[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 27.7.2005

COM(2005) 339 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENT, A TANÁCS ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁG FELÉ

Első jelentés a dohánytermékekről szóló irányelv alkalmazásáról

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENT, A TANÁCS ÉS AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁG FELÉ

Első jelentés a dohánytermékekről szóló irányelv alkalmazásáról

1. Bevezetés 3

2. Átültetés 3

3. Kérelmezés 4

3.1. A cigaretták megengedett legnagyobb kátrány-, nikotin- és szénmonoxid-tartalma(3. cikk) 4

3.2. Mérési módszerek (4. cikk) és címkézés 4

3.2.1. Vizsgálati laboratóriumok 4

3.2.2. A kátrány-, nikotin- és szénmonoxid-tartalom mérése 4

3.2.3. A károsanyag-tartalom feltüntetése 5

3.3. Címkézés (5. cikk) 5

3.3.1. Végrehajtási terv 5

3.3.2. A dohányzásra gyakorolt hatás 5

3.3.3. Színes fényképek és illusztrációk 6

3.3.4. További intézkedések 6

3.4. Összetevők (6. cikk) 6

3.5. Az összetevők összesített listája (12. cikk) 7

1. BEVEZETÉS

A tagállamoknak a dohánytermékek gyártására, kiszerelésére és árusítására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezései közelítéséről szóló, 2001. június 5-i 2001/37/EK irányelv[1] („az irányelv”) előírja, hogy a Bizottság az irányelv alkalmazásáról rendszeresen jelentést nyújtson be az Európai Parlamenthez, a Tanácshoz és a Gazdasági és Szociális Bizottsághoz.

Az irányelv alkalmazását első ízben ez a jelentés értékeli. A tagállamok visszajelzésein, elsősorban a 2004 júniusában valamennyiüknek (EU-25) kiküldött kérdőív nyomán adott válaszokon alapul. A jelentés figyelembe veszi a dohányzás ellenőrzésére vonatkozó legújabb fejleményeket és az új tudományos ismereteket, valamint az érdekeltek nézeteit is. Az irányelv átültetése óta eltelt idő rövidségére és a 2. fejezetben részletezett késedelmekre való tekintettel mind nemzeti, mind uniós szinten kevés ilyen tapasztalat áll rendelkezésre.

Mindazonáltal a jelentés rávilágít, hogy a dohánytermékek szabályozásának kedvező hatásai már most is érezhetők uniós szinten. Ez a tapasztalat globális viszonylatban is hasznosnak fog bizonyulni. Az Egészségügyi Világszervezet Dohányzás-ellenőrzési Keretegyezménye[2] felölel számos, az irányelvben központi helyen szereplő fogalmat.

A jelentésben nem foglalkozik külön szakasz a szájon át fogyasztott dohányfajták vagy a sodort cigaretták kérdésével, mivel a tagállamok válaszai ezekre nézve nem szolgáltak újabb adatokkal, és sem függőséget kiváltó összetevőkről, sem a káros hatást csökkenteni képes dohánytermékekről nem áll rendelkezésre elegendő tudományos adat. A Bizottság mindenesetre szorosan figyelemmel követi a dohánytermékekkel és egészségre gyakorolt hatásukkal, ezek közt a rákkeltő, kardiotoxikus, és függőséget kiváltó hatással kapcsolatos tudományos fejleményeket, és a jövőben beszámol az eredményekről jelentéseiben.

A jelentés felhívja a figyelmet azokra a területekre, amelyeket az első tapasztalatok, valamint az új tudományos és műszaki ismeretek alapján fejleszteni kell.

2. ÁTÜLTETÉS

2004. október 31-ig az irányelvet Észtország kivételével valamennyi tagállam átültette[3].

Az irányelv átültetését 2002. szeptember 30-ig kellett elvégezni, ám a régi tagállamok körében tapasztalható volt némi késedelem ezen a téren. A Bizottság 2002 novemberében figyelmeztető levelet küldött a késlekedő tagállamoknak. Egyes tagállamok az Európai Bíróság előtt lévő perek miatti bizonytalansággal indokolták a késedelmet. A Bíróság mindkét esetben[4] fenntartotta az irányelvet.

