EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.7.13. 
SEC(2011) 892 végleges 
  
A BIZOTTSÁG SZERVEZETI EGYSÉGEINEK MUNKADOKUMENTUMA 
A HATÁSELEMZÉS ÖSSZEFOGLALÁSA 
Az alábbi dokumentumot kísér ő okmány: 
A közös halászati politikáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre vonatkozó 
bizottsági javaslat 
 
 
 
{COM(2011) 425 végleges} 
{SEC(2011) 891 végleges}  
 
HU 1   HU 1. PROBLÉMA MEGHATÁROZÁS  
1.1. A közös halászati politika sikertelensége  
A jelenlegi közös halászati pol itika (KHP) a 2002-ben bevezete tt új gazdálkodási eszközökkel 
sem tudta biztosítani az él ő vízi erőforrások fenntartható kia knázását. Ilyen eszközök a 
halállomány fenntartható szint ű kiaknázására és a túlhalászo tt állományok helyreállítására 
irányuló hosszú távú gazdálkodási  tervek, valamint az érdekeltek közötti és a Bizottsággal 
folytatott párbeszédet el őmozdítani hivatott regionális  tanácsadó testületek.  
A problémák okai összefüggnek egymással. A túlhalászás f ő oka a túlzott kapacitás. A 
túlhalászás visszaszorítására bevezetett kvótacsökkentések azonban tovább növelték a túlzott 
kapacitást. Ehhez hasonlóan, a túlzott kapa citás következménye a halászati ágazat rossz 
gazdasági hatékonysága, ez azonban a csökken ő bevételek rövid távú megoldásaként 
túlhalászásra ösztönöz. A helyze t további következményeként az ágazat folyamatosan állami 
támogatást kért, ami hozzájárult a túlzott ka pacitás fenntartásához, a teljes kifogható 
mennyiségek (TAC) megállapítása során pedig a tudományos szakvéleményekt ől való 
eltérésre ösztönöz. Mindezt szem el őtt tartva a problémák az alábbi módon rangsorolhatók:  
• A KHP f ő problémája az, hogy a túlhalászás  miatt nem biztosított a környezeti 
fenntarthatóság . Minden más probléma ehhez járul hozzá. A túlhalászás f ő okai a túlzott 
flottakapacitás, a tudományos szakvélemények mell őzése a teljes kifogható mennyiségek 
rögzítésekor és a fontossági  sorrend hiánya a célok me gállapításakor. További tényez ők 
még a viszonylagos stabil itás, a halak nagymérték ű visszadobása, a szabálykövet ő 
magatartás alacsony foka és a megfelel ő tudományos szakvélemények hiánya. 
• A második probléma a gazdasági fenntarthatóság alacsony szintje  főleg a halászati 
ágazatban. Sok flotta veszteséges és igen érzékeny a küls ő hatásokra (pl. a magas 
üzemanyagárakra).  
• A harmadik probléma a társadalmi fenntarthatóság hiánya, amely els ősorban a halászati 
ágazatot és a halászattól függ ő területeket érinti. Az alacsony bérek és a jelent ős biztonsági 
kockázatok miatt a halászati ágazatb an nincs elég vonzó munkalehet őség a halászok 
lehetséges új generációi számára. Enne k következtében a f oglalkoztatás 15 éve 
folyamatosan csökken a halászattól függ ő területeken, mindenekel őtt a halászati ágazatban. 
• A negyedik probléma az, hogy a KHP igen bonyolult jogi keretrendszer , amely 
előmozdítja a mikroszint ű irányítást és akadályozza a környezeti fenntarthatóság elérését. 
• A KHP a nemzetközi dimenzió  vonatkozásában is rosszabbul teljesített a vártnál, 
különösen a környezeti fenntarthatóság te kintetében, de a nemzetközi gazdálkodás 
szempontjából is. 
1.2. Kit és milyen módon érint a közös halászati politika? 
Érintett Megnevezés Alapvető érdekek 
Az EU halászati 
ágazata Közösségi hajótulajdonosok és legénység A jövedelmez őség és megélhetés meg őrzése 
Függő vállalatok és 
közösségek  A halászattól függ ő vállalatok és közösségek A jövedelmez őség és megélhetés fenntartása 
 
