A laza makrogazdasági politika fűti a gazdaságot. A keresletélénkítés előmozdítja ugyan a termelékenység növelését célzó beruházásokat, de a konjunktúraciklus érett szakaszában új egyensúlytalanságok kialakulásához vezethet. A munkaköltségek továbbra is a termelékenységnél gyorsabban növekednek, emelve az inflációt. A gazdaság külső többlete csökken, mivel a gyengülő export nem tudja teljes mértékben ellensúlyozni a dinamikus importnövekedést. Az állami beruházások jelentős növekedése súlyosbítja az építőipar kapacitáshiányát, ami költségtúllépésekhez és a projektek késéséhez vezet, továbbá hozzájárul a lakásárak gyors emelkedéséhez. A tartósan kedvező finanszírozási feltételek beruházási lehetőséget teremtenek, ám a bőséges pénzügyi források hatékony felhasználása egyúttal kihívást is jelent. A makrogazdasági politika most azzal a kihívással szembesül, hogy a gazdaság következő lassulása előtt visszanyerje a mozgásterét.

A magyar gazdaságot erős ciklikus fellendülés támogatja. A háztartások és a vállalkozások jelenleg bepótolják a korábbi évek során elhalasztott fogyasztási kiadásokat és beruházásokat, ami a gazdaság gyors bővülését eredményezi. Egymást erősítő hatások alakultak ki a háztartások jövedelme, a lakáspiac és a hitelezés között, ami további lendületet ad a gazdaságnak. E környezet lehetőséget biztosít a jól megtervezett beruházások végrehajtására. A foglalkoztatás új történelmi csúcsra emelkedett, köszönhetően a munkaerő iránti erőteljes keresletnek, és azoknak a szakpolitikai intézkedéseknek, amelyek lehetővé teszik, hogy az emberek növekvő hányada vállaljon munkát. A munkaerőhiány és a jelentős minimálbér-emelések következtében a bérek gyors ütemben emelkednek. A gazdasági növekedéshez hozzájárult a prociklikus költségvetési élénkítés is, ami a saját forrásokból finanszírozott állami beruházások növekedésén és az uniós források felhasználásán keresztül valósult meg. A monetáris politika is élénkítő hatású volt a minden korábbinál alacsonyabb reálkamatlábakon és a forint fokozatos leértékelődésén keresztül.

A növekedés várhatóan lassul, ahogy a konjunktúraciklus a végéhez közeledik. Az előrejelzések szerint a GDP növekedése a 2018. évi közel 5 %-os ciklikus csúcsértékről 2019-ben 3,4 %-ra, majd 2020-ban 2,6 %-ra mérséklődik (lásd az 1.1. ábrát). Miután a tartós fogyasztási cikkek és a beruházási javak iránti felhalmozódott kereslet kielégül, a belső kereslet visszafogottabb ütemben fog növekedni. A kapacitáskorlátok is egyre fokozottabban jelentkeznek, különösen az építőiparban. Végül az előrejelzések szerint a költségvetési politika prociklikussága is csökken.

2018-ban tovább gyorsult a gazdasági növekedés, amelyet a prociklikus költségvetési és monetáris ösztönzők is támogattak. A költségvetési expanzió az állami beruházások, az uniós források előlegei és a közigazgatási béremelések formájában nyilvánult meg. A monetáris ösztönzőket a negatív reálkamatlábak és a forint leértékelődése biztosították. A munkaerőpiac, a lakáspiac és a hitelezés önerősítő dinamikája is hozzájárult a gazdasági fellendüléshez. Ugyanakkor a gyengébb külső kereslet visszafogta az export növekedését.

A természeti erőforrásokkal való gazdálkodás hiányosságai hátráltatják a fenntartható növekedést. Az energiahatékonyság továbbra is alacsony, különösen a lakóépületek tekintetében. A megújuló energiaforrások használata bővül, de van még tér a további növekedésre. A légszennyezés és a vízminőség továbbra is kihívást jelent, és a hulladékok újrafeldolgozása sem kellőképpen fejlett. Magyarország ki van téve az éghajlatváltozással kapcsolatos kockázatoknak, különösen az aszályoknak és áradásoknak. Ezek a problémák további beruházásokat és az intézményrendszer fejlesztését igénylik.

A foglalkoztatási politikáknak befogadóbb munkaerőpiacot kell létrehozniuk. A nemek és a készségcsoportok közötti foglalkoztatási és bérkülönbségek az EU többi részével összehasonlítva továbbra is jelentősek. Az egyedülálló, alacsony jövedelmű keresők adóterhe továbbra is magas, annak ellenére, hogy a közelmúltban csökkentették a munkáltatói járulékokat. A kiszolgáltatott csoportok – köztük a romák és a fogyatékkal élők – munkaerőpiaci eredményei gyengék. A közmunkaprogram mérete jelentősen csökkent, de még mindig túl nagy, és a program nem kellő hatékonysággal tereli a résztvevőket az elsődleges munkaerőpiac felé. A munkanélküliek és inaktívak álláskeresését és képzését segítő egyéb szakpolitikák nem eléggé célzottak. A közelmúltban hozott intézkedések célja a nyugdíjba vonult munkavállalók ismételt bevonása a munkaerőpiacra, és a túlórázás növelése.

A termelékenység növekedése továbbra is mérsékelt. A termelékenység növekedése egy évtizede elmarad Magyarország regionális versenytársaiétól. Továbbra is jelentős különbségek vannak a nagyobb, tőkeigényesebb külföldi cégek, valamint a kisebb, munkaigényesebb hazai vállalkozások között. Csak kevés vállalkozás innovál, ami a vállalkozói kultúra és a termékpiaci verseny gyengeségét tükrözi. Az állami kutatás-fejlesztési kiadások alacsony szintje kedvezőtlenül hat a kutatási és innovációs rendszerre. A vezetők és munkavállalók készségszintje nem elég magas ahhoz, hogy biztosítsa a hatékony üzleti gyakorlatok, például a digitalizáció terjedését.

A folyó fizetési mérleg többlete olvadozik, de a nettó finanszírozási képesség az uniós források beáramlásának köszönhetően továbbra is pozitív. A kereskedelmi mérleg a növekvő importkereslet és a gyengülő export miatt romlik. A jövedelemmérleg várhatóan szintén enyhén romlani fog, főként a Magyarországon működő külföldi tulajdonban lévő vállalatok jövedelmezősége és a munkajövedelem-mérleg romlása miatt, mely utóbbit az okozza, hogy a fellendülő gazdaság egyre több munkavállalót vonz be a szomszédos országokból. 2019–2020-ban a folyó fizetési mérleg várhatóan csaknem egyensúlyban lesz, ami még mindig magasabb, mint a gazdasági fundamentumok által indokolt középtávú pozíció (Európai Bizottság, 2018a). Ágazati szempontból az alacsonyabb folyó fizetési mérleg mögött a magánberuházások növekedése húzódik meg, amit csak részben ellensúlyoz az alacsonyabb nettó állami hitelfelvétel. Mivel az uniós források fokozottabb felhasználása a jövőben is támogatja a tőkemérleget, a külső finanszírozási pozíció továbbra is pozitív marad.

A termelési költségek emelkedése és az erőteljes kereslet fűti az inflációt. A növekvő üzemanyag- és élelmiszerárak miatt a fogyasztóiár-infláció 2018-ban a központi bank 3 % ± 1 százalékpontos célsávjának középértéke közelébe emelkedett. Az infláció az említett volatilis elemeket figyelmen kívül hagyva is növekszik, különösen a munkaerő-igényes szolgáltatási kategóriákban. Egyéb mutatók is az árnyomás erősödésére mutatnak. A GDP-deflátor 2018 harmadik negyedévében 5 %-kal nőtt, míg az építőipari árak éves növekedési rátája 2018 őszén 10 % fölé gyorsult.

Az általánosan kedvező gazdasági helyzettel párhuzamosan tovább javult a magyarországi munkaerőpiac teljesítménye. A 20 és 64 év közöttiek aktivitási rátája 2017-ben elérte a rekordnak számító 76 %-ot, miután 2009 óta folyamatosan növekvő pályán volt (lásd az 1.3. ábrát). A bővülés, amelyet a nyugdíjkorhatár fokozatos emelése és a nyugdíjba vonulás utáni foglalkoztatást élénkítő adózási ösztönzők is támogatnak, a közeljövőben is folytatódhat (lásd a 3.2. és 3.3. szakaszt). A munkanélküliség, ideértve a tartós és az ifjúsági munkanélküliséget is, a válság előtti szint alá csökkent, és az előrejelzések szerint tovább mérséklődik.

Az új exportkapacitások csillapítják a nemzetközi lassulás hatásait, de kiszolgáltatottabbá teszik Magyarországot a nemzetközi kereskedelem zavarainak. A világgazdaság fékező ereje lassítja az exportnövekedést. Az exportpiaci részesedés továbbra is nő, köszönhetően a jelentős kapacitásnövekedésnek. Az új exportkapacitások azonban olyan ciklusérzékeny ágazatokra koncentrálódnak, mint a vegyipar, az autógyártás és a közlekedés. Ezért bevezetésük időzítése és a piaci részesedés várható bővülése a nemzetközi üzleti ciklus állapotától is függhet. A gépjárműipar 2017-ben már a bruttó hozzáadott érték 4,9 %-át tette ki, a bemeneti kapcsolatokat is figyelembe véve pedig több mint 7 %-át. A gépjárműipar és beszállítói egyre fontosabb szerepe kockázatot jelent a magyar gazdaság számára, mivel ezeket az ágazatokat különösen érzékenyen érintik a globális kereskedelmi viták, valamint a technológiai és szabályozási változások.

A regionális egyenlőtlenségek továbbra is jelentősek, bár némi konvergencia tapasztalható. A főváros kiugróan fontos szerepet játszik a gazdaságban, a népesség 18 %-a és a GDP 36 %-a ide összpontosul. Az egy főre jutó jövedelem Budapesten 36 %-kal meg is haladja az uniós átlagot. A fővárost a sokkal kevésbé fejlett Pest megye veszi körül, amelynek jövedelmi szintje az uniós átlag 54 %-án állt meg, és amely egy prosperáló ingázási övezetre és egy gondokkal küszködő hátországra osztható. A fennmaradó régiók közül a Nyugat-Dunántúl és a Közép-Dunántúl viszonylag fejlettebb. Az elmúlt évtizedben e régiók által tapasztalt gyorsabb jövedelemkonvergencia a feldolgozóiparba történő jelentős közvetlen külföldi befektetések eredménye volt. A fennmaradó négy régió az EU egészében a legkevésbé fejlett régiók közé tartozik, és esetükben az elmúlt évtizedben gyakorlatilag egyáltalán nem volt konvergencia (lásd az 1.11. ábrát). Munkaerő-állományuk több mint 10 %-át még mindig a mezőgazdaságban foglalkoztatják, ipari termelékenységük pedig jelentősen elmarad az országos átlagtól. E régiókban viszonylag gyenge a humántőke-ellátottság és elmaradott a közlekedési infrastruktúra. Fennmaradtak a jövedelmi különbségek a városi és a vidéki területek között is. Az egy főre jutó jövedelem jelentősen alacsonyabb a vidéki területeken, mint a városi területeken (az uniós átlag 45 %-a, illetve 141 %-a), és a köztük lévő különbség európai összehasonlításban is magas (Európai Bizottság, 2017a).

