Brüsszel, 29.9.2004

COM(2004) 626 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSHOZ ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTHEZ

Külső támogatási eszközök a 2007–2013. évekre szóló jövőbeli pénzügyi tervben

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSHOZ ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTHEZ

K ülső támogatási eszközök a 2007–2013. évekre szóló jövőbeli pénzügyi tervben

A Bizottság 2004. februári közleményei (Közös jövőnk építése [COM(2004) 101]) és július 14-i (Pénzügyi tervek 2007–2013) [COM(2004) 487]) meghatározták a Közösség támogatási és együttműködési programjai új és leegyszerűsített politikai és igazgatási struktúrájának a kereteit. Ezáltal a jelenlegi[1] földrajzi és tematikus eszközök helyett, amelyek az idők során ad hoc jelleggel megsokszorozódtak, hat eszközre tesznek javaslatot, amelyek közül három meghatározott politikák végrehajtására, három másik pedig meghatározott igényekre történő reagálásra szolgál.

E hat eszköz közül csak négy új, kettő már jelenleg is létezik, és nem igényelnek további módosítást. Ezért a közlemény az új keret és a struktúra beindításához szükséges négy új eszközt határozza meg. E négy eszköz az alábbi:

1) Előcsatlakozási támogatási eszköz

2) Európai szomszédsági és partnerségi eszköz

3) Fejlesztési együttműködési és gazdasági együttműködési eszköz

4) Stabilitási eszköz

***

A bővítés még nagyobb felelősséget rótt az EU-ra külső tevékenységeinek területén, és e felelősség három fő célkitűzésen át valósul meg: stabilitás, biztonság és jólét biztosítása saját szomszédságában („Az EU és annak szomszédsági politikája”); aktív cselekvés a fenntartható fejlődés támogatása érdekében nemzetközi szinten („Az EU mint partner a fenntartható fejlődésben”); a globális politikai kormányzás előmozdítása, és a stratégiai és polgári biztonság biztosítása („Az EU mint globális szereplő”)[2].

Annak érdekében, hogy e felelősségeket kezelni tudja, a 2004. február 10-én elfogadott „Közös jövőnk építése – a kibővített Európai Unió politikai kihívásai és költségvetési eszközei” című közlemény azt a nagyratörő célt tűzte ki, hogy az unió hatékonyabb eszközök támogatásával, erősebben hallassa a hangját . E közlemény további lépés abban az irányban, mellyel a Bizottság nem önmagát ismétli, hanem inkább rámutat az EU-intervenció hozzáadott értékére, tovább részletezi e megközelítését, hogy a politikai célokat elérje, és hogy eszközöket javasoljon ezek támogatására.

A maga több mint 450 millió lakosával és a világtermelés egynegyedét előállító teljesítményével, továbbá mint 100 ország legnagyobb segélyadományozója és első helyen álló kereskedelmi partnere, 25 – és hamarosan 27 – tagország uniója jelentős befolyást gyakorolhat a jólétet és a stabilitást meghatározó politikai és gazdasági döntésekre Európában és a szélesebb világban, melyek viszont a maguk részéről az európaiak jólétét befolyásolják.

E potenciál azonban részben megvalósulatlan marad. Az EU gazdasági súlya és politikai befolyása között jelentős szakadék tátong.

A külső kapcsolataiban gyengébb Európa költségkihatása, akár politikai, akár pénzügyi értelemben reális. A külső világ állandóan és drámai módon próbára teszi azt a képességünket, hogy képesek vagyunk-e koherensebb módon cselekedni vagy reagálni. Anélkül, hogy visszatérnénk Irakra vagy az argentin válságra, e költségtényezőnek számtalan példája van napról napra.

Előretekintve a 2007–2013 évekre, az EU-nak ezért hosszú távon kell gondolkodnia, és saját útját kell kijelölnie, ahelyett, hogy az eseményekre reagál. Ha jobban kívánja hallatni hangját nemzetközi téren, egységes álláspontot kell képviselnie és valós közös stratégiát kell előmozdítania . Erősítenie kell azon képességét, hogy a globális kormányzást hatékonyabbá tegye, hogy többoldalú és kétoldalú politikái révén előmozdítsa a fenntartható fejlődést és a politikai stabilitást. Az EU-nak javítania kell lényegi külső politikák kidolgozására irányuló képességét, túllépve a pillérekre való felosztáson, ami aláássa tevékenységének koherenciáját; arról is gondoskodnia kell, hogy ha ezeket a politikai irányvonalakat elfogadták, akkor azokat a Közösség minden erőforrásával és nemzeti eszközökkel is alátámasszák, figyelembe véve a megfelelő döntéshozatali eljárásokat is.