HU 2   HU Feldolgozóágazat Az importált és az EK-vizeken fogott 
nyersanyagot fel dolgozó vállalkozások A jövedelmez őség és megélhetés fenntartása, 
stabil ellátás 
Az ágazat 
szabályozótestületei A halászat szabályozásáért felel ős nemzeti, 
regionális és helyi testületek  Az érintettek széles körének igényeit 
kiegyensúlyozottan kezel ő hatékony, hatásos és 
gyakorlatias gazdálkodási keretrendszer 
Ágazati kutatás Az állományok védelmével és kezelésével 
foglalkozó tudományos  kutatószervezetek hozzájárulás a halászati ágazat hatékony 
gazdálkodási rendszerének létrehozásához a jó 
minőségű és megbízható adatok kell ő időben 
történő biztosítása révén  . 
Fogyasztók A halászati termékek fogyasztói Környezetvédelmi szempontból különböz ő 
mértékben ellen őrzött halászati termékek 
hozzáférhet ősége, költsége, min ősége és 
tápértéke 
Nem uniós 
országok Az EU-flottákkal versenyben álló halászati 
ágazat. Akvakultúra-termel ők, az unióba 
exportálók. Olyan nem EU-országok hatóságai, 
amelyek a halászati partnerségi megállapodás 
keretében kifizetéseket kapnak Érdekütközések az EU-t nagyon fontos 
exportpiacnak és jövedelemforrásnak tekint ő 
felek és a kis helyi halá szati közösségek között, 
amelyek a helyi er őforrásokhoz való 
hozzáférésért az EU-n kívüli halászati 
ágazatokban EU-flottákkal állnak versenyben 
Nem kormányzati 
szervezetek, civil 
társadalom és EU-
polgárok A fenntartható halászati gazdálkodás 
előmozdítását szorgalmazó nem kormányzati 
szervezetek 
A halászatért és tengeri környezetért aggódó, 
érintett szélesebb közvélemény A halpopulációk, a tengeri  biodiverzitás, az 
óceánok, folyók és tavak vonzerejének 
megőrzése 
1.3. Miért van szükség állami beavatkozásra? 
A halászat jól jellemezhet ő a „Közlegel ők tragédiájával” (Tragedy of the Commons): A saját 
érdekükben dolgozó és a saját részük kihasítá sáért másokkal verse nyben álló egyének 
kimerítenek egy közös er őforrást. Amit az egyik halász ma kifog, mások már nem foghatnak 
ki holnap. A halászattal kapcsolatos döntései kben a halászok nem veszik figyelembe a 
lehalászás másokat terhel ő költségeit (kevesebb a f ogható hal, romlik az él őhely minősége). 
Ha a hozzáférés nem szabályozott, akkor az  állományokat olyan mértékben aknázzák ki, 
amely már hanyatlásukhoz és kereskedelmi értelemben vett elt űnésükhöz vezet. Ez indokolja 
a szabályozáson keresztül történ ő beavatkozást és az „ uniós beavatkozás elkerülésének”,  mint 
választási lehet őségnek az elvetését. 
2. AZ EU INTÉZKEDÉSI JOGA  
Az Európai Unió m űködéséről szóló szerz ődés (EUMSZ) 3. cikkének (d) pontja szerint „az 
Unió kizárólagos hatáskörrel re ndelkezik a tengerek biológiai er őforrásainak meg őrzését 
illetően a közös halászati politika keretében”. A 4. cikk (2) be kezdésének d) pontja szerint a 
KHP többi részét illet ően az EU másokkal megosztott hatáskörrel rendelkezik.  
A KHP legutóbbi reformjára 2002-ben került sor. A reformot a 2002. december 20-i 
2371/2002/EK tanácsi rendelet hajtotta végre. A nnak 35. cikke külön rendelkezik arról, hogy 
2012 végéig felül kell vizsgálni a II. (Védelem  és fenntarthatóság) és  a III. (A halászati 
kapacitás módosítása) fejezetet. A Számvev őszék 2007-es különjelentésének a KHP-ra 
vonatkozó következtetései és a Bi zottságnak a jelenlegi KHP-ról szóló értékelése is arra 
késztette a Bizottságot, hogy az említett kötelezettségen túlmen ően a KHP mélyreható 
reformjára tegyen javaslatot . 
 
