EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2018.5.24. COM(2018) 353 final 2018/0178(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a fenntartható befektetések előmozdítását célzó keret létrehozásáról (EGT-vonatkozású szöveg) {SEC(2018) 257 final}

{SWD(2018) 264 final}

{SWD(2018) 265 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE • A javaslat indokai és céljai Ez a javaslat a Bizottság átfogó fenntartható fejlesztési kezdeményezésébe illeszkedik. Megalapozza azt az uniós keretet, amely az európai gazdaság zöldebb, rugalmasabb és körforgásos rendszerre való áttérését támogatja úgy, hogy a környezeti, társadalmi és irányítási (ESG) szempontokat állítja a pénzügyi rendszer középpontjába. A befektetések fenntarthatóbbá tétele érdekében az ESG-tényezőket is vizsgálni kell a befektetések döntéshozatali eljárásában, amikor az üvegházhatásúgáz-kibocsátáshoz, az erőforrások kimerüléséhez vagy a munkakörülményekhez hasonló tényezőket figyelembe veszik. A javaslat és a vele együtt előterjesztett jogalkotási aktusok azt a célt szolgálják, hogy az ESG-szempontok következetesen minden ágazat befektetési és tanácsadási folyamatának szerves részévé váljanak. Ennek biztosítania kell azt, hogy az ESG-szempontokat beépítsék a belső folyamataikba, és tájékoztassák ezekről az ügyfeleiket azok a pénzügyi piaci szereplők (ÁÉKBV-alapkezelő társaságok, ABAK-ok, biztosítók, foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények, európai kockázatitőke-alapkezelők és ESZVA-kezelők), biztosításértékesítők vagy befektetési tanácsadók, akik arra kapnak megbízást az ügyfelektől vagy a kedvezményezettektől, hogy a nevükben befektetési döntéseket hozzanak. Ezenkívül a javaslatok az alacsony szén-dioxid-kibocsátást és a kedvező szén-dioxid-kibocsátási hatást jelző új referenciamutató-kategóriák bevezetésével elősegítik azt, hogy a befektetők összehasonlíthassák a befektetések szénlábnyomát. Ezeknek az egymást kölcsönösen erősítő javaslatoknak az egész Unióban elő kell mozdítaniuk a fenntartható beruházásokat és eszköz-befektetéseket. A javaslat meghatározza különösen azokat az egységes kritériumokat, amelyek alapján eldönthető, hogy egy gazdasági tevékenység környezeti szempontból fenntartható-e. Annak eldöntése érdekében pedig, hogy mely gazdasági tevékenységek tekinthetők fenntarthatónak, egy különböző érdekelt felekből álló platform keretében rögzíti az egységes, adott kritériumrendszerre épülő uniós osztályozási rendszer létrehozásának menetét is. A befektetési döntések megalapozása érdekében így tiszta képet kaphatnak a gazdasági szereplők és a befektetők arról, hogy mely tevékenységek tekinthetők fenntarthatónak. Ezzel biztosítható, hogy a befektetési stratégiák olyan gazdasági tevékenységekre irányuljanak, amelyek valóban elősegítik a környezetvédelmi célkitűzések megvalósítását, miközben az alapvető társadalmi és irányítási normáknak is megfelelnek. Megkönnyíti majd a környezeti szempontból fenntartható befektetési célú bejutást a határokon átnyúló tőkepiacokra az, ha tisztább kép alakul ki arról, mi tekinthető környezeti szempontból fenntartható befektetésnek. A Bizottság intézkedéscsomagja a fenntarthatóbb gazdaság érdekében tett globális erőfeszítések nyomán jött létre. Bolygónk és gazdaságunk számára is fenntarthatóbb utat választottak a világ kormányai, amikor elfogadták 2016-ban az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye keretében létrejött Párizsi Megállapodást, illetve az Egyesült Nemzetek (ENSZ) 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendjét. Az EU az olyan fejlődés mellett kötelezte el magát, amely anélkül elégíti ki a jelen szükségleteit, hogy megfosztaná a jövő generációit saját szükségleteik kielégítésének lehetőségétől. A fenntarthatóság régóta az európai projekt középpontjában áll. Az EU szerződéseiben meghatározásra kerültek ennek szociális és környezeti vonatkozásai, amelyeket együttesen kell figyelembe venni. „A következő lépések Európa fenntartható jövőjéért” című 2016. évi bizottsági közlemény az ENSZ 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendjének fenntartható fejlesztési céljait (FFC-k) összekapcsolja az európai szakpolitikák keretelveivel annak biztosítása érdekében, hogy az FFC-k már a kezdetektől fogva beépüljenek valamennyi, Unión belüli vagy nemzetközi vonatkozású uniós fellépésbe és szakpolitikai kezdeményezésbe. Az Unió teljes mértékben elkötelezett amellett, hogy elérje a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat- és energiapolitikai célokat, és az uniós szakpolitikák szerves részévé tegye a fenntartható fejlődést, ahogyan azt a Politikai iránymutatás az Európai Bizottság számára című nyitóbeszédében Jean-Claude Juncker 2014-ben bejelentette. Ezért az Európai Bizottság 2014–2020-as időszakra vonatkozó politikai prioritásai közül sok beépül Unió éghajlat-politikai célkitűzéseibe, és előmozdítja a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend megvalósítását. Ezek közé tartozik az európai beruházási terv, a körforgásos gazdaságról szóló csomag, az energiaunió csomag, az Unió biogazdasági stratégiájának felülvizsgálata, a tőkepiaci unió, valamint a 2014–2020. évi uniós költségvetés, beleértve a Kohéziós Alapot és a kutatási projekteket. Ezenkívül a fenntartható fejlesztési célok végrehajtásával kapcsolatos bevált módszerek nyomon követése és cseréje céljából a Bizottság elindított egy platformot különböző érdekelt felek részvételével. Az Unió fenntarthatósági céljainak eléréséhez jelentős beruházásokra van szükség. Becslések szerint csak az éghajlat- és az energiapolitika területén évente még 180 milliárd EUR összegű beruházásra van szükség ahhoz, hogy 2030-ig megvalósuljanak az éghajlat- és energiapolitikai célok. A pénzmozgás egy jelentős részének a magánszektorból kell érkeznie. Az említett beruházási hiány megszüntetése azt jelenti, hogy a magántőke mozgását a fenntarthatóbb beruházások felé kell terelni, és teljesen újra kell gondolni az európai pénzügyi keretrendszert. Ehhez kapcsolódóan a Bizottság 2016 decemberében létrehozott egy magas szintű szakértői csoportot, hogy dolgozza ki az Unió fenntartható finanszírozási stratégiáját. 2018. január 31-én a magas szintű szakértői csoport közzétette végleges jelentését. A jelentés átfogó képet festett Európa fenntartható finanszírozásáról, az európai pénzügyi rendszer számára pedig két elengedhetetlen feltételt határozott meg. Az egyik a finanszírozás fenntartható és inkluzív növekedéshez való hozzájárulásának javítása. A másik pedig a pénzügyi stabilitás erősítése a környezeti, szociális és irányítási tényezők befektetési döntéshozatalba való beépítése révén. A magas szintű szakértői csoport nyolc fő ajánlást tett, amelyeket a fenntartható európai pénzügyi rendszer nélkülözhetetlen építőköveinek tart. A magas szintű szakértői csoport ajánlásai között szerepel, hogy létre kell hozni egy szakmai szempontból megbízható, uniós szintű osztályozási rendszert – úgynevezett fenntarthatósági taxonómiát –, amely tiszta helyzetet teremt azzal kapcsolatban, hogy mi a „zöld” vagy a „fenntartható”. Az indulás első lépéseként a szakértői csoport annak megállapítását javasolta, hogy mikor tekinthető egy gazdasági tevékenység környezeti szempontból fenntarthatónak. A magas szintű szakértői csoport munkája nyomán 2018. március 8-án a Bizottság közzétette a Cselekvési terv: A fenntartható növekedés finanszírozása című közleményét. Ebben kötelezettséget vállalt arra, hogy 2018. 2. negyedévében jogalkotási javaslatot terjeszt elő, amely biztosítja az éghajlat-változási, illetve környezeti és társadalmi szempontból fenntartható tevékenységekre vonatkozó uniós taxonómia fokozatos – ahol lehet, a jelenlegi munkára épülő – kidolgozását. A cél a jövőbeli uniós taxonómia átültetése az uniós jogba és az említett osztályozási rendszer használatának megalapozása a különböző területeken (pl. szabványok, címkék, fenntarthatósági referenciamutatók). • Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel A javaslat meghatározza a környezeti szempontból fenntartható befektetések kijelölési kritériumait és eljárását annak biztosítása érdekében, hogy az egységes piacot ne torzítsa a fogalom tagállamonként eltérő értelmezése. Ez a javaslat összhangban van az egységes piac és a pénzügyi piacok szakpolitikai területének egyéb szakpolitikai rendelkezéseivel, mivel nem ütközik a jelenlegi rendelkezésekbe, viszont lehetővé teszi azt, hogy a létező és jövőbeli jogi rendelkezések később a környezeti szempontból fenntartható befektetések egységes fogalmát használják, illetve vegyék alapul. Az egységes piac egyéb szakpolitikai rendelkezéseitől nem tér el, és nem is ellentétes velük. • Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival A javaslat kiegészíti az Unió létező környezetvédelmi és éghajlat-politikáját. A jelenlegi uniós környezetvédelmi politikákat jól kiegészíti majd a közös álláspont abban a kérdésben, hogy mi számít környezeti szempontból fenntartható befektetésnek, mivel egy olyan referenciapontot biztosít, amelyet a jövőben az egész Unióban felhasználhatnak az említett szakpolitikák egységesebb kidolgozására. A javaslat a jelenlegi szakpolitikákra épít, és a következetesség biztosítása érdekében az említett szakpolitikákban kidolgozott fogalmakat alkalmazza. A 7. környezetvédelmi cselekvési program, a víz-keretirányelv, a körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési terv, az ipari kibocsátásokról szóló irányelv keretében kidolgozott fogalmakra épít például, amikor a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendre, az ökocímke rendeletre, az Európai Unióban a gazdasági tevékenységek statisztikai osztályozási rendszerére (NACE), a környezetvédelmi tevékenységek és kiadások osztályozási rendszerére (CEPA) és az erőforrás-gazdálkodási tevékenységek osztályozási rendszerére (CReMA) hivatkozik. 2. JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG • Jogalap Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 114. cikke felhatalmazza az Európai Parlamentet és a Tanácsot, hogy olyan intézkedéseket fogadjon el a tagállamok törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek közelítésére vonatkozóan, amelyek a belső piac létrehozását és működését érintik. Az EUMSZ 114. cikke lehetővé teszi, hogy az Unió az alapvető szabadságok gyakorlását jelenleg akadályozó tényezők felszámolására, valamint az ilyen akadályok ismételt előfordulásának megelőzésére irányuló intézkedéseket hozzon, beleértve azokat, amelyek a gazdasági szereplők, többek között a befektetők számára megnehezítik a belső piac előnyeinek maradéktalan kihasználását.

