HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 15/17

A Régiók Bizottsága véleménye – A haladás mérése A – GDP-n innen és túl

2011/C 15/04

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA

— megjegyzi, hogy a GDP nem alkalmasa arra, hogy pontosan mérje a társadalomnak azt a képességét, hogy mennyire tudja kezelni az éghajlatváltozás, a forráshatékonyság, az életminőség vagy éppen a társadalmi befogadás kérdését. Ezért az RB azt javasolja, hogy a közpolitikák és -stratégiák kidolgozásának és tervezésének irányításához kiválasztott mutatók legyenek összhangban az EU 2020 stratégiával;

— megállapítja, hogy a gazdasági eredmények és a társadalmi haladás értékelése céljából a közleményben számba vett öt intézkedés, azaz a) a GDP kiegészítése környezetvédelmi és társadalmi mutatókkal; b) közel valós idejű információ a döntéshozatalhoz; c) pontosabb jelentés a javak társadalmi elosztásáról és az egyenlőtlenségekről; d) az európai fenntartható fejlődési eredménytábla kidolgozása; és e) a nemzeti számlák kiterjesztése a környezetvédelmi és társadalmi kérdésekre, egyaránt megfelelő, és jó alapot szolgáltat az EU 2020 stratégiában lefektetett javaslatokhoz. Ezen intézkedéseknek nem csupán az utólagos értékelés eszközeiként kell szolgálniuk, hanem a döntéshozatal során is szem előtt kell tartani őket;

— úgy véli, hogy javítani kell azokat a módszereket, amelyek alkalmazásának célja, hogy mielőbb teljesebb és a valóságnak jobban megfelelő információkkal rendelkezzünk, és így a döntések elfogadási folyamatát megkönnyítő mutatókhoz jussunk. Hangsúlyozza, hogy a helyi, regionális, nemzeti és európai hatóságok által használandó mutatóknak egységesnek kell lenniük, és elő kell segíteniük a társadalmi innovációk létrejöttét és terjesztését, valamint a koherenciát a döntések meghozatala során;

— úgy véli, hogy az Eurostatnak figyelembe kell vennie e közlemény javaslatait, ugyanakkor az életminőség, a fenntarthatóság, illetve a jövedelem- és vagyonelosztás tágabb értelemben vett szempontjai közé be kell vonnia a regionális statisztikákat is;

— hangsúlyozza, hogy 2013 után a strukturális alapok felhasználása, beleértve a kohéziós alapot is, nem történhet kizárólag az egy főre jutó GDP alapján;

— támogatja a közlemény tartalmát, és az Európai Bizottsággal egyetértve úgy véli, hogy Európa és az európai régiók gazdasági növekedésének és jólétének mérése során a GDP fontos mutató. Az uniós politikákkal kapcsolatos döntésekhez és e politikák értékeléséhez azonban olyan kiegészítő mutatókat kellene kidolgozni, amelyek pontosabban mérik a társadalmi, gazdasági és ökológiai célok megvalósítása terén elért haladást.

Előadó : Vicente Álvarez Areces (ES/PES), Asztúria Autonóm Közösség elnöke Referenciaszöveg : A Bizottság közleménye a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek: A GDP-n innen és túl – A haladás mérése változó világunkban COM(2009) 433 végleges

I. POLITIKAI AJÁNLÁSOK

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA

A. Általános megjegyzések

1. üdvözli ezt a közleményt, mely lehetőséget ad a Régiók Bizottságának arra, hogy tovább folytassa a vitát az Európai Unió jövőjéről változó világunkban. Elengedhetetlen, hogy meghatározzuk, mely mutatók segítségével jelölhetjük ki biztosan a valóság azon szeleteit, melyekre valóban hatni tudunk: ehhez pedig arra van szükség, hogy új növekedési modellt hozzunk létre;

2. emlékeztet rá, hogy az RB több ízben is foglalkozott már a fenti közlemény témáját érintő kérdésekkel. A lisszaboni stratégia 2010 utáni jövőjéről folyó vita során az RB nemrégiben kérte (CdR 25/2009), hogy a következő stratégia általános célkitűzése „az EU valamennyi polgárának magas életminősége és jóléte” legyen, és megismételte, hogy a szegénység és a jövedelmi egyenlőtlenségek elleni küzdelem a politikai fellépések egész sorában szükségessé teszi a területi megközelítést. Emellett az RB azt is megjegyezte, hogy „egyre többen ellenzik, hogy a GDP-t a gazdasági teljesítmény elsődleges mutatójaként használják, és olyan új mutatók kifejlesztését szorgalmazza, amelyek jobban jellemzik az európai jólét, prosperitás és életminőség mértékét”;

3. utal arra, hogy ezenkívül „A kohéziós politika jövője” című előretekintő véleményében (CdR 210/2009 fin) „a kohéziós politika értékeléséhez gondosan megválogatott, releváns mutatók használatának differenciált koncepcióját szorgalmazza annak érdekében, hogy célzottabban alkalmazzák az eszközöket, és hogy átfogó képet adjanak a strukturális politika hatásairól”;

4. az RB szerint a GDP-n túli mutatókról folyó vita politikai jellegű: segítségével képessé kell válnunk annak meghatározására, hogy miben áll a jelen és a jövő nemzedékeinek jóléte, illetve hogy mely politikák a legalkalmasabbak e jólét elérésére;

5. jelzi, hogy az Eurostattal, az OECD-vel és a gazdasági teljesítmény és a társadalmi haladás mérésével foglalkozó – Stiglitz-Sen-Fitoussi bizottságnak is hívott – szakbizottsággal karöltve az Európai Bizottság ugyanebben az irányban végez feltáró munkát;

6. megállapítja, hogy a gazdasági eredmények és a társadalmi haladás értékelése céljából a közleményben számba vett öt intézkedés, azaz a) a GDP kiegészítése környezetvédelmi és társadalmi mutatókkal; b) közel valós idejű információ a döntéshozatalhoz; c) pontosabb jelentés a javak társadalmi elosztásáról és az egyenlőtlenségekről; d) az európai fenntartható fejlődési eredménytábla kidolgozása; és e) a nemzeti számlák kiterjesztése a környezetvédelmi és társadalmi kérdésekre, egyaránt megfelelő, és jó alapot szolgáltat az EU 2020 stratégiában lefektetett javaslatok számára. Ezen intézkedéseknek nem csupán az utólagos értékelés eszközeiként kell szolgálniuk, hanem a döntéshozatal során is szem előtt kell tartani őket;

7. emlékeztet rá, hogy a közlemény az EU 2020 stratégia elindításával,valamint az Unió közép- és hosszú távú fejlődését meghatározó politikai vitával, illetve a 2013 utáni pénzügyi kilátásokról szóló vitával egy időben készült, ezért minden bizonnyal befolyásolni fogja a kohéziós politikák irányultságát, illetve a hozzájuk rendelt pénzügyi eszközöket is. Megfelelő mutatók segítségével könnyebb feltárni az uniós régiók és önkormányzatok szintjén a jövedelmek, az iskolázottsági szint (a formális és a nem formális oktatást is figyelembe véve), a közszolgáltatások hozzáférhetősége, az egészségügyi szolgáltatások minősége, valamint a kulturális erőforrások választéka terén megfigyelhető különbségeket;

8. ennek kapcsán figyelembe kellene venni a Regionális Politikai Főigazgatóság „Régiók 2020” címet viselő tanulmányát, amely regionális mutatókat használ arra, hogy megismerje a különböző kihívások előtt álló régiók helyzetét, illetve azt, hogy a környező régiókkal összehasonlítva azok milyen helyzetben vannak;

9. megállapítja, hogy bár az Európai Bizottság közleményéből nem tűnik ki a helyi és regionális önkormányzatok szerepe, az eddigi bevált gyakorlatok azt sugallják, hogy a helyi és regionális önkormányzatok kulcsszerepet kaphatnának a társadalmi (gazdasági, környezeti és szociális) haladás átfogóbb mérési módjának elterjesztésében és elfogadtatásában, amenynyiben rendelkezésükre állnának a megfelelő kapacitások és források, köztük az uniós pénzügyi támogatás, illetve a nemzeti források; a jólét tágabb értelemben való mérésére szolgáló mutatókat csak úgy lehet elfogadtatni, ha le lehet őket bontani regionális és helyi szintre. Ehhez a helyi és regionális önkormányzatok közreműködése is szükséges;

10. aláhúzza, hogy az esélyegyenlőség elvét különösen szem előtt kell tartani a vidéki és távoli területeken lakók, az ipari átalakulás által érintett térségek és az olyan súlyos és állandó természeti vagy demográfiai hátrányban lévő régiók esetében, mint a legészakibb, rendkívül gyéren lakott régiók, valamint a szigeti, a legkülső, a határon átnyúló és a hegyvidéki régiók. Az Unió területi egyenlőtlenségeinek csökkentésére irányuló cél kitűzésekor különös figyelmet kell szentelni ezekre az övezetekre. Az ilyen területek kiszolgáltatottságát gazdasági, társadalmi, demográfiai, földrajzi, történelmi, területi és környezeti feszültségek okozzák. Ezekre a területekre tehát különös figyelmet kell fordítani a mutatók összeállítása során, amely mutatóknak pontosan jelezniük kell az említett területek lakóinak az infrastruktúrákhoz és az általános érdekű szolgáltatásokhoz való hozzáférését, illetve ezekkel való ellátottságát. A többközpontúság előmozdítása, valamint annak érdekében, hogy új kölcsönös strukturális kapcsolat alakuljon ki a városi és a vidéki területek között, a mutatóknak figyelembe kell venniük a területi menetrendben és a lipcsei chartában vállalt kötelezettségeket. Nyilvánvaló, hogy e kölcsönös kapcsolat természete fogja meghatározni a környezetvédelmi keretet, és segíteni fog a helyi és regionális politikák minőségének javításában is;

11. úgy véli, hogy az Eurostatnak figyelembe kell vennie e közlemény javaslatait, ugyanakkor az életminőség, a fenntarthatóság, illetve a jövedelem- és vagyonelosztás tágabb értelemben vett szempontjai közé be kell vonnia a regionális statisztikákat is. Az Eurostat regionális statisztikai évkönyvéről évente politikai vitát kellene folytatni az uniós politikák irányának újratervezése érdekében;

B. A bruttó nemzeti össztermék növekedési indexe nem elegendő a XXI. század politikai irányvonalainak meghatározásához

12. megjegyzi, hogy A GDP-n túl – a haladás mérése változó világunkban című közleményében az Európai Bizottság egyértelműen elismeri a GDP-re vonatkozó mutatók korlátait, és javasolja egyéb további mutatók lehetséges bevezetésének megvitatását. Mégsem képes elkerülni, hogy a közlemény következtetései között azt a megállapítást tegye, hogy a GDP minden hiányossága ellenére még mindig a legjobb mérőszám a piac hatékonyságának mérésére. Ez a megállapítás azonban vitatható, hiszen a közlemény a társadalmi haladásról és a jólétről szól, mely területek felmérésére nem a GDP a legalkalmasabb;

13. megjegyzi, hogy nemzetközi tárgyalások folynak egy olyan ENSZ-megállapodás kidolgozásáról, amely az éghajlatváltozás elleni globális fellépést szabályozná a 2012, azaz a Kiotói Jegyzőkönyv első kötelezettségvállalási időszakának lejárta utáni időszakban, és hogy az EU egyoldalúan vállalta, hogy 2020-ra az 1990-es szinthez képest legalább 20 %-kal csökkenti kibocsátásait, és ezt 30 %-ra is hajlandó növelni, ha egy globális megállapodás keretében a fejlett és a fejlődő világ többi nagy kibocsátója is vállalja, hogy kiveszi a részét az éghajlatváltozás hatásainak enyhítését célzó erőfeszítésekből. Tudományos kutatások szerint 2050-ig további, az 1990-es kibocsátási szinthez képest legalább 50 %-os csökkentést kellene elérni. Ezek ambiciózus célok, amelyek teljesítéséhez olyan alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra kell átállni, amelyben a termelési módszerek és a fogyasztási szokások kevésbé energiaigényesek, és amelyben gazdaságosabban bánnak az erőforrásokkal. A főbb gazdasági mutatóknak mindenképpen tükrözniük kell ezt az új irányt;

14. az OECD megállapításával összhangban emlékeztet rá, hogy a GDP a termelésre vonatkozó mutató, nem pedig a társadalom által a termelésből nyert jólét mérője. A GDP-be tartozó számos tevékenység a polgárok jólétének csökkenését vonja maga után (például az otthon és a munkahely közötti nagy távolság miatt fellépő közlekedési dugók okozta magas közlekedési költségek és az egyes tevékenységek negatív környezeti hatásának kiküszöbölésére irányuló tevékenységek). A polgárok jóléte ezen felül jövedelmi lehetőségeiktől, illetve a közszolgáltatások hozzáférhetőségétől és árától is függ. E tekintetben a Stiglitz–Sen–Fitussi bizottság jelentése kiemeli, hogy „hosszú ideje felismerték annak kétséges voltát, hogy a GDP megfelelő eszköz-e a jólét, sőt a piaci tevékenység mérésére”; (1)

15. rámutat arra is, hogy a GDP nem veszi számba az olyan, környezetre ható tényezőket, mint a természeti források ritkulása, a szén-dioxid-kibocsátás, a szennyező termékek hatása, a vízminőség, a biodiverzitás, a városi népesség felduzzadása és a vidék elnéptelenedése. Ugyanígy nincs tekintettel olyan hatalmas jelentőségű társadalmi vonatkozásokra, mint a jövedelmek egyéni és területi eloszlása közötti egyenlőtlenségek, a szegénység vagy az egészségügyi helyzet. Nem értékeli mindeközben a piac által el nem ismert olyan tevékenységeket sem, mint az illegális munkavégzés, a házimunka, az önkéntes munka és a szabadidős tevékenységek;

16. emellett úgy érzi, hogy alapvető adatok hiányoznak. Egy ország növelheti úgy a GDP-jét, hogy erőltetett ütemben aknázza ki természeti erőforrásait, eközben azonban tőkéje csökkenni fog, és a következő nemzedékek számára kevesebb rendelkezésre álló tőkét fog hátrahagyni. Az RB ugyanakkor óva int attól, hogy a gazdasági fejlődést szembeállítsuk a jólét más aspektusaival. A tapasztalatok az mutatják, hogy az egészséges gazdasági fejlődés gyakran előfeltétele annak, hogy a politikában más jóléti szempontokat is figyelembe vegyenek;

17. felhívja az uniós intézmények figyelmét annak szükségességére, hogy egységesítsék és tegyék egyértelművé azokat az üzeneteket, melyeket a GDP vagy az egy főre eső GDP mutatóinak használatával a polgároknak szánnak. Átláthatóbb kommunikációra van szükség;

18. észrevételezi, hogy a hivatalos uniós dokumentumok, beleértve a szerződéseket és néhány rendeletet is, a GDP mellett más, vele rokon mutatókat is használnak. Például a „konvergencia”-célkitűzés által érintett régiók (2007–2013-as időszakra vonatkozó) osztályozása során az egy főre jutó GDP-t használják. A kohéziós alapokból történő együttes finanszírozásban részesülő államok kiválasztása során az egy főre jutó bruttó nemzeti jövedelem (GNI) mutatója használatos. Ugyancsak a GNI-t használják a pénzügyi tervekben a költségvetési kiadási korlát meghatározásához. Ezen felül a gazdasági, társadalmi és területi kohézióról szóló 28. jegyzőkönyvben nem a GDP, sem a GNI, hanem az egy főre jutó bruttó nemzeti termék (GNP) szolgál referenciaként annak eldöntéséhez, hogy mely tagállamok jogosultak támogatásra a kohéziós alapokból;

19. hangsúlyozza, hogy 2013 után a strukturális alapok felhasználása, beleértve a kohéziós alapot is, nem történhet kizárólag az egy főre jutó GDP alapján;

C. A változó világban bekövetkező haladás értékelésére szolgáló intézkedések: megjegyzések a közleményben idézett mutatókkal kapcsolatban

20. osztja a közleményben kifejtett azon elgondolást, miszerint az Európai Bizottság globális környezeti mutatót kíván kifejleszteni, valamint az életminőség mérésére szolgáló mutatók javítását célozza. Ennek érdekében határozottan támogatja egy olyan kísérleti projekt előkészítését, amely a következő szempontokat tartalmazó Globális Környezeti Mutató kidolgozását célozza: üvegházhatásúgáz-kibocsátások, a természetes élőhelyek elvesztése, légszennyeződés, vízhasználat és hulladékkeletkezés. Mivel már léteznek ezen összetett mutató meghatározását segítő módszerek, arra kéri az Európai Bizottságot, hogy a kidolgozással kapcsolatos munkálatokat hozza nyilvánosságra, és a közleményben foglaltak szerint a 2010. év folyamán minél előbb bocsássa vitára; amint arra közleményében az Európai Bizottság is rámutat, nem szabad, hogy a mutatók kizárólag a környezet negatív vagy pozitív változásaira irányuljanak: a környezet minőségi állapotát is tükrözniük kell; ugyanakkor fontos, hogy a környezetalapú mutatók ne támogassanak semmiféle olyan forrásfelhasználást, amely nem fenntartható;

21. emlékeztet arra, hogy a GDP nem fedi le kellően a költségeket, mivel a termékek és a szolgáltatások áraiba jelenleg nem számítják bele teljes mértékben a szociális és környezeti költségeket. Az RB ezért arra kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy folytassák arra irányuló erőfeszítéseiket, hogy a jövőbeli jogszabályok figyelembe vegyék az adott termék tényleges gazdasági költségeit;

22. ez a mutató, mely az Unió területeinek védelmében megtett erőfeszítések eredményeit értékeli, és minőségi értékítéletet alkot a környezetvédelem területén tapasztalt előrehaladásról vagy visszaesésről, ne csak országos, hanem régiós bontásban is fedje le az Unió területét. Az Európai Bizottság módszertanába bele kell foglalni a mutató által lefedett alkalmazási területek kiszélesítéséhez szükséges elemeket is. Emellett európai ösztönző eszközöket kell létrehozni a megállapított célkitűzéseket megvalósító vagy azokat túlszárnyaló területek számára;

23. emlékeztet rá, hogy a GDP-t meghaladó mutatókkal kapcsolatos uniós konferencián az EU portugál elnöksége azt kérte, hogy az elért haladás mérése a különböző területi egységekben teljes mértékben összehasonlítható módon történjen, valamint jelezte, hogy az egyes régiók közötti összehasonlítás lehetőségét kizáró mutatók csupán korlátozott értékkel bírnak majd. Így a lisszaboni tanácsülés során arra tettek ajánlást, hogy egyértelműbb kapcsolat jöjjön létre a makrogazdasági mutatók és a regionális dimenzió között;

24. úgy véli, hogy fontos egy olyan környezetminőségi mutató kidolgozása, (a közlemény megállapításával szemben nem csupán lehetőségként), amely nemcsak az egészséges környezetben élő európai polgárok számáról tájékoztat, hanem arról is, hogy melyek ezek a környezeti szempontból jó minőségű területek, annak érdekében, hogy azonosítani lehessen az ezek megvalósulását lehetővé tevő politikákat. Ezért azt ajánljuk, hogy az összehasonlíthatóság megkönnyítése érdekében a környezetminőségi elemzést az EU különböző területeit alapul véve végezzék el; Ehhez fontos, hogy az Európai Környezetvédelmi Ügynökség által kidolgozott térképek és elsőbbségi mutatók központi szerepet kapjanak az egyes európai régiók jellegének meghatározásában, annak érdekében, hogy minden területen pontosabb politikát lehessen kidolgozni, valamint szolidaritási stratégiát azokkal a régiókkal, amelyeknek történelmi okokból nagyobb nehézséget okoz környezeti minőségük javítása. Az alulról kezdeményezett politikák kidolgozásához és nyomon követéséhez felbecsülhetetlen volna olyan regionális környezetvédelmi megfigyelőközpontok létrehozásának támogatása, amelyekben valamennyi európai régió megmutathatná, hogy milyen egyedi, illetve közös vonásaik vannak. Ez európai szinten elősegítené a rugalmas és aszimmetrikus politikák létrejöttét, és ösztönözné a régióközi együttműködésnek kedvező kapcsolatokat.

25. az életminőség és a jólét tekintetében fontos, hogy legyenek olyan mutatók, mint a közszolgáltatások, az egészség, a szabadidő, a javak, a mobilitás és a tiszta környezet, amelyek a jó vagy rossz környezet eredményei vagy kiváltó okai. Egyszóval egy társadalom vagy egy régió akkor mutat egészséges fenntartható fejlődést, ha gazdasági dimenziói (a termelés, a forgalmazás és a fogyasztás) összeegyeztethetők a környezeti és társadalmi tényezőkkel. Ezek alkalmazásához a polgároknak a jólétről alkotott felfogásáról készített OECD-tanulmányokat kellene felhasználni.

26. egyetért azzal, hogy a döntéshozatalhoz közel valós idejű információk szükségesek, mind a környezeti, mind a társadalmi mutatókat illetően, és úgy véli, hogy nagy előrelépést jelent a tavaly ismertetett közös környezeti információs rendszer, a SEIS. Fel kell számolni a környezeti és a gazdasági adatok megjelenése közti két-három éves lemaradást. A jelenlegi társadalmi mutatókat illetően emlékeztetünk arra, hogy az Eurostat egy, a 2006-os, 2007-es, 2008-as és 2009-es évre vonatkozó harmonizált felmérésen dolgozik, amelyet még nem tettek közzé. Ennek eredményei az Unió egyes országaiban élő családok életkörülményeiről adnak képet. Már létezik tehát egy alapstruktúra, amely regionális szintre adaptálható. Azt javasoljuk tehát, hogy tegyék meg a szükséges lépéseket az európai szintű és regionalizált harmonizált társadalmi felmérés kidolgozása érdekében, melynek eredményei a kohéziós politikák, valamint a helyi és regionális döntéshozatal egyik hivatkozási alapjául szolgálnának;

27. kiemelten fontosnak tartja a javak társadalmi elosztásával és az egyenlőtlenségekkel kapcsolatos információkat, és egyetért a közlemény azon kijelentésével, hogy „A társadalmi és gazdasági integráció az Unió mindent átfogó célkitűzése. A cél a régiók és a társadalmi csoportok közötti különbségek csökkentése”; hiányolja ugyanakkor a területi kohézióra való kifejezett utalást, amely elsősorban a környezeti szempontok és azon természeti hátrányok szempontjából fontos, amelyek egyes területeket sújtanak, akadályozva a fejlődésüket. Ezeket a szempontokat a döntéshozatal alapjául szolgáló elemzések elkészítésekor figyelembe kell venni, ehhez pedig számszerűsítésükre és utólagos összehasonlító elemzésükre van szükség; a javak elosztása egyre nagyobb aggodalomra ad okot, mivel az egy főre jutó GDP növekedése ellenére emelkedhet az elszegényedés veszélyének kitett személyek száma is. Ezért pontosabb információra van szükség a javak elosztásáról és az egyenlőtlenségekről, melynek segítségével jobban meg lehet határozni a társadalmi, gazdasági és területi kohézióra vonatkozó politikákat; ezenkívül az adott régiók tekintetében a munkaerő – beleértve a foglalkoztatottakat és a munkanélkülieket is – iskolázottsági szintjének vizsgálata kulcsfontosságú mutató, amelynek révén megérthetők az egyes társadalmi csoportok iskolázottsági szintje közti különbségek, ez pedig elősegítheti a megfelelő szakpolitikai válaszlépések kidolgozását. ezen túlmenően külön meg kellene vizsgálni a legutóbbi recesszió közvetlen és közvetett hatásait, valamint az egyes régiók és társadalmi csoportok jólétére gyakorolt következményeit annak érdekében, hogy megfelelő ismereteket szerezzünk, javaslatokat dolgozzunk ki, és a jövőben bekövetkező eseményeket megelőző intézkedések segítségével kezeljük;

28. a társadalmi mutatókkal kapcsolatban ugyanakkor úgy véli, hogy nem kell eljutni a szegénységig ahhoz, hogy kapcsolatot találjunk a regionális, illetve egyéni jövedelmi egyenlőtlenség problémái és a környezeti hatások között. Elég arra gondolni, hogy az egyenlőtlenség növekedésével – különösen, ha ez az adóbevételek csökkenésével is jár – csökken az esélye annak, hogy véghez lehessen vinni az új fenntartható fejlődéshez szükséges változtatásokat. Hasonlóképpen, alacsonyabb jövedelmi szint mellett a háztartások is kevésbé képesek arra, hogy fogyasztási szokásaikat a fenntartható növekedéshez szükséges módon változtassák meg. Másrészről kétségtelen, hogy egy fenntartható magatartási modellel közép- és hosszú távon olyan megtakarítást lehet elérni, amellyel megtérül az eredeti befektetés. Ezért a jövőbeli stratégiai döntésekhez a jövedelmi egyenlőtlenségek és a regionális eltérések mutatóit kell a középpontba helyezni;

29. támogatja a közleményben említett fenntartható fejlődési eredménytábla kidolgozásának tervét. Ennek mindenképpen maximális hasznot kell hoznia, és el kell távolodnia a tudományos jellegű utólagos értékelési rendszertől. Más szóval az eredménytábla – melynek minden országra és régióra ki kell terjednie, és biztosítania kell az egyes szintek statisztikai rendszereinek összehasonlíthatóságát – olyan fellépések, illetve iránymutatások kidolgozásának eszköze kell hogy legyen, amelyek az Európai Unió ágazati és regionális politikáinak megtervezésére szolgálnak, és így fokoznia kell a bevált gyakorlatok összehasonlító elemzését és fel kell gyorsítania az elérni kívánt fejlődés megvalósítását, valamint elő kell mozdítania a társadalom innovációs képességét és ezáltal különösen azt, hogy minden stratégiában megjelenjen a fenntarthatóság szempontja. Kéri az Európai Bizottságot, hogy a közleményben tett ígéretéhez híven tegye közzé az eredménytábla kísérleti verzióját;

30. az új mutatóknak megalapozottaknak, megbízhatóaknak és széles körben elismerteknek kell lenniük, hogy mérjék a hatékony gazdaság irányába mutató fejlődést, és fenntartható fejlődési (azaz szociális, gazdasági és környezeti) mutatók kidolgozásának alapjául is kell szolgálniuk. A biodiverzitásnak is ezeknek az új mutatóknak a körébe kell tartoznia;

31. az integrált környezetvédelmi-gazdasági elszámolást illetően támogatja a környezetbarát elszámolás kialakítására tett jelenlegi erőfeszítéseket. Az Eurostat, a tagállami statisztikai hivatalok és az OECD által tett erőfeszítések összehangolásának köszönhetően bizonyos területeken jelentős előrelépések történtek, ugyanakkor ezt általánossá kellene tenni az Unió valamennyi tagállamában, hogy 2013-ban egy közös jogi kereten belül már rendelkezésünkre álljanak az energiafogyasztással és a hulladékkezeléssel kapcsolatos környezeti elszámolások, valamint a környezetvédelmi támogatások elszámolásai. A Számlák Európai Rendszerének (ESA) a társadalmi mutatókat (például a háztartások szabadon felhasználható jövedelmét, illetve a szabadon felhasználható jövedelem kiigazított mérőszámát) tartalmazó eredménytáblára is építenie kellene, és azt valamennyi uniós tagállamba és régióba át kellene ültetnie, így ösztönözve alkalmazását, mivel ez az eredménytábla pontosabb képet ad a fogyasztásról és a megtakarításról, mint a jelenlegi mutató, vagyis az egy főre jutó GDP.

D. Szubszidiaritás, arányosság és jobb szabályozás

32. úgy ítéli meg, hogy a közleményben vizsgált kérdésekkel az EUMSz. harmadik része, a gazdasági és társadalmi kohéziót, valamint a környezetvédelmet tárgyaló XVIII. és XX. cím foglalkozik;

33. úgy véli, hogy a közleményben tárgyalt szakpolitikai területek nem tartoznak az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe, ezért a szubszidiaritás elvét kell alkalmazni, hangsúlyozza azonban, hogy bizonyos transznacionális aspektusokat nem lehet a tagállamok, illetve a helyi és regionális önkormányzatok önálló tevékenysége révén szabályozni. Ezért a célkitűzések közös politikák vagy összehangolt cselekvés révén hatékonyabban érhetők el;

34. úgy gondolja, hogy a közleményben előirányzott intézkedések szemmel láthatólag összhangban vannak az arányosság elvével, mivel nem lépnek túl a kitűzött célok eléréséhez szükséges mértéken. Az Európai Bizottság mindenekelőtt mutatókat és olyan más megfigyelési eszközöket kíván kidolgozni, mint a fenntartható fejlődés eredménytáblája;

35. arra kéri az Európai Bizottságot, hogy a jobb szabályozás vonatkozásában jobban ismerje el a helyi és regionális önkormányzatok szerepét, és különösen azt, hogy támogatni kell a helyi és regionális önkormányzatok részvételét a társadalmi és ökológiai haladás mérésére szolgáló új eljárás kidolgozásában. Az Európai Bizottságnak támogatást és pénzügyi forrásokat kellene nyújtania helyi és regionális, az egész Európai Unióra kiterjedő statisztikai adatbázisok létrehozásához, amelyek megkönnyítenék az uniós szintű mutatók kidolgozását;

36. emlékeztet rá, hogy a tagállamok, valamint a helyi és regionális önkormányzatok már környezetvédelmi, gazdasági, szociális és technológiai – egyéni, differenciált – mutatók széles skáláját határozták meg, amelyek elősegíthetik a tagállamok helyzetét helyi és regionális szinten is tükröző uniós mutatók kialakítását, és így lehetővé teszik az uniós szintű regionális és helyi összehasonlításokat. Célszerű lenne, ha az uniós szintű mutatókon kívül más országokra vonatkozó információkkal, továbbá a nemzetközi szervek által rendszerezett információkkal is rendelkeznénk;

E. Összegzés és végkövetkeztetések

37. Egyértelműen szükség van arra, hogy a GDP-t olyan statisztikákkal egészítsük ki, amelyek egyéb, az emberek jólétét kritikus mértékben meghatározó gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi kérdéseket is figyelembe vesznek. A GDP rendeltetése nem az, hogy a hosszú távú gazdasági és társadalmi haladást mérje – még kevésbé a társadalomnak azt a képességét, hogy mennyire tudja kezelni az éghajlatváltozás, a forráshatékonyság, az életminőség vagy éppen a társadalmi befogadás kérdését. Ezért az RB azt javasolja, hogy a közpolitikák és -stratégiák kidolgozásának és tervezésének irányításához kiválasztott mutatók legyenek összhangban az EU 2020 stratégiával;

38. úgy véli, hogy a hagyományos GDP-mutató tökéletesítésre szorul, és azt ki kell egészíteni a környezetvédelemmel és a társadalmi jóléttel kapcsolatos mutatókkal. Ezzel kapcsolatban helyesnek tartja egy átfogó környezetvédelmi mérőszám kidolgozását, valamint egy európai, tagállami és regionális szinten összehangolt szociális felmérés elvégzését;

39. úgy véli, hogy javítani kell azokat a módszereket, amelyek alkalmazásának célja, hogy mielőbb teljesebb és a valóságnak jobban megfelelő információkkal rendelkezzünk, és így a döntések elfogadási folyamatát megkönnyítő mutatókhoz jussunk. Hangsúlyozza, hogy a helyi, regionális, nemzeti és európai hatóságok által használt mutatóknak egységesnek kell lenniük, és elő kell segíteniük a társadalmi innovációk létrejöttét és terjesztését, valamint a koherenciát a döntések meghozatala során; arra is szükség van, hogy jobban megértsük a jólétre irányuló különböző mutatók közötti összefüggést, nem utolsósorban azért, mivel a GDP-t mint mérőszámot kiegészíteni hivatott mutatók gyakran csak hosszú késedelemmel változnak;

40. kéri, hogy a mutatók kiválasztása és tartalmuk meghatározása a helyi közösségek, a régiók, a tagállamok és az Unió részvételével zajló széles körű, alulról felfelé irányuló megközelítéssel zajló vita eredményeképpen valósuljon meg. Ezek összessége biztosítja a célkitűzések hatékonyságát és a közösségi politikai tevékenység legitimitását azáltal, hogy a polgárok jobban azonosulnak a válságból való kilábalásra, továbbá a környezet és az életminőség megóvására irányuló erőfeszítésekkel;

41. megjegyzi, hogy az Unió 1995-ös bővítésével egy időben bevezettek egy népsűrűségen alapuló mutatót. Ez az észak-európai gyéren lakott területek fejlődésének akadályait, például a nagy távolságokat, a drágán megvalósítható szolgáltatásokat és infrastruktúrát, valamint a vállalkozásalapítást megnehezítő gyenge gazdasági szerkezetet mutatta ki. Ilyen típusú egyszerű mutatókat a jövőben is alkalmazni kellene például a kohéziós politika irányításában;

42. kéri, hogy az Európai Unió folytassa az együttműködést olyan más nemzetközi szervezetekkel, mint az OECD, a Világbank, a Munkaügyi Világszervezet és a statisztikai hivatalok, hogy azok az erőfeszítések, amelyeket az európaiaknak tenniük kell, összhangban legyenek a más nemzetközi szervek által globális szinten tett erőfeszítésekkel;

43. felhívja a figyelmet arra, hogy a mutatóknak összhangban kell lenniük az új EU 2020 stratégia alapvető céljaival, valamint a 2013 utáni pénzügyi tervről folyó politikai vitával. Az uniós stratégiáknak – melyek kihatnak a költségvetésre – a jövőre irányuló elképzelésekből kell felépülniük, hogy javítsák a jelenlegi helyzetet, amelynek felmérése csak két információforrásra támaszkodhat: a statisztikákra és a polgárok véleményére, nem feledkezve meg demokratikus európai intézményeink vezető szerepéről sem;

44. támogatja a közlemény tartalmát, és az Európai Bizottsággal egyetértve úgy véli, hogy Európa és az európai régiók gazdasági növekedésének és jólétének mérésével kapcsolatban a GDP fontos mutató. Az uniós politikák kidolgozására és értékelésére azonban kiegészítő mutatók kidolgozása ajánlatos, amelyek pontosabban mérik a társadalmi, gazdasági és ökológiai célok megvalósítása terén elért haladást.

Kelt Brüsszelben, 2010. október 5-én. a Régiók Bizottsága elnöke Mercedes BRESSO

(1) Stiglitz Joseph, Sen Amartya y Fittousi Jean Paul, Issues Paper, Commission on the Measurement of the Economic Perfomance and Social Progress. 2008.07.25.