A polgárok részéről jelentős az igény arra, hogy a nemzetközi színtéren Európa erősebben jelenjen meg, még ott is, ahol a Közösség politikái jelenleg nem állnak vezető helyen. Közvéleménykutatások szerint az európai szintet az emberek többsége a legmegfelelőbb szintnek tartja a külső fellépések terén, sokkal inkább, mint a nemzeti szintet. Az európai polgárok kétharmada támogatja a közös külpolitikát és háromnegyedük támogatja a közös védelmi politikát. Azt várják, hogy az EU a nemzetközi színtéren gyakrabban helyezze előtérbe közös érdekeiket és értékeiket, és eközben biztosítsa irányvonala érzékelhetőségét a többoldalú tárgyalásokon és befolyását a globalizáció fejlődésében. Az EU integrációs tapasztalata oda vezet, hogy az egyoldalú megközelítések helyett a multilaterális intézményi keretek kiépítését és az ezekre vonatkozó szabályok kidolgozását szorgalmazza. Az EU-nak biztosítania kell továbbá belső döntéseinek a fokozott koherenciáját is, ami azoknak a világ többi részére gyakorolt hatását illeti, és javítania kell a párbeszédet a civil társadalommal, hogy folyamatosan szem előtt tudja tartani az érintett szereplők érdekeit.

A nyitás és a bizonytalanság által jellemzett világunkban a polgárok is fokozottan ki vannak téve az olyan veszélyeknek, mint a konfliktusok, a természeti csapások, és a járványok. Az EU, belső határok nélkül, sérülékeny az ilyen veszélyekkel és fenyegetettséggel szemben, megfelelő külpolitikai lépéseket kell tennie, és hatékonyan támogatnia kell a nemzetközi erőfeszítéseket, amelyek a polgári lakosságnak nem csupán a fizikai biztonságára, és potenciális fejlődésére, de az általános biztonságra és stabilitásra is hatással vannak. Az alábbi részletezés szerint az EU koherens külpolitikai irányvonala sokkal jelentősebb mértékben fogja növelni az EU befolyását, mint ahogy azt a tagállamok külön-külön, vagy akár párhuzamosan cselekedve el tudnák érni.

AZ EU-KIADÁSOK KOMPARATÍV ELŐNYE

Az EU által élvezett egyértelmű hozzáadott érték alapvető fontosságú a fent bemutatott stratégiai célok elérése érdekében. Ez a hozzáadott érték még tovább növelhető.

Mivel a Közösség a korai időszakban intervencióit csupán fejlesztési kérdésekre korlátozta, azóta átfogó partnerségi és együttműködési megállapodásokat kötött a világ legtöbb országával, és ma komplex helyzetekkel találja magát szemközt. Ezért nagyratörő és több területet felölelő programokat dolgozott ki, amelyek lehetővé teszik számára, hogy harmadik országokat érintő kihívások tág skálájával foglalkozzon, az intézményépítéstől kezdve a hatékony magánszektor megjelenéséig. A költekező programok nem terjednek, és nem is terjedhetnek ki mindenre. Megfelelő politikai kosárból állnak, amelyet minden partner országra külön határoznak meg. Az alább részletezett okok miatt minden, az EU szintjén elköltött euró nagyobb jelentőséggel bír, és következésképpen nagyobb hatást ér el, mint a nemzeti szinten elköltött ugyanolyan összeg.

- Az EU külső fellépésének hatékonysága: cselekvés a megfelelő szinten

Az EU intervenciója elsősorban azzal igazolható, hogy ez a leghatékonyabb vagy akár az egyetlen hatékony módja annak, hogy célunkat elérhessük. A hozzáadott érték abból adódik, hogy a Közösség egyszerűen a helyes cselekvési szint . Az európai integráció puszta ténye azt jelenti, hogy az egy tagállamnál nemzetközi programjai okán felhalmozódó előnyök a többiek számára is előnyökkel járnak. Ugyanakkor nehéz ezeket az „európai” tényezőket a nemzeti szinten hozott döntésekbe beilleszteni, amelyek emiatt esetleg nem felelnek majd meg a várakozásoknak. Ez egyértelműen igazolja a közösségi szintű intervenciót.