Jelenleg a tagállamok eltérő módon értelmezik azt, hogy mi számít fenntartható befektetésnek. Egyes tagállamok címkerendszerek vagy piacvezérelt kezdeményezések alkalmazásával határozzák meg azt, hogy befektetési szempontból mi minősül zöldnek, máshol semmilyen szabályok nincsenek, ehelyett a fenntartható befektetés saját definíciója alapján törvénykeznek ezen a területen. Mivel a nemzeti címkék különböző kritériumok alapján határozzák meg azt, hogy környezeti szempontból mely gazdasági tevékenységek minősülnek fenntarthatónak, a befektetők nehezen tudják összehasonlítani a zöld befektetéseket, ez pedig elveszi a kedvüket a határokon átnyúló befektetésektől. A jelenlegi eltérések terhet is jelentenek a gazdasági szereplőknek, mivel a különböző tagállamokban más-más előírásoknak kell megfelelniük. A jelenlegi különbözőségek felszámolása és a belső piaci akadályok esetleges ismételt előfordulásának megelőzése érdekében ez a javaslat egységesen, az Unió szintjén határozza meg annak fogalmát, hogy befektetési értelemben mi minősül környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységnek. A javaslat célja az, hogy egységesítse az Unió területén a környezeti szempontból fenntartható befektetés fogalmát, ezáltal pedig megkönnyítse a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek befektetéseit úgy egy-egy nemzet, mint egynél több uniós ország esetében. Az egységes fogalom azt is lehetővé fogja tenni, hogy a gazdasági szereplők könnyebben becsalogassák a külföldi befektetéseket. Az EUMSZ 114. cikke biztosítja azt a jogalapot, amely alapján az Unió elfogadhatja ezt a javaslatot, mivel az a célja, hogy az Unió szintjén, a nemzeti határoktól függetlenül megkönnyítse a fenntartható gazdasági tevékenységek befektetéseit. • Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) Ez a javaslat megfelel az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének, amely kimondja, hogy uniós szintű intézkedés csak akkor hozható, ha a kitűzött célokat alacsonyabb szinten nem lehet elérni. A környezeti szempontból fenntarthatónak minősíthető gazdasági tevékenységek körüli jelenleg tisztázatlan helyzetet súlyosbíthatja, ha a tagállamok párhuzamosan, nem összehangoltan kezdenek el intézkedéseket hozni a területen. A környezetvédelmi és éghajlat-politika céljaival kapcsolatban nemzetközi szinten (pl. a Párizsi Megállapodás) és az Unió szintjén vállalt kötelezettségek ismeretében várható, hogy egyre több tagállam fog élni azzal a lehetőséggel, hogy a saját igényeire szabott taxonómia alkalmazásával címkéket vezet be a fenntartható pénzügyi termékekre. Ez a fenntartható beruházások tőkebevonásánál súlyosbítaná a tőkepiacok működése előtt álló nemzeti akadályokat. Az osztályozási rendszerek sokfélesége növelné a piac széttagoltságát, és versenyjogi problémákat vetne fel, ami megnehezítené és megdrágítaná a befektetők számára, hogy megtudják, mi fenntartható, és mi nem az. Emiatt uniós szinten egységesíteni kell azokat a kritériumokat, amelyek alapján eldönthető, hogy befektetési értelemben mi minősül fenntartható tevékenységnek. Ennek megfelelőn egy minden érdekelt fél részvételével zajló folyamat keretében létre kell hozni az Unió egységes uniós osztályozási rendszerét. Ez könnyebbé teszi majd a gazdasági szereplők számára, hogy az Unió egész területéről becsalogassák a tőkét a fenntartható befektetésekhez. Ez lesz a „zöldrefestés” kérdésének megoldására tett első lépés, és könnyebbé teszi majd a befektetők számára annak kiderítését, hogy milyen kritériumokat alkalmazzanak, amikor egy pénzügyi terméket a „zöld” vagy a fenntartható kategóriába sorolnak. A javaslat ezért a jelenlegi jogi keret hiányosságait egységes kritériumok megállapításával kívánja rendezni annak eldöntésére, hogy környezeti szempontból mi számít fenntartható befektetésnek. A Szerződés szabadságainak gyakorlása tekintetében jobban garantálja az egységességet és a jogbiztonságot az uniós szintű fellépés. • Arányosság Ez a javaslat megfelel az EUSZ 5. cikkében meghatározott arányosság elvének. A javasolt intézkedések más befektetések büntetése nélkül teremtik meg a zöld tevékenységek befektetéseihez szükséges ösztönzőket. Ezek szükségesek ahhoz, hogy az alkalmazott kritériumok uniós szintű egységesítésével a befektetők egyértelműen meg tudják állapítani egy befektetés környezeti szempontú fenntarthatóságának mértékét. Az egységes kritériumok létrehozása megkönnyíti majd a befektetők számára egy adott beruházás viszonylagos környezeti szempontú fenntarthatóságának megállapítását és a beruházások összehasonlítását nemzetenként és a tagállamok között is. A javaslat rendezni kívánja a nemzeti taxonómiák és a nemzeti szintű piacalapú kezdeményezések különbözőségeit annak érdekében, hogy megszüntesse a „zöldrefestés” kockázatát, megkönnyítse a gazdasági szereplők számára a határokon átnyúló tőke bevonását a környezeti szempontból fenntartható tevékenységekbe, és megpróbál egyenlő versenyfeltételeket teremteni minden piaci szereplő számára. Ami a pénzügyi piaci szereplőkre vonatkozó harmonizáció költségeit illeti, a javaslat csak azok esetében vezet be adatszolgáltatási kötelezettséget, akik azt állítják, hogy környezeti szempontból fenntartható pénzügyi termékeket kínálnak. Alkalmazására csak akkor kerül majd sor, amikor az Unió osztályozási rendszerét kidolgozták. Ezenkívül a javaslat olyan módszert választott, amely kellő rugalmasságot biztosít a tagállamok számára a nemzeti címkék konkrét részleteire vonatkozó döntéshez, ilyen például a pénzügyi piaci szereplők szabadsága abban a tekintetben, hogy a kínált pénzügyi termék az Unió osztályozási rendszere értelmében milyen mértékben tartalmaz környezeti szempontból fenntartható eszközöket. Következésképpen a javaslat nem lépi túl azt a mértéket, amelyre a problémák uniós szintű megoldásához szükség van. • A jogi aktus típusának megválasztása Az eltérő nemzeti módszerek megszüntetése érdekében a javaslat egységesíteni kívánja a befektetések környezeti szempontú fenntarthatósága mértékének megállapítási módját, ezért meghatározza, hogy az ilyen befektetéseknek milyen kritériumoknak kell megfelelniük. Más típusú jogi aktus, például a nem jogalkotási intézkedés vagy a minimális harmonizációról rendelkező irányelv választása esetén megmaradna a tagállamok mérlegelési jogköre, így a környezeti szempontból fenntartható befektetés fogalmát a gazdasági tevékenységek különböző osztályozása alapján határoznák meg. Ez a mérlegelési jogkör növelhetné az egységes piac széttagoltságát, és azt jelenthetné, hogy a környezeti szempontból gyengébb teljesítményű pénzügyi termékek továbbra is kaphatnának „környezeti szempontból fenntartható” megjelölést. Ez a javaslat biztosítja azt, hogy a pénzügyi termékeiket környezeti szempontból fenntartható befektetésként vagy ehhez hasonló jellemzőkkel rendelkező befektetésként kínáló pénzügyi piaci szereplők az Unió szintjén megállapított egységes kritériumok alapján világosan tájékoztassák a befektetőket, hogy a termékeik miért tekinthetők környezeti szempontból fenntarthatónak. Az említett politikai célkitűzések eléréséhez teljes körű harmonizációt biztosító, közvetlenül alkalmazandó rendeletre van szükség, ezért a teljes körű harmonizáció biztosításának, a különbözőségek megszüntetésének, ezáltal pedig a piaci szereplők számára tisztább helyzet megteremtésének legjobb módja a rendelet. 3. AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI • Konzultáció az érdekelt felekkel Az érdekelt felek véleményének összegyűjtése a fenntartható finanszírozással foglalkozó magas szintű szakértői csoport időközi jelentésről lefolytatott nyilvános konzultációja, valamint a Bizottság által a pénzügyi intézmények körében végzett célzott megkérdezések alkalmával került sor. Az érdekelt feleknek arra kellett válaszolniuk, hogy az uniós taxonómia mire vonatkozzon, szükségesnek tartanak-e felügyeleti beavatkozást, és mire terjedjen ki induláskor az uniós taxonómia hatóköre. A három témára adott válaszokat az alábbiakban lehet összefoglalni: ·Uniós felügyeleti beavatkozás – a legtöbb válaszadó az uniós szintű taxonómia (vagyis a fenntartható gazdasági tevékenységek osztályozási rendszerének) kidolgozása mellett foglalt állást. Sokak véleménye szerint az Unió taxonómiájának a létező nemzetközi keretekre (pl. az ENSZ fenntartható fejlesztési céljaira) és osztályozási rendszerekre (pl. az éghajlatvédelmi kötvénnyel kapcsolatos kezdeményezésre, az Eurosifre, az éghajlattal kapcsolatos pénzügyi adatszolgáltatások munkacsoportja stb. keretében folyó munkára) kell építenie, vagy legalább is figyelembe kell ezeket vennie. ·Hatókör – a válaszadók többsége jelezte, hogy az uniós taxonómiának gyakorlatilag valamennyi (környezeti és társadalmi szempontú) fenntarthatósági célkitűzésre vonatkoznia kell. Egyes válaszadók a környezetvédelemmel kezdődő fokozatos megközelítés mellett foglaltak állást. ·Részletesség – eltérőek voltak a vélemények abban a tekintetben, hogy az uniós taxonómia mennyire legyen részletes. Míg a pénzügyi szakma általában a nem előíró jellegű taxonómia mellett foglalt állást, addig más érdekelt felek (magánszemélyek és a civil társadalom) inkább a részletesebb taxonómiát választotta, amely világos fogalommeghatározásokról és (mérhető) kritériumokról rendelkezik.

A Bizottság javaslata összességében összhangban van az érdekelt felek véleményével, mivel: i. a környezetvédelmi célkitűzések alapján kötelező erejű jogi aktusban megállapítja a környezeti szempontból fenntartható tevékenységek taxonómiájának egységes kritériumait és egyértelmű folyamatát; ii. biztosítja, hogy az uniós taxonómia a meglévő nemzetközi keretekre épüljön, továbbá kellően kidolgozott és részletes legyen ahhoz, hogy a fenntarthatóság egységes és egyedi értelmezésének alapjául szolgálhasson; iii. felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezést ír elő, hogy lehetőség szerint a szociális célkitűzéseket is figyelembe lehessen venni. Ezzel rendeznie kell a jelenlegi széttagoltság kérdését, és meg kell teremtenie a tiszta helyzetet a befektetők számára azzal kapcsolatban, hogy melyek a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek. • Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása A javaslat a fenntartható finanszírozással foglalkozó magas szintű szakértői csoport végleges jelentésére épül, amely egy uniós szintű egységes fenntarthatósági taxonómia létrehozására és működtetésére tesz javaslatot. A jelentés szerint a fenntartható tevékenységek említett közös uniós osztályozási rendszerének: ·összhangban kell lennie az Unió által megfogalmazott közpolitikai célokkal, beleértve a Párizsi Megállapodás, a fenntartható fejlesztési célok végrehajtását; ·iránymutatást kell adnia a tőkepiaci szereplőknek arra vonatkozóan, hogy milyen jelentősége van az egyes tevékenységeknek vagy az általuk vállalt hozzájárulásoknak; ·szabad hozzáférést kell biztosítania a taxonómia paramétereihez és az alapul szolgáló adatokhoz, a kialakítás folyamatának pedig a különböző érdekelt felek részvételével kell történnie a piaci támogatottság megszerzése érdekében; ·fejleszthető eszköznek kell lennie. A fenntarthatósággal foglalkozó tudomány dinamikus és fejlődik, csakúgy mint a társadalmi elvárások, illetve a befektetői és piaci igények, ezért a taxonómiát úgy kell felfogni, hogy a jelenleg meglévő tudásunk javát képviseli, amelyet folyamatosan felül kell majd vizsgálni. A javaslat alapul veszi továbbá a Bizottság által 2017-ben megrendelt „A 'zöld' fogalmának meghatározása zöld pénzügyi környezetben” című tanulmányt, amely bemutatja a következőket: ·a „zöld” fogalmának meghatározására irányuló globális törekvések összefoglalása és elemzése a zöldkötvények, hitelezés és jegyzett részvények összefüggésében; ·a „zöld” eszközök és tevékenységek meghatározásának eszközei és lehetőségei fogalmi meghatározások, taxonómiák, minősítési módszerek és egyéb mechanizmusok révén; ·a „zöld” rendelkezésre álló fogalmi meghatározásainak felsorolása, egyes meghatározások leírása és értékelése, illetve a rendelkezésre álló „zöld” ágazati taxonómiák összehasonlítása. Ez a javaslat a megfelelő tudással és tapasztalattal rendelkező érdekelt felek széles körének bevonásával elindítja az uniós osztályozási rendszer fokozatos létrehozásának folyamatát. Első lépésként a javaslat meghatározza az egységes kritériumok létrehozásának keretét, amely azt állapítja meg, hogy egy gazdasági tevékenység mikor tekinthető környezeti szempontból fenntarthatónak. A Bizottság ezt követően meg fogja határozni, hogy mely tevékenységek minősülnek fenntarthatónak, ennek során a szakértőkből álló fenntartható-finanszírozási platform szakmai tanácsaira fog támaszkodni. Ez a megközelítés azt tükrözi, hogy a környezeti hatásokkal kapcsolatos tudás és a területen szerzett tapasztalatok gyorsan változnak. A jogi keretnek ezért rugalmasnak kell lennie ahhoz, hogy a jövőbeli tudományos, technológiai és piaci fejlemények tükrében aktualizálni lehessen, ha szükséges. Másodszor, a javaslat figyelembe veszi a nagyfokú összetettséget, részletességet, kidolgozottságot és az ehhez szükséges erőforrásokat, ezért az Unió osztályozási rendszerét fokozatosan kell kidolgozni, és azokon a környezetvédelmi területeken kell kezdeni, ahol a legsürgősebben szükséges a fellépés, és előrehaladottabb a tudás. • Hatásvizsgálat A javaslat figyelembe veszi a Szabályozói Ellenőrzési Testület (RSB) által kiadott véleményeket (a fenntartásokat megfogalmazó, 2018. május 14-i támogató véleményt és a két korábbi elutasító véleményt). A javaslat és a felülvizsgált hatásvizsgálat foglalkozik az RSB észrevételeivel, amely véleményeiben azt a következtést vonta le, hogy e kezdeményezés folytatása előtt kiigazításokra van szükség. A támogató harmadik véleményezés keretében kapott észrevételek lényege a következő volt: ·a „nem okoz sérelmet” és a „jelentős mértékben hozzájárul a fenntarthatósághoz” fogalmak gyakorlati alkalmazásánál gondoskodni kell az egyértelműségről; ·gondoskodni kell arról, hogy a nyomonkövetési és értékelési keretrendszer tartalmazza azokat a kérdéseket és kockázatokat, amelyeket a szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozásánál figyelembe kell venni; ·a választási lehetőségek összehasonlításánál költség-haszon szempontjából átláthatóbbnak kell lennie az érveknek és az ellenérveknek. Ezekre a problémákra a hatásvizsgálat végleges és átdolgozott változata választ adott.