A gazdasági ciklus jelenlegi szakaszában a beruházások magas szintje elősegíti a termelékenység növekedését. A következő néhány évben a munkatermelékenység a pénzügyi válság óta a leggyorsabb ütemben fog növekedni, bár még mindig kissé lassabban, mint a válság előtti időszakban (lásd az 1.10. ábrát). A beruházások révén történő technológiai korszerűsítés a teljes tényezőtermelékenység becsült növekedését is növelheti. A hosszú hitelállomány-leépítési időszak után a hitelezés élénkülése elő fogja segíteni a nagy növekedési potenciállal rendelkező vállalatok fejlődését (Duval et al., 2017). A tartósan könnyű vállalati finanszírozási feltételek azonban kockázatokat is teremtenek, mivel a hitelek aránytalan mértékben áramlanak a több biztosítékkal rendelkező, de nem szükségképpen termelékenyebb vállalkozásokhoz, és így a tőke nem megfelelő allokációját eredményezik (Cecchetti-Kharroubi, 2015; Gopinath et al., 2017; lásd még a 3.2. szakaszt).

A 2016. évi országjelentés és részletes felülvizsgálat úgy ítélte meg, hogy Magyarországon már nem tapasztalható makrogazdasági egyensúlyhiány. 2016 óta erőteljes gazdasági fellendülés tapasztalható. Az évtized eleje óta jelentősen csökkent a külső egyensúlyhiány, és csökkent az államadósság is. A nettó nemzetközi befektetési pozíció mutatói gyorsan javultak. A közelmúltban azonban több jel is arra utal, hogy a gazdaság túlfűtötté válik, és ez indokolttá teszi a szoros nyomon követést.

Az adózás és a közbeszerzések digitalizálása javította az üzleti környezetet. Magyarország az európai szemeszter kezdete óta minden évben kapott ajánlást az üzleti környezet javítása céljából. Az ajánlások több területre vonatkoznak, többek között az alábbiakra: adminisztratív teher; a közbeszerzés; a jogalkotási folyamat; a verseny; a szabályozási környezet; valamint a korrupció. Az összetett adórendszer és a magas megfelelési költségek továbbra is kihívást jelentenek a vállalkozások számára, de a kormányzat a digitalizációra építve több ígéretes intézkedést fejlesztett ki. A hatóságok az átláthatóság javítása és a verseny fokozása érdekében a közbeszerzések terén e-közbeszerzési rendszert vezettek be.

A közelmúltbeli intézkedésekkel kiterjesztették a Költségvetési Tanács megbízatását, de elemzési feladatköre továbbra is szűk. 2018 júliusában módosították a gazdasági stabilitásról szóló törvényt, a Tanács megbízatása így már a nominális és strukturális költségvetési egyensúllyal kapcsolatos hazai szabályok betartásának ellenőrzésére is kiterjed. Ez azt jelenti, hogy a költségvetési keretrendszerekről szóló irányelv előírásainak megfelelően a Költségvetési Tanácsnak ellenőriznie kell az összes számszerű nemzeti szabály betartását. A jogszabályok módosítását megelőzően, még 2018 júniusában a Tanács saját kezdeményezésére első alkalommal adott ki véleményt a 2017. évi költségvetés végrehajtásáról, és abban utólagosan értékelte a hatályos hazai szabályok betartását is. E reformok a helyes irányba mutatnak, de továbbra is egyensúlytalanság áll fenn a Költségvetési Tanács – különösen az éves költségvetési cikluson kívüli költségvetési kérdéseket érintő – szűk elemzési hatásköre és az alkotmányban rögzített vétójoga között.

Magyarország adósságrátája 2011 óta csökken, de egy közepes jövedelmű országhoz képest még mindig magas. A ráta 2017-ben is csökkent, 73,3 %-ra, ami a 2011. évi csúcsértékhez képest több mint 7 százalékpontos javulásnak felel meg. Az adósságcsökkenés kezdetben az egymást követő elsődleges többleteknek volt köszönhető, de 2017 óta elsősorban a magas nominális GDP-növekedésre vezethető vissza. A csökkenést a kötelező, második pillérbe tartozó magánnyugdíjrendszer eszközeinek államosítása is támogatta (a GDP mintegy 10 %-ának megfelelő mértékben). A devizában denominált adósság átértékelése 2011 és 2017 között a GDP 4,9 %-ának megfelelő mértékben növelte az adósságrátát. Ugyanebben az időszakban a központi bank devizaműveletekből eredő kumulatív nyeresége a GDP mintegy 4 %-át tette ki, amelyből 0,2 %-ot használtak fel adósságcsökkentésre.

Az erős gazdasági fellendülésnek köszönhetően nőtt a foglalkoztatás és a bérek szintje, ez azonban nem érintette egyenletesen valamennyi társadalmi csoportot. 2018 harmadik negyedévében a 20–64 éves korosztály foglalkoztatási rátája elérte a 74,6 %-ot, a munkanélküliségi ráta pedig 3,8 %-ra esett vissza. A nemek és a készségcsoportok közötti foglalkoztatási és bérkülönbségek uniós összehasonlításban azonban továbbra is jelentősek. A különböző kiszolgáltatott csoportok – köztük a romák és a fogyatékossággal élők – munkaerőpiaci eredményei gyengék. A közmunkaprogram mérete csökkent ugyan, de továbbra is jelentősnek mondható.

Budapest esetében az alapvető gazdasági tényezők önmagukban nem magyarázhatják az áremelkedést (MNB, 2018a). Egyedi tényezőt jelenthet a főváros kiemelt szerepe, mivel Budapest nem csupán az ország gazdasági, igazgatási és oktatási központja, hanem regionális gazdasági csomópont és fontos turisztikai célpont is. Mindez vonzóbbá tette a budapesti lakáspiacot a külföldi befektetők számára. 2017-ben a fővárosi ingatlanügyletek 8,8 %-át külföldi vevők bonyolították le, míg az ország többi részén ez az arány 3,6 %-ot tett ki (HCSO, 2018a). A közigazgatási nyilvántartások szerint az Európai Unión kívüli vevők aránya 2010 és 2016 között 1,7 %-ról 6 %-ra nőtt, nagyrészt a kínai vevők növekvő érdeklődése következtében. Ugyanakkor az Unión kívüli vevők aránya a fővároson kívül csekély, 0,5 % maradt. A nemzetközi tapasztalatok alapján a lakások iránti külföldi keresletet a vevők országainak gazdasági és politikai fejleményei is befolyásolhatják, vagyis a budapesti lakásárak érzékenyebbek a globális tényezőkre ( I ). Ugyanakkor az élénkülő turizmus és a szűkös szállodai kapacitás az Airbnb-szolgáltatások gyors terjedéséhez vezetett Budapesten, ma már a lakások 1 %-át ilyen célra használják (Jancsik et al., 2018).

Az állami tulajdonú bankok privatizációja lassabban halad a tervezettnél. A korábbi nyilatkozatok és a piaci érdeklődés ellenére a kormány nem értékesítette a Budapest Bankot (amely a nyolcadik legnagyobb bank). Emellett az állam kisebb intézményekben is fenntartja részesedését. A központi bank továbbra is a Budapesti Értéktőzsde többségi részvényese, ami összeférhetetlenséghez vezethet, mivel a központi bank hatáskörébe tartozik a tőzsde felügyelete is.

A magyar bankok viszonylagos rossz hatékonysága veszélyezteti hosszú távú nyereségességüket. A szektor működési költségei uniós és regionális összehasonlításban is még mindig magasak. A bankok intézkedéseket tettek a költségek visszafogására, így 2014 óta öt százalékponttal a hazai átlag alatt tartották az éves béremelést, továbbá 2014 és 2018 között negyedével csökkentették a fióktelepek számát. A magyar bankok – a legnagyobb intézmények kivételével – még mindig lassan haladnak a digitális technológia banki alkalmazása terén. Magyarország a digitális banki szolgáltatások tekintetében az utolsók között van az EU-ban (MNB, 2018b). A központi bank nemrég innovációs platformot és szabályozási tesztkörnyezetet hozott létre, hogy támogassa a pénzügyi technológiák helyi intézményekben való elterjesztését. Végül, a gazdaságra jellemző széles körű készpénzhasználat megnöveli a bankok működési költségeit. A forgalomban lévő készpénz aránya a 2010-es GDP-arányos mintegy 8 %-ról 2018-ra csaknem 14 %-ra nőtt, amit a pénzügyi tranzakciós illeték 2012-es bevezetése is ösztönzött. 2018 júliusában a kormány ötéves cselekvési tervet fogadott el a készpénzfelhasználás csökkentésére a közszférabeli és a vállalkozások közötti tranzakciókban. 2019 januárjától a magánszemélyek tranzakcióinál 20 000 forintnak megfelelő összeg mentesül a tranzakciós illeték alól.

A bankok 2017-et és 2018 első felét kiemelkedő nyereséggel zárták, ami egyszeri tételekre vezethető vissza. Az intézmények átlagos tőkearányos jövedelmezősége 2017-ben 14,5 %-kal rekordszintet ért el, és 2018 első felében is erős maradt. Mindazonáltal az ágazat egészét tekintve a nyereségesség változó, a kisebb intézményeknél lényegesen kisebb, közülük heten adózás után továbbra is veszteségesek. A kiemelkedő nyereség nagyrészt olyan egyszeri tételeknek köszönhető, mint az osztalékok és a kereskedési nyereség, valamint a céltartalékok visszaírása. A becslések szerint az egyszeri tételek nélküli tőkearányos jövedelmezőség 8 %-ot tesz ki. Ez az uniós átlaghoz képest még mindig magas, ami a nettó kamatbevételek jelentős szintjének köszönhető. Az alacsony kamatlábak és a verseny erősödése azonban fokozatosan erodálja a kamatréseket és ráirányítja a figyelmet a működési hatékonyságra.

A széles hitelkínálat mérsékli a beruházások akadályait, ugyanakkor csökkentheti azok hatékonyságát. A tényleges hitelfelvételi költségek csökkentek és a nem áralapú hitelezési feltételek is enyhültek. Emellett számos állami program kínál uniós vagy hazai forráson alapuló, kedvező feltételek melletti finanszírozást. A Növekedési Hitelprogram 2017-es lejártát követően a központi bank 2019 januárjában a program negyedik szakaszának elindításáról döntött, amelynek a teljes költségvetése mintegy 3 milliárd euró, és célja, hogy a kisvállalkozások hosszú (legfeljebb 10 éves) lejáratú, legfeljebb 2,5 %-os rögzített kamatozású hitelhez jussanak. Ezzel párhuzamosan a központi bank folytatja a Piaci Hitelprogramot, amelynek célja a bankok kisvállalkozásokra irányuló hitelezésének előmozdítása, miközben az állami fejlesztési bankok hiteleken és hitelgaranciákon keresztül szintén kínálnak pénzügyi támogatást (lásd a 3.4.1. háttérmagyarázatot). A magánhitelezés jelenlegi élénkülésére tekintettel a banki hitelpiacon túlzottnak tűnik az állami beavatkozás mértéke, és kiszoríthatja a piaci hitelezést. Emellett az egymással versengő programok közül a cégek jellemzően a legkevesebb feltételhez kötött finanszírozást választják, így csökken a jobban ellenőrzött programok iránti kereslet (Kállay, 2015). Ezt az aggályt támasztja alá a 2007 és 2013 közötti időszakban nyújtott uniós támogatásokat vizsgáló elemzés, amely azt állapította meg, hogy a vissza nem térítendő támogatások kisebb hatást gyakoroltak a kisvállalkozások termelékenységére, mint a visszatérítendők (Banai et al. 2017).

A hitelnyújtási feltételek kedvezőbbé váltak, de összességében prudensek maradtak. Az új jelzáloghitelek hitelfedezeti aránya 55 % közelében stabilizálódott, miközben az erőteljes bérnövekedés eredményeként a jövedelemarányos törlesztőrészlet mutató megfelelő szinten van. A központi bank 2018 októberétől a változó kamatozású hitelek esetében jelentős mértékben szigorította az utóbbi mutatót. A Minősített Fogyasztóbarát Lakáshitel elnevezésű program 2017. évi bevezetését követően az ügyfelek – a korábbi évekhez képest – gyakrabban választották a rögzített kamatozású lakáshiteleket, mint a változó kamatozásúakat, hogy kihasználják a jelenlegi alacsony kamatszinteket. A lakossági hitelezéssel szemben a kereskedelmi ingatlanok szegmensében továbbra is fennáll a devizahitelekből eredő kockázat. A portfólió 82 %-a euróban denominált, az arány az új hitelek esetében is hasonló. E projektekhez továbbra is fedezetlen devizakockázatok kapcsolódnak: a bérleti díjakat euróban állapítják meg, de a bérlők nagy részének bevételei forintban képződnek (MNB, 2018b).

Jelentős haladást sikerült elérni a középtávú költségvetési keret megvalósítása terén, de az továbbra sem érvényesül megfelelően a költségvetés tervezésében. A magyar rendszer egyik fő jellemzője, hogy ha a költségvetési fejezetek középtávú kiadási és bevételi tervei (amelyeket a t-1. év decemberének végéig kormányhatározatban hoznak létre) különböznek a t+1. évre vonatkozó költségvetés-tervezettől, akkor az ilyen különbségeket a költségvetési dokumentációban hivatalosan meg kell indokolni. Az említett előírás 2016-os bevezetése óta – amikor még gyakran előfordult, hogy a különbségeket nem indokolták írásban – jelentős haladás történt e téren. A közelmúltban benyújtott magyarázatok már számszerűen részletezettek, és emellett a legtöbb költségvetési fejezetnél a különbségek nagysága is csökkent. Ugyanakkor még az említett előírás szigorú végrehajtásával is korlátozott maradt a középtávú tervek ellenőrző szerepe, mivel az indokolásra vonatkozó szabály csak a t+1. évre meghatározott előirányzatokat érinti, viszont a későbbi évekre vonatkozó tervek egy új határozatban szabadon módosíthatók ( ).

A szegénység és a társadalmi kirekesztés az ország bizonyos területein koncentrálódik. A szegénység vagy a társadalmi kirekesztés kockázatának kitettek aránya Észak-Magyarországon 10,5 százalékponttal, a vidéki térségekben pedig 5,7 százalékponttal haladta meg az országos átlagot 2017-ben (KSH, 2017a). A népesség egytizedét adó, legkevésbé fejlett körzetekben az egy adózóra jutó átlagjövedelem a 2016. évi országos átlag mindössze 69,8 %-át érte el, ami alig haladja meg a minimálbért (KSH, 2017b). A társadalmi kirekesztődés koncentrációját egy térkép ( ) is alátámasztja, amely szerint a települések 22 %-ában találhatók olyan körzetek, ahol igen magas az alacsonyan képzett és munka nélküli személyek aránya (szegregált területek). Országos szinten a szegregált területeken élők aránya 2,8 %, de a legkevésbé fejlett körzetekben a 11,9 %-ot is eléri. A lakóhelyi elkülönülés az oktatási szegregációt is fokozza (lásd a 3.3.3. szakaszt), és gyakran jellemzi az alapvető közinfrastruktúrához és szolgáltatásokhoz való rendkívül korlátozott hozzáférés is. E kihívások megoldása érdekében több mint 200 településen zajlottak uniós társfinanszírozású fejlesztési projektek, de további beruházásokra lehet szükség.

Magyarország általános szegénységi helyzete 2013 óta javul, de továbbra is vannak kihívások. 2018-ban Magyarországon minden ötödik állampolgár (19,6 %) a szegénység vagy a társadalmi kirekesztettség kockázatának volt kitéve. Abszolút számokban kifejezve ez 908 000 fővel kevesebb, mint 2008-ban (az Európa 2020 stratégia szerinti nemzeti cél 450 000 fő). A súlyos anyagi nélkülözésben és alacsony munkaintenzitású háztartásban élők száma 2013 óta a felére csökkent. A súlyos anyagi nélkülözésben élők aránya ugyanakkor 2017-ben a negyedik legmagasabb volt az EU-ban (lásd a 3.3.3. ábrát). A generációk közötti kereseti mobilitás szintje alacsonyabb, mint a legtöbb tagállamban (Tóth és Szelényi, 2018). A gyermekeket, a három vagy több gyermeket nevelő családokat és az egyszülős családokat veszélyeztető szegénység csökken, de továbbra is magasabb az uniós átlagnál. Az említett csoportokban 23,8 %, 25,5 %, illetve 40,0 % volt a szegénység kockázatának kitettek aránya 2018-ban. A hátrányos helyzetű családok számára – többek között a Biztos Kezdet Gyerekházak által – nyújtott személyre szabott kisgyermekkori fejlesztési szolgáltatások a megfelelőség és a támogatottak köre tekintetében nem elégítik ki a teljes keresletet.

A fogyatékossággal élő személyek továbbra is alulreprezentáltak a munkaerőpiacon. A fogyatékos személyek foglalkoztatásban való részvétele némileg javult, de továbbra is az egyik legalacsonyabb az EU-ban (41,6 %, szemben a 48,1 %-os uniós átlaggal). A fogyatékossággal élőket érintő foglalkoztatási különbség jelentősebb, mint az uniós átlag (32,2 százalékpont a 25,8 százalékponttal szemben). A kormány megpróbálja elősegíteni a fogyatékossággal élő személyek munkaerőpiaci integrációját azáltal, hogy korlátozza a pályázati feltételek körét, ugyanakkor pedig a vállalatokat is foglalkoztatásukra ösztönzi. A fogyatékossággal élő álláskeresők számára a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat keretein kívül nyújtanak közszolgáltatásokat, és a nem kormányzati szolgáltatók támogatása továbbra is korlátozott. Ez akadályozza az érintetteknek a személyre szabott szakmai rehabilitációhoz, a munkaközvetítéshez és a munkahely-átalakítási szolgáltatásokhoz való hozzáférését, ami a fejlesztés szükségességére utal.

A romák foglalkoztatottsága növekedett, de vannak még kihívások ezen a területen. 2014 és 2017 között a romák foglalkoztatási rátája 33 %-ról 45 %-ra emelkedett, de a foglalkoztatottak nagy része (36,6 %) a közmunkaprogramban vesz részt (KSH, 2018c). A roma nők csupán 36 %-a végez fizetett munkát, így a nemek közötti foglalkoztatási különbség a romák körében eléri a 19 százalékpontot. Az alacsonyabb iskolázottsági szint mellett földrajzi tényezők is súlyosbítják a romák hátrányos helyzetét, mivel jelentős részük olyan területeken él, ahol kevés a munkalehetőség. A romák esetében a foglalkoztatás biztonsága is alacsonyabb: a munkaviszonyban álló romáknak csupán a fele rendelkezik határozatlan idejű szerződéssel, míg ez az arány a nem roma származású munkavállalók körében 90 %.

Az alacsony képzettségű személyek körében továbbra is az alacsony foglalkoztatási ráta és az alacsonyabb bérezés a jellemző. A magas, a közepes és az alacsony képzettségű munkavállalók foglalkoztatási rátái és átlagbérei között Magyarországon nagyobb eltérések tapasztalhatók, mint a legtöbb uniós tagállamban. Az alacsony jövedelmű csoportokat terhelő adóék – a munkáltatói hozzájárulások közelmúltbeli csökkentése ellenére – továbbra is a legmagasabbak között van az EU-ban (3.1. szakasz). A magasan képzett munkavállalók városokban való koncentrálódása miatt ez lényeges probléma a vidéki területeken.

A nemek közötti foglalkoztatási különbség magas, a gyermekgondozási lehetőségek pedig továbbra is hiányosak. A nők foglalkoztatási rátájának növekedése ellenére 2018 első negyedévében magas, 16 százalékpont volt a nemek közötti foglalkoztatási különbség, ami jóval meghaladja a 11,7 százalékpontos uniós átlagot. A különbség a 25–39 év közötti korcsoportban a legnagyobb (20 százalékpont), és oka a fiatal anyák jelentősen alacsonyabb foglalkoztatási rátájában keresendő. A gyermekvállalás az EU-n belül Magyarországon fejti ki a második legnagyobb hatást a hat évnél fiatalabb gyermeket nevelő nők foglalkoztatási arányára (42,6 százalékpont). Ez azzal is összefügg, hogy a férfiakat nem ösztönzik szülői szabadság igénybevételére. A 3 évesnél fiatalabb, gyermekgondozási ellátásban részesülő gyermekek száma növekszik, de továbbra is elmarad az uniós átlagtól és a barcelonai célkitűzéstől (lásd a 3.3.2. ábrát). 2017-ben 2610 településen hiányoztak a gyermekgondozási szolgáltatások, mely településeken mintegy 70 000 (26 %) 3 évnél fiatalabb gyermek lakott; ez azt mutatja, hogy jelentős beruházásokra van szükség. Egyre elterjedtebbek a bölcsődei ellátás új formái, de arányuk továbbra is alacsony. A családi bölcsődék az összes rendelkezésre álló hely 13 %-át, a minibölcsődék és a munkahelyi bölcsődék pedig az összes hely kevesebb mint 1 %-át tették ki (KSH, 2018b). Az EU által társfinanszírozott projektek további bölcsődei férőhelyek létrehozását segítik, és hozzájárulnak a gyermekgondozási költségek csökkentéséhez.