HU 3   HU 3. A KHP  CÉLKIT ŰZÉSEI  
3.1. A KHP célkit űzései a Szerz ődés szerint 
A KHP célkitűzéseit  a EUMSZ 3. cikkének d) pontja, 4. ci kkének d) pontja, valamint 38. és 
39. cikke tartalmazza. Ebb ől a szempontból a 11. cikk is f ontos, amelynek értelmében a 
környezetvédelmi követelményeket – különösen a fenntartható fejl ődés előmozdítására 
tekintettel – be kell illeszte ni az uniós politikák és tevé kenységek meghatározásába és 
végrehajtásába. A 39. cikk s zerint a KHP-nak – a mez őgazdaság számára megállapítottakkal 
azonos – céljai az alábbiak: 
• a mezőgazdasági termelékenység növelése a m űszaki fejl ődés előmozdításával, 
valamint a mez őgazdasági termelés ésszer ű fejlesztésének és a termelési tényez ők, 
így különösen a munkaer ő lehető legjobb hasznosításának biztosításával; 
• a mezőgazdasági népesség megfelel ő életszínvonalának biztosítása, különösen a 
mezőgazdaságban dolgozók egy f őre jutó jövedelmének növelésével; 
• a piacok stabilizálása; 
• az ellátás hozzáférhet őségének biztosítása; 
• a fogyasztók elfogadható ár ellenében történ ő ellátásának biztosítása; 
Jóllehet ezek a célkit űzések megegyeznek a közös mez őgazdasági politika célkit űzéseivel, a 
halászati ágazat sajátságos összef üggésrendszerében kell szemlélni őket. 
3.2. A reform általános célkit űzései 
A megreformált KHP a halászati er őforrások kiaknázása szempontjából alkalmas lesz a 
környezeti, gazdasági és társadalmi fenntarth atóság megteremtésére. Jogi szempontból ezek 
egyformán fontos célkit űzések, és egyik sem érhet ő el a többit ől elszigetelten.  
A KHP sikere szempontjából azonban a kör nyezeti fenntarthatóság a kulcsjelent őségű 
tényező. A hatáselemzésbeli vizsgálat meger ősítette, hogy a „halállományok állapotában 
elért határozottabb javulása né lkül csak korlátozott mérték ű gazdasági és társadalmi 
fenntarthatóság valósítható meg”.  A probléma meghatározása már körvonalazta, hogy milyen 
rossz állapotban van sok állomány. A problém a megoldásához egyensúlyt kell teremteni a 
halászati terhelés és a környezeti fenntarthatóság között.  
3.2.1.  Környezeti fenntarthatóság 
A környezeti fenntarthatóság az állományok olyan módon való kiaknázását jelenti, amely nem 
veszélyezteti a jöv őbeli kiaknázást. Ehhez arra van szükség, hogy a halászati terhelés 
összhangban legyen a legnagyobb fe nntartható hozamok szintjével (maximum sustainable 
yield, MSY), „ a cél pedig a csökkent állományokkal kapcsolatos törekvések minél el őbbi, 
lehetőleg 2015-nél nem kés őbbi elérése”. A környezeti fenntarthatóság elérésével teljesíthet ő 
a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvben megfogal mazott kötelezettség is, amely 
szerint 2020-ra a tengeri környezeteknek  jó környezeti állapotban kell lenniük. 
A környezeti fenntarthatóság eléréséhez az alábbiakra van szükség: 
 
