b)annak biztosítása, hogy a Bizottság közvetlenül is beszerezhessen rescEU-képességeket, és ezáltal ki tudjon alakítani egy megfelelő biztonsági hálót;

a)az ágazatokon átívelő, illetve társadalmi szintű készültségi megközelítés megerősítése a határokon átívelő katasztrófakockázatok kezelése területén, ezen belül közös alap kialakítása és tervezési elemek bevezetése európai szinten, az éghajlatváltozásnak a katasztrófakockázatokra gyakorolt hatásait is figyelembe véve;

Az uniós mechanizmus jelenleg teljes egészében tagállami erőforrásokra épül. Ahogyan az az elmúlt hónapokban beigazolódott, ez a kölcsönös európai szolidaritás nem működik, ha a tagállamok többsége vagy mindegyike egyszerre szembesül ugyanazzal a veszélyhelyzettel, és ezért nem képes segíteni a többi tagállamon. Az ilyen széles hatókörű, súlyos válsághelyzetekben az Unió jelenleg nem képes kellő erővel fellépni annak érdekében, hogy kiküszöbölje ezeket a kritikus fontosságú hiányosságokat. A széles hatókörű veszélyhelyzetekre való eredményes és átfogó uniós szintű reagálás biztosításához az uniós mechanizmusnak rugalmasabbá kell válnia, és nagyobb autonómiát kell élveznie az uniós szintű intézkedések meghozatalában azokban az esetekben, amikor a saját helyzetükkel is nehezen megbirkózó tagállamok nem képesek maguk fellépni.

A mechanizmus hasznos eszköznek bizonyult a részt vevő államok által az Unión belüli és kívüli válsághelyzetekre reagálva nyújtott segítség mozgósításában és koordinálásában, és kézzelfogható bizonyítékát adta az európai szolidaritásnak. Hasonló módon az Unió a Szükséghelyzeti Támogatási Eszköz segítségével átmenetileg megkönnyíti majd a betegek egyik tagállamból a másikba való átszállítását és az egészségügyi szakszemélyzet tagállamok közötti mozgását, ami az intézkedések határokon átívelő jellege miatt kézzelfogható előnyökkel járó, alapvető jelentőségű segítségnek tekinthető. A Covid19-világjárvány során ugyanakkor világossá vált, hogy az Európai Uniónak jobban fel kell készülnie a jövőben esetleg bekövetkező súlyos veszélyhelyzetekre, miközben a jelenlegi keret korlátai is kirajzolódtak. Sok szálon egymáshoz kapcsolódó, azonos veszélyhelyzetekkel szembesülő társadalmaink számára nehézségekbe ütközik egymás megsegítése, ezért – az Európai Tanács 2020. március 26-i együttes nyilatkozatában is hangsúlyozott módon – meg kell erősíteni az Unió szintjén hozott intézkedéseket.

Ahogyan azt a Covid19-járvány is megmutatta, olyan súlyos veszélyhelyzetekben, amelyek a maguk léptékében és kiterjedésében az Európai Unió teljes egészére kihatnak, együttes, koordinált és sürgős fellépés kell ahhoz, hogy elkerülhető legyen az Unió reagálásának hatékonyságát korlátozó szétaprózódottság. Az erőforrások kellő léptékű mobilizálása és az érintett tagállamokban a szükségletekhez igazodó módon történő bevetése iránti sürgető igényre való tekintettel az Uniónak a tagállamokkal együttműködve kell fellépnie. E veszélyhelyzetek világméretű dimenziója és hatásai szintén olyan koordinált fellépést tesznek szükségessé, amely biztosítja egyfelől a katasztrófa hatásainak gyors és hatékony enyhítését, másfelől pedig a veszélyhelyzet ismételt bekövetkezésének megelőzését.

A Bizottság a polgári védelem területén támogató hatáskörrel rendelkezik. A katasztrófák megelőzése, valamint az azokra való felkészülés és reagálás továbbra is elsődlegesen a tagállamok hatáskörébe tartozik. Az uniós mechanizmus azért jött létre, mert a súlyos katasztrófák meghaladhatják az egyedül fellépő tagállamok reagálási képességét. Az uniós mechanizmus központi eleme a tagállamok közötti jól koordinált és gyors kölcsönös segítségnyújtás biztosítása.

