ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
19.

megjegyzi, hogy ahogy a regionális politika és a strukturális alapok pozitív áttörést jelentettek az intelligens városokkal kapcsolatos stratégiák megvalósítása terén, úgy fontos szerepet tölthetnének be az SCC kidolgozása során is. A 2014. évi kohéziós politikák irányváltására vonatkozó javaslatok egyértelműen a városokra is összpontosítanak, többek között a Regionális Fejlesztési Alap keretében a fenntartható városfejlesztésre elkülönített összegek tekintetében. Tisztázni kell, hogy ezek az eszközök hogyan járulhatnak hozzá az intelligens városok megvalósításához, hogy ezáltal szinergiák jöhessenek létre, ami jobb rálátást nyújt a városfejlesztési kérdésekre, figyelembe véve egyúttal a környező vidéki területeket is;
7.

e vélemény a helyi és regionális önkormányzatok szempontjából legnagyobb jelentőséggel bíró alapokra összpontosít, és ezeken belül is elsősorban az európai strukturális és beruházási alapokra: az Európai Regionális Fejlesztési Alapra (ERFA), a Kohéziós Alapra, az Európai Szociális Alapra (ESZA), az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra (EMVA) és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra (ETHA). Emellett azonban arra is rámutat, hogy a HORIZONT 2020-hoz hasonló alapok is jelentős szerepet játszanak az európai, országos, regionális és helyi szinten meghatározott fejlesztési célok elérésében;
38.

egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy egy jól szabályozott bevándorlási politikának a jogilag rendezetlen migráció visszaszorítását szolgáló intézkedésekről is rendelkeznie kell. (5) Fontos ugyanakkor, hogy a jogilag rendezetlen migrációt és a rendezetlen jogállású migránsoknak nyújtott segítséget ne minősítsék bűntettnek, és hogy odafigyeljenek az emberkereskedelem potenciális áldozataira is. A helyi és regionális önkormányzatoknak mindig az éppen aktuális helyzetet kell kezelniük, és ez az alapjogokra való tekintettel azt is jelentheti, hogy a rendezetlen jogállású migránsok számára is nyújtanak szolgáltatásokat;
24.

Élni kell a már meglévő finanszírozási lehetőségekkel és struktúrákkal, beleértve a LIFE+ program keretében elérhető, kísérleti projekteket támogató eszközöket. Már most is eredményesen alkalmazzák az EBB-programot az energiahatékonyság növelését célzó intézkedések finanszírozására, és meg kellene vizsgálni annak lehetőségét, hogy hasonló programokat dolgozzanak ki a fenntarthatósággal kapcsolatos egyéb területeken is.
10.

emlékeztet arra, hogy az erdőalapú ágazat már most jelentős mértékben hozzájárul az EU jólétéhez, hiszen mintegy 3,5 millió munkahelyet biztosít csak a szekunder ágazatban. Megjegyzi továbbá, hogy vannak olyan régiók, amelyekben az ágazat fenntartható növekedéssel és munkahelyteremtéssel kapcsolatos lehetőségeit még nem érvényesítették teljes mértékben. A fenntartható erdőgazdálkodás, a kompetenciaszerzésre irányuló politikák, például az egész életen át tartó tanulás politikája, továbbá az új technológiák kutatásának és fejlesztésének a támogatása lehetővé teszi a foglalkoztatás növelését nemcsak az ágazat hagyományos szakmáiban, hanem a most kialakuló új szakmai tevékenységekben is;
15.

