Az információcsere volumene az idő előrehaladtával növekedett, 2015 és 2016 között kétszeres növekedés volt tapasztalható. A 2017. év első felére vonatkozó információcsere-adatok alapján a növekvő tendencia folytatódott. Ezt erősíti meg a jelentések mennyisége is, amely a tagállamok által a bilaterális információcserére használt titkosított adatcsatornákból nyerhető ki: 2017-ben is pozitív tendencia figyelhető meg az átadott adatok mennyisége terén.

Mivel az első információcserére 2017 szeptemberében került sor, 2017-ben a DAC2 információk felhasználásának mértéke nem érte el a DAC1 információkét. Kilenc ország arról számolt be, hogy a DAC2 keretében kapott információkat nem használja fel. Közülük öt ország – Bulgária, Luxemburg, Málta, Németország, és Szlovákia – ugyanebben az évben nem használta fel a DAC1 információkat sem. Olaszország – a DAC1 információkat felhasználó kevés ország egyike – arról számolt be, hogy a DAC2 információkat csak szemléletformáló kampányok céljából használja fel.

Az automatikus információcsere legfőbb előnye, hogy az adóhatóságok olyan hasznos információkat kapnak, amelyek segítik őket a határokon átnyúló adócsalás, adókijátszás és adóelkerülés elleni küzdelemben. Nagy a kockázata annak, hogy véletlenül, illetve szándékosan kimaradnak az információcseréből azok a jövedelmek vagy eszközök, amelyeket harmadik felek, például munkáltatók vagy bankok, nem nemzeti szinten jelentenek. Mivel a külföldi forrású jövedelmeket és eszközöket kizárólag az adófizető jelenti a lakóhelye szerinti országban, az adófizetők jogkövető magatartása tekintetében ez a terület kockázati tényezőnek tekinthető .

Ugyanakkor az automatikus információcsere előnyeinek a többlet-adóbevétel tekintetében való számszerűsítése terén a tagállamok visszatérő jelleggel azt hangsúlyozzák, hogy mennyire nehéz a külföldről kapott adóadatok közvetlen monetáris előnyeinek meghatározása, hiszen a külföldről kapott adóadat a legjobb esetben is a többlet adóbevételek meghatározásához felhasznált információknak csak egy részét alkotja, vagy lehet, hogy szóban forgó összeg egyáltalán nem is jelent többlet-adóbevételt. Elmondható, hogy az adóösszegek helyessége már önmagában is az automatikus kötelező információcsere értékes előnye, de nem jelent szükségszerűen többlet adóbevételt. Ezen túlmenően az egyes adófizetőkre vonatkozó teljes információcsomag részeként külföldről automatikusan beérkező adatoknak az is a szerepük, hogy biztosítsák a kockázatos, illetve a jogszabálykövető adófizetői profil teljes körű felépítését. Végezetül, további fontos előny, hogy az átadott információk növekvő mértékű várható felhasználása visszatartja az adófizetőket a jogsértéstől.

A más tagállamok által automatikus információcsere keretében megkapott adatok felhasználásával a tagállamok tudomást szerezhettek arról, ha egyes adófizetők a jövedelmeikről nem teljes körűen számoltak be.

Az adófizetők jogkövető magatartásának javulása miatti előnyök tekintetében öt tagállam (Belgium, Észtország, Finnország, Lengyelország és Szlovénia) ki tudta számítani a DAC1 információk felhasználásából eredő monetáris nyereséget.

12. táblázat: Növekvő adóbevételek a DAC1-gyel kapcsolatos tevékenységek hatására (‘000 EUR)

