A cselekvési terv három tengely mentén épül fel, amelyek illeszkednek az élelmiszer-ellátási lánc struktúrájához (termelés, feldolgozás, valamint kiskereskedők és fogyasztók). Az ökológiai ágazat pozitív fejleményeinek támogatása, valamint az ökológiai gazdasági szereplők számára kiegyensúlyozott és jövedelmező piac fenntartása érdekében alapvető fontosságú az ökológiai termékek iránti általános kereslet növelése. Az ökológiai termékek növekvő fogyasztása elengedhetetlen ahhoz, hogy a mezőgazdasági termelőket az ökológiai termelésre való átállásra ösztönözzük (1. tengely). További termelési ösztönzőkre is szükség van annak a célnak az eléréséhez, hogy 2030-ra a mezőgazdasági hasznosítású területek 25 %-át ökológiai gyakorlatokkal hasznosítsák, és jelentősen növeljék az ökológiai akvakultúrát (2. tengely). Végezetül tovább kell javítani az ökológiai ágazat hozzájárulását a fenntarthatósági és környezeti kihívásokhoz (3. tengely). A meglévő sikeres intézkedések folytatása mellett ez a cselekvési terv számos új intézkedést is javasol, és különböző finanszírozási forrásokat mozgósít.

A zöld megállapodás hangsúlyozza, hogy „kulcsfontosságú” a fenntarthatóbb élelmiszerrendszerre való átállás irányítása, különösen a mezőgazdasági termelőknek az éghajlatváltozás kezelésére, a környezet védelmére és a biológiai sokféleség megőrzésére irányuló erőfeszítéseinek megerősítése. A gazdálkodó közösségnek alapvető szerepet kell játszania e célkitűzések elérésében. A mezőgazdasági termelők elsőként érzik meg az éghajlatváltozás és a biológiai sokféleség csökkenésének következményeit, mindemellett továbbra is a fenntarthatatlan mezőgazdasági gyakorlatok a biológiai sokféleség csökkenésének fő mozgatórugói. Az ökológiai termelők a jövő fenntartható mezőgazdaságának úttörői. Utakat nyitnak a mezőgazdaság környezetbarátabbá tétele és a környezetkímélő, a körforgásosságot és az állatjólétet előmozdító innovatív termelési technikák terén. Az ökológiai logó tükrözi a mezőgazdasági termelők e magas szintű termelési normák iránti elkötelezettségét, és a fogyasztók biztosak lehetnek abban, hogy a terméket nagyon konkrét és szigorú fenntarthatósági szabályoknak megfelelően állították elő. Még ennél is fontosabb, hogy az ökológiai gazdálkodás sokkal több természetet visz földjeinkbe, és ellenállóbbá teszi a mezőgazdasági termelőket a gazdasági, valamint az egyre kiszámíthatatlanabb természet és éghajlat által előidézett változásokkal szemben.

Az ökológiai ágazat hírneve azon múlik, hogy mennyire lehet nyomon követni a termékeket a fogyasztótól a termelőig. A nyomonkövethetőség és az átláthatóság megerősítése érdekében fontos, hogy egyértelmű áttekintést kapjunk azokról a gazdasági szereplőkről, akik az EU-ban részt vesznek az ökológiai termékek előállításában, forgalmazásában és értékesítésében. Az ellenőrző szerveknek már most is közzé kell tenniük a honlapjukon az ökológiai gazdasági szereplők tanúsítványait, de ezek az információk még nem érhetők el központilag egyetlen páneurópai weboldalon.

·ösztönzi a tagállamokat, hogy az akvakultúrára vonatkozó felülvizsgált többéves nemzeti stratégiai terveikbe építsék be az ökológiai akvakultúra ágazatának növelését, és e cél elérése érdekében a lehető legjobban használják ki a 2021–2027-re vonatkozóan az ETHAA által kínált lehetőségeket. A Bizottság a nyitott koordinációs módszer keretében elő fogja segíteni az ökológiai akvakultúrával kapcsolatos bevált gyakorlatok cseréjét és az innovációt is.

Ezzel párhuzamosan a KAP továbbra is az átállás támogatásának kulcsfontosságú eszköze. Jelenleg a KAP körülbelül 1,8 %-át használják az ökológiai gazdálkodás támogatására. A jövőbeli KAP olyan ökorendszereket fog magában foglalni, amelyeket a tárgyalások kimenetelétől függően 38–58 milliárd eurós költségvetés támogat a 2023–2027-es időszakban. Az ökorendszereket a biogazdálkodás fellendítésére lehet alkalmazni. Az ETHAA továbbra is támogatást nyújt az ökológiai akvakultúrára való átálláshoz.

Elismert tény, hogy a biogazdálkodás fontos szerepet játszik az egészséges ökoszisztéma fenntartásában, a biológiai sokféleség tiszteletben tartásában és a természetes ragadozók létezésében, valamint az ökológiai egyensúly megőrzésében. Az ökológiai termelésről szóló (EU) 2018/848 rendelet konkrét célkitűzéseket és kapcsolódó elveket vezet be a biológiai sokféleség védelme érdekében, amelyek megerősítik az ökológiai gazdálkodóknak a biológiai sokféleség megőrzésének előmozdítóiként betöltött szerepét. A „termelőtől a fogyasztóig” stratégia részeként a Bizottság felül fogja vizsgálni a vetőmagok forgalmazásáról szóló irányelveket is, hogy megkönnyítse a vetőmagfajták nyilvántartásba vételét, beleértve a biogazdálkodásban használt fajtákat is, valamint intézkedéseket dolgoz ki a genetikai erőforrások megőrzésére és a nagyobb genetikai változatosságú és szélesebb biodiverzitási potenciállal rendelkező vetőmagok fejlesztésére.

20. intézkedés: A Bizottság:

·2023-tól kezdődően a Horizont Európa keretében finanszírozást kíván elkülöníteni a vitatott inputok alternatív megközelítéseivel kapcsolatos kutatási és innovációs projektekre, különös figyelmet fordítva a rézre és más anyagokra az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság értékelésével összhangban; valamint

·2022-től kezdődően a biopeszticidekről szóló, leendő rendeletre építve és a megerősített gazdálkodási tanácsadási szolgáltatások, különösen az AKIS révén – adott esetben elő fogja mozdítani az alternatív – például biológiai hatóanyagokat tartalmazó – növényvédő szerek használatát.

3.4. Az állatjólét javítása

Az ökológiai gazdálkodás már most is fontos szerepet játszik az állatjólét javításában, ami az élelmiszerrendszerek fenntarthatóságának szerves részét képezi. A nagyobb állatjólét javítja az állatok egészségét és az élelmiszerek minőségét, csökkenti a gyógyszerek iránti igényt, és hozzájárulhat a biológiai sokféleség megőrzéséhez. A „termelőtől a fogyasztóig” stratégiával összhangban intézkedéseket kell hozni az állatjólét további javítása érdekében, mozgósítva az összes rendelkezésre álló eszközt a polgárok elvárásainak és igényeinek való jobb megfelelés érdekében. Míg a Bizottság felül fogja vizsgálni az állatjóléti jogszabályokat annak érdekében, hogy végső soron magasabb szintű állatjólétet biztosítson, továbbra is az ökológiai gazdálkodásnak kell az állatjólét védelmével kapcsolatos modellnek maradnia, és garantálnia kell a fogyasztó számára, hogy az állatokkal a teljes láncon keresztül jól bántak, és meg tudtak felelni a természetes igényeiknek és viselkedésüknek, mind a gazdaságban, mind pedig a szállítás során, és az állatokat meg kell kímélni minden elkerülhető fájdalomtól, stressztől vagy szenvedéstől, többek között leölésükkor is.

21. intézkedés: Az Állatjóléti Platform keretében a Bizottság:

·továbbra is együttműködik a tagállamokkal és a civil társadalommal annak érdekében, hogy konkrét és operatív megoldásokat találjanak az ökológiai termelésben az állatjólét további javítására.

3.5. A korlátozott erőforrások hatékonyabb kiaknázása

A körforgásos gazdaságra vonatkozó szakpolitikák az erőforrás-hatékonyságot helyezik a döntéshozatal középpontjába, biztosítva a hozzáadott értéket és az erőforrások hosszabb felhasználását és újrafelhasználását, ezáltal kiküszöbölve a hulladékot, minimalizálva az erőforrások (pl. víz, fosszilis tüzelőanyagok és energia) iránti keresletet, javítva a hatékonyságot és csökkentve a költségeket.

Az elmúlt 50 évben a műanyagok gazdasági szerepe folyamatosan nőtt, és a műanyagok egyre több termék és terméklánc számára váltak fontossá. Mindazonáltal a műanyag-előállítás és a műanyaghulladék égetés jelentős üvegházhatásúgáz-kibocsátást eredményez.

A biogazdálkodásban még mindig sok műanyagot használnak: a kulcsfóliámban, az üvegházakban és alagutakban, a szilázsfóliákban, a takarmány tároló hálókban, a kagylókötelekben és a csomagolásban. A hagyományos műanyagok újrafelhasználásának, gyűjtésének és újrafeldolgozásának javítása mellett a mezőgazdasági termelőknek világosabban kell látniuk, hogy a bioalapú és biológiailag lebomló műanyagok mikor járulhatnak hozzá a körforgásos gazdasághoz.

22. intézkedés: A Bizottság szándékában áll, hogy:

·elfogadja a bioalapú, komposztálható és biológiailag lebomló műanyagok keretrendszerét, amely magában foglalja azokat az elveket és kritériumokat, amelyek alapján a természetes körülmények között biológiailag könnyen lebomló, fenntartható bioalapú anyagok használata előnyös a környezetre nézve. A keret minden műanyagra kiterjed, beleértve a mezőgazdaság valamennyi típusában való felhasználást is, és ezért rendkívül releváns lesz a biogazdálkodás szempontjából is, amely élen jár a fenntarthatóság terén.

Egyes mezőgazdasági gyakorlatok jelentik a fő akadályt a tekintetben, hogy az EU édesvizei és tengervizei jó státuszt érjenek el mind a víz-keretirányelv, mind pedig a tengervédelmi keretirányelv alapján. Ez főként a tápanyagok (nitrogén és foszfor) és a peszticidek diffúz szennyezésének tudható be. Az EU felszíni víztesteinek mintegy 38 %-ára nehezedik nyomás a diffúz szennyezés (amelynek 25 %-a a mezőgazdasági termelés jelentős forrása), az öntözés re szánt vízkivétel, valamint a hidramorfológiai változások (pl. a vízelvezetésből eredő változások) miatt. Az éghajlatváltozás növelni fogja az öntözési szükségleteket az EU-ban, és csökkenti a rendelkezésre álló víz mennyiségét.