruktúrára, az energiahatékonyságra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozóan, melyek mindegyike megfelelő beruházásokat tesz szükségessé. A szlovén gazdaság az uniós átlagnál nagyobb szén-dioxid-intenzitású, és nem növekszik a megújuló energiaforrások részaránya a teljes energiatermelésben. A megújuló energiaforrások fejlesztése – a fa és a hidroelektromosság kivételével – különösen lassú ütemben halad. Szlovénia ipara, szolgáltatási és lakóingatlan-ágazata egyaránt az uniós átlagnál nagyobb részt tesz ki a végső energiafogyasztásban. Ezenkívül fejletlen a meglévő energiatárolási kapacitás, és így nem képes kezelni a megújuló energiaforrásokból történő nem integrált helyi termelésből eredő szükségleteket.

(19)A közlekedés vált a szén-dioxid-kibocsátás legjelentősebb forrásává: a teljes kibocsátáson belüli aránya meghaladja az ágazat Unión belüli átlagos arányát. Szlovénia nagymértékben támaszkodik a közúti szállításra, ami magas energia- és szén-dioxid-intenzitással, valamint nagy légszennyezéssel és nagy számú közúti balesettel jár. Jelentős előrelépésre van szükség a vasúti infrastruktúra területén, ahogy általában véve a karbonszegény energia és a fenntartható közlekedés terén is, ami hozzájárulhatna e negatív hatások csökkentéséhez. Ahhoz, hogy biztosítható legyen egy fenntarthatóbb fejlődési modell, jelentős beruházásra van még szükség a természeti erőforrások terén. A szlovén gazdaság az ország természeti környezetének van alárendelve, amely egyre romlik. Az importált nyersanyagoktól való nagy fokú függés, valamint az alacsony újrafeldolgozási arány akadályozza a körforgásos gazdaságra való átállást. A települési szennyvízhálózat ágazata – beleértve a gyűjtő és tisztító infrastruktúrát is – nem felel meg teljes mértékben az uniós követelményeknek. A szlovén gazdaság tekintélyes része ki van szolgáltatva a természeti katasztrófáknak, különösen az árvizeknek.

(20)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Szlovénia számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve. E beruházások sikerének egyik fontos tényezője az ezen alapok kezelését biztosító nemzeti igazgatási kapacitás megerősítése.

(21)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a szlovén gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Szlovéniának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Szlovénia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Ez tükrözi azon igényt, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

(22)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

AJÁNLJA, hogy Szlovénia 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében: