P8_TA(2017)0421

Az uniós jog alkalmazásának ellenőrzése (2015)

Az Európai Parlament 2017. október 26-i állásfoglalása az uniós jog alkalmazásának ellenőrzéséről (2015) (2017/2011(INI))

(2018/C 346/29)

Az Európai Parlament,

— tekintettel az uniós jog alkalmazásának ellenőrzéséről szóló 32. éves jelentésre (2014) (COM(2015)0329),

— tekintettel az uniós jog alkalmazásának ellenőrzéséről szóló 33. éves jelentésre (2015) (COM(2016)0463),

— tekintettel „Az EU Pilot értékelő jelentése” című bizottsági jelentésre (COM(2010)0070),

— tekintettel „Az uniós jog alkalmazásának ellenőrzéséről szóló 2014. évi jelentés” című, 2016. október 6-i állásfoglalására (1),

— tekintettel „Az EU Pilot második értékelő jelentése” című bizottsági jelentésre (COM(2011)0930),

— tekintettel a közösségi jogsértések tárgyában a panaszossal való kapcsolattartásról szóló, 2002. március 20-i bizottsági közleményre (COM(2002)0141),

— tekintettel „Az uniós jog alkalmazása tárgyában a panaszosokkal való kapcsolattartás korszerűsítése” című, 2012. április 2-i bizottsági közleményre (COM(2012)0154),

— tekintettel „A jogállamiság megerősítésére irányuló új uniós keret” című, 2014. március 11-i bizottsági közleményére (COM(2014)0158),

— tekintettel a Bizottság „Minőségi jogalkotással javítani az eredményeken – uniós program” című, 2015. május 19-i közleményére (COM(2015)0215),

— tekintettel az „Uniós jog: jobb eredmények elérése a jobb alkalmazás révén” című, 2016. december 13-i bizottsági közleményre (2),

— tekintettel az Európai Parlament és az Európai Bizottság közötti kapcsolatokról szóló keretmegállapodásra (3),

— tekintettel a polgári és kereskedelmi ügyekben illetékes Európai Igazságügyi Hálózat létrehozásáról szóló, 2001. május 28-i 2001/470/EK tanácsi határozatra (4),

— tekintettel az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és az Európai Bizottság közötti, a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásra (5),

— tekintettel az uniós jog alkalmazásának (2012-2013) ellenőrzéséről szóló 30. és 31. évi éves jelentésről szóló, 2015. szeptember 10-i állásfoglalására (6),

— tekintettel a demokráciával, a jogállamisággal és az alapvető jogokkal foglalkozó uniós mechanizmus létrehozásáról szóló, a Bizottságnak szóló ajánlásokat tartalmazó, 2016. október 25-i állásfoglalására (7),

— tekintettel a nyitott, hatékony és független európai uniós igazgatásról szóló, 2016. június 9-i állásfoglalására (8),

— tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 267. és 288. cikkére,

— tekintettel eljárási szabályzata 52. cikkére és 132. cikkének (2) bekezdésére,

— tekintettel a Jogi Bizottság jelentésére és az Alkotmányügyi Bizottság, valamint a Petíciós Bizottság véleményére (A8-0265/2017),

A. mivel az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 17. cikke a Bizottság alapvető szerepét abban határozza meg, hogy a Szerződések őreként járjon el;

B. mivel az EUSZ 4. cikkének (3) bekezdése, illetve az EUMSZ 288. cikkének (3) bekezdése és 291. cikkének (1) bekezdése értelmében elsődlegesen a tagállamok felelnek az uniós jog helyes és időben történő átültetéséért, alkalmazásáért és végrehajtásáért, valamint annak biztosításáért, hogy a hatékony jogi védelem biztosításához elegendő jogorvoslat álljon rendelkezésre az uniós jog hatálya alá tartozó területeken;

C. mivel az Európai Unió Bíróságának állandó ítélkezési gyakorlata értelmében a tagállamoknak egyértelmű és pontos információkat kell nyújtaniuk a Bizottság számára arról, hogy hogyan ültetik át az uniós irányelveket a nemzeti jogba (9);

D. mivel a tagállamok és a Bizottság 2011. szeptember 28-i, a magyarázó dokumentumokra vonatkozó együttes politikai nyilatkozata (10), és az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság 2011. október 27-i, a magyarázó dokumentumokra vonatkozó együttes politikai nyilatkozata (11) értelmében a tagállamok, amikor a Bizottságot értesítik a nemzeti átültető intézkedésekről, indokolt esetben kötelezhetők arra, hogy alátámasztó információkat nyújtsanak be magyarázó dokumentumok formájában, amelyekben ismertetik, hogy milyen módon ültették át az irányelveket nemzeti jogszabályaikba (12);

E. mivel az EUSZ 6. cikkének (1) bekezdése értelmében az Európai Unió Alapjogi Chartája (a Charta) ugyanolyan jogi kötőerővel bír, mint a Szerződések, és annak az Unió intézményei, szervei és hivatalai, valamint tagállamai a címzettjei annyiban, amennyiben az Unió jogát hajtják végre (a Charta 51. cikkének (1) bekezdése);

F. mivel az Unió számos olyan eszközzel és eljárással rendelkezik, amelyek rendeltetése a Szerződésben rögzített alapelvek és értékek maradéktalan és korrekt alkalmazásának biztosítása, úgy látszik azonban, hogy a gyakorlatban ezek az eszközök korlátozott hatóerejűek, nem megfelelők vagy hatástalanok;

G. mivel emiatt létre kell hozni egy új mechanizmust, amely egységes és koherens keretet biztosít, a már meglévő eszközökre és mechanizmusokra épül, és amelyet egységesen kell alkalmazni valamennyi uniós intézményre és valamennyi tagállamra;

H. mivel az EUMSZ 258. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében Bizottság indokolással ellátott véleményt küld annak a tagállamnak, amely a Bizottság megítélése szerint nem teljesítette a Szerződésekből eredő valamely kötelezettségét, és ha az érintett tagállam a Bizottság által meghatározott határidőn belül nem tesz eleget a véleményben foglaltaknak, akkor a Bizottság a Bírósághoz fordulhat;

I. mivel az Európai Parlament és az Európai Bizottság közötti kapcsolatokról szóló keretmegállapodás előírja az információk megosztását a felszólító levél alapján indított valamennyi kötelezettségszegési eljárásra vonatkozóan, de ez nem terjed ki az informális EU Pilot eljárásra, amelynek lefolytatására a hivatalos kötelezettségszegési eljárásokat megelőzően kerül sor;

J. mivel az EU Pilot eljárások célja a Bizottság és a tagállamok közötti szorosabb és koherensebb együttműködés lehetővé tétele, hogy az uniós jog megsértéseit kétoldalú párbeszéd révén lehetőleg korai stádiumban orvosolni lehessen, és elkerülhetővé váljon a formális kötelezettségszegési eljárás;

K. mivel 2015-ben 3 450 panasz érkezett a Bizottsághoz az uniós jog feltételezett megsértéséről, és Olaszország (637), Spanyolország (342), és Németország (274) voltak azok a tagállamok, amelyek ellen a legtöbb panaszt nyújtották be;

L. mivel az Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében foglalt meghatározás szerint a megfelelő ügyintézéshez való jog azt jelenti, hogy mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit az Unió intézményei, szervei és hivatalai részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék, és mivel az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 298. cikkében foglaltak értelmében feladataik ellátása során az Unió intézményei, szervei és ügynökségei a nyitott, hatékony és független európai igazgatásra támaszkodnak;

1. üdvözli a Bizottság 2015. évi jelentését az uniós jog alkalmazásáról, amely az „uniós vívmányok” (az uniós jog egésze) végrehajtására összpontosítja figyelmét, és megjegyzi, hogy e jelentés szerint 2015-ben a mobilitás és a közlekedés, az energiaügy és a környezetvédelem volt az a három terület, amelyen a legtöbb kötelezettségszegési eljárás indult uniós tagállamok ellen késedelmes átültetés miatt; rámutat, hogy 2015-ben az „EU Pilot” rendszer keretében indított legtöbb vizsgálat tárgyát is e területek képezték, és a főbb érintett tagállamok Olaszország, Portugália és Németország voltak; felhívja a Bizottságot, hogy ismertesse részletesebben ennek konkrét okait;

2. kiemeli, hogy a Bizottság Európában a rossz levegőminőség problémáját úgy kezelte, hogy számos kötelezettségszegési eljárást indított a 2008/50/EK irányelv megsértése –a nitrogén-dioxidra vonatkozó határértékek folyamatos túllépése – miatt; sajnálatát fejezi ki ugyanakkor amiatt, hogy a Bizottság 2015-ben nem gyakorolta ugyanezen ellenőrzési hatáskörét annak biztosítása érdekében, hogy ne kerüljenek az egységes piacra olyan levegőszennyező, dízelmotoros személygépjárművek, amelyek jelentős mértékben hozzájárulnak az említett NO 2 -határértékeket meghaladó légköri kibocsátásokhoz, és nem felelnek meg a személygépjárművek és könnyű haszongépjárművek típusjóváhagyására és kibocsátására vonatkozó uniós szabályoknak;

3. véleménye szerint a kötelezettségszegési eljárások magas száma 2015-ben azt mutatta, hogy az Unióban továbbra is komoly kihívást jelent és kiemelt kezelést érdemel az uniós jogszabályok időszerű és helyes tagállami alkalmazásának biztosítása; fenntartja, hogy az EU polgárai jobban megbíznak az uniós jogban, ha azt a tagállamok hatékonyan hajtják végre; felszólítja a tagállamokat, hogy fokozzák az uniós jog hatékony és időben történő végrehajtására irányuló erőfeszítéseiket;

4. megjegyzi, hogy 2015 végén 1 368 kötelezettségszegési eljárás maradt lezáratlan, ami enyhe növekedést jelent a megelőző évhez képest, de még így is a 2011-es szint alatt van;

5. elismeri, hogy az uniós jog helyes végrehajtásáért és alkalmazásáért az elsődleges felelősség a tagállamokat terheli, rámutat azonban, hogy ez nem menti fel az uniós intézményeket az elsődleges uniós jog tiszteletben tartásának kötelessége alól a másodlagos uniós jog megalkotása során; hangsúlyozza azonban, hogy a Bizottság számos eszközt bocsát a tagállamok rendelkezésére, amelyek célja, hogy segítséget nyújtsanak számukra közös megoldásokat kialakításában; ilyen eszközök közé tartoznak például kézikönyvek, szakértői csoportok és speciális internetes oldalak, átültetési tervekről szóló párbeszédek, valamint olyan dokumentumok, amelyek kifejtik, hogy miként lehet időben felismerni és orvosolni az átültetéssel kapcsolatos problémákat; kéri a tagállamokat, hogy minden szükséges intézkedést tegyenek meg a tagállamoknak és a Bizottságnak a magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatában vállalt kötelezettségeik teljesítése érdekében, többek között az irányelveknek a nemzeti jogrendjükbe való átültetésével kapcsolatos nemzeti intézkedésekre vonatkozó világos és pontos információkat tartalmazó megfelelési táblázatok biztosítása révén;

6. ismét felszólítja a Bizottságot, hogy kapcsolja össze az összes különböző portált, hozzáférési pontot és tájékoztató weboldalt olyan egységes portálon, amely egyszerű hozzáférést biztosít a polgároknak az online panaszbenyújtáshoz szükséges űrlapokhoz, és felhasználóbarát tájékoztatást nyújt a kötelezettségszegési eljárásokról;

7. tudomásul veszi a Bizottság ragaszkodását ahhoz, hogy ha a tagállamok az irányelvek nemzeti jogba történő átültetésekor azokhoz új elemeket adnak hozzá, akkor egyértelműen jelezzék a nyilvánosság számára, hogy mely rendelkezések tartoznak az Unió felelősségi körébe és melyek a tagállamok felelősségi körébe; rámutat ugyanakkor, hogy ez nem érinti a tagállamok azon jogát, hogy nemzeti szinten például szigorúbb szociális és környezetvédelmi normákat határozhassanak meg;

8. hangsúlyozza, hogy a Parlamentnek ugyanolyan módon képesnek kell lennie arra, hogy figyelemmel kísérje a rendeletek Bizottság általi végrehajtását, mint ahogy azt az irányelvek esetében teszi kéri a Bizottságot annak biztosítására, hogy a rendeletek végrehatásával kapcsolatos adatok rendelkezésre álljanak az uniós jog alkalmazásának ellenőrzéséről szóló jövőbeli éves jelentéseiben; felhívja a tagállamokat, hogy a helyes megfelelés biztosítása érdekében terjesszék az uniós jogszabályokat átültető vagy végrehajtó nemzeti rendeleteiket a Bizottság elé, és pontosan jelöljék meg, hogy azok mely részei származnak uniós jogszabályból és melyek nemzeti betoldások;

9. hangsúlyozza, hogy az átültetésre vonatkozó határidők betartásának érvényt kell szerezni; nyomatékosan kéri az uniós intézményeket, hogy észszerű és teljesíthető végrehajtási határidőket állapítsanak meg;

10. hangsúlyozza, hogy az Uniót a jogállamiságon és az emberi jogok tiszteletben tartásán alapuló unióként hozták létre (az EUSZ 2. cikke); hangsúlyozza, hogy az EUSZ 2. cikkében rögzített értékek jelentik az Unió alapjának sarokkövét, és hogy ezen értékek tagállamok általi tiszteletben tartását folyamatos értékelésnek kell alávetni; ismételten hangsúlyozza, hogy a tagállamok és uniós intézmények cselekedeteinek és mulasztásainak alapos nyomon követése rendkívüli jelentőséggel bír, és aggodalmának ad hangot a Parlamenthez intézett petíciók és a Bizottsághoz intézett panaszok magas száma miatt;

11. hangsúlyozza, hogy a visszaélést bejelentő személyek az európai és a tagállami intézményeknek is hasznos tájékoztatást adhatnak az uniós jog nem megfelelő alkalmazásáról; megismétli, hogy tevékenységüket ezért ösztönözni, nem pedig akadályozni kell;

12. elismeri, hogy a petíciók első kézből származó fontos információforrásnak bizonyulnak nemcsak az uniós jog tagállamok általi alkalmazása során elkövetett jogsértések és hiányosságok feltárása, hanem az uniós jogszabályok esetleges joghézagainak felismerése és a polgárok új, elfogadható jogszabályokkal vagy a hatályos jogalkotási szövegek javításával kapcsolatos javaslatainak megismerése szempontjából is; megerősíti, hogy a petíciók hatékony kezelése próbára teszi és végső soron fokozza a Bizottság és a Parlament képességét az uniós jogszabályok nem megfelelő átültetésével vagy alkalmazásával kapcsolatos problémákra való reagálásra, valamint azok megoldására; tudomásul veszi, hogy a Bizottság prioritásnak tekinti az uniós jog végrehajtását, hogy annak előnyeit a polgárok a mindennapjaik során élvezhessék; hangsúlyozza az átlátható, pártatlan és független döntéshozatali eljárások és közigazgatás biztosításának szükségességét;

13. sajnálja, hogy nem áll rendelkezésre pontos statisztika azon petíciók pontos számára vonatkozóan, amelyek EU Pilot vagy kötelezettségszegési eljárás kezdeményezéséhez vezettek; felkéri ezért a Bizottságot, hogy a strukturált párbeszéd előmozdítása és a jogviták rendezésére fordított idő csökkentése érdekében rendszeresen tegyen jelentést a folyamatban lévő eljárásokkal kapcsolatos ügyekről; felkéri a Bizottságot, hogy a fenti jelentéseket vitassa meg a Petíciós Bizottsággal, proaktívan bevonva a jogalkalmazásért és a jogszabályok egyszerűsítéséért felelős alelnököt; felkéri a Bizottságot, hogy a petíciók benyújtói és az érintett nemzeti hatóságok közötti párbeszéd előmozdítása érdekében vonja be a petíciók benyújtóit a petícióik nyomán indított EU Pilot eljárásokba;

14. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy egyre nagyobb késedelmet szenved az állatok védelmére és az állatjólétre vonatkozó európai uniós stratégia (2012–2015) végrehajtása, ami ez ténylegesen megakadályozza az állatjólét teljes körű és eredményes biztosításához szükséges olyan új uniós stratégia – naprakész, kimerítő és egyértelmű jogalkotási keret útján történő – létrehozását, amely maradéktalanul eleget tesz az EUMSZ 13. cikkében foglalt követelményeknek;

15. megjegyzi, hogy a Petíciós Bizottsághoz jelentős számú petíció érkezett a gyermekek jólétével kapcsolatos ügyekről, és reméli, hogy a Brüsszel IIa. rendelet folyamatban lévő felülvizsgálata hozzájárul majd a rendelettel kapcsolatos hiányosságok felszámolásához és a végrehajtás során tapasztalható kudarcok megszüntetéséhez;

16. hangsúlyozza, hogy az elmúlt évek során hiányosságokat figyeltek meg az adócsalás és pénzmosás elleni küzdelemmel kapcsolatos jogszabályok alkalmazása terén is; felkéri a Bizottságot, hogy a vonatkozó uniós jogszabályok alkalmazásának biztosítása érdekében tegyen lényegesen nagyobb erőfeszítéseket;

17. véleménye szerint a tagállamoknak elsődleges fontosságot kel tulajdonítaniuk annak, hogy az uniós jogot helyesen és időben átültetessék a nemzeti jogba és alkalmazzák, és hogy a Szerződésekben és az EU Alapjogi Chartájában rögzített alapvető értékek, elvek és jogok maradéktalan tiszteletben tartását egyértelmű nemzeti jogi keretben biztosítsák az uniós jog megsértésének elkerülése érdekében, és ugyanakkor kiaknázzák az uniós jog hatékony és hathatós alkalmazása által lehetővé tett valamennyi előnyt; hangsúlyozza ezzel összefüggésben, hogy minden európai intézmény tetteire vagy mulasztásaira a Szerződésekben és az Európai Unió Alapjogi Chartájában foglalt, kötelező jogi erejű rendelkezések vonatkoznak ( 13 )

18. felkéri a Bizottságot, hogy sürgesse a tagállamokat a személyek szabad mozgására vonatkozó uniós szabályok szigorú végrehajtásának biztosítására, biztosítva különösen a kapcsolódó gazdasági, társadalmi és kulturális jogok teljes körű védelmét; emlékeztet arra, hogy a személyek szabad mozgása amellett, hogy az Unió alapvető szabadságainak egyike és szerves részét képezi az uniós polgárságnak, az alapvető jogok teljes körű védelme mellett rendkívüli jelentőséggel bír az uniós polgárok és családjaik számára, különösen a társadalombiztosítási ellátáshoz való hozzáférés terén, illetve az Unióról alkotott képük tekintetében is, és a petíciók gyakori témájaként merül fel;

19. emlékeztet 2016. október 25-i állásfoglalására, és felhívja a Bizottságot, hogy tegye meg az abban szereplő ajánlásoknak megfelelő intézkedéseket;

20. elismeri, hogy a Parlamentnek fontos szerepet kell játszania azáltal is, hogy politikai ellenőrzést gyakorol a Bizottság végrehajtási intézkedései felett, ellenőrzi az uniós jog végrehajtásának ellenőrzéséről szóló éves jelentéseket, és megfelelő parlamenti állásfoglalásokat fogad el; javasolja, hogy a Parlament még inkább járuljon hozzá az uniós jogszabályok időben történő, pontos átültetéséhez azáltal, hogy a nemzeti parlamentekkel fenntartott, előre kialakított kapcsolatokon keresztül megosztja velük a jogalkotási döntéshozatali folyamatban szerzett tapasztalatait;

21. hangsúlyozza a szociális partnerek, a civil társadalmi szervezetek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, a Régiók Bizottsága és az egyéb érdekelt felek fontos szerepét a jogszabályok megalkotásában, valamint az uniós jog tagállamok általi átültetése és alkalmazása terén mutatkozó hiányosságok nyomon követésében és jelentésében; hangsúlyozza ezzel kapcsolatban az átláthatóság elvét, amelyet a Szerződések rögzítenek, valamint az uniós polgárok jogát az igazságszolgáltatáshoz és a megfelelő ügyintézéshez, az EU Alapjogi Chartája 41. és 47. cikkében foglaltaknak megfelelően; emlékeztet arra, hogy – egyebek mellett – e jogokat és elveket a tagállamoknak is elsődleges fontosságúként kell figyelembe venniük az uniós jogot végrehajtó jogi aktusok tervezeteire irányuló javaslataik kapcsán;

22. üdvözli, hogy a 2014-es adatokhoz képest mintegy 30 %-kal csökkent a 2015-ben indított új EU Pilot-ügyek száma (a 2014-es 1 208-hoz képest 881-re csökkent a számuk); megjegyzi ugyanakkor, hogy 2015-ben az átlagos megoldási arány pontosan ugyanazon a szinten maradt, mint 2014-ben volt (75 %);

23. üdvözli, hogy az új panaszok száma 2011 óta először, mintegy 9 %-kal csökkent 2014-hez képest, minthogy az új panaszok száma 3 450 volt; mély aggodalmát fejezi ki azonban amiatt, hogy a foglalkoztatás, szociális ügyek és társadalmi befogadás területén érkezett a legnagyobb számú újonnan regisztrált panasz; megjegyzi, hogy a foglalkoztatás, a szociális ügyek és a társadalmi befogadás, a belső piac, az ipar, a vállalkozói készség és a kkv-k, a jog és a fogyasztók, az adóügy és a vámunió, valamint a környezetvédelem terén a tagállamokkal szemben 2015-ben benyújtott panaszok az összes panasz 72 %-át tették ki;

24. sajnálja, hogy 2015-ben a tagállamok nem teljesítették minden esetben arra vonatkozó kötelezettségüket, hogy az irányelveket jogrendjükbe átültető nemzeti intézkedéseket magyarázó dokumentumokat mellékeljenek; úgy véli, hogy a Bizottságnak több támogatást kellene felajánlania a tagállamok számára a magyarázó dokumentumok és a megfelelési táblázatok elkészítésének folyamata során; arra ösztönzi továbbá a Bizottságot, hogy az uniós jog alkalmazásáról szóló éves jelentéseiben számoljon be a magyarázó dokumentumokról a Parlamentnek és a Tanácsnak;

25. úgy véli, hogy az uniós jognak való megfelelés elmulasztását hatékony, arányos és visszatartó erejű büntetésekkel kell sújtani, figyelembe véve az azonos területen megállapítottt ismételt mulasztást, és tiszteletben tartva az adott tagállam törvényes jogait;

26. kiemeli, hogy az uniós szerződések és a Charta valamennyi uniós intézmény számára kötelező jogi erővel bírnak ( 14 )

27. ismételten hangsúlyozza, hogy az ESM-Szerződésben a Bizottságra vagy más uniós intézményekre ruházott feladatok a szerződés 13. cikke (3) és (4) bekezdésében előírtak szerint annak biztosítására kötelezi őket, hogy a fentebb említett szerződések értelmében kötött egyetértési megállapodások összhangban álljanak az uniós joggal; hangsúlyozza, hogy az uniós intézményeknek következésképpen tartózkodniuk kell olyan egyetértési megállapodás aláírásától, amelynek az uniós joggal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban kétségeik vannak ( 15 )

28. hangsúlyozza az uniós szintű menekültügyi normák hazai átültetésének és gyakorlati végrehajtásának fontosságát (például a befogadási feltételekről szóló 2013/33/EU irányelv ( 16 ) végrehajtása tekintetében) ( 17 ) ; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a tagállamok nem hajtják végre kellőképpen és nem használják ki a Bizottság által a menekültválság kezelésére javasolt áthelyezési mechanizmust; felhívja ezért a Bizottságot, hogy fordítson különös figyelmet a menekültügy és a migráció területén elfogadott intézkedések végrehajtására annak biztosítása érdekében, hogy megfeleljenek az Európai Unió Alapjogi Chartájában rögzített elveknek, illetve hogy adott esetben indítsa el a szükséges kötelezettségszegési eljárásokat;

29. aggodalmának ad hangot azzal kapcsolatban, hogy egyes tagállamok nem tesznek eleget menedékjogi és migrációs kötelezettségeiknek; helyesnek tartja, hogy a Bizottság határozott álláspontot képvisel a tagállamokkal szemben az uniós menekültügyi és migrációs jogszabályok alkalmazása tekintetében; emlékeztet arra, hogy az Európába irányuló migrációs áramlások miatt az Unió mindeddig példátlan jogi, politikai és humanitárius kihívással néz szembe; kéri a tagállamokat, hogy a menekültek fogadása és elhelyezése során vegyék figyelembe az emberi jogi nemzetközi egyezményeket is; reméli, hogy a Bizottság rendszeresen ellenőrizni fogja az európai migrációs stratégia tagállamok általi alkalmazását; emlékeztet arra, hogy a hatékony uniós migrációs politikának a felelősségvállalás és szolidaritás tagállamok közötti egyensúlyán kell alapulnia;

30. sajnálja, hogy egyes tagállamok jelentősen lemaradtak az uniós környezetvédelmi jogszabályok végrehajtása és érvényesítése terén; megjegyzi, hogy ez különösen a hulladékkezelés és a szennyvízkezelési infrastruktúra területére, illetve a levegőminőségi határértékeknek való megfelelésre érvényes; úgy véli ezzel kapcsolatban, hogy a Bizottságnak meg kell próbálnia feltárni e helyzet okait a tagállamokban;

31. felszólítja az uniós intézményeket, hogy amikor az uniós másodlagos jogba tartozó szabályokat hoznak létre, szakpolitikákat határoznak meg, illetve megállapodásokat vagy szerződéseket írnak alá az Unión kívüli intézményekkel, akkor kötelességüknek eleget téve mindig tartsák tiszteletben az uniós elsődleges jogot, továbbá teljesítsék azon kötelezettségüket is, hogy minden rendelkezésükre álló eszközzel segítik az uniós tagállamokat az uniós jog átültetésében minden területen, és támogatják őket az Unió értékeinek és elveinek tiszteletben tartásában, különös tekintettel a tagállamokban a közelmúltban kialakult fejleményekre;

32. sajnálja, hogy még nem kapott átlátható és időszerű tájékoztatást az uniós jogszabályok végrehajtásáról; emlékeztet arra, hogy az Európai Parlament és a Bizottság közötti kapcsolatokról szóló felülvizsgált keretmegállapodásban a Bizottság vállalja, hogy „a felszólító levéltől kezdődően (…) összefoglaló információt bocsát a Parlament rendelkezésére valamennyi kötelezettségszegési eljárásra vonatkozóan, beleértve esetenként a Parlament kérésére a kötelezettségszegési eljáráshoz kapcsolódó kérdéseket”, és elvárja, hogy e rendelkezést a gyakorlatban is jóhiszeműen alkalmazzák;

33. felhívja a Bizottságot, hogy tegye az uniós jog betartatását valódi politikai prioritássá, amelynek érdekében működjön szorosan együtt a Parlamenttel, amely köteles biztosítani a Bizottság elszámoltathatóságát, valamint társjogalkotóként joga van ahhoz, hogy a jogalkotási munka folyamatos javítása érdekében teljes körű tájékoztatásban részesüljön; felhívja a Bizottságot ezért, hogy az uniós jog alkalmazásának ellenőrzésére vonatkozó minden európai parlamenti állásfoglalás esetében alkalmazzon nyomon követést;

34. emlékeztet arra, hogy 2013. január 15-i ( 18 ) és 2016. június 9-i állásfoglalásában a Parlament szorgalmazta az EUMSZ 298. cikke szerinti nyitott, hatékony és független európai uniós igazgatásról szóló rendelet elfogadását, és kéri a Bizottságot ez utóbbi állásfoglaláshoz mellékelt rendeletre irányuló javaslat további vizsgálatára;

35. megjegyzi, hogy a megfelelő igazgatásra vonatkozó következetes és átfogó kodifikált szabályok hiánya megnehezíti a polgárok számára az uniós jog értelmében őket megillető közigazgatási jogok könnyű és maradéktalan megértését, és rontja jogvédelmüket; hangsúlyozza ezért, hogy a megfelelő igazgatásra v vonatkozó szabályok olyan rendelet formájában történő kodifikálása, amely meghatározza a közigazgatási eljárás különböző szempontjait – köztük az értesítéseket, a kötelező határidők kijelölését, a meghallgatáshoz való jogot, továbbá valamennyi személy azon jogát, hogy hozzáférjen a rá vonatkozó dokumentumokhoz – egyenértékű a polgári jogok és az átláthatóság megerősítésével; tisztázza, hogy e rendelkezéseket a meglévő uniós jogszabályokat kiegészítő jelleggel hoznák meg joghézagok keletkezése vagy értelmezési problémák felvetődése esetén, és hozzáférhetőbbé tennék a szabályokat; megismétli ezért a Bizottsághoz intézett felhívását, hogy terjesszen elő átfogó jogalkotási javaslatot az európai közigazgatási eljárásjogról, figyelembe véve a Parlament e téren már foganatosított valamennyi intézkedését, valamint az Unióban és tagállamaiban jelenleg végbemenő fejleményeket;

36. emlékeztet arra, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek segítséget nyújtanak annak tisztázásában, hogy miként kell az uniós jogot végrehajtani; úgy véli, hogy ez az eljárás lehetővé teszi az uniós jogszabályok értelmezését és egységes végrehajtását; ezért arra ösztönözni a nemzeti bíróságokat, hogy kétség esetén terjesszék kérdéseket a Bíróság elé, megelőzve kötelezettségszegési eljárások indítását;

37. úgy véli, hogy az uniós vívmányok megfelelő alkalmazásában rejlik a kulcsa annak, hogy az egyének és a vállalkozások is érezhessék az uniós politikákból származó előnyöket; felszólítja ezért a Bizottságot, hogy az átültetés és a megfelelés strukturált és szisztematikus ellenőrzése alapján, az uniós alapszerződésekkel és az Európai Unió Alapjogi Chartájával maradéktalan összhangban erősítse meg az uniós jog érvényesítését; rámutat, hogy az uniós jog szabad és demokratikus folyamat eredményeképpen jött létre; üdvözli a Bizottság részéről azt a gyakorlatot, hogy az uniós jog tagállami végrehajtásának ellenőrzése során megfelelően figyelembe veszi a minőségi jogalkotás elveit;

38. hangsúlyozza az átláthatóság fontosságát a jogszabályok uniós intézmények és tagállamok általi szövegezése és alkalmazása során; rámutat, hogy az uniós jog tagállamok általi végrehajtásának elősegítése és az uniós polgárok számára hozzáférhetőbbé tétele érdekében az uniós jognak világosnak, érthetőnek, következetesnek és pontosnak kell lennie, és egyúttal figyelembe kell vennie az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlatát, amely következetesen leszögezi, hogy az uniós szabályoknak előreláthatóknak és kiszámíthatóknak kell lenniük ( 19 )

39. úgy véli, hogy a nemzeti parlamentek bevonása a jogalkotási javaslatok tartalmáról folytatott párbeszédbe adott eseten elő fogja mozdítani az uniós jog hatékony alkalmazását; rámutat, hogy a nemzeti kormányok saját nemzeti parlamentjük általi ellenőrzése – amikor a kormány részt vesz a jogalkotási folyamatban – elő fogja segíteni az uniós jog hatékonyabb alkalmazását, amint azt az uniós alapszerződések előírják; hangsúlyozza ezért annak szükségességét, hogy a nemzeti parlamentek az európai jogalkotási eljárások korai szakaszaiban szót kapjanak, és sürgeti az európai intézményeket és a tagállamokat, hogy indítsanak meg egy eszmecserét a nemzeti parlamenteknek az Európai Unióban betöltött szerepéről szóló 1. jegyzőkönyvről és a szubszidiaritásról és az arányosságról szóló 2. jegyzőkönyvről, esetleg megvizsgálva az úgynevezett korai előrejelző mechanizmus felülvizsgálatának lehetőségét, ezzel biztosítva a „sárga lapos eljárás” jobb alkalmazását;

40. bátorítja az Európai Parlament és a nemzeti parlamentek közötti együttműködést és kapcsolataik megerősítését; emlékeztet a nemzeti parlamentek ellenőrző szerepére saját kormányuknak az Európai Unió Tanácsának döntéshozatali folyamatában való részvétele tekintetében, és hangsúlyozza, hogy konzultációkra és rendszeres eszmecserékre van szükség az Európai Parlament és a nemzeti parlamentek között, különösen a jogalkotási folyamat kezdeti szakaszaiban;

41. emlékeztet arra, hogy a nemzeti parlamentekre alapvető szerep hárul az uniós jog tagállamok általi helyes végrehajtásának ellenőrzésében; felhívja a nemzeti parlamenteket, hogy e szerepüknek proaktív módon tegyenek eleget; rámutat a nemzeti parlamentek szerepére az uniós jogszabályokra hivatkozással történő nemzeti szintű túlszabályozás megakadályozásában, és ezzel a túlszabályozás és a szükségtelen adminisztratív terhek elkerülésében; elvárja a tagállamoktól, hogy egyértelműen jelezzék és dokumentálják, ha az uniós jogszabályokhoz a végrehajtási folyamat során nemzeti szintű kötelezettségeket tesznek hozzá; aggodalommal tölti el, hogy az uniós jogszabályokhoz hozzáadott nemzeti többletrendelkezések szükségtelenül fokozzák az euroszkepticizmust;

42. megjegyzi, hogy az EU-val együttműködő nemzeti parlamenti bizottságok közötti információcsere és együttműködési rendszer segíthet a hatékony jogi szabályozás elérésében, és az uniós jog tagállamok általi hatékonyabb alkalmazásának támogatására is használható; támogatja az IPEX platform mint a nemzeti parlamentek és az Európai Parlament közötti kölcsönös információcserére szolgáló eszköz használatát; bátorítja a nemzeti parlamenteket, hogy vállaljanak aktív szerepet az Európai Parlament által szervezett rendszeres parlamentközi bizottsági üléseken;

43. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak.

(1) Elfogadott szövegek, P8_TA(2016)0385.

(2) HL C 18., 2017.1.19., 10. o.

(3) HL L 304., 2010.11.20., 47. o.

(4) HL L 174., 2001.6.27., 25. o.

(5) HL L 123., 2016.5.12., 1. o.

(6) HL C 316., 2017.9.22., 246. o.

(7) Elfogadott szövegek, P8_TA(2016)0409.

(8) Elfogadott szövegek, P8_TA(2016)0279.

(9) A C-427/07. sz., Bizottság kontra Írország ügyben hozott ítélet 107. pontja.

(10) HL C 369., 2011.12.17., 14. o.

(11) HL C 369., 2011.12.17., 15. o.

(12) A tagállamoknak és a Bizottságnak a magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatával összhangban a tagállamok vállalták, hogy az átültető intézkedéseikről szóló értesítéshez indokolt esetben egy vagy több olyan dokumentumot mellékelnek, amely megmagyarázza az irányelv elemei és az azt átültető nemzeti jogi eszközök megfelelő részei közötti kapcsolatot.

(13) Ld. többek között: Az EUB-nek a Ledra Advertising Ltd (C-8/15 P.), Andreas Eleftheriou (C-9/15 P.), Eleni Eleftheriou (C-9/15 P.), Lilia Papachristofi (C-9/15 P.), Christos Theophilou (C-10/15 P.), Eleni Theophilou (C-10/15 P.) kontra Európai Bizottság és Európai Központi Bank (C-8/15 P – C-10/15 P. egyesített ügyek) ügyekben hozott, 2016. szeptember 20-i ítélete, ECLI:EU:C:2016:701, 67. és azt követő pontok.

(14) Az EUB-nek az egyesített C-8/15 P – C-10/15 P. sz. ügyekben hozott, 2016. szeptember 20-i ítélete, 67. és azt követő pontok.

(15) Ugyanott, 58. és azt követő pontok; erre vonatkozóan lásd a C-370/12. sz., Pringler-ügyben hozott, 2012. november 27-i ítéletet, , 164. pont.

(16) Az Európai Parlament és a Tanács 2013/33/EU irányelve (2013. június 26.) a nemzetközi védelmet kérelmezők befogadására vonatkozó szabályok megállapításáról (HL L 180., 2013.6.29., 96. o.).

(17) Ld. többek között: S. Carrera/S. Blockmans/D. Gross/E. Guild: The EU’s Response to the Refugee Crisis – Taking Stock and Setting Policy Priorities (Az Unió válasza a menekültválságra – Helyzetfelmérés és politikai prioritások meghatározása), Európai Politikai Tanulmányok Központja (CEPS), 20. sz. tanulmány, 2015. december 16. – https://www.ceps.eu/system/files/EU%20Response%20to%20the%202015%20Refugee%20Crisis_0.pdf

(18) Az Európai Parlament 2013. január 15-i állásfoglalása a Bizottságnak szóló ajánlásokkal az Európai Unió közigazgatási eljárási jogáról (HL C 440., 2015.12.30., 17. o.).

(19) A Bíróság 2009. szeptember 10-i Plantanol GmbH & Co. KG kontra Hauptzollamt Darmstadt ítélete, C-201/08, ECLI:EU:C:2009:539, 46. pont.