3. KÉRELMEZÉS

3.1. A cigaretták megengedett legnagyobb kátrány-, nikotin- és szénmonoxid-tartalma (3. cikk)

Mind a 15 régi tagállam betartotta a 3. cikkben szereplő, 2004. január 1-i határidőt, mely után a szabad kereskedelmi forgalomba hozott, árusított vagy gyártott cigarettáknak meg kell felelniük a megengedett legnagyobb kátrány-, nikotin- és szénmonoxid-tartalomra vonatkozó előírásoknak. Görögország esetében a kátránytartalomra vonatkozó előírás 2007. január 1-től alkalmazandó. A 10 új tagállam nem kért átmeneti időszakot a rendelkezés alkalmazására. Az Unión kívüli országokba exportált cigaretták károsanyag-tartalma tekintetében valamennyi tagállam betartotta az irányelvben előírt, 2005. január 1-i határidőt.

3.2. Mérési módszerek (4. cikk) és címkézés

3.2.1. Vizsgálati laboratóriumok

13 ország értesítette a Bizottságot az engedélyezett vizsgálati laboratóriumokról. Számos tagállam jelezte – főleg kisebbek –, hogy az ország nem rendelkezik alkalmas laboratóriummal. Ilyen esetben másik tagállamban lévő laboratóriumot kell engedélyezni.

A Bizottság konzultálni fog a tagállamokkal a laboratóriumokkal kapcsolatos kérdésekről, főleg a laboratóriumi kapacitás közös használatáról, és közzéteszi az engedélyezett laboratóriumok jegyzékét.

3.2.2. A kátrány-, nikotin- és szénmonoxid-tartalom mérése

A cigaretták legfontosabb hatóanyaga a nikotin, ezért szabályozása létfontosságú. A nikotin miatt nem szoknak le az emberek a dohányzásról. Az irányelvben megállapított nikotinküszöb fontos összehangoló intézkedés, amely sikeresen szabályozza a nikotin használatát. Az Egészségügyi Világszervezet[5] elismeri, hogy egy széleskörű és átfogó szabályozási keret elengedhetetlen ahhoz, hogy a nikotintartalmat szabályozó politikák sikeresek lehessenek a kockázat csökkentésében.

Az ISO károsanyag-tartalom mérése számítógép által szimulált dohányzást vesz alapul. Új bizonyítékok azonban azt támasztják alá, hogy a dohányzók a károsanyag-tartalomhoz igazítják a belégzést. Vagyis hiába alacsonyabb egy cigaretta károsanyag-tartalma, csak részben bizonyított, hogy ez csökkenti a dohányzó károsanyag-fogyasztását. Ennek eredményeképpen az orvostársadalom megkérdőjelezte az ISO szabványok használatát[6]. Bár az ISO szabványokat sokan bírálják, nem létezik más, nemzetközileg egyeztetett szabvány.

A Bizottság nem javasolja a jelenleg az irányelvben előírt szabványok felülvizsgálatát mindaddig, amíg azok felváltására nem állnak rendelkezésre bizonyíthatóan jobb módszerek. A Bizottság támogatni fogja a tudományos és műszaki fejlődést ezen a téren. A dohányzás-ellenőrzési keretegyezmény 9. cikke külön előírja, hogy az egyezmény részes feleinek konferenciája iránymutatásokat fog javasolni a dohánytermékek tartalmának és károsanyag-kibocsátásának tesztelésére, mérésére és szabályozására. Amint ismertté válnak a valós helyzetnek jobban megfelelő és nemzetközileg elfogadott módszerek, a Bizottság fontolóra veszi az irányelv kiigazítását.

3.2.3. A károsanyag-tartalom feltüntetése

A károsanyag-tartalom csomagoláson való feltüntetése aggodalmakat keltett, hiszen a fogyasztók azt gondolhatják: az alacsony károsanyag-tartalmú termékek kevésbé ártalmasak, és ezért ezekből többet fogyasztanak. Érkeztek ugyan kérelmek a károsanyag-tartalom feltüntetésének megszüntetésére, de a Bizottság úgy véli, hogy a mért károsanyag-tartalmat továbbra is rá kell nyomtatni a csomagra. A dohányzás-ellenőrzési keretegyezmény is előírja 11. cikke (2) bekezdésében, hogy a főbb összetevőkre és a károsanyag-kibocsátásra vonatkozó adatokat fel kell tüntetni a csomagoláson.

3.3. Címkézés (5. cikk)

3.3.1. Végrehajtási terv

Noha az 5. cikk végrehajtása általában kielégítő, felmerült néhány nehézség. Néhány új tagállam átmeneti időszakot alkalmazott.

A figyelmeztetést körülvevő fekete szegélyt illetően a Bizottság javasolja, hogy azt ne tekintsék a figyelmeztetés területéhez tartozónak.