A Szabályozói Ellenőrzési Testülettől előzőleg kapott észrevételeket a javaslat és a kísérő átdolgozott hatásvizsgálat is maradéktalanul megválaszolta, amelyeket a következő három fő problématerület szerint lehet csoportosítani: Az első és legáltalánosabb dolog, amit a Szabályozói Ellenőrzési Testület javasolt, hogy a hatásvizsgálat jobban mutassa be a különböző intézkedések hatókörét, ütemezését és összefüggéseit, beleértve a taxonómiát és azt is, hogy hogyan kapcsolódik az egyéb javaslatokhoz. Ennek megfelelően a hatásvizsgálat végleges változatát erősítették a következő javítások: ·jobban bemutatja a taxonómia azonnali és későbbi felhasználási lehetőségeit, illetve gyakorlati megvalósítását; ·tisztázza, hogy a szakmai átvilágítási kritériumokat megállapító egy-egy felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását az érdekelt felekre háruló költségek természetének és mértékének hatásvizsgálata fogja megelőzni; ·bemutatja a más területeken már létező uniós jogszabályokkal és szakpolitikákkal való összhangot és kiegészítő jelleget (pl. környezetvédelem és éghajlat, energia, közlekedés); ·ismerteti a „környezeti taxonómia” és a „társadalmi taxonómia” ütemezését és kapcsolatait; ·tisztázza, hogy később hogyan fogják bővíteni és aktualizálni a taxonómiát, illetve felbecsüli a kapcsolódó igazgatási költségeket; ·tisztázza, hogy a társjogalkotókat hogyan fogják tájékoztatni/bevonni a szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozásába. A második és konkrétabb dolog az, hogy a Szabályozói Ellenőrzési Testület aggodalmát fejezte ki a taxonómia azonnali használata és az azzal járó kockázatok miatt, hogy a használatot kötelezővé teszik a pénzügyi piaci szereplők számára, még mielőtt elérné kellő megbízhatóságát és kiforrottságát. A végleges és átdolgozott hatásvizsgálat alapján javasolt jogi szöveg a következő választ adja erre a problémára: ·A pénzügyi piaci szereplőkre háruló aránytalan költségek elkerülése érdekében a javaslat több rendelkezése is biztosítja azt, hogy a taxonómia használatára csak akkor kerül sor, amikor megbízhatóvá és kiforrottá vált. E biztosítékoknak az a célja, hogy a taxonómia használatára csak az érdekelt felekkel folytatott konzultációs folyamat befejezése után kerüljön sor, amikor megteremtették az elképzelés támogatottságát és kellő ismertségét: –A 18. cikk megállapítja, hogy a rendelet gyakorlati részének alkalmazására (3–12. cikk) a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok hatálybalépésétől számított hat hónap múlva kerül sor. Ez azt jelenti, hogy a pénzügyi piaci szereplőknek nem kell alkalmazniuk a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumokat úgy, hogy nem volt elég idejük felkészülni, és megismerni a szabályokat és azok alkalmazását. –Megfelelő adatokat kell szolgáltatniuk azoknak a pénzügyi piaci szereplőknek, akik környezeti szempontból fenntarthatóként forgalmazzák a termékeiket. Ez a javaslat azonban biztosítja azt, hogy a vonatkozó adatszolgáltatási kötelezettség olyan legyen, ami nem ró aránytalan terheket az érintett pénzügyi piaci szereplőkre. A 4. cikk előírja annak közzétételét, hogy a taxonómiában foglaltak szerint a befektetéssel kapcsolatos döntéshozatali eljárásban milyen módon és mértékben vették figyelembe a befektetés környezeti szempontú fenntarthatóságát meghatározó kritériumokat. Az említett közzétételi kötelezettség pontos terjedelmét egy alapos hatásvizsgálat alapján a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok fogják meghatározni. –Az alacsony szén-dioxid-kibocsátást vagy a kedvező szén-dioxid-kibocsátási hatást jelző referenciamutatók kezelői a taxonómia használatára vonatkozó kötelezettség nélkül alakíthatják majd ki a módszereket és a kapcsolódó közzétételi kötelezettségeket, ami csak a referenciamutatók alapjául szolgáló eszközök körének megemlítését jelenti. Harmadszor, a Szabályozói Ellenőrzési Testület aggodalmának adott hangot azzal kapcsolatban, hogy hogyan fog történni a taxonómia 5. cikkben megállapított hat környezetvédelmi célkitűzésének átültetése a gyakorlatba, különös tekintettel a „nem okoz sérelmet” fogalmára és annak kapcsolatára a létező uniós jogszabályokkal, illetve a „jelentős mértékben hozzájárul a fenntarthatósághoz” fogalmára. Egy ehhez kapcsolódó aggály volt a versenytorzulás esetleges kérdése, amikor heterogén kritériumokat határoznak meg a különböző alágazatokra. Ezek az aggályok megjelennek a hatásvizsgálatban, a jogi szöveg pedig a következő választ adja rájuk: ·A preambulumbekezdés hangsúlyozza, hogy a hat környezetvédelmi célkitűzésre vonatkozó szakmai átvilágítási kritériumokat meghatározó felhatalmazáson alapuló jogi aktusok mindegyikét alapos hatásvizsgálat fogja megelőzni. A Bizottságnak adott felhatalmazás meghatározza, hogy mind a hat célkitűzés esetében egy-egy felhatalmazáson alapuló jogi aktusban együtt kell kezelni mind a két kritériumrendszert – azt, amelyik a „nem okoz sérelmet” követelmény teljesítésére vonatkozik, és azt is, amelyik azt határozza meg, hogy egy tevékenység esetében mit jelent az, hogy „jelentős mértékben hozzájárul a fenntarthatósághoz”. ·A 14. cikk (1) bekezdésének d) pontja előírja, hogy a szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozásánál figyelembe kell venni a már létező uniós jogszabályokat. ·A 14. cikk (1) bekezdésének h) pontja előírja, hogy a szakmai átvilágítási kritériumoknál ügyelni kell a meg nem térülő eszközök kockázatára, illetve arra, hogy a javasolt intézkedéseknek milyen potenciális hatása lehet a piaci likviditásra. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok keretében a 14. cikkben ismertetett szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozása során alaposan fel kell mérni ezeket a kockázatokat, illetve azt a kockázatot is, hogy nem eredményeznek-e összeegyeztethetetlen ösztönzőket. ·A 14. cikk (1) bekezdésének i) pontja rögzíti, hogy a versenytorzulás elkerülése érdekében a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok kidolgozása célkitűzésenként valamennyi érintett ágazatra vonatkozóan történik. Ez a rendelkezés tükröződik a 27. preambulumbekezdésben. ·A 18. cikk a taxonómia használatára vonatkozó további biztosítékokról rendelkezik a pénzügyi piaci szereplők esetében, amikor elhalasztja e rendelet gyakorlati rendelkezéseinek alkalmazását. Ez biztosítja azt, hogy a pénzügyi piaci szereplőkre ne háruljanak további kötelezettségek, amíg a taxonómia tartalmának kellő tisztasága és annak betartása nincs biztosítva. A javaslat összhangban áll azokkal a következtetésekkel, amelyeket a hatásvizsgálat a választott lehetőségre vonatkozóan levont.

A hatásvizsgálatban elemzett általános szakpolitikai alternatívák a következő lehetőségeket tartalmazták: ·nincs uniós fellépés (1. lehetőség) ·közepes szinten kidolgozott uniós környezeti taxonómia (2. lehetőség) ·magas szinten kidolgozott uniós környezeti taxonómia (3. lehetőség) Az első lehetőség szerint valószínű, hogy továbbfejlődnek és a közjogi intézmények (pl. az EBB) által a jövőben kidolgozott osztályozási rendszerekkel versengenek a különböző hatókörű, piacvezérelt vagy piacalapú kezdeményezések, ezért közép-hosszú távon nem jöhet létre a fenntartható tevékenységek egységes és egyhangú osztályozási rendszere. Ez korlátozhatja annak a lehetőségét, hogy a tőkeáramlást fenntarthatósági célok felé lehessen irányítani. A 2. lehetőség ezzel szemben hat uniós környezetvédelmi célkitűzés megjelölését, illetve azon gazdasági tevékenységek megnevezését – és osztályozását – irányozza elő (makroágazatok, ágazatok és alágazatok szerint csoportosítva), amelyek egyértelműen hozzájárulnak e célkitűzések bármelyikhez. A kidolgozottabb szakmai átvilágítási kritériumok hiánya kétségeket vet fel azonban azzal kapcsolatban, hogy (i) valójában mennyire is „zöld” a 2. lehetőség szerinti taxonómia (mivel egy „zöldként” meghatározott alágazat gazdasági tevékenységeit támogathatja akkor is, ha gyenge a környezeti teljesítményük), illetve (ii) mennyiben járul hozzá egy adott uniós környezetvédelmi célkitűzéshez (pl. a mérhető intézkedések hiánya az adatok gyűjtését és nyomon követését is megnehezíti). A választott lehetőség a 3. – amelyik inkább az alágazat-specifikus szakmai átvilágítási kritériumok, illetve annak kidolgozását irányozza elő, hogy ezek az alágazatok mely uniós környezetvédelmi célkitűzéshez járulnak hozzá –, mivel tökéletesen tiszta helyzetet teremt azzal kapcsolatban, hogy környezeti szempontból mely tevékenységek fenntarthatók, miközben megszünteti a kevésbé kidolgozott taxonómia (2. lehetőség) vonatkozásában megállapított legfontosabb hiányosságokat is. Ami a gazdasági hatásokat illeti, az uniós szintű egységes osztályozás segítségével meg lehet határozni, hogy mely tevékenységek tekinthetők fenntarthatónak, és megfelelő jelzéseket lehet küldeni a gazdasági szereplőknek, mivel a megfelelő beruházások vagy befektetések meghatározásához megfogható iránymutatássá „fordítaná le” az uniós szakpolitikai célkitűzéseket, ezért segíthet abban, hogy jobban a fenntartható befektetések irányába terelje a tőkeáramlást. A rendelet fontos első lépést tesz a tiszta helyzet megteremtésének irányába azzal kapcsolatban, hogy mi minősül fenntartható befektetésnek, de maga a taxonómia felhatalmazáson alapuló jogi aktusok keretében lesz kidolgozva. Az érdekelt felekre gyakorolt hatások a taxonómia végső felhasználásától és a taxonómia részleteitől függenek. Ami a költségeket illeti, egy ilyen taxonómia kidolgozásához időre és forrásokra van szükség, ami az Unió költségvetésére is kihat (lásd később a költségvetési vonzatról szóló szakaszt). Ami a környezeti hatásokat illeti, ha majd működőképes lesz, az uniós taxonómiának közvetve várhatóan pozitív környezeti hatása lesz az Unióban. Mivel tisztázza a „zöld” jelentését, Unió-szerte előmozdíthatja a fenntartható beruházásokat és eszköz-befektetéseket. Ez hozzájárulhat az Unió környezetvédelmi céljainak eléréséhez, mint amilyen az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentése a Párizsi Megállapodással összhangban, illetve az erőforrás-hatékony és körforgásos gazdaságra való átállás. A nagyobb átláthatóságból és piaci harmonizációból következő többletberuházások elősegíthetik az Unió és a tagállamok szintjén már elfogadott környezetvédelmi politikákban előirányzott mélyreható fenntartható átalakulás biztosítását. Így a zöld szektor beruházásai (pl. megújuló energia, energiahatékonyság, hulladékgazdálkodás, környezetrehabilitáció) azonnali és hosszabb távú környezeti előnyökben jelentkezhetnek, úgymint alacsonyabb szennyezettségi szintek (pl. levegő, víz és talaj) az ehhez párosuló egészségügyi előnyökkel együtt; a veszélyes éghajlatváltozást enyhítő alacsonyabb üvegházhatásúgáz-kibocsátás; illetve a természeti tőke és az ökoszisztéma-szolgáltatások megőrzése és erősítése. Ami a társadalmi hatásokat illeti, mivel a javaslat társadalmi vonatkozású alapvető biztosítékokat is tartalmaz, ezért bizonyos minimális pozitív társadalmi hatásra is lehet számítani. Jelentősebb társadalmi hatásokra akkor lehet számítani, amikor sor kerül a javasolt kezdeményezés felülvizsgálatára azért, hogy esetleg társadalmi célkitűzéseket és társadalmi szempontból fenntartható tevékenységeket is érintsen a felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezés szerint. • Alapjogok A javaslat tiszteletben tartja az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert alapvető jogokat és elveket, tekintettel arra a kötelezettségre, hogy a környezeti szempontból fenntarthatónak tartott gazdasági tevékenységet bizonyos alapvető társadalmi és irányítási biztosítékok betartásával kell végrehajtani. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZAT A javaslat tartalmaz egy cikket, amely a fenntartható-finanszírozási platform létrehozásáról szól. Ez a platform a Bizottság munkáját fogja segíteni az Unió osztályozási rendszerének fokozatos kidolgozásában és aktualizálásában. Ellát majd egyéb, a fenntartható finanszírozási cselekvési terv célkitűzéseinek megvalósításához szükséges feladatokat is, különösen pedig tanácsokat fog adni a Bizottságnak azzal kapcsolatban, hogy kell-e módosítani az e javaslatban meghatározott keretet. Feladatként kapja továbbá, hogy rendszeresen kövesse nyomon a fenntartható befektetések felé irányuló tőkeáramlást, és számoljon be arról a Bizottságnak. Az európai felügyeleti hatóságok kulcsszerepet játszanak majd az Unió fenntarthatósági taxonómiájának kidolgozásában annak biztosítása érdekében, hogy használható legyen a pénzügyi intézmények számára, alkalmazható legyen a pénzügyi termékekre, illetve megfeleljen az Unió pénzügyi jogszabályainak. Az európai felügyeleti hatóságok fontos szerepet fognak játszani annak biztosításában, hogy az Unió fenntarthatósági taxonómiáját úgy dolgozzák ki, hogy hasznos legyen az éghajlatváltozás forgatókönyv-elemzése, egy későbbi szakaszban pedig az éghajlati stressztesztelés szempontjából is. Ezen és más feladatok ellátásához minden hatóságnak egy új teljes munkaidős munkavállalóra lenne szüksége várhatóan 2020-tól, amikor a javaslat minden rendelkezését a gyakorlatban is alkalmazzák már. Megjegyzendő, hogy az európai felügyeleti hatóságok minden költségvetési igénye kapcsán továbbra is alkalmazandó lesz az európai felügyeleti hatóságról szóló rendeletek által az éves költségvetések elkészítésével, elfogadásával és végrehajtásával kapcsolatban létrehozott összes elszámoltathatósági és ellenőrzési mechanizmus. Ezen túlmenően az európai felügyeleti hatóságoknak szánt uniós kiegyensúlyozó hozzájárulásra és az azok létszámtervére (pl. az alkalmazottak számára) vonatkozó éves döntést továbbra is az Európai Parlament és a Tanács hagyja jóvá, és arra vonatkozóan továbbra is a Tanács ajánlása alapján az Európai Parlament jogosult mentesítést adni. Az éghajlatváltozás és a környezetvédelem valamennyi kérdésére kitérő uniós fenntarthatósági taxonómia kidolgozása és működtetése érdekében az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA) is szorosan bekapcsolódik majd a fenntartható finanszírozással kapcsolatos munkába, különösen a környezetvédelem különböző területein meglévő szakmai ismereteinek átadásával. Az EEA a Fenntartható Finanszírozási Megfigyelőközpont keretében az uniós tagállamok befektetési igényeire és tőkeáramlására vonatkozó adatokat is gyűjt, illetve szolgáltat, valamint tanácsot ad az uniós tagállamoknak az alacsony szén-dioxid-kibocsátási és fenntartható befektetési stratégia kidolgozásához. Ezen és más feladatok ellátásához az EEA-nak két új teljes munkaidős munkavállalóra lenne szüksége 2020-tól. Az Európai Bizottság a platform irányításáért lesz felelős (pl. az ülések, illetve az esetleges munkacsoportok üléseinek megszervezése, beszámolás az eredményekről, a jogalkotási javaslatok előkészítése, az európai felügyeleti hatóságokkal és az EEA-val való kapcsolattartás, az informatikai csoportmunka-eszköz üzemeltetése, a szakértők költségtérítése, egyéb titkársági feladatok ellátása stb.). Ezen és más feladatok ellátásához az Európai Bizottságnak 10 új teljes munkaidős munkavállalóra lenne szüksége 2020-tól (8 AD és 2 AST). E javaslat pénzügyi és költségvetési vonzatait az ehhez a javaslathoz csatolt pénzügyi kimutatás ismerteti részletesen. Megjegyzendő, hogy a pénzügyi kimutatásban szereplő adatok összhangban állnak a 2020 utáni többéves pénzügyi keretre vonatkozó javaslattal. 5. EGYÉB ELEMEK • Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

A környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek meghatározására vonatkozó egységes kritériumokat későbbi, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok fogják kidolgozni és a gyakorlatba átültetni, amelyek megállapítják a szakmai átvilágítási kritériumokat. Ezeket a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat megfelelő hatásvizsgálatok fogják megelőzni. A szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozásánál figyelembe veszik különösen azt, hogy milyen hatást gyakorolnak az ágazatokon belül és azok között a versenyre, a már létező zöld pénzügyi termékekre és piacokra, a pénzügyi piacok likviditására, valamint az összeegyeztethetetlen ösztönzők létrejöttének potenciális kockázatát. Az értékelésre és beszámolásra előreláthatólag a rendelet gyakorlati alkalmazása után háromévente fog sor kerülni. A Bizottság jelentést fog közzétenni a rendelet alkalmazásáról, amelyben értékeli a végrehajtást abban az értelemben, hogy a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek szakmai átvilágítási kritériumainak kidolgozása hogyan halad, és esetleg van-e szükség az e rendeletben a környezeti szempontból fenntarthatónak tekintendő gazdasági tevékenységekre megállapított kritériumok felülvizsgálatára. A Bizottságnak azt is értékelnie kell, hogy célszerű-e létrehozni egy olyan ellenőrzési mechanizmust, amely azt vizsgálja, hogy megfelelően alkalmazzák-e a gazdasági tevékenységek környezeti szempontú fenntarthatóságának megállapítására vonatkozó kritériumokat. Végezetül a Bizottságnak értékelnie kell, hogy célszerű-e kiterjeszteni e rendelet hatókörét oly módon, hogy az egyéb fenntarthatósági célkitűzéseket, különösen a szociális célkitűzéseket, illetve az uniós jogban és a tagállamok szintjén a környezeti szempontból fenntartható befektetés egységes fogalmának alkalmazását is érintse. A minőségi jogalkotás elveivel összhangban hatásvizsgálatnak kell megelőznie a Bizottság minden későbbi jogalkotási javaslatát, amelyek a környezeti szempontból fenntartható tevékenységek uniós osztályozási rendszerének más területeken történő kötelező alkalmazásáról rendelkeznek. A Bizottságnak a jelentést meg kell küldenie az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A Bizottságnak adott esetben a rendelet módosítására vonatkozó javaslatokat kell tennie. • A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata Az 1. cikk meghatározza a rendelet tárgyát és hatályát. Ez a javaslat megállapítja azt a keretet, amelynek célja a gazdasági tevékenységek környezeti szempontú fenntarthatóságának megállapítására vonatkozó egységes kritériumok meghatározása, kizárólag a befektetések fenntarthatósága mértékének meghatározása céljából. Ez a rendelet nem a társaságok vagy az eszközök, hanem a gazdasági tevékenységek környezeti szempontú fenntarthatóságának megállapításához szolgál alapul, ezért nem egységesíti azt, hogy az egyes társaságokra vagy eszközökre irányuló befektetések környezeti szempontú fenntarthatóságát milyen módszerrel határozzák meg. A környezeti szempontból fenntartható tevékenységekre vonatkozó egységes kritériumok azonban lehetővé fogják tenni azt, hogy befektetési szempontból meghatározzák egy adott társaság környezeti szempontú fenntarthatóságának mértékét. Ha egy társaság csakis környezeti szempontból fenntartható tevékenységeket folytat, a társaság befektetését környezetileg fenntarthatónak kell tekinteni, ezért egy ilyen társaság üzletrésze környezeti szempontból fenntartható eszköz. Eltérő lehet a környezeti szempontú fenntarthatóság mértéke azon társaságoknál, amelyek többféle tevékenységeket folytatnak, de azok közül környezeti szempontból csak néhány fenntartható. Ilyenkor a megállapítás történhet például annak alapján, hogy más tevékenységekhez képest az árbevétel mekkora hányada származik fenntartható tevékenységekből. Csak a társaság környezeti szempontból fenntartható tevékenységeit finanszírozó eszközöket (pl. bizonyos típusú kötvényeket) lehet környezeti szempontból fenntarthatónak tekinteni, míg az egyéb eszközöknek eltérő mértékű lehet a környezeti szempontú fenntarthatósága. A környezeti szempontú fenntarthatóság mértékét hasonlóképpen lehet megállapítani a több társaságot tartalmazó befektetési portfoliók esetén, ami ösztönözni fogja a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységeket anélkül, hogy büntetné vagy fékezné más gazdasági tevékenységek befektetéseit. Ezt a rendeletet a piaci szereplőkre és a környezetvédelmi célkitűzéseket szolgáló pénzügyi termékek vagy vállalati kötvények kibocsátására vonatkozó piaci értékesítési követelményekkel összefüggésben kell alkalmazni a tagállamokra és az Unióra, különös tekintettel a címkézésre. Ez a rendelet nem határoz meg címkét a fenntartható pénzügyi termékekre, ehelyett biztosítja a keretet azon kritériumok meghatározásához, amelyeket figyelembe kell venni, amikor nemzeti vagy uniós szinten meghatározzák ezeket a címkéket. A rendelet ezért nem tiltja, hogy a tagállamok megtartsák vagy tovább is fejlesszék a címkerendszereiket, amennyiben a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre e rendeletben meghatározott kritériumoknak eleget tesznek. Ha az ökocímke rendelet alapján a jövőben címkét dolgoznak ki a pénzügyi termékekre, a már létező nemzeti címkerendszerek az ökocímke mellett párhuzamosan létezhetnek, amennyiben teljesítik az ökocímke rendelet 11. cikkében meghatározott feltételeket. Ez a javaslat összefügg a fenntarthatósággal kapcsolatos közzététel javítására vonatkozó rendeletjavaslattal [a fenntartható befektetésekkel és a fenntarthatósági kockázatokkal kapcsolatos közzétételekről és az (EU) 2016/2341 irányelv módosításáról szóló rendeletre irányuló bizottsági javaslat]. Ez a rendelet előírja a fentiekben hivatkozott fenntarthatósági közzététel javítására vonatkozó rendeletjavaslatban meghatározott közzétételi kötelezettségek hatálya alá tartozó pénzügyi piaci szereplők (pl. alapkezelők) számára, hogy tegyék közzé, milyen mértékű az állításuk szerint környezetvédelmi célkitűzéseket szolgáló pénzügyi termékek környezeti szempontú fenntarthatósága. Ha állítása szerint egy alapkezelő „zöld alapot” kínál, akkor az alapnak a szerződéskötést megelőző közzétételi dokumentumában az adott alapkezelőnek fel kell tüntetnie, hogy a befektetés környezeti szempontú fenntarthatóságának meghatározásánál milyen módon és mértékben alkalmazta a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumokat. E kötelezettség terjedelmét felhatalmazáson alapuló jogi aktusok fogják meghatározni, amikor a környezeti szempontból fenntartható tevékenységekre vonatkozó szakmai átvilágítási kritériumokat kidolgozták. Az említett közzétételi kötelezettségnek köszönhetően a befektetők jobban megismerhetik majd, hogy milyen mértékű egy pénzügyi termék környezeti szempontú fenntarthatósága, és könnyebben összehasonlíthatják azokat, mielőtt a befektetéssel kapcsolatos döntéseiket meghozzák. Ez a rendelet rögzíti a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek uniós osztályozási rendszerének létrehozását megalapozó szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozási folyamatának keretfeltételeit. A rendelet gyakorlati alkalmazásának fokozatos bevezetéséről rendelkezik, amelyre csak akkor kerülhet sor, amikor az egyes környezetvédelmi célkitűzésekre vonatkozó osztályozási kritériumok már kellően kiforrottak és megbízhatóak, időt hagyva az érdekelt felekkel folytatott konzultációra annak érdekében, hogy az illetékes pénzügyi piaci szereplők körében megteremtsék az elképzelés támogatottságát és kellő ismeretségét.