A bővítés világos példája annak, amikor a közösségi szintű cselekvés az egyetlen lehetőség. Az intervenció célja a tagjelölt országok segítése a csatlakozási feltételek teljesítésében, és az EU-alapok kezelésére való felkészülésükben. Egyértelmű igény van az EU-szinten történő intervencióra, még akkor is, ha annak folyamatában ez a tagállamok tapasztalataira való támaszkodást jelenti (pl. a twinning programok). Hasonlóképpen a szomszédság-politika céljait csak az EU-szintű cselekvéssel lehet elérni: a biztonság és a migráció további példák arra, hogy az intézkedések optimalizálása akkor lehetséges, ha azokat az EU szintjén végzik. Ugyanez elmondható a szabványosításokra és normák létrehozására, valamint az EU belső politikáinak nemzetközi kivetítésére (biodiverzitás, globális felmelegedés, vállalatirányítás…)

A közösségi finanszírozás hozzáadott értéke abból a tényből is adódik, hogy a harmadik országokkal való kapcsolatokban csak a Közösség képes egyidejűleg alkalmazni az összes operatív befolyásoló eszközt . A Közösség ezért biztosíthatja a fő külkapcsolati eszközök: a politikai párbeszéd, a kereskedelem, a segélyek, a gazdasági együttműködés, a belső politikák külső kivetítései közötti összhangot és szinergiát. A tagállamok valamely harmadik országgal vagy akár régióval (például a politikai téren) fenntartott kétoldalú kapcsolatai lehet, hogy régebbi keletűek és szorosabbak. Ugyanakkor az eszközök teljes tárháza csak az EU szintjén áll rendelkezésre. Ennek eredményeképpen a közösségi kiadások, ha azokat más eszközökkel együttesen használják fel, nagyobb ráhatással bírnak, mint a nemzeti vagy akár a multilaterális kiadások, amelyeket korlátoz az a tény, hogy nem képesek teljesen kihasználni az ilyen kiadások és egyéb politikák közötti egymást kiegészítő elemeket.

Példa: Az EU-megközelítés komparatív előnyét jól illusztrálja a nyugat-balkáni régió, ahol az EU a válság kezelését támogatta, ma pedig a régió stabilizációját segíti elő (a politikai párbeszéd, egy ad hoc kereskedelmi rendszer, a bel- és igazságügy területén folytatott együttműködést finanszírozó jelentős pénzügyi programok, demokratikus stabilizációs intézkedések, gazdasági reform, stb. együttese révén) olyan szinten, amit nagy valószínűséggel nem lehetne elérni az egyes tagállamok kombinált akciója révén.

- Az EU külső fellépésének hatékonysága: az erőforrások csoportosítása

Az EU intervenció hozzáadott értéke közvetlenül kapcsolódik ahhoz a befolyáshoz és láthatósághoz , amely a Közösség gazdasági súlyából , annak kritikus pénzügyi tömegéből , és az általa generált kellő gazdasági méretekből adódik.

Példa: A vízügy területén a Közösség képes volt mobilizálni azt a kritikus tömegű finanszírozást, amelynek már globális hatása lett (a WSSD nyomán a Közösség a Víz az életért kezdeményezésre 1 milliárd eurót irányoz elő). Még ha a tagállamok külön vett szakértelme éppen olyan fejlett, mint amit itt kifejtünk, a támogatás tömege, és az a sokféle szakértelem, amit az EU egyidejűleg képes mobilizálni, sokkal nagyobb hatást fejt ki minden, ebben az összefüggésben elköltött euróra vetítve.

- A EU cselekvésének katalizáló effektusa: a szakértelem csoportosítása

A Közösség a világ legtöbb országával együttműködik . Ez lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy bár közvetve, de hatékonyan hozzájáruljanak az összes fejlődő és átalakulóban lévő országban folyó programokhoz. A regionális integrációban felhalmozott tapasztalata egyértelmű előnyt biztosít a Közösségnek, amikor más regionális egységekkel tárgyal, vagy amikor regionális folyamatokat segít elő. Például ez a helyzet az afrikai regionális egységekkel és a Mercosurral.

Az EU hozzáadott értéke annak módszereiből is adódik, és abból a fokozott koordinációból és koherenciából, amit az EU biztosít, ezzel mintegy az egyes tagállamok által kifejtett erőfeszítések katalizátoraként lépve fel.

Példa : A Közösség humanitárius segítségnyújtása hozzáadott EU-értéket hozott létre ezen a területen leginkább a tagállamok kétoldalú segélyprogramjai és a Közösség támogatása közötti produktív munkamegosztást biztosító kölcsönösen kiegészítő elemek és koordináció közös megértése révén (referenciaszint-effektus). Az EU egésze a világ humanitárius segélyeinek 50%-át nyújtja évente, és csak az EU ennek 25%-át biztosítja: ez lehetővé teszi az EU számára, hogy a többi fő adományozó, mint az USA és az olyan szervezetek, mint az ENSZ viszonylatában befolyásolja a nemzetközi humanitárius fellépést.