üdvözli az Európai Bizottság, nemzetközi ügynökségek és állami érdekeltek közti együttműködéssel kapcsolatos jelentős kezdeményezéseket, és azt ajánlja, hogy a szakpolitikai koordináció, az erőforrás-megosztás és a kezdeményezések – pl. a Healthy Cities, a WHO Regions for Health hálózata és az Age-Friendly Cities and Communities globális hálózat – népszerűsítése terén a legmagasabb szintű partnerséget alakítsák ki a WHO Europe-pal; emellett támogatja az illetékes uniós hivatalok munkaprogramjain keresztüli megerősített együttműködést;
39.

jó kiindulópontnak tartja azt is, hogy a diákok és a tanárok is hozzáférnek a szóba jöhető modern technikai eszközökhöz. Úgy látja, hogy a szélessávú internet-hozzáférés igen fontos ahhoz, hogy mindenki lépést tart(has)son. Az OECD jelentése is kimutatta, hogy a számítógép önmagában egyre kevésbé számít, az internetkapcsolat viszont egyre inkább. (3) A helyzetkép igen változatos, és nemcsak az egyes tagállamok között mutatkoznak különbségek. A hozzáférés terén jelentős eltérések vannak a tagállamokon belül is;
36.

arra biztatja a tagállamokat, hogy értékeljék az új makroregionális stratégiák létrehozását az érintett földrajzi terület közös kihívásainak és lehetőségeinek tükrében, figyelembe véve a társadalmi, gazdasági és területi kohézió elvét, és ezért kiemelt figyelemmel kezelve a vidéki térségeket, az ipari átalakulás által érintett térségeket és az olyan súlyos és állandó természeti vagy demográfiai hátrányban lévő régiókat, mint a legészakibb, rendkívül gyéren lakott régiók, valamint a szigeti, a határon átnyúló és a hegyvidéki régiók. A stratégia céljainak meghatározásába már a korai szakaszban be kell vonni a helyi és regionális önkormányzatokat, ahogyan az például a balti-tengeri régióra vonatkozó stratégia készítésekor is történt. Emellett arról sem szabad megfeledkezni, hogy a civil társadalmat be kell vonni ebbe a folyamatba. A helyi és regionális önkormányzatok, valamint a civil társadalom ismeretei a régió szükségleteiről és lehetőségeiről, valamint e hatóságok már meglévő együttműködési hálózatai is szilárd alapot nyújtanak a stratégia kidolgozásához és végrehajtásához;
35.

megjegyzi, hogy a digitalizálás révén, ideértve a virtuális szabadegyetemet (Massive Open Online Courses) is, a felsőoktatásban jelenleg hasonló szerkezeti átalakulás megy végbe, mint amely például a média működési környezetét is megváltoztatta. Fennáll a veszélye, hogy a felsőoktatás terén Európa lemarad a világ más régióitól, melyek az oktatás megújítása érdekében információs és kommunikációs technológiákra alapuló stratégiákba ruháznak be. Másrészről a helyi és regionális szereplőknek lehetőségük is van arra, hogy a felsőoktatási intézményekkel együttműködésben a digitális eszközökkel megújítsák az oktatási szektort. Ez jobb feltételeket teremtene az európai szereplőknek ahhoz, hogy megállják a helyüket a növekvő globális oktatási piacon, ugyanakkor lehetőséget is teremtene új munkahelyek teremtésére a felsőoktatási szektorban. A digitalizálást kiaknázó felsőoktatási intézmények a tudásháromszög (kutatás, innováció, oktatás) elvét alkalmazva hitelesebben tudnák megújítani régiójuk más ágazatait, és így segíteni a vállalkozásoknak az új munkahelyek teremtésében vagy az állami szektornak az e-kormányzat vagy e-szolgáltatások kifejlesztésében;
1.

méltatja az Európai Bizottság közleményét, amely szerint az egészségügyi rendszereknek az a feladatuk, hogy ne csak hosszabb, hanem jobb életet tegyenek lehetővé az emberek számára, hozzájárulva a polgárok egészségének javításához is. Az egyének egészségét – amennyiben egészség alatt nem csupán jó fizikai erőnlétet, hanem jó mentális közérzetet is értünk – az egészségügyi és betegellátási intézkedések mellett más tényezők is meghatározzák;
23.