A 2. cikk a rendeletben használt fogalmak meghatározását tartalmazza. A pénzügyi piaci szereplők és a pénzügyi termékek fogalma megegyezik a fenntarthatósággal kapcsolatos közzététel javítására vonatkozó rendeletjavaslatban szereplő meghatározással. A 3. cikk a befektetések környezeti szempontú fenntarthatósága mértékének meghatározása érdekében rögzíti a gazdasági tevékenységek környezeti fenntarthatóságának megállapítására vonatkozó kritériumokat. Ezek a kritériumok megkövetelik, hogy a gazdasági tevékenység jelentős mértékben járuljon hozzá legalább egy környezetvédelmi célkitűzés megvalósításához, a többinek pedig ne okozzon súlyos sérelmet. A szociális jogok európai pillérében rögzített elveket elismerve azt is megkövetelik, hogy az alapvető nemzetközi társadalmi és munkaügyi normákkal összhangban végezzék a gazdasági tevékenységet. Ha felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén a Bizottság meghatározta a szakmai átvilágítási kritériumokat annak eldöntéséhez, hogy mi tekinthető jelentős mértékű hozzájárulásnak egy környezetvédelmi célkitűzéshez, illetve mi tekinthető más célkitűzések komoly megsértésének, úgy ezeket a kritériumokat is alkalmazni kell. A 4. cikk a tagállamokra és a pénzügyi piaci szereplőkre vonatkozó kötelezettségeket állapít meg, amikor bizonyos esetekben a 3. cikkben meghatározott kritériumokat kell alkalmazniuk. Úgy rendelkezik, hogy a tagállamoknak és az Uniónak is a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó egységes kritériumokat kell alkalmazniuk, amikor a piacon környezeti szempontból fenntarthatóként értékesített pénzügyi termékekre vagy vállalati kötvényekre vonatkozó követelményeket meghatározzák, különös tekintettel a címkerendszerekre (pl. zöldkötvények). A pénzügyi termékeket kínáló eszközkezelőkre és intézményi befektetőkre tájékoztatási kötelezettséget határoz meg – amelynek terjedelmét a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusai fogják részletesebben meghatározni –, ha környezeti szempontból fenntartható vagy hasonló jellemzőkkel rendelkező befektetésként forgalmazzák őket. A 18. cikknek megfelelően ezeket a kötelezettségeket csak akkor kell majd alkalmazni, ha a Bizottság megjelölte az alkalmazandó szakmai kritériumokat annak eldöntéséhez, hogy egy tevékenység mikor járul hozzá jelentős mértékben egy adott környezetvédelmi célkitűzéshez, de nem sért súlyosan más célkitűzéseket. Az 5. cikk megállapítja, hogy e rendelet alkalmazásában környezetvédelmi célkitűzések a következők: 1) az éghajlatváltozás mérséklése; 2) az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás; 3) a víz és a tengeri erőforrások fenntartható használata és védelme; 4) áttérés a körforgásos gazdaságra, a hulladékkeletkezés megelőzése és az újrahasznosítás; 5) a környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése; (6) az egészséges ökoszisztémák védelme. A 6–11. cikk részletesebben meghatározza az egyes környezetvédelmi célkitűzésekhez való jelentős mértékű hozzájárulás kritériumait. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadásával meghatározza a technikai átvilágítási kritériumokat arra vonatkozóan, hogy egy adott gazdasági tevékenység szempontjából egy adott környezetvédelmi célkitűzés esetében mi minősül jelentős mértékű hozzájárulásnak, és mi tekintendő más célkitűzések súlyos megsértésének. Mindegyik cikk a vonatkozó felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadásának határidejét megjelölve rendelkezik az uniós osztályozási rendszer szakmai átvilágítási kritériumok alapján történő fokozatos kidolgozásáról. Először azok elfogadására kerül sor, amelyek az éghajlatváltozás mérséklésével és az alkalmazkodással kapcsolatosak (2019 decemberéig). A többi célkitűzéssel kapcsolatosak megállapítására és alkalmazására 2021 decemberéig (áttérés a körforgásos gazdaságra, a hulladékkeletkezés megelőzése és az újrahasznosítás, illetve a környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése), valamint 2022 decemberéig (a víz és a tengeri erőforrások fenntartható használata és védelme, valamint az egészséges ökoszisztémák védelme) fokozatosan kerül sor. A 12. cikk meghatározza a részleteket, amelyek annak eldöntésére vonatkoznak, hogy egy gazdasági tevékenység mikor sérti súlyosan valamelyik környezetvédelmi célkitűzést. A 13. cikk a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet alapvető munkahelyi elvekről és jogokról szóló nyilatkozatában megjelölt nyolc alapegyezményben szereplő elvekre és jogokra hivatkozva meghatározza az alapvető biztosítékokat. A 14. cikk további szabályokat állapít meg a Bizottság felhatalmazására vonatkozóan, amikor rögzíti, hogy a szakmai átvilágítási kritériumokra vonatkozó követelményeket felhatalmazáson alapuló jogi aktusokban kell megállapítani. Előírja különösen, hogy az említett kritériumoknak az Unió szintjén már létező előírásokra és címkékre kell épülniük, amelyek más összefüggésben (például termékcímkézés, környezetvédelem stb.) határozzák meg a környezeti szempontú fenntarthatóság kritériumait. Mivel ezek a normák automatikusan nem épülnek be a befektethető eszközökbe, a befektetések szempontjából a szakmai szűrési kritériumoknak kell ezeket a gyakorlatba átültetniük. Ezeknek a kritériumoknak figyelembe kell venniük továbbá a létező uniós jogalkotásban meghatározott követelményeket, különösen meg kell határozniuk, hogy bármely környezetvédelmi célkitűzés súlyos sérelmének elkerülése érdekében milyen alapvető követelményeknek kell megfelelni. Ebbe beletartozik annak értékelése is, hogy vajon a jelenlegi követelmények megfelelőek-e ebből a szempontból. A szakmai átvilágítási kritériumoknak praktikusnak, könnyen alkalmazhatónak, illetve a megfelelési költségek észszerű keretei között ellenőrizhetőnek kell lenniük, és kellően egyértelmű jogi helyzetet kell teremteniük. A szakmai átvilágítási kritériumok megállapításánál a Bizottságnak gazdasági ágazatonként és alágazatonként kell értékelnie a különböző lehetséges részvételi feltételeket, és annak biztosítására kell törekednie, hogy ágazatonként nagyjából egységes legyen az, hogy a gazdasági szereplők milyen könnyen tudnak bekapcsolódni olyan tevékenységekbe, amelyeket fenntarthatónak lehet tekinteni. A Bizottságnak azt is figyelembe kell vennie, hogy ezek a kritériumok milyen potenciális hatást gyakorolnak azon eszközök értékelésére, amelyeket a szakmai átvilágítási kritériumok elfogadása előtt a jelenlegi piaci gyakorlat értelmében „zöld” eszköznek tekintettek. Értékelnie kell, hogy vajon ezek a fenntartható tevékenységekre vonatkozó kritériumok nem eredményeznek-e meg nem térülő eszközöket és olyan kockázatot, hogy a fenntarthatóbb gazdaságra való áttérés eredményeként bizonyos eszközök elvesztik az értéküket, illetve olyan kockázatot, hogy összeegyeztethetetlen ösztönzőket eredményeznek. A szakmai átvilágítási kritériumoknak a piaci likviditásra és a versenyre gyakorolt hatásokat is figyelembe kell venniük.

A 15. cikk előírja, hogy a Bizottságnak létre kell hoznia egy szakértőkből álló fenntartható-finanszírozási platformot, amely a szakmai átvilágítási kritériumokkal kapcsolatos tanácsokat ad a Bizottságnak. A platform a szakértői csoportokra vonatkozó horizontális szabályokkal összhangban létrehozott bizottsági szakértői csoport formájában jön létre, amely felváltja a hasonló feladatokkal korábban létrehozott szakértői csoportot. A 16. cikk az átruházott hatáskörök gyakorlását szabályozza. A 17. cikk tartalmazza a felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezést, amely előírja, hogy a Bizottságnak 2021. december 31-éig, azt követően pedig háromévente jelentést kell közzé tennie a rendelet végrehajtásának értékeléséről, illetve az esetleges módosítás szükségességéről. A 18. cikk rögzíti a rendelet hatálybalépésének és közvetlen alkalmazhatóságának időpontját. A rendelet alkalmazhatóságát az egyes környezetvédelmi célkitűzésekre vonatkozó szakmai átvilágítási kritériumokat megállapító, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadása utáni időpontra halasztja. Így az egyes környezetvédelmi célkitűzések vonatkozásában csak hat hónappal a szakmai átvilágítási kritériumok megállapítása után kell alkalmazni az egyes környezetvédelmi célkitűzésekre vonatkozó rendelkezéseket annak érdekében, hogy az érintett piaci szereplőknek elég ideje legyen a felkészülésre. 2018/0178 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a fenntartható befektetések előmozdítását célzó keret létrehozásáról (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Központi Bank véleményére, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1)Az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkének (3) bekezdése célul tűzi ki egy olyan belső piac létrehozását, amely egyebek mellett kiegyensúlyozott gazdasági növekedésen, árstabilitáson és a környezet minőségének magas fokú védelmén és javításán alapuló Európa fenntartható fejlődésére törekszik. (2)2015. szeptember 25-én az ENSZ Közgyűlése elfogadta a fenntartható fejlesztés új globális kereteit, a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendet, amelynek középpontjában a fenntartható fejlesztési célok három pillére áll: környezet, társadalom és gazdaság/irányítás. „A következő lépések Európa fenntartható jövőjéért” című 2016. évi bizottsági közlemény összekapcsolja a fenntartható fejlesztési célokat az európai szakpolitikák keretelveivel annak biztosítása érdekében, hogy a fenntartható fejlesztési célok már a kezdetektől fogva beépüljenek valamennyi, Unión belüli vagy nemzetközi vonatkozású fellépésbe és szakpolitikai kezdeményezésbe. 2017. június 20-i következtetéseiben az Európai Tanács ismételten hangsúlyozta, hogy az Unió és tagállamai elkötelezettek aziránt, hogy a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendet maradéktalanul, következetesen, mindenre kiterjedő, integrált és hatékony módon, a partnerekkel és más érdekelt felekkel szoros együttműködésben végrehajtsák.

(3)2016-ban a Tanács az Unió nevében megkötötte a Párizsi Megállapodást. A Párizsi Megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja azt a célt tűzi ki, hogy az éghajlatváltozásra határozottabb választ kell adni egyebek mellett úgy, hogy a finanszírozási források áramlása igazodjon az üvegházhatásúgáz-kibocsátások csökkentésére és az éghajlatváltozás hatásaival szemben reziliens fejlesztésre irányuló célokhoz. (4)Az uniós gazdaság hosszú távú versenyképességének biztosításához kulcsfontosságú a fenntarthatóság és az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, illetve az éghajlatváltozás hatásaival szemben reziliens, nagyobb erőforrás-hatékonyságú és körforgásos gazdaságra való áttérés. A fenntarthatóság régóta központi helyen áll az európai uniós projektben, és az uniós szerződések elismerik annak szociális és környezeti vonatkozásait. (5)2016 decemberében a Bizottság egy magas szintű szakértői csoportot bízott meg azzal a feladattal, hogy dolgozza ki az Unió átfogó, minden területre kiterjedő fenntartható finanszírozási stratégiáját. 2018. január 31-én közzétett jelentésében a magas szintű szakértői csoport megállapította, hogy egy szakmailag megbízható, uniós szintű osztályozási rendszert kell létrehozni annak tisztázásához, hogy melyek a „zöld” vagy a „fenntartható” tevékenységek, kezdve az éghajlatváltozás mérséklésére irányuló tevékenységekkel. (6)2018 márciusában a Bizottság közzétette „A fenntartható növekedés finanszírozása” című cselekvési tervét, amelyben ambiciózus és átfogó fenntartható finanszírozási stratégiát határoz meg. Az említett cselekvési tervben meghatározott egyik célkitűzés a tőkeáramlások átirányítása a fenntartható befektetések felé a fenntartható és inkluzív növekedés elérése érdekében. Legfontosabb és legsürgősebb fellépésként a cselekvési terv a fenntartható tevékenységek egységes osztályozási rendszerének létrehozását jelöli meg. A cselekvési terv elismeri, hogy a tőkeáramlások fenntarthatóbb tevékenységek felé irányítását a „fenntarthatóság” fogalmának egységes értelmezésével kell megalapozni. Első lépésként egyértelmű iránymutatást kell adni ahhoz, hogy mi minősül a környezetvédelmi célkitűzésekhez hozzájáruló tevékenységnek, ezzel segítve a befektetőket abban, hogy tájékozódni tudjanak a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységeket finanszírozó befektetésekről. Az egyéb fenntarthatósági célkitűzésekhez, többek között a szociális célkitűzésekhez hozzájáruló tevékenységekre vonatkozó további iránymutatást egy későbbi szakaszban lehet kidolgozni. (7)Az 1386/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat szükségesnek tartotta a környezeti és éghajlat-változási kiadások magánszektor általi finanszírozásának növelését, mégpedig olyan ösztönzők és módszerek létrehozásával, amelyek arra késztetik a vállalatokat, hogy mérjék fel vállalkozásuk környezeti költségeit és a környezeti szolgáltatások felhasználásából származó hasznukat. (8)A fenntartható fejlesztési célok eléréséhez az Uniónak arra van szüksége, hogy a fenntartható befektetések felé irányítsa a tőkeáramlást. E célok eléréséhez fontos a belső piacban rejlő lehetőségek maradéktalan kiaknázása. Fontos továbbá biztosítani azt is, hogy a fenntartható befektetések felé irányított tőkeáramlás ne akadjon el a belső piacon. (9)A magánbefektetések fenntartható tevékenységek felé való irányításának hatékony módja az, ha környezeti szempontból fenntartható célkitűzéseket szolgáló pénzügyi termékek szerepelnek a kínálatban. A befektetői bizalom erősítését, az átláthatóság megteremtését és a „zöldrefestés” körüli problémák kezelését célozzák a pénzügyi termékek és vállalati kötvények fenntartható befektetésként történő piaci értékesítésére vonatkozó nemzeti követelmények, különösen azok, amelyek lehetővé teszik az érintett piaci szereplők számára nemzeti címke használatát. A zöldrefestés arra a gyakorlatra utal, amikor tisztességtelen versenyelőnyhöz lehet jutni a piacon egy olyan termék környezetbarátként való értékesítésével, amely valójában az alapvető környezetvédelmi előírásoknak sem tesz eleget. Jelenleg kevés tagállamban működik címkerendszer, ezek is a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek osztályozásának különböző taxonómiáira épülnek. A Párizsi Megállapodásban és uniós szinten is tett politikai kötelezettségvállalásra tekintettel valószínű, hogy a környezeti szempontból fenntarthatóként forgalmazott pénzügyi termékek vagy vállalati kötvények tekintetében egyre több tagállam fog meghatározni címkerendszert vagy a piaci szereplőkre vonatkozó egyéb követelményeket. Ennek során a tagállamok a saját nemzeti taxonómiájukat alkalmaznák annak meghatározásához, hogy milyen befektetéseket minősítenek fenntarthatónak. Ha a nemzeti követelmények különböző kritériumok alapján határozzák meg azt, hogy környezeti szempontból mely gazdasági tevékenységek minősülnek fenntarthatónak, akkor a különböző befektetési lehetőségek összehasonlításában tapasztalható nehézségek visszatartják a befektetőket a határokon átnyúló befektetésektől. Ezenkívül azoknak a gazdasági szereplőknek, amelyek Unió-szerte szeretnének befektetésekhez jutni, az egyes tagállamokban előírt különböző kritériumoknak kellene megfelelniük ahhoz, hogy megszerezzék a befektetéseket környezeti szempontból fenntarthatónak minősítő különböző címkéket. Az egységes kritériumok hiánya ezért növelni fogja a költségeket, és komoly féket jelent majd a gazdasági szereplők számára, ami összességében akadályozni fogja őket abban, hogy hozzáférjenek a fenntartható befektetéseket kínáló, határokon átnyúló tőkepiacokra. Várhatóan további akadályok nehezítik a fenntartható projektekre irányuló tőkebevonási célból a határokon átnyúló tőkepiacokhoz való hozzáférést. Ezért a belső piac működését akadályozó tényezők megszüntetése, továbbá újbóli megjelenésük megelőzése érdekében uniós szinten össze kell hangolni azokat a kritériumokat, amelyek alapján meghatározható, hogy egy gazdasági tevékenység környezeti szempontból fenntartható-e. Egy ilyen összehangolást követően a gazdasági szereplők könnyebben tudnak majd zöld tevékenységeikhez forrásokat szerezni a határokon túlról is, mivel egységes kritériumok alapján össze lehet hasonlítani a gazdasági tevékenységeiket annak érdekében, hogy környezeti szempontból fenntartható befektetések alapjául szolgáló eszközként válasszák őket. Ezáltal könnyebbé válik az Unión belül a befektetések határokon átnyúló bevonása. (10)Ezenkívül, ha a piaci szereplők semmilyen magyarázatot nem adnak a befektetőknek, hogy mivel járulnak hozzá a környezetvédelmi célkitűzésekhez azok a tevékenységek, amelyekbe befektetnek, vagy eltérő módon értelmezik a „fenntartható” gazdasági tevékenység fogalmát, akkor a befektetők számára aránytalan terhet fog jelenteni ezeknek a különböző pénzügyi termékeknek az ellenőrzése és összehasonlítása. A tapasztalatok szerint ez visszatartja a befektetőket a zöld pénzügyi termékekbe való befektetéstől. Emellett a befektetői bizalom hiánya jelentős mértékű káros hatást gyakorol a fenntartható befektetések piacára. Az is bebizonyosodott, hogy a nemzeti szabályok vagy a probléma megoldását célzó országhatárokon belüli piacalapú kezdeményezések a belső piac széttagoltságához vezetnek. Ha a pénzügyi piaci szereplők közzéteszik, hogy az általuk környezetbarátnak tartott pénzügyi termékek milyen módon felelnek meg a környezetvédelmi célkitűzéseknek, és ezeknél a közzétételeknél Unió-szerte egységes kritériumokat alkalmaznak arra vonatkozóan, hogy mi a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenység, ez lehetővé teszi a befektetők számára, hogy összehasonlítsák a különböző tagállamokban kínált környezetbarát befektetési lehetőségeket. A befektetők az Unió egészében nagyobb bizalommal fektetnek majd zöld pénzügyi termékekbe, ami javítja a belső piac működését. (11)A belső piac működését jelenleg akadályozó tényezők megszüntetése és újbóli megjelenésük megelőzése érdekében a tagállamoknak a környezeti szempontból fenntartható befektetés egységes fogalmát kell használniuk, amikor a környezeti szempontból fenntarthatóként forgalmazott pénzügyi termékek vagy vállalati kötvények megjelölése céljából nemzeti szinten meghatározzák a piaci szereplőkre vonatkozó követelményeket. Hasonló okokból, ha egy alapkezelő vagy egy intézményi befektető azt állítja magáról, hogy környezetvédelmi célkitűzéseket szolgál, az erre vonatkozó magyarázat közzétételekor neki is a környezeti szempontból fenntartható befektetésnek ugyanazt a fogalmát kell használnia. (12)A környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek kritériumainak megállapítása arra ösztönözheti a cégeket, hogy önkéntes alapon tájékoztatást tegyenek közzé a weboldalukon az általuk folytatott, környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekről. Ez a tájékoztatás nemcsak abban segíti a pénzügyi piacokon érintett szereplőket, hogy könnyebben megállapíthassák, mely cégek folytatnak környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységeket, hanem azt is megkönnyíti e cégek számára, hogy forrásokat szerezzenek saját zöld tevékenységeikhez. (13)A környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek uniós osztályozási rendszerének ezért támogatnia kell a jövőbeli uniós szakpolitikák kidolgozását, beleértve a környezeti szempontból fenntartható pénzügyi termékekre vonatkozó, uniós szintű előírásokat, és esetleg olyan címkék létrehozását, amelyek az Unió egész területén hivatalosan tanúsítják az említett előírásoknak való megfelelést. Az említett befektetések lehetővé tételét célzó jövőbeli uniós jogszabályok kiindulópontjaként a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó egységes kritériumokon alapuló egységes jogi követelményekre van szükség annak meghatározásához, hogy mi minősül környezeti szempontból fenntartható befektetésnek. (14)A fenntartható fejlesztési célok unióbeli elérésével összefüggésben, az olyan szakpolitikai döntések, mint az Európai Stratégiai Beruházási Alap létrehozása, hatékonynak bizonyultak az állami kiadások mellett a magánbefektetések fenntartható befektetések felé történő irányításához. Az (EU) 2015/1017 európai parlamenti és tanácsi rendelet azt tűzte ki célul, hogy az éghajlattal kapcsolatos beruházások aránya az Európai Stratégiai Beruházási Alap keretében végrehajtott infrastrukturális és innovációs projektek esetében 40 % legyen. A gazdasági tevékenységek fenntarthatóságának egységes kritériumai erősíthetik az Unió hasonló, az éghajlatváltozással kapcsolatos vagy egyéb környezetvédelmi célkitűzéseket szolgáló beruházásokat támogató jövőbeli kezdeményezéseit. (15)Annak elkerülése érdekében, hogy a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenység fogalmának eltérő értelmezése a piac széttagoltságát vagy a fogyasztói érdekek megsértését eredményezze, a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó egységes kritériumokra kell épülniük azoknak a nemzeti követelményeknek, amelyeket a piaci szereplőknek teljesíteniük kell, ha környezeti szempontból fenntarthatóként szeretnék forgalmazni pénzügyi termékeket vagy vállalati kötvényeket. E piaci szereplők közé tartoznak azok a pénzügyi piaci szereplők, amelyek „zöld” pénzügyi termékeket kínálnak, illetve azok a nem pénzügyi társaságok, amelyek „zöld” vállalati kötvényeket bocsátanak ki. (16)A fogyasztói érdekek megsértésének megelőzése érdekében a pénzügyi termékeiket környezeti szempontból fenntarthatóként kínáló alapkezelőknek és intézményi befektetőknek közzé kell tenniük, hogy a befektetések környezeti szempontú fenntarthatóságának megállapításánál milyen módon és mértékben alkalmazták a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumokat. A közzétett információknak lehetővé kell tenniük a befektetők számára annak megértését, hogy az összes gazdasági tevékenységen belül százalékosan mekkora a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységeket finanszírozó befektetés aránya, ezáltal pedig, hogy mekkora a befektetés környezeti szempontú fenntarthatóságának mértéke. A Bizottságnak meg kell határoznia az e célból közzéteendő információkat. Az említett tájékoztatásnak meg kell könnyítenie az illetékes nemzeti hatóságok számára a tájékoztatási kötelezettség betartásának ellenőrzését, továbbá azt, hogy a vonatkozó nemzeti jog szerint érvényt szerezzenek ennek a kötelezettségnek. (17)A tájékoztatási kötelezettség megkerülésének megelőzése érdekében az említett kötelezettségnek akkor is fenn kell állnia, ha a pénzügyi termékeket a környezeti szempontból fenntartható befektetésekhez hasonló jellemzőkkel rendelkezőként kínálják, beleértve azokat is, amelyek tágabban értelmezett környezetvédelmi céllal rendelkeznek. Nem indokolt előírni a pénzügyi piaci szereplők számára azt, hogy csak olyan, környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekbe fektethetnek be, amelyek az e rendeletben meghatározott szakmai átvilágítási kritériumok alapján minősülnek annak. A Bizottság szakmai átvilágítási kritériumok kiegészítésére vagy aktualizálására irányuló munkáját segítendő, arra kell ösztönözni őket, hogy tájékoztassák a Bizottságot, ha úgy vélik, hogy környezeti szempontból fenntarthatónak kell tekinteni egy olyan gazdasági tevékenységet, amely nem tesz eleget a szakmai átvilágítási kritériumoknak, vagy amelynek a kritériumait még nem határozták meg. (18)Annak meghatározása érdekében, hogy egy gazdasági tevékenység környezeti szempontból fenntartható-e, meg kell állapítani a környezeti célkitűzések teljes körű listáját. (19)Az egészséges ökoszisztémák védelmével kapcsolatos környezetvédelmi célkitűzést a vonatkozó uniós jogalkotási és nem jogalkotási aktusainak figyelembevételével kell értelmezni, ideértve a következőket: a 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 92/43/EGK tanácsi irányelv, az 1143/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet, a biológiai sokféleséggel kapcsolatos, 2020-ig teljesítendő uniós stratégia, az Unió környezetbarát infrastruktúrára vonatkozó stratégiája, a 91/676 tanácsi irányelv, az 511/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet, a 995/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet, az erdészeti jogszabályok végrehajtására, az erdészeti irányításra és az erdészeti termékek kereskedelmére vonatkozó cselekvési terv, illetve a vadon élő állatok és növények jogellenes kereskedelme elleni cselekvési terv. (20)Minden egyes környezetvédelmi célkitűzésnél egységes kritériumokat kell meghatározni arra vonatkozóan, mikor mondható el egy gazdasági tevékenységről, hogy jelentős mértékben hozzájárul az adott célkitűzéshez. Az egységes kritériumok egyik elemének kell lennie annak, hogy a tevékenység nem sértheti súlyosan az e rendeletben meghatározott egyik környezetvédelmi célkitűzést sem. Ezzel elkerülhető, hogy egy befektetés környezetvédelmi szempontból fenntarthatónak minősüljön, miközben a befektetések előnyeit élvező gazdasági tevékenységek a környezetvédelmi célkitűzéshez való hozzájárulásuk mértékénél jóval nagyobb kárt okoznak a környezetben. A „jelentős mértékű hozzájárulás” és a „nem okoz súlyos sérelmet” feltételeinek lehetővé kell tenniük, hogy a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre irányuló befektetések valóban hozzájáruljanak a környezetvédelmi célkitűzésekhez. (21)Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által a fenntartható és inkluzív növekedés támogatása érdekében a szociális jogok európai pillérében rögzített elvek megvalósítására vonatkozóan közösen tett kötelezettségvállalást szem előtt tartva, elismerve továbbá az alapvető nemzetközi emberi és munkaügyi jogok és előírások jelentőségét, az alapvető biztosítékok teljesülésének előfeltételnek kell lennie ahhoz, hogy egy gazdasági tevékenység környezeti szempontból fenntarthatónak minősüljön. Erre való tekintettel egy gazdasági tevékenység csak akkor minősülhet környezeti szempontból fenntarthatónak, ha a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (a továbbiakban: ILO) alapvető munkahelyi jogokról és elvekről szóló nyilatkozata, illetve az ILO nyolc alapegyezménye betartásával végzik azt. Az ILO alapegyezményei meghatározzák azokat az emberi és munkavállalói jogokat, amelyeket ezzel kapcsolatban a társaságoknak be kell tartaniuk. Ezekből a nemzetközi előírásokból az Európai Unió Alapjogi Chartája többet is rögzít, különösen a rabszolgamunka és a kényszermunka tilalmát, valamint a megkülönböztetésmentesség elvét. Az említett alapvető biztosítékok adott esetben nem érintik a környezetre, az egészségre és a biztonságra, valamint a társadalmi szempontú fenntarthatóságra vonatkozóan az uniós jogban előírt szigorúbb követelmények alkalmazását. (22)A gazdasági tevékenységek környezeti hatásának felméréséhez szükséges speciális technikai részletek, valamint a tudomány és a technológia gyorsan változó jellege miatt a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumokat a változások tükrében rendszeresen módosítani kell. Annak céljából, hogy a kritérium naprakészek legyenek, a tudományos adatok, valamint a szakértők, illetve az érdekelt felek visszajelzései alapján a különböző gazdasági tevékenységekre vonatkozóan részletesebben kell meghatározni, és rendszeresen kell aktualizálni a jelentős mértékű hozzájárulásra és a súlyos sérelemre vonatkozó feltételeket. Ennek érdekében a Bizottságnak a különböző gazdasági tevékenységekre részletesen kidolgozott és méréssel hitelesített szakmai átvilágítási kritériumokat kell megállapítania egy különböző érdekelt felekből álló, a fenntartható finanszírozással foglalkozó platform szakmai hozzájárulása alapján.

(23)Vannak olyan gazdasági tevékenységek, amelyek negatív hatást gyakorolnak a környezetre, és e negatív hatás csökkentésével jelentős mértékben hozzá lehet járulni egy vagy több környezetvédelmi célkitűzéshez. Ezeknél a gazdasági tevékenységeknél helyénvaló olyan szakmai átvilágítási kritériumokat megállapítani, amelyek egyebek mellett az ágazati átlaggal összehasonlítva követelik meg a környezeti teljesítmény jelentős javítását. Ezeknek a kritériumoknak az adott gazdasági tevékenység hosszú távú hatását is figyelembe kell venniük. (24)Nem tekinthető környezeti szempontból fenntarthatónak az olyan gazdasági tevékenység, amely több kárt okoz a környezetben, mint amennyi előny származik belőle. A szakmai átvilágítási kritériumoknak meg kell határozniuk, hogy milyen alapvető követelmények szükségesek egyéb célkitűzések súlyos megsértésének elkerüléséhez. A szakmai átvilágítási kritériumok megállapításánál és aktualizálásánál a Bizottságnak gondoskodnia kell arról, hogy az említett kritériumok a rendelkezésre álló tudományos adatokra épüljenek, és rendszeresen frissüljenek. Ha a tudományos értékelés nem teszi lehetővé a kockázat megfelelő bizonyossággal történő meghatározását, akkor az EUMSZ 191. cikkével összhangban az elővigyázatosság elvét kell alkalmazni. (25)A szakmai átvilágítási kritériumok megállapításánál a Bizottságnak figyelembe kell vennie a vonatkozó uniós jogot, illetve az Unió már létező nem jogalkotási aktusait, ideértve a következőket: a 66/2010/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, az Unió környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszere, az Unió zöld közbeszerzési kritériumai, illetve a termékek és szervezetek környezeti lábnyomára vonatkozó szabályok tekintetében folyó munka. A gazdasági tevékenységek más szempontú meglévő osztályozási rendszereivel való szükségtelen összegyeztethetetlenség elkerülése érdekében a Bizottságnak figyelembe kell vennie a környezetvédelmi iparra vonatkozó statisztikai osztályozási rendszereket is, ezen belül a környezetvédelmi tevékenységek és kiadások osztályozási rendszerét (DEA), illetve az erőforrás-gazdálkodási tevékenységek osztályozási rendszerét (CReMA). (26)A szakmai átvilágítási kritériumok megállapításánál a Bizottságnak figyelembe kell vennie az infrastrukturális ágazat sajátosságait, illetve a költség-haszon elemzés során figyelembe kell vennie a környezeti, társadalmi és gazdasági externáliákat. Ezzel kapcsolatban a Bizottságnak figyelembe kell vennie a nemzetközi szervezetek, így például az OECD munkáját, a vonatkozó uniós jogszabályokat és előírásokat, ideértve a következőket: a 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv a 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2014/25/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, illetve a jelenlegi módszertant. Ilyen értelemben a szakmai átvilágítási kritériumoknak abban kell támogatniuk a megfelelő irányítási keretrendszereket, hogy a beruházás életciklusának minden szakaszában magukba foglalják az Egyesült Nemzetek által támogatott felelős befektetési elvekben meghatározott környezeti, társadalmi és irányítási tényezőket. (27)Környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek forrásszerzésénél a versenytorzulás elkerülése érdekében a szakmai átvilágítási kritériumoknak biztosítaniuk kell azt, hogy egy adott ágazatban valamennyi érintett gazdasági tevékenység környezeti szempontból fenntarthatónak minősülhessen – és egyenlő elbánásban is részesülhessen –, ha azonos módón járul hozzá az e rendeletben meghatározott egy vagy több környezetvédelmi célkitűzéshez. Ágazatonként változó lehet azonban annak mértéke, hogy egy tevékenység mennyire képes hozzájárulni a környezetvédelmi célkitűzésekhez, amit a kritériumoknak is tükrözniük kell. Az említett kritériumok azonban egy-egy ágazatban nem hozhatnak bizonyos gazdasági tevékenységeket másokkal szemben igazságtalanul hátrányos helyzetbe, ha az előbbiek ugyanolyan mértékben hozzájárulnak a környezetvédelmi célkitűzésekhez, mint az utóbbiak. (28)A szakmai átvilágítási kritériumok megállapításánál a Bizottságnak fel kell mérnie, hogy a környezeti szempontból fenntartható tevékenységekre vonatkozó, említett kritériumok elfogadása vajon nem jár-e eszközök meg nem térülésével, vagy nem eredményez-e összeegyeztethetetlen ösztönzőket, illetve lehet-e valamilyen negatív hatása a pénzügyi piacok likviditására. (29)A gazdasági szereplőkre háruló túlzottan megterhelő megfelelési költségek elkerülése érdekében a Bizottságnak olyan szakmai átvilágítási kritériumokat kell megállapítania, amelyek kellően egyértelmű jogi helyzetet teremtenek, praktikusak, könnyen alkalmazhatók és amelyekkel észszerű megfelelési költségek mellett lehet ellenőrizni a megfelelést. (30)Annak biztosítása érdekében, hogy a befektetéseket a környezetvédelmi célkitűzéseket leginkább pozitív módon befolyásoló gazdasági tevékenységek felé irányítsa, a Bizottságnak elsődlegesen azon gazdasági tevékenységek szakmai átvilágítási kritériumait kell megállapítania, amelyek potenciálisan a legjobban hozzájárulnak a környezetvédelmi célkitűzésekhez. (31)Megfelelő szakmai átvilágítási kritériumokat lehet megállapítani a közlekedési ágazat számára, beleértve a mobil eszközöket is, és ennek során figyelembe kell venni azt, hogy a közlekedési ágazat, beleértve a nemzetközi szállítmányozást, közel 26 %-kal részesedik az Unió üvegházhatásúgáz-kibocsátásában. Ahogy a fenntartható növekedés finanszírozására vonatkozó cselekvési tervből is kiderül, az uniós közlekedési ágazatban évente mintegy 30 %-os fenntartható fejlesztési beruházási többletigény mutatkozik, egyebek mellett a modális váltás és a közlekedésszervezés ösztönzésével a villamosítás növelése vagy a kevésbé szennyező közlekedési módokra történő áttérés révén. (32)Különösen fontos, hogy a Bizottság a szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozásának előkészítésekor a minőségi jogalkotás követelményeivel összhangban folytassa le a megfelelő konzultációkat. A szakmai átvilágítási kritériumok megállapítási és aktualizálási folyamatába be kell vonni az érdekelt feleket, és figyelembe kell venni az érintett területeken bizonyítható tudással és tapasztalatokkal rendelkező szakértők tanácsát. Ennek érdekében a Bizottságnak létre kell hoznia egy fenntartható finanszírozással foglalkozó platformot. A platformnak az állami és a magánszektort egyaránt képviselő szakemberekből kell állnia. Az állami szektor képviselői közé be kell vonni az Európai Környezetvédelmi Ügynökség, az európai felügyeleti hatóságok és az Európai Beruházási Bank szakértőit. A magánszektor szakértői közé be kell vonni az érdekelt felek képviselőit, beleértve a pénzügyi piaci szereplőket, egyetemeket, kutatóintézeteket, egyesületeket és szervezeteket. A platformnak a szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozására, elemzésére és felülvizsgálatára vonatkozó tanácsokat kell adnia a Bizottságnak, többek között arra vonatkozóan, hogy milyen potenciális hatást gyakorolnak azon eszközök értékelésére, amelyeket a szakmai átvilágítási kritériumok elfogadása előtt a jelenlegi piaci gyakorlat értelmében zöld eszköznek tekintettek. A platformnak tanácsot kell adnia továbbá a Bizottságnak arra vonatkozóan is, hogy vajon a szakmai átvilágítási kritériumok megfelelőek-e ahhoz, hogy a fenntartható befektetések könnyítését célzó későbbi uniós szakpolitikai kezdeményezésekben is felhasználják őket. (33)Az e rendeletben meghatározott követelmények részletezése, különösen pedig a különböző gazdasági tevékenységekre vonatkozóan részletesen kidolgozott és méréssel hitelesített arra vonatkozó szakmai átvilágítási kritériumok megállapítása érdekében, hogy a környezetvédelmi célkitűzések szempontjából mit jelent a jelentős mértékű hozzájárulás és a súlyos sérelem, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban a Bizottságot jogi aktusok elfogadására vonatkozó hatáskörrel kell felruházni a 4. cikk (3) bekezdésében meghatározott tájékoztatási kötelezettség teljesítéséhez szükséges információk, valamint a 6. cikk (2) bekezdésében, a 7. cikk (2) bekezdésében, a 8. cikk (2) bekezdésében, a 9. cikk (2) bekezdésében, a 10. cikk (2) bekezdésében és a 11. cikk (2) bekezdésében említett szakmai átvilágítási kritériumok vonatkozásában. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is, és hogy e konzultációkra a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásban szereplő elvekkel összhangban kerüljön sor. Különösen a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésében való egyenlő részvétel biztosítása érdekében az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a tagállamok szakértőivel egyidejűleg kell kézhez kapnia minden dokumentumot, és az Európai Parlament és a Tanács szakértői számára rendszeres részvételt kell lehetővé tenni a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésével foglalkozó szakértői csoportjának ülésein. (34)Annak érdekében, hogy az érintett szereplőknek elegendő idejük legyen arra, hogy megismerjék az e rendeletben meghatározott, környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumokat, valamint hogy felkészüljenek ezek alkalmazására, az e rendeletben meghatározott kötelezettségeket az egyes környezetvédelmi célkitűzések vonatkozásában az adott szakmai átvilágítási kritérium elfogadása után hat hónappal kell alkalmazni. (35)E rendelet alkalmazását rendszeresen felül kell vizsgálni annak felmérése érdekében, hogy hogyan halad a környezeti szempontból fenntartható tevékenységekre vonatkozó szakmai átvilágítási kritériumok kidolgozása, a környezeti szempontból fenntartható befektetés fogalmának alkalmazása, és szükség van-e a kötelezettségeknek való megfelelést ellenőrző mechanizmus létrehozására. A felülvizsgálat részeként azt is értékelni kell, hogy ki kell-e terjeszteni e rendelet hatókörét oly módon, hogy a társadalmi szempontú fenntarthatósági célkitűzéseket is érintse. (36)Mivel e rendelet céljait a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, arra való tekintettel, hogy a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre az Unió szintjén egységes kritériumokat szükséges bevezetni, az Unió ezért intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl a célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. fejezet Tárgy, hatály és fogalommeghatározások 1. cikk

A rendelet tárgya és hatálya (1)Ez a rendelet a befektetések környezeti szempontú fenntarthatósága mértékének megállapítása érdekében meghatározza azokat a kritériumokat, amelyek alapján eldönthető, hogy egy gazdasági tevékenység környezeti szempontból fenntartható-e. (2)Ez a rendelet a következőkre alkalmazandó:

a)A tagállamok vagy az Unió által elfogadott intézkedések, amelyek a környezeti szempontból fenntarthatóként forgalmazott pénzügyi termékek vagy vállalati kötvények vonatkozásában a piaci szereplőkre bármilyen követelményt megállapítanak. b)Pénzügyi piaci szereplők, akik környezeti szempontból fenntartható befektetésként vagy ehhez hasonló jellemzőkkel rendelkező befektetésként kínálnak pénzügyi termékeket. 2. cikk

