–harmonizált minimumkövetelményeket határoz meg az ivóvízzel érintkező anyagokra vonatkozóan (ehhez az új rendelkezéshez pénzügyi kimutatás is készült, amelyet a társjogalkotók az utolsó háromoldalú egyeztetés során jóváhagytak),

A javaslat általános célja az volt, hogy magas szintű védelmet biztosítva megóvja a környezetet és az emberi egészséget a szennyezett ivóvíz káros hatásaival szemben. A felülvizsgálatra többek között a „Right2Water” („Jog a vízhez”) elnevezésű legelső sikeres európai polgári kezdeményezés eredményeként került sor. A javaslat célul tűzte ki a vízre vonatkozó minőségi előírások aktualizálását, az ivóvíz-gazdálkodásra vonatkozó kockázatalapú megközelítés bevezetését, valamint a fogyasztók vízminőséggel és vízszolgáltatással kapcsolatos tájékoztatásának és a vízhez való hozzáférésnek a javítását. A javaslat ezenkívül az ivóvízzel érintkező anyagok kérdésével is foglalkozott.

Az egészségvédelmi szempontokat illetően a Tanács kiegyensúlyozott álláspontot fogadott el, amely a meglévő ivóvíz-irányelvhez képest több tekintetben is előrelépést jelent, még ha bizonyos esetekben ez az előrelépés nem is olyan jelentős mértékű, mint amilyen a bizottsági javaslat alapján elérhető lett volna (például az ólom, a per- és polifluorozott alkilezett anyagok, a biszfenol-A, a klorát és a klorit vonatkozásában). Noha a Tanács némileg korlátozta a Bizottság által az átláthatóság és az információkhoz való hozzáférés tekintetében eredetileg javasolt kötelezettségeket, a fogyasztók számára elérhetővé teendő legfontosabb információkra vonatkozó rendelkezéseket megtartotta.

A Bizottság ugyanakkor sajnálattal veszi tudomásul az irányelv II. mellékletének felhatalmazáson alapuló jogi aktussal történő módosítására vonatkozó, az eredeti javaslatban szereplő és a jelenleg hatályos ivóvíz-irányelvben számára biztosított felhatalmazás korlátozására irányuló javaslatot.

A Bizottság sajnálatát fejezi ki továbbá a végrehajtási jogi aktusokról szóló cikknek a „véleménynyilvánítás hiányáról szóló rendelkezéssel” történő kiegészítése miatt, ez a rendelkezés ugyanis eltérést jelent a fő szabálytól, és csak kellően indokolt esetben alkalmazandó, mivel korlátozza a Bizottság azon lehetőségét, hogy végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el azokban az esetekben, amikor a bizottság nem nyilvánít véleményt.

5.Következtetés

A Bizottság elfogadja a Tanács álláspontját, ugyanakkor a következő két nyilatkozatot adja ki:

A BIZOTTSÁG NYILATKOZATA AZ IVÓVÍZ-IRÁNYELVBEN EMLÍTETT FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ JOGI AKTUSOKRÓL

A Bizottság sajnálattal veszi tudomásul a társjogalkotók azon döntését, hogy a számára a felülvizsgált ivóvíz-irányelv mellékleteinek módosítása tekintetében adott felhatalmazást a III. melléklet módosítására korlátozzák annak ellenére, hogy a Bizottság eredeti javaslatában az I–IV. melléklet módosítására kért felhatalmazást.

A Bizottság különösen sajnálja, hogy a társjogalkotók nem adták meg a II. melléklet módosítására vonatkozó felhatalmazást, amelyre különösen nagy szükség lenne, tekintve, hogy a II. mellékletben meghatározott ellenőrzési követelményeket a tudományos és műszaki haladáshoz kell igazítani.

A BIZOTTSÁG NYILATKOZATA A VÉGREHAJTÁSI JOGI AKTUSOK ELFOGADÁSÁRA VONATKOZÓ ELJÁRÁSRÓL

A Bizottság hangsúlyozza, hogy a 182/2011/EU rendelet (HL L 55., 2011.2.28., 13. o.) 5. cikke (4) bekezdése második albekezdésének b) pontjára történő, megfelelő indokolás nélküli hivatkozás ellentétes mind az említett rendelet szövegével, mind annak szellemével. E rendelkezés csak abban az esetben érvényesíthető, ha a fő szabálytól való eltérést – mely szabály szerint a Bizottság elfogadhatja a végrehajtási jogi aktus tervezetét, ha a bizottság nem nyilvánított véleményt – sajátos helyzet indokolja. Tekintettel arra, hogy az 5. cikk (4) bekezdésében megállapított általános szabály alóli kivételről van szó, a rendelkezés nem utalható egyszerűen a jogalkotó „mérlegelési jogkörébe”, hanem azt megszorító módon kell értelmezni, és ennélfogva indokolással kell alátámasztani.