Az EU hozzáadott értéke a módszereiből is adódik, különösen abból, hogy a segélyeket nem köti össze más szempontokkal, az ágazati és költségvetési támogatásból, amellyel elősegíti, hogy az adott ország magáénak érezze azt, a nemzeti költségvetési rendszerek hatékonnyá tételéből, abból, hogy lehetővé teszi, hogy az országos tervezési rendszerek megtalálják az optimális egyensúlyt a folyó kiadások és a tőkekiadások között, biztosítva az adományozók koordinációját a nemzeti prioritásokon és nemzeti menetrendeken belül, és azáltal, hogy a kormányokat egy inkább eredményorientált megközelítés felé vezeti. A Bizottság úttörő volt abban is, hogy egy valóban eredményszemléletű megközelítést alkalmazzon a fejlesztésre, közvetlenül összekapcsolva a segélyek mennyiségét az egyes országoknak a nemzeti célkitűzések és a szegénység csökkentése területén elért eredményeivel.

- A későbbiekben kihasználható hozzáadottérték-tartalékok

Nem szabad azt hinni, hogy az EU-intervenció hozzáadott értéke, amelyet a tagállamok által külön vagy párhuzamosan végzett intervenciókkal összehasonlítva lehet megállapítani, már kimerítette volna a benne rejlő összes lehetőséget. Az Unió külkapcsolatainak a jobb koherenciája fokozhatja annak befolyását, amennyiben a belső vitákra koncentráló erőfeszítéseket a külső cselekvésre irányítják át.

A stratégiai tervezés reformja, a EuropeAid létrehozása, és a projektirányítás visszafejlődése már lehetővé tette, hogy a programok inkább a helyi igényeket célozzák meg, és hogy jobb legyen a koordináció a többi adományozóval, továbbá, hogy felgyorsuljon a programozott megvalósítás (általában egy évvel korábbra). Az EU cselekvését arra koncentrálták, ahol az a legtöbb hozzáadott értéket nyújtja: a kereskedelem és a fejlődés, a regionális integráció, a makrogazdasági támogatás, az infrastruktúra, a kormányzás és a „nehéz partnerségek”. A hozzáadott érték területén vannak még ki nem használt tartalékok. Ezek a jobb válságkezelési műveletekben (ahol a hagyományos támogatás nem lehetséges), az EU külső politikái nagyobb koherenciájában és az ezek és a tagállamok közötti ilyen politikák nagyobb kölcsönös kiegészítő jellegében találhatók.

Egyre nyilvánvalóbbá válik, hogy konvergenciának kell lennie az EU belső politikai célkitűzései – például a fenntartható növekedés vagy a biztonság –, illetve a külkapcsolatokra vonatkozó politikai célkitűzései – mint a fenntartható fejlődés és az emberi jogok, valamint a demokrácia előmozdítása – között.

A NAGYOBB HATÉKONYSÁG IGÉNYE: A KÜLKAPCSOLATOK ESZKÖZTÁRÁNAK TELJES ÁTALAKÍTÁSA

Amint azt említettük, az itt előterjesztett javaslatok a jelenlegi RELEX külkapcsolati eszköztárának jelentős egyszerűsítésével járnak. Így jelenleg a Közösség támogatását és együttműködését számos regionális eszközön keresztül intézik, mint például a CARDS, a TACIS, a MEDA stb., valamint a Cotonou-i Egyezményben az Európai Fejlesztési Alap (EFA) számára kialakított megoldások szerint, amelyhez még számos tematikus eszközt is hozzá kell tenni (például az Európai Kezdeményezés a Demokráciáért és az Emberi Jogokért).

A fennálló bonyolult helyzetek példájaként a dél-mediterrán térséggel, a közel- és közép-keleti térséggel fenntartott együttműködést és támogatást jelenleg tizenegy különböző rendelet szerint kell irányítani. Hasonló a helyzet a Tacis-régióban, és az Ázsia/Latin-Amerika régiókban. Az előcsatlakozási támogatást három külön tanácsi rendelet és egy koordinációs rendelet által irányított három külön eszköz révén nyújtották.

Mindezek a rendeletek jelentős különbségeket tartalmaznak az elkötelezettségek rendszerében és a programozásban. A Közösség programjainak az ennyire vegyes és komplex eszközök révén történő hatékony és koordinált irányítása egyre nehezebb feladattá vált.