HU 4   HU a) a túlhalászás megszüntetése már rövid távon is; 
b) a túlzott kapacitás és a visszadobás lehet ő legnagyobb mérték ű csökkentése; 
c) a hosszú távú fenntarthatósággal összhangban lév ő, rugalmas és a helyi viszonyokhoz 
igazítható döntéshozatali rendszer létrehozása;  
d) az ágazat ösztönzése a következményekért való felel ősségvállalásra és a jogszabályok 
betartására; 
e) a tudományos szakvélemény és gazdasági adatok elérhet őségének javítása. 
3.2.2.  Gazdasági fenntarthatóság 
A gazdasági fenntarthatóság azt je lenti, hogy a flották jövedelmez ően működnek, és 
gazdaságilag hosszabb távon is életképesek. U gyanez vonatkozik a kapcsolódó feldolgozásra, 
a kiegészít ő és akvakultúra-tevékenységekre, amelyek a környezeti fenntarthatóság keretei 
között, a globális versenypiac ok és a folyamatosan fejl ődő fogyasztói szokások 
feltételrendszerében m űködnek. 
3.2.3.  Társadalmi fenntarthatóság  
A társadalmi fenntarthatóság azt jelenti,  hogy a megújult halás zat és kapcsolódó 
tevékenységei vonzó munkalehet őségeket és jó megélhetés t nyújtanak az érintetteknek, 
biztosítva a halászati közösségek életképess égét. Ezeken a területeken a társadalmi 
fenntarthatóságnak a halászat és a kapc solódó tengeri tevékenységek gazdasági 
diverzifikációra kell épülnie. 
3.2.4.  Egyéb célkit űzések: egyszer űsítés és az igazgatási teher csökkentése 
A KHP reformjának hozzá kell járulnia az EU általános bürokráciacsökkent ő célkitűzéseinek 
eléréséhez. Az egyszer űsítés a rendeletek számának és bonyolultságának csökkentését, 
valamint az állami finanszírozás egy pénzüg yi eszközbe való egyesítését jelenti. Az 
adminisztratív teher  tekintetében a reform nem tartalmaz számszer ű makroszint ű célokat, 
mivel ezen a területen a Bizottság polit ikája 2012 év végén hatályát veszti. 
4. A SZAKPOLITIKAI LEHET ŐSÉGEK  
A status quo  választási lehet őség a jelenlegi KHP folytatását jelenti, figyelembe véve 
azonban a legújabb jogszabályokat, els ősorban a hosszú távú gazdálkodási terveket, az 
ellenőrzési rendeletet és az jogellenes, nem bejelent ett és szabályozatlan halászatra vonatkozó 
rendeletet (IUU). A status quo  a KHP 2013. januári helyzetét jelenti. Ez az összes 
reformlehet őség összehasonlítási alapja. 
Az 1. választási lehet őség célja a környezeti fenntarthatóság megteremtése rugalmas 
időkeretben és ezzel egyidej űen a rövid távú negatív gazdasági és társadalmi hatások 
csökkentése .  
Legfontosabb összetev ői a következ ők: 
 
HU 5   HU a) az Fmsy elérése a lehet ő legrövidebb id őn belül, ugyanakkor a te ljes kifogható mennyiség 
legfeljebb 25  %-os évenkénti csökkentése (mint a jelenlegi hosszú távú gazdálkodási 
tervekben). Ennek eredményeként egyes állo mányok 2015 után érik el az Fmsy-t (de 
maximum 2020-ig). 
b) a „legértékesebb” szabály al kalmazása a vegyes halászatra; 
c) az egyéni átruházható jogok alkalmazása a túlz ott kapacitás megszüntetésére. Az egyéni 
átruházható jogok rendszere kötelez ő lesz az ipari flották, önkéntes a kisipari flották számára, 
megvalósításának tervezett id eje négy év. Az átruházhatós ág a tagállamokon belülre 
korlátozódik; 
d) a reformot középpontba helyez ő pénzügyi köztámogatások; a flották támogatásának (a 
jelenlegi Európai Halászati Alap  1. tengelye) megszüntetése; 
e) a forgalmazásra, promócióra és a helyi term ékpiacok differenciálására összpontosuló közös 
piacszervezés (KPSZ) ; 
f) a jelenlegi halászati partnerségi megállapod ások szerinti halászati engedélyek költségeit 
fokozatosan a hajótulajdonosok viselik.  
A 2. választási lehet őség célja a környezeti fenntar thatóság megteremtése az id őkeret 
rugalmassága nélkül.  Alkalmazásával 2015 végére érhet ő el a környezeti fenntarthatóság, 
függetlenül a rövid távú gazdasági és társad almi hatásoktól. Ez tartalmazza azt a der űlátó 
feltételezést, hogy ebben az igen rövid id őtávban is rendelkezésre áll majd elegend ő 
tudományos szakvélemény.  
Legfontosabb összetev ői a következ ők: 
a) az Fmsy elérése a reform kezdetét ől számított négy éven belül; 
b) a „legérzékenyebb” szabály alkalmazása a vegyes halászatra; c) az egyéni átruházható j ogok használata a túlzott kapaci tás megszüntetésére, de a 
tagállamokon belüli átruházhatósággal; 
d) a pénzügyi köztámogatás és a KPSZ megszüntetése, és a  e) a halászati partnerségi megálla podások fokozatos megszüntetése. 
A 3. választási lehet őség célja a környezeti fenntarthatóság adott id őkereten belüli 
megteremtése a negatív társadal mi hatások minimalizálásával.  Ez a lehet őség a 
minimálisra csökkenti a gazdasági és társadalmi hatásokat, mivel külön id őt engedélyez az 
ágazat számára az Fmsy elérésére és az e gyéni átruházható jogok megvalósítására. 
Legfontosabb összetev ői a következ ők: 
a) az Fmsy elérése a lehet ő legrövidebb id őn belül, ugyanakkor a maximális kifogható 
mennyiség évenkénti csökkenésének -15
 %-ra korlátozása, aminek következtében még több 
lesz az olyan állomány, amely csak az id őszak végére éri el az Fmsy-szintet. 
b) a „legértékesebb” szabály alkalmazása a vegyes halászatra; c) az egyéni átruházható jogok alka lmazása, mint az 1. választási lehet őség esetében, de 
hosszabb megvalósítási id őszakkal; 
 
