[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 23.1.2007

SEC(2007) 67 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Olaszország 2006–2011 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

ELőZMÉNYEK

A Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.

A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Olaszország első stabilitási programját 1998 decemberében nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. február 8-án véleményt fogalmazott meg a konvergenciaprogramról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.

AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEI

A Bizottság, miután megvizsgálta Olaszország 2006. december 4-én benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).

Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:

1. az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét

2. az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága alapján megítélt helyzetét (a túlzott hiány esetén követendő eljárást)

3. az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint

4. a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.

A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítménye

Úgy tűnik, hogy Olaszország elmúlt évtizedben nyújtott rossz növekedési teljesítménye mögött az alacsony termelékenységet okozó strukturális hiányosságok és a külső versenyképesség elvesztése áll A reál-GDP növekedése az 1990-es évek közepétől kezdve az euro-övezeti átlag alatt van, a potenciális növekedés pedig az 1990-es évek eleji 2 %-ot meghaladó értékről a becslések szerint a 2000-es évekre 1,25 %-ra esett. A gyenge növekedés ellenére az infláció 2005-ig kis mértékben az euro-övezeti átlag felett maradt. Kedvező jelenség, hogy Olaszország azon kevés ország közé tartozik, ahol a századforduló óta erőteljesen nőtt a foglalkoztatás, és jelentősen csökkent a munkanélküliségi ráta. Mindeközben – noha Olaszországnak még hosszú utat kell megtennie, hogy a foglalkoztatás terén felzárkózzon az uniós átlaghoz – a foglalkoztatás dinamikus növekedésének és a GDP lanyha növekedésének furcsa párosa jelzi, hogy Olaszország termelékenységi problémákkal küzd. Az államháztartást tekintve a hiány 2003 óta meghaladja a Szerződésben rögzített, a GDP 3 %-át kitevő referenciaértéket; a GDP-arányos adósság szintje magas maradt, 2005-ben pedig újra növekedésnek indult, és elérte a GDP 106,6 %-át. A ciklikusan kiigazított elsődleges egyenleg 1998 óta folyamatosan romlik, és 2001 óta az elsődleges folyó kiadások GDP-hez viszonyított aránya is szünet nélkül emelkedik.

Túlzott hiány esetén követendő eljárás Olaszország esetében

2005. július 28-án a Tanács a 104. cikk (6) bekezdése szerinti határozatában megállapította, hogy Olaszország túlzott hiánnyal rendelkezik. Ezzel egy időben a Tanács a 104. cikk (7) bekezdése értelmében ajánlásokat tett Olaszországnak, amelyben előírta, hogy a túlzott hiányt 2007-ig meg kell szüntetni. Az ajánlásokban felkérték Olaszországot, hogy nagy következetességgel hajtsa végre a 2005-ös költségvetést; a 2005-ös szinthez képest 2007-ig legalább a GDP 1,6 %-ával csökkentse a strukturális hiányt, és e kiigazítás legalább fele már 2006-ban megvalósuljon; valamint gondoskodjon arról, hogy a GDP-arányos adósság csökkenjen és kielégítő ütemben közelítsen a referenciaérték felé.

A Bizottság 2006. február 22-én elfogadott közleményében megállapította, hogy az Olaszország által hozott intézkedések teljes körű végrehajtásuk és eredményességük esetén megfelelnek a Tanács ajánlásainak. A végrehajtással kapcsolatban azonban bizonytalanságok tapasztalhatók, ezért azt folyamatosan figyelemmel kell kísérni.

Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés

2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács véleménye szerint „a programot konzisztensnek lehet tekinteni a túlzott hiány 2007-re történő kiigazításával, amennyiben teljes körűen és eredményesen végrehajtják a 2006. évi költségvetést és 2007-re további intézkedéseket fogadnak el. A Szerződés 104. cikkének (7) bekezdése szerinti 2005. július 28-i tanácsi ajánlások fényében, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága erősítésének érdekében a Tanács felkérte Olaszországot, hogy:

i) valósítsa meg a programban 2006–2007-re tervezett strukturális erőfeszítéseket, hogy biztosítani lehessen a túlzott hiány 2007-re való, hiteles és fenntartható módon történő kiigazítását;

ii) részletezze a 2007-re és a programidőszak utolsó éveire vonatkozó kiigazítási pálya alapját képező átfogó intézkedéseket és gondoskodjon arról, hogy a középtávú célkitűzés felé vezető kiigazítás a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeinek megfelelően történik;

iii) gondoskodjon arról, hogy az adósság/GDP arány gyorsabb ütemben csökkenjen a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték felé, biztosítva ezt azzal is, hogy különös figyelmet fordít az olyan – nettó kölcsönfelvételen kívüli – tényezőkre, amelyek hozzájárulnak az adósság szintjének változásához valamint

iv) javítsa a költségvetési eljárást, fokozva annak áttekinthetőségét, illetve eredményesen végrehajtva a kiadások nyomon követésének, ellenőrzésének és jelentésének régi és új mechanizmusait”.

A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramról

Olaszország 2006. október 19-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Olaszország nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosította: az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása; a lakosságnak és a vállalkozásoknak szabad választási lehetőséget kínáló területek kiterjesztése; ösztönzők biztosítása a tudományos kutatáshoz és a technológiai innovációhoz; az oktatás és a képzés erősítése; az infrastruktúra korszerűsítése; környezetvédelem.

A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy az előző évi nemzeti reformprogramhoz képest az olasz végrehajtási jelentés minden szakpolitikai területre és azok szinergiájára kiterjedő, világosabb stratégiát ad, és így ambiciózusabb. Az eredmények a mikrogazdasági területen a legjelentősebbek. A makroszinten javasolt stratégiák és intézkedések általában helyesek, végrehajtásuk azonban kulcsfontosságú. Egyes alapvető fontosságú területeken meg kell erősíteni a foglalkoztatási politikát.

A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Olaszországnak azt ajánlották, hogy hozzon intézkedéseket a következő területeken: az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága; verseny az áru- és a szolgáltatási piacokon; a foglalkoztatás regionális különbségei; valamint az egész életen át tartó tanulás és képzés.

Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |

- Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Olaszország 2006–2011 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

5. [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Olaszország 2006–2011 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.

6. A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 1,6 %-ról 2007-ben először 1,3 %-ra csökken. A gazdaság növekedése ezután fokozatosan erőre kap, és 2011-ben 1,7 %-ot ér el. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése is a későbbi éveket tekintve alacsonynak tűnik.

7. A 2006-os aktualizált stabilitási program a 2006-os hiányt a GDP 5,7 %-ára jelzi előre[6]. A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésében ezzel szemben a GDP 4,7 %-a szerepel. A Bizottság szolgálatainak forgatókönyve nem veszi figyelembe a GDP 0,9 %-ának megfelelő eltérést, amelynek oka egy vasúttársaság nagy sebességű projekttel (Ferrovie dello Stato – RFI/TAV)[7] kapcsolatos adósságának elengedése, a költségvetés elfogadásának végső szakaszában hozott döntés értelmében. A Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány magasabb mint a stabilitási program előző változatában foglalt, a GDP 3,5 %-ának megfelelő érték. A GDP 1,2 %-ának megfelelő különbséget alapvetően az egyszeri intézkedések eltérő hatása (a GDP 0,8 %-a) és az Európai Bíróságnak a vállalati autókra kivetett héával kapcsolatos ítéletének tartós negatív hatása (a GDP mintegy 0,4 %-a) magyarázza.