- Politikavezérelt eszközök

Amint azt február 10-i és július 14-i közleményeiben előirányozta, a Bizottság ezért drasztikus egyszerűsítéseket javasol eszközei tekintetében, amelyet az az igény vezérel, hogy megkönnyítse a külső fellépések koherenciáját és összeillő jellegét, és hogy a rendelkezésre álló erőforrásokkal az alábbi elvek alapján jobbat és többet érjen el:

- Biztosítani a politikák általános koherenciáját: A politikák megfelelő együttesét és a rövidtávú reagálási igények és a hosszú távú stratégiák közötti egyensúlyt országos stratégiai dokumentumok (CSP), és regionális stratégiai dokumentumok (RSP), továbbá a csatlakozási és tematikus stratégiák révén biztosítják. Rendszeres felülvizsgálatok alkalmazásával és az új javasolt eszközök megfelelő egyvelegének az igénybevételével ez biztosítani fogja a megközelítés szükséges koherenciáját.

- A struktúra és az eljárások egyszerűsítése: [3] A költségvetési tételeket és eljárásokat (a finanszírozási eszközöket és azok jogi alapjait) korszerűsítik, hogy eredményesebbekké és hatékonyabbá váljanak, elsősorban a szükség- és válsághelyzetekben, és jobban reagáljanak az új kezdeményezésekre, mint a HIV/AIDS, a tuberkulózis és malária elleni globális alap, valamint a súlyosan eladósodott szegény országok számára indított kezdeményezés.

- Teljesítményorientált forráskihelyezés: Egyre nagyobb konszenzus alakult ki abban, hogy a források kihelyezését az elvárt és mért teljesítményekhez kell igazítani. A CSP-RSP módszer, amit erősebb elemzési képességek támasztanak alá, össze kell, hogy vesse a kezdeti célkitűzéseket és a ténylegesen elért eredményeket.

- Jobb párbeszéd és koordináció más adományozókkal és intézményekkel: Először más EU-intézményekkel, de a tagállamokkal és a Bretton Woods-i intézményekkel is.

- Jobb párbeszéd a harmadik országokkal: Az új és leegyszerűsített célzott eszközök rendszere minden országot lefed majd, ami jobb megértést és követhetőséget eredményez.

A Bizottság által irányított EU-segély összhatékonyságának további növeléséhez az új eszközök és a kialakított finanszírozási juttatások mögött az igények és a teljesítményi kritériumok nagyobb figyelembevétele áll majd. A korábbi EDF-segélyek költségvetésbe történő beépítése megkönnyíti az egymásra gyakorolt jótékony hatást az eddig két különálló rendszer legjobb gyakorlatainak elterjedése érdekében. A Bizottság továbbra is azon lesz, hogy a segélyek programozását és nyújtását szabályozó új keretek jobb helyzetbe hozzák őt.

- Áttérés mindössze hat eszközre, amelyből négy új

Az e közleményben előterjesztett keret drasztikusan csökkenti a korábban fennálló bonyolultságot és következetlenségeket, és a külkapcsolatok három legáltalánosabb politikai területére , az előcsatlakozási politikára, az Unió szomszéd országokkal kapcsolatos politikájára, illetve az Unió más országokkal való gazdasági együttműködését és azok fejlődését támogató politikájára három új fő eszközt javasol. Ezt a három fő eszközt azután három egyedi eszköz egészíti ki – melyek közül egy új –, hogy egyedi igényekkel foglalkozzanak, és különösképpen, hogy a válsághelyzetekre reagálni tudjanak.

A három fő politika és eszköz az alábbi:

Előcsatlakozási politika

Ez a politika kiterjed a tagjelölt országokra (Törökország és Horvátország), valamint a potenciális tagjelölt országokra (a Nyugat-Balkán), és azt a csatlakozási és előcsatlakozási keretek vezérlik, mint a stratégiai dokumentumok, a rendszeres jelentések, az európai és a csatlakozási partnerségek és maguk a tárgyalások.

Az előcsatlakozási eszköz számos jelenlegi eszközt vált majd fel (PHARE, ISPA, SAPARD, CARDS stb.) és tartalmazni fogja az intézmények építését, a regionális és határokon átnyúló együttműködést, a regionális fejlesztést, a vidékfejlesztést és az emberi erőforrások fejlesztését, illetve kezelni fogja a rugalmas megközelítésre vonatkozó igényt, hogy gyorsan kezelni tudja az új prioritásokat.

A kedvezményezett országokat két kategóriába osztják, attól függően, hogy (a Tanács által elismert) státuszuk tagjelölt ország, vagy potenciális tagjelölt ország-e. A potenciális tagjelölt országok a jelenlegi CARDS-rendelet alapján kapják majd a jövőben is a támogatást: intézményépítés és demokratizáció, gazdasági és társadalmi fejlődés, regionális és határokon átnyúló együttműködés és a közösségi vívmányok bizonyos mértékű átvétele, különösen ott, ahol ez kölcsönös érdeke úgy az EU-nak, mint a kedvezményezett országnak. A tagjelölt országok ugyanebben a támogatásban részesülnek, de ezenkívül támogatást kapnak az alábbi célokra:

- segítségnyújtás az országoknak, hogy teljesítsék a tagsággal járó politikai, gazdasági és minden, a közösségi vívmányokkal kapcsolatos kritériumokat (a csatlakozási kritériumokat), és hogy kiépítsék az ezek végrehajtására szolgáló igazgatási és igazságügyi kapacitást;

- segítségnyújtás az országoknak, hogy felkészüljenek az EU strukturális, kohéziós és vidékfejlesztési alapjaira (az EU -alapokra) a csatlakozás után, egyrészt a szükséges struktúrák és rendszerek előkészítésével, másrészt projektek finanszírozásával.

Ezen átfogó célkitűzéseken belül, tekintettel a Balkán történelmére és helyzetére, fokozott hangsúlyt fektetnek a stabilizációra, a regionális együttműködésre, a bizalomépítő intézkedésekre és a gazdasági fejlődésre.

Az EBB-csoport teljes mértékben támogatja ugyanezeket a célkitűzéseket, beleértve a regionális programok társfinanszírozását és más típusú társfinanszírozásokat vagy egyedi megbízatásokat.

Az európai szomszédsági és partnerségi eszköz

Ez az eszköz az európai szomszédsági politika tárgyát képező országokat fedi le, azaz a dél- és kelet-mediterrán térséget (a MEDA országokat), a nyugati NIS-térséget, és a dél-kaukázusi országokat. Ez az eszköz az Oroszországgal való stratégiai partnerségünket is támogatni fogja.

Az Európai Szomszédsági és Partnerségi Eszköznek (ENPI) két fő célkitűzése van, mégpedig:

- a fokozatos gazdasági integráció és a mélyebb politikai együttműködés előmozdítása az EU és a partnerországok között

- kihasználni azokat az egyedi lehetőségeket és szembenézni azokkal az különleges kihívásokkal, amelyek az EU és szomszédai földrajzi közelségével kapcsolatosak.

Az ENPI hozzájárul az EU és szomszédai nagyobb politikai, gazdasági, kulturális és biztonsági együttműködéséhez. Átfogó lesz, a MEDA, a Tacis, és más jelenlegi eszközök, mint az Európai Kezdeményezés a Demokráciáért és az Emberi Jogokért (EIDHR) helyébe lép. Az ENPI egy „politikavezérelt” eszköz lesz, amely a jelenlegi, a Közösség és a szomszédos országok közötti kétoldalú megállapodások keretein belül fog működni. Elsősorban az ENP cselekvési tervek támogatására fog koncentrálni. Hatálya túlmutat az olyan célkitűzések előmozdításán, mint a fenntartható fejlődés, vagy a szegénység elleni harc, hogy például jelentős támogatást sorakoztasson fel az EU belső piacában való részvételhez vezető intézkedések érdekében. A jogrendszerek közelítése, a szabályozások konvergenciája és az intézményépítés támogatása olyan mechanizmusokon keresztül fog történni, mint a tapasztalatcsere, a tagállamokkal kialakított hosszú távú twinningprogramok, vagy a közösségi programokban és ügynökségekben való részvétel.

Egyedi és innovatív elem a határokon átnyúló együttműködési komponens. Az ENPI „közös programokat” fog finanszírozni, amelyek összehozzák a tagállamok régióit és a közös határral rendelkező partnerországokat. Az eszköz az eljárások radikális leegyszerűsítésével és jelentős hatékonyságnyereséggel fog járni. A strukturális alapok szerinti megközelítést fogja használni, a többéves programozás, a partnerség és a társfinanszírozás alapján. Az EU külső határai mentén megvalósuló határokon átnyúló együttműködést közös módszertan szerint kezelik, a szomszéd országtól függően akár az IPA, akár az ENPI révén . Az ENPI és az IPA határokon átnyúló együttműködési komponenseit az EU külső határai mentén folytatott tevékenységeknél, az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERDF) fogja finanszírozni.

Az EBB illetékességi területén megerősíti a fenti célkitűzésekhez nyújtott támogatását, különösen külső mandátumai következő generációja révén, és finanszírozási eszközök széles tárával biztosítja saját erőforrásai és a költségvetési alapok optimális kombinációját.

