HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 82/1

KÖZÖSSÉGI IRÁNYMUTATÁS A KÖRNYEZETVÉDELEM ÁLLAMI TÁMOGATÁSÁRÓL

(EGT-vonatkozású szöveg)

(2008/C 82/01)

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés

1.1. Állami támogatáspolitika és európai energiapolitika

1.2. Állami támogatáspolitika és környezetvédelem

1.3. A mérlegelési teszt és annak a környezetvédelmi támogatásra való alkalmazása

1.3.1. Az állami támogatási cselekvési terv: kevesebb és célzottabb állami támogatás, mérlegelési teszt a támogatás vizsgálatához

1.3.2. Az iránymutatásban tárgyalt közös érdekű célkitűzés

1.3.3. Megfelelő eszköz

1.3.4. A támogatás ösztönző hatása és szükségessége

1.3.5. A támogatás arányossága

1.3.6. A környezetvédelmi támogatás negatív hatásait korlátozni kell ahhoz, hogy a végső mérleg pozitív legyen

1.4. A mérlegelési teszt alkalmazása: törvényi vélelem és egy részletes vizsgálat szükségessége

1.5. Az iránymutatás alkalmazási körébe tartozó külön intézkedések indoklása

1.5.1. A közösségi szabványoknál szigorúbb feltételeket teljesítő vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjét emelő vállalkozásoknak nyújtott támogatás

1.5.2. A közösségi szabványokat meghaladó vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjét emelő új szállítójárművek beszerzéséhez nyújtott támogatás

1.5.3. Jövőbeni közösségi szabványokhoz való idő előtti alkalmazkodáshoz nyújtott támogatás

1.5.4. Környezetvédelmi tanulmányokhoz nyújtott támogatás

1.5.5. Az energiatakarékossághoz nyújtott támogatás

1.5.6. A megújuló energiaforrásokra vonatkozó támogatás

1.5.7. A kapcsoltenergia-termeléshez és távfűtéshez (TF) nyújtott támogatás

1.5.8. A hulladékgazdálkodáshoz nyújtott támogatás

1.5.9. A szennyezett területek szennyeződésmentesítéséhez nyújtott támogatás

1.5.10. A vállalkozások áthelyezéséhez nyújtott támogatás

1.5.11. Az értékesíthető engedélyek rendszere alapján nyújtott támogatás

1.5.12. Az adócsökkentés vagy -mentesség formájában nyújtott támogatás

2. Alkalmazási Kör és fogalommeghatározások

2.1. Az iránymutatás alkalmazási köre

2.2. Fogalommeghatározások

3. A támogatás összeegyeztethetősége az EK-Szerződés 87. cikkének (3) bekezdése szerint

3.1. A támogatás összeegyeztethetősége az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerint

3.1.1. A közösségi szabványokat meghaladó vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelmet javító vállalkozásoknak nyújtott támogatás

3.1.2. A közösségi szabványokat meghaladó vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjét növelő új szállítóeszközök vásárlásának támogatása

3.1.3. A jövőbeni közösségi szabványokhoz idő előtt történő alkalmazkodáshoz nyújtott támogatás

3.1.4. Környezeti tanulmányokhoz nyújtott támogatás

3.1.5. Energiatakarékossághoz nyújtott támogatás

3.1.5.1. Beruházási támogatás

3.1.5.2. Működési támogatás

3.1.6. Megújuló energiaforrások tekintetében nyújtott támogatás

3.1.6.1. Beruházási támogatás

3.1.6.2. Működési támogatás

3.1.7. A kapcsolt energiatermelés tekintetében nyújtott támogatás

3.1.7.1. Beruházási támogatás

3.1.7.2. Működési támogatás

3.1.8. Energiahatékony távfűtéshez nyújtott támogatás

3.1.9. Hulladékgazdálkodás tekintetében nyújtott támogatás

3.1.10. Szennyezett területek szennyeződésmentesítése tekintetében nyújtott támogatás

3.1.11. Vállalkozások áthelyezéséhez nyújtott támogatás

3.1.12. Értékesíthető engedélyek rendszerei formájában nyújtott támogatás

3.2. Ösztönző hatás és a támogatás szükségessége

3.3. A támogatás összeegyeztethetősége az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerint

4. A környezeti adó csökkentése vagy az ilyen adó alóli mentesség formájában nyújtott támogatás

5. Azon támogatások összeegyeztethetősége, amelyek tekintetében részletes vizsgálatot kell végezni

5.1. Intézkedések, amelyek tekintetében részletes vizsgálatot kell végezni

5.2. Az egyes esetek gazdasági szempontú vizsgálatának kritériumai

5.2.1. A támogatás pozitív hatásai

5.2.1.1. Piaci hiányosság fennállása

5.2.1.2. Megfelelő eszköz

5.2.1.3. A támogatás ösztönző hatása és szükségessége

5.2.1.4. A támogatás arányossága

5.2.2. A verseny és a kereskedelem torzulásának vizsgálata

5.2.2.1. Dinamikus ösztönzők/kiszorítás

5.2.2.2. Gazdaságtalan vállalkozások fennmaradásának támogatása

5.2.2.3. Piaci befolyás/kirekesztő magatartás

5.2.2.4. A kereskedelemre és a termelés helyére gyakorolt hatások

5.2.3. Mérlegelés és határozat

6. Támogatáshalmozódás

7. Záró rendelkezések

7.1. Éves jelentések

7.2. Átláthatóság

7.3. Felügyelet és értékelés

7.4. Megfelelő intézkedések

7.5. Hatály, érvényesség és felülvizsgálat

1. BEVEZETÉS

1.1. Állami támogatáspolitika és európai energiapolitika

(1) 2007 tavaszán az Európai Tanács arra kérte fel a tagállamokat és az EU-intézményeket, hogy tegyenek intézkedéseket egy fenntartható integrált európai éghajlatváltozási és energiapolitika kidolgozása érdekében. A Tanács többek között kijelentette: „Mivel az energiatermelés és -felhasználás az üvegházhatást okozó gázkibocsátás fő forrása, e cél elérése érdekében integrált megközelítés szükséges az éghajlatváltozási és energiapolitika terén. Az integrációt egymást kölcsönösen támogató módon kell elérni. Ennek szem előtt tartásával az európai energiapolitika – a tagállamok energiaszerkezettel kapcsolatos döntéseinek és az elsődleges energiaforrásokkal kapcsolatos szuverenitásának maradéktalan tiszteletben tartásával, valamint a tagállamok közötti szolidaritás szellemében – a következő három célkitűzésre fog koncentrálni: — az ellátás biztonságának növelése; — az európai gazdaságok versenyképességének és a megfizethető energia rendelkezésre állásának biztosítása; — a környezeti fenntarthatóság előmozdítása és az éghajlatváltozás elleni küzdelem.”

(2) Az Európai Tanács az európai energiapolitika kialakításának egyik mérföldköveként a 2007–2009-es időszakban támogatta az átfogó energiaügyi cselekvési tervet, és felkérte különösen a Bizottságot, hogy a lehető leggyorsabban terjessze elő a cselekvési tervben kért javaslatokat. A javaslatok egyike a környezetvédelem állami támogatásáról szóló közösségi iránymutatások felülvizsgálatával kapcsolatos.

(3) Az Európai Tanács határozott és független kötelezettséget vállal arra, hogy az EU 2020-ig 1990-hez képest legalább 20 %-kal csökkenti az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását. Az Európai Tanács a 2020-ra vonatkozó előrejelzésekhez képest 20 %-os energiamegtakarítási uniós célkitűzés elérése érdekében szintén kiemelte az energiahatékonyság EU-ban való fokozásának szükségességét, és jóváhagyta az arra vonatkozó kötelező célkitűzést, hogy a megújuló energiaforrások részaránya az EU teljes energiafogyasztásában 2020-ig 20 %-ra emelkedjen, valamint az azzal kapcsolatos, kötelező, valamennyi tagállam által elérendő minimum-célkitűzést, hogy a bioüzemanyagok részaránya az EU teljes közlekedési benzin- és dízelüzemanyag-fogyasztásában 2020-ig 10 %-ra emelkedjen.

(4) Az új iránymutatás a cselekvési terv és az Európai Tanács által kijelölt energiaügyi és az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó célkitűzések környezetvédelmi szempontjai megvalósításának egyik eszköze.

1.2. Állami támogatáspolitika és környezetvédelem

(5) Az „Állami támogatási cselekvési terv – Kevesebb és célzottabb állami támogatás: ütemterv az állami támogatás 2005–2009 közötti reformjához” (1) dokumentumban (a továbbiakban: állami támogatási cselekvési terv) a Bizottság megállapította, hogy az állami támogatási intézkedések időnként a közös érdekű célkitűzések megvalósításának hatékony eszközei lehetnek. Az állami támogatás bizonyos feltételek mellett korrigálhatja a piaci hiányosságokat, javítva ezáltal a piacok működését és fokozva az európai gazdaság versenyképességét. Az intézkedések a piaci hiányosságok kiküszöbölésétől függetlenül elősegíthetik például a fenntartható fejlődést (2). Az Állami támogatási cselekvési terv hangsúlyozza továbbá, hogy a környezetvédelem lehetőségeket nyújthat az innováció számára, új piacokat teremthet és fokozhatja a versenyképességet az erőforrások hatékony felhasználása és új beruházási lehetőségek révén. Bizonyos feltételek mellett az állami támogatás hozzájárulhat ezekhez a célkitűzésekhez, mivel elősegíti a lisszaboni stratégia kulcsfontosságú célkitűzéseit: a fenntarthatóbb növekedést és a munkahelyteremtést. A hatodik közösségi környezetvédelmi cselekvési program (a továbbiakban: hatodik környezetvédelmi cselekvési program) megállapításáról szóló, 2002. július 22-i 1600/2002/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (3) meghatározza a környezet védelmére irányuló intézkedések kiemelt területeit (4).

(6) A környezetvédelem terén az állami támogatás ellenőrzésének elsődleges célja annak biztosítása, hogy az állami támogatási intézkedések magasabb környezetvédelmi szintet eredményezzenek, mint amely támogatás nélkül megvalósulna, valamint annak biztosítása, hogy a verseny torzulása szempontjából a támogatás pozitív hatásai túlsúlyban legyenek a negatív hatásokkal szemben, figyelembe véve az EK-Szerződés 174. cikkében megállapított „szennyező fizet” elvet (a továbbiakban: PPP – „Polluter Pays Principle”).

(7) A gazdasági tevékenységek károsíthatják a környezetet, nem utolsósorban a velük járó szennyezés által. Egyes esetekben állami beavatkozás hiányában a vállalkozások elkerülhetik, hogy a tevékenységükből fakadó környezetvédelmi kár teljes költségét viseljék. Ennek eredményeként a piac nem hatékonyan osztja el a forrásokat, mivel a termelés (kedvezőtlen) külső hatásai nem a termelőnél csapódnak le, hanem azokat a társadalom egészének kell viselnie.

(8) A PPP szerint ezek a negatív externáliák annak biztosítása által kezelhetők, hogy a szennyező fizet az általa okozott szennyezésért, ami azt jelenti, hogy a környezetvédelemmel kapcsolatos költségek teljes mértékben a szennyezőre hárulnak (a költségek internalizálása). Ez annak biztosítására szolgál, hogy a (vállalkozás által viselt) saját költségek a gazdasági tevékenység tényleges társadalmi költségeit tükrözzék. Ennélfogva a PPP teljes körű alkalmazása a piaci hiányosságok felszámolásához vezetne. A PPP kötelező környezetvédelmi előírások révén, vagy piaci alapú eszközökkel (5) valósítható meg. A piaci alapú eszközök közül néhány tartalmazhat állami támogatást, amelyet az érintett összes vállalkozásnak, vagy egy részüknek nyújthatnak.

(9) Bár a PPP alkalmazásának jelenleg megvannak a korlátai, ez a szabályozás terén tapasztalható hiányosság nem akadályozhatja meg a tagállamokat abban, hogy a környezetvédelem terén olyan követelményeket támasszanak, amelyek meghaladják a közösségi követelményeket, és amelyek a lehető legnagyobb mértékben csökkentik a negatív externáliákat.

(10) Előfordulhat, hogy a tagállamok a környezetvédelem szintjének növelése érdekében állami támogatást kívánnak felhasználni ahhoz, hogy egyéni szinten (a vállalkozások szintjén) ösztönzőket teremtsenek az előírt közösségi jogszabályoknál magasabb szintű környezetvédelem megvalósításához vagy közösségi jogszabályok hiányában a környezetvédelem szintjének növeléséhez. A tagállamok ezenkívül a közösségi jogszabályokban előírtnál magasabb szintű nemzeti szabványokat vagy ilyen környezeti adókat is megállapíthatnak, illetve közösségi jogszabályok hiányában környezeti adók segítségével egyoldalúan is érvényt szerezhetnek a PPP-nek.

(11) A Bizottság úgy véli, hogy felül kell vizsgálni a környezetvédelemmel kapcsolatos állami támogatásra vonatkozó iránymutatást az állami támogatási cselekvési tervben meghatározott célkitűzések megvalósítása, különösen a célzottabb támogatás, a magasabb szintű gazdasági elemzés és a hatékonyabb eljárások biztosítása érdekében. Ezenfelül a Bizottság úgy véli, hogy tekintetbe kell venni a környezetvédelmi politika és a környezetvédelmi technológiák terén elért haladást, és a tapasztalatok figyelembevételével ki kell igazítani a szabályokat.

(12) A Bizottság a környezetvédelmi támogatás értékelése során alkalmazni fogja ezt az iránymutatást, ezáltal növelve a döntéshozatalával kapcsolatos jogbiztonságot és átláthatóságot. A környezetvédelmi támogatás alapjául elsősorban az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szolgál. Ez az iránymutatás a környezetvédelem állami támogatásáról szóló közösségi iránymutatás (6) helyébe lép, amely 2001-ben lépett hatályba.

(13) Ez az iránymutatás kétfajta értékelésre vonatkozik: bizonyos küszöbérték alatti támogatást és a bizonyos küszöbérték alatti termelési kapacitással rendelkező létesítmények számára nyújtott támogatást magában foglaló intézkedések szokásos vizsgálatára (3. fejezet), valamint az e küszöbértéket meghaladó támogatást vagy az e küszöbértéket meghaladó termelési kapacitással rendelkező létesítmények számára nyújtott támogatást magában foglaló intézkedések részletes vizsgálatára, és az olyan támogatás részletes vizsgálatára, amelyet megújuló energiát termelő új üzemeknek nyújtanak, ahol a támogatási összeg a külső költségeket figyelmen kívül hagyó számoláson alapul (5. fejezet).

(14) Ez az iránymutatás a Bizottságnak bejelentett valamennyi intézkedésre alkalmazandó – vagy azért, mert az intézkedés nem tartozik a csoportmentesítési rendelet (a továbbiakban: CsMR) hatálya alá, vagy mert a CsMR egyedi támogatásbejelentési kötelezettséget állapít meg, vagy mert az érintett tagállam úgy határoz, hogy bejelent a CsMR alapján elvben csoportmentességben részesülő valamely intézkedést –, valamint az alkalmazandó valamennyi nem bejelentett támogatás vizsgálatára is ennek az iránymutatásnak a közzétételét követően.

1.3. A mérlegelési teszt és annak a környezetvédelmi támogatásra való alkalmazása

1.3.1. Az állami támogatási cselekvési terv: kevesebb és célzottabb állami támogatás, mérlegelési teszt a támogatás vizsgálatához

(15) Az állami támogatási cselekvési tervben a Bizottság kijelentette, „a növekedést és munkahelyteremtést szolgáló, újraindított lisszaboni stratégiához való lehető legjobb hozzájárulás érdekében a Bizottság szükség esetén erősíti az állami támogatások ellenőrzése során alkalmazott gazdasági szemléletű megközelítését. A gazdasági szemléletű megközelítés annak eszköze, hogy az egyes állami támogatások célzottabban és összpontosítottabban szolgálják az újraindított lisszaboni stratégia célkitűzéseinek elérését”.

(16) Annak vizsgálatakor, hogy egy támogatási intézkedés összeegyeztethetőnek tekinthető-e a közös piaccal, a Bizottság a támogatási intézkedésnek a közös érdekű cél elérésében játszott pozitív szerepét annak negatív mellékhatásaival – mint például a kereskedelem és a verseny torzulása – szemben teszi mérlegre. Az állami támogatásokra vonatkozó, a létező gyakorlatokra épülő cselekvési terv intézményes formába öntötte ezt a mérlegelési gyakorlatot az ún. „mérlegelési tesztben” (7). Ez három lépésből áll: az első két lépés az állami támogatás pozitív hatásait értékeli, a harmadik pedig a negatív hatásokkal foglalkozik, valamint megvonja a pozitív és negatív hatások mérlegét. A mérlegelési teszt szerkezete a következő: 1) A támogatási intézkedés célja pontosan megállapított közös érdekű célkitűzés (például: növekedés, foglalkoztatás, kohézió, környezetvédelem, energiabiztonság)? A jelenlegi iránymutatás alapján a releváns, közös érdekű célkitűzés a környezet védelme. 2) A támogatás megfelelően kidolgozott-e ahhoz, hogy a közös érdekű célkitűzés megvalósítását szolgálja, azaz a javasolt támogatás a piaci hiányosság orvoslását vagy egyéb célkitűzést szolgál? a) az állami támogatás megfelelő szakpolitikai eszköz? b) van-e ösztönző hatása, nevezetesen a támogatás megváltoztatja-e a vállalkozások magatartását? c) arányos-e a támogatási intézkedés, nevezetesen ugyanaz a magatartásváltozás elérhető-e kevesebb támogatással? 3) Korlátozottak-e a verseny torzulásai és a kereskedelemre gyakorolt hatások, úgy hogy a végső mérleg pozitív legyen?

(17) Ez a mérlegelési teszt az állami támogatásra vonatkozó szabályok kialakítására és az esetek vizsgálatára egyaránt alkalmazható.

1.3.2. Az iránymutatásban tárgyalt közös érdekű célkitűzés

(18) Az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkének első francia bekezdése meghatározza, hogy az Európai Unió egyik fő célkitűzése a fenntartható fejlődés megvalósítása. Ennek gazdasági fejlődésre, szociális kohézióra és magas szintű környezetvédelemre kell épülnie. Ennélfogva a környezetvédelem támogatása fontos, közös érdekű célkitűzés. Ezenkívül az EK-Szerződés 6. cikke megemlíti, hogy a környezetvédelmet be kell építeni valamennyi közösségi politikába, az EK-Szerződés 174. cikkének(2) bekezdése pedig kimondja, hogy a környezetvédelmi politikának az elővigyázatosság és a megelőzés elvén kell alapulnia, valamint azon az elven, hogy a környezeti károkat elsődlegesen a forrásuknál kell elhárítani (8), továbbá a „szennyező fizet” elven.

(19) Ez az iránymutatás meghatározza az olyan piaci hiányosságok kezelését célzó állami támogatás nyújtásának feltételeit, amelyek a környezetvédelem szuboptimális szintjét eredményezik.

(20) A környezetvédelem terén a leggyakoribb piaci hiányosság a negatív externáliákkal kapcsolatos. Az önérdekből tevékenykedő vállalkozásokat nem ösztönzi semmi arra, hogy figyelembe vegyék a termelésből fakadó negatív externáliákat, sem akkor, amikor arról döntenek, hogy milyen termelési technológiát alkalmaznak, sem amikor a termelési szintről határoznak. Másképp fogalmazva a vállalkozás által viselt termelési költségek alacsonyabbak a társadalom által viselt költségeknél. Ennélfogva a vállalkozásokat nem ösztönzi semmi arra, hogy csökkentsék az általuk okozott szennyezést, vagy a környezet védelme érdekében önálló intézkedéseket tegyenek.

(21) Azok a kormányok, amelyek szembesülnek ezzel a piaci hiányossággal, általában szabályozást alkalmaznak annak érdekében, hogy a termelésből fakadó negatív externáliákat figyelembe vegyék. A szabványok, adók, gazdasági eszközök és egyéb szabályozás bevezetése révén a szennyezést okozó vállalkozásoknak a PPP-nek megfelelően ki kell fizetniük a társadalomnak a szennyezés költségét. Ezeknek a negatív externáliáknak az internalizálása következésképpen megnöveli a vállalkozás saját költségeit, így negatívan befolyásolja a bevételt. Továbbá, mivel a szennyezés egyenlőtlenül oszlik meg az iparágak és a vállalkozások között, a környezetbarát szabályozások költségeit differenciáltan kell megállapítani, nem csak a vállalkozások, hanem a tagállamok között is. Továbbá előfordulhat, hogy a tagállamok másképp ítélik meg a magas szintű környezetvédelmi célkitűzések bevezetésének szükségességét.

(22) A PPP-szintet teljes mértékben tükröző közösségi szabványok és piaci alapú eszközök hiányában (szabályozási hiányosság) a tagállamok egyoldalúan úgy határozhatnak, hogy magasabb szintű környezetvédelemre törekszenek. Ez viszont többletköltségeket jelenthet a területükön tevékenykedő vállalkozások számára. Ezért a tagállamok a szabályozás mellett pozitív ösztönzőként használhatják az állami támogatást a magasabb szintű környezetvédelem eléréséhez. Ezt kétféleképpen tehetik: — A szennyezés és más negatív környezeti hatások csökkentésére irányuló pozitív egyéni ösztönzők: Először is, a tagállamok egyéni szinten (a vállalkozás szintjén) teremthetnek pozitív ösztönzőket a közösségi szabványok túlteljesítése érdekében. Ez esetben a támogatás kedvezményezettje azért csökkenti a szennyezést, mert magatartása megváltoztatásáért támogatást kap, és nem azért, mert ki kell fizetnie az általa okozott szennyezés költségeit. Ebben az esetben az állami támogatás célja, hogy közvetlenül a szennyezés negatív hatásaival kapcsolatos piaci hiányosságot kezelje. — A közösségi szabványokat meghaladó nemzeti környezetvédelmi szabályozás bevezetésére irányuló pozitív ösztönzők: Másodszor, a tagállamok olyan nemzeti szabályozást (szabványok, illetve környezeti adók) hozhatnak létre, amely meghaladja a közösségi szabványokat. Ez azonban bizonyos vállalkozások esetében többletköltségekkel járhat, és ennélfogva befolyásolja azok versenyfeltételeit. Előfordulhat továbbá, hogy az ilyen költségek nem ugyanolyan terhet jelentenek minden vállalkozás számára a méretük, piaci helyzetük, a technológia és más sajátosságok miatt. Ez esetben szükség lehet állami támogatásra a leginkább érintett vállalkozásokra háruló terhek csökkentése érdekében, ami ezáltal lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a közösségi szabványokhoz képest szigorúbb nemzeti környezetvédelmi szabályozást fogadjanak el.

1.3.3. Megfelelő eszköz

(23) Az állami beavatkozásnak szerepe van a megfelelőbb környezetvédelem biztosításában. A szabályozás és a piaci alapú eszközök a környezetvédelmi célkitűzések elérésének legfontosabb eszköze. Fontos szerepet játszhatnak az olyan „puha” eszközök is, mint például az öko-címkék és a környezetbarát technológiák terjesztése. A politikai eszközök legmegfelelőbb összetételének megtalálása ugyan bonyolult lehet, a piaci hiányosságok, illetve a politikai célkitűzések megléte azonban automatikusan nem indokolja az állami támogatás felhasználását.

(24) A PPP szerint a szennyezőnek ki kell fizetnie az általa okozott szennyezés összes költségét, beleértve a társadalmat terhelő közvetett költségeket is. Ebből a célból a környezetvédelmi szabályozás hasznos eszköz lehet a szennyezőre háruló teher növeléséhez. A PPP tiszteletben tartása elméletileg biztosítja a negatív externáliákhoz kapcsolódó piaci hiányosság orvoslását. Következésképpen a PPP teljes mértékű végrehajtása esetén nem lenne szükség további állami beavatkozásra a piaci szempontból hatékony eredmény biztosításához. A PPP továbbra is a legfőbb szabály, az állami támogatás valójában a második legjobb lehetőség. Ha a PPP vonatkozásában állami támogatás alkalmazására kerül sor, az mentesítené a szennyezőt az általa okozott szennyezés költségeinek megfizetése alól. Ezért ilyen esetekben nem biztos, hogy az állami támogatás megfelelő eszköz.

(25) A környezetvédelem jelenlegi szintje azonban – elsősorban a PPP hiányos végrehajtása miatt – a következő okokból gyakran nem tekinthető kielégítőnek: a) Először is, nem könnyű megállapítani a szennyezés pontos költségét. Műszakilag bonyolult kiszámítani a termelés valamennyi típusa vonatkozásában a társadalmat terhelő többletköltségeket, és amennyiben a kapcsolódó igazgatási költségek túl magasak, akkor előfordulhat, hogy nem költséghatékony annak figyelembe vétele, hogy a különböző termelők különböző szintű szennyezést okoznak. A fogyasztói árak változásaira való eltérő érzékenység (árrugalmasság) is szerepet játszik. Továbbá a szennyezés költségének értékelése egyénenként és társadalmanként eltérő lehet, például a jelenlegi politikák által a jövő nemzedékeire gyakorolt hatás tekintetében hozott társadalmi döntésektől függően. Ezenkívül bizonyos költségek nehezen fejezhetők ki pontosan pénzben, például a rövidebb várható élettartam vagy a környezet károsulása. Ezért a szennyezés költségeinek kiszámításában mindig lesz némi bizonytalanság. b) Másodszor, ha a szennyezés költségeinek internalizálása érdekében túl gyorsan emelkedik egy sor (ipari) termék ára, az külső sokkot idézhet elő és zavarokat okozhat a gazdaságban. Ezért a kormányok kívánatosabbnak tarthatják a mértékletesebb előrehaladást a szennyezés teljes költségének bizonyos termelési folyamatokba történő beépítése terén.

(26) A környezetvédelem nem kielégítő szintje összefüggésében az állami támogatás – bár a fent említett valamennyi problémát nem oldja meg – pozitív ösztönzőket biztosíthat a vállalkozások számára, hogy olyan tevékenységeket vagy beruházásokat hajtsanak végre, amelyek nem kötelezőek, és amelyeket máskülönben a profitorientált vállalkozások nem hajtanának végre. Ezenkívül az állami támogatás megfelelő eszköz lehet arra, hogy lehetővé tegye a tagállamok számára a közösségi normákat meghaladó nemzeti környezetvédelmi rendelkezések elfogadását azzal, hogy csökkenti a rendelkezéssel leginkább érintett vállalkozások terheit, ily módon lehetővé téve a rendelkezés alkalmazását.

1.3.4. A támogatás ösztönző hatása és szükségessége

(27) A környezetvédelemhez nyújtott állami támogatásnak a kedvezményezett magatartásának megváltozását kell eredményeznie, úgy hogy a környezetvédelem magasabb szintű legyen, mint abban az esetben, ha nem nyújtottak volna támogatást. A környezetvédelem szintjét emelő beruházások ugyanakkor növelhetik a bevételt (9), és/vagy csökkenthetik a költségeket (10), és így önmagukban is gazdaságilag vonzóak lehetnek. Ezért ellenőrizni kell, hogy az adott beruházást nem valósították volna meg állami támogatás nélkül.

(28) A cél annak bizonyítása, hogy a vállalkozás az állami támogatás nélkül nem kezdett volna bele az adott tevékenységbe pusztán az eleve benne rejlő előnyök miatt. Az ösztönző hatást a tényeket összehasonlító elemzés útján kell azonosítani, amely a célzott tevékenység támogatással és támogatás nélkül megvalósuló szintjét hasonlítja össze. A tények összehasonlításán alapuló forgatókönyv meghatározása kulcsfontosságú annak megállapítása szempontjából, hogy az állami támogatásnak van-e ösztönző hatása. A felmerült beruházási vagy termelési többletköltségek kiszámítása szempontjából a magasabb szintű környezetvédelem elérése is alapvető fontosságú.

(29) Előfordulhat, hogy a kötelező közösségi szabványok teljesítése érdekében beruházásokat szükséges végrehajtani. Mivel a vállalkozásnak mindenképpen teljesítenie kellene ezeket a szabványokat, a már hatályban lévő kötelező közösségi szabványok teljesítésére irányuló állami támogatás nem indokolható.

1.3.5. A támogatás arányossága

(30) A támogatás csak akkor tekinthető arányosnak, ha kevesebb támogatással nem lehetne elérni ugyanazt az eredményt. Ezenkívül az arányosság az intézkedés szelektivitásának mértékétől is függhet.

(31) Konkrétabban: a támogatási összeget a tervezett környezetvédelem megvalósításához szükséges minimumra kell korlátozni. Ezért a beruházási támogatás támogatható költségei a környezetvédelmi célkitűzések megvalósításához szükséges (nettó) többletköltségeken alapulnak. Ez a felfogás azt jelenti, hogy a támogatási összeg mértékének meghatározásakor a beruházás többletköltségeiből fő szabályként le kell vonni a beruházásból a vállalkozás számára adódó gazdasági előnyöket.

(32) Mindazonáltal nem könnyű számba venni az összes gazdasági előnyt, amelyre a vállalkozás a járulékos beruházásból szert tesz. Például a támogatható költségek kiszámításának a 80–84. pontban részletezett módszere a beruházást követő bizonyos kezdeti időszakot követően már nem veszi figyelembe az üzemelési előnyöket. Hasonlóképpen nem vehetők számításba ebben az összefüggésben bizonyos – gyakran nehezen mérhető – előnyök sem, például a környezetbarát beruházással erősített „zöld arculat”. Emiatt a támogatás arányosságának biztosítása érdekében a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a támogatási összegnek általában kisebbnek kell lennie a figyelembe vehető beruházási költségeknél (lásd a mellékletet). A támogatási összeg csak olyan esetekben érheti el a számításba vehető beruházási költségek 100 %-át, amikor a beruházási támogatást valódi versenyt biztosító pályáztatási eljárás keretében, világos, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján ítélik oda, ezzel eredményesen biztosítva, hogy a támogatás a környezetvédelmi előny eléréséhez szükséges minimális szintre korlátozódik. Ugyanis csak ilyen körülmények között tételezhető fel, hogy az adott pályázatok minden lehetséges előnyt tükröznek, amely a járulékos beruházásból ered.

(33) A fentieken kívül, bizonyos intézkedések esetében nem lehet a többletköltségek alapján kiszámítani a támogatás összegét: ez a helyzet a környezeti adó alóli mentesség vagy adócsökkentés, valamint az értékesíthető engedélyek rendszere formájában nyújtott támogatás esetében. Az említett esetekben az arányosságot a mentességekre és a csökkentésekre vonatkozó olyan feltételek és kritériumok előírásával kell biztosítani, amelyek szavatolják, hogy a kedvezményezett nem részesül túlzott előnyökben, és az intézkedés szelektivitása az abszolút minimumra korlátozódik.

(34) A környezetvédelem megvalósításának költsége a kis- és középvállalkozások esetében a tevékenységük méretéhez viszonyítva gyakran magasabb. A kis- és középvállalkozások a tőkepiac tökéletlenségei miatt gyakran korlátozottan képesek e költségek viselésére. Ezért, és figyelembe véve azt, hogy csökken a verseny torzulásának kockázata abban az esetben, ha a kedvezményezett ilyen vállalkozás, bizonyos támogatási típusok esetében indokolt lehet többlettámogatást nyújtani e vállalkozások számára.

(35) Ezenkívül a tagállamokat arra ösztönzik, hogy a környezeti előnyök elérése során biztosítsák a költséghatékonyságot, például válasszanak olyan intézkedéseket, amelyek esetében az elkerült külső költségek a támogatás összegéhez viszonyítva jelentősek. Mivel azonban nincs közvetlen kapcsolat az elkerült külső költségek és a vállalkozásnál felmerülő költségek között, az elkerült külső költségek csak kivételes esetekben vehetők alapul az állami támogatás összegének megállapításához. Annak érdekében, hogy a megfelelő ösztönzőt biztosítsák a vállalkozások magatartásának megváltoztatásához, a támogatás összegének rendszerint közvetlenül kell kapcsolódnia a vállalkozás által viselt költségekhez.

1.3.6. A környezetvédelmi támogatás negatív hatásait korlátozni kell ahhoz, hogy a végső mérleg pozitív legyen

(36) Ha a környezetvédelemre irányuló állami támogatási intézkedések célirányosak, hogy a magasabb szintű környezetvédelemhez kapcsolódó tényleges többletköltségeket ellensúlyozzák, rendszerint elég kicsi annak a veszélye, hogy a támogatás túlzottan torzítaná a versenyt. Következésképpen döntő fontosságú, hogy a környezetvédelemre irányuló állami támogatási intézkedések célirányosak legyenek. Olyan esetekben, amelyekben a támogatás egyáltalán nem vagy csak arányosan szükséges a tervezett célkitűzés eléréséhez, a támogatás sérti a versenyt. Különösen akkor alakulhat ki ilyen helyzet, ha a támogatás a következőkhöz vezet: a) gazdaságtalan vállalkozások fennmaradásának támogatása; b) a vállalkozások dinamikus ösztönzőinek torzítása és kiszorítás; c) piaci befolyás vagy kirekesztő gyakorlatok létrehozása; d) a kereskedelmi forgalom vagy a termelés helyének mesterséges megváltoztatása.

(37) Bizonyos esetekben az intézkedés arra irányul, hogy összességében a környezet érdekeit szolgálva beavatkozzon a piac működésébe annak érdekében, hogy egyes környezetbarát üzemeket pártfogoljon más, környezetszennyezőbb üzemekkel szemben. Az ilyen intézkedések eredményeként a környezetbarát termékek előállítói javítani tudják majd piaci pozícióikat azokkal a versenytársaikkal szemben, akik környezeti szempontból kevésbé előnyös termékeket kínálnak. Ilyen esetekben a Bizottság az intézkedésnek a támogatásban nem részesített vállalkozások piaci pozíciójára, illetve nyereségszintjére gyakorolt negatív hatásának vizsgálata során számításba veszi az intézkedés átfogó környezeti hatásait is. Minél kisebb az érintett intézkedés várható környezeti hatása, annál fontosabb a támogatás által a versengő termékek piaci részesedésére és nyereségére gyakorolt hatás vizsgálata.

1.4. A mérlegelési teszt alkalmazása: törvényi vélelem és egy részletes vizsgálat szükségessége

(38) Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (11) 4–7. cikkének sérelme nélkül a Bizottság különböző törvényi vélelmeket alkalmaz a bejelentett állami támogatás típusai szerint.

(39) Ezen iránymutatás 3. fejezetében a Bizottság meghatározza azon intézkedések körét, amelyek esetében eleve úgy ítéli meg, hogy az állami támogatások olyan piaci hiányosságokat orvosolnak, amelyek akadályozzák a környezetvédelmet, vagy amelyek túlteljesítik a környezetvédelem szintjét. A Bizottság továbbá olyan feltételek és paraméterek sorát határozza meg, amelyek azt hivatottak biztosítani, hogy az ezen intézkedésekre irányuló állami támogatások valóban ösztönző hatásúak és arányosak legyenek, valamint csak korlátozott negatív hatásuk legyen a versenyre és a kereskedelemre. A 3. fejezet tehát a támogatott tevékenység, a támogatási intenzitás és az összeegyeztethetőséghez kapcsolt feltételek tekintetében tartalmaz paramétereket.

(40) A meghatározott küszöbértékeket meghaladó támogatási összegek, valamint helyzetek esetében azonban további vizsgálatra van szükség, mivel nagyobb a verseny és a kereskedelem torzulásának veszélye. E további vizsgálat az 5. fejezettel összhangban általában az intézkedés további és részletesebb, tényeken alapuló vizsgálatából áll. Ezeket az intézkedéseket akkor nyilvánítják összeegyeztethetőnek, ha az 5. fejezet szerinti mérlegelési teszt általános pozitív értékelést eredményez. E vizsgálat összefüggésében nem feltételezhető, hogy az összeegyeztethetőségre vonatkozó kritériumok már a kiinduláskor teljesültek. A környezeti adók alóli mentesség, illetve azok csökkentése kizárólag a 4. fejezetben lefektetett vizsgálat elvégzésétől tehető függővé (12).

(41) E részletes vizsgálat eredményeképpen a Bizottság a feltételektől függően jóváhagyhatja a támogatást, a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilváníthatja vagy bizonyos feltételek mellett határozatot hozhat az összeegyeztethetőségre vonatkozóan.

1.5. Az iránymutatás alkalmazási körébe tartozó külön intézkedések indoklása

(42) A Bizottság egy sor olyan intézkedést meghatározott, amelyek állami támogatása bizonyos feltételek mellett az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontjával összeegyeztethető lehet.

1.5.1. A közösségi szabványoknál szigorúbb feltételeket teljesítő vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjét emelő vállalkozásoknak nyújtott támogatás

(43) A támogatás ezen típusa egyéni ösztönzőket biztosít a vállalkozások számára ahhoz, hogy magasabb szintű környezetvédelmet valósítsanak meg. Egy vállalkozást rendszerint semmi nem ösztönöz arra, hogy túlteljesítse a kötelező szabványokat, ha annak költsége nagyobb a vállalkozás számára hozott haszonnál. Ilyen esetekben állami támogatás adható annak ösztönzésére, hogy a vállalkozások fejlesszék a környezetvédelmet. Az ökoinnováció támogatására vonatkozó közösségi célkitűzéssel összhangban kedvezőbb elbánás alkalmazható olyan ökoinnovációs projektek esetében, amelyek a környezetvédelmi aspektussal együtt az innovációval járó nagyobb kockázatokhoz kapcsolódó kettős piaci hiányosság megszüntetésére irányulnak. Ennélfogva az ökoinnovációhoz nyújtott támogatás az ökoinnovációk piaci terjesztésének felgyorsítására törekszik.

1.5.2. A közösségi szabványokat meghaladó vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjét emelő új szállítójárművek beszerzéséhez nyújtott támogatás

(44) A szállítás nagy arányban (megközelítőleg 30 %-ban) járul hozzá az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásához, és felelős a helyi szintű por-, részecske-, NOx- és SOx-szennyezésért. Emiatt fontos ösztönözni a nem szennyező szállítási módokat, egyrészt a globális éghajlatváltozás elleni fellépés, másrészt a helyi szinten – különösen a városokban – jelentkező szennyezés csökkentése érdekében. E tekintetben különösen fontos bátorítani a nem szennyező szállítójárművek (ezek között a környezetbarát hajók) beszerzését.

1.5.3. Jövőbeni közösségi szabványokhoz való idő előtti alkalmazkodáshoz nyújtott támogatás

(45) Ezen iránymutatás nem engedélyezi, hogy vállalkozásoknak a már hatályban lévő közösségi szabványok teljesítéséhez nyújtsanak támogatást, mert az ilyen támogatás nem eredményezne magasabb szintű környezetvédelmet. Az állami támogatás azonban az újonnan elfogadott közösségi szabványok lényegesen gyorsabb végrehajtását biztosíthatja, és ezáltal hozzájárulhat ahhoz, hogy a szennyezés gyorsabb ütemben csökkenjen, mint támogatás nélkül. Tehát ilyen esetekben az állami támogatás egyéni ösztönzőket teremthet a vállalkozások számára, hogy azok ellensúlyozzák a szennyezéssel kapcsolatos negatív externáliák hatásait.

1.5.4. Környezetvédelmi tanulmányokhoz nyújtott támogatás

(46) A közösségi szabványokat meghaladó környezetvédelmi szint elérésére vagy azok hiányában a környezetvédelem szintjének emelésére irányuló beruházásokra vonatkozó tanulmányok készítéséhez, valamint az energiatakarékosság és a megújuló energiaforrások tanulmányozásához a vállalkozások részére nyújtott támogatás az aszimmetrikus tájékoztatáshoz kapcsolódó piaci hiányosság megszüntetésére irányul. A vállalkozások gyakran alábecsülik az energiatakarékosság és a megújuló energiaforrások kínálta lehetőségeket és előnyöket, ezért keveset fektetnek ezekbe.

1.5.5. Az energiatakarékossághoz nyújtott támogatás

(47) A támogatás e típusa a negatív externáliákkal kapcsolatos piaci hiányosságot azáltal szünteti meg, hogy egyéni ösztönzőket teremt az energiatakarékosságra vonatkozó környezetvédelmi célkitűzések és az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésére vonatkozó célkitűzések eléréséhez. Közösségi szinten a Bizottság az Európai Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett „Európai energiapolitika” (13) című közleményében azt az Európai Tanács 2007. március 8–9-i ülésén jóváhagyott célt tűzi ki, hogy 2020-ig az 1990. évi szinthez képest legalább 20 %-kal csökkenjen az üvegházhatást okozó gázok kibocsátása. Továbbá az energia-végfelhasználás hatékonyságáról és az energetikai szolgáltatásokról, valamint a 93/76/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. április 5-i 2006/32/EK (14) európai parlamenti és tanácsi irányelvvel összhangban a tagállamok átfogó nemzeti energia-megtakarítási célelőirányzatot fogadnak el, amely szerint 9 év alatt 9 %-os megtakarítás elérésére törekednek. Az állami támogatás akkor tekinthető indokoltnak, ha az energiamegtakarítást eredményező beruházások az alkalmazandó közösségi szabványok alapján nem kötelezőek, és ha nem nyereségesek, azaz ha az energiamegtakarítás költsége nagyobb a kapcsolódó gazdasági haszonnál. Kedvezőbb támogatásra lehet szükség a kis- és középvállalkozások esetében annak figyelembevétele érdekében, hogy e vállalkozások gyakran alulértékelik az energiamegtakarítás hosszú távú hasznát, ezért nem fordítanak kellő összeget az energia megtakarítását szolgáló intézkedésekre.

1.5.6. A megújuló energiaforrásokra vonatkozó támogatás

(48) A támogatás e típusa a negatív externáliákkal kapcsolatos piaci hiányosságot azáltal kívánja orvosolni, hogy egyéni ösztönzőket teremt a megújuló energiaforrások teljes energiatermelésen belüli arányának növeléséhez. A megújuló energiaforrások fokozott alkalmazása a Közösség környezetvédelmi prioritásai, és egyben gazdasági, illetve energiához kapcsolódó prioritásai közé tartozik. Várhatóan fontos szerepet tölt be az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésével kapcsolatos célkitűzések teljesítésében. Közösségi szinten a Bizottságnak az Európai Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett, „Európai energiapolitika” című közleménye azt a célt határozta meg, hogy a megújuló energiaforrások részaránya a teljes uniós energiafogyasztásban 2020-ig 20 %-ra emelkedjen. Az állami támogatás akkor tekinthető indokoltnak, ha a megújuló energia előállításának költsége nagyobb, mint a kevésbé környezetbarát forrásokon alapuló termelés költsége, és ha a megújuló energiaforrások részaránya tekintetében az egyes vállalkozásokra nem vonatkozik kötelező közösségi szabvány. A megújuló energia egyes fajtáinak magas előállítási költsége nem teszi lehetővé a vállalkozások számára, hogy versenyképes piaci árakat alkalmazzanak, és így akadályozza a megújuló energia piacra jutását. A megújuló energia terén elért technológiai fejlődés, valamint a környezeti externáliák fokozatosan növekvő (például a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 2008. január 15-i 2008/1/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (15), a levegőminőségre vonatkozó jogszabályokra és a kibocsátáskereskedelmi rendszerre visszavezethető) internalizálása miatt azonban az elmúlt években az árkülönbség csökkenő tendenciát mutatott, így csökkent a támogatás iránti igény is.

(49) Ezenkívül, amint azt a Bioüzemanyagok helyzetéről szóló jelentésben (16) is hangsúlyozzák, a bioüzemanyagok alkalmazása fenntartható módon biztosítaná az ellátást és az éghajlatváltozás elleni fellépést. Ezért az állami támogatás azokban az esetekben lehet megfelelő eszköz, amikor a megújuló energiaforrások felhasználása egyértelműen a gazdasági előnyt és a fenntarthatóságot szolgálja. Konkrétabban, a megújuló forrásokból nyert energia használatának ösztönzéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre (17) vonatkozó javaslat 15. cikkében szereplő fenntarthatósági kritériumoknak nem megfelelő bioüzemanyagokra nem adható majd állami támogatás. Támogatási rendszerük kidolgozásakor a tagállamok ösztönözhetik a további előnyöket biztosító bioüzemanyagok alkalmazását (beleértve a hulladékból, maradékokból, cellulóz és ligno-cellulóz anyagból nyert bioüzemanyagok által kínált diverzifikáció előnyeit is) oly módon, hogy megfelelően figyelembe veszik egyrészt a hagyományos bioüzemanyagokból, másrészt pedig a további előnyöket biztosító bioüzemanyagokból termelt energia eltérő költségeit.

(50) A vízi erőműveket illetően meg kell jegyezni, hogy a környezetre kettős hatást gyakorolhatnak. Az üvegházhatást okozó gázok alacsony szintű kibocsátása szempontjából minden bizonnyal lehetőséget rejtenek magukban. Ebből kifolyólag fontos szerepet tölthetnek be az átfogó energiaszerkezetben. Másrészt viszont az ilyen erőműveknek negatív hatása is lehet, például a vízrendszerekre és a biodiverzitásra (18).

1.5.7. A kapcsoltenergia-termeléshez és távfűtéshez (TF) nyújtott támogatás

(51) A támogatás e típusai a negatív externáliákkal kapcsolatos piaci hiányosságot azáltal kívánja orvosolni, hogy egyéni ösztönzőket teremtenek az energiatakarékosság terén kitűzött környezetvédelmi célok teljesítéséhez. A kapcsolt hő- és villamosenergia-termelés (a továbbiakban KHVT) a villamos és a hőenergia egyidejű termelésének leghatékonyabb módja. A villamos és a hőenergia együttes termelésével kevesebb energiát használnak fel a termelés során. A Bizottságnak a kapcsolt energiatermelésre vonatkozó 1997. évi stratégiájában ismertetett közösségi stratégia azt az általános indikatív célkitűzést határozta meg, hogy a kapcsolt energiatermelésből származó villamos energia részaránya 2010-ig a kétszeresére, 18 %-ra nőjön. Azóta a KHVT-nek az uniós energiastratégiában betöltött szerepét erősítette a hasznos hőigényen alapuló kapcsolt energiatermelés belső energiapiacon való támogatásáról és a 92/42/EGK irányelv módosításáról szóló, 2004. február 11-i 2004/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (19) elfogadása, valamint a Bizottság Energiahatékonysági cselekvési terv: A lehetőségek kihasználása című közleményének (20) a kapcsolt energiatermeléssel foglalkozó fejezete. Ez utóbbi dokumentum kiemeli az iparból vagy közművekből származó hulladékhőnek hasznos alkalmazásokra, így a távfűtésben (a továbbiakban: TF) történő hasznosításában rejlő lehetőségeket is. Ezenkívül a TF nagyobb energiahatékonysággal rendelkezhet, mint az egyedi fűtés, és jelentősen hozzájárulhat a városi levegő minőségének javításához. Ezért – feltéve, hogy a TF az egyedi fűtéshez képest kevésbé szennyezőnek, a termelési folyamat és a hőelosztás során energiatakarékosabbnak, viszont annál költségesebbnek bizonyul – a környezetvédelmi célkitűzések eléréséhez szükséges ösztönzők biztosítása céljából nyújtható állami támogatás. Ugyanakkor – hasonlóan a megújuló energiaforrások esetéhez – várható, hogy a környezeti externáliák más technológiák költségeibe történő fokozatos internalizációja csökkenteni fogja a támogatás iránti igényt azáltal, hogy ezeket a költségeket fokozatosan közelíti a KHVT és a TF költségeihez.

1.5.8. A hulladékgazdálkodáshoz nyújtott támogatás

(52) A támogatás e típusának célja, hogy egyéni ösztönzést adjon a hulladékgazdálkodással (21) kapcsolatos környezetvédelmi célkitűzések eléréséhez. A hatodik közösségi környezetvédelmi cselekvési program a hulladékképződés megelőzését és a hulladékgazdálkodást a négy legfontosabb prioritás közé sorolja. Elsődleges célkitűzése a hulladékkeletkezés és a gazdasági tevékenység szétválasztása, hogy az EU növekedése ne vezessen egyre több hulladék keletkezéséhez. Ebben az összefüggésben állami támogatás nyújtható (a 3.1.1. szakasz alapján) a hulladékot termelő és (a 3.1.9. szakasz alapján) a más vállalkozások által termelt hulladékot kezelő vagy újrafeldolgozó vállalkozások részére. Ugyanakkor biztosítani kell a környezetre gyakorolt pozitív hatást, a PPP nem játszható ki, és nem torzulhat a másodlagos anyagok piacának rendes működése.

1.5.9. A szennyezett területek szennyeződésmentesítéséhez nyújtott támogatás

(53) A támogatás e típusa arra szolgál, hogy egyéni ösztönzést adjon a negatív externáliák hatásainak ellensúlyozásához, amennyiben nem lehetséges azonosítani a szennyezőt, vagy nem lehet vele megfizettetni az általa okozott környezeti kár felszámolását. Ilyen esetekben az állami támogatás akkor indokolható, ha a kármentesítés költsége meghaladja a terület értékének a kármentesítésből származó növekedését.

1.5.10. A vállalkozások áthelyezéséhez nyújtott támogatás

(54) A beruházási támogatás e típusának az a célja, hogy egyéni ösztönzőket teremtsen a negatív externáliáknak a jelentősebb szennyezést okozó vállalkozások olyan területekre való áthelyezésével történő csökkentéséhez, ahol ez a szennyezés kisebb káros hatással és így kevesebb külső költséggel jár. Az iránymutatás az elővigyázatosság elvével összhangban lehetővé teszi támogatás nyújtását a nagy veszélyt jelentő üzemek áthelyezéséhez, összhangban a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyeinek ellenőrzéséről szóló, 1996 december 9-i 96/82/EK tanácsi irányelvvel (22) (a továbbiakban: Seveso II irányelv). A múltban bekövetkezett balesetek igazolták, hogy a Seveso II irányelv szerinti üzemek elhelyezkedése az emberre és a környezetre kiható balesetek megelőzése és következményeinek korlátozása tekintetében egyaránt döntő fontosságú. Ezért az állami támogatás indokolható akkor, ha az áthelyezésre környezetvédelmi okokból kerül sor. Az egyéb okokból történő áthelyezéshez történő támogatásnyújtás elkerülése érdekében szükség van az illetékes hatóság áthelyezést elrendelő közigazgatási vagy bírósági határozatára, vagy az illetékes hatóság és a vállalkozás között erre vonatkozóan létrejött megállapodásra. A támogatható költségeknél figyelembe kell venni valamennyi azon előnyt, amelyhez a vállalkozás az áthelyezés következtében hozzájuthat.

1.5.11. Az értékesíthető engedélyek rendszere alapján nyújtott támogatás

(55) Az értékesíthető engedélyek rendszere többféle állami támogatást is magában foglalhat (például abban az esetben, amikor az engedélyeket és juttatásokat piaci értékük alatt nyújtják, és ez egy tagállamnak tulajdonítható). A támogatás ezen típusa arra használható, hogy orvosolja a negatív externáliákat azáltal, hogy lehetővé teszi a környezetvédelmi célkitűzésekre irányuló, piaci alapú eszközök bevezetését. Ha a tagállam által kiadott összes engedély nem éri el a vállalkozások teljes várható szükségletét, a környezetvédelem szintjére gyakorolt hatás összességében pozitív lesz. Az egyes vállalkozások szintjén pedig, ha a kibocsátott engedélyek nem fedezik a vállalkozás teljes várható szükségletét, a vállalkozásnak vagy csökkentenie kell az általa okozott szennyezést, ezzel hozzájárulva a környezetvédelem színvonalának emeléséhez, vagy a piacon további engedélyeket kell vásárolnia, ezzel ellentételezést fizetve a szennyezéséért. A verseny torzulásának csökkentése érdekében túl sok engedély kiosztása nem indokolható, valamint rendelkezéseket kell hozni a rendszerbe történő belépés indokolatlan akadályainak felszámolása érdekében.

(56) A 2012. december 31-én végződő kereskedési időszak alatt felmerült helyzeteket a Bizottság az 55. pontban meghatározott kritériumok alapján értékelte. Minden olyan helyzettel kapcsolatban, amely ezt az időpontot követő kereskedési időszak folyamán merül fel, a Bizottság az intézkedéseket annak alapján vizsgálja, hogy egyszerre szükségesek és arányosak-e. Végül e vizsgálat szolgál majd támpontul a jelenlegi iránymutatás felülvizsgálatához is, figyelembe véve különösen az EU széndioxidkibocsátás-kereskedelmi rendszeréről szóló új irányelvet a 2012. december 31-ét követő kereskedési időszak tekintetében.

1.5.12. Az adócsökkentés vagy -mentesség formájában nyújtott támogatás

(57) A bizonyos ágazatokra vagy vállalkozástípusokra vonatkozó környezeti adó csökkentése és az ezen adó alóli mentesítés lehetővé teheti, hogy egyes vállalkozások esetében magasabb adókat alkalmazzanak, ily módon a költségek internalizálásának általános javulását eredményezve, valamint lehetővé teheti további ösztönzők kialakítását a környezetvédelem szintjének javítása céljából. Ennek megfelelően a támogatás e típusára szükség lehet a negatív externáliák közvetett orvoslásához, elősegítve a viszonylag magas nemzeti környezeti adók bevezetését vagy fenntartását. Ahhoz, hogy a támogatás összeegyeztethető legyen, be kell bizonyítani, hogy a mentességek vagy csökkentések a kedvezményezettek összes javasolt típusánál szükségesek, valamint hogy mértékük arányos. Feltehetően ez az eset áll fenn, ha a kedvezményezettek legalább az adott esetben vonatkozó irányelv által meghatározott minimális közösségi adót fizetik. Egyéb esetben a szükségesség attól függ, hogy a nemzeti adó milyen mértékben gyakorol hatást a termelési költségekre, valamint az adó fogyasztókra történő áthárításának és a haszonkulcs csökkentésének a lehetőségére. Az arányosság attól függ, hogy a kedvezményezettek milyen mértékben tudják fogyasztásukat vagy kibocsátásukat tovább csökkenteni, a nemzeti adó egy részét fizetni, illetve a szennyezés csökkentésére irányuló környezetvédelmi megállapodásokat kötni (23).

2. ALKALMAZÁSI KÖR ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

2.1. Az iránymutatás alkalmazási köre

(58) Ezt az iránymutatást a környezetvédelemhez nyújtott állami támogatásokra kell alkalmazni. Az iránymutatást az állami támogatásra vonatkozó egyéb közösségi politikákkal, az Európai Közösséget létrehozó szerződés és az Európai Unióról szóló szerződés egyéb rendelkezéseivel és az e szerződések alapján elfogadott jogszabályokkal összehangoltan kell alkalmazni.

(59) Ezt az iránymutatást kell alkalmazni az EK-Szerződésben szabályozott ágazatokban nyújtott környezetvédelmi támogatásra (24). Az iránymutatás azon ágazatokra is vonatkozik, amelyekről külön közösségi, állami támogatásra vonatkozó szabályok rendelkeznek (acélfeldolgozás, hajógyártás, gépjárműipar, szintetikus szálak, szállítás, szén, mezőgazdaság és halászat), kivéve ha e különös szabályok másképp rendelkeznek.

(60) Ez az iránymutatás nem érinti a környezetbarát termékek és a kevesebb természeti erőforrás igénybevételével üzemeltetendő gépek, illetve szállítási eszközök tervezését és gyártását, illetve az erőművekben vagy más termelési egységekben a biztonság vagy a higiénia javítására irányuló intézkedéseket.

(61) Az iránymutatást, különösen a mezőgazdaság és a halászat esetében, a mezőgazdasági termékek feldolgozásával és forgalmazásával foglalkozó vállalkozásoknak nyújtott környezetvédelmi célú támogatásra kell alkalmazni. A halászati termékek feldolgozása és értékesítése terén működő vállalkozások esetében, amennyiben a támogatás az Európai Halászati Alapról szóló, 2006. július 27-i 1198/2006/EK tanácsi rendelet (25) szerinti támogatható kiadásokra irányul, a megengedett maximális támogatási ráta az ebben az iránymutatásban szereplő és a rendeletben szereplő ráta közül a magasabbik. Az elsődleges mezőgazdasági termelés terén az iránymutatás csak azokat az intézkedéseket érinti, amelyek még nem tartoznak a 2007–2013 közötti időszakot illető, az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások (26) hatálya alá, a halászat és az akvakultúra elsődleges termelése terén csak olyan intézkedésekre vonatkoznak, amelyekre vonatkozóan még nincsenek a környezetvédelmi támogatáshoz kapcsolódó speciális rendelkezések.

(62) Ezen iránymutatás nem terjed ki a levegőhöz, a közutakhoz, a vasúthoz, a belföldi víziutakhoz és a tengeri szállítási infrastruktúrához kapcsolódó környezetvédelmi intézkedések finanszírozására, ideértve a transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére vonatkozó közösségi iránymutatásokról szóló, 1996. július 23-i 1692/96/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (27) meghatározott bármely közös érdekű projektet.

(63) A környezetvédelem területével kapcsolatos kutatáshoz, fejlesztéshez és innovációhoz nyújtott állami támogatás a kutatáshoz, fejlesztéshez és innovációhoz nyújtott állami támogatások közösségi keretrendszerében (28) meghatározott szabályok hatálya alá tartozik. Ugyanakkor az ökoinnováció piaci terjesztésének szakasza (ökoinnovációs eszköz vásárlása) ezen iránymutatás körébe tartozik.

(64) A környezettel kapcsolatos képzési tevékenységhez nyújtott támogatás jellemzői nem indokolnak az ilyen támogatással kapcsolatban külön szabályokat a képzési tevékenységhez nyújtott támogatásról szóló általános szabályokon túl, és ezért a Bizottság azt az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a képzési támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 68/2001/EK bizottsági rendelettel (29) összhangban vizsgálja.

(65) A tanácsadási szolgáltatások nagy mértékben segíthetik a kis- és középvállalkozásokat abban, hogy haladást érjenek el a környezetvédelem terén. E szolgáltatások segítségével környezetvédelmi auditok hajthatók végre, felmérhetők a környezetbarát befektetésből a vállalkozás számára származó gazdasági előnyök, ami arra ösztönözheti e vállalkozásokat, hogy ténylegesen beruházzanak a környezetvédelembe. A kis- és középvállalkozásoknak a környezetvédelemmel kapcsolatos tanácsadási/konzultatív szolgáltatások igénybevételéhez az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 70/2001/EK bizottsági rendelet (30) alapján nyújtható támogatás.

(66) Ez az iránymutatás nem vonatkozik az átállási költségekhez kapcsolódó állami támogatás elemzésének módszertanáról szóló bizottsági közleményben meghatározott átállási költségekre (31).

(67) Ezenkívül, amennyiben a 3.1.5. szakaszban az energiatakarékossággal kapcsolatban ismertetett rendelkezések nem alkalmazhatók, ez az iránymutatás nem vonatkozik a távfűtéssel összefüggő infrastruktúrába történő befektetéshez nyújtott állami támogatásra, amelynek értékelése az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján történik.

(68) Előfordulhat, hogy egyes tagállamokban a társaságoknak környezeti adót kell fizetniük, miközben az értékesíthető engedélyek rendszerében is részt vesznek. A Bizottságnak még nincs elegendő tapasztalata ahhoz, hogy értékelhesse, mennyire összeegyeztethető ilyen esetekben a környezeti adók csökkentése. Ebből kifolyólag még túl korai lenne erről általános iránymutatást nyújtania. Ehelyett az ilyen esetek értékelésére, amennyiben azok az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak minősülnek, az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján kerül sor.

(69) Végül pedig a fosszilis tüzelésű erőművek, vagy a szén-dioxid elkülönítésére, szállítására és tárolására alkalmas más ipari létesítmények, vagy a széndioxid-elkülönítési és -tárolási lánc egyedi elemeinek támogatására irányuló néhány tagállami intézkedés állami támogatást képezhet, a hiányzó tapasztalatok miatt azonban még túl korai lenne az ilyen támogatás engedélyezésére vonatkozó iránymutatás kidolgozása. Tekintettel e technológia azon stratégiai fontosságára, amelyet a Közösségek energiaellátásának biztonságában, az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésében, valamint abban a hosszú távú célkitűzés elérésében tölt be, amely szerint az éghajlatváltozást az iparosítás előtti időszakhoz képest legfeljebb 2 °C-ban kívánja korlátozni, valamint tekintve a Bizottság azon elkötelezettségét, amely szerint támogatni kívánja az ipari méretű bemutató erőművek 2015-ig történő felépítését, amennyiben azok környezetvédelmi szempontból biztonságosak és hozzájárulnak a környezet védelméhez, a Bizottságnak az ilyen projektekre nyújtott állami támogatásokhoz való hozzáállása általában pozitív lesz (32). A projekteket a Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerint lehetne értékelni, illetve azok fontos közös érdekű európai projektekként támogathatóak lennének a Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontjában és a jelen iránymutatás 147. pontjában foglalt feltételek alapján.

2.2. Fogalommeghatározások

(70) Ezen iránymutatás alkalmazásában: 1) környezetvédelem: minden olyan intézkedés, amely fizikai környezetünknek vagy természeti erőforrásainknak a kedvezményezett saját tevékenységei által történő károsodását hivatott felszámolni vagy megakadályozni, az ilyen károsodás kockázatának csökkentése, illetve a természeti erőforrások hatékonyabb felhasználásának eredményezése céljából, beleértve az energiatakarékossági intézkedéseket és a megújuló energiaforrások használatát is (33); 2) energiatakarékossági intézkedés: minden olyan intézkedés, amelynek révén a vállalkozások csökkenteni tudják különösen a termelési folyamatban felhasznált energia mennyiségét; 3) közösségi szabvány: i) olyan kötelező közösségi szabvány, amely környezeti mutatókra ír elő a vállalkozások által elérendő szinteket (34), vagy ii) a 2008/1/EK irányelv szerinti, az irányelv 17. cikkének (2) bekezdése alapján a Bizottság által közzétett legújabb információkban kifejtett, az elérhető legjobb technikák használatára vonatkozó kötelezettség; 4) ökoinnováció: az innováció minden olyan formája, amely a környezetvédelem jelentős fejlesztését eredményezi vagy arra törekszik. Az ökoinnováció új termelési eljárásokat, új termékeket, illetve szolgáltatásokat, új irányítási és üzleti módszereket foglal magában, amelyeknek az alkalmazása, illetve végrehajtása valószínűleg megakadályozza vagy jelentősen csökkenti a környezetet érintő kockázatokat, a szennyezést és az erőforrások felhasználásának egyéb negatív hatásait a kapcsolódó tevékenységek életciklusa során; Az alábbiak nem tekintendők innovációnak: i) a kisebb változtatások vagy fejlesztések, ii) a termelési vagy szolgáltatási képességek növelése olyan gyártási vagy logisztikai rendszerek hozzáadása által, amelyek nagyban hasonlítanak a már használatban lévőkhöz, iii) az üzleti gyakorlatokban, a munkahelyi szervezetben vagy külső kapcsolatokban eszközölt olyan változtatások, amelyek a vállalkozáson belül már alkalmazott szervezési módszereken alapulnak, iv) a vezetési stratégia megváltozása, v) az összeolvadások és felvásárlások, vi) eljárás alkalmazásának beszüntetése, vii) egyszerű tőkepótlás vagy tőkenövelés, viii) a kizárólag az értékesítési árak megváltozásából adódó változások, az egyedi igényekhez igazítás, a rendes szezonális és ciklikus változások, ix) az új vagy jelentősen továbbfejlesztett termékekkel folytatott kereskedelem. 5) megújuló energiaforrások: az alábbi megújuló, nem fosszilis energiaforrások: szélenergia, napenergia, geotermikus energia, hullámenergia, árapály-energia, vízi erőművek, közvetlen biomassza-égetés, hulladéklerakó-gáz, a szennyvíztisztító telepekről származó gáz és biogázok; 6) biomassza: mezőgazdaságból, erdészetből és a kapcsolódó iparágakból származó termékek, hulladékok és maradványok (beleértve a növényi és állati eredetű anyagokat) biológiailag lebontható frakciója, valamint az ipari és települési hulladék biológiailag lebontható frakciója; 7) bioüzemanyagok: biomasszából készített folyékony vagy gáz halmazállapotú jármű-üzemanyagok; 8) fenntartható bioüzemanyagok: olyan bioüzemanyagok, amelyek megfelelnek a megújuló forrásokból előállított energia támogatásáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre vonatkozó javaslat 15. cikkében rögzített fenntarthatósági kritériumoknak (35); 9) megújuló energiaforrásokból származó energiatermelés: csak megújuló energiaforrásokat felhasználó üzemek általi energiatermelés, valamint hagyományos energiaforrásokat is alkalmazó vegyes üzemekben az energiaérték szempontjából megújuló energiaforrásokból nyert energiarész. Ide értendő a tárolórendszerek feltöltésére használt megújuló villamos energia, a tárolórendszerek eredményeként nyert villamos energia kivételével; 10) kapcsolt energiatermelés: egyetlen folyamat során egyszerre termelt hőenergia és villamos és/vagy mozgási energia; 11) nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelés: a 2004/8/EK irányelv III. mellékletében meghatározott követelményeknek megfelelő, valamint a 2004/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alkalmazásában a külön hő- és villamosenergia-termelésre vonatkozó egységes hatásfok-referenciaértékek megállapításáról szóló, 2006. december 21-i 2007/74/EC bizottsági határozatban meghatározott egységes hatásfok-referenciaértékeket teljesítő energiatermelés (36); 12) távfűtés: központi forrásból szállító- és elosztóhálózaton keresztül több épületbe eljuttatott, gőz vagy forró víz formájában fűtés céljából megvalósuló hőszolgáltatás; 13) energiahatékony távfűtés: olyan távfűtés, amely az energia-előállítás szempontjából kielégíti a nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelés kritériumait, vagy hőkazánok esetében teljesíti a 2007/74/EK bizottsági határozatban a külön hőtermelésre meghatározott referenciaértékeket; 14) környezeti adó: olyan adó, amelynek tárgya olyan tevékenység, amely egyértelműen káros hatással van a környezetre, illetve amelynek célja bizonyos tevékenységek, áruk vagy szolgáltatások megadóztatása a környezetvédelmi költségeknek az árba történő beépítése és/vagy annak érdekében, hogy a termelőket és fogyasztókat olyan tevékenységek felé irányítsák, amelyek jobban tekintettel vannak a környezetre; 15) közösségi minimum-adómérték: a közösségi jogszabályokban előírt minimum-adómérték. Az energiatermékek és a villamos energia tekintetében az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv (37) I. mellékletében előírt minimum-adómérték a közösségi minimum-adómérték; 16) kis- és középvállalkozások (a továbbiakban: kkv-k), kisvállalkozások és középvállalkozások (vagy vállalkozások): a 70/2001/EK rendelet vagy az e rendelet helyébe lépő bármely rendelet szerinti e vállalkozások; 17) nagyvállalkozások: a kis- és középvállalkozások fogalom-meghatározásába nem tartozó vállalkozások; 18) támogatás: minden olyan intézkedés, amely megfelel az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdésében meghatározott valamennyi kritériumnak; 19) támogatási intenzitás: a támogatás bruttó összege a projekt támogatható költségeinek százalékában kifejezve. Valamennyi használt értéket az adók vagy egyéb illetékek levonása előtt kell figyelembe venni. Abban az esetben, ha a támogatást valamely, a vissza nem térítendő támogatáson kívüli formában nyújtják, a támogatás összegének a támogatástartalmat kell tekinteni. A több részletben kifizetett támogatást az odaítélés időpontjában való értékén kell kiszámítani. A leszámítolás céljára és egy kedvezményes hitel esetében a támogatás összegének kiszámítására használt kamatlábnak a támogatás odaítélésekor érvényes referencia-kamatlábat kell tekinteni. A támogatási intenzitást kedvezményezettenként számítják ki; 20) működési előnyök: a támogatható költségek kiszámításának szempontjából különösen az olyan költségmegtakarítás és kiegészítő termelés, amely közvetlenül kapcsolódik a környezetvédelmi többletberuházáshoz, valamint – adott esetben – az olyan előnyök, amelyek más támogatási intézkedésekből származnak, függetlenül attól, hogy az állami támogatás vagy sem (ugyanazon támogatható költségekhez megítélt működési támogatás, szabályozott árakkal történő kötelező átvétel és egyéb támogatási intézkedések). Ezzel szemben az európai kereskedelmi rendszer alapján kiadott értékesíthető engedélyeknek a vállalkozás általi értékesítéséből származó jövedelme nem tekinthető működési előnynek; 21) működési költségek: a támogatható költségek kiszámításának szempontjából különösen az olyan termelési többletköltségek, amelyek a környezetvédelmi többletberuházásból erednek; 22) tárgyi eszközök: a támogatható költségek kiszámításának szempontjából a környezetvédelmi célok eléréséhez elengedhetetlenül szükséges földterületekbe történő beruházások, a szennyezés és a zavaró tényezők csökkentésének vagy megszüntetésének céljával épületekbe, növényzetbe és berendezésekbe történő, valamint olyan beruházások, amelyek a környezetvédelmi szempontokhoz igazodó termelési módszerekre irányulnak; 23) immateriális javak: a támogatható költségek kiszámításának szempontjából, működési engedélyek vagy szabadalmazott és nem szabadalmazott know-how beszerzése révén a technológiaátadás tekintetében keletkező kiadások, a következő feltételek teljesülése esetén: i) azoknak értékcsökkenéssel leírhatónak kell lenniük; ii) a megvásárlásuknak piaci alapon kell történnie, egy olyan vállalkozástól, amelyben az eszköz beszerzője nem rendelkezik közvetlen vagy közvetett befolyással; iii) az eszközt fel kell venni a vállalkozás eszközei közé, és a támogatás kedvezményezettjének vállalkozásánál kell maradnia és azt legalább öt évig kell használni. Ezt a kitételt nem kell alkalmazni, ha az immateriális eszköz műszakilag elavult. Ha az eszközt az említett öt év alatt értékesítik, az eladásból származó jövedelmet le kell vonni a támogatható költségekből, és a támogatás egy részét vagy teljes összegét adott esetben vissza kell fizetni; 24) a költségek internalizálása: a környezetvédelemmel összefüggő kiadásoknak a szennyező vállalkozások termelési költségei közé való beszámítása; 25) a szennyező fizet elv: a környezetszennyezés kezelésére hozott intézkedések költségeinek a szennyezés okozóját kell terhelnie, amennyiben a szennyezést okozó személy azonosítható, vagy a közösségi jog illetve nemzeti jogszabályok alapján felelősségre vonható, vagy követelhetők tőle a szennyeződésmentesítés költségei. E vonatkozásban a szennyezés a szennyező által a környezetet közvetlenül vagy közvetve okozott szennyezés, illetve a fizikai környezet vagy természeti erőforrások károsításához vezető feltételek megteremtése (38); 26) szennyező: az a személy, aki közvetve vagy közvetlenül károsítja a környezetet, illetve ilyen károsítást eredményező feltételeket teremt (39); 27) szennyezett terület: olyan terület, amelyen a veszélyes anyagok ember által okozott előfordulása olyan szintű, amely jelentős kockázatot jelent az emberi egészségre vagy a környezetre, figyelembe véve a terület jelenlegi és jövőbeni hasznosítását.

3. A TÁMOGATÁS ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉGE AZ EK-SZERZŐDÉS 87. CIKKÉNEK (3) BEKEZDÉSE SZERINT

3.1. A támogatás összeegyeztethetősége az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerint

(71) A környezetvédelem tekintetében nyújtott állami támogatás az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatás, ha – a fent megállapított mérlegelési teszt alapján – fokozott környezetvédelmi tevékenységeket eredményez anélkül, hogy a közös érdekkel ellentétes mértékben hátrányosan befolyásolná a kereskedelmi feltételeket. E tekintetben a támogatási programokat ésszerű határidőkhöz kell kötni, a tagállamok azon jogának megsértése nélkül, miszerint a bizottsági határozatban megszabott határidő elteltével újra bejelenthetik a támogatási intézkedést. A tagállamok a támogatási intézkedésekről szóló bejelentéseket a támogatás ösztönző hatását bemutató hasonló, múltbéli támogatási intézkedések szigorú értékelésével támaszthatják alá.

(72) Az 73–146. pontban ismertetett intézkedések az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, összeegyeztethető támogatásnak tekinthetők.

3.1.1. A közösségi szabványokat meghaladó vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelmet javító vállalkozásoknak nyújtott támogatás

(73) A vállalkozások számára a közösségi szabványokat meghaladó vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem javítását lehetővé tevő beruházási támogatást az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, a 74–84. pontban és a 3.2. szakaszban megállapított feltételek teljesülése esetén.

(74) A támogatott beruházás megfelel a következő feltételek egyikének: a) a beruházás lehetővé teszi a kedvezményezett számára, hogy az alkalmazandó közösségi szabványok túlteljesítése révén növelje a tevékenységeiből származó környezetvédelmi szintet, a közösségi szabványoknál szigorúbb kötelező nemzeti szabványok meglététől függetlenül; b) a beruházás lehetővé teszi a kedvezményezett számára, hogy közösségi szabványok hiányában emelje a tevékenységeiből származó környezetvédelmi szintet.

(75) Nem nyújtható támogatás, ha a fejlesztések a már elfogadott, de még nem hatályos közösségi szabványokkal hozzák összhangba a vállalkozásokat (40).

Támogatási intenzitás

(76) A támogatási intenzitás nem haladhatja meg a 80–84. pontban meghatározott támogatható beruházási költségek 50 %-át.

(77) Ha a beruházási támogatást valódi versenyt biztosító pályáztatási eljárás keretében, világos, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján ítélik oda, ezzel eredményesen biztosítva, hogy a támogatás a környezetvédelmi előny eléréséhez szükséges minimális szintre korlátozódik, a támogatás intenzitása elérheti a 80–84. pontban meghatározott támogatható beruházási költségek 100 %-át. A versenyt biztosító pályázati eljárás nem lehet hátrányosan megkülönböztető, és elegendő számú vállalkozás részvételét kell biztosítania. Továbbá a versenyt biztosító pályázati eljárás költségvetését kötelező érvényű korlátnak kell tekinteni, abban az értelemben, hogy nem minden résztvevő kaphat támogatást. Végül pedig a támogatást a pályázó által benyújtott első ajánlat alapján kell odaítélni, ezzel kizárva az utólagos tárgyalás lehetőségét.

(78) Ha a beruházás ökoinnovációs eszköz megvásárlását vagy ökoinnovációs projekt indítását érinti, a támogatási intenzitás 10 százalékponttal növelhető, amennyiben teljesülnek az alábbi feltételek. a) az ökoinnovációs eszköznek vagy projektnek újnak vagy az iparágában legkorszerűbbnek tekintett közösségi szintnél jelentős mértékben jobbnak kell lennie. Az újdonságot a tagállamok például az innováció, valamint a bevezetés és elterjesztés piaci viszonyainak pontos leírása alapján igazolhatják, összevetve az ugyanazon iparágban tevékenykedő más vállalkozások által általában alkalmazott legkorszerűbb folyamatokkal vagy szervezési technikákkal. b) a várt környezeti előnyök jelentős mértékben meghaladják az összehasonlítható tevékenységek terén a legkorszerűbb technológiák általános fejlődéséből származó javulást (41). c) ezen eszközök vagy projektek innovációs jellege – technológiai, piaci vagy pénzügyi tekintetben – egyértelműen kockázatot hordoz magában, amely a hasonló nem innovációs eszközöknek vagy projekteknek általában tulajdonított kockázatnál magasabb. Ez a kockázat a tagállamoknál például a következőkben jelenik meg: az üzleti forgalomhoz viszonyított költségek, a kidolgozáshoz szükséges idő, az ökoinnovációból várt haszon a költségekkel összevetve, a meghiúsulás valószínűsége.

(79) Ha a közösségi szabványokat túlteljesítő – vagy ilyen közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjét növelő – vállalkozásoknak fenntartott beruházási támogatást kkv-nak nyújtják, a támogatási intenzitás az alábbi táblázatnak megfelelően 10 százalékponttal növelhető a középvállalkozások, 20 százalékponttal pedig a kisvállalkozások tekintetében. A közösségi szabványokat túlteljesítő vállalkozások részére vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjének javítására nyújtott támogatás támogatási intenzitása az ökoinnovációt kivéve A közösségi szabványokat túlteljesítő vállalkozások részére vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjének javítására nyújtott támogatás támogatási intenzitása az ökoinnováció terén Kisvállalkozások 70 % 80 % Középvállalkozások 60 % 70 % Nagyvállalkozások 50 % 60 %

Támogatható költségek kiszámításának módszertana

(80) A támogatható költségeket a közösségi szabványok által megkívántnál magasabb szintű környezetvédelem eléréséhez szükséges beruházási többletköltségekre kell korlátozni. Kiszámításuk két lépésben történik: először is meg kell állapítani a környezetvédelemhez közvetlenül kapcsolódó beruházás költségét, ha alkalmazható, az alternatív helyzetre (ellenkező esetre) való hivatkozással. Másodszor le kell vonni a működési előnyöket, és hozzá kell adni a működési költségeket.

(81) A beruházás azon részének azonosítása, amely közvetlenül kapcsolódik a környezetvédelemhez a) ha a környezetvédelembe való beruházás költsége egyértelműen azonosítható az összes beruházási költségen belül, ez a pontos, környezetvédelemhez kapcsolódó költség jelenti a támogatható költségeket (42). b) minden más esetben úgy kell megállapítani a beruházás többletköltségeit, hogy a beruházást össze kell hasonlítani a beruházási támogatás nélküli alternatív helyzettel. Az alternatív helyzet egy műszaki szempontból hasonló, alacsonyabb környezetvédelmi szintet képviselő beruházás (amely megfelel a kötelező közösségi szabványoknak, ha vannak ilyenek), amely hitelt érdemlően megvalósítható lenne támogatás nélkül (a továbbiakban: referencia-beruházás). A műszaki szempontból hasonló beruházás olyan beruházást jelent, amelynek azonos a termelő kapacitása és emellett minden egyéb műszaki jellemzője is (kivéve azokat, amelyek közvetlenül a környezetvédelmi célú többletberuházáshoz kapcsolódnak). Az ilyen referencia-beruházásnak továbbá üzleti értelemben hitelt érdemlő alternatívát kell jelentenie az értékelés tárgyát képező beruházáshoz képest.

(82) Működési előnyök/költségek azonosítása: kivéve, ha e fejezet másképp nem rendelkezik, a támogatható költségeket a beruházás első öt éve alatt keletkező, a környezetvédelmi többletberuházásokkal kapcsolatos működési előnyök és működési költségek figyelmen kívül hagyásával kell kiszámítani. Ez azt jelenti, hogy e működési előnyöket le kell vonni, a működési költségeket pedig hozzá lehet adni a beruházási többletköltséghez.

(83) A támogatható beruházás a tárgyi eszközökbe és/vagy immateriális eszközökbe való befektetés formájában is megvalósulhat.

(84) A közösségi szabványoknál magasabb szintű környezetvédelem elérésére irányuló beruházások esetében a következőképpen kell megválasztani az alternatív helyzetet: a) ha a vállalkozás közösségi szabványok hiányában elfogadott nemzeti szabványokhoz igazodik, a támogatható költségek a nemzeti szabványokban előírt környezetvédelmi szint megvalósításához szükséges beruházási többletköltségeket foglalják magukban; b) ha a vállalkozás olyan nemzeti szabványokhoz igazodik vagy olyanokat teljesít túl, amelyek szigorúbbak a közösségi szabványoknál, vagy meghaladja a közösségi szabványok szintjét, a támogatható költségek a közösségi szabványok által előírt szintnél magasabb szintű környezetvédelem megvalósításához szükséges beruházási többletköltségeket foglalják magukban. A közösségi szabványok által előírt szintű védelem megvalósításához szükséges beruházások költségei nem számolhatók el; c) szabványok hiányában a támogatható költségek az ahhoz szükséges beruházási költségeket jelentik, hogy magasabb szintű környezetvédelmet valósítsanak meg annál, mint amit környezetvédelmi támogatás hiányában az érintett vállalkozás vagy vállalkozások elérnének.

3.1.2. A közösségi szabványokat meghaladó vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjét növelő új szállítóeszközök vásárlásának támogatása

(85) A 73–84. pontban meghatározott általános szabályok, ideértve a támogatási intenzitásokat és a támogatható költségeket, a közösségi szabványokat meghaladó vagy közösségi szabványok hiányában a környezetvédelem szintjét növelő, a szállítási ágazatban működő vállalkozásoknak nyújtott támogatásokra vonatkoznak. A 75. ponttól eltérően az elfogadott közösségi szabványoknak megfelelő új közúti, vasúti, belső víziutakon és tengeren történő szállítást szolgáló új járművek vásárlásához nyújtott támogatás engedélyezhető a szabványok hatályba lépéséig és abban az esetben, ha a kötelezővé váló új közösségi szabványok nem bírnak visszamenőleges hatállyal a már megvásárolt járművek tekintetében.

(86) A szállítási ágazatban a környezetvédelmi célú visszamenőleges műveletek esetében – a támogatható költség a támogatható költségek kiszámítására a 80–84. pontban ismertetett módszernek megfelelően – a teljes nettó költség, amennyiben a meglévő szállítási eszközöket a szállítási eszköz forgalomba helyezésekor még nem a hatályos környezetvédelmi szabványoknak megfelelően korszerűsítették, vagy ha a meglévő szállítási eszközökre nem vonatkoznak környezetvédelmi szabványok.

3.1.3. A jövőbeni közösségi szabványokhoz idő előtt történő alkalmazkodáshoz nyújtott támogatás

(87) Azt a támogatást, amely lehetővé teszi a környezetvédelmet javító új, de még nem hatályos közösségi szabványok betartását, az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, amennyiben a közösségi szabványokat már elfogadták, feltéve hogy a beruházást a szabványok hatályba lépése előtt legalább egy évvel végrehajtják és befejezik.

Támogatási intenzitás

(88) A maximális támogatási intenzitás a kisvállalkozások esetében 25 %, középvállalkozások esetében 20 %, nagyvállalkozások esetében pedig 15 %, amennyiben a végrehajtás és a befejezés az átültetésre vagy a hatálybalépésre meghatározott kötelező határidőnél több mint három évvel korábban történik. Kisvállalkozások esetében 20 %, középvállalkozások esetében 15 %, nagyvállalkozások esetében pedig 10 % a támogatási intenzitás, amennyiben a végrehajtás és a befejezés 1–3 évvel az átültetésre vagy a hatálybalépésre meghatározott kötelező határidő előtt történik. A jövőbeni közösségi szabványokhoz idő előtt történő alkalmazkodáshoz nyújtott támogatás, amelynek során az átültetés és a befejezés a következő időpontokban történik: A szabvány hatályba lépése előtt több mint három évvel A szabvány hatályba lépése előtt 1–3 évvel Kisvállalkozások 25 % 20 % Középvállalkozások 20 % 15 % Nagyvállalkozások 15 % 10 %

Támogatható költségek

(89) A támogatható költségek csak a közösségi szabvány hatálybalépése előtti környezetvédelem szintjét javító, a közösségi szabvány által előírt szintű környezetvédelem megvalósításához szükséges beruházási többletköltségekre korlátozódhatnak.

(90) A támogatható költségeket e beruházás első öt éve alatt keletkezett működési előnyök és működési költségek figyelmen kívül hagyásával kell kiszámítani, a 81., 82. és 83. pontban foglaltak szerint.

3.1.4. Környezeti tanulmányokhoz nyújtott támogatás

(91) A vállalkozások részére olyan tanulmányok céljára nyújtott támogatást, amelyek közvetlenül kapcsolódnak a szabványok megvalósításához a 3.1.1. szakaszban meghatározott feltételek szerint, az energiamegtakarításhoz a 3.1.5. szakaszban meghatározott feltételek szerint, a megújuló energia előállításához a 3.1.6. szakaszban meghatározott feltételek szerint, az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, amennyiben teljesülnek az ebben a fejezetben meghatározott feltételek. Ez vonatkozik azokra az esetekre is, amikor az előkészítő tanulmány eredményeit követően nem kerül sor a vizsgálat tárgyát képező beruházás megvalósítására.

(92) A támogatási intenzitás nem haladhatja meg a tanulmány költségeinek 50 %-át.

(93) Amennyiben a tanulmány valamely kis- és középvállalkozás nevében készül, a támogatási intenzitás 10 százalékponttal növelhető a középvállalkozások, 20 százalékponttal pedig a kisvállalkozások esetében, az alábbi táblázatban foglaltaknak megfelelően. Környezeti tanulmányok Kisvállalkozások 70 % Középvállalkozások 60 % Nagyvállalkozások 50 %

3.1.5. Energiatakarékossághoz nyújtott támogatás

(94) A beruházási és/vagy működési támogatást, amely lehetővé teszi a vállalkozások számára, hogy energiamegtakarítást érjenek el, az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, feltéve hogy teljesülnek az alábbi feltételek:

3.1.5.1. Beruházási támogatás

Támogatási intenzitás

(95) A támogatási intenzitás nem haladhatja meg a támogatható beruházási költségek 60 %-át.

(96) Amennyiben az energiamegtakarításhoz nyújtott beruházási támogatást kis- és középvállalkozásoknak nyújtják, a támogatási intenzitás 10 százalékponttal növelhető a középvállalkozások, 20 százalékponttal pedig a kisvállalkozások tekintetében a következő táblázatnak megfelelően. Energiatakarékossághoz nyújtott támogatás Kisvállalkozások 80 % Középvállalkozások 70 % Nagyvállalkozások 60 %

(97) Ha a beruházási támogatást valódi versenyt biztosító pályáztatási eljárás keretében ítélik oda, világos, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján, amelyek ténylegesen biztosítják, hogy a támogatás a maximális energiamegtakarítás eléréséhez szükséges minimumra korlátozódik, a támogatás intenzitása elérheti a 98. pontban meghatározott támogatható beruházási költségek 100 %-át. A versenyt biztosító pályázati eljárásnak a hátrányos megkülönböztetéstől mentesnek kell lennie, és elegendő számú vállalkozás részvételét kell biztosítania. Továbbá a versenyt biztosító pályázati eljárás költségvetését kötelező érvényű korlátnak kell tekinteni, abban az értelemben, hogy nem minden résztvevő kaphat támogatást. Végül pedig a támogatást a pályázó által benyújtott első ajánlat alapján kell odaítélni, ami kizárja az utólagos tárgyalás lehetőségét.

Támogatható költségek

(98) A támogatható költségek a közösségi szabvány által előírt szintnél magasabb szintű energiamegtakarítás megvalósításához szükséges beruházási többletköltségekre korlátozódnak. A többletköltségek kiszámításakor figyelembe kell venni az alábbi szabályokat: a) a beruházás azon részének azonosítását, amely közvetlenül kapcsolódik az energiamegtakarításhoz, az ezen iránymutatás 81. és 83. pontjában megállapított szabályokkal összhangban kell elvégezni. b) a közösségi szabványoknál magasabb szintű energiamegtakarítás azonosítását ezen iránymutatás 84. pontjában megállapított szabályokkal összhangban kell elvégezni. c) a működési előnyök/költségek azonosítása: a támogatható költségeket kis- és középvállalkozások esetén az energiamegtakarításra irányuló többletberuházás első három éve, nagyvállalkozások esetén – amennyiben azok nem vesznek részt az EU széndioxid-kibocsátási rendszerében – a beruházás első négy éve, illetve – amennyiben részt vesznek az EU széndioxid-kibocsátási rendszerében – a beruházás első öt éve alatt keletkező működési előnyök és működési költségek figyelmen kívül hagyásával kell kiszámítani. Nagyvállalkozások esetében ez az időszak lecsökkenthető a kérdéses beruházás élettartamának első három évére, amennyiben bizonyítható, hogy a beruházás értékcsökkenési ideje nem haladja meg a három évet.

3.1.5.2. Működési támogatás

(99) Az energiamegtakarításra irányuló működési támogatás csak akkor nyújtható, ha az alábbi feltételek teljesülnek: a) a támogatás a beruházásból adódó nettó termelési többletköltségek ellentételezésére korlátozódik, figyelembe véve az energiamegtakarításból származó előnyöket (43). A működési támogatás összegének kiszámításakor a termelési költségekből le kell vonni az érintett vállalkozás új üzemére nyújtott esetleges beruházási támogatást. b) a támogatás öt évig nyújtható.

(100) Fokozatosan csökkenő támogatás esetében az első évben a támogatási intenzitás nem haladhatja meg a többletköltségek 100 %-át, az ötödik év végéig azonban lineárisan nullára kell csökkennie. Olyan támogatás esetében, amely nem csökken fokozatosan, a támogatási intenzitás nem haladhatja meg a többletköltségek 50 %-át.

3.1.6. Megújuló energiaforrások tekintetében nyújtott támogatás

(101) A megújuló forrásokból származó energia támogatására irányuló környezetvédelmi beruházási támogatást és/vagy működési támogatást az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, amennyiben teljesülnek a 102–111. pontban meghatározott feltételek. Indokolt lehet az állami támogatás, ha nem létezik kötelező közösségi szabvány arra, hogy az egyes vállalkozásoknak az energia mekkora kell megújuló forrásokból nyerniük. Beruházási támogatás és/vagy bioüzemanyagok előállítása tekintetében nyújtott működési támogatás csak a fenntartható bioüzemanyagok esetében engedélyezett.

3.1.6.1. Beruházási támogatás

Támogatási intenzitás

(102) A támogatási intenzitás nem haladhatja meg a támogatható beruházási költségek 60 %-át.

(103) Amennyiben a megújuló energiaforrásra irányuló beruházási támogatást kis- és középvállalkozásoknak nyújtják, a támogatási intenzitás 10 százalékponttal növelhető a középvállalkozások, 20 százalékponttal pedig a kisvállalkozások tekintetében, a következő táblázat szerint: Támogatási intenzitás megújuló energiaforrások tekintetében Kisvállalkozások 80 % Középvállalkozások 70 % Nagyvállalkozások 60 %

(104) Ha a beruházási támogatást valódi versenyt biztosító pályáztatási eljárás keretében ítélik oda, világos, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes feltételek alapján, amelyek ténylegesen biztosítják, hogy a támogatás a maximális megújuló energia termeléséhez szükséges minimumra korlátozódik, a támogatás intenzitása elérheti a 105. és 106. pontban meghatározott támogatható beruházási költségek 100 %-át. A versenytárgyalásnak hátrányos megkülönböztetéstől mentesnek kell lennie, és elegendő számú vállalkozás részvételét kell biztosítania. Ezenfelül a versenyt biztosító pályázati eljárás költségvetését kötelező érvényű korlátnak kell tekinteni abban az értelemben, hogy nem minden résztvevő kaphat támogatást. Végül pedig a támogatást a pályázó által benyújtott első ajánlat alapján kell odaítélni, ami kizárja az utólagos tárgyalás lehetőségét.

Támogatható költségek

(105) A megújuló energia esetében a támogatható beruházási költségeket azokra a beruházási többletköltségekre kell korlátozni, amelyeket a kedvezményezett visel valamely, az energiatermelési hatékonyságát tekintve azonos kapacitású hagyományos erőműhöz vagy szokványos fűtőrendszerhez képest.

(106) A támogatható költségeket a megújuló energiaforrásokba történő többletberuházás első öt éve alatt keletkezett működési előnyök és a működési költségek figyelmen kívül hagyásával kell kiszámítani, a 81., 82. és 83. pontban foglaltak szerint.

3.1.6.2. Működési támogatás

(107) A megújuló energiaforrások termeléséhez nyújtott működési támogatás indokolható abban az esetben, ha célja a megújuló energiaforrásokból történő energiatermelés költségei, valamint a kérdéses energiaforma piaci ára közötti különbség fedezése. Ez érvényes mind a későbbi piaci értékesítésre, mind a vállalkozás saját fogyasztására szánt megújuló energia előállítására.

(108) A tagállamok az alábbi módon nyújthatanak támogatást megújuló energiaforrásokra.

(109) 1. lehetőség a) A tagállamok működési támogatást nyújthatnak a megújuló forrásokból történő energiatermelés költségei – ideértve a környezetvédelmi célú többletberuházások értékcsökkenését is – és az érintett energiaforma piaci ára közötti különbség ellentételezésére. A működési támogatás ebben az esetben az üzemnek a rendes számviteli szabályok értelmében vett teljes értékcsökkenése értékéig nyújtható. Az üzem által ezen felül előállított energia nem támogatható. Mindazonáltal a támogatás magában foglalhatja a beruházás szokásos megtérülését is. b) Ha a támogatást az a) pont szerint nyújtják, a működési támogatás összegének megállapításakor az érintett vállalkozás számára az új üzem tekintetében nyújtott minden beruházási támogatást le kell vonni a termelési költségekből. Amikor a tagállamok értesítik a Bizottságot a támogatási programokról, ismertetniük kell a pontos támogatási mechanizmusokat, különösen a támogatás kiszámítására alkalmazott módszereket. c) A biomassza – a legtöbb egyéb megújuló energiaforrástól eltérően – viszonylag alacsony beruházási költséget kíván meg, a vele járó működési költségek viszont magasabbak. A Bizottság ezért nyitott a megújuló energia biomasszából történő előállítására irányuló beruházás összegét meghaladó működési támogatásokra, ha a tagállamok bizonyítani tudják, hogy a vállalkozást az üzem értékcsökkenése után terhelő összesített költségek még mindig magasabbak az energia piaci áránál.

(110) 2. lehetőség a) A tagállamok piaci mechanizmusok alkalmazásával – például zöld tanúsítványokkal vagy pályázatokkal – is támogathatják a megújuló energiaforrásokat. E piaci mechanizmusok lehetővé teszik, hogy a megújuló energia valamennyi termelője közvetetten, a hagyományos energia piaci áránál magasabb áron részesedjen az általuk előállított energia tekintetében garantált keresletből származó előnyökből. E zöld tanúsítványok árát nem rögzítik előre, hanem a kereslet és a kínálat függvényében állapítják meg. b) Ha e piaci mechanizmusok állami támogatásnak minősülnek, a Bizottság engedélyezheti ezeket abban az esetben, ha a tagállamok bizonyítani tudják, hogy a támogatás elengedhetetlen az érintett megújuló energiaforrás életképességének biztosításához, összességében nem vezet túlkompenzáláshoz és nem tartja vissza a megújuló energia termelőit attól, hogy versenyképesebbé váljanak. A Bizottság tíz évre engedélyezi ezeket a támogatási rendszereket.

(111) 3. lehetőség A tagállamok továbbá működési támogatást adhatnak a 100. pontban meghatározott rendelkezések szerint.

3.1.7. A kapcsolt energiatermelés tekintetében nyújtott támogatás

(112) A kapcsolt energiatermelésre vonatkozó környezetvédelmi beruházási támogatást és működési támogatást a Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, feltéve hogy a kapcsoltenergia-termelő egység megfelel a 70. pont (11) bekezdésében a nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelés tekintetében megállapított meghatározásnak, és feltéve hogy a beruházási támogatás esetén: a) az új kapcsoltenergia-termelő egység a külön termeléshez képest primerenergia-megtakarítást ér el, a 2004/8/EK irányelvben és a 2007/74/EK határozatban foglaltak alapján; b) a meglévő kapcsoltenergia-termelő egység fejlesztése vagy a meglévő villamosenergia-termelő egység kapcsoltenergia-termelő egységgé történő átalakítása az eredeti helyzethez viszonyítva primerenergia-megtakarítást eredményez.

(113) Működési támogatás nyújtásához a meglévő kapcsoltenergia-termelésnek meg kell felelnie mind a 70. pont (11) bekezdésében a nagy hatásfokú kapcsoltenergia-termelésre vonatkozó meghatározásnak, mind annak a követelménynek, hogy a külön termeléshez képest primerenergia-megtakarítást kell elérnie a 2004/8/EK irányelvben és a 2007/74/EK határozatban foglaltak alapján.

3.1.7.1. Beruházási támogatás

Támogatási intenzitás

(114) A támogatási intenzitás nem haladhatja meg a támogatható költségek 60 %-át.

(115) Amennyiben a kapcsolt energiatermelésre vonatkozó beruházási támogatást kis- és középvállalkozásoknak nyújtják, a támogatási intenzitás 10 százalékponttal növelhető a középvállalkozások, 20 százalékponttal pedig a kisvállalkozások tekintetében, a következő táblázatnak megfelelően: Támogatási intenzitás nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelés tekintetében Kisvállalkozások 80 % Középvállalkozások 70 % Nagyvállalkozások 60 %

(116) Ha a beruházási támogatást valódi versenyt biztosító pályáztatási eljárás keretében, világos, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes feltételek alapján ítélik oda, amelyek ténylegesen biztosítják, hogy a támogatás a maximális energiamegtakarítás eléréséhez szükséges minimumra korlátozódik, a támogatás intenzitása elérheti a 117. és 118. pontban meghatározott támogatható beruházási költségek 100 %-át. A versenyt biztosító pályázati eljárásnak hátrányos megkülönböztetéstől mentesnek kell lennie, és elegendő számú vállalkozás részvételét kell biztosítania. Továbbá a versenytárgyalási folyamat költségvetését kötelező érvényű korlátnak kell tekinteni abban az értelemben, hogy nem minden résztvevő kaphat támogatást. Végül pedig a támogatást a pályázó által benyújtott első ajánlat alapján kell odaítélni, ami kizárja az utólagos tárgyalás lehetőségét.

Támogatható költségek

(117) A támogatható költségek a nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelő erőművek létrehozásához szükséges, a referencia-beruházás költségeihez viszonyított beruházási többletköltségekre korlátozódnak.

(118) A támogatható költségeket a többletberuházás első öt éve alatt keletkezett működési előnyök és működési költségek figyelmen kívül hagyásával kell kiszámítani a 81–83. pontban foglaltak szerint.

3.1.7.2. Működési támogatás

(119) A nagy hatásfokú kapcsolt energiatermelésre vonatkozó működési támogatás a megújuló energiaforrások tekintetében adható, a 3.1.6.2. szakaszban meghatározott, működési támogatásokra vonatkozó szabályokkal összhangban kell biztosítani:: a) a köz számára villamos energiát és hőt szolgáltató vállalkozások részére, amennyiben az ilyen villamos energia vagy hő előállítási költsége meghaladja a piaci árat. Annak eldöntésekor, hogy a támogatás szükséges-e, figyelembe kell venni a villamos energia vagy hő termeléséből és értékesítéséből keletkező költségeket és bevételeket; b) a villamos energia és hő együttes termelésének ipari felhasználásához, amennyiben bizonyítható, hogy az egységnyi energia az adott technikával történő termelésének költségei meghaladják az egységnyi hagyományos energia piaci árát. A termelési költség magában foglalhatja az erőműbe való beruházás szokásos megtérülését, de a vállalkozás által a hőtermelés tekintetében szerzett minden nyereséget le kell vonni a termelési költségekből.

3.1.8. Energiahatékony távfűtéshez nyújtott támogatás

(120) Az energiahatékony távhőellátó létesítmények támogatására irányuló környezetvédelmi beruházási támogatást (44) az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, amennyiben a kedvezményezett távhőellátó létesítmény primerenergia-megtakarítást ér el és megfelel az energiahatékony távhőellátó rendszerek tekintetében a 70. pont (13) bekezdésében megállapított meghatározásnak, valamint: a) a hőtermelés (valamint a kapcsoltenergia-termelés esetében a villamosenergia-termelés is), valamint a hőelosztás együttes üzemeltetése primerenergia-megtakarítást eredményez, vagy b) a beruházás célja a hulladékhő távfűtési célokra történő felhasználása és elosztása.

Támogatási intenzitás

(121) A távfűtő létesítményeknek nyújtott támogatás intenzitása nem haladhatja meg a támogatható beruházási költségek 50 %-át. Amennyiben a támogatás kizárólag a távfűtő létesítmények termelési kapacitására irányul, a megújuló energiaforrásokat felhasználó, energiahatékony távfűtő létesítményekre, illetve a kapcsoltenergia-termelésre a 3.1.6., illetve a 3.1.7. szakaszban leírt szabályok vonatkoznak.

(122) Amennyiben az energiahatékony távhőellátásra irányuló beruházási támogatást kis- és középvállalkozásoknak nyújtják, a támogatási intenzitás a következő táblázatnak megfelelően 10 százalékponttal növelhető a középvállalkozások, 20 százalékponttal pedig a kisvállalkozások tekintetében. Támogatási intenzitás hagyományos energiaforrásokat felhasználó, energiahatékony távfűtés tekintetében Kisvállalkozások 70 % Középvállalkozások 60 % Nagyvállalkozások 50 %

(123) Ha a beruházási támogatást valódi versenyt biztosító pályáztatási eljárás keretében, világos, átlátható és hátrányos megkülönböztetéstől mentes feltételek alapján ítélik oda, amelyek ténylegesen biztosítják, hogy a támogatás a maximális energiamegtakarítás eléréséhez szükséges minimumra korlátozódik, a támogatás intenzitása elérheti a 124. és 125. pontban meghatározott támogatható beruházási költségek 100 %-át. A versenyt biztosító pályázati eljárásnak hátrányos megkülönböztetéstől mentesnek kell lennie, és elegendő számú vállalkozás részvételét kell biztosítania. Továbbá a versenyt biztosító pályázati eljárás költségvetését kötelező érvényű korlátnak kell tekinteni abban az értelemben, hogy nem minden résztvevő kaphat támogatást. Végül pedig a támogatást a pályázó által benyújtott első ajánlat alapján kell odaítélni, ami kizárja az utólagos tárgyalás lehetőségét.

Támogatható költségek

(124) A támogatható költségek az energiahatékony távhőellátó rendszer létrehozásához szükséges, a referencia-beruházáshoz viszonyított beruházási többletköltségekre korlátozódnak.

(125) A támogatható költségeket a többletberuházás első öt éve alatt keletkezett működési előnyök és működési költségek figyelmen kívül hagyásával kell kiszámítani, a 81–83. pontban foglaltak szerint.

3.1.9. Hulladékgazdálkodás tekintetében nyújtott támogatás

(126) A más vállalkozások hulladékának kezelését célzó, ezen belül az újrahasznosítási, újrafeldolgozási és helyreállítási tevékenységek támogatására irányuló környezetvédelmi beruházási támogatást az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, amennyiben az ilyen gazdálkodás összhangban van a hulladékgazdálkodási elvek hierarchikus osztályozásával (45) és a 127. pontban meghatározott feltételekkel.

(127) A hulladékgazdálkodás tekintetében csak abban az esetben nyújtható beruházási támogatás, ha az alábbiakban felsorolt feltételek mindegyike teljesül: a) a beruházás célja, hogy csökkentse az egyéb vállalkozásoktól („szennyezők”) származó szennyezést, és nem terjed ki a támogatás kedvezményezettjétől származó szennyezésre; b) a támogatásnak nem célja, hogy közvetetten megszabadítsa a szennyezőket egy olyan tehertől, amelyet a közösségi jog szerint nekik kell viselniük, vagy egy olyan tehertől, amelyet a szennyező tekintetében rendes üzemi költségnek kell tekinteni; c) a beruházás meghaladja a state of the art (46) szintjét, vagy hagyományos technológiákat használ fel innovatív módon; d) a kezelt anyagokat egyébként ártalmatlanítanák vagy kevésbé környezetbarát módon kezelnék; e) a beruházás nem növeli a keresletet az újrafeldolgozandó anyagok iránt anélkül, hogy fokozná az ilyen anyagok gyűjtését.

Támogatási intenzitás

(128) A támogatási intenzitás nem haladhatja meg a támogatható beruházási költségek 50 %-át.

(129) Amennyiben az energiamegtakarítást célzó beruházási támogatást kis- és középvállalkozásoknak nyújtják, a támogatási intenzitás a következő táblázatnak megfelelően 10 százalékponttal növelhető a középvállalkozások, 20 százalékponttal pedig a kisvállalkozások tekintetében: Támogatási intenzitás hulladékgazdálkodás tekintetében Kisvállalkozások 70 % Középvállalkozások 60 % Nagyvállalkozások 50 %

Támogatható költségek

(130) A támogatható költségek hulladékgazdálkodási beruházáshoz szükséges beruházási többletköltségekre korlátozódnak, amelyek a kedvezményezettet terhelik a referencia-beruházáshoz, azaz a hulladékgazdálkodást nem végző, ugyanolyan kapacitású, hagyományos termeléshez képest. Az ilyen referencia-beruházás költségét le kell vonni a támogatható költségekből.

(131) A támogatható költségeket a beruházás első öt éve alatt a hulladékgazdálkodással kapcsolatos többletberuházásokból eredő működési előnyök és működési költségeinek figyelmen kívül hagyásával kell kiszámítani (47) a 81–83. pontban foglaltak szerint.

3.1.10. Szennyezett területek szennyeződésmentesítése tekintetében nyújtott támogatás

(132) A szennyezett területek szennyeződésmentesítése révén környezeti károkat megszüntető vállalkozásoknak nyújtott beruházási támogatást az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti (48), a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak kell tekinteni, amennyiben környezetvédelem javulását eredményezi. Az érintett környezeti károk a talajminőséget, a felszíni vagy a felszín alatti vizeket érő károkat jelentik. Amennyiben a szennyezőt egyértelműen azonosí