A különösen vékony csomagok egyedi problémát vetnek fel, ugyanis a károsanyag-tartalmat a csomag felső szélével párhuzamosan kell feltüntetni, és emiatt a felirat gyakran nehezen olvasható. Amennyiben a feliratot 90 fokkal elforgatva nyomtatják, javul az olvashatóság. Bár ez ellentétes az 5. cikk (6) bekezdésének rendelkezéseivel, a Bizottság nem lépett fel, mert ezt a megoldást az irányelv módosításáig alkalmazott átmeneti megoldásnak tekinti.

A tagállamok jelentettek olyan esetet, amikor az ipar úgy próbálta megkerülni a jogszabályt, hogy a feliratot elrejtette vagy láthatóságát rontotta kartontok vagy más eszköz alkalmazásával, amely a figyelmeztetést és a matricákat eltakarja. Egy évvel az új figyelmeztetések bevezetése után az ilyen gyakorlat visszaszorult.

3.3.2. A dohányzásra gyakorolt hatás

A bizonyítékok azt mutatják, hogy az intézkedések - bár még csak rövid ideje alkalmazzák azokat - befolyásolják a dohányzók viselkedését. Tanulmányok kimutatták, hogy a dohányosok motiváltabbak a dohányzásról való leszokásra vagy dohányzásuk mértékének csökkentésére. A figyelmeztetések a 15-24 éves korosztály körében különösen hatásosaknak bizonyultak.

Egy holland felmérés szerint a figyelmeztetések hatására egyes felnőttek kevesebbet dohányoznak és több motivációt éreznek a dohányzásról való leszokásra. A hatás a 13-18 évesek körében erős: 28 százalékuk mondta, hogy kevesebbet dohányzik a figyelmeztetések miatt[7]. Egy másik holland felmérés kimutatta, hogy a leszokást segítő telefonszolgálat számának feltüntetése nyomán nőtt a szolgálathoz beérkezett hívások száma, és különösen az általában kevéssé tevékeny alacsonyabb jövedelműek köréből[8]. Egy belga tanulmány szerint a nagyobb és egyértelműbb figyelmeztetések leszokásra ösztönözték a dohányosokat, és hatásukra a fiatalok kevésbé találták vonzónak a cigarettacsomagokat[9]. A dohányzó lengyel férfiak 3 százaléka állította, hogy a nagyméretű egészségügyi figyelmeztetések miatt szokott le, 16 százalékuk próbált meg leszokni és 14 százalék nyilatkozott úgy, hogy jobban tisztában van a dohányzás egészségre káros hatásaival[10]. A figyelmeztetések bevezetését követően Máltán háromszorosára nőtt a dohányzásról való leszokás iránt érdeklődők száma.

3.3.3. Színes fényképek és illusztrációk

Az irányelv 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban a Bizottság 2003 szeptemberében elfogadta a 2003/641/EK határozatot[11], mely szabályokat állapít meg a dohányzás egészségügyi következményeit ábrázoló fényképek és egyéb illusztrációk alkalmazására. A határozat 3. cikkével összhangban a Bizottság 2005 májusában forrásdokumentumokból álló könyvtárat készített[12].

Az Eurobarométer 2002 őszi felmérése szerint a polgárok 38 százaléka vélekedik úgy, hogy ha színes képeket helyeznek el a cigarettacsomagokon, az hasznos volna a nem dohányzás, a kevesebbet dohányzás vagy a leszokás elősegítésében[13]. A kérdőív szerint maguk a tagállamok is így gondolkodnak. A tagállamok többsége tervezi a képek használatának tanulmányozását. A Bizottság bátorítja a tagállamokat az új képi figyelmeztetések használatára.

3.3.4. További intézkedések

A Bizottság fontolóra fogja venni a címkézés további szabályozását, például a leszokást segítő szolgálatok telefonszámainak szélesebb körű használatára vonatkozóan, amint elegendő információ áll rendelkezésre az új szöveges és képi figyelmeztetések alkalmazásáról.

3.4. Összetevők (6. cikk)

Akadozik a dohányipar részéről az összetevőkről készült lista tagállamokhoz való eljuttatása. Mindössze 13 tagállam közölte a Bizottsággal az irányelv 6. cikkében előírt listát.

A dohányipartól a tagállamokhoz majd a Bizottsághoz eljuttatott adatok formátuma igen sokféle. A nemzeti hatóságok sokszor túl részletes vagy éppen túl kevés információt kaptak.

Általánosságban a tagállamoknak küldött adatok nem felelnek meg hiánytalanul az irányelvnek. A 6. cikk a dohánytermékek gyártásában felhasznált valamennyi összetevőről és azok mennyiségeiről ír elő tájékoztatást. Az ipar egy „hármas lista”-ként ismertté vált mintával állt elő, amely egy „károsanyag-tartalom legfeljebb” kategóriában adja meg az információt. Ez ellentétes az irányelvvel, mert nem közöl pontos mennyiséget, valamint nem márkánkénti bontásban tartalmazza az adatokat.

