Az EU kábítószer elleni cselekvési terve kijelöli a tervben foglalt tevékenységek végrehajtásáért felelős feleket és az általuk betartandó határidőket. Ez a – 2013-as és 2014-es évre vonatkozó – jelentés az EMCDDA, az Europol, az Eurojust (az Európai Unió Igazságügyi Együttműködési Egysége) és a CEPOL (Európai Rendőrakadémia) segítségével került összeállításra. A jelentés elkészítéséhez hozzájárult az Európai Külügyi Szolgálat és a Tanács elnöksége is. A Bizottság emellett felmérést végzett az uniós országok, valamint a drogpolitikában érdekelt civil társadalmi szervezetek körében. A jelentés fókuszában az EU kábítószer elleni stratégiája, valamint cselekvési terve kapcsán elért eredmények állnak.

Ez a jelentés a 2013–2020-as időszakra szóló a kábítószer elleni stratégia, illetve a 2013–2016-os időszakra vonatkozó cselekvési terv végrehajtása terén 2013-ban, illetve 2014-ben elért legfontosabb uniós eredményeket mutatja be. Az eredmények részletes ismertetését a csatolt bizottsági szolgálati munkadokumentum tartalmazza.

Az EU kábítószer elleni politikájának politikai keretét, illetve prioritásait az EU 2013–2020-as időszakra szóló, kábítószer elleni stratégiája és a 2013–2016-os időszakra vonatkozó, kábítószer elleni cselekvési terve határozta meg. A stratégia egységes és tényeken alapuló kerettel szolgál a kábítószer-probléma Unión belüli és azon kívüli megoldásához. Célja, hogy hozzájáruljon a kábítószer-kínálat és -kereslet Unión belüli visszaszorításához, valamint a kábítószerekkel összefüggő egészségügyi és társadalmi kockázatok, illetve ártalmak csökkentéséhez. A stratégia az alábbi három átfogó kérdéskört öleli fel: a) koordináció, b) nemzetközi együttműködés és c) kutatás, tájékoztatás, figyelemmel kísérés és értékelés.

Az európai biztonsági stratégia helytállónak tartja az Europol értékelését, miszerint a kábítószerek piaca a legdinamikusabb illegális piac. Az Unióban működő bűnszervezetek számára a kábítószer-kereskedelem és -előállítás továbbra is a legjövedelmezőbb bűncselekmények közé tartozik. A becslések szerint az opiátok Európában hozzávetőleg 12 milliárd EUR-s piaccal rendelkeznek, míg az Unióban legnagyobb népszerűségnek örvendő kábítószer, a kannabisz fogyasztása 2 000 tonnára tehető. A második legszélesebb körben használt kábítószer az Unióban a kokain: ebből az uniós tagállamok 2013-ban több mint 61 tonnát foglaltak le. Az elmúlt néhány évben ráadásul egyre nagyobb szerepet kap az internetes kábítószer-kereskedelem.

2013-ra valamennyi uniós ország elfogadta a kábítószer-függőséggel kapcsolatos egészségügyi ártalmak megelőzését és csökkentését szolgáló népegészségügyi szakpolitikai célkitűzéseit. Az uniós országok többsége arról számolt be, hogy 2013 és 2014 folyamán konkrét lépéseket tettek annak érdekében, hogy a tényeken alapuló kockázat- és ártalomcsökkentési intézkedések rendelkezésre álljanak és igénybe vehetők legyenek.

A rehabilitációs, illetve a felépülést szolgáló szolgáltatások terén 2013-ban és 2014-ben előrelépés volt tapasztalható, mindazonáltal az uniós országok mintegy fele arról számolt be, hogy a szolgáltatások e körét nem bővítették. A civil társadalom képviseletében fellépők közül többen szintén arról adtak számot, hogy 2013-ban és 2014-ben országukban nem bővítették a rehabilitációs, illetve a felépülést szolgáló szolgáltatások körét.

Valamennyi uniós ország beszámolt prevenciós intézkedések végrehajtásáról. Számos uniós tagállam működtet általános prevenciós programokat, néhányuk pedig célzott és javallott prevenciós programok végrehajtásáról is számot adott. Az uniós tagállamok fele számolt be rekreációs környezetben, például zenei fesztiválokon, összejöveteleken, éjszakai szórakozóhelyeken és klubokban folytatott drogellenes kampányokról. Az uniós országok többsége szerint javult vagy változatlan maradt 2013-ban és 2014-ben a prevenciós intézkedések rendelkezésre állása. A civil társadalom egyes képviselői ugyanakkor felhívták a figyelmet a közkiadások e területet érintő és a költségvetési megszorításokra visszavezethető csökkenésére.

A legtöbb uniós ország – a civil társadalom szereplőivel együtt – arról számolt be, hogy tájékoztató célú kezdeményezéseket szerveztek a kábítószerek, illetve az egyéb, új pszichoaktív anyagok használatából eredő kockázatokról, illetve a használat következményeiről.

Az ifjúság kábítószerekhez való viszonyáról végzett 2014. évi Eurobarométer felmérés szerint az alkalmi kábítószer-használat gyakran már iskoláskorban elkezdődik: a becslések szerint minden negyedik 15 és 16 éves fiatal használt már kábítószert. A pszichoaktív szerek abúzusa jelentette veszélynek a vélekedések szerint kitett fiatalok – így például a tanulmányi kudarcokkal és szociális problémákkal küzdő diákok – megszólítására továbbra is a felvilágosítás és a tanácsadás számít a legáltalánosabb prevenciós beavatkozásoknak. Az EMCDDA-nak 2013-ban benyújtott jelentéseik szerint az uniós tagállamok kevesebb mint fele hajtott végre teljes körűen az iskolákra összpontosító, a kábítószer-problémával összefüggő szakpolitikákat. Ennek ellenére a jelentések szerint Unió-szerte széles körben folytattak a pszichoaktív szerek abúzusáról szóló általános jellegű, iskolai tájékoztató kampányokat. A 2013–2014-es időszak kapcsán a legtöbb uniós tagállam arról számolt be, hogy indítottak kifejezetten a kábítószer-használat kezdetének későbbi életkorra való kitolását célzó programokat és/vagy intézkedéseket is.

Az injektáló kábítószer-fogyasztók közötti fertőzések megelőzését és megfékezését célzó intézkedések központi elemeként valamennyi uniós országban biztosítottak ópiát-szubsztitúciós kezeléseket, illetve működtek tűcsere programok, és mindkét program lefedettsége számottevően javult. Mindazonáltal a tűcsere programok 2013. évi helyzete kapcsán koránt sem lehet – egyetlen ország esetében sem – teljes lefedettségről beszámolni, és ez különösen igaz a börtönökre. Több ország arról is beszámolt, hogy az utóbbi években szűkebbé vált az ártalomcsökkentő szolgáltatások köre, illetve hogy néhány országban e szolgáltatások csak korlátozottan hozzáférhetők.

Példa A Cseh Köztársaságban korlátozott a hozzáférés a szubsztitúciós kezelésekhez. A betegek számára a metadon térítésmentesen biztosított, de mindössze körülbelül 10 szakellátási központban áll rendelkezésre. Az ópiát-szubsztitúciós kezelésben részesülők túlnyomó részét buprenorfinnal kezelik, amelyet azonban a gyakorlatban az egészségbiztosítás nem térít meg, és a betegek többsége igen magas (havonta a havi átlagkereset mintegy felének megfelelő) összeget kénytelen kifizetni a gyógyszerekért. Ez táptalajt ad a buprenorfin fekete piacának.

Egyes országok üzemeltetnek ellenőrzött fogyasztói szobákat, és az uniós országok egy részében a naloxon otthoni használatát lehetővé tevő programok is működnek.

Noha az elmúlt években előrelépés történt, a túladagolásokhoz vezető, illetve a betegségekkel, balesetekkel, erőszakos cselekményekkel és öngyilkosságokkal összefüggő kábítószer-használat az EU-ban továbbra is az egyik leggyakoribb elkerülhető haláloknak számít a fiatalok körében. A becslések szerint 2013-ban kizárólag kábítószer-túladagolás következtében legalább 5 800-an vesztették életüket az EU-ban. 2003 óta az országok többsége nem tudta csökkenteni a túladagolás okozta halálesetek számát. Meg kell jegyezni azonban, hogy összességében úgy tűnik, hogy az ártalomcsökkentést célzó intézkedések hatóköre és rendelkezésre állása összefüggésben áll a bejelentett kábítószer-túladagolások számának csökkenésével. 2013-ban a HIV-fertőzések száma csökkent az injektáló kábítószer-fogyasztók körében. A hepatitisz C esetében azonban a fertőzési arány sok országban továbbra is magas.

Kábítószer-használat a börtönökben

A fogvatartottak körében a szerhasználat nagyobb méretékű, mint az általános lakosság körében. 2013-ban és 2014-ben az uniós országok többsége rendelkezett a börtönbüntetésüket töltő kábítószer-használókra összpontosító egészségügyi szakpolitikákkal. Ezen országok több mint fele ráadásul azt tervezi, hogy 2016 végére bővíteni fogja a meglévő intézkedések körét, míg azon országok többsége, amelyek jelenleg ilyen jellegű intézkedéseket nem hajtanak végre, az említett időpontig tervezi a végrehajtás megkezdését.

2013-ban és 2014-ben a börtönökben nyújtott és a közösségi alapú szolgáltatások jóvoltából a kábítószer-használók az uniós tagállamok több mint felében folyamatos, a kábítószer-túladagolás megelőzésére kiemelt figyelmet fordító ellátásban részesültek.

A jelentések alapján 2013-ban az uniós országok túlnyomó többségében elérhetők voltak a börtönökben a ópiát-szubsztitúciós kezelések. Mindazonáltal az országok egy csoportja esetében a börtönök falain belül kizárólag azok részesülhettek kezelésben, akik már bekerülésük előtt rendelkeztek orvosi rendelvénnyel.

2013-ban és 2014-ben mindössze néhány ország rendelkezett elkülönített forrásokkal a kábítószer-kereslet csökkentésére irányuló tevékenységek finanszírozásához. Általában az ilyen jellegű tevékenységek költségvetését a kapcsolódó területekhez, például az egészségügy, az oktatás és a jólét területéhez rendelik.

4.A kábítószer-kínálat csökkentése

Az Europol jelentése szerint az újonnan indított ügyek számát és az információáramlást tekintve 2013-ban és 2014-ben a kábítószer-kereskedelem számított a legjelentősebb bűnözési területnek. 2013-ban hozzávetőleg 230 000 kábítószer-terjesztéssel összefüggő bűncselekményt jelentettek be, amelyek 57 %-a kannabisz-terjesztéshez kapcsolódott. 2014-ben a kábítószerekhez köthető, a kokainnal, heroinnal, szintetikus kábítószerekkel és kannabisszal kereskedő bűnszervezetekkel szemben indított új ügyek száma az EU-ban meghaladta az 1 600-t.

2014-ben 101 új pszichoaktív anyag megjelenését jelentették első alkalommal az EU-ban – összehasonlításképpen: 2010-ben 41 bejelentés történt. Az EMCDDA jelenleg több mint 450 ilyen anyagot követ nyomon. Az új pszichoaktív anyagok esetében a lefoglalások száma 2013-ban 33 000 volt, a lefoglalt mennyiség pedig meghaladta a 2,3 tonnát. A szóban forgó anyagok előállítása – amely a tablettázást, a csomagolást és a címkézést is magában foglalja – egyre inkább áttevődik EU-n belülre, bár emellett a harmadik országokból is szállítanak ilyen anyagokat Európába. Az uniós tagállamok arról számoltak be, hogy az Európába érkező új pszichoaktív anyagok fő forrásának 2014-ben Kína számított.

2013-ban és 2014-ben az EMCDDA 182, új pszichoaktív anyagokhoz kapcsolódó hivatalos értesítést, valamint 32 közegészségügyi riasztást és tanácsot adott ki a korai jelzőrendszer hálózata felé. Sok esetben ezek súlyos nemkívánatos eseményekhez – elsősorban halálesetekhez – és/vagy olyan kockázatokhoz kapcsolódtak, amelyek magukban hordozták a komoly károkozás lehetőségét. Ebben az időszakban az EMCDDA és az Europol hét, egészségügyi szempontból kockázatos új pszichoaktív anyagra vonatkozó kockázatértékelést végzett. A Bizottság ezek alapján 2013-ban két, 2014-ben pedig további hat anyaggal összefüggésben nyújtott be javaslatot a Tanácsnak arra vonatkozóan, hogy azokat EU-szerte ellenőrzés alá vonják. A Tanács az Európai Parlament által adott kedvező véleményt követően a Bizottság valamennyi javaslatát elfogadta.

Tekintettel arra, hogy az új pszichoaktív anyagok milyen komoly veszélyforrásnak számítanak, a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a veszélyek elhárítása érdekében új, gyorsabb és hatékonyabb rendszerről kellett határoznia. E célkitűzések megvalósításához a Bizottság 2013 szeptemberében jogalkotási csomagot fogadott el, amelyről azóta a társjogalkotók tárgyalásokat folytatnak.

2013-ban és 2014-ben az EMCDDA együttműködött az uniós országokkal, hogy a kábítószer-kínálatra vonatkozóan az egész EU-ból pontos, megbízható, összehasonlítható és minőségi adatokat gyűjtsön. Ennek jóvoltából értékelni lehet majd a kialakult helyzetet, valamint a kínálat visszaszorítására irányuló szakpolitikák hatékonyságát. Az adatgyűjtésére 2015-ben kísérleti jelleggel fog sor kerülni.

Az Eurojust elé utalt kábítószer-kereskedelemi ügyek száma a korábbi évekhez képest 2014-ben csak kis mértékben nőtt. Az Eurojust irányításával 2014-ben megvalósult egyik, a kábítószer-kereskedelemre összpontosító projekt jóvoltából megállapítást nyert, hogy az uniós országok között az anyagi és eljárási szabályok tekintetében megmutatkozó különbségek jelentős mértékben hátráltatták a kábítószer-kereskedelemi ügyekben folytatott nyomozásokat, valamint a nemzetközi szervezett bűnözésből származó vagyoni eszközök azonosítását, nyomon követését és visszaszerzését. A projekt arra is rávilágított, hogy a kábítószer-kereskedelemi ügyek kapcsán igen ritkán éltek a befagyasztást, illetve vagyonelkobzást elrendelő határozatok eszközével. 2013-ban és 2014-ben az uniós országok többsége kezdeményezéseket indított a határokon átnyúló illegális kereskedelem felszámolása és a biztonság többi tagállammal együttesen történő fokozása érdekében.

2013-ban és 2014-ben a CEPOL közel 1300 – az EU-ból, a társult országokból, a tagjelölt országokból és az uniós ügynökségektől érkező – résztvevő számára szervezett képzést a kábítószerek és a kábítószerekkel kapcsolatos kérdések témakörében. Az uniós tagállamoknak több mint a fele jelezte, hogy a bűnüldöző egységek és az érintett szervezetek között a kábítószerekkel kapcsolatos kérdések terén jó az együttműködés, ugyanakkor nem minden országban léteznek az együttműködést hivatalossá tevő hatályos egyetértési megállapodások.

2013-ban összesen 846 esetben került sor tiltott felhasználásra szánt kábítószer-prekurzorok lefoglalására és a szállítmányok feltartóztatására; 2014-ban 628 ilyen eset volt.