8. A programban szereplő költségvetési stratégia célja a túlzott hiány 2007-ig való megszüntetése (a hiány a tervek szerint a GDP 2,8 %-ára csökken). Az államháztartás egyenlege a tervek szerint ezután folyamatosan javulni fog a programidőszak során, és végül 2011-ben a GDP 0,1 %-ának megfelelő többletbe fordul. Az elsődleges egyenleg a tervek szerint a 2006-ban a GDP 0,9 %-át kitevő hiányról 2011-re 5 %-os többletre javul. A kiigazítás 2007-ig elsősorban a bevételeken alapul, további közvetlen adókra és társadalombiztosítási járulékokra támaszkodik. A 2007 utáni időszak tekintetében az információk a tendenciáktól függő költségvetési célok eléréséhez szükséges korrekció nagyságrendjére korlátozódnak. Az előző programmal összehasonlítva a 2007 utáni célok kedvezőtlenebb makrogazdasági forgatókönyv mellett nagyjából változatlanok maradtak, de a sokkal magasabb 2006-os kiinduló hiány miatt a 2007-es kiigazítás is lényegesen magasabb.

9. A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP mintegy 4 %-át kitevő 2006. évi hiányról a GDP 0,25 %-át kitevő többletre javul a programidőszak végén (2011-ben). A stabilitási program előző változatával egyezően a program strukturális egyensúlyi pozíciót határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet 2010-ra szándékoznak elérni. A program előző változata szerint a középtávú célkitűzést nem valósították volna meg a (2009-ben véget ért) programidőszak alatt. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.

10. A költségvetés teljesítménye 2006 tekintetében a programban előre jelzettnél jobban a 2007 utáni időszakban pedig rosszabbul alakulhat. 2007 esetében a programban szereplő költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok összességében kiegyensúlyozottak. A készpénzforgalmi adatok alakulása tükrében kedvező fejlemény, hogy a 2006-os hiány esetleg alacsonyabb lesz mint a GDP 5,7 %-ára előre jelzett érték, ami 2007 esetében az előre jelzettnél kedvezőbb kiindulási alapot teremt. A 2007-es költségvetésben szereplő több intézkedés eredményességéhez azonban jelentős kockázatok fűződnek. Nem lehet kizárni az államháztartást középtávon fenyegető kockázatokat, amelyek főként az ismétlődő egészségügyi túlköltekezésből erednek. Nincsenek adatok a 2007 utáni időszakra vonatkozó kiigazítási stratégiáról, ami szintén növeli a tervezett költségvetési konszolidáció kockázatait.

11. E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal nagyjából alkalmasnak tűnik arra, hogy 2007-ig a Tanács ajánlásának megfelelően megszüntessék a túlzott hiányt, feltéve hogy teljes körűen és eredményesen végrehajtják a költségvetési intézkedéseket. A GDP 1,25 %-ára tervezett strukturális kiigazítás kockázatokkal néz szembe. A 2006-ban az előre jelzettnél eredményesebb strukturális kiigazításra (a GDP 0,25 %-a) utaló, rendelkezésre álló adatok alapján azonban a 2007-es évben is kedvező hatások jelentkezhetnek. Előfordulhat, hogy a költségvetési irányvonal a 2010 előtt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén nem nyújt elegendő biztonsági tartalékot a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. Az is előfordulhat, hogy az irányvonal elégtelennek bizonyul a középtávú célkitűzés program szerinti, programidőszakon belüli megvalósításához. A túlzott hiány megszüntetését követő években a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti üteme összhangban lesz a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb.

12. A bruttó államadósság a hivatalos becslések szerint 2006-ban elérte a GDP 107,6 %-át, azaz jóval meghaladta a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program előrejelzése szerint az adósságráta 2011-ig fokozatosan a GDP mintegy 98 %-ára csökken. Tekintve a készpénzforgalmi adatok alakulását, az adósságráta 2006-ban valószínűleg program előrejelzésénél kedvezőbben alakul. Az adósságállomány előre jelzett alakulásával kapcsolatos kockázatok 2007-ben nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. 2007 után a kiigazítási stratégiára vonatkozó adatok hiánya növeli a tervezett adósságcsökkentés kockázatait. E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy az adósságráta a programidőszak alatt nem csökken elegendően a referenciaérték felé.

13. Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása Olaszországban kisebb, mint az EU-átlag, mivel a nyugdíjkiadások átlagosan kisebb mértékben nőttek, mint az EU átlaga, köszönhetően az elfogadott nyugdíjreformnak, feltéve hogy azt teljes körűen végrehajtják, beleértve a várható élettartammal összhangban lévő tervezett, rendszeres biztosításmatematikai kiigazítást A foglalkoztatási ráta növelése – különösen az idősebb dolgozók tekintetében – emelné a dolgozók jövőbeni nyugdíját, és hozzájárulna a nyugdíjreform sikeréhez. A kiinduló költségvetési egyenleg – noha 2005-höz képest javult – még a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. A bruttó adósság jelenlegi szintje jóval meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket, csökkentéséhez pedig magas elsődleges többletet kell elérni, és hosszú időn keresztül fenntartani. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintetve Olaszország összességében közepes kockázattal szembesül.

14. A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program ad némi tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig úgy tűnik, hogy figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program foglalkozik az államháztartás fenntarthatóságával, és a foglalkoztatás adóterheinek csökkentését tervezi 2007–2008 folyamán.

15. A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.

16. Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében is hiányos[8].

Általános következtetésként megállapítható, hogy a program nagyjából biztosítja a túlzott hiány 2007-ig történő megszüntetését, feltéve ha teljes körűen és eredményesen hajtják végre a 2007-es költségvetést. 2007 után a tervezett kiigazítás összhangban lesz a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel, és a programidőszak végéig lehetővé teszi a középtávú célkitűzés megvalósítását. A kiigazítási stratégia részletei azonban hiányoznak, ami már önmagában veszélyezteti a költségvetési célok 2007 utáni megvalósítását, és akadályozza a konszolidációs stratégia megfelelő értékelését.

A fenti értékelés alapján és a 2005. július 28-i, a 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlás fényében Olaszországot a következők megvalósítására kérik:

i) a 104. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlással összhangban a túlzott hiány megszüntetése érdekében 2007-ben hajtsa végre a tervezett költségvetési konszolidációt;

ii) gondoskodjon arról, hogy a túlzott hiány korrekciója után megfelelően közeledjen a középtávú célkitűzés felé, és a programidőszak végére érje is el, valamint arról, hogy ennek megfelelően csökkenjen az adósság/GDP-arány;

iii) az igen magas szintű adósság miatt teljes körűen hajtsa végre az elfogadott nyugdíjreformot annak érdekében, hogy elkerülje az nyugdíjkiadások jelentős növekedését; valamint

iv) javítsa a költségvetési eljárást, fokozva annak áttekinthetőségét, hosszabb távú perspektívájú költségvetési stratégia részletezve, illetve eredményesen végrehajtva a kiadások, főként az egészségügyi kiadások nyomon követésének és ellenőrzésének mechanizmusait.

Olaszországot arra is felkérik, hogy javítsa a magatartási kódex adatszolgáltatási követelményeinek való megfelelést.

A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 |

Reál-GDP (%-os változás) | SP 2006. december | 0,0 | 1,6 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | 1,7 | 1,7 |

BIZ 2006. november | 0,0 | 1,7 | 1,4 | 1,4 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

SP 2005. december | 0,0 | 1,5 | 1,5 | 1,7 | 1,8 | nincs adat | nincs adat |

HICP infláció (%) | SP 2006. december | 2,2 | 2,2 | 2,1 | 1,7 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |

BIZ 2006. november | 2,2 | 2,3 | 2,0 | 1,9 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

SP 2005. december | 2,3 | 2,3 | 2,2 | 2,0 | 2,0 | nincs adat | nincs adat |

Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. december1 | -1,3 | -0,9 | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,5 | -0,5 |

BIZ 2006. november5 | -1,4 | -1,0 | -1,0 | -1,1 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

SP 2005. december1 | -1,5 | -1,2 | -1,0 | -0,8 | -0,6 | nincs adat | nincs adat |

Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december7 | -4,1 | -5,7 | -2,8 | -2,2 | -1,5 | -0,7 | 0,1 |

BIZ 2006. november | -4,1 | -4,7 | -2,9 | -3,1 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

SP 2005. december | -4,3 | -3,5 | -2,8 | -2,1 | -1,5 | nincs adat | nincs adat |

Elsődleges egyenleg6 (a GDP %-ában) | SP 2006. december7 | 0,7 | -0,9 | 2,2 | 2,8 | 3,4 | 4,2 | 5,0 |

BIZ 2006. november | 0,5 | -0,1 | 1,8 | 1,7 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

SP 2005. december | 0,6 | 1,3 | 1,9 | 2,6 | 3,2 | nincs adat | nincs adat |

Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december1 7 | -3,5 | -5,3 | -2,3 | -1,8 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |

BIZ 2006. november | -3,4 | -4,1 | -2,4 | -2,5 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

SP 2005. december1 | -3,5 | -2,9 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | nincs adat | nincs adat |

Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. december1 3 | -4,0 | -3,9 | -2,5 | -1,9 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |

BIZ 2006. november4 | -3,9 | -3,6 | -2,5 | -2,6 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

SP 2005. december1 | -4,1 | -3,2 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | nincs adat | nincs adat |

Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. december | 106,6 | 107,6 | 106,9 | 105,4 | 103,5 | 100,7 | 97,8 |

BIZ 2006. november | 106,6 | 107,2 | 105,9 | 105,7 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |

SP 2005. december | 108,5 | 108,0 | 106,1 | 104,4 | 101,7 | nincs adat | nincs adat |

Megjegyzések: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján 2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz) 3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,5 %-a 2005-ben és 0,1 %-a 2007-ben és 2008-ban; hiánycsökkentők. 2006-ban a GDP 1,4 %-a, hiánynövelők). 4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 0,5 %-a 2005-ben, 0,1 %-a 2007-ben és 2008-ban; hiánycsökkentők. 2006-ban a GDP 0,5 %-a, hiánynövelők). 5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 1,2 %-os, 1,3 %-os, 1,4 %-os és 1,5 %-os becsült potenciális növekedés alapján. 6A FISIM eltérő kezelése miatt a programban és a Bizottság szolgálatainak előrejelzéseiben szereplő, elsődleges egyenlegre vonatkozó adatok közvetlenül nem hasonlíthatók össze. A programban szereplő adatok a magatartási kódex előírásai szerint készültek. A programban szereplő adatokkal való összehasonlíthatóság érdekében a Bizottság szolgálatainak adatait az elsődleges egyenleg tekintetében a GDP mintegy 0,2 %-ának megfelelő mértékben ki kell igazítani. 7 A programban szereplő 2006-os költségvetési adatokat úgy módosították, hogy szerepeljen bennük egy a GDP 0,9 %-ának megfelelő kiadási tétel, amelynek oka egy vasúttársaság nagy sebességű projekttel kapcsolatos, állammal szembeni adósságának elengedése, amit a stabilitási programban bejelentettek és a 2007-es költségvetési törvény véglegesítése során jóváhagytak. Forrás: Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |

[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006)816.

[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574. végleges, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.

[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.

[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] A 2006-os stabilitási program táblázatai nem tartalmazzák azt az egyszeri, a GDP 0,9 %-ának megfelelő kormányzati kiadást, amelynek oka egy vasúttársaság adósságának elengedése, amit a program szövege említ. Ez a további kiadás a 2006-ra célzott hiányt a táblázatokban szereplő 4,8 %-ról a GDP 5,7 %-ára növeli, és más költségvetési adatokat is befolyásol.

[7] Egy 2005. 5. 23-i Eurostat-határozat miatt (lásd az Eurostat News Release 65/2005 számát), amelynek értelmében a vasúttársaság adóssága már kormányzai kötelezettségként volt nyilvántartva, a kormány döntése nincs hatással az adósságra.

[8] A 2008–2011 közötti időszak tekintetében a program nem adja meg a költségvetés hiánycélokkal összhangban lévő bontását.