Hollandia és Belgium végrehajtási rendeletek alkotását tervezi kifejezetten a dohánytermékek összetevőinek jelentéséről. A javasolt mintáról szóló holland rendeletet a dohányipar jogi úton megtámadta[14]. Úgy tűnik, ez a peres eljárás gátolja a hasonló kezdeményezéseket más tagállamokban.

A cikk hiánytalan végrehajtásának további jelentős akadálya, hogy nincs kapacitás a tagállami vagy uniós szinten kapott adatok elemzésére.

Az irányelv sikeresnek mondható abban a tekintetben, hogy vitát indított a dohánytermékek összetevőinek közzétételéről, és a témát előtérbe helyezte az európai dohányzás-ellenőrzési kérdések között. Az irányelvnek való teljes megfelelés érdekében meg kell vitatni egy összehangolt jelentési rendszer létrehozását és az összetevők pontos meghatározását.

A jelenleg érvényes jelentési rendszert tovább kell fejleszteni az adatok feldolgozása, értékelése és terjesztése megkönnyítése érdekében. Az összetevők szabályozásának alapfeltétele, hogy a dohánygyárak hiánytalanul rendelkezésre bocsássák az adatokat. Meg kell adni a dohánytermék gyártásában használt és a késztermékben jelen lévő valamennyi összetevőt. A jelentési rendszer fejlesztésekor figyelembe kell venni a létező kezdeményezéseket, mint a holland és a belga mintát, valamint a Kémiai Anyagokkal Foglalkozó Európai Hivatal által használt rendszert.

Szakértők aggodalmaknak adtak hangot a tekintetben, hogy az összetevők jelenleg ismeretes meghatározásai túlságosan leszűkítőek. Előrelépést jelentene, ha elfogadnák az Egészségügyi Világszervezet munkacsoportjának meghatározását[15], mely szerint „összetevő a termék minden alkotóeleme, az alkotóelemek előállításához használt valamennyi anyag, a mezőgazdasági gyakorlatból, tárolásból vagy feldolgozásból származó szermaradványok, valamint az olyan anyagok, amelyek a csomagolásból a termékbe juthatnak.”

Egyértelmű, hogy a 6. cikket meg kell változtatni. A Bizottság a szükséges módosítások alátámasztása érdekében elvégzi az eddig összegyűjtött információk elemzését, és konzultál a 10. cikk értelmében létrehozott Szabályozási Bizottsággal.

A tagállamok és a dohányipar kéréseire reagálva a Bizottság összehangolt adatgyűjtési módszereket dolgoz ki egy közös uniós minta és pontosabb meghatározások alapján. A Bizottság tervezi, hogy a tagállamokkal és érdekelt felekkel konzultációt kezdeményez.

3.5. Az összetevők összesített listája (12. cikk)

A 6. cikk mérsékelt sikere és különösen a megfelelő információk leadásának hiánya miatt a Bizottság nem tudott javaslatot kidolgozni a dohánytermékekben engedélyezett összetevők összesített listáját illetően. A Bizottság ennek ellenére mélyrehatóan tanulmányozta a dohánytermékekben engedélyezett összetevők listájának megvalósíthatóságát és jelentőségét[16].

A konzultációk során olyan témák is felmerültek, amelyek túlmutatnak az adatok hozzáférhetőségének kérdésén, és megkérdőjelezhetik a 12. cikkben alkalmazott megközelítést. A Bizottság számos fontos következtetést vont le az összetevők listájának jelentőségére és használhatóságára vonatkozóan.

Az engedélyezett összetevők listájának összeállítása egyebek között azért lenne célszerű, mert lehetővé tenné az olyan adalékanyagok jelenlétének szabályozását, amelyekről tudni, hogy nem fokozzák a mérgező hatást vagy a függőség kialakulását, valamint lehetőséget adna az olyan adalékok betiltására, amelyek csak a gyerekeket vonzzák. Az összesített lista használatával elkerülhető lenne, hogy a dohányipari cégek a legenyhébb szabályozással rendelkező országban engedélyeztessék terméküket.

Az összesített lista sikeres létrehozása elsősorban annak függvénye, hogy az ipar belátható időn belül közöl-e valós adatokat az összetevőkről. Az adatszolgáltatást követően meg kell határozni, hogy mely összetevők növelik a termék mérgező vagy függőséget kiváltó hatását. Az egyes összetevők betiltásához tudományosan bizonyítható szempontokra van szükség.

Az ilyen adatoknak az összetevők mérgező és függőséget kiváltó hatását mérő, elismert módszereken kell alapulniuk. A Bizottságot azonban úgy tájékoztatták, hogy a mérgező és a függőséget kiváltó hatás mérésére jelenleg nem állnak rendelkezésre megbízható szempontok. A módszereket értékelni kell érzékenységük, specifikusságuk és összehasonlíthatóságuk szempontjából. Ez egy nehéz feladat, amely jelenleg kevéssé elterjedt képességeket és szakértelmet kíván. Különösen a függőséget kiváltó hatás mérésére szolgáló módszerek kezdetlegesek; nem alkalmasak rutinszerű és széles körű vizsgálatok végzésére. A fejlődés ezen a téren évekig is eltarthat.

Az irányelv azt írja elő, hogy az ipar csak a rendelkezésre álló toxikológiai adatokat közölje. Ez azonban nem elegendő az összetevők szabályozásának kidolgozásához.

Felmerül a kérdés, hogy egyáltalán kit terheljen a bizonyítási kötelezettség, és hogy ki fejlessze ki és végezze el a vizsgálatokat, vagy milyen szinten tegye ezt. A Bizottságnak meggyőződése, hogy az ilyen vizsgálatok kifejlesztésében a közszférának kell elöljárnia.

Számos ország jelezte már, hogy szükség van egy dohánytermékeket szabályozó testületre. Mivel a dohánytermékek az egész világon jelen vannak, az Egészségügyi Világszervezetnek kellene összehangolnia a szabályozást a dohányzás-ellenőrzési keretegyezmény révén. A keretegyezmény 9. cikke előírja az összetevők és kibocsátások vizsgálatára, mérésére és szabályozására szolgáló, nemzetközileg elfogadott iránymutatások kidolgozását.

[1] HL L 194., 2001.7.18., 26. o.

[2] www.who.int/tobacco/framework

[3] Az észt parlament 2005. május 4-én fogadta el az irányelvet átültető jogi aktust.

[4] Európai Bíróság: C210-03 és C434-02 számú esetek

[5] WHO Study Group on Tobacco Product Regulation Recommendation on tobacco product ingredients and emissions WHO 2003 http://www.who.int/tobacco/sactob/recommendations/en/

[6] “Tobacco or Health in the European Union: past, present and future”.(A dohány vagy az egészség az Európai Unióban: múlt, jelen, jövő) Az ASPECT konzorcium által készített jelentés.

[7] 28% van jonge rokers rookt minder door de nieuwe waarschuwingen op ( a fiatalok 28%-a kevesebbet dohányzik az új figyelmeztetéseknek köszönhetően)

[8] Willemsen M, Simons C, Zeeman G (2002). Impact of the new EU health warnings on the Dutch quit line, Tobacco Control, 11:381-2. (Az egészségügyi figyelmeztetések hatása a dohányzásról való leszokást segítő holland telefonszolgálatra)

[9] Joossens L , Onderzoek naar het effect van gezondheidswaarschuwingen op sigarettenpakjes in België, Vlaams Instituut voor Gezondheidspromotie, Brussel, 2004. (Joossens L : Vizsgálat a cigarettacsomagokon elhelyezett egészségügyi figyelmeztetések hatásáról Belgiumban, Flamand Egészségügyi Promóciós Intézet, Brüsszel)

[10] World Bank Report, Curbing the epidemic. (A Világbank jelentése: A járvány megfékezése) Governments and the economics of tobacco control, Washington DC, 1999. (Kormányok és a dohányzás szabályozásának gazdasági kérdései)

[11] HL L 226., 2003.9.10., 24. o.

[12] C(2005) 1452. A HL-ben még nem tették közzé.

[13] European Commission, Health & Consumer protection, Smoking and the environment: actions and attitudes, Special Eurobarometer 183/Wave 58.2, November 2003

[14] A holland államot 7 dohányipari cég pereli.

[15] WHO Scientific Advisory Committee on Tobacco Product Regulation. (A WHO dohánytermékek szabályozásával foglalkozó tudományos tanácsadó bizottsága)

www.who.int/tobacco/sactob/recommendations/en

[16] szeptember 29-én és 2004. február 18-án szakértői találkozókra került sor. A Bizottság támogatott két műhelytalálkozót Limerickben, 2004 márciusában és júniusában. Ezen túlmenően „A dohány vagy az egészség az Európai Unióban: múlt, jelen, jövő” című jelentés elkészítése is konzultációs folyamat keretében valósult meg.