Fejlesztési együttműködési és gazdasági együttműködési politika egyéb országokkal

Ez a politika elsősorban az összes olyan országot és területet fedi le, amelyek akár az előcsatlakozási eszköz, akár az európai szomszédsági és partnerségi eszköz szerint nem részesülhetnek támogatásban. A Közösség fejlesztési együttműködési és gazdasági együttműködési politikájának a célja a fejlesztési együttműködés, a gazdasági együttműködés, a pénzügyi együttműködés, a tudományos és műszaki együttműködés és minden más jellegű együttműködés támogatása a partnerországokkal és régiókkal, segítve ezáltal a fejlődő országokat, hogy elérjék a milleniumi fejlesztési célkitűzéseket, és ezáltal csökkentsék a szegénységet. Ezt az együttműködést az EU külső fellépése elveinek és célkitűzéseinek a keretében valósítják meg, összhangban az Európai Közösséget létrehozó szerződés 179. és 181. cikkeivel.

A fejlesztési együttműködési és gazdasági együttműködési eszköz (DCECI) a fejlődő országok támogatásának fő csatornája lesz e célok elérését célzó célkitűzéseikben. A fejlesztési együttműködési és gazdasági együttműködési eszköz átfogó, és tartalmazza úgy a partnerországokkal és partnerrégiókkal való együttműködést, mint a partnerországok javára szolgáló horizontális vagy tematikus kezdeményezéseket, és amelyek alkalmasak az Európai Közösséget létrehozó szerződés 177–181a. cikkeiben foglalt célkitűzések megvalósítására és a Közösség nemzetközi kötelezettségvállalásainak a teljesítésére. Tartalmazni fogja a kilencedik EDF utódját. A költségvetésbe való beépítés megkönnyíti az egymásra gyakorolt jótékony hatást és ezáltal eléri a két rendszer legjobb gyakorlatainak a színvonalát.

Ez a három fő eszköz politikavezérelt, és következésképpen sajátos földrajzi elemekkel és lefedéssel rendelkezik. Ezeket három olyan eszköz/program egészíti ki, amelyeknek a célja bizonyos válságokra történő reagálás. Ezek az alábbiak:

Stabilitási eszköz

Ez egy új eszköz, amelynek célja, hogy megfelelően reagáljon a bizonytalansági és válsághelyzetekre, és a stabilitási vagy biztonsági szemponttal terhelt hosszú távú kihívásokra. Kiegészítő jellegű lesz az előcsatlakozási, az európai szomszédsági és partnerségi, valamint a fejlesztési együttműködési és gazdasági együttműködési eszközökhöz, és olyan támogatást nyújt majd, amelynek célja az IPA, az ENPI és a DCECI által támogatott politikák megvalósításához szükséges feltételek megteremtése.

A stabilitási eszköz különösen az alábbiakat teszi lehetővé a Közösség számára;

- hatékony, azonnali és integrált reagálást harmadik országokban előforduló válság- és bizonytalansági helyzetekre, egyetlen jogi eszköz keretén belül, amíg a valamelyik általános együttműködési és támogatási eszköz szerinti normális együttműködés újra nem kezdhető. Ez a gyorsreagálási mechanizmusban már kimutatott hozzáadott értékre, valamint azokra a vészhelyzeti rendelkezésekre épít, amelyeket számos jelenlegi külkapcsolati finanszírozási eszközben már előírtak;

- globális és regionális , határokon átnyúló, biztonsági vagy stabilitási dimenzióval rendelkező kihívások kezelését harmadik országokban, beleértve az olyan kérdéseket, mint a nukleáris biztonság és az atomcsend, valamint az emberkereskedelem, a szervezett bűnözés és a terrorizmus, továbbá a közegészségre veszélyes előre nem látható fenyegetettségek elleni harc;

- képessé teszi a Közösséget arra, hogy időben reagáljon az Uniót érő jövőbeli sürgős politikai kihívásokra, olyan intézkedések igénybevételével, amelyek nem szerepelnek a három politikavezérelt eszközben, mindaddig, amíg azokat megfelelően be nem integrálják ezeknek az eszközöknek a politikai kereteibe.

A stabilitási eszköz kizárólag az első pillér alatt működik. Ugyanakkor a kialakítása figyelembe veszi, hogy hatékony műveleti koordinációra van szükség a Közösség cselekvései és a Közös Kül- és Biztonságpolitika alapján elfogadott intézkedések között.

A humanitárius segélyezési eszköz és a makrogazdasági pénzügyi támogatás

E két eszköz változatlan marad, azzal a kivétellel, hogy minden humanitárius jellegű élelmiszersegélyt a humanitárius segélyezés keretébe illesztenek, ahelyett, hogy azt más rendelet szerint végeznék. Ami a humanitárius segélyezést illeti, hatáskörében és céljaiban ez már most is eléggé jól kidolgozottnak tekinthető és a segélyek eljuttatását és hatékonyságát illetően jó teljesítményt mutat. Ezenkívül, 1990-es beindítása óta a makrogazdasági pénzügyi támogatás a gazdasági stabilizáció hatékony eszközévé, és a szerkezeti reformok motorjává vált a kedvezményezett országokban, ezért nincs szükség változtatásra.

- A belső politikák külső vonatkozásai

Amint azt már fentebb említettük, a belső politikáknak az Unión kívülre történő kivetítése jelentős hozzáadott értéket képvisel az Európai Unió szintjén történő cselekvés esetében. Azontúl, hogy e politikákat hatékonyan tervezzük, fontos összhangba hozni az érintett belső politikák (elsősorban az oktatás; a környezet; a bevándorlás és a menedékjog; a vámpolitika és az adózás; és a hálózatok) politikai koherenciája és tematikus láthatósága iránti igényt, és a külkapcsolatok általános koherenciája iránti igényt (amint azt az országos vagy a regionális stratégiai dokumentumok, vagy az előcsatlakozási keretdokumentumok meghatározzák).

Szem előtt tartva ezt a mindent átfogó igényt, a fentebb meghatározott három politikavezérelt általános eszköz minden politikai területet lefed, akár mint egyedi tematikus kérdést, vagy a megfelelő politikaegyüttes keretében, amelyet egy adott harmadik országra vagy régióra az országos/regionális stratégiai dokumentumok és programok, vagy az európai vagy társulási partnerségek előkészítésekor és elfogadásakor kialakítottak. Következésképpen a belső politikák külső vonatkozásainak a kezelésében nincs szükség külön jogi eszközökre vagy rendeletekre.

A mellékelt rendelettervezetek eleget tesznek ennek az elvárásnak.

Ezáltal az odaillő eszközök és rendeletek keretében megfelelően és teljeskörűen gondoskodtak annak biztosításáról, hogy a belső politikák külső vonatkozásaival megfelelően foglalkozzanak. Ez lehetővé teszi intézkedések meghozatalát olyan politikai területeken, mint a környezet, az oktatás, a közlekedés és a vám- és adózás, amelyek a négy új eszköz keretébe illeszkednek. Egyes esetekben egy adott politikai cél követése azt fogja megkövetelni, hogy a pénzeszközöket ne földrajzi alapon programozzák, mivel multilaterális célokat szolgálnak, például, hogy lehetővé tegyék az Európai Unió számára saját környezetvédelmi céljai előmozdítását egy multilaterális kontextusban, függetlenül az egyes kedvezményezettek prioritásaitól.

A Bizottság párbeszédet kezdeményez a Tanáccsal és a Parlamenttel arról, hogy miképpen kívánja biztosítani, hogy e politikák és eszközök célkitűzései következetesek, illetveaz Unió politikájának fő irányával és szándékával koherensek legyenek, és hogy a tematikai és a földrajzi eszközök közötti átfedéseket minimálisra csökkentsék. Amint azt a korábbi közleményekben kifejtettük, az eszközöket a politikának kell irányítania, ezzel biztosítva az általános koherenciát.

Ezenkívül nagyobb rugalmasság és előreláthatóság biztosításával az új keret lehetővé teszi, hogy a finanszírozási eljárások eredményesebbek és hatékonyabbak legyenek, és ezáltal csökkentik a politikai döntések és azok megvalósítása közötti átfutási időt.

A Tanácsot és a Parlamentet felkérik, hogy az alábbi 2. és 3. szakaszokban rögzítettek szerint fogadják el a javasolt rendeleteket az európai szomszédsági és partnerségi eszközre és a gazdasági együttműködési és fejlesztési együttműködési eszközre.

A Tanácsot felkérik, hogy az Európai Parlamenttel való konzultációt követően, az alábbi 1. és 4. szakaszokban rögzítettek szerint fogadja el az előcsatlakozási és stabilitási eszközöket.

[1] Bármely folyamatban lévő jogalkotási javaslatot csak abban az esetben folytatnak, ha a javaslat elfogadása a jelenlegi pénzügyi terv szerinti költségvetési előirányzatok végrehajtása szempontjából szükséges. A Bizottság kellő időben visszavonja azokat a javaslatokat, amelyeknek az elfogadása nem szükséges.

[2] E célokat a február 10-i közlemény részletezi

[3] A RELEX politikák körében jelenleg 91 költségvetési tétel szerepel. Ez nem tartalmazza más, forrásaikat a jelenlegi 4. fejezetből igénybe vevő politikák költségvetési tételeit.