kiemeli, hogy a tengeri környezetnek tisztának és egészségesnek kell lennie. Ennek megfelelően hivatalosan is figyelembe kell venni azt az elképzelést, hogy – amint az a Régiók Bizottságának egyik korábbi véleményében (1) is szerepel – terveket kell kidolgozni a tengerbe került katonai eredetű hulladékanyagok és vegyi anyagok eltávolítására, miközben a tengerekről és óceánokról szerzett ismereteket is fel kell használni tengeri környezetünk megtisztítására és helyreállítására, ez ugyanis hozzájárul biológiai sokféleségének és termékenységének biztosításához;
25.

hangsúlyozni kívánja, hogy a kikötők és repülőterek, valamint ezeknek a belső területekkel való összeköttetései fontos szerepet játszhatnak a nehézségekkel küzdő régiók fejlesztésének elősegítésében és a polgárok nagyobb városi központokkal való összeköttetésének megteremtésében is. A szigeteken és a legkülső régiókban élő közösségek számára például ezek az összeköttetések jelentik az egyetlen lehetséges közlekedési lehetőséget, és létfontosságúak a fennmaradásukhoz is, valamint ahhoz, hogy össze tudjanak kapcsolódni országuk, illetve az EU többi részével. A nehézségekkel küzdő régiókban működő kikötők és repülőterek ezért külön megfontolást érdemelnek az uniós szabályokon belül, nevezetesen a közbeszerzési és koncessziós szabályokban (ideértve a közszolgálati kötelezettségek alkalmazását is), valamint az EU-nak a kikötők, a légi közlekedés és az általános gazdasági érdekű szolgáltatások vonatkozásában az állami támogatásokat szabályozó jogszabályaiban;
34.

ezzel kapcsolatban arra kéri az Európai Bizottságot, hogy megfelelő módon vegye figyelembe a szigetek sajátosságait, amelyek szinte kizárólag a légi közlekedéstől függenek, mindezt nemcsak a turisták hozzáférésének megkönnyítése végett, hanem azon gazdasági tevékenységek érdekében is, amelyektől a fejlődésük függ és amelyek haszonnal járhatnak a turisztikai ágazat számára is (például a szén-dioxid-kibocsátásért a légi szektorra kivetett adó más típusú intézkedések meghozatala nélkül nem növelhető a szigetrégiókban, mivel itt a légi közlekedés kötött piacot jelent); ezeket a tényezőket többek között az egységes európai égbolttal és a repülőtereknek és a légitársaságoknak nyújtott állami támogatásról szóló uniós iránymutatással kapcsolatos vitákban is figyelembe kellene venni, lehetővé téve az ERFA számára a repülőtéri infrastruktúrákba történő beruházások finanszírozását.
8.

megismétli ezenkívül azt a kérését, hogy az Európai Bizottság a lehető legrövidebb időn belül bocsássa rendelkezésre az alábbiakat: a. konszolidált adatok a szubnacionális önkormányzatok által kapott pénzösszegekről; b. konszolidált adatok a fennálló kötelezettségvállalásokról költségvetési tételenként és programonként; c. a fennálló kötelezettségvállalások bontása nemcsak országonként, hanem a kedvezményezettek kategóriái szerint is (nemzeti hatóságok vs. szubnacionális hatóságok); d. a megosztott irányítás keretében végrehajtott uniós programok társfinanszírozásához a nemzeti és szubnacionális hatóságoktól származó pénzeszközök összege;
9.

hangsúlyozza, hogy a EUSAIR-hez határozott politikai irányításra van szükség, és hogy az adriai- és jón-tengeri térségre vonatkozó kezdeményezés (amelyben az érintett országok nyolc külügyminisztere is részt vesz) fontos koordinációs szerepet tölthet be ebben. Emellett egy többszintű kormányzási platformra is szükség van a EUSAIR-hez, a régiók és helyi önkormányzatok pedig kimagasló ismereteikkel segíthetik a projektek integrált makroregionális megközelítésre épülő megvalósítását;
6.

úgy véli, hogy a tengerparti és a tengeri területeknek még ezen felüli problémákkal is meg kell küzdeniük a katasztrófakockázatok csökkentése terén. Jobban ki vannak téve a tengerszint emelkedéséből, az óceánok felmelegedéséből, az árhullámokból, a tartós esőzésekből vagy bozóttüzekből eredő kockázatoknak, nehezebben közelíthetők meg és adott esetben a mentési munkálatok is nehezebben valósíthatók meg ezeken a területeken, mint máshol. Arra kéri az EU-t, hogy a part menti és a tengeri idegenforgalomra vonatkozó uniós stratégiában vegye figyelembe ezt a kiszolgáltatott helyzetet. A földrajzi és demográfiai kihívásokkal küzdő régióknak – így például a hegyvidéki területeknek és a különleges környezeti értékkel rendelkező területeknek – is nagyobbak az ilyen jellegű problémái; ezek jobban ki vannak téve az olyan természeti katasztrófák kockázatának, mint a földcsuszamlások, az erdőtüzek és az aszály, ami bonyolulttá teszi a megelőzési, védekezési és készenléti intézkedések alkalmazását;
47.

hangsúlyozza, hogy az európai közepes és nagyvárosokban a levegőminőség más okokból is komoly aggodalomra ad okot, a rossz levegőminőség ugyanis több ember haláláért felelős, mint a közlekedési balesetek, és így az idő előtti elhalálozás vezető környezeti oka az EU-ban. Emellett az asztma és más légzési problémák következtében az életminőségre is hatással van. A légszennyezés kieső munkanapokért és magas egészségügyi költségekért felelős, a leginkább érintettek az olyan sérülékeny csoportok, mint a gyerekek, az asztmások és az idősek. A túlzott nitrogénszennyezés (eutrofizáció) és a savas esők révén az ökoszisztémákat is károsítja. A levegőszennyezés közvetlen társadalmi költségei – a mezőgazdasági és épületkárokkal együtt – évi mintegy 23 milliárd euróra rúgnak, és a csak az egészségi következményekből fakadó külső költségeket 330-940 milliárd euróra becsülik (az EU GDP-jének 3-9 %-a);
17.

hangsúlyozza, hogy a hatékony és jól működő partnerség szilárdabb alapokon nyugvó és célzottabb, a társadalom különböző szintjei által támasztott követelményeknek és igényeknek megfelelő intézkedéseket is jelent. Ez hosszabb távon az alapok hatékonyabb felhasználásához is vezet. Az olyan országokban, ahol a partnerség nem kellően kidolgozott, és csak felületes jelleget ölt, az Európai Bizottságnak a partnerség megfelelő útra való tereléséhez a mechanizmusok vizsgálatában is segédkeznie kellene, és el kellene kerülnie a bonyolult megoldásokat, valamint az olyan túlzott és aránytalan adminisztratív terheket, melyek tovább késleltethetnék a strukturális és beruházási alapok felhasználását az EU területén;
11.

kiemeli, hogy ha 2020-ra sikerül megvalósítani a tengerek jó környezeti állapotát, akkor az jelentős gazdasági és életkörülménybeli előnyökkel jár a partközeli régiókban, de a partoktól távoli régiókban is, a kudarc viszont súlyos gazdasági hátrányokat is vonhat maga után. Ezért is fontos, hogy minden helyi és regionális önkormányzat részt vegyen az intézkedési programok kidolgozásában, és hozzá is járuljon ezekhez;
17.

Az előrehaladás hatékony ellenőrzése a világos célkitűzéseknél és célszámoknál kezdődik. Ennek során valóban figyelembe kell venni a különböző nemzeti sajátosságokat is, ahogyan azt az első közlemény is megállapítja. Ugyanakkor a közlemény azt is joggal megjegyzi, hogy „végül pedig keretet kell biztosítani a célok elérése érdekében végzett munkához, ideértve a mutatókat is, hogy az összes, különböző fejlettségi szinteken álló országban elinduljanak az egyetemes célok eléréséhez szükséges átalakulások.” A különbözőség tehát nem jelentheti a kötelezettségek alóli kibújást: a kihívások egymástól való kölcsönös függése ezt nem teszi lehetővé. Tehát a horizontális elszámoltathatóság kiforrott formájára van szükség az egyes országok között.
43.

határozottan üdvözli az ilyen jellegű kezdeményezéseket, és arra kéri az Európai Bizottságot, de az illetékes tagállami hatóságokat is, hogy dolgozzanak ki hasonló projekteket, amelyekbe partnerként be kell vonni a helyi és regionális önkormányzatokat is;
17.

hangsúlyozza, hogy a zöld gazdaság sikerének öt kulcsa van: 1) a csökkentés, azaz a nyersanyagfogyasztást és az energiafelhasználást minden téren csökkenteni kell; 2) a tiszta energiák alkalmazása a külső függőség és a kibocsátások csökkentése és a munkahelyteremtés érdekében; 3) a hatékonyság, azaz a nyersanyagokat és az energiát a termékek és szolgáltatások teljes értéklánca mentén hatékonyabban kell felhasználni; 4) a hálózatépítés és a bevált gyakorlatok megosztása, azaz a tagállamok és az ágazatok közti tapasztalatcsere lehetőséget ad a zöld termékek és szolgáltatások kínálatának bővítésére az EU-n kívüli piacokon is; valamint 5) a finanszírozáshoz való hozzáférés, azaz mindenképpen gondoskodni kell a finanszírozás hozzáférhetőségéről és a bürokrácia csökkentéséről, és az is fontos, hogy a finanszírozási kérelmek egyszerűek, érthetőek és más üzletágakban is felhasználhatóak legyenek;
6.

megjegyzi, hogy a többszintű kormányzás elképzelését, ahogy azt az EU számára, de azon túlmutatóan az Európa Tanácshoz tartozó térség számára is kidolgozták, az inspirálta, hogy lezajlott és továbbra is folyamatban van egy szükséges evolúció, amelynek során az EU-ban a „kormányzás” terén a felülről lefelé haladó („top down”) modellről egy inkluzívabb modell felé mozdulunk el, ennek keretében pedig összeérnek az alulról felfelé („bottom up”) és a felülről lefelé („top down”) haladó kezdeményezések, és tartalommal töltjük meg a szubszidiaritás két dimenzióját: a „vertikálisat” – megerősítve a regionális és helyi választott képviselők részvételét, közös felelősségét és partnerségét, illetve a „horizontálisat” – minden szakpolitikai területen közös felelősséggel ruházva fel a társadalom egyéb (társadalmi-gazdasági, oktatási, egészségügyi, kulturális) szereplőit, akik ezt magukra is vállalják. A „többszintű kormányzás” többszereplős és többszintű kormányzást jelent. A regionális és helyi közigazgatás nap mint nap szembesül olyan nemzeti és európai szintű eseményekkel, intézkedésekkel és hatásokkal, melyek számos területen meghatározzák a cselekvési lehetőségeket az egész földrészen, sőt az egész világon. A jogállamiság az Európai Unió szervezetében is több szintet fog át, és ezért a szintek közötti kölcsönhatások tekintetében is védelemre szorul. Az esélyegyenlőség, majd végül a társadalmi beilleszkedés politikája figyelembe veszi a globalizáció konkrét valóságát és az ebből a foglalkoztatási esélyek és a jóléti állam szolgáltatásaihoz való hozzáférés tekintetében adódó kihívásokat. Minden tagállami rendszernek megvan a maga előtörténete és modellje, de egyre inkább körvonalazódnak a transznacionális minőségi követelmények. Végül létrejön az alapjogok, köztük a szociális jogok európai térsége, amely többrétegűségre és horizontális keresztkötésekre támaszkodik;
7.

számos tanulmány alapján úgy véli, hogy a közkiadások hatékonysága inkább a hatékonysággal és a gondos gazdasági irányítással függ össze (3), semmint a makrogazdasági tényezőkkel. Úgy véli továbbá, hogy az állami intézkedések minősége meghatározó szerepet játszik abban, hogy a kohéziós politika mennyire tudja befolyásolni a gazdasági növekedést. Utal arra is, hogy a „hatos csomagban” szereplő rendelkezések már most is komoly szankciókat helyeznek kilátásba arra az esetre, ha valaki nem tartja be a makrogazdasági stabilitásra vonatkozó szabályokat. Kétségei vannak ezért azzal kapcsolatban, hogy mennyire hatékonyak azok a szankciók, melyek keretében megvonják a strukturális alapokból származó támogatásokat, hiszen ezzel ráadásul kétszeresen büntetnék ugyanazt a hibát;
42.

üdvözli, hogy most először egy kkv-knak szentelt fejezet is belekerül egy uniós szabadkereskedelmi megállapodásba, és hogy a TTIP célul tűzi ki, hogy a kkv-k számára megkönnyítse a két piachoz való hozzáférést, valamint hogy támogassa kereskedelmi és beruházási tevékenységeiket az Atlanti-óceán mindkét oldalán, elsősorban az alábbiak révén: a kkv-k számára a legnagyobb terhet jelentő nem tarifális akadályok felszámolása, a jogbiztonság javítása – különösen a szolgáltatási ágazatban működő kkv-k számára –, valamint a szellemi tulajdonjogok és az iparjogvédelmi jogok erősítése és védelme, ami szintén előnyös a kkv-k számára is;
9.

úgy véli, hogy az egészségügyi és betegellátás, illetve a lakossági jólét javítására irányuló erőfeszítések sikeréhez az is szükséges, hogy a polgárok nagyobb beleszólást kapjanak, illetve nagyobb mértékben vonják be őket az egészséggel, illetve az egészségügyi és betegellátással kapcsolatos kérdésekbe. Az m-egészségügy alapvető ahhoz, hogy biztosítani lehessen mindazokat az egészségügyi és betegellátással kapcsolatos információkat és meg lehessen erősíteni azon döntések közös meghozatalát, amelyek révén a polgárok jobban nyomon követhetik saját egészségügyi adataikat, jobban karbantarthatják egészségüket, illetve szükség esetén jobban kezelhetik betegségüket. A családtagok és más érintettek is új lehetőségeket kapnak ahhoz, hogy hozzátartozójuk egészségét, valamint az egészségügyi és betegellátással, illetve a szociális gondozókkal való kapcsolattartást illetően a beteg beleegyezésével részt vegyenek, tájékozódjanak és tevékenyen közreműködjenek;
15.

úgy véli, hogy az Európai Tanács 2012. decemberi következtetéseiben szereplő azon ajánlás, hogy „a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága keretében ki lehet aknázni azokat a lehetőségeket, amelyeket a jelenlegi uniós költségvetési keret biztosít a közpénzből finanszírozott termelőberuházások iránti igényeknek és a költségvetési fegyelemre vonatkozó célkitűzéseknek az összeegyeztetésére” (11), amelyet nem követtek, továbbra is igen aktuális, ahogy azt az EKB elnöke is kiemelte 2014. augusztus 22-én, amikor leszögezte, hogy „Mivel az euróövezetet 2010 óta sújtja, hogy a költségvetési politika – különösen más jelentős, fejlett gazdaságokkal összehasonlítva – kevésbé áll rendelkezésre hatékony eszközként, […] az általános politikai alapállás szempontjából hasznos volna, ha a monetáris politika mellett a költségvetési politika is nagyobb szerepet játszhatna, és a konkrét kiindulási feltételeinket és a jogi korlátokat figyelembe véve úgy vélem, hogy erre van is lehetőség”;
53.

véleményeiben ipari strukturális reformok bevezetését sürgette, és hangsúlyozta a társadalom és a vállalkozások reagáló képességének jelentőségét a globalizáció és a digitalizálás teremtette új versenykörnyezetben. Ezek az ajánlások ugyanakkor a szükséges készségek szintjét emelő intézkedésekhez, az összhatást hangsúlyozó életciklus-szemlélethez és az éghajlat-változási célokhoz is kapcsolódnak. Néhány példa: a. a tényleges politikai prioritásnak tekintett iparpolitikát az uniós integráció egyik pillérévé kell tenni, és ugyanolyan szilárd politikai elkötelezettségben kell részesülnie, mint ami a kohézió, az infrastruktúrák vagy a mezőgazdaság esetében nyilvánul meg; a készségek és a változások előretekintő tervezését minden szinten az ipari stratégia lényeges elemének kellene tekinteni (4). Az EU-nak pénzügyi támogatásban kellene részesítenie azokat a régiókat, amelyek innovatív eszközöket vezetnek be az előrelátó változásmenedzsmenthez; b. az átfogó megközelítés az új tartós anyagok és alapanyagok fejlesztéséhez is komoly esélyt jelent, valamint hozzájárul az Európa 2020 stratégiában lefektetett CO2-csökkentési célkitűzések eléréséhez.Az életciklus következetes figyelembevétele már a termék (a véleményben: gépjármű) tervezésekor megkezdődik, végigkíséri a termelési folyamat során a környezeti szempontból fontos valamennyi hatást, és magába foglalja a termék használatának szakaszát is, valamint végül az újrahasznosítást, illetve a későbbi újrafelhasználásra való előkészítést is (5);
4.

továbbra is támogatni kívánja a makroregionális stratégiák kidolgozását és végrehajtását, amint ez a makroregionális stratégiák hozzáadott értékéről szóló véleményében (2) is megfogalmazásra került, és hangsúlyozza, hogy a meglévő makroregionális stratégiák többletértékét már politikai és stratégiai szempontból is elismerik (3);
14.

úgy gondolja továbbá, hogy a különböző információs rendszerek közötti kapcsolatok létrehozásakor nemcsak a rögzített menetrendek kínálta statikus információkra kellene támaszkodni, hanem azokra a széles körű lehetőségekre is, melyeket a GNSS-rendszerekből – köztük a Galileo európai navigációs rendszerből – érkező információk fognak kínálni. Így ezekkel a kizárólag statikus adatokat kezelő rendszerekkel intelligens rendszereket lehet majd létrehozni, amelyek a forgalomnak és a szállítók kapacitásainak aktuális állapotára reagálnak. Ezek a rendszerek ezután nemcsak az utasok számára tudnak majd a közlekedés helyzetére vonatkozó valós idejű információkat rendelkezésre bocsátani, és számukra más lehetőségeket felkínálni, hanem szélesebb körű pillanatnyi információkat tudnak majd a tömegközlekedési és egyéni szállítási szolgáltatóknak is nyújtani, hogy azok gyorsan reagálhassanak az adott helyzetre. Az egymással összekapcsolt információs rendszerek létrehozásához pontosan a meglévő helyi és regionális rendszereknek a dinamikus közlekedési információ hasznosítására való képessé tétele, illetve ezáltal jobb minőségű rendszerekké alakítása kellene, hogy megadja a döntő lökést. A dinamikus közlekedési információ megszerzéséhez előnyös a meglévő Galileo európai navigációs rendszer használata, amely más hasonló rendszerektől eltérően még meghatározott minőségű lokalizációs jellel is kínál szolgáltatást. Ezeket az információkat, amelyek elengedhetetlenek a modern közlekedésirányításhoz, nemcsak a szállítók, hanem a multimodális közlekedés terén alkalmazott információs rendszerek, továbbá a nemzeti, helyi és regionális hatóságok is fel tudják használni. Utóbbiak különféle alkalmazásokon keresztül tudják az adatokat felhasználni, hosszú távú tervezési (például menetrendek, útvonalak stb.), stratégiai döntéshozatali és válságkezelési célokra;