Fogalommeghatározások (1)E rendelet alkalmazásában: a)„környezeti szempontból fenntartható befektetés”: az e rendelet értelmében környezeti szempontból fenntarthatónak minősülő egy vagy több gazdasági tevékenységet finanszírozó befektetés; b)„pénzügyi piaci szereplők”: a(z) [a fenntartható befektetésekkel és a fenntarthatósági kockázatokkal kapcsolatos közzétételről, valamint az (EU) 2016/2341 irányelv módosításáról szóló rendeletre vonatkozó bizottsági javaslat] rendelet 2. cikkének a) pontjában meghatározott pénzügyi piaci szereplők; c)„pénzügyi termékek”: a(z) [a fenntartható befektetésekkel és a fenntarthatósági kockázatokkal kapcsolatos közzétételről, valamint az (EU) 2016/2341 irányelv módosításáról szóló rendeletre vonatkozó bizottsági javaslat] rendelet 2. cikkének j) pontjában meghatározott pénzügyi termékek; d)„az éghajlatváltozás mérséklése”: arra irányuló folyamat, hogy a globális átlaghőmérséklet emelkedése jóval 2°C alatt maradjon az iparosodás előtti szinthez viszonyítva, a hőmérséklet-emelkedés pedig legfeljebb 1,5°C-kal haladja meg az iparosodás előtti szintet; e)„az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás”: a tényleges és a várható éghajlathoz, illetve annak hatásaihoz való alkalmazkodás folyamata; f)„üvegházhatású gázok”: az 525/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet I. mellékletében felsorolt, üvegházhatást okozó gázok; g)„körforgásos gazdaság”: a gazdaságban használt termékek, anyagok és erőforrások értékének a lehető leghosszabb ideig történő megóvása és fenntartása, és a hulladékkeletkezés minimalizálása, beleértve a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikkében meghatározott hulladékhierarchia alkalmazását; h)„környezetszennyezés”: i.az emberi tevékenység eredményeképpen anyag, rezgés, hő, zaj vagy egyéb szennyező anyagok közvetlen vagy közvetett kibocsátása a levegőbe, vízbe vagy a talajba, ami veszélyt jelenthet az emberi egészségre vagy a környezet minőségére, kárt okozhat az anyagi javakban, illetve akadályozhatja vagy zavarhatja a környezet élvezetét vagy annak más jogszerű használatát; ii.a tengeri környezettel összefüggésben a környezetszennyezés fogalmát a 2008/56/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (8) bekezdése határozza meg; i)„egészséges ökoszisztéma”: jó fizikai, kémiai és biológiai állapotban lévő vagy jó fizikai, kémiai és biológiai minőségű ökoszisztéma; j)„energiahatékonyság”: az energia hatékonyabb felhasználása az energiaellátási lánc minden szakaszában az előállítástól a végső fogyasztásig; k)„jó környezeti állapot”: a 2008/56/EK irányelv 3. cikkének (5) bekezdésében meghatározott környezeti állapot; l)„tengervizek”: a 2008/56/EK irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében meghatározott tengervizek; m)a „felszíni víz”, „szárazföldi víz”, „átmeneti vizek” és „parti tengervíz”: jelentése megegyezik a 2000/60/EK irányelv 2. cikkének 1., 3., 6. és 7. pontjában foglaltakkal; n)„fenntartható erdőgazdálkodás”: az erdők és erdőterületek oly módon és oly mértékben történő hasznosítása, amely fenntartja azok biológiai sokféleségét, termelékenységét, megújulási képességét, vitalitását, valamint azon képességüket, hogy jelenleg és a jövőben fontos ökológiai, gazdasági és társadalmi funkciót töltsenek be helyi, nemzeti és globális szinten, anélkül, hogy más ökoszisztémákat károsítanának.

II. fejezet Környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységek 3. cikk

A környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumok A befektetések környezeti szempontú fenntarthatósága mértékének megállapítása céljából környezeti szempontból akkor fenntartható egy gazdasági tevékenység, ha az adott tevékenység megfelel valamennyi következő kritériumnak: a)a gazdasági tevékenység a 6–11. cikknek megfelelően jelentős mértékben hozzájárul egy vagy több, az 5. cikkben meghatározott környezetvédelmi célkitűzéshez; b)a gazdasági tevékenység a 12. cikknek megfelelően nem sérti súlyosan az 5. cikkben meghatározott egyik környezetvédelmi célkitűzést sem; c)a gazdasági tevékenységet a 13. cikkben meghatározott alapvető biztosítékokkal összhangban végzik; d)a gazdasági tevékenység megfelel a szakmai átvilágítási kritériumoknak, amennyiben a Bizottság a 6. cikk (2) bekezdése, a 7. cikk (2) bekezdése, a 8. cikk (2) bekezdése, a 9. cikk (2) bekezdése, a 10. cikk (2) bekezdése és a 11. cikk (2) bekezdése szerint meghatározott ilyeneket. 4. cikk

A környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumok alkalmazása (1)A tagállamok a 3. cikkben meghatározott, környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumokat alkalmazzák minden olyan intézkedés céljából, amely a „környezeti szempontból fenntarthatóként” forgalmazott pénzügyi termékek vagy vállalati kötvények vonatkozásában a piaci szereplőkre bármilyen követelményt megállapít. (2)A környezeti szempontból fenntartható befektetésként vagy ehhez hasonló jellemzőkkel rendelkező befektetésként pénzügyi termékeket kínáló pénzügyi piaci szereplőknek közé kell tenniük az arra vonatkozó információkat, hogy a befektetések környezeti szempontú fenntarthatóságának megállapításánál milyen módon és mértékben alkalmazták a 3. cikkben meghatározott, környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységekre vonatkozó kritériumokat. Amennyiben a pénzügyi piaci szereplők úgy vélik, hogy környezeti szempontból fenntarthatónak kell tekinteni egy olyan gazdasági tevékenységet, amely nem tesz eleget az e rendeletben meghatározott szakmai átvilágítási kritériumoknak, vagy amelynek a kritériumait még nem határozták meg, erről tájékoztathatják a Bizottságot. (3)A Bizottság a (2) bekezdés kiegészítése céljából a 16. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogad el, amelyben meghatározza, hogy milyen információk szükségesek az említett bekezdés feltételeinek teljesítéséhez, figyelembe véve az e rendelet szerint meghatározott szakmai átvilágítási kritériumokat. Az említett információk lehetővé teszik, hogy a befektetők megállapítsák a következőket: a)a környezeti szempontból fenntartható tevékenységeket folytató társaságokhoz tartozó százalékos részesedés; b)az összes gazdasági tevékenységen belül a környezeti szempontból fenntartható gazdasági tevékenységeket finanszírozó befektetés százalékos aránya. (4)A (3) bekezdés szerinti, felhatalmazáson alapuló jogi aktust a Bizottság 2019. december 31-ig fogadja el azzal a céllal, hogy 2020. július 1-jétől biztosítsa annak gyakorlati alkalmazását. Az említett felhatalmazáson alapuló jogi aktust a Bizottság módosíthatja, különös tekintettel a 6. cikk (2) bekezdése, a 7. cikk (2) bekezdése, a 8. cikk (2) bekezdése, a 9. cikk (2) bekezdése, a 10. cikk (2) bekezdése és a 11. cikk (2) bekezdése szerint elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok módosítására. 5. cikk

Környezetvédelmi célkitűzések E rendelet alkalmazásában környezetvédelmi célkitűzések a következők: (1)az éghajlatváltozás mérséklése; (2)az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás; (3)a víz és a tengeri erőforrások fenntartható használata és védelme;

(4)áttérés a körforgásos gazdaságra, a hulladékkeletkezés megelőzése és az újrahasznosítás; (5)a környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése; (6)az egészséges ökoszisztémák védelme. 6. cikk

Jelentős mértékű hozzájárulás az éghajlatváltozás mérsékléséhez (1)Egy gazdasági tevékenység akkor tekinthető úgy, hogy jelentős mértékben hozzájárul az éghajlatváltozás mérsékléséhez, ha az adott gazdasági tevékenység jelentős mértékben hozzájárul az üvegházhatást okozó gázok légköri koncentrációjának olyan szintű stabilizálásához, amellyel megakadályozható az éghajlati rendszer veszélyes, embertől eredő befolyásolása, mivel – a folyamat- vagy termékinnovációt is ideértve – az alábbiak közül bármilyen módon megelőzi vagy csökkenti az üvegházhatásúgáz-kibocsátást, vagy fokozza az üvegházhatású gáz elnyelését: a)megújuló energia vagy (beleértve a karbonsemleges energiát is) klímasemleges energia előállítása, tárolása vagy felhasználása, többek között jelentős jövőbeli megtakarítási potenciállal rendelkező innovatív technológiák alkalmazásával vagy az energiahálózat szükséges megerősítésével; b)az energiahatékonyság javítása; c)a tiszta vagy klímasemleges mobilitás növelése; d)a megújuló anyagok használatára való áttérés; e)a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás nagyobb arányú alkalmazása; f)az emberi eredetű üvegházhatásúgáz-kibocsátás megszüntetése, beleértve a fosszilis tüzelőanyagokat; g)az energiarendszerek dekarbonizációjának biztosításához szükséges energetikai infrastruktúra létrehozása; h)tiszta és hatékony üzemanyagok előállítása megújuló vagy karbonsemleges forrásokból. (2)A Bizottság a 16. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogad el a következő célokból: a)az (1) bekezdés kiegészítése azon szakmai átvilágítási kritériumok megállapítása céljából, amelyek meghatározzák, hogy milyen feltételek alapján lehet egy gazdasági tevékenységet úgy tekinteni, hogy e rendelet értelmében jelentős mértékben hozzájárul az éghajlatváltozás mérsékléséhez; b)a 12. cikk kiegészítése az egyes releváns környezetvédelmi célkitűzésekre vonatkozóan azon szakmai átvilágítási kritériumok megállapítása céljából, amelyek alapján meghatározható, hogy egy olyan gazdasági tevékenység, amely vonatkozásában megállapításra kerültek az e bekezdés a) pontja szerinti szakmai átvilágítási kritériumok, e rendelet alkalmazásában súlyosan sérti-e legalább az egyik említett célkitűzést. (3)A Bizottság a (2) bekezdésben említett szakmai átvilágítási kritériumokat egy felhatalmazáson alapuló jogi aktusban határozza meg a 14. cikkben előírt követelmények figyelembevételével. (4)A (2) bekezdésben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktust a Bizottság 2019. december 31-ig fogadja el azzal a céllal, hogy 2020. július 1-jétől biztosítsa annak gyakorlati alkalmazását. 7. cikk

Jelentős mértékű hozzájárulás az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz (1)Egy gazdasági tevékenység akkor tekinthető úgy, hogy jelentős mértékben hozzájárul az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz, ha az adott gazdasági tevékenység jelentős mértékben hozzájárul a jelenlegi és a várható jövőbeli éghajlat negatív hatásainak csökkentéséhez vagy megakadályozza az éghajlatváltozás negatív hatásainak növekedését vagy eltolódását az alábbi módon:

a)az éghajlatváltozás által a gazdasági tevékenységre gyakorolt helyszín- és helyzetfüggő negatív hatások megakadályozása vagy csökkentése, mely hatások a rendelkezésre álló éghajlati előrejelzések felhasználásával értékelhetők és rangsorolhatók; b)az éghajlatváltozás által a gazdasági tevékenység helyszínéül szolgáló természetes és épített környezetre gyakorolt esetleges negatív hatások megakadályozása vagy csökkentése, mely hatások a rendelkezésre álló éghajlati előrejelzések felhasználásával értékelhetők és rangsorolhatók. (2)A Bizottság a 16. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el a következő célokból: a)az (1) bekezdés kiegészítése azon szakmai átvilágítási kritériumok megállapítása céljából, amelyek meghatározzák, hogy milyen feltételek alapján lehet egy gazdasági tevékenységet úgy tekinteni, hogy e rendelet alkalmazásában jelentős mértékben hozzájárul az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz; b)a 12. cikk kiegészítése az egyes releváns környezetvédelmi célkitűzésekre vonatkozóan azon szakmai átvilágítási kritériumok megállapítása céljából, amelyek alapján meghatározható, hogy egy olyan gazdasági tevékenység, amely vonatkozásában megállapításra kerültek az e bekezdés a) pontja szerinti szakmai átvilágítási kritériumok, e rendelet alkalmazásában súlyosan sérti-e legalább az egyik említett célkitűzést. (3)A Bizottság a (2) bekezdésben említett szakmai átvilágítási kritériumokat együtt, egy felhatalmazáson alapuló jogi aktusban állapítja meg a 14. cikkben megállapított követelmények figyelembevételével. (4)A (2) bekezdésben hivatkozott, felhatalmazáson alapuló jogi aktust a Bizottság 2019. december 31-ig fogadja el azzal a céllal, hogy 2020. július 1-jétől biztosítsa annak gyakorlati alkalmazását. 8. cikk

Jelentős mértékű hozzájárulás a víz és a tengeri erőforrások fenntartható használatához és védelméhez (1)Egy gazdasági tevékenység akkor tekinthető úgy, hogy jelentős mértékben hozzájárul a víz és a tengeri erőforrások fenntartható használatához és védelméhez, ha az adott gazdasági tevékenység az alábbiak közül bármilyen módon jelentős mértékben hozzájárul a vizek – beleértve az édesvizet, az átmeneti vizeket és a parti tengervizet – jó állapotához, vagy a tengervizek jó környezeti állapotához: a)a vízi környezet megóvása a települési és ipari szennyvíz kibocsátásának káros hatásaitól a települési és az ipari szennyvíz megfelelő gyűjtésének és kezelésének biztosításával a 91/271/EGK tanácsi irányelv 3., 4., 5. és 11. cikkének megfelelően; b)az emberi egészség megóvása az ivóvíz szennyezettsége által okozott káros hatásoktól annak biztosításával, hogy nem tartalmaz semmilyen mikroorganizmust, parazitát és olyan anyagot, amely potenciális veszélyt jelent az emberi egészség számára, és megfelel a 98/83/EK tanácsi rendelet I. m