Nagyon fontos emellett az Unió új, „az EU az egészségügyért” elnevezésű programjával való koordináció is. Miközben az uniós mechanizmus azokra a közvetlen válsághelyzeti reagálási képességekre összpontosít, amelyeknek azonnal készen kell állniuk és mozgósíthatóknak kell lenniük, amikor egy veszélyhelyzet bekövetkezik, „az EU az egészségügyért” program strukturális jellegű, nagy méretű tartalékokat képez, ezen belül orvosokat és szakértőket állít készenlétbe, és gondoskodik a mögöttes egészségügyi ellátórendszerek rezilienciájáról. Mindezekre az erőforrásokra döntő szerep hárul az uniós szintű koordinált válsághelyzeti reagálásban.

A javaslat különös hangsúlyt helyez az Unió egyéb szakpolitikái és eszközei keretében végrehajtott intézkedésekkel való szoros koordináció és konzisztencia biztosítására, különös tekintettel az emberéletek megóvását, az emberi szenvedés enyhítését és az emberi méltóság védelmét célzó intézkedésekre, ideértve az éghajlatváltozás hátrányos következményeinek elkerülésére, minimalizálására és kezelésére irányuló erőfeszítéseket is.

A javaslat figyelembe veszi a meglévő keret eddigi kedvező eredményeit, és egyes rendelkezések megerősítésével úgy igyekszik kiküszöbölni a hiányosságokat, hogy az uniós mechanizmus továbbra is támogassa, koordinálja és kiegészítse a szóban forgó területen a tagállamok által hozott intézkedéseket.

A költségvetés végrehajtási módozatainak a közvetett irányítással való kiegészítése emellett a költségvetés végrehajtását is megkönnyíti.

Az egyszerűsítéssel összefüggésben fontos figyelembe venni, hogy a rescEU-képességeknek a Bizottság általi közvetlen beszerzése – amellett, hogy autonóm uniós szintű fellépést tesz lehetővé – enyhíti a tagállamok pénzügyi és adminisztrációs terheit, hiszen így a tagállamoknak nem kell közvetlenül beszerezniük, bérelniük vagy lízingelniük a szükséges kapacitásokat, ahogyan az a Covid19-járvány esetében is történt. A javasolt új eljárás segítségével a Bizottság fontos időt takaríthat meg és gyorsabban beavatkozhat, ami egyértelműen hozzáadott értéket képez a veszélyhelyzeti reagálás, végső soron pedig a fenntartható helyreállítás szempontjából.

Ennek megfelelően a javaslat módosítja a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlását szabályozó 30. cikket is. Míg a cikk érdemi tartalma nem változik, a 19. cikkre való hivatkozások kikerülnek a szövegből. Annak érdekében, hogy szükség esetén legyen lehetőség felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására, a teljes 30. cikk nem kerül törlésre.

Az I. melléklet elhagyása maga után vonja a 19. cikk jelenlegi (5) és (6) bekezdésének elhagyását is, tekintettel arra, hogy ezek közvetlenül utalnak az I. mellékletben megállapított százalékokra.

A javaslat előirányozza az I. melléklet elhagyását, amely jelenleg megállapítja azokat a százalékokat, amelyek alapján az uniós mechanizmus egyes pillérei (katasztrófa-megelőzés, ‑felkészültség és ‑reagálás) részesülnek az átfogó pénzügyi keretösszegből származó finanszírozásból. Ahogyan arra a Covid19-járvány rámutatott, az I. mellékletben megállapított százalékarányok a jelek szerint nem biztosítanak kellő rugalmasságot ahhoz, hogy az EU elérhesse céljait. Veszélyhelyzetekben az I. mellékletben megállapított százalékarányok szükségtelen adminisztratív terheket eredményeznek, és éves szinten korlátozhatják a katasztrófákkal kapcsolatos igényekhez való alkalmazkodást. Az uniós mechanizmusnak szerves eleme a katasztrófakockázat-kezelési ciklus valamennyi szakaszára (megelőzés, felkészültség és reagálás) irányuló beruházás, amelyet ez a javaslat most megerősít.

Az Unió felkészültségének javítását és az uniós mechanizmus erőforrásainak bővítését egy ambiciózus, a tagállamok és az Unió együttes katasztrófareagálási képességét megerősítő költségvetés, valamint a megelőzésre és az egyéb kulcsfontosságú uniós szakpolitikákkal való koherencia javítására való nagyobb összpontosítás fogja biztosítani. A veszélyhelyzeti reagálás emellett megfelelő szintű rugalmasságot is igényel egyrészt a költségvetés végrehajtása, másrészt pedig a gyors reagálást igénylő kivételes esetekben szükséges sürgősségi döntések elfogadása területén.

Ahhoz, hogy a rescEU megfelelő biztonsági hálót képezhessen arra az esetre, ha a tagállamok már nem volnának képesek kezelni a helyzetet, a Bizottságnak rendelkeznie kell azzal a lehetőséggel, hogy közvetlenül szerezzen be rescEU-képességeket, és ezáltal kellően erős biztonsági hálót képezhessen stratégiai eszközökből azzal a céllal, hogy megsegítse a széles hatókörű veszélyhelyzet miatt kezelhetetlen helyzetbe jutott tagállamokat. Ennek során a Bizottság biztosítani fogja a rescEU keretében végrehajtott beszerzések és a más jellegű uniós intézkedések, például „az EU az egészségügyért” program közötti következetességet és kiegészítő jelleget.

A Covid19-járvány egyértelműen rámutatott arra, hogy a kialakulóban lévő, országhatárokon átívelő hatású veszélyhelyzetekre való korai és gyors reagálás tekintetében mennyire egymásra vannak utalva a tagállamok. Ez az egymásrautaltság nemcsak a pandémiák esetében áll fenn, hanem számos más olyan széles hatókörű katasztrófa esetében is, amely egyszerre több tagállamot sújt. Az egymásrautaltság miatt, valamint az uniós szintű készültség megerősítése érdekében meg kell erősíteni a katasztrófákkal szembeni ellenálló képességgel és a katasztrófavédelmi tervezéssel kapcsolatos munkát. Ebből a megfontolásból a Bizottság azt javasolja, hogy kezdődjön meg a tagállamokkal együttműködésben az uniós katasztróvédelmi rezilienciacélok meghatározása és a forgatókönyv-tervezés, és ez a folyamat az éghajlatváltozásnak a katasztrófakockázatra gyakorolt hatására is terjedjen ki.

Az uniós polgári védelmi mechanizmusról szóló 1313/2013/EU határozat 34. cikke alkalmazandó. E rendelkezés szerint „a pénzügyi támogatásban részesülő tevékenységeket végrehajtásuk nyomon követése érdekében rendszeresen ellenőrizni kell.” Ugyanez a cikk a Bizottságot a határozat alkalmazásának értékelésével és az időközi és utólagos értékelő jelentések benyújtásával, valamint a végrehajtásról összeállítandó közleménnyel kapcsolatban terhelő általánosabb kötelezettségekről is rendelkezik. Ezeknek az értékeléseknek a határozat 3. cikkében meghatározott mutatókon kell alapulniuk.

(9)Az uniós mechanizmusnak ki kell használnia az uniós világűr-infrastruktúra, különösen pedig az Unió Föld-megfigyelési programja (Kopernikusz), a Galileo, a világűr-megfigyelés és a Govsatcom szolgáltatásait, amelyek fontos uniós szintű eszközei lehetnek a külső és a belső veszélyhelyzetekre való reagálásnak. A Kopernikusz program veszélyhelyzet-kezelési rendszerei a veszélyhelyzetek különböző fázisaiban – a korai előrejelzéstől és a megelőzéstől a katasztrófareagálásig és a helyreállításig – támogatják az ERCC-t. A Govsatcom kifejezetten a kormányzati felhasználók igényeire szabott, a veszélyhelyzetek kezelésében felhasználható, biztonságos műholdas kommunikációs képességet biztosít. A Galileo a világ első olyan, Európában és világszerte egyaránt igénybe vehető globális navigációs és helymeghatározási infrastruktúrája, amely kifejezetten polgári célokra készült, de más területeken, például a veszélyhelyzetek kezelésében és a korai előrejelzés területén is felhasználható. A Galileo érintett szolgáltatásai között szerepelni fog egy sürgősségi segélyszolgálat, amely jelek kibocsátása révén meghatározott földrajzi területek vonatkozásában természeti katasztrófákkal vagy egyéb veszélyhelyzetekkel kapcsolatos figyelmeztetéseket közvetít. Lehetővé kell tenni, hogy a tagállamok ezt a szolgáltatást igénybe vegyék. Ha egy tagállam úgy dönt, hogy igénybe veszi a szolgáltatást, a rendszerben való jóváhagyás érdekében ki kell jelölnie a szolgáltatás igénybevételére feljogosított nemzeti hatóságokat, és erről értesítenie kell a Bizottságot.

(7)Az uniós mechanizmusnak a továbbiakban is ki kell használnia a kritikus infrastruktúrák védelmére vonatkozó európai programmal és a kritikus infrastruktúrák védelmére vonatkozó uniós kerettel fennálló szinergiákat, és a rezilienciának az Unió teljes egészére vonatkozó rezilienciacélokon kell alapulnia.

(6)A megelőzés és a felkészültség tervezésének javítása érdekében az Uniónak – a többféle kockázatot figyelembe vevő megközelítés, az ökoszisztéma-alapú megközelítés és az éghajlatváltozás várható hatásai figyelembevételével, az érintett tudományos közösségekkel és a legfontosabb gazdasági szereplőkkel szoros együttműködésben – továbbra is szorgalmaznia kell minden ágazatra kiterjedően a katasztrófákra való felkészülést célzó beruházásokat, valamint a megelőzést és a felkészülést megalapozó átfogó kockázatkezelési módszerek alkalmazását. Ennek érdekében előtérbe kell helyeznie olyan több ágazatot átfogó, minden kockázatot figyelembe vevő módszereket, amelyek az Unió teljes egészére vonatkozó, a képességek és a felkészültség alapdefinícióját szolgáltató rezilienciacélokon alapulnak. Az Unió teljes egészére vonatkozó rezilienciacélok meghatározásában a Bizottságnak együtt kell működnie a tagállamokkal.

(20)Azok a harmadik országok, amelyek tagjai az Európai Gazdasági Térségnek, az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás alapján létrehozott együttműködés keretében részt vehetnek az uniós programokban; az említett megállapodás értelmében a programok végrehajtásának a megállapodás alapján hozott határozatokon kell alapulnia. A harmadik országok részvétele más jogi eszközön is alapulhat. E határozatnak olyan külön rendelkezést is tartalmaznia kell, amely biztosítja az illetékes engedélyezésre jogosult tisztviselő, az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF), az Európai Ügyészség és az Európai Számvevőszék számára a hatáskörük teljes körű gyakorlásához szükséges jogokat és hozzáférést.

(19)Az (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (a továbbiakban: költségvetési rendelet), a 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelettel, a 2988/95/Euratom, EK tanácsi rendelettel, a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendelettel és az (EU) 2017/1939 tanácsi rendelettel összhangban az Unió pénzügyi érdekeit arányos intézkedésekkel kell védeni, ideértve a szabálytalanságok – és különösen a csalás – megelőzését, felderítését, korrekcióját és kivizsgálását, az eltűnt, jogalap nélkül kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált pénzeszközök visszafizettetését, valamint adott esetben a közigazgatási szankciók alkalmazását is. Az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) a 2185/96/Euratom, EK és a 883/2013/EU, Euratom rendelettel összhangban igazgatási vizsgálatokat – ezen belül különösen helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat – folytathat le annak megállapítása céljából, hogy történt-e olyan csalás, korrupció vagy más jogellenes tevékenység, amely sérti az Unió pénzügyi érdekeit. Az (EU) 2017/1939 rendelettel összhangban az Európai Ügyészség az (EU) 2017/1371 európai parlamenti és tanácsi irányelvben meghatározott, az Unió pénzügyi érdekeit sértő bűncselekményekkel kapcsolatban nyomozást folytathat és büntetőeljárást kezdeményezhet. A költségvetési rendelettel összhangban minden olyan személynek vagy szervezetnek, aki vagy amely uniós forrásban részesül, teljes körű együttműködést kell tanúsítania az Unió pénzügyi érdekeinek védelmében, biztosítania kell a Bizottság, az OLAF, az (EU) 2017/1939 rendelet szerinti megerősített együttműködésben részt vevő tagállamok esetében az Európai Ügyészség, valamint az Európai Számvevőszék számára a szükséges jogokat és hozzáférést, továbbá gondoskodnia kell arról, hogy az uniós források felhasználásában részt vevő harmadik felek ezekkel egyenértékű jogokat biztosítsanak. Ebből a célból a harmadik országokkal és területekkel, illetve a nemzetközi szervezetekkel kötött megállapodásoknak, valamint az e határozat végrehajtása keretében létrejött szerződéseknek és megállapodásoknak tartalmazniuk kell olyan rendelkezéseket, amelyek kifejezetten feljogosítják a Bizottságot, az Európai Számvevőszéket, az Európai Ügyészséget és az OLAF-ot arra, hogy saját hatáskörben lefolytassák ezeket az ellenőrzéseket, helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat, továbbá garantálniuk kell, hogy az uniós források felhasználásában részt vevő harmadik felek ezekkel egyenértékű jogokat biztosítsanak.

(14)A szükséges szállítási és logisztikai képesség rendelkezésre állása alapvetően fontos ahhoz, hogy az Unió reagálhasson az Unión belül és kívül bekövetkező különféle veszélyhelyzetekre. Veszélyhelyzetekben – az Unión belül, az Unión kívülre és az Unión kívülről nyújtott segítség esetében egyaránt – kiemelten fontosak a többféle célra igénybe vehető légi járművekkel nyújtott szolgáltatások, és kulcsfontosságú a segítség és a segélyszállítmányok időben történő helyszínre juttatása. Ezért a rescEU-képességeknek szállítási képességeket is magukban kell foglalniuk.

(12)Bizonyos esetekben az Uniónak érdeke fűződhet ahhoz, hogy harmadik országokban bekövetkező katasztrófákra reagáljon. Miközben a rescEU-képességek első számú célja az, hogy az Unión belül működjenek biztonsági hálóként, kellően indokolt esetekben a humanitárius elvek figyelembevételével az Unión kívül is telepíthetők lehetnek.

(11)A tagállamok által beszerzett, bérelt, lízingelt vagy szerződéses úton másként megszerzett rescEU-képességek nemzeti célra is felhasználhatók, de csak akkor, ha az uniós mechanizmus keretében végzett reagálási műveletekhez nem szükségesek vagy nem kerülnek felhasználásra.

a)A c) pont helyébe a következő szöveg lép:

„(5) A Bizottság a megelőzési és a felkészültségi intézkedések támogatása érdekében uniós katasztrófavédelmi rezilienciacélokat határoz meg. A katasztrófavédelmi rezilienciacéloknak olyan közös alapot kell képezniük, amely a nagy hatású katasztrófák tovagyűrűző hatásaival szemben is garantálja a kritikus társadalmi funkciók fenntartását, és biztosítja a belső piac működését. A céloknak előretekintő, az éghajlatváltozásnak a katasztrófakockázatra gyakorolt hatásait is figyelembe vevő forgatókönyveken, korábbi katasztrófahelyzetek adatain és több ágazatra kiterjedő hatásvizsgálatokon kell alapulniuk, és különös figyelmet kell fordítaniuk a kiszolgáltatott helyzetű emberekre.

–a meglévő rendszerek jobb integrálása többféle kockázatot figyelembe vevő megközelítést követve, a katasztrófareagálás reakcióidejének minimalizálásával,

– a helyzetismereti és az elemzési képesség fenntartása és továbbfejlesztése,

–nyomon követés és tanácsadás a katasztrófákra, valamint – ahol releváns – az éghajlatváltozás hatásaira vonatkozó tudományos ismeretanyag alapján,

–tudományos információk operatív információkká transzformálása,

–olyan, a természeti és az ember által előidézett veszélyforrásokkal foglalkozó európai tudományos partnerségek létrehozása, fenntartása és továbbfejlesztése, amelyek elősegítik a nemzeti szintű korai előrejelző és riasztási rendszerek közötti kapcsolatokat, valamint ezeknek az ERCC-vel és a CECIS-szel fennálló kapcsolatait,

–a tagállamok és az arra felhatalmazott nemzetközi szervezetek erőfeszítéseinek támogatása korai előrejelző rendszereik továbbfejlesztésében tudományos ismeretekkel, innovatív műszaki megoldásokkal és szakértelemmel;” .

b) A cikk a következő l) ponttal egészül ki:

„l) a tagállamok támogatása célzott helyzetismereti elemzéssel, a korai előrejelzést végző szolgálatokkal együttműködésben is.”

5.A 9. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:

„(10) A Galileo, a Kopernikusz program, a Govsatcom vagy az űrprogram más komponense által rendelkezésre bocsátott sürgősségi segélyszolgálatok tekintetében minden tagállam maga dönt a szolgáltatás igénybevételéről.

Az a tagállam, amely az első albekezdés alapján úgy dönt, hogy igénybe veszi a Galileo sürgősségi segélyszolgálatát, kijelöli a szolgáltatás igénybevételére feljogosított nemzeti hatóságokat, és erről értesíti a Bizottságot.”

6.A 10. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„10. cikk

Katasztrófavédelmi rezilienciatervezés

(1) A Bizottság és a tagállamok együttműködnek egymással annak érdekében, hogy – mind a természeti, mind pedig az ember okozta, várhatóan határokon átívelő hatású katasztrófák tekintetében, az éghajlatváltozás hatásait is ideértve – javítsák a több ágazatra kiterjedő rezilienciatervezést. A rezilienciatervezésnek figyelembe kell vennie a 6. cikk (5) bekezdése szerinti uniós katasztrófavédelmi rezilienciacélokat, és ki kell terjednie a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti kockázatértékeléseken és a kockázatoknak az 5. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti áttekintésén alapuló katasztrófamegelőzési és katasztrófareagálási forgatókönyvek uniós szintű készítésére, a 6. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti katasztrófakockázat-kezelési tervezésre, a 6. cikk (1) bekezdésének f) pontja szerinti katasztrófák miatti veszteségekre, az eszközök feltérképezésére, valamint a reagálási képességek telepítésével kapcsolatos tervek kidolgozására.

(2) A Bizottság és a tagállamok az Unión kívüli humanitárius válságokkal összefüggő reagálási műveletek katasztrófavédelmi rezilienciatervezése során azonosítják és előmozdítják a polgári védelmi segítségnyújtás és az Unió és a tagállamok által nyújtott humanitárius segítségnyújtási célú finanszírozás közötti szinergiákat.”

7.A 11. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„(2) A beazonosított kockázatok, a 6. cikk (5) bekezdése szerinti rezilienciacélok, a 10. cikk (1) bekezdése szerinti forgatókönyv-készítés, valamint a képességek és a hiányosságok összessége alapján a Bizottság a 33. cikk (2) bekezdése szerinti vizsgálóbizottsági eljárással elfogadott végrehajtási jogi aktusok útján meghatározza az európai polgári védelmi eszköztár számára szükséges legfontosabb reagálási képességek típusát és számát (a továbbiakban: képességcélok).

A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben nyomon követi az e bekezdés első albekezdése alapján elfogadott végrehajtási jogi aktusokban meghatározott képességcélok megvalósítását, és megállapítja az európai polgári védelmi eszköztár potenciálisan jelentős reagálási képességhiányait. Amennyiben ilyen képességhiányokat állapít meg, a Bizottság megvizsgálja, hogy a szükséges képességek az európai polgári védelmi eszköztáron kívül a tagállamok rendelkezésére állnak-e. A Bizottság ösztönzi a tagállamokat az európai polgári védelmi eszköztár jelentős reagálási képességhiányainak kiküszöbölésére. Ebből a célból a 20. cikkel, valamint a 21. cikk (1) bekezdésének i) pontjával és (2) bekezdésével összhangban támogatást nyújthat a tagállamoknak.”

8.A 12. cikk a következőképpen módosul: