A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A SZERVEZETT UTAZÁSI FORMÁKRA VONATKOZÓ UNIÓS SZABÁLYOK KORSZERŰSÍTÉSE /* COM/2013/0513 final */





A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A SZERVEZETT UTAZÁSI FORMÁKRA VONATKOZÓ UNIÓS SZABÁLYOK KORSZERŰSÍTÉSE 1. UNIÓS UTAZÁSI CSOMAG A 21. SZÁZADBAN A mintegy 1,8 millió, többnyire kkv-típusú vállalkozással, amely az Unió teljes munkaerejének 5,2 %-át foglalkoztatja, a turizmus az Európai Unióban fontos gazdasági ágazat és a növekedés egyik forrása. Az EU GDP-jének körülbelül 10 %-a származik az utazási, turisztikai és a velük rokon szektorokból[1]. 2012-ben 400 millió nemzetközi utazó érkezett az Európai Unió területére, ezzel az EU a világ első számú turisztikai célpontjának számít[2]. Az európaiak 2011-ben több mint egymilliárdszor vakációztak[3], és az utazások majdnem 80 %-a az EU-n belülre irányult[4]. A jelen gazdasági válság ellenére nemcsak az EU-ba érkező nemzetközi turisták száma növekedett (több mint 7 %-al) a 2010–2012 közötti időszakban, hanem az Európából vakációra indulók száma is. Ez azt jelenti, hogy az EU-ban a turizmus az egyik legellenállóképesebb gazdasági ágazat. Az uniós piacon kínált, magas színvonalú utazási szolgáltatásokban való bizalom megerősítésére az EU jogszabályokat fogadott el az utasjogok védelmének érdekében, közéjük tartozik a szervezett utazási formákra vonatkozó jogszabály is. Ám a szervezett utazásról szóló irányelv 20 évvel ezelőtti elfogadása óta[5] a turisztikai piac átalakult. ami az internet elterjedésének tudható be. A Bizottságnak válaszolnia kell az ágazatból, a fogyasztóktól és a jogalkotóktól érkező, széles körben támogatást élvező felhívására, mely szerint az irányelvet korszerűsíteni kell, hogy megfeleljen a digitális kor elvárásainak. Az irányelv felülvizsgálata – az EU turizmusstratégiájával összhangban[6] – segít megerősíteni az európai turizmust azáltal, hogy a megváltozott fogyasztói szokásokat tükrözve módosítja a meglévő szabályokat, ahogyan azt az európai fogyasztóügyi stratégia megfogalmazta[7], és a második uniós polgárságról szóló jelentés is megerősítette[8]. A jogszabály új utazási szolgáltatáskombinációkra vonatkozólag is tartalmaz előírásokat, amelyek a piac körülbelül 50 %-ára lesznek majd hatással. A rendelkezések az utazók bizalmának megerősítését és elégedettségi szintjük növelését hivatottak szolgálni. 2. A VAKÁCIÓZÓK UNIÓS JOGAINAK TÁGABB KERETE Az egyes utazási szolgáltatásokat vásároló fogyasztókat uniós és nemzeti szabályok széles köre védi, tekintet nélkül arra, hogy helyi ügynökön, interneten vagy telefonon keresztül foglalják az utazást. Az uniós szabályok arra szolgálnak, hogy a fogyasztónak mint a legkiszolgáltatottabb szerződő félnek (különösen, ha utazásról van szó), biztosítsanak bizonyos alapvető jogokat, amelyek csökkentik a problémák súlyosságát és uniószerte megfelelő szolgáltatást garantálnak. Az előre összeállított utazási csomagok vásárlásakor a fogyasztók extra védelmet élveznek. · Alapvető fogyasztói jogok az út lefoglalása előtt, közben és után Az utazási és turisztikai szolgáltatások (mint például a szállás vagy az autókölcsönzés) az általános uniós fogyasztói jogszabályok[9] hatálya alá tartoznak, amelyek az Unió összes országában megóvják a fogyasztókat a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatoktól. A kereskedőknek a termék teljes árát kell feltüntetniük, ideértve a helyi illetékeket, adókat és kezelési díjakat. A reklámok nem téveszthetik meg a fogyasztókat, illetve nem csalhatják őket lépre, hogy olyan terméket vegyenek, amelyet egyébként nem vettek volna meg. Például az olyan internetes oldalakon, ahol árakat és fogyasztói értékeléseket tesznek közzé, a kereskedők nem adhatják ki magukat ügyfélnek, illetve nem szolgáltathatnak téves tényszerű információkat[10]. Utazási szolgáltatások internetes adásvételénél az eladó félnek részletes információkkal kell szolgálnia, beleértve az áru leírását is. Meg kell adnia továbbá az elérhetőségét is. Tilos előre kipipált négyzeteket alkalmazni annak érdekében, hogy rábírják a fogyasztókat kiegészítő szolgáltatások igénybevételére[11]. Az utazási szolgáltatásokra vonatkozó szerződések nem tartalmazhatnak tisztességtelen feltételeket. Az eladó fél például nem szabhat olyan feltételeket, amelyekről a fogyasztó nem szerezhetett tudomást azelőtt, hogy aláírta volna a szerződést. Alapjában véve, ha egy adott tagállambeli kereskedő másik tagállambeli ügyfeleket céloz meg (pl. interneten keresztül), akkor ezekre az uniós fogyasztókra saját tagállamukbeli fogyasztóügyi törvények az irányadók, és ezek alapján beperelhetik a kereskedőt; a fogyasztókat azonban csak a saját tagállamukban lehet beperelni[12]. Példa: Jean egy népszerű utazásértékelő honlapon keresztül szállodai szobát foglalt magának Mallorcán. Megérkezésekor kiderült, hogy a szoba egy mellékutcára néz, és nem felel meg a honlapon található információknak, melyek szerint minden szoba tengerre néző erkéllyel rendelkezik. A tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv értelmében tilos ilyen megtévesztő marketingtevékenységet folytatni. · Utasjogok Az EU az első olyan régió a világon, ahol létezik átfogó, minden szállítási eszközre (légi járművek, tengerjáró hajók, buszok és távolsági buszok) kiterjedő, utasjogokra vonatkozó jogszabályi keret[13]. Az utasjogok három alapelven alapulnak: megkülönböztetésmentesség; pontos és időben nyújtott információk; azonnali és az arányosság elvén alapuló segítségnyújtás. Az utasokat indulás előtt tájékoztatni kell jogaikról, ha megszakad az utazás, vissza kell téríteni a jegy árát vagy másik útvonalon kell őket célba juttatni, segítséget kell nekik nyújtani, és bizonyos feltételek mellett kártérítést kell nekik fizetni. Példa: Maria októberben repülőjegyet foglalt decemberre, hogy a karácsonyt a családjával tölthesse. Egy héttel az utazás előtt megtudta, hogy alacsony helykihasználtság miatt a légitársaság törölte járatát. Mivel a társaság nem tudott alternatív utazási lehetőséget kínálni Mariának, kárpótlást kellett fizetnie. Ez lehetővé tette, hogy Maria új repülőjegyet foglaljon egy másik légitársaságnál. · További, az utazásra és turizmusra vonatkozó jogban rögzített jogok Hatályban vannak további konkrét jogszabályok, amelyek az utazók jogait védik, például az 1008/2008/EK rendelet[14], amely kötelezővé teszi, hogy a légi viteldíjakat úgy tegyék közzé, hogy már beleszámították az összes adót és díjat, valamint a szálláshelyek időben megosztott használati jogáról szóló 2008/122/EK irányelv[15], amely szigorú követelményeket szab, és kimondja, hogy a fogyasztó 14 naptári napon belül elállhat a szerződéstől. · Az előre összeállított utazási csomagokkal kapcsolatos jogok Az előre összeállított csomagban kínált túrák és utak olyan szolgáltatási kombinációk, amelyek általában a szállítást és a szállást foglalják magukban, de tartalmazhatnak más szolgáltatásokat is, például autóbérlést vagy kirándulásokat. Mivel gyakran több szolgáltató érintett, ha az egyik szolgáltatással probléma van, az kihathat a többire is. Az utazó – nyelvi vagy kulturális okokból – nehézségekbe ütközhet a helyi alvállalkozókkal való kapcsolatfelvételkor, és ilyen esetekben nem is áll szerződésben a különböző szolgáltatókkal. Ezek a körülmények, és a szolgáltatások nemzetközi dimenziója ahhoz vezetett, hogy az EU 1990‑ben megalkotta a szervezett utazási formákról szóló irányelvet. Az irányelv átfogó védelmet nyújt, amely nem elérhető az egyes utazási szolgáltatásokat külön igénybe vevő fogyasztók számára. A kiskereskedőt és/vagy szervezőt nevezi meg felelősnek a csomagban kínált összes szolgáltatás megfelelő teljesítéséért, és kimondja, hogy a felelős szolgáltató csődje esetén az utazási csomagot igénybe vevőnek vissza kell téríteni a költségeit és haza kell juttatni őt. AZ 1990-ES SZERVEZETT UTAZÁSI FORMÁKRÓL SZÓLÓ IRÁNYELVBEN FOGLALT 10 LEGFONTOSABB JOG 1. Ön még a szerződés aláírása előtt megkapja az utazással kapcsolatos valamennyi szükséges információt. 2. Mindig meg kell adni, hogy ki a felelős (legyen az a közvetítő vagy a szervező, a nevet és a címet mindig fel kell tüntetni) a szerződésben foglalt valamennyi szolgáltatás megfelelő teljesítéséért. 3. Minden esetben el kell Önt látniuk egy segélykérő telefonszámmal vagy olyan információval, amely lehetővé teszi az Ön számára, hogy kapcsolatba lépjen a szervezővel és/vagy a közvetítővel. 4. Amennyiben Ön nem tud elutazni, foglalását átruházhatja egy másik személyre. 5. Az indulás napját megelőző huszadik nap után a szerződésben rögzített ár nem változhat, azt megelőzően pedig csak rendkívüli esetekben. 6. Amennyiben az utazási csomag egyik fő eleme megváltozott, Ön felmondhatja a szerződést, és visszakaphatja a pénzét. 7. Amennyiben az utazásért felelős szolgáltató az indulás előtt törli a csomagot, a befizetett pénzt vissza kell térítenie, és adott esetben még kártérítést is kell fizetnie Önnek. 8. Amennyiben az indulást követően az utazási csomagban foglalt szolgáltatások jelentős részét nem tudja teljesíteni, a csomagért felelős szerződő fél más megfelelő intézkedéseket tesz annak érdekében, hogy Ön folytatni tudja utazását, és az ebből adódó többletköltségeket nem háríthatja Önre. 9. Ha nehézségei támadnak, azonnal kötelesek segítséget nyújtani Önnek. 10. Amennyiben a felelős szerződő fél csődbe megy, az Ön által befizetett előleget vissza kell térítenie Önnek, és ha Ön az utazást már megkezdte, akkor gondoskodnia kell az Ön hazajuttatásáról. 3. A SZERVEZETT UTAZÁSI FORMÁKRÓL SZÓLÓ IRÁNYELV NAPRAKÉSSZÉ TÉTELE · Miért van szükség a reformra? Egyre több ember fér hozzá az internethez[16], és az utazási piac színtere egyre inkább az internet lesz. 2011‑ben az interneten értékesített utazási szolgáltatások az összes utazási célú foglalás 35 %‑át tették ki; egyedül 2013 márciusában majdnem 183 millió polgár keresett fel utazási szolgáltatásokat kínáló honlapokat[17]. A légi közlekedési ágazat liberalizálása következtében az utazási piac átalakult, egyre olcsóbbá és elérhetőbbé váltak a repülőjegyek. A szervezett utazási formákról szóló irányelv elfogadása idején az emberek utazási irodához fordultak, melyek minden részletre kiterjedő „konfekcióutakat” kínáltak. Jóllehet napjainkban az uniós utazók 23 %‑a még mindig a hagyományos, előre összeállított csomagokat részesíti előnyben, egyre többen foglalják le az utazás egyes részeit külön-külön (a 2011‑ben vakációzó európaiak 54 %‑a), vagy foglalnak egyénre szabott utazásokat, amelyeket egy vagy több, egymással üzleti kapcsolatban álló kereskedő állít előre össze az igényeiknek és preferenciájuknak megfelelően[18]. Bár ez inkább az internetes értékesítésre jellemző, exkluzív utazási irodák is állítanak össze utazási csomagokat ügyfeleik számára. Az ilyen „kombinált utazási szolgáltatások” jelenleg az utaztatási piac 23 %‑át teszik ki, ami évente körülbelül 118 millió utat jelent. Ezek olyan utazási szolgáltatásokat is magukban foglalnak, amelyeket az utazók általában az utazási csomagokra tartanak jellemzőnek, de olyanokat is, ahol az utazási szolgáltatásokat közvetítő csak megkönnyíti egy másik utazási szolgáltatás lefoglalását. Ezen új típusú utak megjelenése bizonytalanságokhoz vezetett, mivel sem a vállalkozók, sem a fogyasztók nem biztosak abban, hogy a jogszabály hatálya ezekre is kiterjed‑e. A Club Tour esetében[19] az Európai Unió Bírósága megállapította, hogy az utazási iroda által kínált, az ügyfél konkrét kívánságait kielégítő szolgáltatáskombinációkra egészen a szerződés teljesüléséig vonatkozik az irányelv. Az irányelv és az előbb említett ítélet alkalmazása – különösen az interneten keresztül megvalósuló értékesítésekre – bonyolult jogi kérdéseket vetett fel, és bírósági ügyekhez vezetett a tagállamokban[20]. Habár