HU 6   HU d) a reformra összpontosuló állami pénz ügyi támogatások, több figyelmet fordítva a 
társadalmi kérdésekre; 
e) a KPSZ kisebb mérték ű átalakítása, a piaci beavatkozás bizonyos formáinak megtartásával. 
A 4. választási lehet őség célja a környezeti fenntar thatóság megteremtése rugalmas 
időkeretben és ezzel egyidej űen a rövid távú negatív gazdasági és társadalmi hatások 
csökkentése, de az EU által irányí tott egyéni átruházh ató jogok nélkül.  Ez egyenérték ű az 
1. lehetőséggel, de az egyéni átruházható jogoknak a túlzott kapacitások kezelésére szolgáló 
alkalmazása nélkül. A tagállamok szabadon dönthetnek az egyéni átruházható jogok alkalmazásáról. 
Két további lehet őséget is elemeztek: 
Az 1a. választási lehet őség az 1. lehet őséggel azonos, azzal a különbséggel, hogy a 2. 
lehetőség „legérzékenyebb” szabályát alkalmazza a vegyes halászatra. 
A 2a. választási lehet őség a 2. lehet őséggel azonos, azzal a kül önbséggel, hogy a teljes 
kifogható mennyiség évenkénti csök kentése ebben legfeljebb -25
 % lehet, mint az 1. 
választási lehet őségben. 
5. A LEHETŐSÉGEK ÉRTÉKELÉSE  
Az alkalmazott módszer meghatározása: 
a) a célkit űzésekhez rendelt mérhet ő változók és 
b) a célkit űzések elérésében elért el őrehaladást jelz ő hatásmutatók. További mutatók 
vonatkoznak az irányításra, az adminisztratív teherre és az egyszer űsítésre. A mutatók értékét 
a 2012, 2017 és 2022 évekre mérik és összehason lítják (2020 a környezeti teljesítményhez). A 
hatáselemzés mennyiségi és min őségi elemzést tartalmaz. 
5.1. Környezeti fenntarthatóság 
A környezeti fenntarthatóság szempon tjából mindegyik választási lehet őség lényegesen 
hatékonyabb a status quo fe nntartásánál. Valószín űleg a 2. választási lehet őség a 
leghatékonyabb mind rövid, mind hosszú távo n. Ennek környezetvédelmi eleme azonban 
megvalósíthatatlan, mivel rendkívül kevés az id ő a tudományos szakvélemény kidolgozására. 
Az 1a választási lehet őség a legjobb. Az 1., 2a. és 3. lehet őségek jó eredményt ígérnek, de 
nem érik el az 1a. hatékonyságát, különösen 2020-ig. A túlzott kapacitás fenntartása 
jelentősen csökkenti a 4. választási lehet őség környezeti teljesítményét. 
A legjobb környezeti teljesítmény, a vegyes halá szatra vonatkozó „leg érzékenyebb” szabály, 
az egyéni átruházható jogok és a regionalizáció együttes alkalmazásának köszönhet ően az 1a 
lehetőség ígéri a legtöbb eredmé nyt a nem kívánt fogások csökkentésében. Az 1. lehet őségben 
a „legértékesebb” szabály korlátozza a visszadobás csökkentésének lehet őségét. 
A status quo  és a 4. lehet őség eredményezi mind rövid, mind hosszú távon a legnagyobb 
flottákat. Az 1. és 3. lehet őséggel csökkenthet ő legnagyobb mértékben a flották mérete. 
 
HU 7   HU 5.2. Gazdasági fenntarthatóság 
A status quo  lehetőség nem alkalmas a gazdasági fenntarthatóság elérésére. Az 1. és 1a.  
választási lehet őség teljesítménye a legjobb mind rövid, mind hosszú távon. A 2. lehet őség 
valamivel hatékonyabb, mint a 2a. és 3. A 4. te ljesítménye a túlzott kapacitás fenntartása 
miatt lényegesen rosszabb. 
Az importált nyersanyagoktól függ ő feldolgozó ágazatot a változások nem érintik. A helyi 
kirakodott fogások feldolgozása sz empontjából az 1. és 1a. lehet őségek adják a legjobb rövid 
és hosszú távú eredményeket. A flottamérett ől függő kiegészít ő szolgáltatások számára a 
status quo  lehetőség ígéri a legjobb teljesítményt, amelyet a 4. lehet őség követ. 
5.3. Társadalmi fenntarthatóság 
Mindegyik lehet őség a halászati ágazaton be lüli foglalkoztatás jelent ős visszaesésével jár. A 
kisebb flottaméret-csökkenés miatt ez a visszaesés a status quo  megoldásban a legkisebb, 
majd közvetlenül ezután következik a 4. választási lehet őség. Bérek tekintetében azonban a 
status quo  teljesítménye igen rossz, az 1. (és 1a) lehet őségé viszont nagyon jó. A 
foglalkoztatás és bérek kombinálása azt mutatja, hogy az 1. (és 1a.) lehet őségtől várható a 
legjobb eredmény.  
5.4. Egyszerűsítés és igazgatási teher 
Az egyszer űsítés szempontjából mindegyik lehet őség jobb, mint a status quo . Az 1. (1a.), 2. 
(2a.) és 4. lehet őségek regionális megoldásai tovább egyszer űsítik a KHP-t.  
A igazgatási költségek  szempontjából a tudományos szakvélemények és gazdasági adatok 
megszerzése jelent ős többlet. Az egyéni átruházható jogok bevezetése bizonyos mennyiség ű 
igazgatási terhet jelent  a tagállamoknak és az EU-nak, ezek egy része azonban áthelyezhet ő az 
ágazatra. Végs ő soron azonban a halászati partnerségi megállapodások vagy a 
hajótulajdonosok által fizetett hozzáférési költs égek megszüntetése uniós szinten csökkenti az 
igazgatási költségeket. Mindent összevetve a status quo  lehetőség lenne a legolcsóbb, mivel 
abban nem jelentkeznének az egyéni átruh ázható jogokhoz kapcsolódó költségek. Az 1a 
lehetőség lenne a legköltségesebb, mivel abban tudományos szakvéleményt kell szerezni a 
legérzékenyebb állományokról. 
5.5. Külső dimenzió 
Az 1. (és 1a.)  lehetőség teljesítménye a legjobb. 
6. A LEHET ŐSÉGEK ÖSSZEHASONLÍTÁSA : AZ EL ŐNYBEN RÉSZESÍTETT 
LEHETŐSÉG(EK) 
1. ábra A lehet őségek összehasonlítása 2017-es EU-szint 
 