Az állami foglalkoztatási szolgálatok hatékonysága fokozható lenne. Számos foglalkoztatási osztály ügyforgalma meghaladja annak kapacitását; az ügyintézők az adminisztratív feladatok miatt túlterheltek (Hétfa, 2018), ezért kevesebb idejük marad az egyéni tanácsadásra. Az állami foglalkoztatási szolgálatok intézményi struktúráját széttagoltság jellemzi. Az aktív munkaerőpiaci intézkedésekre vonatkozó kvóták alkalmazása továbbra is nagymértékben befolyásolja a profilkészítés eredményeit, ami rontja a munkaközvetítés hatékonyságát. A képzési programok minőségének nyomon követése továbbra is korlátozott mértékű.

A munkaerőhiány problémájára adott szakpolitikai válaszok a munkával töltött életszakasz és a munkaidő meghosszabbítását helyezik előtérbe. A korhatár előtti nyugdíjellátási lehetőségek zöme mostanra megszűnt, a törvényben előírt nyugdíjkorhatár pedig 2022-re 65 évre tolódik ki. 2019-től nem kell társadalombiztosítási járulékot fizetni a nyugdíjkorhatárt elért munkavállalók után. A magyar parlament nemrégiben módosította a Munka Törvénykönyvét, hogy több túlórát tegyen lehetővé. A magyarországi munkahét (2018 második negyedévében 39,6 óra) már jelenleg is meghaladja az uniós átlagot (37,0 óra). A munkaidő további növelésének és az ellentételezés halasztásának lehetősége jelentős ellenállásba ütközött. A munkaerőhiány kezelésének egyéb eszközei – például az inkluzívabb és jobb minőségű oktatás és képzés, valamint a közmunkaprogram méretének további csökkentése – továbbra is kihasználatlanok.

A betegek által közvetlenül fizetett térítések jelentős aránya aggályokat vet fel az ellátáshoz való hozzáférés egyenlősége tekintetében. Magyarország a GDP 2 százalékpontjával kevesebbet fordít az egészségügyre, mint az uniós átlag, és nagyobb mértékben támaszkodik a betegek általi, „zsebből” történő finanszírozásra. 2017-ben a közvetlen lakossági hozzájárulások az összes egészségügyi kiadás 30 %-át tették ki, ami jóval magasabb az uniós átlagnál (18 %). Ez a szám a paraszolvenciát is magában foglalja, amely régóta nem elhanyagolható szerepet játszik az egészségügyi ellátás biztosításában Magyarországon. Felmérések adatai (Eurobarometer, 2017) azt mutatják, hogy 2013 és 2017 között 7 százalékponttal, 17 %-ra emelkedett azoknak a magyaroknak a száma, akik hálapénz fizetéséről számoltak be. Ez az arány több mint négyszerese az uniós átlagnak (4 %). 2015-ben a – főként a járóbeteg-ellátás keretében rendelt gyógyszerekre fordított – egészségügyi kiadások a magyar háztartások 11,5 %-a esetében meghaladták az alapvető szükségletek kielégítését követően rendelkezésre álló jövedelem 40 %-át.

Továbbra is kihívás a minőségi egészségügyi ellátás időben történő biztosítása, ami a magyarok várható élettartamára is kihat. Bár a megkérdezettek közül viszonylag kevesen nyilatkoztak úgy, hogy egészségügyi igényeiket nem elégítették ki (lásd a 3.3.1. háttérmagyarázatot), a gyógyítással elkerülhető halálesetek száma csaknem kétszerese az uniós átlagnak. Bár a rákszűrésnek az egyes célcsoportokon belüli elterjesztése terén előrelépések tapasztalhatók, a részvétel továbbra is aránylag alacsony, és a földrajzi egyenlőtlenségek még mindig jelentősek. A rákkezelési szolgáltatásokhoz való hozzáférés javítása, valamint e szolgáltatások minőségének és költséghatékonyságának növelése érdekében nagyobb beruházások lehetnek szükségesek a megelőzés és a korai felismerés terén.

Sokan folytatnak egészségtelen életmódot. A napi rendszerességgel dohányzók aránya 2006 és 2016 között nem változott, és 26 % körül mozog, ami az egyik legmagasabb az EU-ban. Az elmúlt években a magyar hatóságok egy sor dohányzásellenes intézkedést vezettek be, amelyek a dohányzásnak a fiatalkorúak körében történő visszaszorítása tekintetében hatékonynak bizonyultak. Az alkoholfogyasztáshoz kapcsolódó betegségek prevalenciája Magyarországon a legmagasabb az EU-ban: a teljes népesség 21,2 %-át és a férfiak 36,2 %-át érinti (WHO, 2018). Az elhízás aránya az elmúlt évtizedben növekedett, és 2016-ban már riasztóan magas volt: a lakosság 30 %-át érintette. A kockázati tényezők gyakori előfordulása miatt a szív- és érrendszeri betegségek jelentik Magyarországon a legfőbb halálozási okot, és 2016-ban az összes haláleset 49,5 %-a ilyen betegségre vezethető vissza, ami az uniós átlag mintegy kétszerese. A rákos megbetegedések incidenciája és mortalitása szintén a legmagasabbak között van az EU-ban. A 2500 g-nál kisebb súllyal világra jött csecsemők aránya uniós szinten az egyik legmagasabb (2015-ben 8,5 %) ( ), ami részben az egészségtelen életmódra vezethető vissza. A káros életmód és az ezzel összefüggő halandóság kockázata az alacsonyabb képzettségű emberek körében különösen magas (Wood-Bellis, 2017). Az egészségfejlesztési és betegségmegelőzési intézkedések hatása az elmúlt években korlátozott maradt.

Bár a magyarok egészségi állapota fokozatosan javul, mégis elmarad a legtöbb európai ország állapotától, és továbbra is jelentős, társadalmi-gazdasági tényezőkkel magyarázható egyenlőtlenségek állnak fenn az egészség terén. Az elmúlt öt év során mintegy 15 héttel kisebb lett a magyarországi várható élettartam és az uniós átlag közötti eltérés. Ennek ellenére a különbség továbbra is jelentős: 2016-ban a férfiak és nők várható élettartama 5,6, illetve 3,9 évvel volt rövidebb az uniós átlagnál. A társadalmi-gazdasági státuszból eredő különbségek különösen jelentősek: a magasan képzett magyarok átlagosan mintegy 12,8 évvel tovább élnek, mint az alacsonyabb iskolai végzettséggel rendelkezők. Ezek a különbségek részben az alacsonyabb társadalmi-gazdasági csoportokhoz tartozókat erősebben érintő kockázati tényezőkkel, illetve az egészségügyi ellátáshoz való egyenlőtlen hozzáféréssel magyarázhatók.

A tanárok hiánya továbbra is kihívást jelent. A pedagógusállomány idősödik, és az előrejelzések szerint tíz éven belül mintegy 50 000 tanár vonul majd nyugdíjba (Kormány, 2016a). A tanárképzésre jelentkezők száma ugyan nőtt 2017-ben, de magas a képzésből lemorzsolódók aránya, és továbbra is alacsony azoknak a diplomásoknak a száma, akik végül ténylegesen tanári pályára lépnek. A tanárok fizetése az utóbbi években nőtt, de továbbra is 25 %-kal alacsonyabb, mint más felsőfokú végzetteké, míg ez az elmaradás az OECD-országokban átlagosan mindössze 4–19 % (OECD, 2018c). Az iskolarendszer kevéssé hatékony és méltányos volta valószínűleg összefügg a tantervi szabadság alacsony szintjével, a társadalmi-gazdasági sokszínűség hiányával az iskolákon belül, valamint a tanárok alacsony fizetésével (Európai Bizottság, 2018e, 98. o.).

Az oktatási eredmények az uniós átlag alatt maradnak, és az iskolák között nagy eltérések tapasztalhatók. A 2016. évi „Progress in International Reading Literacy Study” (Nemzetközi felmérés az olvasáskészség fejlődéséről, PIRLS) szerint a negyedikesek olvasási készségei terén javulás tapasztalható, de továbbra is nagyok a teljesítménybeli különbségek az iskolák és az iskolatípusok között. 15 éves korra az alapkészségek jelentős mértékben az uniós és regionális átlagok alá csökkennek (PISA, 2015), és az elmúlt évtizedben romlottak (lásd a 3.3.4. ábrát). A diákok teljesítménye erős összefüggést mutat társadalmi-gazdasági hátterükkel. A PIRLS-felmérés azt mutatja, hogy a magyar diákok 37 %-a olyan iskolába jár, ahol a többséget hátrányos helyzetű tanulók alkotják, ami azt jelenti, hogy a hátrányos helyzetű diákok jobban elkülönülnek nem hátrányos helyzetű társaiktól, mint más országokban. A hátrányos helyzetű diákoknak kis esélyük van a magasabb szintű képzési irányokban való részvételre, mivel a számukra biztosított ösztöndíjrendszer az alacsonyabb szakmai pályákra való belépéshez kínál kedvezőbb feltételeket, ami tovább nehezíti a felfelé irányuló oktatási mobilitást. Az oktatás terén megmutatkozó egyenlőtlenség csökkenti a társadalmi mobilitás lehetőségét. Valamennyi uniós ország közül a Magyarországon a legkorlátozottabbak az alacsony jövedelmű családok esélyei az átlagjövedelem elérésére (OECD, 2018b).

Magyarország általános innovációs teljesítménye visszafogott, és az EU-hoz képest csökkent. Az intellektuáliseszköz-felhalmozás alacsony szintjét a szabadalmak, védjegyek és formatervezési minták alacsony bejelentési száma, az innovatív vállalkozások kis száma, valamint a kis- és középvállalkozások alacsony szintű nemzetköziesítése is tükrözi. Ezt a tényt az európai innovációs eredménytábla is alátámasztja (Európai Bizottság, 2018f). A kisebb vállalkozások különösen vonakodnak az innovációtól, ami gátolja a globális értékláncban való részvételüket. A 2016. évi közösségi innovációs felmérés szerint a kisvállalkozások csupán 17,9 %-a vezetett be új termékeket vagy folyamatokat, ami kevesebb, mint az uniós átlag fele. Az innováció elmaradásának saját bevallás szerinti fő okai az ötlethiány, az innováció iránti kereslet vélt hiánya, és a gyenge piaci verseny.

A termelékenységnövekedés a kedvező gazdasági ciklusnak köszönhetően erősödik, de múltbeli és regionális összevetésben továbbra is lassú. Noha Magyarország termelékenysége a pénzügyi válságig lépést tartott a regionális versenytársakéval, az azt követő években egyre inkább lemaradt (lásd a 3.4.1. ábrát). Ezt az eltérést a piaci szolgáltatások gyenge teljesítménye magyarázza (lásd még a 3.4.5. ábrát), miközben a feldolgozóipar termelékenysége tovább növekedett. A magánvállalkozásokkal ellentétben az állami tulajdonban lévő vállalatok termelékenysége 2012 óta nem nőtt (Muraközy et al., 2018).

A vállalkozások közötti termelékenységi különbségek továbbra is nagyok. A vállalati szintű adatokból kiderül, hogy a vállalkozások közötti termelékenységi szórás nemzetközi összehasonlításban viszonylag nagy bármely adott ágazatban. A külföldi tulajdonú vállalkozások általában véve nagyobbak, több tőkét használnak fel és termelékenyebbek, mint a belföldi tulajdonban lévő vállalkozások. A hasonló méretű belföldi vállalkozásokhoz képest is termelékenységi előnyt élveznek (Muraközy et al., 2018).

Az egészségügyi szakemberek képzése és megtartása terén történt ugyan némi előrelépés, de az utánpótlás biztosítása és a regionális különbségek továbbra is problémát jelentenek. Noha Magyarországon az orvosok száma az elmúlt öt évben emelkedett, és jelenleg csak kis mértékben marad az uniós átlag alatt (az ezer lakosra jutó orvosok száma 3,2 az uniós 3,6-hoz képest), az ápolók száma továbbra is alacsony (ezer főre számítva 6,4, szemben az uniós 8,4-gyel). Az egészségügyi szakemberek tömeges kivándorlására és a magánszektor múlt évtizedben tapasztalt terjeszkedésére válaszolva a kormány prioritássá tette a dolgozók megtartását. Az orvosok és ápolók bérét megemelték, a meglévő képzési és támogatási programokat továbbfejlesztették és bővítették. Ezen intézkedések sikere ellenére az üres álláshelyek betöltése továbbra is nehézségekbe ütközik, különösen a háziorvosi és a csecsemő- és gyermekápolói szakma esetében. Az egészségügyi infrastruktúra és kapacitás eloszlása egyenlőtlen, ami jelentős hiányosságokat von maga után a vidéki és a hátrányos helyzetű térségekben. A tervezett beavatkozásoknál – például a szürkehályogműtéteknél vagy a térd- és csípőprotézisek beültetésénél – a várakozási idő tekintetében nagy eltérések mutatkoznak az egyes régiók között.

Ezen elemzés alkalmazásában a „zombi” vállalatok olyan viszonylag régi (több mint 10 éves) vállalkozások, amelyeknek kamatkiadásai az elmúlt három évben meghaladták működési bevételeiket (Adalet McGowan et al., 2017). Ezen definíció alapján a szokásos üzleti tevékenységük nem termel elegendő bevételt adósságterhük finanszírozásához. Ilyen vállalatok kerültek azonosításra a kettős könyvelést használó magyar vállalatok körében, a 2003–2016 közötti társasági adóbevallások alapján (Muraközy et al., 2018).

A légszennyezés és a vízminőség továbbra is aggodalomra ad okot. 2015-ben Magyarországon körülbelül 15 000 korai halálozás volt betudható a levegő rossz minőségének (EEA, 2018). A szennyezés fő forrásai a háztartások által elégetett szilárd tüzelőanyagokból, a mezőgazdaságból és a közlekedésből származó kibocsátások. A vízellátás és szennyvízelvezetés még mindig nem felel meg teljes mértékben az ivóvízről szóló irányelvnek, és a víz megfizethetősége továbbra is problémát jelent az alacsony jövedelmű népesség számára. A víz- és szennyvízszolgáltatások szabályozott díjai nem mindig elegendőek az üzemeltetők fenntartási költségeinek fedezésére.

Magyarország jó úton halad éghajlat-politikai céljainak megvalósítása felé, de a dekarbonizáció és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás terén továbbra is kihívásokkal szembesül. Az EU kibocsátáskereskedelmi rendszere alá nem tartozó kibocsátások 2020-ig a 2005-ös szinthez képest legfeljebb 10 %-kal emelkedhetnek. Ehelyett 2017-ig 9 %-kal visszaestek, és az előrejelzések szerint 2020-ig 19 %-kal csökkennek. E javulás ellenére a légszennyezés továbbra is probléma. A városokban a légszennyezéshez nagymértékben hozzájáruló közlekedési ágazat 2013–2016 között 24 %-kal növelte üvegházhatásúgáz-kibocsátását. A gazdaság további dekarbonizációjához beruházásokra lesz szükség. Ezenkívül Magyarország területének fele jelentős mértékben ki van téve az éghajlatváltozás okozta kockázatoknak, köztük aszálynak és áradásoknak, ami szükségessé teszi a fő folyókon a vízgazdálkodásba történő beruházást.

A lakossági energiaárak szabályozása visszaveti az ágazatba történő beruházásokat. A lakossági villamosenergia- és gázárak a háztartási szektorban alacsonyak uniós összehasonlításban. Ez azonban nagyrészt a végfelhasználói árszabályozásnak tudható be, amely egyes költségelemeket nem jelenít meg a végső árakban. Ez magasabb árakat eredményez a nem háztartási fogyasztók számára, mivel a közüzemek ebben az utóbbi szegmensben próbálják megtéríttetni a költségeket. Magyarország nagykereskedelmi villamosenergia-piaci árai magasabbak a szomszédaihoz képest, elsősorban a magasabb belföldi villamosenergia-termelési költségek miatt. Az összes tervezett határon átnyúló összekapcsolási projekt végrehajtása javítaná a nyugat-európai versenyképes árú villamosenergia-importhoz való hozzáférést. A földgázellátási források még mindig nagymértékben koncentráltak, ami kiemeli az összes regionális gázinfrastruktúra-projekt végrehajtásának szükségességét, mivel ez lehetővé tenné Magyarország számára, hogy alternatív forrásokból is importáljon gázt.

A villamosenergia-ágazat új kihívásokkal szembesül, és jelentős beruházásokra van szükség a termelés és a hálózat terén. Magyarország a villamosenergia-szükségletének mintegy egyharmadát importálja, és belföldi villamosenergia-termelésének mintegy felét nukleáris források adják. A szén, a lignit és a gáz a villamosenergia-termelés körülbelül 40 %-át fedezik. A megújuló energiaforrások aránya 2017-ben 10 % körül maradt. Bár a napenergia-termelőlétesítményekbe történő beruházások 2016 és 2018 között a kétszeresére, 500 MW-ra nőttek, és 2020 végéig várhatóan megnégyszereződnek, továbbra is vannak lehetőségek a nap-, szél- és geotermikus energiába történő beruházásra, különösen ha a szenet fokozatosan kivonják a villamosenergia-termelésből. A hálózatot is fel kell készíteni a decentralizált megújuló villamosenergia-termelés növekvő szerepére, a kiegyenlítő és energiatárolási kapacitások növelésével együtt.

A lakóingatlanok energiahatékonysága továbbra is gyenge. Magyarország esetében fennáll annak a kockázata, hogy nem sikerül teljesítenie a 2020-as energiamegtakarítási célját, nagyrészt mivel az egy főre jutó háztartási energiafogyasztás még mindig 12 %-kal magasabb az uniós átlagnál, annak ellenére, hogy a jövedelmi szintek jóval alacsonyabbak. Az új épületek energiahatékonysági előírásait jelentősen megszigorították, de továbbra is nagy potenciál rejlik a meglévő lakásállomány, a középületek és a távfűtési hálózatok felújításában; valamint a kisvállalkozásokban.

A kisvállalkozások csupán töredéke vezet be bevált szervezési gyakorlatokat, valamint információs és kommunikációs technológiákat. A 2016. évi közösségi innovációs felmérés szerint a magyar kisvállalkozások mindössze 18,5 %-a vezetett be marketing- vagy szervezeti innovációt, szemben az EU-ban átlagosan 38,4 %-kal. A digitális technológiát integráló vállalkozások tekintetében Magyarország az utolsók között van az EU-ban. Noha a széles sávú infrastruktúra Magyarországon fejlett (a háztartások 82 %-a legalább 30 Mbit/s sebességű internettel rendelkezik), a népesség felénél hiányoznak az alapvető digitális készségek, ami 7 százalékponttal meghaladja az uniós átlagot. Csak kevés kkv használ digitális technológiákat (lásd a 3.4.3. ábrát), beleértve az irányítástámogató szoftvereket, ami arra utal, hogy ritkán alkalmaznak korszerű irányítási gyakorlatokat. A legtöbb kisvállalkozásnál hiányoznak az üzleti tervezés legalapvetőbb elemei: tízből csak hárman készítenek éves üzleti tervet és tízből csak ketten rendelkeznek marketing- és értékesítési stratégiával (MNB, 2018b). A felmérések azt mutatják, hogy a családi kötelékek és a kapcsolatok fontos szerepet játszanak, míg a képzettség és az érdemek kevésbé relevánsak a vezetői pozíciók odaítélésénél, mint a többi tagállam többségében (WEF, 2018).

Kiszámíthatatlan kiskereskedelmi szabályozások korlátozhatják a beruházásokat és a versenyt. A kormány új jogi szabályozást vezetett be, amely a tevékenységüket kiterjeszteni kívánó kiskereskedők számára egy további külön engedélyt irányoz elő. Ez azon a 2015. évi jogszabályon felül alkalmazandó, amely előírja a gazdasági szereplők számára, hogy a 400m2-nél nagyobb új kiskereskedelmi egységek esetében külön engedélyért kell folyamodni. Az új jogszabály nem egyértelmű alkalmazása továbbra is bizonytalanság forrása a kiskereskedők számára, és elrettentheti a beruházókat az ágazatban. Az elmúlt években újabb és újabb intézkedések bevezetése és azt követő hatályon kívül helyezése torzította az ágazat működését.

Az erőforrások hatékonyabb vállalkozások felé történő újraelosztása tartósan lassult, ami akadályozza az aggregált termelékenységnövekedést. Noha az egyes vállalkozásokon belüli termelékenységnövekedés már közelít a válság előtti értékekhez, az üzleti dinamika hozzájárulása továbbra is gyenge (lásd a 3.4.4. ábrát). Az új vállalkozások piacra lépése még a gazdasági fellendülés kezdete után is visszaesett (Bauer–Endrész, 2018). Bár ez a tendencia beleillik a nemzetközi tapasztalatba, valószínűleg súlyosbította a növekvő magyarországi elvándorlás, ami különösen nagy arányban fiatalabb és képzettebb személyeket érintett (lásd a 3.3.1. szakaszt).

A korrupció továbbra is jelentős probléma. Az elmúlt években Magyarország korrupciós helyzete a legtöbb korrupciós mutató tekintetében romlott vagy stagnált (WGI, 2018; TI, 2019). Magyarország különösen gyengén teljesít a favoritizmus tekintetében (WEF, 2017), ami a közigazgatásban az érdemeken alapuló kinevezések hiányára utalhat. A nemzeti vagyonról szóló törvény módosítása egyéni kormányzati határozattal kinevezett bármely személy számára nemzeti vagyon feletti tulajdonjogot biztosít. Az Állami Számvevőszék úgy találta, hogy ez a rendelkezés a széles körben elterjedt diszkrecionális kinevezésekkel párosulva felerősíti az állami tulajdonnal való visszaélés kockázatát. Azt is megállapította, hogy nem történtek lépések a visszaélést bejelentő személyek védelmére vonatkozó keret és a tisztviselők vagyonnyilatkozati rendszerei hiányosságainak megszüntetésére, és az egészségügyi ellátásban a hálapénz visszaszorítására sem hoztak eredményes intézkedéseket (ÁSZ, 2018).

Néhány terület kezelése elmaradt, és továbbra is kihívást jelentenek a versenyellenes gyakorlatok. Az uniós értékhatár alatti közbeszerzések többségét különleges eljárásokon keresztül szervezik, amelyek a potenciálisan érdekelt felek számára csak korlátozott nyilvánosságot biztosítanak. Noha az ajánlattevők közötti horizontális összejátszás büntetendő, jogi hézagok vannak a bizonyos ajánlattevők és az ajánlatkérő szervek tanácsadói közötti illegális megállapodások bűncselekménnyé nyilvánítása terén. A múltban a Bizottság irányítási ellenőrzéssel kapcsolatos több ellenőrzése is rendszerszintű szabálytalanságokat állapított meg, mindenekelőtt a nem megfelelő kiválasztási és odaítélési kritériumokkal, valamint az ajánlattevőkkel szembeni egyenlőtlen bánásmóddal kapcsolatban. A jogorvoslati rendszer valószínűleg nem hatékony, mert úgy tűnik, hogy a viszonylag magas díjak jelentik az egyik fő tényezőt, amely hozzájárul a gazdasági szereplők által kezdeményezett jogorvoslati kérelmek alacsony számához. Az említett összes tényező visszatartó hatással lehet az ajánlattevőkre és korlátozza a versenyt, ami társadalmi veszteségeket teremt. Egy Magyarországra vonatkozóan készített tanulmány becslése szerint az építőipari pályázatokra jellemző gyenge verseny 20 %-kal növelte a szerződéses árakat az intenzív versenyhelyzethez képest (CRBC, 2018b).

A szakpolitikai döntéshozatal átláthatóságának gyengeségei hatással lehetnek az üzleti környezetre. A rendelkezésre álló mutatók a szakpolitikai döntéshozatal átláthatóságának gyengeségeire utalnak (Bertelsmann, 2018; WJP, 2015). A magyar Országgyűlés továbbra is úgy fogad el jelentős társadalmi és gazdasági hatással bíró jogszabályokat, hogy igen rövid időt hagy a nyilvános konzultációra. 2011 és 2014 között átlagosan hét nap állt rendelkezésre a jogszabályok megvitatására (Vértesy, 2016). Jelentős számú jogszabály esetében nem áll rendelkezésre szabályozási hatásvizsgálat (CRCB, 2015, 2016, 2017). Az érdemi konzultáció és hatásvizsgálat hiánya a tapasztalati tanulás módszeréhez vezet, ami hozzájárul a jogi keret gyakori változásaihoz. 2017-ben az Országgyűlés 208 jogszabályt fogadott el, amelyek körülbelül 1200 meglévő jogszabályt is módosítottak. A gyorsított jogalkotás az új törvények növekvő számával kombinálva rontja a jogi keret stabilitását. A vállalkozások esetében magasabb költségekhez vezet és visszaveti az innovációt és a magas hozzáadott értékkel rendelkező beruházásokat. A szelektív szabályozások elszaporodtak. Az elmúlt évtizedben több mint 70 jogszabály célzott meghatározott személyeket vagy intézményeket. Az ilyen célzott jogszabályok néha büntetik az érintetteket (például az ágazatspecifikus adók); más esetekben előnyt (például egy adott közhivatalra vonatkozó összeférhetetlenségi szabályok enyhítése) vagy monopóliumot biztosítanak.

A digitális közszolgáltatások továbbra is kihívást jelentő területnek számítanak Magyarország digitális gazdasága és társadalma számára. Magyarország az EU-ban az utolsók közt foglal helyet az adatok közigazgatási rendszerek közötti, a polgárok életének megkönnyítését szolgáló újbóli felhasználása (űrlapok automatikus kitöltése) terén, és a szolgáltatások kiépítettsége (teljes körű online ügyintézés) tekintetében. Mindazonáltal nemrégiben több digitális megoldást is bevezettek, például az e-egészségügyet, az adóbevallások automatikus online kitöltését és az e-közbeszerzési rendszert.

Magyarország továbbra is viszonylag hátrasorolt az üzleti környezetre vonatkozó eredménytáblákon. 2018-ban a nemzetközileg összeállított mutatók alapján Magyarország az uniós tagállamok alsó kvartilisébe került (WEF, 2018; IMD, 2018; DUIHK, 2018). Ez összhangban áll Magyarország jövedelmi szint alapján vett pozíciójával. Az ország rangsorbeli helye nem javult az elmúlt évtizedben. Noha a makrogazdasági teljesítmény és az adózás almutatói javultak, Magyarország gyenge teljesítményt nyújtott a szolgáltatások versenye, az üzleti dinamika és az intézményi színvonal terén. Magyarország 2016 októberében létrehozott egy versenyképességi tanácsot, amely a vállalkozások előtt álló akadályokat vizsgálja. A tanács 2018-ban több átfogó, az üzleti környezet javítására vonatkozó javaslatot is megvitatott, amelyeket különböző érdekelt felek készítettek.

Némi haladás – Magyarországon erős a gazdasági fellendülés, így nő a foglalkoztatás és a bérszínvonal. A 20–64 éves korosztály foglalkoztatási rátája mintegy 75 %-ra emelkedett, a munkanélküliségi ráta pedig 4 % alá esett 2018-ban. A nemek és a készségcsoportok közötti foglalkoztatási és bérkülönbségek uniós összehasonlításban azonban továbbra is jelentősek. A különböző kiszolgáltatott csoportok – köztük a romák és a fogyatékkal élők – munkaerőpiaci eredményei gyengék. A közmunkaprogram még mindig aránytalanul nagy. 2016 óta több, az Európai Szociális Alap által társfinanszírozott program indult el, amelyek elősegítették a közmunkaprogramból az elsődleges munkaerőpiacra való átmenetet. Megkezdődött és jelenleg folyik emellett a szakmai gyakorlatokat és a vállalkozói szellemet támogató több más, Európai Szociális Alap által finanszírozott program. Az Alacsony képzettségűek és közfoglalkoztatottak képzése program mindenekelőtt a közmunkaprogram résztvevőire irányul. Emellett folytatódott a 2015–2016-ban indított, az Európai Szociális Alap (és az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezés) által támogatott más aktív munkaerőpiaci programok megvalósítása is. Külön projekt indult, amely a nem kormányzati szervezeteket támogatja abban, hogy munkaerőpiaci szolgáltatásokat (például tanácsadást, mentorálást, pszichológiai tanácsadást stb.) kínáljanak a hátrányos helyzetű munkakeresők számára. Ezzel párhuzamosan várhatóan csökkenni fog a közmunkaprogramban való részvétel, csakúgy, mint a programra elkülönített költségvetés.

Nincs haladás – A korrupció továbbra is kiemelt probléma. Az elmúlt években Magyarország korrupciós helyzete a legtöbb korrupciós mutató tekintetében a nemzetközi mutatók alapján romlott. Különösen gyengén teljesít az ország a favoritizmus tekintetében. A korrupcióellenes keret elsősorban a közszolgáltatások integritására összpontosít, miközben a magas szintű korrupcióval szembeni határozott büntető-igazságszolgáltatási fellépés hiányzik. Nem történtek lépések a korrupció elleni küzdelem keretének megerősítésére. Nem hoztak intézkedéseket a favoritizmus visszaszorítása és a közigazgatás valamennyi szintjén történő, érdemeken alapuló kinevezések biztosítása érdekében. Az információkhoz való hozzáférést korlátozó intézkedések akadályozzák a korrupció megelőzését. Az állami intézmények továbbra is illegálisan számoltak fel díjakat egyes kikért dokumentumokért. 2018 júliusában módosult a büntetőeljárásról szóló törvény, és az új jogszabály pontosabban meghatározza az ügyészség és a rendőrség egymással szembeni hatáskörét, valamint várhatóan a források növelésére is sor kerül.

Nincs haladás – Nincs érdemi változás a szociális párbeszéd rendszere terén, ami továbbra is alulfejlett és rossz hatásfokú. Következésképpen a szociális partnerek továbbra is csak nagyon korlátozott mértékben befolyásolják a nemzeti döntéshozatalt. Jelentős számú jogszabály esetében nem áll rendelkezésre szabályozási hatásvizsgálat. Az érdemi konzultáció és hatásvizsgálat hiánya miatt „a puding próbája az evés” elve érvényesül, ami hozzájárul a jogi keret gyakori változásaihoz. A gyorsított ütemben elfogadott jogszabályok és az új jogszabályok növekvő száma rontja a jogi keret stabilitását, költségnövekedést eredményez a vállalkozások számára, visszafogja az innovációt és a magas hozzáadott értékű beruházásokat. Egyes célzott jogszabályok büntetnek bizonyos gazdasági szereplőket (ld. ágazatspecifikus adók), más esetekben előnyt vagy monopóliumot biztosítanak.

1. szakpolitikai célkitűzés: Intelligensebb Európa – Innovatív és intelligens ipari átalakulás Magyarország általános innovációs teljesítménye az Unióéhoz képest továbbra is mérsékelt, míg a kutatásba és fejlesztésbe történő beruházások, valamint a tudomány és a vállalkozások közötti együttműködés szintje az uniós átlag alatt van. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket ( ) azonosított a kutatási és innovációs kapacitások növelése és a fejlett technológiák elterjesztése vonatkozásában az intelligens szakosodási területeken és különösen az alábbi célok tekintetében: ·az intézményközi kapcsolatok és együttműködés támogatása a kutatás/felsőoktatás és az üzleti élet szereplői között, kritikus kutatási tömeg létrehozása és a tehetségek vonzása a stratégiai intelligens szakosodási területeken annak érdekében, hogy a kutatási és fejlesztési eredményeket üzleti alkalmazásokká alakítsák, különösen az egyetemi kapacitással rendelkező városokban; ·a meglévő kutatási kapacitások, mint az intelligens gazdasági átalakulás tudásközpontjainak kiaknázása, a tudástranszfer és a stratégiai partnerségek támogatása; ·a nemzeti határokon átnyúló hálózatépítés, együttműködés és tapasztalatcsere támogatása, beleértve a közös régiókon átnyúló, transznacionális és interregionális projekteket. Magyarországon 2021-re megfelelő lesz a nagy sebességű, széles sávú lefedettség, de az információs és kommunikációs technológiák alkalmazása és az adatvezérelt technológiák használata tekintetében Magyarország továbbra is az alacsony teljesítményt nyújtó országok közé tartozik. A Bizottság prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a digitalizáció előnyeinek a polgárok és a vállalatok számára való kiaknázása tekintetében, a következők révén: ·az információs és kommunikációs technológiák felhasználásának növelése a kis- és középvállalkozások körében, beleértve az infrastruktúrák és szolgáltatások támogatását és figyelembe véve a területi különbségeket; ·a digitális készségek fejlesztése, különös figyelmet fordítva mindkét oldal – a fogyasztók és a vállalkozások – oktatására. A magyarországi kis- és középvállalkozások termelékenysége és innovációs tevékenysége alacsony, ami akadályozza bekapcsolódásukat a globális értékláncokba. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a kis- és középvállalkozások növekedésének és versenyképességének fokozása tekintetében, ideértve a vidéki térségeket is és különösen az alábbiak vonatkozásában: ·a termelékenység és a gazdaság hozzáadott értékének növelése az innovatív vállalkozások számának gyarapítása révén, az új technológiák alkalmazását lehetővé tevő vállalkozási kapacitásokba történő beruházás annak érdekében, hogy a kkv-k a globális értékláncokban előrébb kerüljenek; ·a vállalkozói ökoszisztéma ösztönzése, az induló és a növekvő vállalkozások, akcelerátorok létrehozásának ösztönzése, a kis- és középvállalkozások számára új üzleti modellek kidolgozása, különösen az immateriális javakba történő beruházások révén; ·a kis- és középvállalkozások versenyképességének növelése és nemzetközivé válásának elősegítése, többek között az ipar által vezetett és kutatásorientált nemzetközi klaszterekben való részvétel, valamint a közép- és kelet-európai, illetve a Duna Stratégiához tartozó országok közötti együttműködés révén. A humán tőke szűk keresztmetszetet jelent a termelékenység növelése terén. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított az intelligens szakosodáshoz, az ipari átalakuláshoz és a vállalkozói léthez kapcsolódó készségek fejlesztése terén és különösen az alábbiak vonatkozásában: ·speciális képzések az intelligens szakosodás területein történő átképzést és továbbképzést, az innovációmenedzsmentet, a vállalkozói készségeket és a vállalatokon belüli innovatív üzleti modelleket illetően, figyelmet fordítva az ipari átalakulással és a körforgásos jelleggel kapcsolatos szükségletekre; a készségfejlesztés üzleti igényekhez történő igazítása. Az EU Duna Régió Stratégiával és a tematikus intelligens szakosodási platformokkal összefüggő együttműködési intézkedések előnyösek lennének. Az innovációs teljesítmény erősítése és a termelékenység növekedésének elősegítése érdekében az intelligens szakosodási területeket a nemzeti és regionális igények és lehetőségek alapján kell meghatározni. 2. szakpolitikai célkitűzés: Alacsony szén-dioxid-kibocsátású és zöldebb Európa – Tiszta és méltányos energetikai átállás, zöld és kék beruházás, körforgásos gazdaság, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás és kockázatmegelőzés Mivel Magyarország gazdasága viszonylag energiaigényes, az energiahatékonyság növelése éppolyan fontos, mint a megújuló energiaforrások részarányának növelése. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított az energiahatékonyság növelése és a megújuló energiaforrások felhasználása terén, különös tekintettel az alábbiakra: ·a lakóépületekben az energiafogyasztási szintek csökkentése, például a többlakásos épületek felújítása révén, valamint a kis- és középvállalkozások energiahatékonyságának javítása; ·a középületek és a távfűtési hálózatok energiahatékonyságának javítása; ·az üvegházhatásúgáz-kibocsátás és a levegőszennyezés csökkentése a fosszilis tüzelésű kazánok megújuló energián vagy alacsony szén-dioxid-kibocsátású energiaforráson alapuló létesítményekkel való felváltása révén, kiegészítve az épületek energiahatékonysági felújításával; ·a megújuló energiaforrásokra való átállás támogatása a fűtés és hűtés terén, többek között az EU Duna Régió Stratégia keretében indított közös kezdeményezések, például a geotermikus energiára és a biomasszára vonatkozó kezdeményezések révén. Magyarországon a legfőbb természetikatasztrófa-kockázatot a Duna és a Tisza menti áradások, valamint az aszályok jelentik. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás, a kockázatmegelőzés és a katasztrófákkal szembeni ellenálló-képesség előmozdítása és különösen az alábbiak tekintetében: ·a nemzeti kockázatelemzésben azonosított kockázatok kezelése, a megelőzésre összpontosítva; ·a határokon átnyúló és transznacionális együttműködés fokozása a legmegfelelőbb klímaadaptációs, kockázatmegelőzési és -irányítási intézkedések azonosítása érdekében, ideértve a legjobb gyakorlatok megosztását és a harmonizált adatrendszerek kifejlesztését. Bár folyamatban van az ivóvíz-infrastruktúra fejlesztése, továbbra is nagy szükség van a vízforrások védelmére, és magasak a szivárgással kapcsolatos veszteségek is. A Bizottság prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a fenntartható vízgazdálkodás előmozdítása és különösen a következők tekintetében: ·az ivóvízellátás javítása a vízhierarchiát követve, beleértve a vízhálózatok szivárgás-csökkentését és más hatékonysági intézkedéseket is; a víz újrahasznosítása az ivóvíztől eltérő célokra (pl. városi öntözés); az ivóvíz-hozzáférés javítása a közterületeken, valamint a sebezhető és marginalizált csoportok számára; a vízkészletek védelme. Magyarországon a hulladékgazdálkodás továbbra sem hatékony, és a fontos uniós célok teljesítése nehézségekbe ütközik. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a körforgásos gazdaságra való átállás előmozdítása érdekében, különösen tekintettel a következőkre: ·a hulladékgazdálkodási hierarchiában a legmagasabb szintű lépések irányába történő elmozdulás támogatása: a hulladékkeletkezés megelőzése, az újrahasznosítás és újrafeldolgozás, valamint a szelektív hulladékgyűjtési rendszer bővítése; ·a kapacitásépítést célzó beruházások a körforgásos gazdaságra való áttérésben részt vevő valamennyi érdekelt fél számára, valamint a körforgásos gazdaság előmozdítása a kis- és középvállalkozásokban; ·a nyersanyagok alternatíváinak kifejlesztése és az újrafeldolgozott anyagok használatának ösztönzése (pl. az újrafeldolgozott tartalom iránti kereslet növelését célzó intézkedések, a másodnyersanyag-visszanyerés előmozdítása). Bár Magyarország erőfeszítéseket tesz gazdag természeti örökségének megőrzése és levegőminőségének javítása érdekében, a környezeti intézkedések végrehajtása továbbra is kihívást jelent. A Bizottság prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a biológiai sokféleség elősegítése, a városi környezetben található zöld infrastruktúra fejlesztése és a szennyezés csökkentése terén, különös tekintettel az alábbiakra: ·a levegőminőség, valamint a kapcsolódó monitoring és modellezés javítása; ·a biológiai sokféleség és a Natura 2000 hálózat támogatása a városi területeken. 3. szakpolitikai célkitűzés: Jobban összekapcsolt Európa – Mobilitás és regionális IKT-összekapcsolódás Bár Magyarország fejleszti közlekedési infrastruktúráját, továbbra is hiányosságok mutatkoznak a közútról a fenntarthatóbb közlekedési módokra való áttérés, valamint a biztonság és a védelem terén. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a fenntartható, az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképes, intelligens, intermodális transzeurópai közlekedési hálózatok kialakítása, illetve a transzeurópai közlekedési hálózatok jobb elérhetősége, a nemzeti, regionális és határokon átnyúló mobilitás fejlesztése terén és különösen az alábbiak tekintetében: ·a transzeurópai közlekedési hálózatokba történő beruházások folytatása az uniós előírásoknak való megfelelés, valamint a fenntartható és hozzáférhető közlekedési módok – vasút, belvízi hajózás, különösen a Duna hajózhatósága az EU Duna Régió Stratégia célkitűzéseivel összefüggésben – és a multimodális közlekedés felé történő elmozdulás elősegítése érdekében; ·beruházások az infrastruktúra biztonsága és védelme terén, különös tekintettel a közúti közlekedés biztonságára; ·beruházások az integrált közlekedési rendszerekbe; ·beruházások az intelligensebb, jobban összekapcsolt és környezetbarátabb közlekedési rendszer megteremtése érdekében. A fenntartható városi multimodális mobilitási tervek és a rossz levegőminőség alapján a Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a fenntartható városi mobilitás előmozdítása érdekében, különösen a következők vonatkozásában: ·az alacsony szén-dioxid-kibocsátású közösségi közlekedést és az aktív közlekedési módokat, például a kerékpározást és a gyaloglást támogató beruházások; ·a közlekedés negatív externáliáit – különösen a forgalmi torlódásokat, a károsanyag-kibocsátást és a közlekedési baleseteket – csökkentő beruházások a fenntartható és hozzáférhető közlekedési módok – például a regionális vasutak / könnyűvasutak, a multimodális közlekedés, a kerékpározás és a kerékpár közösségi közlekedési eszközön való szállításának – előmozdítása révén. 4. szakpolitikai célkitűzés: Szociálisabb Európa – A szociális jogok európai pillérének végrehajtása A magyarországi fejlődés előmozdítása szempontjából kulcsfontosságúak a lemaradó térségeket() és a hátrányos helyzetű csoportokat célzó foglalkoztatási, szociális, oktatási és egészségügyi beruházások, beleértve az infrastruktúra fejlesztését. A készség iránti kereslet és kínálat közötti tartós eltérés az alacsony képzettségű és nehezebben foglalkoztatható csoportok esetében gyenge munkaerőpiaci kilátásokkal párosul. A Bizottság ezért prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a foglalkoztatáshoz való hozzáférés javítása tekintetében, különös tekintettel a fiatalokra, a tartós munkanélküliekre és az inaktív személyekre. E szükségletek különösen az alább területeket érintik: ·az aktív és megelőző jellegű munkaerőpiaci intézkedések támogatása, ideértve a készségek előrejelzését, a személyre szabott szolgáltatásokat és a más szolgálatokkal való koordinációt, mások mellett a fogyatékossággal élő személyek érdekében; ·olyan intézkedések kidolgozása, amelyek elérik az inaktívakat; ·a kétoldalú szociális párbeszéd elősegítése és a szociális partnerek kapacitásépítésének támogatása. A nemek közötti magas foglalkoztatási különbség a kisgyermekkori gyermekgondozási szolgáltatások szűkös elérhetőségével párosul. A Bizottság ezért prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a nők munkaerőpiaci részvételének, valamint a munka és a magánélet jobb egyensúlyának előmozdítása tekintetében és különösen az alábbiak vonatkozásában: ·a megfizethető, fenntartható és minőségi gyermekgondozáshoz való hozzáférés előmozdítása, többek között az infrastruktúra bővítése révén, különös tekintettel a vidéki területekre; a szülők közötti felelősségmegosztás és a rugalmas munkafeltételek előmozdítása. Az oktatási eredmények nemzetközi összehasonlításban alacsonyak, az egyenlőtlenségek számottevők, a szakoktatási és szakképzési programot végzettek kilátásai gyengék, és a felnőttoktatásban nem megfelelő arányú a részvétel. A Bizottság ezért magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított az oktatás és a képzés minőségének és munkaerőpiaci relevanciájának, valamint az oktatáshoz és a képzéshez való egyenlő hozzáférésnek a javítása tekintetében és különösen az alábbiak vonatkozásában: ·a korai iskolaelhagyás megelőzése és az oktatásban vagy képzésben részt nem vevő fiatalok támogatása; ·a kirekesztés csökkentése, valamint a hátrányos helyzetű csoportok, köztük a romák számára a magasabb szintű oktatáshoz és képzéshez való hozzáférés, valamint a tanulmányok végigvitelének támogatása; ·az alapkészségek, többek között a digitális készségek megerősítése a szakoktatásban és -képzésben és az általános oktatásban, a kulcskompetenciák fejlesztése és a munka világába való zökkenőmentes átmenet elősegítése; ·a felnőttkori tanulás előmozdítása továbbképzés és átképzés révén; ·az oktatási és képzési infrastruktúra fejlesztésének támogatása. Az anyagi nélkülözés egyes csoportok körében és egyes térségekben továbbra is magas. A Bizottság ezért magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a marginalizálódott közösségek integrációjának előmozdítása és az anyagi nélkülözés kezelése és különösen az alábbiak tekintetében: ·a hátrányos helyzetű járásokban szociális és oktatási intézkedések kidolgozása, beleértve az infrastruktúra fejlesztését; ·a lakhatással kapcsolatos kirekesztés kezelése, valamint a leromlott városi és vidéki területek rehabilitációja; ·a marginalizálódott közösségekkel, például a romákkal szembeni megkülönböztetés leküzdésére irányuló intézkedések kidolgozása; ·a fogyatékossággal élő személyek számára nyújtott szolgáltatások javítása és a közintézmények fizikai akadálymentesítése. A népesség egészségi állapota jelentős egyenlőtlenségeket mutat. A Bizottság prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a szolgáltatásokhoz – többek között az egészségügyi és tartós ápolási-gondozási szolgáltatásokhoz – való hozzáférés javítása és különösen a következők tekintetében: ·a megfizethető egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés előmozdítása, az egyenlőtlenségek csökkentése, különösen a hátrányos helyzetű járásokban; ·infrastruktúra biztosítása, beleértve az alapellátást nyújtó létesítményeket és az egészségügyi berendezéseket; ·az intézményi ellátásról az önálló életvitelt lehetővé tevő, közösségi alapú szolgáltatásokra való áttérés támogatása. 5. szakpolitikai célkitűzés – A polgárokhoz közelebb álló Európa a városi, vidéki és part menti térségek fenntartható és integrált fejlesztése és a helyi kezdeményezések támogatása révén A különböző szakpolitikai területeket érintő, kiemelten fontos (régiók közötti és város-vidéki) területi különbségek miatt testre szabottabb és differenciáltabb megközelítésre van szükség. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított a városi területek integrált társadalmi, gazdasági, kulturális és környezeti fejlődésének előmozdítása érdekében és különösen a következők tekintetében: ·a kiválasztott funkcionális városi területek, így egyetemi, innovációs, tudományos és technológiai központok specifikus potenciáljába való beruházás, valamint a sajátos városi kihívások kezelése a helyi szükségletek alapján megkülönböztetve; ·a kis- és közepes méretű városok esetében a többközpontú fejlődést és a város és vidék közötti kapcsolatokat erőteljesebben kell támogatni az elnéptelenedés megakadályozása, valamint a munkahelyek, az infrastruktúra és a szolgáltatások hozzáférhetőségének javítása érdekében; ·az országon belüli és a határokon átnyúló együttműködési tevékenységek támogatása. A Bizottság magas prioritást képező beruházási szükségleteket azonosított az integrált társadalmi, gazdasági, kulturális és környezeti fejlődés előmozdítása érdekében a vidéki területeken is és különösen a következők tekintetében: ·beruházás az elmaradott régiók vidéki térségeibe a hiányzó infrastruktúra és más azonosított fejlesztési szükségletek kezelése révén, különös figyelmet fordítva a leghátrányosabb helyzetű térségekre, és biztosítva az alapvető szolgáltatásokhoz (pl. az egészségügyhöz, az oktatáshoz, a szociális szolgáltatásokhoz) és a munkahelyekhez való megfelelő hozzáférést; ·a nem városi területek támogatása a meglévő értékekre épülő endogén helyi fejlesztésekre összpontosítva, és az ott élők önmegvalósításához szükséges feltételek megteremtése (beleértve az elnéptelenedő térségek és a nemzeti szinten elismert turisztikai régiók beruházásait) integrált megközelítéseken keresztül; ·az országon belüli és a határokon átnyúló együttműködési tevékenységek támogatása. A kohéziós politika eredményes megvalósításának tényezői ·valamennyi kedvezményezett (beleértve a regionális és helyi hatóságokat), a szociális partnerek (többek között jelentőségteljesebb szociális párbeszéd folytatása) és a civil társadalmi szervezetek kapacitásainak megerősítése, valamint partnerségre épülő modell kialakítása a végrehajtáshoz; ·a közbeszerzések teljesítményének javulása, különösen a verseny és az átláthatóság növelése; ·eredményesebb intézkedések az összeférhetetlenség, a csalás és a korrupció megelőzésére és kezelésére; ·az adminisztratív kapacitásépítésre vonatkozó ütemterv kidolgozása és végrehajtása szükséges az alapok hatékony igazgatása és végrehajtása érdekében a közbeszerzés, az átláthatóság és a korrupció elleni küzdelem területén; ·pénzügyi eszközök és/vagy a Magyarországnak címzett InvestEU-hozzájárulások felhasználása jövedelemtermelő és költségmegtakarító tevékenységekre; ·a szakpolitikai célkitűzések eredményes megvalósítása innovatív akciók révén, ideértve a szociális innovációt is.

Hivatkozások

Acemoglu, D. and Robinson, J.A. (2010), The Role of Institutions in Growth and Development, Review of Economics and Institutions, 2010 Fall: 1-33. ( http://www.rei.unipg.it/rei/article/view/14/22 )

Adalet McGowan, Müge, Dan Andrews and Valentine Millot (2017), Insolvency regimes, zombie firms and capital reallocation, OECD Economics Department Working Papers, No. 1399.

Akcigit U., S. Baslandze and F. Lotti (2018) 'Political connections, innovation, and firm dynamics', VOX CEPR Policy Portal, November 2018. ( https://voxeu.org/article/political-connections-innovation-and-firm-dynamics )

Alapvető Jogok Biztosának Hivatala (AJBH) (2018), A jövő nemzedékek szószólójának elvi állásfoglalása a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás működési problémáiról, Alapvető Jogok Biztosának Hivatala, Budapest. ( https://www.ajbh.hu/documents/10180/2896961/a_hulladekgazdalkodasi_kozszolgaltatas_mukodesi_problemairol.pdf )

Állami Számvevőszék (2018), Elemzés a köztulajdonú gazdaságitársaságok 2017. évi integritási helyzetéről (Analysis of the state of integrity of publicly owned enterprises), Budapest. ( https://asz.hu/storage/files/files/Publikaciok/Elemzesek_tanulmanyok/2018/integritas_elemzes_20180425.pdf?ctid=1237 )

Alpek, Levente B., Róbert Tésits and László Bokor (2016), Group-specific analysis of commuting in the most disadvantaged areas of Hungary, Regional Statistics, Vol. 6 No. 1, pp. 54-81.

Andrews, Dan and Philippos Petroulakis (2017), Breaking the Shackles: Zombie Firms, Weak Banks and Depressed Restructuring in Europe, OECD Economics Department Working Papers, No. 1433.

Badarinza, Cristian and Tarun Ramadorai (2018), Home Away from Home? Foreign Demand and London House Prices, Journal of Financial Economics, vol. 130 no. 3, 532-555.

Banai, Ádám, Péter Lang, Gábor Nagy and Márton Stancsics (2017), Impact evaluation of EU subsidies for economic development on the Hungarian SME sector, MNB Working Papers 8.

Bartus, Tamás (2011), Commuting Time, Wages and Reimbursement of Travel Costs. Evidence from Hungary, Review of Sociology, 2011/4, pp. 72-94.

Bauer, Péter and Marianna Endrész (2018), Firm Dynamics and Aggregate Growth: The Case of Hungary, Financial and Economic Review, Magyar Nemzeti Bank (Central Bank of Hungary), Volume 17, Issue 2, pp. 68-98.

Bruinshoofd, A. (2016), Institutional quality and economic performance, RaboResearch, Utrecht. ( https://economics.rabobank.com/publications/2016/january/institutional-quality-and-economicperformance/ )

Bertelsmann Stiftung (2018), Policy Performance and Governance Capacities in the OECD and EU, Sustainable Governance Indicators 2018.

CASE et al. (2018), Study and Reports on the VAT Gap in the EU-28 Member States: 2018 Final Report. ( https://ec.europa.eu/taxation_customs/sites/taxation/files/2018_vat_gap_report_en.pdf )

Cecchetti, Stephen and Enisse Kharroubi (2015), Why Does Financial Sector Growth Crowd Out Real Economic Growth?, CEPR Discussion Papers No. 10642.

Christidis, Panayotis and I., Juan Nicolás (2012), Measuring road congestion, JRC Scientific and policy reports, European Commission, Luxembourg: Publications Office of the European Union, 2012.