a kombináció elemei megegyezhetnek, a gyakorlatban a jogi védelem különbözhet attól függően, hogy milyen módon, hol és ki kínálja a szolgáltatásokat. A tagállamok különbözőképpen reagáltak a piacon tapasztalható változásokra. Egyes tagállamok[21] olyan törvényeket hoztak, amelyek védik a hagyományos utazási csomagokhoz hasonló specifikus szolgáltatásokat igénybe vevő fogyasztókat. Például az Egyesült Királyság például kiterjesztette a fizetésképtelenségi garanciarendszert azokra a szervezőkre, akik a nem belföldi járatokra szóló jegyek mellett legalább még egy utazási szolgáltatást is kínálnak (az ún. „Repülés Plusz” reform)[22]. Ehhez hasonlóan Svédországban is kötelező a fizetésképtelenségi garancia megléte az olyan kombinált szolgáltatásoknál, amelyek nem egységes csomagban kínálják a szállítást és a szállást, de együttesük mégis „nagyban hasonlít egy utazási csomaghoz”. A német jog figyelembe veszi a fogyasztók azon vélelmét, hogy az utazási csomagokra vonatkozó szabályok érvényesek egy bizonyos szolgáltatáskombinációra. Az új piaci környezetben az uniós szabályok többé nem felelnek meg a fogyasztók és vállalkozók igényeinek. A tagállamokban létező különböző jogi követelmények – pl. a szerződéskötés előtti információszolgáltatásra, a felelősségvállalásra és a fizetésképtelenségi garanciákra vonatkozóak – megnehezítik a vállalkozások számára, hogy a határaikon túlra is kiterjesszék működésüket. Az utazási vállalkozások így nem egyenlő feltételek mellett versenyeznek. A tagállamonként eltérő szabályozás a kisebb vállalkozások számára is megnehezíti, hogy más országokban tudják értékesíteni szolgáltatásaikat, így a fogyasztók részére kínált paletta is szűkebbé válik. Az irányelv szükségtelen bürokráciai terhet ró az érintettekre, például az elavult nyomtatott brosúrákra vonatkozó szabályokkal. Az irányelv elavult alkalmazási köréből adódóan a fogyasztók anyagi kárt szenvedhetnek, ha olyan utazási szolgáltatást foglalnak, amely nem tartozik az irányelv hatálya alá, miközben ők úgy gondolják, hogy védelmet élveznek. A MEGLÉVŐ IRÁNYELV ALAPVETŐ PROBLÉMÁI · Az uniós polgárok 67 %‑a azt gondolja, hogy az „újfajta csomagok” vásárlásakor védi őket a régi irányelv. · Az „újfajta csomagokat” igénybe vevő ügyfelek kétszer akkora eséllyel ütköznek valamilyen problémába, mint a hagyományos, előre összeállított szolgáltatási csomagot igénybe vevő ügyfelek. Amennyiben bármilyen probléma adódik, az körülbelül átlagosan 600 euróba kerül, ellentétben a legfeljebb 200 eurós költséggel, amivel a hagyományos csomag vonatkozásában problémát tapasztalók szembesülnek. · Az az „újfajta csomagokat” igénybe vevő uniós ügyfelek általános vesztesége évente több mint egy milliárd euró. · A jogi felelősséget szabályozó jogszabályok nem világosak és nem összehangoltak, így mind a fogyasztóknak, mind a vállalkozásoknak terhet jelentenek. · A hasonló termékeket kínáló uniós vállalkozások nem egyenlő feltételek mellett versenyeznek. Az egyedi utazási szolgáltatásokra vonatkozó általános fogyasztóvédelmi és utasjogi szabályok nem alkalmazhatók az új, kombinált utazási szolgáltatásokra. Nyilvánvalóan szükség van tehát arra, hogy a jogszabályok megoldást kínáljanak ezekre a problémákra. Az irányelv előírásainak naprakésszé tétele és az internetes korszakhoz való adaptálása tehát kézzelfogható előnyökkel járna. · Hogyan válnak naprakésszé a már meglévő szabályok? A javaslat egyértelműbbé teszi az irányelvben foglaltakat, és hozzáigazítja az előírásokat a jogi és piaci változásokhoz. Elsősorban, bár még mindig a „csomagok” állnak a középpontban, szélesebb az alkalmazási köre, és kiterjed új, közkeletű kombinált utazási szolgáltatásokra is. Az üzleti célból történő utazásra vonatkozóan rugalmas rendszert vezet be, elkerülve a túlszabályozást azáltal, hogy nem terjed ki az olyan üzleti utakra, amelyeket keretszerződés keretében foglalnak üzleti utakra szakosodott szervezőktől. Példa: Thomas Thaiföldre foglalt repülőjegyet az X légitársaság honlapján. A jegyvásárláskor felkínálták neki, hogy szállodai szobát is foglalhat. Mindkét szolgáltatást igénybe vette, és így egy mindent magában foglaló árat fizetett a légitársaság honlapján. A barátja, James az Y Üdültetési Csoport által előre összeállított csomag részeként ugyanabban a szállodában foglalt szobát, és ugyanarra a gépre foglalt jegyet. Thaiföldi tartózkodásuk alatt X légitársaság csődbe ment, és törölték a visszautat. Thomasnak saját magának kellett megszerveznie a hazautazást, ami az eredeti jegyen felül még további 700 euróba került. James viszont az Y Csoport csődbiztosításának köszönhetően további költség nélkül hazautazhatott. A jelenlegi javaslat értelmében Jameshez hasonlóan Thomast is további költségek nélkül kellene hazaszállítani. Másodsorban, a javaslat átláthatóbbá teszi a piacot mivel minden utazó számára lehetővé teszi annak egyértelmű beazonosítását, hogy csomagot foglal-e le, vagy sem. Az információszolgáltatásra vonatkozó követelményt is naprakésszé teszi, figyelembe véve az uniós fogyasztói jogban 1990 óta bekövetkezett változásokat. Harmadsorban, a javaslat hatályon kívül helyezi a brosúrákra vonatkozó speciális szabályokat: az internet térhódításával egyre kevesebb szükség van az információk nyomtatott formában való megjelenítésére. A jelenlegi szabályokat követve a vállalkozások szükségtelenül nyomtatják újra reklámanyagaikat, ami aránytalanul magas költségekhez vezet (évente mintegy 390 millió euró). A javaslat azonban garantálja, hogy az utazó ezután is megkap minden fontos információt a szerződés aláírása előtt, és minden, ez után bekövetkező változásról –például az útiterv módosulásáról – írásbeli értesítést kell kapnia, (ami történhet e-mailben is). Negyedsorban, a javaslat új elállási jogot ad az utazóknak. A jelenlegi átruházási jog mellett a fogyasztóknak ezentúl jogukban áll elállni a szerződésben foglaltaktól az indulás előtt. A szervező felmerült költségeit viszont ésszerű mértékben meg kell téríteni. A célországban bekövetkező természeti katasztrófák, háborúk vagy hasonlóan komoly események esetében a fogyasztóknak jogukban áll elállni a szerződéstől, anélkül hogy kompenzációt kellene fizetniük. Az árakra vonatkozó szabályok is méltányosabbak és kiszámíthatóbbak lesznek azáltal, hogy az áremelés határa 10 % lesz. Ötödsorban, a javaslat egyértelműbb jogorvoslati szabályokat teremt, és javítja a jogorvoslati rendszert is, amelyeket összekapcsol az alternatív és az online vitarendezésről szóló, nemrég elfogadott uniós jogszabályokkal. Bevezet további szabályokat is, melyek szerint az utazási irodák a felelősek a foglalási hibákért, és olyan előírásokat fogalmaz meg, amelyek értelmében az utazók közvetlenül azon a viszonteladón keresztül nyújthatják be panaszaikat vagy igényeiket, akinél az utazást lefoglalták. A javaslat szintén egyértelműbbé teszi a szerződésből adódó felelősségre vonatkozó szabályokat. Az utazók továbbra is egyablakos kapcsolattartási ponton keresztül intézhetik ügyeiket, ha valami probléma adódik az üdülés alatt. Mivel a szervezők is felelősek lesznek a szerződésben foglalt szolgáltatások minőségéért, ezért a közvetítők nagyobb gondossággal járnak el alvállalkozóik kiválasztásánál. Amennyiben a csomagot uniós közvetítőnél lehet lefoglalni, de a szervező székhelye nem az Unió területén van, az utazók közvetlenül a közvetítőhöz fordulhatnak jogorvoslatért. Végül egyértelműbbé teszi a fizetésképtelenségi garanciákra vonatkozó szabályt, és kifejezetten kötelezi a tagállamokat arra, hogy – egy strukturált kooperációs mechanizmus keretében – ismerjék el egymás nemzeti fizetésképtelenségi garanciarendszereit. Ez a megoldás figyelembe veszi a szolgáltatási irányelv[23] közelmúltbeli értékelését, amelyből kiderült, hogy vannak olyan tagállamok, amelyek még mindig nem fogadják el az utazásszervezőkre kötelező, székhelyük szerinti tagállamban bejegyzett fizetésképtelenségi garanciájukat, és így költségeik megduplázására kényszerítik őket. Bizonyos feltételek teljesülése mellett azokra is kiterjed a fizetésképtelenségi garancia, akik közvetítőn keresztül kötöttek szerződést különböző utazási szolgáltatók által kínált termékekre. A SunFun Travels, egy Luxemburgban bejegyzett utazásszervező, belgiumi, franciaországi, hollandiai és németországi repülőtereket használ járatai működtetésére, és szeretné utazási csomagjait az ezekben az országokban élő fogyasztóknak is felkínálni. A SunFun Travels számára azonban problémát jelent, hogy elfogadtassa fizetésképtelenségi garanciarendszerét ezekkel a tagállamokkal. SunFun Travelsnek ezért még nem sikerült kiterjesztenie tevékenységét Luxembourgon túl. A jelenlegi javaslat értelmében esetleg alkalma adódna erre, a tagállamok közötti elmélyültebb együttműködésre irányuló mechanizmusnak köszönhetően. MELYEK A JAVASLAT HATÁSAI AZ UTAZÓKRA? · Mintegy 120 millió, kombinált utazási szolgáltatást foglaló utazó élvez majd védelmet, ami évente körülbelül 450 euróval kevesebb veszteséget jelent majd a fogyasztóknak[24]. · Utazási szolgáltatások kombinációjának igénybe vételekor az utazókat tájékoztatni kell arról, hogy teljesen védelmet élvező csomagot vásárolnak‑e. · Az utazók könnyebben átlátják majd, hogy milyen terméket vásárolnak, és milyen mértékben élveznek védelmet. · Az utazási csomagot foglaló turisták szélesebb körű, az egész Unióra kiterjedő védelmet, nagyobb rugalmasságot élveznek majd, és világos lesz számukra, hogy probléma esetén milyen jogorvoslatot vehetnek igénybe. MELYEK A JAVASLAT HATÁSAI A VÁLLALKOZÁSOKRA? · Tisztességesebbé válik az utazási piaci verseny, míg a megfelelési költségek mindenki számára ésszerű mértékűek lesznek (körülbelül 8 euró/csomag, amely csökkenést jelent a jelenleg az irányelv alkalmazási körébe tartozó csomagot kínáló szolgáltatóknak, illetve 3 euró/személy lesz azok esetében, akik más, utazási szolgáltatások igény szerint összeállított kombinációját veszik igénybe[25]). · A jelenleg az irányelv alkalmazási körébe tartozó közvetítők számára megszűnik évente körülbelül 390 millió euró költsége, ami eddig az elavult szabályokból adódott[26]. · A szervezett üzleti utak kizárása az irányelv hatálya alól évi 76 millió euró megtakarításához vezethet[27]. Ez megelőzi a túlszabályozást, és védelmet biztosít különösen a mikrovállalkozók számára, ha úgy vélik, hogy arra szükségük van. · Az információszolgáltatásra, a felelősségre és a fizetésképtelenségi garanciarendszerek kölcsönös elfogadására irányuló közös, uniószerte alkalmazandó szabályok támogatják majd az Unión belüli kereskedelmet. · Arányos válasz a piacon tapasztalható új fejleményekre Az elmúlt 20 évben az utazási piac átalakult, de módosult az arra vonatkozó uniós szabályozási keret is. Ma olyan, az összes utazó számára biztonsági hálót biztosító uniós szabályok sora van hatályban, amelyek az irányelv elfogadásakor még nem léteztek. Mindazonáltal ezek a szabályok nem garantálnak meghatározott védelmet azoknak az utazóknak, akik új típusú szolgáltatáskombinációkat vesznek igénybe, ami ezek összetettsége miatt többszörösen problémás lehet, ha nehézség merül fel. A védelem hatókörének korszerűsítésével és adaptálásával lehetségessé válik a „kombinált utazási szolgáltatások” foglalásából adódó fogyasztói sérelmek megoldása. Bár az utazási csomagoknak egyre nagyobb konkurenciával kell szembenézniük, még mindig több millió fogyasztó választja őket uniószerte és az Unió határain kívül is. Továbbra is érvényesek azok az indokok, amelyek miatt bevezették az utazási termékek kombinációira vonatkozó specifikus szabályokat, de a foglalási módokban bekövetkezett változásokat a jognak is tükröznie kell. Rendkívül fontos, hogy a fogyasztók teljes mértékben megértsék, hogy mit kínálnak számukra, és magabiztosan tudják kiválasztani azt az utazási szolgáltatást, amely a leginkább megfelel az igényeiknek. Elsőrendű fontosságú, hogy megőrizzük a piaci innovációt, az új, különösen az interneten működő vállalkozási modellek sokféleségét, és ezzel egyidejűleg biztosítsuk, hogy a hasonló szolgáltatásokat nyújtók közötti verseny tisztességes marad. A javaslat ezért célzott és arányos megoldásokat kínál a jelenlegi problémák megoldására, ugyanakkor teljes mértékben figyelembe veszi a kkv-k abból adódó sajátos helyzetét, hogy utazási szolgáltatóként, de az utazási szolgáltatásokat igénybe vevő ügyfelekként is megjelenhetnek a piacon. Tekintetbe véve, hogy az uniós utazásszervezők és utazási irodák elsöprő többsége (99 %) kkv (és ezek 92 %‑a mikrovállalkozás), a javaslat egyik célja, hogy a vállalkozóknak a hagyományos utazási csomaggal járó költségeit csökkentse azáltal, hogy naprakésszé teszi a szabályokat és csökkenti a bürokratikus terheket. Azáltal hogy kimondja, hogy a hasonló utazási szolgáltatásokat kínáló szervezőknek ugyanazoknak a szabályoknak kell megfelelniük, a javaslat helyreállítja az egyenlő versenyfeltételeket, amiből a kkv-k még inkább profitálhatnak, mint a nagyobb utazásszervezők. A szerződéskötés előtti információszolgáltatásra vonatkozó szabályok egységessé válásának és egy ideiglenes, a fizetésképtelenségi garanciarendszerek kölcsönös elismerését segítő mechanizmus létrejöttének köszönhetően csökkennek az uniós dimenziójú kereskedelem előtt álló akadályok, így a vállalkozások, de különösen a kkv-k számára több lehetőség nyílik, hogy üzleti tevékenységüket kiterjesszék más tagállamokra is. Ezzel egyidejűleg a javaslat lehetővé teszi minden közvetítő számára, legyen az internetes vagy hagyományos utazásszervező, hogy – anélkül, hogy a különböző szolgáltatások teljesítéséért felelőssé válnának – olyan szolgáltatást kínáljanak, amely megkönnyíti a különböző utazási szolgáltatások kombinációját. A tisztességes verseny és a fogyasztók védelme értelmében azonban kötelesek lesznek megfelelő bizonyítékkal szolgálni, hogy az előlegekre és az utazási szolgáltatások igény szerint összeállított kombinációját igénybe vevő utazók hazajuttatására megfelelő fizetésképtelenségi garanciával rendelkeznek. A javaslat kitér a kkv-kra, mint az utazási szolgáltatásokat igénybe vevő ügyfelekre, és ugyanolyan védelmet biztosít számukra, mint az egyéneknek, kivéve, ha konkrét keretszerződést kötnek egy szakosodott utazásszervező céggel. 4. KÖVETKEZTETÉS Az 1990‑es szervezett utazási formákról szóló irányelv emelte a szervezett utazási formák minőségét, de azt naprakésszé kell tenni annak érdekében, hogy tükrözze az új piaci fejleményeket. Az irányelv módosítására irányuló javaslat az ágazatra ésszerű mértékben ró terhet, miközben fokozza a fogyasztók védelmét, és a vállalkozásokra, valamint a fogyasztókra bízza, hogy milyen szolgáltatást kívánnak nyújtani, illetve igénybe venni. A jogszabályi harmonizáció hiányának megszüntetésével és a kölcsönös elismerés javításával a javaslat hozzájárul az uniós piacon meglévő akadályok felszámolásához, és az egymással alternatív utazási termékeket kínáló régebbi és újabb piaci szereplők közötti verseny előmozdításához. Átláthatóbbá teszi a piacot, különösen az internetes piacot, hogy elmélyítse az utazók bizalmát és növelje az Unión belülről és kívülről érkező keresletet, azzal egyidejűleg, hogy javítja a bizonyosságot, a rugalmasságot és a szélesíti a választási lehetőségek körét. Erőpróbát jelentő időket élünk, és a jelen intézkedési csomag is hozzájárul a fogyasztói bizalom erősödéséhez, és az uniós gazdaság e kulcságazatában tapasztalható gazdasági növekedés élénkítéséhez. [1] A Bizottság Közleménye – Európa, a világ első számú turisztikai célpontja – az európai turizmus új politikai kerete, COM(2010)352 végleges, 2010.6.30. [2] Az ENSZ Idegenforgalmi Világszervezetének (UNWTO) 2013 januárjában közzétett barométere. [3] Turizmus Európában, a 2011-re vonatkozó adatok. Statistics in focus 2012/28. [4] Eurostat sajtóközlemény, 2011/139. [5] A Tanács 1990. június 13‑i 90/314/EGK irányelve a szervezett utazási formákról [6] COM(2010) 352 végleges, 2010.6.30. [7] Az európai fogyasztóügyi stratégia: a fogyasztói bizalom növelése és a növekedés fellendítése, COM(2012) 225 végleges. [8] 2013. évi jelentés az uniós polgárságról Uniós polgárok: az Ön jogai, az Ön jövője, COM(2013) 269 final, 2013.5.8. [9] Többek között a Tanács 1993. április 15-i 93/13/EGK irányelve a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről, az Európai Parlament és a Tanács 2005. május 11-i 2005/29/EK irányelve a belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint az Európai Parlament és a Tanács 2011. október 25-i 2011/83/EU irányelve a fogyasztók jogairól. [10] Lásd a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv I. mellékletének 18. és 22. pontjait. [11] 2014 júniusától, amikor a 2011/83/EU irányelv hatályba lép az egész EU-ban. [12] Ld. a szerződéses kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló, 2008. június 17‑i 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (Róma I.) 6. cikkét az irányadó jogról. A joghatóságról lásd a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelet 15–17. cikkét. Bizonyos kivételek érvényesülhetnek e szabályok alkalmazásakor, pl. szállítási vagy fuvarozási szerződéseknél, ha a szerződés nem csomag része. A 44/2001/EK rendelet 15. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmezéséhez, a kereskedő internetes oldalának vonatkozásában lásd az Európai Unió Bíróságának 2010. december 7‑i C-585/08. számú, Hotel Alpenhof ügyben hozott ítéletét. [13] Lásd az utasjogokra vonatkozó alábbi rendeleteket: 2004/261/EK, 1371/2007/EK, 1177/2010/EK és 181/2011/EK. [14] Az Európai Parlament és a Tanács 2008. szeptember 24‑i 1008/2008/EK rendelete a Közösségben a légi járatok működtetésére vonatkozó közös szabályokról [15] Az Európai Parlament és a Tanács 2009. január 14‑i 2008/122/EK irányelve a szálláshelyek időben megosztott használati jogára, a hosszú távra szóló üdülési termékekre, ezek viszontértékesítésére és cseréjére vonatkozó szerződések egyes szempontjai tekintetében a fogyasztók védelméről [16] Az uniós polgárok 65 %‑a 2010‑ben hetente legalább egyszer használta az internetet (Eurostat Data in Focus, 2010/50). [17] http://www.newmediatrendwatch.com/regional-overview/103-europe?start=2 , „Online utazási piac”. [18] A piac fejlődése különösen szembetűnő bizonyos tagállamokban, mint például az Egyesült Királyságban: egy nagy piaci részesedéssel rendelkező utazásszervező által megadott adatokból kiderült, hogy az Egyesült Királyságból induló légi járatokon az 1997‑ben nem üzleti célból utazók 98 %‑át irányelv; ez az arányszám most 50 %‑nál kevesebb. [19] C-400/00. sz. ügy [20] Például a következő ügyek: ECJ C-400/00 (Club-Tour), ECJ C-178/94, C-179/94, C-188/94, C-189/94 C-190/94, CAA vs Travel Republic (Egyesült Királyság), a német Bundesgerichtshof 2010. szeptember 30‑i ítélete a Xa ZR 130/08. számú esetben, és a holland Eerste Kamer Hoge Raad 2010. június 11‑i ítélete a 08/04611. számú, SGR vs ANVR esetben. [21] Pl. AUT, BE, BG, CZ, DE, DK, EE, FR, HU, UK, LT, LU, LV, PL, SE és NL — a 2012. június 5‑én Brüsszelben tartott, az irányelv felülvizsgálatára irányuló munkaértekezlet előkészítését szolgáló kérdőívben adott válaszaikban. [22] http://www.caa.co.uk/default.aspx?pageid=12990. [23] „Results of the performance checks of the internal market for services (construction, business services and tourism)” (A szolgáltatások – építőipar, üzleti szolgáltatások és idegenforgalom – belső piacán végzett teljesítményellenőrzések eredményei). Bizottsági szolgálati munkadokumentum, SWD(2012) 147 final, 2012.6.8. Lásd különösen a 3.1.4. pontot és az 1. mellékletet. [24] Lásd az e javaslatot kísérő hatásvizsgálatot. [25] Ugyanott. [26] Ugyanott. [27] Ugyanott.