Észtország, Lengyelország és Szlovénia tekintetében egy évet meghaladó időszakra vonatkozó adatok állnak rendelkezésre. Nyilvánvaló, hogy az idő előrehaladtával az előnyök egyre jelentősebbek. Ez azzal magyarázható, hogy az adóhatóságok egyre hatékonyabban használják fel az információcsere keretében kapott adatokat. Belgium, Lengyelország és Szlovénia esetében – amely országok DAC1 információkategóriánként szolgáltattak adatokat – gyakorlatilag valamennyi előny abból származott, hogy a munkaviszonyból és nyugdíjból származó jövedelmek tekintetében a DAC1 információk alapján ellenőrizték a jogszabályok betartását, vagyis azt, hogy az adófizetők a szóban forgó külföldi jövedelmeket szerepeltetik-e a bevallásaikban. Belgium és Finnország esetében az előnyök az adóalap növekedése formájában jelentkeztek. További tényleges bevételnövekedés nem ismeretes, de ilyen bevételek minden bizonnyal hozzájárulnak az adóalap egészének növekedéséhez. Belgium, Észtország, Finnország és Szlovénia a költségeknél magasabb összegű számszerűsített előnyökről számolt be . Például Belgium 9 100 000 EUR összegű DAC1 költségről számolt be, ugyanakkor az adóalap 289 470 000 EUR további (be nem vallott) jövedelemmel növekedett. E be nem vallott jövedelem 10 %-os kulccsal való adóztatását feltételezve az adóbevétel 28 947 000 EUR-val növekedne. A DAC2 és a DAC3 esetében nem áll rendelkezésre információ arról, hogy milyen mértékű előnyökkel járt a kapott adatoknak a jogszabályok betartásának ellenőrzésére való felhasználása, mivel e jelentés és az első ízben 2017-ben végrehajtott DAC2 és DAC3 információcsere között csak rövid idő telt el.

Rátérve a jogsértéstől való visszatartás tekintetében jelentkező előnyökre, a becslések azt mutatják, hogy a közös jelentéstételi standard (amelyet az EU-ban a DAC2 vezetett be) jelentős visszatartó erővel bírt. A Globális Fórum szerint a közös jelentéstételi standard hatására végzett önkéntes adóbevallási és adóvizsgálati tevékenységek következtében az adóbevételek közel 85 milliárd EUR-val növekedtek . Ez az adat azonban a közös jelentéstételi standard egészére vonatkozik, és nem csak a DAC2 keretébe tartozó, unión belüli információcserére. A DAC2 és a közös jelentéstételi standard miatti előnyök (és költségek) szétválasztásának nehézségei ellenére meg kell jegyezni, hogy az érintett összegnek még egy nagyon kis hányada is – például 1 milliárd EUR – sokkal jelentősebb, mint az adóhatóságok vonatkozásában jelentett költségek összege.





6.KÖVETKEZTETÉSEK ÉS JÖVŐBENI FELADATOK

Ebből a jelentésből három fő következtetés adódik.

Először is a tagállamok felismerték, hogy az automatikus információcsere útján kapott adóügyi információk különféle módokon használhatók fel. Az adóhatóságok az információkat elsősorban kockázatértékelésre és a személyi jövedelemadó megállapítására használják fel. Mindazonáltal több tagállam – még ha hasznosítja is a kapott információkat – csak korlátozott mértékben él ezzel a lehetőséggel.

Másodszor az automatikus információcsere a tagállamok részéről jelentős fejlesztési ráfordításokat tett szükségessé, és még ha az ismétlődő költségek szintje alacsony is, az információcsere működtetése minden évben költségekkel jár. Az automatikus információcsere legfőbb előnyének az adófizetők jogkövető magatartásának javulása és jogsértéstől való visszatartása tekinthető. Ugyanakkor az automatikus információcsere előnyeit az adóbevételek növekedése tekintetében nehéz számszerűsíteni.

Harmadszor a tagállamok gyakran olyan információkat küldenek, amelyek nem tartalmazzák a küldött és a nemzeti szinten elérhető információk automatikus egymáshoz rendelését lehetővé tevő azonosító elemek teljes körét. A jövőbeni feladatok tekintetében két fő fejlesztendő terület azonosítható:

Az információk minőségének javítása

Az automatikus információcsere hatékonyabb alkalmazásával a tagállamok uniós szinten elősegíthetnék az adófizetők jogkövető magatartásának javulását, és egyenlő feltételeket biztosíthatnának mind a nemzeti szinten működő, mind a határokon átnyúló jellegű tevékenységeket folytató adófizetők számára. A nagy tömegű információk hatékony felhasználásához két fő feladatot kell elvégezni: