EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2022.12.7. COM(2022) 697 final 2022/0403(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE [xxxx]

a 648/2012/EU, az 575/2013/EU és az (EU) 2017/1131 rendeletnek a harmadik országbeli központi szerződő felekkel szembeni túlzott kitettség csökkentését és az uniós elszámolási piacok hatékonyságának javítását célzó intézkedések tekintetében történő módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) {SEC(2022) 697 final} - {SWD(2022) 697 final} - {SWD(2022) 698 final}



INDOKOLÁS (1)A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai A 648/2012/EU rendelet (az európai piaci infrastruktúra-rendelet, a továbbiakban: EMIR) a származtatott ügyleteket szabályozza, beleértve a kockázataikat a központi szerződő feleknél történő elszámolás révén korlátozó intézkedéseket is. A központi szerződő felek vállalják azokat a kockázatokat, amelyekkel a kereskedésben részt vevő felek szembesülnek, és ennek során minden eladóval szemben vevőként, minden vevővel szemben pedig eladóként járnak el. Ezáltal növelik a piac átláthatóságát és hatékonyságát, valamint csökkentik a pénzügyi piacok kockázatait, különösen a származtatott ügyletek esetében. Az EMIR-t a 2008/2009-es pénzügyi válság nyomán fogadták el a pénzügyi stabilitás előmozdítása, valamint a piacok átláthatóbbá, egységesebbé és ezáltal biztonságosabbá tétele érdekében. Az EMIR előírja, hogy a szabályozó szervek és a felügyeletek számára a piac átláthatóságának biztosítása érdekében a származtatott ügyleteket jelenteni kell, és kockázataikat megfelelően csökkenteni kell a központi szerződő félnél történő központi elszámolással vagy kétoldalú ügyletekben biztosíték, úgynevezett „letét” cseréjével. A központi szerződő felek és az általuk kezelt kockázatok egyaránt jelentősen nőttek az EMIR elfogadása óta. 2017-ben a Bizottság két, az EMIR módosítására irányuló jogalkotási javaslatot tett közzé, amelyeket a társjogalkotók 2019-ben fogadtak el. Az EMIR REFIT újrakalibrálta az EMIR egyes követelményeit azok arányossága és a pénzügyi stabilitás biztosítása érdekében. Elismerve a központi szerződő felek, különösen a harmadik országbeli központi szerződő felek növekvő kockázatkoncentrációjával kapcsolatban felmerülő problémákat, az EMIR 2.2 felülvizsgálta a felügyeleti keretet, és eljárást határozott meg, amelyet alkalmazva az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (ESMA) az Európai Rendszerkockázati Testülettel (ERKT) és a kibocsátó központi bankokkal együttműködve értékeli a harmadik országbeli központi szerződő felek rendszerszintű jellegét. Az EMIR-t a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló, 2020-ban elfogadott rendelet egészíti ki arra a valószínűtlen – bár óriási hatással járó – eseményre való felkészülés céljából, amikor egy uniós központi szerződő fél súlyos pénzügyi nehézségekkel szembesül. Az EMIR stabil keretet hozott létre a központi elszámoláshoz, ugyanakkor a jelenlegi felügyeleti keret bizonyos területei túlságosan összetettnek bizonyultak. Ez korlátozza az uniós központi szerződő felek azon képességét, hogy nagyobb forgalmat bonyolítsanak le mind az EU-n belül, mind pedig nemzetközi szinten. Az uniós központi szerződő felek új elszámolási szolgáltatásainak és tevékenységeinek elindítására, valamint a kockázati modelljeik változásaira vonatkozó felügyeleti jóváhagyási eljárások sok esetben szükségtelenül hosszúak és megterhelőek. A jelenlegi szabályok az uniós központi szerződő felek biztonságát és megbízhatóságát szolgálják, ez azonban számos módon megoldható, a meglévő eljárások kapcsán pedig kifogások merültek fel amiatt, hogy lassúak, esetenként pedig a tervezett átalakításhoz képest aránytalanok. Egy új termék jóváhagyása nem tarthat évekig, a kockázati modelleket pedig gyorsan kell módosítani ahhoz, hogy tükrözzék a változó piaci és gazdasági körülményeket. A jóváhagyások késedelme növeli a költségeket és csökkenti az uniós központi szerződő felek vonzerejét, és ennélfogva az EU mint üzleti helyszín vonzerejét. A javaslat célja, hogy az említett akadályok mérséklésével támogassa a korszerű és versenyképes, a vállalkozások számára vonzó központi szerződő felek működését az EU-ban. Az EMIR átfogó és stabil prudenciális keretet biztosít a központi szerződő felek számára, míg a központi szerződő felek helyreállításáról és szanálásáról szóló, újonnan elfogadott rendelet tovább erősíti az uniós központi szerződő felek megbízhatóságát. E javaslat célja, hogy az EU továbbra is szabályainak és felügyeletének erejére alapozza központi elszámolási ökoszisztémájának fejlődését. A stabil és biztonságos központi szerződő felek erősítik a pénzügyi rendszer bizalmát, és döntően támogatják a kulcsfontosságú piacok likviditását. A biztonságos, stabil és reziliens elszámolási ökoszisztéma a további fejlődés előfeltétele. Az EU központi elszámolási ökoszisztémájának lehetővé kell tennie az uniós vállalkozások számára, hogy hatékonyan és biztonságosan fedezzék kockázataikat, ugyanakkor biztosítania kell a szélesebb körű pénzügyi stabilitás védelmét is. A központi elszámolás ily módon támogatni fogja az EU gazdaságát. E javaslat célja, hogy a vállalkozások jobb helyzetbe kerüljenek azáltal, hogy képesek előre jelezni a központi elszámoláshoz kapcsolódó likviditási szükségleteket. A versenyképes és hatékony uniós elszámolási ökoszisztéma növelni fogja a központi elszámolási aktivitást, a központi elszámolás viszont azzal a kockázattal is jár, hogy az ügyletek néhány, pénzügyi szempontból rendszerszinten jelentős központi szerződő félnél koncentrálódnak. Ezért ezeket a kockázatokat a központi szerződő feleknek megfelelően kezelniük kell, a központi szerződő felek alapos felügyeletét pedig mind nemzeti, mind pedig átfogóbb uniós szinten fenn kell tartani. E javaslat tehát az EU meglévő felügyeleti rendszerére építve megbízható és összehangolt felügyeletet kíván biztosítani. Emellett 2017 óta többször is aggályok merültek fel azokkal az EU pénzügyi stabilitását érintő kockázatokkal kapcsolatban, amelyek – különösen stresszforgatókönyv esetén – az elszámolás egyes harmadik országbeli központi szerződő feleknél való túlzott koncentrálódásából eredően folytatólagosan fennállnak. Csekély valószínűséggel, de bekövetkezhetnek olyan események, amelyek komoly kockázatot jelentenek, és az EU-nak fel kell készülnie ezek kezelésére. Bár az uniós központi szerződő felek általában reziliensnek bizonyultak, a tapasztalatok szerint az uniós elszámolási ökoszisztéma tovább erősíthető, ami javítja a pénzügyi stabilitást. A nyitott stratégiai autonómia azonban azt is jelenti, hogy az EU-nak meg kell védenie magát azokkal a pénzügyi stabilitási kockázatokkal szemben, amelyek akkor merülhetnek fel, ha az uniós piaci szereplők túlzott mértékben támaszkodnak harmadik országbeli szervezetekre, mivel ez sebezhetőség forrása lehet. E javaslat tehát arányosabbá kívánja tenni az EMIR egyenértékűségi keretét, és jobban a körülményekhez kívánja igazítani a külföldi felügyeletekkel folytatott együttműködést azáltal, hogy figyelembe veszi a harmadik országokban székhellyel rendelkező központi szerződő felek jelentette kockázatokat, azon igény folyamatos érvényesítése mellett, hogy a harmadik országoknak megbízható szabályokkal kell rendelkezniük. A javaslat szerint egyszerűsíteni kell továbbá az egyenértékűségi eljárást abban az esetben, ha a harmadik országban a központi elszámolással kapcsolatos kockázatok kifejezetten alacsonyak. Emellett e javaslat célja az EU központi elszámolási kapacitásának kiépítése és ezáltal az uniós központi szerződő felek likviditásának növelése a harmadik országbeli központi szerződő felekkel szembeni túlzott kitettség által az EU pénzügyi stabilitására jelentett kockázatok csökkentése érdekében. Ezért ez a javaslat előírja, hogy az elszámolási kötelezettség hatálya alá tartozó valamennyi piaci szereplőnek aktív számlát kell vezetnie uniós központi szerződő feleknél azon termékek elszámolása céljából, amelyekről az ESMA megállapította, hogy az EU pénzügyi stabilitása szempontjából rendszerszinten nagy jelentőséggel bírnak. Ezt a javaslatot a központi szerződő felekkel szembeni koncentrációs kockázat és a központilag elszámolt származtatott ügyletek partnerkockázatának kezelése tekintetében a 2013/36/EU irányelv (a továbbiakban: tőkekövetelmény-irányelv vagy CRD), az (EU) 2019/2034 irányelv (a továbbiakban: befektetési vállalkozásokról szóló irányelv vagy IFD) és a 2009/65/EU irányelv (a továbbiakban: átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokról szóló irányelv vagy ÁÉKBV-irányelv) korlátozott számú módosításának bevezetéséről szóló irányelvre irányuló javaslat egészíti ki. A módosításokra azért van szükség, hogy az EMIR jelen felülvizsgálatának célkitűzései megvalósuljanak, emellett a koherencia is biztosított legyen. A két javaslatot ezért együttesen kell értelmezni. •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel Ez a javaslat kapcsolódik más olyan uniós szakpolitikákhoz és folyamatban lévő kezdeményezésekhez, amelyek célja i. a tőkepiaci unió előmozdítása, ii. az EU nyitott stratégiai autonómiájának megerősítése, valamint iii. az uniós szintű felügyelet hatékonyságának és eredményességének fokozása, és összhangban van azokkal. Először is az elszámolási kapacitás a tőkepiaci unió fontos dimenziója. A tőkepiaci unió célja olyan mély és likvid uniós tőkepiacok kiépítése, amelyek képesek az uniós polgárok, vállalkozások és pénzügyi intézmények igényeinek kielégítésére. A Covid19-válság sürgetőbbé tette a tőkepiaci unió megvalósítását, mivel a piaci alapú finanszírozás elengedhetetlen alkotóelem az európai gazdaság helyreállításában és a hosszú távú növekedéshez való visszatérésben. A tőkepiaci unió megfelelő működéséhez elengedhetetlen, hogy az EU-ban, különösen a központi elszámolásra vonatkozóan, biztonságos, megbízható és versenyképes kereskedés utáni mechanizmusok legyenek érvényben. A javasolt – többek között a felügyeleti keret további megerősítését célzó – jogszabályi változtatások hozzájárulnának egy hatékonyabb és biztonságosabb kereskedés utáni környezet kialakításához az EU-ban. Másodszor, az EU nyitott stratégiai autonómiája feltételezi a versenyképes, fejlett és reziliens uniós központi szerződő felek meglétét. A nyitott stratégiai autonómiáról szóló bizottsági közlemény felvázolja, hogy az EU miként erősítheti meg nyitott stratégiai autonómiáját a makrogazdasági és pénzügyi területeken, különösen, de nem kizárólag az uniós pénzügyi piaci infrastruktúrák továbbfejlesztése és rezilienciájuk növelése révén. Egy megbízható kapacitással rendelkező, erős uniós központi elszámolási rendszer kiépítése csökkenti a harmadik országbeli központi szerződő felektől és azok felügyeletétől való túlzott függésből eredő kockázatokat. Harmadszor, az energiapiacok közelmúltbeli fejleményei, amelyekkel összefüggésben számos energiavállalat likviditási problémákkal szembesül a származékos piacok igénybevétele során, azt is megmutatták, hogy az EMIR-t meg kell erősíteni annak érdekében, hogy az EU pénzügyi stabilitását fenyegető kockázatok az új kihívások fényében is folyamatosan mérséklődjenek. Ez azt jelenti, hogy biztonságos, stabil és versenyképes uniós központi elszámolási ökoszisztémát kell kiépíteni, amely képes ellenállni a gazdasági sokkhatásoknak. •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival Ezt a kezdeményezést az uniós piacok biztonságosabbá, stabilabbá, hatékonyabbá és versenyképesebbé tételére irányuló átfogóbb bizottsági menetrend összefüggésében szükséges szemlélni. Célja annak biztosítása, hogy – a tőkepiacok alapvető elemét képező – kereskedés utáni mechanizmusok, különösen a központi elszámolás, egyformán biztonságosak, stabilak, hatékonyak és versenyképesek legyenek. A teljes mértékben működő és integrált tőkepiac lehetővé fogja tenni az EU gazdaságának fenntartható növekedését és versenyképességének javulását, összhangban a Bizottság emberközpontú gazdaságra vonatkozó stratégiai prioritásával, amely a munkahelyteremtéshez, a növekedéshez és a beruházásokhoz szükséges megfelelő feltételek megteremtésére összpontosít. A szóban forgó kezdeményezésnek nincs olyan közvetlen és/vagy azonosítható hatása, amely jelentős kárt okozna, vagy befolyásolná a klímasemlegességi célkitűzésekkel és az európai klímarendeletből eredő kötelezettségekkel való összhangot.

(2)JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap Az EMIR szabályozási és felügyeleti keretet határoz meg az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő felekre és harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozóan, amelyek az Unióban székhellyel rendelkező klíringtagok vagy kereskedési helyszínek részére központi elszámolási szolgáltatásokat nyújtanak. Az EMIR jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 114. cikke, miután a rendelet közös szabályokat állapít meg a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekre, a központi szerződő felekre és a kereskedési adattárakra vonatkozóan annak érdekében, hogy a pénzügyi stabilitás biztosítása mellett elkerülhetők legyenek az eltérő nemzeti intézkedések vagy gyakorlatok, valamint a belső piac megfelelő működését gátló akadályok. Tekintettel arra, hogy a kezdeményezés további szakpolitikai intézkedéseket javasol e célkitűzések elérése érdekében, a kapcsolódó jogalkotási javaslat elfogadása is ugyanazon jogalapra építve történne. •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén) A tagállamok önállóan nem tudják kezelni a hatásvizsgálatban azonosított problémákat, így azok uniós fellépést tesznek szükségessé. Ez a javaslat módosítja az EMIR-t, különösen annak érdekében, hogy növelje az uniós központi szerződő felek vonzerejét azáltal, hogy megkönnyíti az új termékek forgalomba hozatalára való képességüket, csökkenti a megfelelési költségeket és megerősíti az uniós központi szerződő felek uniós szintű felügyeletét. Az uniós fellépés tehát csökkentené az EU harmadik országbeli központi szerződő felektől való túlzott függőségét, és ezáltal csökkentené az EU pénzügyi stabilitását fenyegető kockázatokat. A központi elszámolási szolgáltatások biztonságos, stabil, hatékony és versenyképes piaca elősegíti a mélyebb, likvidebb uniós piacok létrejöttét, emellett a tőkepiaci unió megfelelő működéséhez is elengedhetetlen. A tagállamok és a nemzeti felügyeleti hatóságok nem tudják saját maguk kezelni azokat a rendszerszintű kockázatokat, amelyek a nagymértékben integrált és összekapcsolt, a nemzeti joghatóságok hatókörén túl, határokon átnyúlóan működő központi szerződő felekhez kapcsolódnak. Nem tudják továbbá csökkenteni az eltérő nemzeti felügyeleti gyakorlatokból eredő kockázatokat sem. A tagállamok önmagukban nem képesek az uniós központi szerződő felek vonzerejének növelésére, sem pedig a nemzeti felügyeletek és az uniós hatóságok közötti együttműködési keret hiányosságainak kezelésére. Így a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani az EMIR azon célját, hogy növelje az uniós központi szerződő felek biztonságát, stabilitását, hatékonyságát és versenyképességét az egységes piacon, és biztosítsa a pénzügyi stabilitást; ezt a társjogalkotók 2012-ben az EMIR elfogadásakor, valamint 2019-ben az EMIR REFIT és az EMIR 2.2 elfogadásakor egyaránt elismerték. Ezért az intézkedések nagyságrendje miatt ezek a célkitűzések az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban jobban megvalósíthatók uniós szinten. •Arányosság A javaslat célja annak biztosítása, hogy az EMIR célkitűzései arányos, hatékony és eredményes módon teljesüljenek. Tekintettel e javaslat jellegére, kulcsfontosságú kompromisszum állapítható meg az uniós központi szerződő feleknél történő elszámolás növelését célzó intézkedések eredményessége és a klíringrésztvevőkre gyakorolt költséghatás között. Ezt a kompromisszumot figyelembe kell venni maguknak az intézkedéseknek a kalibrálása és kialakítása során annak érdekében, hogy a költségek arányosak legyenek. A javaslat továbbá az uniós központi szerződő felekre vonatkozó felügyeleti keretrendszer felülvizsgálatával kívánja kezelni azokat a kihívásokat, amelyekkel e központi szerződő felek a nem hatékony engedélyezési eljárások miatt szembesülnek. Emellett a felügyeleti struktúra módosításainak célja azon igény megjelenítése, hogy az uniós központi szerződő felek növekvő jelentősége miatt fokozni kell az uniós hatóságok közötti együttműködést úgy, hogy a székhely szerinti tagállam hatóságai továbbra is a felelősségteljes költségvetési gazdálkodásnak megfelelően járjanak el. Ezen túlmenően az aktívszámla-vezetési követelmény bevezetése, az uniós vállalkozások túlzott kitettségeinek a rendszerszinten jelentős harmadik országbeli központi szerződő felekről (a továbbiakban: 2. szintű központi szerződő felek) az uniós központi szerződő felekre való átruházására vonatkozó uniós szintű nyomon követés bevezetése, valamint a központi szerződő felek kockázati modelljeinek bizonyos módosításaira és az általuk kínált szolgáltatások kiterjesztésére vonatkozó utólagos jóváhagyási, illetve a kifogásról való lemondáson alapuló eljárás figyelembe veszi az érdekelt felek, köztük az ESMA által felvetett aggályokat, ugyanakkor biztosítja az EMIR célkitűzéseinek érvényesülését. A javaslat nem lépi túl az e célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket, figyelembe véve, hogy nyomon kell követni és csökkenteni kell azokat a kockázatokat, amelyeket a központi szerződő felek – köztük a harmadik országbeli központi szerződő felek – műveletei a pénzügyi stabilitás szempontjából jelenthetnek. Az előnyben részesített szakpolitikai alternatívák arányosságát a kísérő hatásvizsgálat 7. és 8. fejezete bővebben vizsgálja. •A jogi aktus típusának megválasztása Az EMIR egy rendelet, ezért azt azonos típusú jogi eszközzel kell módosítani. (3)AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése/célravezetőségi vizsgálata Annak értékelése céljából, hogy az EMIR megfelelően biztosítja-e az EU pénzügyi stabilitását, a Bizottság szervezeti egységei kiterjedt konzultációt folytattak az érdekelt felek széles körével, többek között az uniós szervekkel (az EKB-val, az Európai Rendszerkockázati Testülettel, az európai felügyeleti hatóságokkal), a tagállamokkal, az Európai Parlament Gazdasági és Monetáris Bizottságának tagjaival, a pénzügyi szolgáltatási ágazattal (bankokkal, nyugdíjalapokkal, befektetési alapokkal, biztosítókkal stb.), valamint a nem pénzügyi vállalatokkal. A konzultáció során egyértelművé vált, hogy az elszámolás néhány harmadik országbeli központi szerződő félnél jelentkező túlzott koncentrációja változatlanul kockázatot jelent az EU pénzügyi stabilitására nézve. Ezek a kockázatok különösen stresszforgatókönyv esetén relevánsak. Figyelembe véve azonban az EMIR 2.2 viszonylag újkeletű hatálybalépését és azt, hogy a rendelet egyes követelményei még nem alkalmazandók, a Bizottság szolgálatai nem tartották helyénvalónak a teljes keret átfogó, párhuzamos értékelését. Ehelyett az érdekelt felek észrevételei és belső elemzések alapján a kulcsfontosságú területek előzetes meghatározására került sor (a javaslatot kísérő hatásvizsgálatnak a probléma meghatározásáról szóló 3. szakasza részletesen kifejti a jelenlegi szabályok hatékonysági hiányosságait és eredménytelenségét). •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk A Bizottság e javaslat előkészítése során mindvégig konzultált az érdekelt felekkel, mindenekelőtt a következők lebonyolítása révén: ·célzott konzultáció 2022. február 8. és március 22. között. Miután az a döntés született, hogy a konzultációnak célzottnak kell lennie, a kérdések egy igen specifikus és meglehetősen technikai területre összpontosítottak. 71 érdekelt fél válaszolt a célzott konzultációra az online űrlapon, és e-mailben érkeztek bizalmas információkat tartalmazó válaszok is, ·a 2022. február 8. és március 8. közötti időszakra vonatkozó bizottsági véleményezési felhívás, ·2021 első felében az érdekelt felekkel folytatott konzultációk a származtatott ügyletek Egyesült Királyságból az EU-ba történő áthelyezésével kapcsolatos lehetőségekkel és kihívásokkal foglalkozó munkacsoporton keresztül, ennek keretében több tájékoztató ülés az érdekelt felek számára 2021 februárjában, márciusában és júniusában, ·május 4-én találkozó az európai parlamenti képviselőkkel, majd kétoldalú találkozók,

·találkozó tagállami szakértőkkel 2022. március 30-án, 2022. június 16-án és 2022. november 8-án, ·a Pénzügyi Szolgáltatásokkal Foglalkozó Bizottság 2022. február 2-i és március 16-i ülései, ·a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság 2022. február 18-i és március 29-i ülése, ·kétoldalú találkozók az érdekelt felekkel; továbbá a Bizottság figyelembe vette az érdekelt felek széles körétől kapott bizalmas információkat is. A Bizottság a következő megállapításokat tette a konzultációs folyamat alapján: ·A 2021-ben megkezdett munka során egyértelművé vált, hogy a központi elszámolás vonzerejének növeléséhez, az uniós infrastruktúrák fejlesztésének ösztönzéséhez és az Unión belüli felügyeleti szabályok bevezetéséhez időre van szükség. ·Számos olyan intézkedés meghatározására került sor, amelyek hozzájárulhatnak az uniós központi szerződő felek és elszámolási tevékenységek vonzerejének növeléséhez, valamint annak biztosításához, hogy azok kockázatainak kezelése és felügyelete megfelelő legyen. ·A meghatározott intézkedések nemcsak a Bizottság és a társjogalkotók hatáskörébe tartoznak, hanem szükségessé tehetik az EKB, a nemzeti központi bankok, az európai felügyeleti hatóságok, a nemzeti felügyeleti hatóságok, a központi szerződő felek és a bankok fellépését is. ·A konzultáció rávilágított arra, hogy a piaci szereplők általában a piacvezérelt megközelítést részesítik előnyben a szabályozási intézkedésekkel szemben, a költségek minimalizálása és az uniós piaci szereplők nemzetközi versenyképességének megőrzése érdekében. Mindazonáltal a válaszadók bizonyos mértékben támogatták a szabályozási intézkedéseket, különösen, ha azok lehetővé teszik a központi szerződő felek új termékeivel és szolgáltatásaival kapcsolatos jóváhagyási folyamat felgyorsítását. ·Az uniós központi szerződő felek vonzerejének növelése szempontjából hasznosnak ítélt intézkedések a következők voltak: aktív számla vezetése valamely uniós központi szerződő félnél, az uniós központi szerződő felek által nyújtott szolgáltatások bővítését elősegítő intézkedések, a klíringrésztvevők körének bővítése, a fedezeti elszámolási szabályok módosítása, valamint az uniós központi szerződő felek finanszírozási és likviditáskezelési feltételeinek javítása. A javaslat figyelembe veszi ezt az érdekelt felektől kapott visszajelzést, valamint az érdekelt felek, az uniós hatóságok és intézmények széles körével tartott találkozók során kapott észrevételeket. Célzott módosításokat vezet be az EMIR rendeletbe, amelyek célja: ·Az uniós központi szerződő felek vonzerejének növelése a termékek bevezetésére, valamint a modellek és paraméterek megváltoztatására vonatkozó eljárások egyszerűsítésével, továbbá bizonyos módosítások esetében a kifogásról való lemondás és az utólagos jóváhagyás, illetve felülvizsgálat bevezetésével. Ez lehetővé teszi az uniós központi szerződő felek számára, hogy a megfelelő kockázati megfontolások szem előtt tartásával, a pénzügyi stabilitás veszélyeztetése nélkül gyorsabban vezessenek be új termékeket és modellmódosításokat, ennélfogva javítja az uniós központi szerződő felek versenyképességét. ·Az Unión belüli központi elszámolás ösztönzése a pénzügyi stabilitás megőrzése érdekében a klíringtagok és az ügyfelek számára az uniós központi szerződő feleknél végzett közvetlen vagy közvetett aktívszámla-vezetés előírásával, valamint az ügyfelek általi elszámolás megkönnyítésével; ez hozzá fog járulni a 2. szintű harmadik országbeli központi szerződő felekkel szembeni kitettség csökkentéséhez és ezzel együtt a tőlük való túlzott, az EU pénzügyi stabilitására nézve kockázatot jelentő függőség csökkentéséhez. ·A határokon átnyúló kockázatok értékelésének és kezelésének javítása annak biztosításával, hogy az uniós hatóságok – többek között az EU-n belüli felügyeleti együttműködésük fokozása révén – megfelelő hatáskörökkel és információkkal rendelkezzenek mind az uniós, mind a harmadik országbeli központi szerződő felekkel kapcsolatos kockázatok nyomon követéséhez. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása E javaslat előkészítése során a Bizottság a következő külső szakértői véleményekre és adatokra támaszkodott: ·az ESMA által az EMIR 25. cikkének (2c) bekezdése szerint készített, a Bizottsághoz 2021 decemberében benyújtott jelentés; a jelentés figyelembe vette az ESMA által a felmérése és adatgyűjtési tevékenysége során a központi szerződő felektől és a klíringrésztvevőktől kapott válaszokat is, ·az ERKT 2021 decemberében kiadott válasza az ESMA-val az EMIR 25. cikkének (2c) bekezdése alapján folytatott konzultációra, ·a Nemzetközi Fizetések Bankjának statisztikái, ·Lásd: CEPS 2021, „Setting EU CCP policy – much more than meets the eye” (A központi szerződő felekre vonatkozó uniós politika kialakítása – sokkal több, mint ami szabad szemmel látható”), valamint

·a ClarusFT adatbázisa. Ezeket az észrevételeket a pénzügyi piaci szereplők – időnként bizalmas jellegű – mennyiségi és minőségi észrevételeivel egészítették ki. •Hatásvizsgálat A Bizottság hatásvizsgálatot folytatott a vonatkozó szakpolitikai alternatívákról. A szakpolitikai alternatívák meghatározása a következő négy tényező alapján történt: i. összetett, hosszadalmas és nehézkes eljárások, ii. korlátozott részvétel az uniós központi szerződő felekben és koncentráció a meglévő központi szerződő feleknél, iii. az uniós pénzügyi rendszer összekapcsoltsága, iv. a felügyeleti együttműködés rossz hatékonyságú kerete. A szakpolitikai alternatívák értékelésére az uniós központi szerződő felek vonzerejének növelésére, az uniós központi szerződő feleknél történő elszámolás ösztönzésére, valamint a határokon átnyúló kockázatok értékelésének és kezelésének javítására irányuló konkrét célkitűzések fényében került sor. A hatásvizsgálat 2022. szeptember 14-én észrevételekkel ellátott kedvező véleményt kapott a Szabályozói Ellenőrzési Testülettől, amely a következő főbb javító szándékú ajánlásokat fogalmazta meg: ·annak kifejtése, hogy a siker milyen formában jelenik meg, és érdemben miként követhető nyomon, ·a figyelembe vett alternatívák körének átfogó bővítése, ·a végrehajtási rendeleten keresztül kezelendő kulcsfontosságú intézkedések indokainak és tervezett kialakításának ismertetése, a kidolgozásukat meghatározó kritériumok és paraméterek pontosításával. A kért pontosításokat a hatásvizsgálat vonatkozó szakaszai tartalmazzák. Az összes szakpolitikai alternatíva értékelése és összehasonlítása alapján a hatásvizsgálat a következő előnyben részesített szakpolitikai alternatívákat állapította meg: ·Az uniós központi szerződő felek vonzerejének növelését célzó intézkedések: az előnyben részesített alternatíva a termékek bevezetésére és a modellek megváltoztatására vonatkozó eljárásokat egyszerűsítő intézkedések kombinációja, valamint bizonyos változtatások esetében az utólagos jóváhagyáson, illetve a kifogásról való lemondáson alapuló eljárás bevezetése. Ezek az intézkedések egyszerűsítenék a jelenlegi eljárásokat, ugyanakkor megőriznék a pénzügyi stabilitást. Külön lehetőségként került sor a termékek bevezetésére és a modellek megváltoztatására vonatkozó eljárások egyszerűsítésének, valamint egyes változtatások esetében az utólagos értékelés, a kifogásról való lemondás, illetve a felülvizsgálat bevezetésének értékelésére. Mivel azonban a felvázolt célkitűzéseket önmagukban csak részben teljesítenék, erre a két alternatíva kombinációja bizonyult a legmegfelelőbbnek. ·A pénzügyi stabilitás megőrzése érdekében az Unión belüli központi elszámolást ösztönző intézkedések: a célkitűzések eléréséhez a különböző alternatívák kombinációja bizonyult a legmegfelelőbbnek, amely a következő szempontokat foglalja magában: i. annak előírása a klíringtagok és az ügyfelek számára, hogy aktív számlát vezessenek az uniós központi szerződő feleknél, ii. az elszámolási tevékenységekre vonatkozó új követelményeknek való megfelelés biztosítása, iii. az elszámolásukat önként központi szerződő félen keresztül bonyolító közintézmények közlemény útján történő ösztönzése arra, hogy ezt az EU-ban tegyék, valamint iv. a központi elszámolás megkönnyítése. Az említett alternatívák ötvözése lehetővé tenné a 2. szintű központi szerződő felektől való túlzott függés kezelését, az Unión belüli központi elszámolás arányának növelését, valamint a központi elszámolás előtt álló akadályok felszámolását. A felsorolt intézkedések némelyike a konkrét szempontokat meghatározó 2. szintű jogi aktusok elfogadását teheti szükségessé. A szakpolitikai alternatívák önálló értékelése is megtörtént, azonban a célkitűzések elérése szempontjából a kombinációjuk bizonyult a leghatékonyabbnak. ·A határokon átnyúló kockázatok értékelésének és kezelésének javítására irányuló intézkedések: a jelenlegi felügyeleti keret célzott módosításai bizonyultak a legmegfelelőbbnek és legarányosabbnak, mivel megfelelő egyensúlyt teremtenek a következő célkitűzések elérésében: i. a határokon átnyúló kockázatok alapos figyelembevételére szolgáló keret megerősítése, ii. az EU pénzügyi stabilitásának fokozása és iii. az uniós központi szerződő felek vonzerejének növelése; annak egyidejű elismerésével, hogy a központi szerződő feleket, klíringtagokat és ügyfeleket érintő szanálási határozatokat nemzeti szinten hozzák meg, és végső soron továbbra is a tagállamok felelősek a joghatósági területükön engedélyezett központi szerződő felek pénzügyi támogatásáért. ·Az alternatívák átfogó csomagja pozitív hatással lesz az EU kereskedés utáni műveletekkel kapcsolatos helyzetére azáltal, hogy növeli az uniós központi szerződő felek vonzerejét, ösztönzi az Unión belüli központi elszámolást, javítja a határokon átnyúló kockázatok értékelését és kezelését, és ezáltal hozzájárul az uniós pénzügyi piacok versenyképességéhez és az EU pénzügyi stabilitásához. •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés A kezdeményezés célja, hogy növelje az uniós központi szerződő felek vonzerejét, csökkentse az uniós piaci szereplők nem uniós központi szerződő felektől való túlzott függőségét, megőrizze az EU pénzügyi stabilitását és fokozza az EU nyitott stratégiai autonómiáját. Ennélfogva nem kifejezett célja a költségcsökkentés. Az uniós központi szerződő felek vonzerejének növelésére irányuló, előnyben részesített szakpolitikai alternatíva azonban az uniós központi szerződő felekre vonatkozó eljárások egyszerűsítéséhez, az adminisztratív terhek csökkentéséhez és működésük hatékonyabbá tételéhez vezet, ami költségcsökkenést is eredményez. A költségmegtakarítás hozzávetőleges terjedelmét a Bizottság az érdekelt felekkel folytatott egyeztetések és számos olyan feltételezés alapján becsülte meg, amelyek szükségesek voltak a hatásoknak a teljes Unióra történő extrapolálásához. A költségmegtakarítás adminisztratív jellegű, ezért az „egy be, egy ki” megközelítés szerint a „ki” oldalon uniós szinten összesen mintegy 5–15 millió EUR összeggel vehető figyelembe. Ez valószínűleg kisszámú uniós központi szerződő félnél koncentrálódik (mivel kevés uniós központi szerződő fél hozhat forgalomba új termékeket egy adott évben), amelyek vonzereje szempontjából valószínűleg előnyös lesz. Az „egy be, egy ki” megközelítés szempontjából releváns esetleges többletköltségeket (a központi szerződő félnél történő számlanyitáshoz kapcsolódó igen csekély papírmunkát) illetően az adminisztratív költségek elhanyagolhatók (további részleteket a javaslatot kísérő hatásvizsgálat 3. melléklete tartalmaz). Ami az aktívszámla-vezetési követelményt illeti, a Bizottság szervezeti egységeinek bizalmas információkon alapuló becslései alapján az uniós klíringtagok uniós ügyfeleinek mintegy 60 %-a már rendelkezik számlával az uniós központi szerződő félnél végrehajtott kamatcsereügyletek elszámolásához, és körülbelül 85 %-uk rendelkezik hitel-nemteljesítési csereügyletekhez kapcsolódó számlával. Ezért ezen ügyfelek számára nem jelentene többletköltséget, hogy az ilyen típusú termékekhez uniós központi szerződő félnél számlát nyissanak. Emellett az esetleges költségek attól is függhetnek, hogy az adott fél melyik központi szerződő fél résztvevője: a Bizottság szervezeti egységeinek átadott bizalmas információk szerint egyes uniós központi szerződő felek esetében például bizonyos feltételek mellett önmagában a számla nem jár költséggel. Az aktívszámla-vezetési követelményt az ESMA által elkészítendő szabályozástechnikai standard fogja részletesebben meghatározni, amely nyilvános konzultáció és költség-haszon elemzés tárgyát képezi majd. •Alapjogok Az EU elkötelezett az alapvető jogok magas szintű védelme iránt és számos emberi jogi egyezmény aláírója. Ebben az összefüggésben a javaslat tiszteletben tartja az említett jogokat, különösen a gazdasági jogokat, amelyeket az emberi jogokról szóló legfontosabb ENSZ-egyezmények, az uniós Szerződések elválaszthatatlan részét képező uniós Alapjogi Charta és az emberi jogok európai egyezménye tartalmaz.

(4)KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A javaslat nincs hatással az Unió költségvetésére. Ez a jogalkotási kezdeményezés nem lesz hatással az ESMA vagy más európai uniós szervek kiadásaira. A hatásvizsgálat csak mérsékelt többletköltségeket állapított meg az ESMA számára, ugyanakkor a javasolt intézkedésekből adódó hatékonyság költségcsökkenéshez vezet. Emellett egyes rendelkezések pontosítják és újrakalibrálják az ESMA szerepét, ugyanakkor nem képeznek új feladatokat, ennélfogva költségvetési szempontból semlegesnek tekintendők. Az azonosított költségek egy új központi adatbázis, a felügyeleti dokumentumok benyújtására szolgáló informatikai eszköz létrehozásával és működtetésével kapcsolatosak. Annak ellenére azonban, hogy az ESMA-nál magasabb költségek merülhetnek fel egy ilyen új informatikai eszköz kifejlesztésével vagy kiválasztásával, valamint működtetésével kapcsolatban, az informatikai eszköz hatékonyságnövekedést is eredményez, így az ESMA számára is előnyös lesz. A hatékonyságnövekedésre a dokumentumok egyeztetése és megosztása terén végzett, lényegesen kevesebb manuális munkához, a határidők és kérdések nyomon követéséhez, valamint az illetékes nemzeti hatóságokkal, a kollégiummal és a központi szerződő felekkel foglalkozó felügyeleti bizottsággal való koordinációhoz kapcsolódóan kerül sor. Ezek az előnyök valószínűleg meghaladják a felmerülő költségeket. Ezenkívül az eszközök és eljárások módosításával, valamint a megerősített együttműködéssel kapcsolatban eleinte felmerülő többlet(papír)munka kezdetben növelheti a költségeket, ezek azonban idővel valószínűleg csökkennek vagy stabilizálódnak. Az ESMA-nak szabályozás-, illetve végrehajtás-technikai standardokat kell kidolgoznia azon dokumentumok formátumára és tartalmára vonatkozóan, amelyeket a központi szerződő feleknek a kérelemmel együtt kell benyújtaniuk a felügyeleti hatóságoknak, az elszámolási tevékenységgel és a nem uniós központi szerződő felekkel szembeni kitettséggel kapcsolatos beszámolási standardokra vonatkozóan, a klíringtagok és ügyfelek uniós központi szerződő félnél vezetett aktív számlájára vonatkozó követelmény meghatározására vonatkozóan, valamint néhány jelentésre vonatkozóan, beleértve a központi szerződő felek nyomonkövetési és határokon átnyúló tevékenységének eredményeiről szóló éves jelentést, valamint a nem pénzügyi szerződő felek elszámolási tevékenységeiről szóló féléves jelentést. E tevékenységek végzése során az ESMA építhet a már meglévő belső folyamatokra és eljárásokra, és adott esetben ezeket az eljárásokat szabályozástechnikai/végrehajtás-technikai standardokká alakíthatja. Az egyes – már azonosított – eszközökre vonatkozó aktívszámla-vezetési követelmény meghatározása és az ilyen eszközök folyamatos nyomon követése során az ESMA figyelembe veheti az EMIR 25. cikkének (2c) bekezdése alapján végzett munkáját – és ennélfogva csak igen korlátozott mértékben lehet szüksége kiegészítő forrásokra – annak értékelésekor, hogy mely 2. szintű központi szerződő felek elszámolási szolgáltatásai bírnak rendszerszinten nagy jelentőséggel az Unió, illetve egy vagy több tagállama számára. A költségelemzésben figyelembe veendő másik kategória az eljárások és eszközök új felügyeleti együttműködési keretet eredményező módosítása. A közös felügyeleti csoportokban való együttműködés és az uniós szintű közös nyomonkövetési mechanizmus létrehozása a felügyeleti keret új elemei. Ezek azonban főként a hatóságok közötti együttműködés javítására szolgáló eszközök, amelyek a hatóságok által már minden lényeges rész tekintetében elvégzett feladatokra terjednek ki, kivéve az uniós központi szerződő feleknél vezetett aktív számlákra vonatkozóan meghatározott követelmények végrehajtásának, például a központi szerződő felek által az ügyfeleknek az aktív számlák után felszámított hozzáférési díjak nyomon követését. Ezek az új struktúrák valószínűleg a források bizonyos mértékű átszervezését kívánják meg, emellett további megbeszéléseket tehetnek szükségessé, jelentős költségvetési vonzatuk azonban nem lesz. Az újrakalibrált felügyeleti folyamat ráadásul előnyökkel is jár, ugyanis egyértelműbbé válnak a felelősségi körök, elkerülhető a feladatok szükségtelen megkettőzése, emellett csökken a munkaterhelés is a kifogásról való lemondáson alapuló eljárások bevezetése miatt, amelyeknek köszönhetően az ESMA és az illetékes nemzeti hatóságok a központi elszámolási szolgáltatások kiterjesztésével és a központi szerződő felek kockázati modelljeinek módosításával kapcsolatban a felügyelet lényeges vonatkozásaira összpontosíthatnak. A költségeket tekintve pozitív lesz az a javasolt módosítás, amely egyértelművé teszi, hogy az ESMA visszavonhatja azon harmadik országbeli központi szerződő felek elismerését, amelyek nem hajlandók díjat fizetni az ESMA-nak. Ezzel elkerülhető, hogy az ESMA-nak jelentős mennyiségű munkát kelljen befektetnie anélkül, hogy azért díjazásban részesülne. Emellett a javaslat bevezet olyan rendelkezéseket is, amelyek csupán pontosítják és újrakalibrálják az ESMA szerepét, így költségvetési szempontból semlegesnek tekintendők. Például az ESMA-nak jelenleg is kötelessége véleményt kiadni, mielőtt az illetékes nemzeti hatóságok elfogadnának bizonyos határozatokat, a javaslat azonban e vélemények tartalmának újrakalibrálásával biztosítja a felügyeleti folyamat nagyobb fokú hatékonyságát, az ESMA pedig hivatalosan is lehetőséget kap arra, hogy véleményt adjon ki a központi szerződő felek éves felülvizsgálatáról és értékeléséről, valamint engedélyük és letéti követelményeik visszavonásáról. Emellett az ESMA egyértelmű szerepet kap abban, hogy vészhelyzet esetén koordináljon és ajánlásokat fogalmazzon meg. Ezek olyan feladatok, amelyek minden lényegi vonatkozásukban kapcsolódnak a felügyelet jelenleg is végzett munkájához, a rendelkezések pedig egyértelmű felelősségi körök meghatározásával pontosítják és megerősítik az ESMA pozícióját. Bár a javaslat más európai uniós szervek, például az Európai Bizottság vagy az Európai Központi Bank szerepét érintő kisebb változtatásokat is bevezet, ezeknek nincsenek költségvetési vonzatai. (5)EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai Az intézkedések célja az uniós központi szerződő felek vonzerejének növelése és a határokon átnyúló kockázatok felügyeletének fokozása az EU-ban. Így az EMIR számos módosítása, és egyes esetekben más uniós jogszabályok módosítása is mérlegelés tárgyát képezi. A javaslat biztosítja, hogy az érintett uniós szervek hozzáférhessenek a vonatkozó információkhoz, ugyanakkor indokolatlan költségek ne merüljenek fel. A javaslat egyik rendelkezése szerint el kell végezni az EMIR egészének értékelését, különös tekintettel a rendeletnek az eredeti céljai (az uniós elszámolási piacok hatékonyságának és biztonságának javítása, valamint a pénzügyi stabilitás megőrzése) megvalósítása terén elért eredményességére és hatékonyságára. Az értékelésnek vizsgálnia kell az EMIR valamennyi aspektusát, de különösen az uniós központi szerződő felek vonzerejének javulását. Elvben az értékelést legalább öt évvel a rendelet hatálybalépését követően kell elvégezni, és az észrevételeket lehetőség szerint valamennyi érdekelt féltől be kell gyűjteni. •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata 1.Csoporton belüli ügyletek Az EMIR olyan keretet ír elő, amely mentesíti a csoporton belüli (belföldi és határokon átnyúló) ügyleteket az említett rendelet 4. cikke szerinti elszámolási kötelezettség és 11. cikke szerinti letéti követelmények alól. A csoporton belüli határozatok kerete kapcsán a nagyobb jogbiztonság és kiszámíthatóság érdekében az egyenértékűségi határozat szükségességét azon joghatósági területek jegyzéke váltja fel, amelyek esetében nem adható mentesség. A 3. cikket ezért módosítani kell úgy, hogy az egyenértékűségi határozat szükségességének helyébe azon harmadik országok jegyzéke lépjen, amelyek esetében nem adható mentesség, a 13. cikket pedig el kell hagyni. A jegyzékben az (EU) 2015/849 európai parlamenti és tanácsi irányelv 9. cikkével összhangban a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelmet célzó rendszerükben stratégiai hiányosságokkal rendelkező, kiemelt kockázatot jelentő országként felsorolt harmadik országokat, valamint az adózási szempontból nem együttműködő országok és területek uniós jegyzékének I. mellékletében felsorolt harmadik országokat kell szerepeltetni. A Bizottság felhatalmazást kap továbbá arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el azon harmadik országok azonosítása céljából, amelyek jogalanyai annak ellenére nem részesülhetnek mentességben, hogy nem szerepelnek az említett jegyzékekben, mivel az, hogy egy jogalany valamely jegyzékbe vett harmadik országban található, nem feltétlenül az egyetlen olyan tényező, amely befolyásolhatja a származtatott ügyletekhez kapcsolódó kockázatokat, köztük a partnerkockázatot és a jogi kockázatot. 2.Elszámolási kötelezettség A 4. cikk módosítása mentességet vezet be az elszámolási kötelezettség alól arra az esetre, ha egy uniós pénzügyi szerződő fél vagy az EMIR szerinti elszámolási kötelezettség hatálya alá tartozó nem pénzügyi szerződő fél olyan, harmadik országban létrehozott nyugdíjkonstrukció-rendszerrel köt ügyletet, amely a nemzeti joga alapján mentesül az elszámolási kötelezettség alól. 3.A pénzügyi szerződő felek elszámolási kötelezettsége

A 4a. cikk módosítása következtében az EMIR 4a. cikke szerinti értékhatárokhoz viszonyított pozíció kiszámításakor csak azokat a származtatott ügyleteket kell figyelembe venni, amelyeket nem az említett rendelet 14. cikke szerint engedélyezett vagy 25. cikke alapján elismert központi szerződő félnél számolnak el. 4.Aktív számla A szöveg az új 7a. cikkel egészül ki az uniós klíringtagok és ügyfelek olyan harmadik országbeli központi szerződő felekkel szembeni túlzott kitettségével összefüggő kockázatok kezelése céljából, amelyek az ESMA által rendszerszinten nagy jelentőségűként azonosított elszámolási szolgáltatásokat nyújtanak. A kiegészítés az uniós pénzügyi rendszer integritását és stabilitását biztosítja. A cikk előírja, hogy az elszámolási kötelezettség hatálya alá tartozó pénzügyi szerződő feleknek és nem pénzügyi szerződő feleknek közvetlenül vagy közvetve aktív számlát kell vezetniük az EU-ban székhellyel rendelkező központi szerződő feleknél, a rendszerszinten nagy jelentőségűként azonosított szolgáltatások legalább egy bizonyos részét uniós központi szerződő félnél kell elszámolniuk, és erről jelentést kell tenniük. A követelmény célja, hogy a pénzügyi stabilitás megőrzéséhez szükséges mértékben csökkentse az érintett 2. szintű központi szerződő felek által kínált, rendszerszinten nagy jelentőségű elszámolási szolgáltatásokkal szembeni túlzott kitettséget. Az ESMA az EBH-val, az EIOPA-val és az ERKT-val együttműködve, a KBER-rel folytatott konzultációt követően meghatározza az aktív számlákon fenntartandó tevékenység kalibrálásának részleteit, valamint az aktív számlákon elszámolt ügyletekre vonatkozó adatszolgáltatási követelményeket. A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az ESMA által a 25. cikk (2c) bekezdése szerint végzett értékelés esetén felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el az aktívszámla-vezetési követelmény hatálya alá tartozó származtatott ügyletek kategóriajegyzékének kategóriák hozzáadásával vagy törlésével történő módosítása céljából. 5.Tájékoztatás az elszámolási szolgáltatásokról A szöveg az új 7b. cikkel egészül ki, amely előírja az elszámolási szolgáltatásokat nyújtó klíringtagok és ügyfelek számára, hogy tájékoztassák ügyfeleiket a vonatkozó ügylet uniós központi szerződő félnél történő elszámolásának lehetőségéről. A 7b. cikk azt a kötelezettséget is bevezeti az uniós klíringtagok és az uniós ügyfelek számára, hogy számoljanak be az illetékes hatóságuknak a nem uniós központi szerződő feleknél végzett elszámolás terjedelméről. Annak biztosítása érdekében, hogy a benyújtandó információk pontosak és harmonizáltak legyenek, az ESMA-nak szabályozás- és végrehajtás-technikai standardtervezeteket kell kidolgoznia, amelyekben meghatározza a kért információkat. 6.Bejelentési kötelezettség A 9. cikk módosítása a csoporton belüli ügyletek láthatóságának biztosítása érdekében megszünteti a csoporton belüli szerződő felek közötti ügyletekre vonatkozó adatszolgáltatási követelmények alóli mentességet, amennyiben legalább az egyik szerződő fél nem pénzügyi szerződő fél. 7.A nem pénzügyi szerződő felek elszámolási kötelezettsége A 10. cikk módosítása előírja az ESMA számára, hogy adott esetben vizsgálja felül és pontosítsa a szabályozástechnikai standardokat azon kritériumokra vonatkozóan, amelyek alapján megállapítható, hogy mely tőzsdén kívüli származtatott ügyletek mérséklik objektíven a kockázatokat, továbbá az úgynevezett fedezeti mentességre, valamint a származtatott ügyletek kockázatait és jellemzőit megfelelően és pontosan tükröző értékhatárok kijelölésére vonatkozóan, ezenkívül mérlegelje, hogy a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek kategóriái, nevezetesen a kamatláb-, deviza- és hitelderivatívák, valamint a származtatott részvényügyletek továbbra is megfelelőnek tekinthetők-e. Az ESMA ösztönzést kap arra, hogy mérlegelje és biztosítsa többek között az árualapú származtatott ügyletek nagyobb részletességét. A 10. cikk módosítása szerint továbbá az értékhatárokhoz viszonyított pozíciók kiszámításakor csak azokat a származtatott ügyleteket kell figyelembe venni, amelyeket nem a 14. cikk szerint engedélyezett vagy a 25. cikk alapján elismert központi szerződő félnél számolnak el. 8.Kockázatcsökkentési technikák a nem központi szerződő felek bevonásával elszámolt tőzsdén kívüli származtatott ügyletek esetében A 11. cikk módosítása a biztosítékcsere-megállapodások megtárgyalása és tesztelése céljából 4 hónapos végrehajtási időszakot ír elő azon nem pénzügyi szerződő felek számára, amelyek első alkalommal tartoznak a nem központi szerződő fél által elszámolt tőzsdén kívüli származtatott ügyletekre vonatkozó biztosítékcsere-kötelezettség hatálya alá. Az EBH a többi európai felügyeleti hatósággal együttműködve iránymutatásokat vagy ajánlásokat adhat ki a kockázatkezelési eljárások egységes alkalmazásának biztosítása érdekében. 9.A központi szerződő fél engedélyezése, valamint a tevékenységek és szolgáltatások kiterjesztése A 14. és 15. cikk módosítása pontosítja, hogy az engedélyezett központi szerződő felek számára lehetővé kell tenni, hogy az elszámolási szolgáltatások nyújtására és a pénzügyi eszközökkel kapcsolatos tevékenységekre vonatkozó engedélyük mellett nem pénzügyi eszközökkel kapcsolatos elszámolási szolgáltatásokat és tevékenységeket is végezhessenek. 10.A központi szerződő fél engedélyezése, a tevékenységek és szolgáltatások kiterjesztése, valamint az engedély megadására és elutasítására vonatkozó eljárás A 14., 15. és 17. cikk módosítása biztosítja, hogy a központi szerződő felek termékkínálatának bővítésére vonatkozó eljárások rövidebbek és kevésbé összetettek legyenek, továbbá az eredményük tekintetében nagyobb bizonyosságot nyújtsanak az uniós központi szerződő felek számára. Az illetékes hatóságoknak haladéktalanul vissza kell igazolniuk a kérelem kézhezvételét, értékelve, hogy a központi szerződő fél benyújtotta-e az engedélyezéshez vagy kiterjesztéshez szükséges dokumentumokat. Annak érdekében, hogy az uniós központi szerződő felek a kérelmükkel együtt benyújtsák az összes előírt dokumentumot, az ESMA-nak szabályozás- és végrehajtás-technikai standardtervezeteket kell kidolgoznia, amelyekben meghatározza az előírt dokumentumokat, valamint azok formátumát és tartalmát. Emellett a központi szerződő félnek minden dokumentumot központi adatbázisba kell beküldenie, ahol azokat haladéktalanul meg kell osztani a központi szerződő fél illetékes hatóságával, az ESMA-val és a kollégiummal. Ezen túlmenően a központi szerződő fél illetékes hatóságának, az ESMA-nak és a kollégiumnak egy előre meghatározott értékelési időszakban kapcsolatba kell lépniük egymással, és kérdéseket kell feltenniük a központi szerződő félnek a rugalmas és együttműködő folyamat biztosítása érdekében. 11.A kifogásról való lemondás és utólagos eljárások a tevékenységek vagy szolgáltatások kiterjesztésére irányuló kérelem jóváhagyásakor A szöveg kiegészül az új 17a. cikkel, amely lehetővé teszi a központi szerződő felek számára, hogy rendes eljárás helyett kifogásról való lemondáson alapuló eljárás keretében engedélyeztessék azokat az általuk végezni kívánt további szolgáltatásokat vagy tevékenységeket, amelyek nem növelik a kockázataikat. A 17a. cikk meghatározza azokat a további szolgáltatásokat és tevékenységeket, amelyek nem minősülnek jelentősnek, és amelyeket ezért az adott központi szerződő fél illetékes hatóságának a kifogásról való lemondáson alapuló eljárás keretében kell jóváhagynia, és amelyekre vonatkozóan a központi szerződő fél már azelőtt megkezdheti az ajánlattételt, hogy döntése beérkezne az illetékes hatóságához. Ezen eseteken kívül a központi szerződő fél akkor is kérheti illetékes hatóságától a kifogásról való lemondáson alapuló eljárás alkalmazását, ha úgy ítéli meg, hogy a javasolt további szolgáltatás vagy tevékenység nem növelné kockázatait.

12.Az ESMA és a kollégium véleményének kikérésére vonatkozó eljárás A szöveg kiegészül az új 17b. cikkel, amely pontosítja a hatályt és az abban az esetben követendő eljárást, ha az illetékes hatóság olyan felügyeleti határozat elfogadása előtt – például a központi szerződő fél nyilvántartásra vagy összeférhetetlenségre vonatkozó követelményeknek való megfelelése kapcsán – kéri az ESMA és a kollégium véleményét, amelyre vonatkozóan a központi szerződő fél nem nyújt be kérelmet. 13.A kollégium és a kollégiumi vélemény A 18. és 19. cikk módosításának célja a központi szerződő felek folyamatos együttműködésen alapuló felügyeletének további előmozdítása. Ennek megfelelően a kollégiummal szemben elvárásként jelenik meg, hogy adjon ki véleményt abban az esetben is, ha az illetékes hatóság a központi szerződő fél engedélyének visszavonását mérlegeli, valamint akkor is, ha az illetékes hatóság az adott központi szerződő fél éves felülvizsgálatát és értékelését végzi. Az egyes uniós központi szerződő felek kollégiumának igazgatási és elnöki feladatait az ESMA-nak kell ellátnia, és szavazati jogot kell biztosítani számára. 14.Az engedély visszavonása A 20. cikk módosítása előírja az illetékes hatóság számára, hogy konzultáljon az ESMA-val és a kollégium tagjaival, mielőtt a központi szerződő fél illetékes hatósága határozatot hozna egy adott szolgáltatás vagy tevékenység visszavonásáról vagy terjedelmének korlátozásáról, kivéve, ha sürgős döntéshozatalra van szükség. 15.Éves felülvizsgálat A 21. cikk módosítása jelzi, hogy az éves felülvizsgálat során figyelembe kell venni a központi szerződő fél által a kifogásról való lemondáson alapuló eljárás alapján végzett szolgáltatásokat vagy tevékenységeket, valamint az általa ilyen eljárás alapján alkalmazott modellmódosításokat. A cikk pontosítja továbbá a felülvizsgálat alapján készülő jelentés gyakoriságát (a jelentést legalább évente, megadott időpontban kell elkészíteni). Ezen túlmenően pontosítja, hogy a jelentést az ESMA-nak és a kollégiumnak véleményeznie kell. 16.Az illetékes hatóságok és az ESMA közötti felügyeleti együttműködés az engedélyezett központi szerződő felek, valamint az engedély megadására és elutasítására vonatkozó eljárás tekintetében A 17. és a 23a. cikk módosítása nyomán az ESMA véleményt adhat ki a központi szerződő fél illetékes hatósága számára a központi szerződő fél éves felülvizsgálatával és értékelésével, letéti követelményeivel és engedélyének visszavonásával kapcsolatban is. Ilyen vélemény kiadásakor az ESMA-nak értékelnie kell, hogy a központi szerződő fél megfelel-e az EMIR vonatkozó követelményeinek, különös tekintettel az azonosított, határokon átnyúló vagy az EU pénzügyi stabilitását fenyegető kockázatokra. Az ESMA-nak továbbá közzé kell tennie azt a tényt, hogy az illetékes hatóság nem felel meg vagy nem kíván megfelelni véleményének vagy a kollégium véleményének, illetve az abban foglalt feltételeknek vagy ajánlásoknak. Az ESMA közzéteheti a meg nem felelésnek az illetékes hatóság által közölt indokait is. A 23a. cikk módosítása pontosítja az ESMA szerepét a vészhelyzetekben történő koordináció megerősítésében és a kockázatok értékelésében, különösen a több országot érintő helyzetekben, illetve a több országban felmerülő kockázatok esetén. 17.Közös felügyeleti csoportok, a tevékenységek vagy szolgáltatások kiterjesztésére irányuló kérelem elutasítására vonatkozó, a kifogásról való lemondáson alapuló eljárások, valamint felülvizsgálat és értékelés A szöveg kiegészül az új 23b. cikkel, amely közös felügyeleti csoportok létrehozásával fokozza az engedélyezett uniós központi szerződő felek felügyeletében részt vevő hatóságok közötti együttműködést. A közös felügyeleti csoportok feladatai a következők: i. észrevételek megfogalmazása a központi szerződő fél illetékes hatósága számára a központi szerződő fél meglévő engedélyének kiterjesztésére irányuló, a kifogásról való lemondáson alapuló eljárással összefüggésben, ii. segítségnyújtás a központi szerződő fél által végzett felülvizsgálat és értékelés gyakoriságának és mélységének meghatározásában, valamint iii. részvétel a helyszíni ellenőrzésekben. 18.Közös nyomonkövetési mechanizmus A szöveg új 23c. cikke ágazatközi nyomonkövetési mechanizmust hoz létre, amely összefogja az uniós központi szerződő felek, klíringtagok és ügyfelek felügyeletében részt vevő uniós szerveket. Az ESMA-nak a közös nyomonkövetési mechanizmusban részt vevő egyéb szervekkel együttműködve éves jelentést kell benyújtania az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak a nyomonkövetési tevékenység eredményeiről a jövőbeli szakpolitikai döntések megalapozása érdekében. Az ESMA akkor is adhat ki iránymutatásokat vagy ajánlásokat, ha úgy ítéli meg, hogy az illetékes hatóságok nem biztosítják, hogy a klíringtagok és az ügyfelek megfeleljenek az aktívszámla-vezetési követelménynek, vagy ha kockázatot azonosít az EU pénzügyi stabilitására nézve. 19.Vészhelyzet A 24. cikk módosítása tovább erősíti az ESMA vészhelyzetben betöltött szerepét annak lehetővé tételével, hogy az ESMA saját kezdeményezésére vagy megkeresésre – adott esetben kibővített összetétellel – összehívja a központi szerződő felekkel foglalkozó felügyeleti bizottság üléseit az illetékes hatóságok válaszintézkedéseinek hatékony koordinálása céljából. Az ESMA felhatalmazást kap továbbá arra, hogy egyszerű megkeresés útján információkat kérjen a piaci szereplőktől annak érdekében, hogy ezekben az esetekben elláthassa koordinációs feladatát. Az ESMA a központi szerződő fél illetékes hatóságainak címzett ajánlásokat is kiadhat. 20.A központi szerződő felekkel foglalkozó felügyeleti bizottság A 24a. cikk módosítása értelmében az ESMA feltérképezi és azonosítja a felügyeleti prioritásokat, továbbá figyelembe veszi a határokon átnyúló kockázatokat, beleértve az összeköttetéseket, a kapcsolatokat és a koncentrációs kockázatokat. Ezen túlmenően a 24a. cikk módosítása lehetővé teszi a kibocsátó központi bankok számára, hogy részt vehessenek az uniós központi szerződő felek központi szerződő felekkel foglalkozó felügyeleti bizottságának valamennyi ülésén, és adott esetben meghívhassák az ügyfelekkel foglalkozó illetékes hatóságokat és az uniós szerveket.

21.Harmadik országbeli központi szerződő fél elismerése A 25. cikk módosítása pontosítja, hogy amennyiben az ESMA felülvizsgálja egy harmadik országbeli központi szerződő fél elismerését, az adott központi szerződő fél nem kötelezhető arra, hogy új kérelmet nyújtson be, viszont az ESMA rendelkezésére kell bocsátania a felülvizsgálathoz szükséges valamennyi információt. A 25. cikk módosítása lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy amennyiben az Unió érdeke úgy kívánja, valamely harmadik országra vonatkozó egyenértékűségi határozat elfogadásakor arányos megközelítést alkalmazva eltekintsen attól a követelménytől, hogy az adott harmadik ország ténylegesen egyenértékű rendszerrel rendelkezzen a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerése tekintetében. Az együttműködési megállapodások arányossága érdekében az ESMA-nak az adott joghatósági területen létrehozott központi szerződő fél vagy felek figyelembevételével kell alakítania a megállapodásokat. A 2. szintű központi szerződő felek esetében az együttműködési megállapodásoknak az ESMA és az érintett harmadik országbeli hatóságok között szélesebb körű és nagyobb gyakoriságú információcserét kell szabályozniuk. A 25. cikk további módosításának célja, hogy az együttműködési megállapodások magukban foglalják az ESMA azon jogát is, hogy tájékoztatást kapjon abban az esetben is, ha a 2. szintű központi szerződő félnek – például helyreállítási terv kidolgozása révén – javítania kell a pénzügyi nehézségekre való felkészültségét, vagy ha az ilyen harmadik ország hatósága szanálási tervet készít. Az ESMA-t továbbá tájékoztatni kell az EU pénzügyi stabilitása szempontjából releváns, az újonnan kialakuló válsággal kapcsolatos szempontokról. 22.Az elismerési feltételeknek való folyamatos megfelelés A 25b. cikk módosítása egyértelművé teszi, hogy a 2. szintű központi szerződő feleknek rendszeresen tájékoztatniuk kell az ESMA-t. 23.Az elismerés visszavonása és a nyilvános közlemény A 25p. és a 25r. cikk módosítása egyértelművé teszi, hogy az ESMA visszavonhatja az elismerést, ha egy nem uniós központi szerződő fél megsérti az EMIR szerinti követelmények bármelyikét, és nyilvános értesítést adhat ki, ha a díjakat nem fizetik meg, vagy ha a központi szerződő fél nem hajtotta végre az ESMA által kért korrekciós intézkedést. 24.Az illetékes hatóságok tájékoztatása A központi szerződő fél vezetésében bekövetkező változásokkal kapcsolatos értesítésről szóló 31. cikk módosítása pontosítja az információmegosztással, valamint az ESMA és a kollégium véleményeinek kibocsátásával kapcsolatos eljárást. 25.Az ESMA és a kollégium véleményei A 32., 35., 41. és 54. cikk módosítása pontosítja az ESMA és a kollégium véleménye iránti kérelmek szabályozását. 26.Részvételi követelmények és a szervezeti követelményekre vonatkozó általános rendelkezések A 26. és 37. cikk módosítása egyértelművé teszi, hogy a központi szerződő felek nem lehetnek más központi szerződő felek klíringtagjai, és nem fogadhatják el más központi szerződő felek vagy elszámolóházak klíringtagként vagy közvetett klíringtagként való csatlakozását. 27.Részvételi követelmények A 37. cikk módosítása előírja, hogy a nem pénzügyi szerződő felet klíringtagként felvevő vagy ezt tervező központi szerződő félnek gondoskodnia kell a letéti követelményekre és a garanciaalapokra vonatkozó bizonyos további követelmények teljesüléséről. A nem pénzügyi szerződő felek számára nem engedhető meg, hogy ügyfélklíring-szolgáltatásokat kínáljanak, és a központi szerződő félnél vezetett számlájukon kizárólag a saját célra tartott eszközöket és pozíciókat tarthatják nyilván. A központi szerződő fél illetékes hatóságának rendszeresen be kell számolnia az ESMA-nak és a kollégiumnak a nem pénzügyi szerződő felek klíringtagként való elfogadása helyénvalóságáról. Az ESMA felhatalmazást kap arra, hogy szabályozástechnikai standardtervezetet készítsen a hozzáférési kritériumok meghatározásakor figyelembe veendő elemekről, és eseti szakértői értékelést követően véleményt adhat ki az ilyen intézkedések megfelelőségéről. 28.Átláthatóság A 38. cikk módosítása biztosítja, hogy az ügyfelek és a közvetett ügyfelek jobban láthatóak és kiszámíthatóbbak legyenek a letéti felhívások tekintetében. A klíringtagoknak és az elszámolási szolgáltatásokat nyújtó ügyfeleknek biztosítaniuk kell az átláthatóságot ügyfeleik számára. 29.Biztosítéki követelmények

A 41. cikk módosítása biztosítja, hogy a központi szerződő felek folyamatosan felülvizsgálják biztosítékaik szintjét és ennek során vegyék figyelembe a felülvizsgálatok esetleges prociklikus hatásait és a mindenkori piaci feltételeket, továbbá legyenek tekintettel arra, hogy a napközbeni letétek beszedése és kifizetése milyen hatást gyakorolhat résztvevőik likviditási helyzetére. 30.Eszközök a likviditási kockázat kezelésére A 44. cikk módosítása pontosabban meghatározza azokat a szervezeteket, amelyek nemteljesítése lényegesen befolyásolhatja a központi szerződő fél likviditási pozícióját; ennek érdekében előírja a központi szerződő fél számára, hogy vegye figyelembe legalább két szervezet – köztük klíringtagok és likviditási szolgáltatók – nemteljesítése által generált likviditási kockázatot. 31.Biztosítékeszközökre vonatkozó követelmények A 46. cikk módosítása lehetővé teszi a bankgaranciák és az állami garanciák magas likviditású biztosítékként való elfogadhatóságát, feltéve, hogy azok a likvidációs időszakon belül kérésre feltétel nélkül rendelkezésre állnak, ugyanakkor biztosítja, hogy a központi szerződő fél ezeket figyelembe vegye a bankkal szembeni teljes kitettségének kiszámításakor. A központi szerződő félnek továbbá figyelembe kell vennie az esetleges prociklikus hatásokat az általa biztosítékként elfogadott eszközökre alkalmazott levonások szintjének felülvizsgálatakor. 32.A modellek felülvizsgálata, stressztesztelés és utótesztelés A 49. cikk módosítása biztosítja, hogy a központi szerződő felek általi modellmódosításokra vonatkozó eljárások rövidebbek, kevésbé összetettek, eredményüket tekintve pedig biztosabbak legyenek. Az illetékes hatóságoknak gyorsan vissza kell igazolniuk a modellmódosítás iránti kérelem kézhezvételét; ennek kapcsán értékelniük kell, hogy a központi szerződő fél benyújtotta-e a kért dokumentumokat. Annak érdekében, hogy az uniós központi szerződő felek a kérelmükkel együtt benyújtsák az összes előírt dokumentumot, az ESMA-nak szabályozás- és végrehajtás-technikai standardtervezeteket kell kidolgoznia, amelyekben meghatározza az előírt dokumentumokat, valamint azok formátumát és tartalmát. Emellett a központi szerződő félnek minden dokumentumot központi adatbázisba kell beküldenie, ahol azokat haladéktalanul meg kell osztani a központi szerződő fél illetékes hatóságával, az ESMA-val és a kollégiummal. A 49. cikk bevezeti annak lehetőségét is, hogy a jelentősnek nem minősülő modellmódosítások jóváhagyására vonatkozóan rendes eljárás helyett kifogásról való lemondáson alapuló eljárást folytassanak le, és meghatározza, hogy mely módosítások minősülnek jelentősnek. Amennyiben a központi szerződő fél úgy ítéli meg, hogy a módosítás nem jelentős, a döntésnek a központi szerződő fél illetékes hatóságához való beérkezése előtt megkezdheti a modellmódosítás alkalmazását. 33.A jelentések és a felülvizsgálat módosításai A 85. cikk módosítása előírja a Bizottság számára, hogy [e rendelet hatálybalépésétől számított 5 éven belül] jelentést nyújtson be, amelyben értékeli e rendelet alkalmazását. A Bizottság ezt a jelentést a megfelelő javaslatokkal együtt benyújtja az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. Emellett törlésre kerül a 2023. január 2-ig elkészítendő jelentésre vonatkozó jelenlegi követelmény. Az ESMA-nak [3 évvel e rendelet hatálybalépését követően]-ig jelentést kell benyújtania személyi állományáról és erőforrásairól. 34.A tőkekövetelményekről szóló rendelet (CRR) módosításai A CRR 382. cikke (4) bekezdésének módosítása összhangba hozza a CRR vonatkozó rendelkezéseit az e javaslatban javasolt változtatásokkal. A módosítás kiigazítja a hitelértékelési korrekciós kockázathoz kapcsolódó szavatolótőke-követelmény hatályát, nevezetesen annak pontosításával, hogy mely csoporton belüli ügyletek zárhatók ki e követelmény hatálya alól. 35.A pénzpiaci alapokról szóló rendelet módosításai A pénzpiaci alapokról szóló rendelet 17. cikke a partnerkockázati korlátokkal kapcsolatos befektetési politikára vonatkozó rendelkezések tekintetében módosul. A pénzpiaci alapokról szóló rendelet 17. cikkének (4) bekezdésében és 17. cikke (6) bekezdésének c) pontjában meghatározott partnerkockázati korlátok a továbbiakban nem vonatkoznak a központilag elszámolt származtatott ügyletekre. Ezenkívül a 2. cikk kiegészül az új 24. ponttal, amely a központi szerződő fél fogalommeghatározása.



2022/0403 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE [xxxx]

a 648/2012/EU, az 575/2013/EU és az (EU) 2017/1131 rendeletnek a harmadik országbeli központi szerződő felekkel szembeni túlzott kitettség csökkentését és az uniós elszámolási piacok hatékonyságának javítását célzó intézkedések tekintetében történő módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Központi Bank véleményére, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1)A 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hozzájárul a rendszerszintű kockázat csökkentéséhez azáltal, hogy növeli a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek piacának átláthatóságát, valamint csökkenti a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekhez kapcsolódó partner-, hitel- és működési kockázatokat. (2)A kereskedés utáni infrastruktúrák a tőkepiaci unió alapvető elemét képezik, és számos kereskedés utáni folyamatért felelősek, beleértve az elszámolást is. A hatékony és versenyképes uniós klíringrendszer elengedhetetlen az uniós tőkepiacok működéséhez, egyúttal az Unió pénzügyi stabilitásának sarokköve. Ezért további szabályokat kell megállapítani általában az Unióban nyújtott elszámolási szolgáltatások, és mindenekelőtt a központi szerződő felek hatékonyságának javítása érdekében, mégpedig az eljárások egyszerűsítésével, különösen a további szolgáltatások vagy tevékenységek végzéséhez és a központi szerződő felek kockázati modelljeinek módosításához kapcsolódóan, a likviditás növelésével, az uniós központi szerződő feleknél történő elszámolás ösztönzésével, a központi szerződő felek működési keretének korszerűsítésével, valamint a központi szerződő felek és más pénzügyi szereplők számára az egységes piacon belüli versenyhez szükséges rugalmasság biztosításával. (3)Ahhoz, hogy vonzóbbak legyenek a vállalkozások számára, a központi szerződő feleknek biztonságosnak és reziliensnek kell lenniük. A 648/2012/EU rendelet intézkedéseket állapít meg, amelyek célja a származékos piacok átláthatóságának növelése, valamint a kockázatoknak az elszámolás és a biztosítékcsere révén történő csökkentése. E tekintetben a központi szerződő felek fontos szerepet játszanak a pénzügyi kockázatok csökkentésében. Ezért szabályokat kell megállapítani az uniós központi szerződő felek stabilitásának további fokozása érdekében, különösen a szabályozási keret egyes vonatkozásainak módosítása révén. Emellett – elismerve az uniós központi szerződő felek szerepét az Unió pénzügyi stabilitásának megőrzésében – tovább kell erősíteni felügyeletüket, különös tekintettel a tágabb pénzügyi rendszerben betöltött szerepükre és arra, hogy határokon átnyúlóan nyújtanak szolgáltatásokat. (4)A központi elszámolás globális tevékenység, és az uniós piaci szereplők nemzetközi szinten is aktívak. Azóta azonban, hogy a Bizottság 2017-ben elfogadta az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapírpiaci Hatóság) létrehozásáról szóló 1095/2010/EU rendeletnek és a 648/2012/EU rendeletnek a központi szerződő felek engedélyezésére vonatkozó eljárások és az érintett hatóságok, valamint a harmadik országbeli központi szerződő felek elismerésére vonatkozó követelmények tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatot, többször is aggályok merültek fel – többek között az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (ESMA) részéről – az elszámolás egyes harmadik országbeli központi szerződő feleknél való túlzott koncentrálódásából eredően, különösen a stresszforgatókönyv esetén esetlegesen felmerülő kockázatok miatt az Unió pénzügyi stabilitására nézve folyamatosan fennálló kockázatokkal kapcsolatban. Rövid távon az Egyesült Királyságnak az Unióból való kilépésével kapcsolatos, az uniós piaci szereplők egyesült királyságbeli központi szerződő felekhez való hozzáférésének azonnali ellehetetlenülése miatti hirtelen kilengések okozta kockázat csökkentése érdekében a Bizottság egy sor egyenértékűségi határozatot fogadott el, amellyel célja az egyesült királyságbeli központi szerződő felekhez való hozzáférés fenntartása volt. A Bizottság azonban felszólította az uniós piaci szereplőket, hogy középtávon csökkentsék az Unión kívüli rendszerszintű központi szerződő felekkel szembeni túlzott kitettségüket. A Bizottság 2021 januárjában megismételte felhívását „Az európai gazdasági és pénzügyi rendszer: a nyitottság, az erő és a reziliencia előmozdítása” című közleményében. Az ESMA által a 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (2c) bekezdésével összhangban elvégzett értékelést követően 2021 decemberében közzétett jelentés figyelembe vette az Unión kívüli rendszerszintű jelentőségű központi szerződő felekkel szembeni túlzott kitettség kockázatait és hatásait. A jelentés arra a következtetésre jutott, hogy az említett rendszerszinten jelentős egyesült királyságbeli központi szerződő felek által nyújtott egyes szolgáltatások rendszerszinten olyan nagy jelentőséggel bírnak, hogy a 648/2012/EU rendelet szerinti meglévő szabályok nem elegendőek az Unió pénzügyi stabilitását fenyegető kockázatok kezeléséhez. A harmadik országbeli rendszerszintű központi szerződő felektől való folyamatos túlzott függésből eredő, az Uniót érintő potenciális pénzügyi stabilitási kockázatok enyhítése, valamint az Unió pénzügyi stabilitására nézve kisebb kockázatot jelentő harmadik országbeli központi szerződő felekre vonatkozó intézkedések arányosságának fokozása érdekében az (EU) 2019/2099 rendelettel bevezetett keretet jobban hozzá kell igazítani a különböző harmadik országbeli központi szerződő felek jelentette kockázatokhoz. (5)A 648/2012/EU rendelet 4. cikkének (2) bekezdése és 11. cikkének (5)–(10) bekezdése mentesíti a csoporton belüli ügyleteket az elszámolási kötelezettség és a biztosítéki követelmények alól. A csoporton belüli ügyletekre vonatkozó keretrendszer kapcsán a nagyobb jogbiztonság és kiszámíthatóság biztosítása érdekében az említett rendelet 13. cikkében szereplő egyenértékűségi határozatokat egyszerűbb kerettel szükséges felváltani. Az említett rendelet 3. cikkét ezért módosítani kell úgy, hogy az egyenértékűségi határozat szükségességének helyébe azon harmadik országok jegyzéke lépjen, amelyek esetében nem adható mentesség. Emiatt a hivatkozott rendelet 13. cikkét el kell hagyni. Mivel az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 382. cikke a 648/2012/EU rendelet 3. cikkében meghatározott csoporton belüli ügyletekre hivatkozik, az említett 382. cikket is ennek megfelelően módosítani kell. (6)Tekintettel arra, hogy az (EU) 2015/849 európai parlamenti és tanácsi irányelv 9. cikkében említett, a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelmet célzó rendszereikben stratégiai hiányosságokkal rendelkező, kiemelt kockázatot jelentő harmadik országként jegyzékbe vett országokban vagy az adózási szempontból nem együttműködő országok és területek felülvizsgált európai uniós jegyzékéről szóló tanácsi következtetések I. mellékletében felsorolt harmadik országokban székhellyel rendelkező szervezetekre kevésbé szigorú szabályozási környezet vonatkozik, működésük növelheti az Unió pénzügyi stabilitására vonatkozó kockázatot, többek között a megnövekedett partnerkockázat és jogi kockázat miatt. Következésképpen az ilyen szervezetek nem lehetnek jogosultak arra, hogy a csoporton belüli ügyletek keretében figyelembe vegyék őket. (7)A pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni rendszer stratégiai hiányosságain vagy az adózási szempontból való együttműködés hiányán túl egyéb tényezők is befolyásolhatják a származtatott ügyletekhez kapcsolódó kockázatokat, így a partnerkockázatot és a jogi kockázatot is. Ilyen tényező például a felügyeleti keret. A Bizottságot ezért fel kell hatalmazni arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el azon harmadik országok azonosítása céljából, amelyek szervezetei annak ellenére nem kaphatnak mentességet, hogy nem szerepelnek az említett jegyzékekben. Tekintettel arra, hogy a csoporton belüli ügyletekre csökkentett szabályozási követelmények vonatkoznak, a szabályozó szerveknek és a felügyeleteknek gondosan nyomon kell követniük és értékelniük kell a harmadik országbeli szervezeteket érintő ügyletekhez kapcsolódó kockázatokat. (8)A nyugdíjkonstrukció-rendszerek számára elszámolási szolgáltatásokat nyújtó uniós és harmadik országbeli hitelintézetek közötti egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében a 648/2012/EU rendelet 4. cikkének iv. pontja alapján mentességet kell bevezetni az elszámolási kötelezettség alól, amennyiben egy uniós pénzügyi szerződő fél vagy az elszámolási kötelezettség hatálya alá tartozó nem pénzügyi szerződő fél olyan harmadik országban székhellyel rendelkező nyugdíjkonstrukció-rendszerrel köt ügyletet, amely az adott harmadik ország nemzeti joga alapján mentesül az elszámolási kötelezettség alól. (9)A 648/2012/EU rendelet előmozdítja a központi elszámolás alkalmazását mint a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek fő kockázatcsökkentési technikáját. A tőzsdén kívüli származtatott ügyletekhez kapcsolódó kockázatokat ezért akkor lehet a legjobban csökkenteni, ha a származtatott ügyletet az említett rendelet 14. cikke szerint engedélyezett vagy 25. cikke szerint elismert központi szerződő fél számolja el. Ebből következik, hogy a 648/2012/EU rendelet 10. cikke (4) bekezdésének b) pontja szerint meghatározott értékhatárokhoz viszonyított pozíció kiszámításakor csak azokat a származtatott ügyleteket kell figyelembe venni, amelyeket nem az említett rendelet 14. cikke szerint engedélyezett vagy 25. cikke alapján elismert központi szerződő fél számol el. (10)Kezelni kell az uniós klíringtagoknak és ügyfeleknek a 648/2012/EU rendelet 25. cikkének (2c) bekezdése értelmében rendszerszinten nagy jelentőséggel bíró elszámolási szolgáltatásként azonosított elszámolási szolgáltatásokat nyújtó, rendszerszinten jelentős harmadik országbeli központi szerződő felekkel (a továbbiakban: 2. szintű központi szerződő felek) szembeni túlzott kitettségéhez kapcsolódó pénzügyi stabilitási kockázatokat. 2021 decemberében az ESMA arra a következtetésre jutott, hogy a két 2. szintű központi szerződő fél által nyújtott bizonyos elszámolási szolgáltatások – nevezetesen az euróban és lengyel zlotyban denominált származtatott kamatügyletek, az euróban denominált hitel-nemteljesítési csereügyletek (CDS) és az euróban denominált rövid lejáratú származtatott kamatügyletek (STIR) – rendszerszinten nagy jelentőséggel bírnak az Unió, vagy annak egy vagy több tagállama számára. Amint azt az ESMA 2021. decemberi értékelő jelentésében megjegyezte, ha ezek a 2. szintű központi szerződő felek pénzügyi nehézségekkel szembesülnek, akkor az említett központi szerződő felek elfogadható biztosítékainak, letéteinek vagy levonásainak változásai negatív hatást gyakorolhatnak egy vagy több tagállam államkötvénypiacaira, tágabb értelemben pedig az Unió pénzügyi stabilitására. Ezenkívül a monetáris politika végrehajtása szempontjából releváns piacok zavarai akadályozhatják a kibocsátó központi bankok számára kritikus transzmissziós mechanizmust. Ezért helyénvaló előírni az elszámolási kötelezettség hatálya alá tartozó pénzügyi szerződő felek és nem pénzügyi szerződő felek számára, hogy közvetlenül vagy közvetve vezessenek számlát az Unióban székhellyel rendelkező központi szerződő feleknél, és azon bonyolítsanak le minimális szintű forgalmat. E követelménynek olyan szintre kell csökkentenie az említett 2. szintű központi szerződő felek által nyújtott elszámolási szolgáltatásokat, ahol az ilyen elszámolás már nem bír rendszerszinten nagy jelentőséggel. (11)Biztosítani kell, hogy az uniós központi szerződő feleknél vezetett számlákon végzendő elszámolási tevékenység szintjének kalibrálása kiigazítható legyen a változó körülményeknek megfelelően. Az ESMA fontos szerepet játszik a harmadik országbeli központi szerződő felek és elszámolási szolgáltatásaik rendszerszinten nagy jelentőségének értékelésében. Az ESMA-nak ezért az Európai Bankhatósággal (EBH), az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatósággal (EIOPA) és az ERKT-vel együttműködésben, a Központi Bankok Európai Rendszerével (KBER) folytatott konzultációt követően szabályozástechnikai standardtervezeteket kell kidolgoznia, amelyekben részletesen meghatározza az elszámolási kötelezettség hatálya alá tartozó pénzügyi és nem pénzügyi szerződő felek által az uniós központi szerződő felek aktív számláin fenntartandó, rendszerszinten nagy jelentőséggel bíró elszámolási szolgáltatások szintjét. A kalibrálás nem lépheti túl az érintett 2. szintű központi szerződő felek azonosított elszámolási szolgáltatásainak keretében végzett elszámolás csökkentéséhez szükséges és arányos mértéket. E tekintetben az ESMA-nak figyelembe kell vennie a pénzügyi és nem pénzügyi szerződő felekre háruló költségeket, kockázatokat és terheket, a versenyképességükre gyakorolt hatást, valamint annak kockázatát, hogy e költségeket nem pénzügyi vállalkozásokra hárítják át. Az ESMA-nak azt is biztosítania kell, hogy az említett – rendszerszinten nagy jelentőségűnek minősülő – eszközök elszámolásának tervezett csökkentése azt eredményezze, hogy az említett eszközök már nem minősülnek rendszerszinten nagy jelentőségűnek, amikor az ESMA felülvizsgálja az érintett központi szerződő felek elismerését az említett rendelet 25. cikkének (5) bekezdése szerint; e felülvizsgálatot legalább ötévente el kell végezni. Emellett megfelelő bevezetési időszakokat kell előirányozni azon követelmény fokozatos végrehajtására, amely szerint az uniós központi szerződő feleknél vezetett számlákon bizonyos szintű elszámolási tevékenységet kell fenntartani. (12)Annak érdekében, hogy az ügyfelek tisztában legyenek választási lehetőségeikkel, és megalapozott döntést hozhassanak arról, hogy hol számolják el származtatott ügyleteiket, az Unióban és az elismert harmadik országbeli központi szerződő feleknél elszámolási szolgáltatásokat nyújtó klíringtagoknak és ügyfeleknek tájékoztatniuk kell ügyfeleiket a származtatott ügylet uniós központi szerződő félnél történő elszámolásának lehetőségéről, hogy az Unió pénzügyi stabilitásának biztosítása érdekében a 2. szintű központi szerződő felek csökkentsék a jelentős rendszerszintű jelentőségűnek minősített szolgáltatások elszámolását. (13)Annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok rendelkezzenek az elismert központi szerződő felek klíringtagjai vagy ügyfelei által végzett elszámolási tevékenységekkel kapcsolatos szükséges információkkal, az ilyen klíringtagok, illetve ügyfelek tekintetében jelentéstételi kötelezettséget kell bevezetni. A jelentendő információk keretében különbséget kell tenni az értékpapírügyletek, a szabályozott piacon kötött származtatott ügyletek és a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek között.

(14)Az (EU) 2019/834 európai parlamenti és tanácsi rendelet többek között azzal a céllal módosította a 648/2012/EU rendeletet, hogy az adatszolgáltatási követelmények alóli mentességet vezessen be az olyan, csoporton belüli szerződő felek közötti, tőzsdén kívüli származtatott ügyletekre vonatkozóan, amelyek esetében legalább az egyik szerződő fél nem pénzügyi szerződő fél. A mentesség bevezetését az indokolta, hogy a nem pénzügyi szerződő feleket magukban foglaló csoporton belül végrehajtott ügyletek az összes tőzsdén kívüli származtatott ügylet viszonylag kis hányadát képviselik, és azokat elsősorban csoporton belüli fedezeti ügyletek esetében alkalmazzák. Így ezek az ügyletek nem járulnak hozzá jelentősen a rendszerszintű kockázathoz és a pénzügyi rendszer többi részével való összekapcsoltsághoz. Az említett ügyletek adatszolgáltatási követelmények alóli mentesítése azonban korlátozta az ESMA, az ERKT és más hatóságok azon képességét, hogy egyértelműen azonosítsák és értékeljék a nem pénzügyi szerződő felek által vállalt kockázatokat. A csoporton belüli ügyletek nagyobb láthatósága érdekében, figyelembe véve a pénzügyi rendszer többi részével való esetleges összekapcsolódásukat, valamint figyelembe véve a közelmúltbeli piaci fejleményeket, különösen az Ukrajnával szemben provokáció nélkül indított, indokolatlan orosz katonai agresszió következtében az energiapiacokra nehezedő nyomást, az említett mentességet meg kell szüntetni. (15)Annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok mindig tudomással bírjanak a szervezetek és csoportok szintjén fennálló kitettségekről és nyomon tudják követni azokat, az illetékes hatóságoknak hatékony együttműködési eljárásokat kell létrehozniuk a nem engedélyezett vagy elismert központi szerződő félnél elszámolt ügyletekben meglévő pozíciók kiszámítására, valamint a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek kitettségi szintjének szervezet- és csoportszinten történő aktív értékelésére és vizsgálatára. (16)Biztosítani kell, hogy a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a kockázatokat csökkentő, objektíven mérhető tőzsdén kívüli származtatott ügyletek megállapításának kritériumai tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2012. december 19-i 149/2013/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet a piaci fejlemények fényében továbbra is megfelelő legyen. Biztosítani kell továbbá, hogy az említett felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletben az említett értékekkel összefüggésben meghatározott, elszámolási kötelezettségre vonatkozó értékhatárok megfelelően és pontosan tükrözzék a kamat-, deviza-, hitelderivatívának és származtatott részvényügyletnek nem minősülő származtatott ügyletek eltérő kockázatait és jellemzőit. Az ESMA-nak ezért adott esetben felül kell vizsgálnia és pontosítania kell az említett felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletet, és szükség esetén javaslatot kell tennie annak módosítására. Az ESMA ösztönzést kap arra, hogy mérlegelje és biztosítsa többek között az árualapú származtatott ügyletek nagyobb részletességét. Ez a részletesség az elszámolási kötelezettségre vonatkozó értékhatárok ágazatonkénti és típusonkénti elkülönítésével érhető el, például a mezőgazdasággal, energiával kapcsolatos áruk vagy fémáruk közötti különbségtétellel, vagy ezeknek az áruknak más jellemzők, például környezeti, társadalmi és irányítási kritériumok, környezeti szempontból fenntartható befektetések vagy kriptográfiai jellemzők szerinti megkülönböztetésével. A felülvizsgálat során az ESMA-nak konzultációra kell törekednie az egyes árukkal kapcsolatban konkrét ismeretekkel rendelkező érdekelt felekkel. (17)Azon nem pénzügyi szerződő felek részére, amelyeknek nem központi szerződő fél által elszámolt tőzsdén kívüli származtatott ügyletekhez kapcsolódóan biztosítékot kell cserélniük, elegendő időt kell biztosítani az ilyen biztosítékok cseréjére vonatkozó megállapodások kialakítására és tesztelésére. (18)A pénzügyi szerződő felek és nem pénzügyi szerződő felek által kötött tőzsdén kívüli származtatott ügyletek tekintetében a biztosítékok időben történő, pontos és megfelelően elkülönített cseréjét megkövetelő kockázatkezelési eljárások egységes alkalmazása érdekében az európai felügyeleti hatóságoknak meg kell tenniük az egységes alkalmazást biztosító intézkedéseket. (19)Az illetékes hatóságok közötti következetes és konvergens, az Unió egészére kiterjedő megközelítés biztosítása érdekében lehetővé kell tenni a nem pénzügyi eszközökkel kapcsolatos elszámolási szolgáltatások és egyéb tevékenységek végzését azon engedélyezett központi szerződő felek vagy jogi személyek számára, amelyek a 648/2012/EU rendelet 14. cikke alapján engedélyt kívánnak szerezni elszámolási szolgáltatások nyújtására és pénzügyi eszközökkel kapcsolatos tevékenységek végzésére. A 648/2012/EU rendelet a központi szerződő felekre mint szervezetekre alkalmazandó, nem pedig az említett rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározott konkrét szolgáltatásokra. Amennyiben a központi szerződő fél a pénzügyi eszközök mellett nem pénzügyi eszközöket is elszámol, a központi szerződő fél illetékes hatósága számára lehetővé kell tenni annak biztosítását, hogy a központi szerződő fél az általa kínált valamennyi szolgáltatás tekintetében megfeleljen a 648/2012/EU rendelet összes követelményének. (20)Az uniós központi szerződő felek kihívásokkal szembesülnek a termékkínálatuk bővítése terén, és nehézségekbe ütköznek az új termékek piaci bevezetése során. E kihívások és nehézségek a 648/2012/EU rendelet bizonyos rendelkezéseivel magyarázhatók, amelyek miatt egyes engedélyezési eljárások túlzottan hosszadalmasak, összetettek és kimenetelük bizonytalan. Az uniós központi szerződő felek engedélyezésének vagy engedélyük kiterjesztésének folyamatát ezért egyszerűsíteni kell, biztosítva ugyanakkor az ESMA és a 648/2012/EU rendelet 18. cikkében említett kollégium megfelelő bevonását. Először, amikor az illetékes hatóságok értékelik az engedély iránti kérelem hiánytalanságát, a jelentős és esetleg határozatlan ideig elhúzódó késedelmek elkerülése érdekében az illetékes hatóságnak gyorsan vissza kell igazolnia a kérelem kézhezvételét, és haladéktalanul ellenőriznie kell, hogy a központi szerződő fél benyújtotta-e az értékeléshez szükséges dokumentumokat. Annak biztosítása érdekében, hogy az uniós központi szerződő felek kérelmükkel együtt benyújtsák az összes előírt dokumentumot, az ESMA-nak szabályozás- és végrehajtás-technikai standardtervezeteket kell kidolgoznia, amelyekben meghatározza, hogy mely dokumentumokat kell rendelkezésre bocsátani, azoknak milyen információkat kell tartalmaznia, és milyen formátumban kell benyújtani azokat. Másodszor, a kérelmek hatékony és egyidejű értékelésének biztosítása érdekében a központi szerződő felek számára lehetővé kell tenni, hogy minden dokumentumot egy központi adatbázison keresztül nyújtsanak be, ahol azokat haladéktalanul meg kell osztani a központi szerződő fél illetékes hatóságával, az ESMA-val és a kollégiummal. Harmadszor, a központi szerződő fél illetékes hatóságának, az ESMA-nak és a kollégiumnak az értékelési időszak alatt fel kell venniük a kapcsolatot a központi szerződő féllel, és fel kell tenniük számára mindazokat a kérdéseket, amelyek biztosítják az átfogó felülvizsgálat gyors, rugalmas és együttműködésen alapuló folyamatát. A párhuzamosságok és a szükségtelen késedelmek elkerülése érdekében a központi szerződő fél illetékes hatóságának, az ESMA-nak és a kollégiumnak valamennyi kérdést és későbbi pontosítást egyidejűleg meg kell osztania. (21)Jelenleg bizonytalanság áll fenn azzal kapcsolatban, hogy a központi szerződő fél meglévő engedélye milyen esetben terjed ki egy további szolgáltatásra vagy tevékenységre. Kezelni kell ezt a bizonytalanságot, és biztosítani kell az arányosságot abban az esetben, ha a javasolt további szolgáltatás vagy tevékenység nem növeli a központi szerződő fél kockázatait. Ezért rögzíteni szükséges, hogy ezekben az esetekben a kérelmekre vonatkozóan nem folytatható teljes körű értékelési eljárás. Ennek okán meg kell határozni, hogy mely további elszámolási szolgáltatások és tevékenységek azok, amelyek nem minősülnek jelentősnek, ennélfogva pedig nem növelik az uniós központi szerződő felek kockázatait, és azokat az adott központi szerződő fél illetékes hatóságának a kifogásról való lemondáson alapuló eljárás keretében jóvá kell hagynia. A kifogásról való lemondáson alapuló eljárást kell alkalmazni abban az esetben, ha a központi szerződő fél egy vagy több olyan pénzügyi eszköz elszámolását tervezi, amelyek elszámolására engedéllyel rendelkezik, feltéve, hogy e pénzügyi eszközökkel olyan kereskedési helyszínen kereskednek, amelyre vonatkozóan a központi szerződő fél már elszámolási szolgáltatásokat nyújt vagy tevékenységeket végez, és a javasolt további elszámolási szolgáltatás vagy tevékenység nem jár új pénznemben történő kifizetéssel. A kifogásról való lemondáson alapuló eljárást akkor is alkalmazni kell, ha a központi szerződő fél új uniós pénznemet vesz fel az engedélyében már szabályozott pénzügyieszköz-kategóriába, vagy ha a központi szerződő fél egy vagy több további futamidővel egészíti ki az engedélyében már szabályozott pénzügyieszköz-kategóriát, feltéve, hogy a lejárati sáv nem bővül jelentősen. Emellett a központi szerződő fél számára lehetővé kell tenni, hogy felkérje illetékes hatóságát a kifogásról való lemondáson alapuló eljárás alkalmazására, amennyiben a központi szerződő fél úgy ítéli meg, hogy a javasolt további szolgáltatás vagy tevékenység nem növelné a kockázatait, különösen, ha az új elszámolási szolgáltatás vagy tevékenység hasonló azokhoz a szolgáltatásokhoz, amelyek nyújtására a központi szerződő fél már engedélyt kapott. A kifogásról való lemondáson alapuló eljárás kapcsán nem írható elő, hogy az ESMA és a kollégium adjon különvéleményt, mivel ez a követelmény aránytalan lenne. Ehelyett lehetővé kell tenni az ESMA és a kollégium számára, hogy a központi szerződő fél tekintetében létrehozott közös felügyeleti csoporton keresztül tájékoztassa a központi szerződő fél illetékes hatóságát. (22)A központi szerződő felek folyamatos együttműködésen alapuló felügyeletének előmozdítása érdekében a kollégiumnak véleményt kell kiadnia, ha az illetékes hatóság a központi szerződő fél engedélyének visszavonását mérlegeli, valamint akkor is, ha az illetékes hatóság az adott központi szerződő fél éves felülvizsgálatát és értékelését végzi. (23)A kollégiumok következetes működésének biztosítása és a felügyeleti konvergencia további fokozása érdekében az egyes uniós központi szerződő felek kollégiumának igazgatási és elnöki feladatait az ESMA-nak kell ellátnia, és szavazati jogot kell biztosítani a számára. (24)Lehetővé kell tenni, hogy az ESMA hatékonyabban járuljon hozzá annak biztosításához, hogy az uniós központi szerződő felek Unió-szerte biztonságos, stabil és versenyképes szolgáltatást nyújthassanak. Ezért az ESMA-nak a 648/2012/EU rendeletben jelenleg meghatározott felügyeleti hatáskörein túl véleményt kell kibocsátania a központi szerződő fél illetékes hatósága számára a központi szerződő fél éves felülvizsgálatáról és értékeléséről, az engedély visszavonásáról és a biztosítéki követelményekről. A vélemény kiadásakor az ESMA-nak értékelnie kell, hogy a központi szerződő fél megfelel‑e az EMIR vonatkozó követelményeinek, különös tekintettel az azonosított, több tagállamban felmerülő vagy az EU pénzügyi stabilitását fenyegető kockázatokra. Tovább kell erősíteni a felügyeleti konvergenciát, és biztosítani kell, hogy valamennyi érdekelt fél tájékoztatást kapjon az ESMA és a kollégium által a központi szerződő fél tevékenységeire vonatkozóan készített értékelésről. Az ESMA-nak ezért – figyelembe véve a bizalmas információk védelmének szükségességét – közzé kell tennie azt a tényt, hogy az illetékes hatóság nem felel meg vagy nem kíván megfelelni véleményének vagy a kollégium véleményének, illetve az abban foglalt feltételeknek vagy ajánlásoknak. Lehetővé kell tenni, hogy az ESMA eseti alapon úgy határozzon, hogy közzéteszi azokat az indokokat, amelyek alapján az illetékes hatóság nem az ESMA vagy a kollégium véleményének, vagy az abban foglalt feltételeknek vagy ajánlásoknak megfelelően járt el. (25)Biztosítani kell, hogy a központi szerződő fél folyamatosan megfeleljen a 648/2012/EU rendeletnek, többek között a további elszámolási szolgáltatások vagy tevékenységek végzését jóváhagyó, a kifogásról való lemondáson alapuló eljárást vagy a modellmódosítás jóváhagyására irányuló, a kifogásról való lemondáson alapuló eljárást követően is, amikor az ESMA és a kollégium nem ad ki külön véleményt. A központi szerződő fél illetékes hatósága által legalább évente végzett felülvizsgálatnak ezért különösen figyelembe kell vennie az ilyen új elszámolási szolgáltatásokat vagy tevékenységeket, valamint a modell esetleges módosításait. A felügyeleti konvergencia, valamint annak biztosítása érdekében, hogy az uniós központi szerződő felek Unió-szerte biztonságos, stabil és versenyképes szolgáltatást nyújthassanak, az illetékes hatóság jelentését az ESMA-nak és a kollégiumnak véleményeznie kell, és azt minden évben be kell nyújtani. (26)Az ESMA-nak rendelkeznie kell az Unió pénzügyi stabilitását fenyegető potenciális kockázatok azonosításához szükséges eszközökkel. Az ESMA-nak ezért az 1024/2013/EU tanácsi rendelettel összhangban ráruházott, az egységes felügyeleti mechanizmus keretében a hitelintézetek prudenciális felügyeletével kapcsolatos feladatok körében az EBH-val, az EIOPA-val és az EKB-val együttműködve azonosítania kell a különböző központi szerződő felek és jogi személyek – köztük a közös klíringtagok, az ügyfelek és a közvetett ügyfelek, a közös jelentős szolgáltatók, a közös jelentős likviditásszolgáltatók, a kölcsönös biztosítéki megállapodások, a nemteljesítéskor felmondásra jogosító rendelkezések és a központi szerződő felek közötti nettósítás, a keresztgarancia-megállapodások, valamint a kockázatátruházások és a back-to-back kereskedési megállapodások – közötti kapcsolatokat és kölcsönös függőségeket. (27)A központi szerződő felekkel foglalkozó felügyeleti bizottságban tagságot kérelmező engedélyezett központi szerződő felek által elszámolt pénzügyi eszközök uniós pénznemeit kibocsátó központi bankok az említett bizottság szavazati joggal nem rendelkező tagjai. Annak uniós központi szerződő felekkel kapcsolatos ülésein csak azon megbeszélések keretében vesznek részt, amelyek az egész Unióra kiterjedően értékelik az említett központi szerződő felek kedvezőtlen és releváns piaci fejleményekkel szembeni alkalmazkodóképességét. A harmadik országbeli központi szerződő felek felügyeletében való részvételükkel ellentétben tehát a kibocsátó központi bankok nem vesznek részt kellő mértékben az uniós központi szerződő felek azon felügyeleti ügyeiben, amelyek közvetlen jelentőséggel bírnak a monetáris politika irányítása és a fizetési rendszerek zökkenőmentes működése szempontjából, ami a határokon átnyúló kockázatok elégtelen figyelembevételéhez vezet. Ezért helyénvaló, hogy ezek a kibocsátó központi bankok szavazati joggal nem rendelkező tagként részt vehessenek a központi szerződő felekkel foglalkozó felügyeleti bizottság valamennyi ülésén, amikor az uniós központi szerződő felekkel kapcsolatban ülésezik. (28)Biztosítani kell az engedélyezett központi szerződő felek felügyeletében részt vevő hatóságok közötti gyors információcserét, tudásmegosztást és hatékony együttműködést, különösen akkor, ha a központi szerződő fél illetékes hatósága részéről gyors határozathozatalra van szükség. Ezért helyénvaló minden egyes uniós központi szerződő fél számára közös felügyeleti csoportot létrehozni, amely segítséget nyújt az említett felügyeleti hatóságoknak, többek között azáltal, hogy a központi szerződő fél meglévő engedélyének kiterjesztésére irányuló, kifogásról való lemondáson alapuló eljárással összefüggésben információkat nyújt a központi szerződő fél illetékes hatóságának, segítséget nyújt a központi szerződő fél általi felülvizsgálat és értékelés gyakoriságának és mélységének meghatározásában, valamint részt vesz a helyszíni ellenőrzésekben. Tekintettel arra, hogy végső soron továbbra is a központi szerződő fél illetékes hatósága felelős a végleges felügyeleti döntésekért, a közös felügyeleti csoportoknak azon központi szerződő fél illetékes hatóságának égisze alatt kell működniük, amelyre vonatkozóan a csoportot létrehozták, tagjait pedig a központi szerződő fél illetékes hatósága és az ESMA személyzetéből, valamint a kollégium egyes tagjai közül kell választani. A kollégium más tagjai számára is lehetővé kell tenni, hogy kérelmezzék részvételüket, kérelmüket arról alkotott értékelésükre alapozva, hogy a központi szerződő fél pénzügyi nehézségei milyen hatással lehetnek tagállamuk pénzügyi stabilitására nézve. (29)Az érintett uniós szervek azon képességének javítása érdekében, hogy átfogó áttekintést kapjanak az Unión belüli elszámolás szempontjából releváns piaci fejleményekről, nyomon kövessék a 648/2012/EU rendelet egyes elszámolási vonatkozású követelményeinek végrehajtását, és közösen megvitassák a különböző pénzügyi szereplők összekapcsoltságából és a pénzügyi stabilitással kapcsolatos egyéb kérdésekből eredő potenciális kockázatokat, ágazatközi nyomonkövetési mechanizmust kell létrehozni, amely összefogja az uniós központi szerződő felek, klíringtagok és ügyfelek felügyeletében részt vevő érintett uniós szerveket. A közös nyomonkövetési mechanizmus igazgatási és elnöki feladatait az ESMA-nak kell ellátnia az uniós központi szerződő felek felügyeletében és a rendszerszinten jelentős harmadik országbeli központi szerződő felek felügyeletében részt vevő uniós hatóságként. A többi résztvevőt a Bizottság, az EBH, az EIOPA, az ERKT, valamint – az 1024/2013/EU tanácsi rendelettel összhangban ráruházott, az egységes felügyeleti mechanizmus keretében a hitelintézetek prudenciális felügyeletével kapcsolatos feladatok körében – az EKB képviselői közül kell kiválasztani. (30)A jövőbeli szakpolitikai döntések megalapozása érdekében az ESMA-nak a közös nyomonkövetési mechanizmusban részt vevő más szervekkel együttműködve éves jelentést kell benyújtania tevékenységük eredményeiről az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak. Az ESMA az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 17. cikke alapján uniós jogsértési eljárást indíthat, ha a közös nyomonkövetési mechanizmus keretében kapott információk alapján és az annak keretében folytatott megbeszéléseket követően úgy ítéli meg, hogy az illetékes hatóságok nem biztosítják, hogy a klíringtagok és az ügyfelek megfeleljenek annak a követelménynek, hogy az azonosított ügyletek legalább egy részét uniós központi szerződő feleknél kell elszámolni, vagy ha az ESMA az uniós jog állítólagos megsértése vagy alkalmazásának elmulasztása miatt kockázatot állapít meg az Unió pénzügyi stabilitására nézve. Az uniós jogsértési eljárás megindítása előtt az ESMA az említett rendelet 16. cikke alapján iránymutatásokat és ajánlásokat adhat ki. Amennyiben a közös nyomonkövetési mechanizmus keretében kapott információk alapján és az annak keretében folytatott megbeszéléseket követően az ESMA úgy ítéli meg, hogy az azonosított ügyletek legalább egy részének az uniós központi szerződő feleknél vezetett számlákon történő elszámolására vonatkozó követelménynek való megfelelés nem biztosítja hatékonyan az uniós klíringtagok és ügyfelek 2. szintű központi szerződő felekkel szembeni túlzott kitettségének csökkenését, felül kell vizsgálnia a vonatkozó felhatalmazáson alapuló