HU 8   HU Status
Quo1.
v álasz tási
lehetőség2.
v álasz tási
lehetőség3.
v álasz tási
lehetőség4.
v álasz tási
lehetőség2a.
v álasz tási
lehetőség1a.
v álasz tási
lehetőség
1. Környezeti 2. Gazdasági 3. Társadalmi
4. Tengergazdálkodás 5. Egyéb bels ő0%50%75%A célokat teljesít ő 
mutatók részaránya
 
2. ábra A lehet őségek összehasonlítása 2022-es EU-szint 
Status
Quo1.
v álasz tási
lehetőség2.
v álasz tási
lehetőség3.
v álasz tási
lehetőség4.
v álasz tási
lehetőség2a.
v álasz tási
lehetőség1a.
v álasz tási
lehetőség
1. Környezeti 2. Gazdasági 3. Társadalmi
4. Tengergazdálkodás 5. Egyéb bels ő0%50%75%A célokat teljesít ő mutatók 
részaránya
 
Mindent összevetve az 1. és 1a. lehet őségek ígérik a legjobb er edményeket. Ezeket az 
eredményeket regionális szinten meger ősíti egy tanulmány, amely négy halászati régióról szól 
(Bretagne, Galícia, Szicília és Skócia). Az 1. (és 1a.) lehet őség a küls ő összefüggések 
tekintetében is a legjobb. 
 
HU 9   HU 7. FIGYELEMMEL KÍSÉRÉS ÉS ÉRTÉKELÉS  
Az évenkénti el őrehaladást folyamatosan figyelemme l kísérik, a tudományos szakvélemény 
alapján az Fmsy-cél, a tagállamoktól kapott gazdasági és társadalmi adatok alapján pedig a gazdasági és társadalmi fenntarthatóság szempontjából. 
Az értékelésben tekintetbe kell ve nni, hogy a KHP reformja csak egy id ő után fogja meghozni 
eredményeit, így egy középtávú értékelést kell végezni 2017-re, amelyre a modellezés 
vonatkozik. Az értékelésben az alábbi mutatók el őre jelzett és tényleges értékeit kell 
összevetni: 
• Környezeti hatások
: állományok az Fmsy-nél, flottaméret és az egyéni 
átruházható jogok területén elért el őrehaladás. 
• Gazdasági hatások : bevétel, bruttó hozzáadott érté k, bevétel/fedezeti bevétel és 
nettó profitráta. 
• Társadalmi hatások:  Foglalkoztatás (teljes munkaid ős egyenérték) és a személyzet 
bére a teljes munkaid ős egyenértékre vetítve 
A 2017-re vonatkozó adatok 2019-ben jelennek  meg, így az értékelést 2019-ben lehet 
elvégezni.