Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezmény módosításáról szóló jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről /* COM/2015/050 final - 2015/0029 (NLE) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE A WTO az 1996. évi szingapúri miniszteri konferencián felvette munkaprogramjába a kereskedelmi eljárások egyszerűsítését. 2001-ben a Kereskedelmi Világszervezeten belül megkezdődött a kereskedelmi tárgyalások dohai fordulója (más néven a dohai fejlesztési menetrend), amely számos területet ölelt fel a mezőgazdaságtól az ipari javakon, a szolgáltatásokon és az iparnak nyújtott támogatásokon át a fejlesztési kérdésekig. A kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről azonban csak később, 2004. július után indultak el a tárgyalások azzal, hogy a WTO Általános Tanácsa elfogadta a WTO dohai fordulójának keretcsomagját és annak D. mellékletét, amely a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről folytatandó tárgyalások keretét képezi. A kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló tárgyalásokra vonatkozó meghatalmazás az 1994. évi Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (a továbbiakban: az 1994. évi GATT) következő cikkeihez kapcsolódó szempontok pontosítására és tökéletesítésére irányult: V. cikk (szabad árutovábbítás), VIII. cikk (a behozatallal és a kivitellel kapcsolatban kivetett díjak és alakiságok) és X. cikk (a kereskedelmi szabályozások közzététele és igazgatása). A meghatalmazás célja az áruk – köztük a tranzitáruk – mozgásának, kiadásának és vámkezelésének további felgyorsítása volt. A meghatalmazás kimondta továbbá, hogy „a tárgyalások során továbbá olyan rendelkezések létrehozására kell törekedni, amelyek a vámhatóságok és egyéb megfelelő hatóságok közötti, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésével és a vámszabályok betartásával kapcsolatos hatékony együttműködést szolgálják”. Végezetül a meghatalmazás kimondta azt is, hogy a tárgyalások eredményeinek teljes mértékben tükröznie kell a fejlődő és legkevésbé fejlett országokkal való egyedi és megkülönböztetett bánásmód elvét. A kötelezettségvállalások mértékét és időpontját tehát a fejlődő és legkevésbé fejlett tagországok végrehajtási kapacitásaitól függően kell megállapítani. A WTO 2013. december 3–6. között megtartott 9. miniszteri konferenciáján a dohai fejlesztési menetrend több kérdésében – így a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodásról is – egyetértés született. Ezzel kapcsolatban a 9. miniszteri konferencia fő eredménye a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló miniszteri határozat (WT/MIN(13)/36 WT/L/911) volt, amely szerint: · A kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodásról folytatott tárgyalás a szöveg jogi felülvizsgálatától eltekintve lezárult. · Létrejött a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésével foglalkozó előkészítő bizottság, amelynek célja a megállapodás gyorsított hatálybaléptetése, illetve a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás hatálybalépése utáni hatékony működésének előkészítése. · A miniszterek utasították az Általános Tanácsot, hogy fogadjon el jegyzőkönyvet a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezménynek a megállapodással való kiegészítéséről (1A. melléklet), és nyissa meg elfogadásra a jegyzőkönyvet 2015. július 31-ig. A megállapodás szövegének jogi felülvizsgálata 2014 első felében lezárult. A jegyzőkönyv elfogadását 2014. július végére tervezték, a WTO Általános Tanácsának július 24–25-i ülésén azonban az egyik tagország ehhez nem járult hozzá, mivel nem volt megelégedve a biztonsági élelmiszerkészlet-tartalékolási közprogramok kérdésében elért eredményekkel (amely egy másik, Balin hozott miniszteri határozat tárgya volt). Végül 2014 novemberében – elsősorban az India és az Egyesült Államok közötti intenzív tárgyalások után – megszületett a patthelyzetet feloldó megállapodás. 2014. november 26-án tehát az Általános Tanács elfogadta a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezmény módosításáról szóló jegyzőkönyvet, és megnyitotta azt az egyes WTO-tagországok által saját belső szabályaik szerint történő elfogadására. A jegyzőkönyv a WTO-egyezmény X. cikkének (3) bekezdése szerint lép hatályba oly módon, hogy a WTO-tagországok kétharmada általi elfogadás után a jegyzőkönyv az azt elfogadott tagországokra nézve már hatályos lesz. 2. A TÁRGYALÁSOK EREDMÉNYE A kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás a WTO történetének első megállapodása. A benne foglalt intézkedések célja a határokon átnyúló árumozgások javítása az átláthatóság fokozása, a vámeljárások egyszerűsítése és a bürokrácia csökkentése révén. A megállapodás a fejlődő országokra nézve olyan innovatív rugalmassági rendelkezéseket is tartalmaz, amelyek a jövőben akár normaként is szolgálhatnak a szabályjellegű megállapodásokban. A megállapodás becsült előnyei rendkívül jelentősek. Az OECD kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére vonatkozó mutatói szerint a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás intézkedéseinek maradéktalan, átfogó végrehajtása esetén a fejlett országokban 10 %-kal, míg a fejlődő országokban 13–15,5 %-kal csökken majd a teljes kereskedelmi költség. A megállapodás két szakaszból áll: · Az I. szakasz az áruk mozgásának, kiadásának és vámkezelésének felgyorsításáról tartalmaz rendelkezéseket. Ez a szakasz pontosítja és tökéletesíti az 1994. évi GATT vonatkozó cikkeit (az V., a VIII. és a X. cikket). · A II. szakasz a fejlődő és legkevésbé fejlett országokra vonatkozó egyedi és megkülönböztetett bánásmódról tartalmaz rendelkezéseket, amelyek célja az érintett országok támogatása a megállapodás rendelkezéseinek végrehajtása terén. Az I. szakaszban foglalt kötelezettségvállalások széleskörűek, és többek között a következő területeket ölelik fel: a törvények, rendeletek és eljárások internetes és egyéb közzététele, előzetes döntésekre vonatkozó rendelkezések, díjakra és illetékekre vonatkozó szabályozás, az áruk érkezés előtti feldolgozása, az elektronikus fizetés alkalmazása, az áruk gyors kiadása, kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló, engedéllyel rendelkező szereplőkre alkalmazható intézkedések, gyorsított szállítások és romlandó áruk gyors kiadása, az alakiságok és dokumentációs követelmények csökkentése, az egyablakos rendszer támogatása, a határellenőrzési eljárások egységes alkalmazása, az áruk ideiglenes beléptetése, az áthaladó áruforgalomra vonatkozó eljárások tökéletesítése és egyszerűsítése, valamint vámügyi együttműködési rendelkezések. Emellett a megállapodás a fejlődő és legkevésbé fejlett országok segítése érdekében példa nélküli rugalmasságról rendelkezik az egyedi és megkülönböztetett bánásmód területén. Bár a megállapodás a fejlett országokra nézve hatálybalépésétől fogva teljes egészében kötelező lesz, a felek elismerik, hogy egyes fejlődő és legkevésbé fejlett tagországoknak bizonyos kötelezettségeik végrehajtása során technikai segítségre lesz szükségük. Következésképpen megállapodtak abban, hogy a fejlődő és legkevésbé fejlett tagországok kötelezettségvállalásaikat a vállalások típusa szerint különböző határidővel hajtják végre. Az egyes kötelezettségvállalások ütemezéséről és hatálybaléptetéséről maga a fejlődő, illetve legkevésbé fejlett ország dönt a következő kategóriák alapján: · az adott tagország által A kategóriába sorolt kötelezettségvállalásokat a megállapodás hatályba lépésekor kell teljesíteni, · az adott tagország által B kategóriába sorolt kötelezettségvállalásokat átmeneti időszak elteltével kell teljesíteni, · az adott tagország által C kategóriába sorolt kötelezettségvállalásokat átmeneti időszak elteltével, a technikai segítségnyújtás és kapacitásépítési támogatás révén kialakított végrehajtási kapacitás megszerzése után kell teljesíteni. Az A kategóriába sorolt kötelezettségvállalásokról már több fejlődő ország benyújtotta értesítését. Arra az esetre, ha egy ország nehezen jutna hozzá a szükséges támogatáshoz, vagy technikai segítségnyújtás nélkül nehezen lenne képes végrehajtani a kötelezettségvállalásait, és ezért bizonyos kötelezettségvállalásokat át kellene sorolnia a B-ből a C kategóriába, összetett korai előrejelzési eljárás jött létre. A kereskedelmi eljárások egyszerűsítésével foglalkozó bizottságnak bejelentett kötelezettségvállalásokat mellékelik a megállapodáshoz, és azok annak szerves részét képezik. A kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás akkor lép hatályba, amikor a WTO-tagok kétharmada elfogadja. Az Európai Uniónak és a WTO többi tagjának egyaránt érdekében áll a megállapodás gyors hatálybalépése és mielőbbi végrehajtása, mivel a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás valamennyi WTO-tag gazdasági fejlődését szolgálja. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI Jogalap A kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás elsődleges célkitűzése a vámeljárások egyszerűsítése, valamint a kereskedelmi forgalom lehető legzökkenőmentesebb és legkiszámíthatóbb jellegének biztosítása. A megállapodás ezért a közös kereskedelempolitika hatálya alá tartozó ügyekre terjed ki. E javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 218. cikkének (6) bekezdésével összefüggésben értelmezett 207. cikkének (4) bekezdése. A javaslat az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve következésképpen nem alkalmazható. A javasolt intézkedés Az EUMSZ 218. cikkének (6) bekezdése szerint a Tanács a Bizottság javaslata alapján és az Európai Parlament egyetértését követően a megállapodás megkötéséről határozatot fogad el. Ezzel a javaslattal a Tanács felkérést kap a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezmény módosításáról szóló jegyzőkönyv megkötésére. Az Európai Parlament felkérést kap arra, hogy adja egyetértését a jegyzőkönyv megkötéséhez. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZAT A javaslat nincsen hatással az uniós költségvetésre. 2015/0029 (NLE) Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezmény módosításáról szóló jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikke (4) bekezdésének első albekezdésére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdése a) pontjának v. alpontjával, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Parlament egyetértésére[1], mivel: (1) 2001 novemberében a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) elindította a kereskedelmi tárgyalások dohai fordulóját, ismertebb nevén a dohai fejlesztési menetrendet. 2004 júliusában megkezdődtek a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló tárgyalások az áruk – köztük a tranzitáruk – mozgásának, kiadásának és vámkezelésének további felgyorsítása érdekében, amely tárgyalások alapját az 1994. évi Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (a továbbiakban: az 1994. évi GATT) következő cikkeinek pontosítására és tökéletesítésére irányuló kötelezettségvállalás képezte: V. cikk (szabad árutovábbítás), VIII. cikk (a behozatallal és a kivitellel kapcsolatban kivetett díjak és alakiságok) és X. cikk (a kereskedelmi szabályozások közzététele és igazgatása). A meghatalmazás olyan rendelkezésekre hivatkozott, amelyek a vám- és egyéb megfelelő hatóságok közötti, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésével és a vámszabályok betartásával kapcsolatos kérdésekre irányuló hatékony együttműködést szolgálják. (2) A Bizottság a tárgyalásokat a Szerződés 207. cikkének (3) bekezdésével létrehozott bizottsággal konzultálva folytatta. (3) A WTO 2013. december 3–6. között Balin megrendezett 9. miniszteri konferenciáján elfogadásra került a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló miniszteri határozat, amellyel – a szöveg jogi felülvizsgálatától eltekintve – lezárultak a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodásról folytatott tárgyalások. A miniszteri határozattal létrejött a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésével foglalkozó előkészítő bizottság is, valamint a WTO Általános Tanácsa utasítást kapott arra, hogy fogadjon el jegyzőkönyvet a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezménynek 1A. mellékletként a megállapodással való kiegészítéséről, és nyissa meg a jegyzőkönyvet az egyes WTO-tagországok által saját belső szabályaik szerint történő elfogadására. (4) A WTO Általános Tanácsa 2014. november 26-i ülésén elfogadta a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezmény módosításáról szóló jegyzőkönyvet (a továbbiakban: a jegyzőkönyv), és megnyitotta a WTO-tagok általi elfogadásra. (5) A jegyzőkönyv magában foglalja a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodást, valamint a megállapodás mellékleteként a fejlődő országok kötelezettségvállalásait. Az A kategóriába sorolt kötelezettségvállalásokról szóló értesítést a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás 15. cikkének (1) bekezdése szerint már több fejlődő ország benyújtotta. A kereskedelmi eljárások egyszerűsítésével foglalkozó bizottság megkapja a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás 15. cikkének (2) bekezdése szerint a legkevésbé fejlett országok által A kategóriába sorolt, valamint a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás 16. cikkének (5) bekezdése szerint a fejlődő és legkevésbé fejlett országok által B és C kategóriába sorolt kötelezettségvállalásokról szóló értesítéseket. A kötelezettségvállalások a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás szerves részét képezik. (6) A jegyzőkönyvet az Unió nevében meg kell kötni, ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: 1. cikk Az Európai Unió nevében megkötésre kerül a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezmény módosításáról szóló jegyzőkönyv. A jegyzőkönyv szövegét csatolták e határozathoz. 2. cikk A Tanács elnöke kijelöli azon személy(eke)t, aki(k) jogosult(ak) az elfogadásra vonatkozó okiratot az Európai Unió nevében, a jegyzőkönyv 4. pontjának megfelelően letétbe helyezni, és ezáltal kifejezésre juttatni, hogy az Unió a jegyzőkönyvet magára nézve jogilag kötelező erejűnek ismeri el[2]. 3. cikk Ez a jegyzőkönyv nem értelmezhető úgy, hogy olyan jogokat biztosítana vagy kötelességeket írna elő, amelyeknek az Unió vagy a tagállamok bíróságai előtt közvetlenül érvényt lehetne szerezni. 4. cikk Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök [1] HL C […], […], […] o. [2] A Tanács Főtitkársága gondoskodik a jegyzőkönyv aláírása napjának az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetéséről. MELLÉKLET a következőhöz: Javaslat A Tanács határozata a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezmény módosításáról szóló jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről JEGYZŐKÖNYV A KERESKEDELMI VILÁGSZERVEZETET LÉTREHOZÓ EGYEZMÉNY MÓDOSÍTÁSÁRÓL A Kereskedelmi Világszervezet tagjai, hivatkozással a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodásra, tekintettel az Általános Tanács által a kereskedelmi világszervezetet létrehozó egyezmény (a továbbiakban: a WTO-egyezmény) X. cikkének (1) bekezdése szerint elfogadott és a WT/L/940 dokumentumba foglalt határozatra, megállapodnak a következőkben: 1. a WTO-egyezmény 1A. melléklete e jegyzőkönyvnek a (4) bekezdés szerinti hatálybalépésekor úgy módosul, hogy a szöveg a védintézkedésekről szóló megállapodás után kiegészül a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló, e jegyzőkönyv mellékletében foglalt megállapodással. 2. E jegyzőkönyv rendelkezéseivel szemben nem lehet fenntartással élni a többi tag hozzájárulása nélkül. 3. E jegyzőkönyv a tagállamok általi elfogadásra nyitva áll. 4. E jegyzőkönyv a WTO-egyezmény X. cikkének (3) bekezdése szerint lép hatályba.[1] 5. E jegyzőkönyvet a Kereskedelmi Világszervezet főigazgatójánál kell letétbe helyezni, aki a jegyzőkönyv hitelesített másolatát, valamint a (3) bekezdés alapján történő valamennyi elfogadásról szóló értesítést valamennyi tag részére haladéktalanul eljuttatja. 6. Ezt a jegyzőkönyvet az Egyesült Nemzetek Alapokmánya 102. cikkének rendelkezéseivel összhangban be kell iktatni. Kelt Genfben, a kétezertizennegyedik év november havának huszonhetedik napján, egyetlen eredeti példányban angol, francia és spanyol nyelven, amely szövegek mindegyike egyaránt hiteles. __________ MELLÉKLET A KERESKEDELMI VILÁGSZERVEZETET LÉTREHOZÓ EGYEZMÉNY MÓDOSÍTÁSÁRÓL SZÓLÓ JEGYZŐKÖNYVHÖZ MEGÁLLAPODÁS A KERESKEDELMI ELJÁRÁSOK EGYSZERŰSÍTÉSÉRŐL Preambulum A tagok, tekintettel a dohai miniszteri nyilatkozat alapján elindított tárgyalásokra; emlékeztetve a dohai miniszteri nyilatkozat (WT/MIN(01)/DEC/1) (27) bekezdésében és az Általános Tanács által 2004. augusztus 1-jén elfogadott dohai munkaprogramról szóló határozat (WT/L/579) D. mellékletében, valamint a hongkongi miniszteri nyilatkozat (WT/MIN(05)/DEC) (33) bekezdésében és E. mellékletében foglalt megbízatásokra és elvekre, és újólag megerősítve ezeket; azzal az óhajjal, hogy tisztázzák és tökéletesítsék az 1994. évi GATT V., VIII. és X. cikkének releváns részleteit az áruk – ideértve a továbbított árukat is – mozgásának, kiadásának és vámkezelésének további felgyorsítása érdekében; felismerve a fejlődő és különösen a legkevésbé fejlett tagországok egyedi szükségleteit, és azzal az óhajjal, hogy fokozzák a kapacitásépítési segítségnyújtást és támogatást ezen a területen; felismerve a tagok közötti hatékony együttműködés szükségességét a kereskedelmi eljárások egyszerűsítése és a vámjogszabályoknak való megfelelés tekintetében; megállapodnak a következőkben: I. SZAKASZ 1. CIKK: INFORMÁCIÓK KÖZZÉTÉTELE ÉS ELÉRHETŐSÉGE 1. Közzététel 1.1. Minden tag megkülönböztetéstől mentes és könnyen hozzáférhető módon haladéktalanul közzéteszi az alábbi információkat annak érdekében, hogy a kormányok, kereskedők és más érdekelt felek megismerjék azokat: a) behozatali, kiviteli és továbbítási eljárások (ideértve a kikötői, repülőtéri, és más belépési pontokon folytatott eljárásokat is), valamint a megkövetelt nyomtatványok és dokumentumok; b) a behozatallal és kivitellel kapcsolatban kivetett bármely alkalmazott vám- és adótétel; c) kormányzati szervek által vagy számára a behozatallal, kivitellel vagy továbbítással kapcsolatban kivetett díjak és illetékek; d) a termékek vámkezelés céljából történő besorolására vagy értékmegállapítására vonatkozó szabályok; e) a származási szabályokra vonatkozó általánosan alkalmazandó törvények, rendeletek és közigazgatási határozatok; f) behozatali, kiviteli vagy továbbítási korlátozások vagy tilalmak; g) a behozatalra, kivitelre vagy továbbításra vonatkozó követelmények megszegése esetén alkalmazandó büntető rendelkezések; h) fellebbezési vagy felülvizsgálati eljárások; i) bármely országgal vagy országokkal kötött, behozatalra, kivitelre vagy továbbításra vonatkozó megállapodások vagy azok részei; valamint j) a vámkontingensek kezelésére vonatkozó eljárások. 1.2. E rendelkezések nem értelmezhetőek úgy, hogy információknak a tag nyelvétől eltérő nyelven történő közzétételét vagy rendelkezésre bocsátását írják elő, a (2) bekezdés (2) albekezdésében foglaltak kivételével. 2. Interneten elérhető információk 2.1. Minden tag az interneten elérhetővé teszi, és a lehetséges és megfelelő mértékben frissíti a következő információkat: a) a behozatali, kiviteli és továbbítási eljárásainak leírása[2], ideértve a fellebbezési és felülvizsgálati eljárásokat, amely tájékoztatást nyújt a kormányok, kereskedők és más érdekelt felek számára a behozatalhoz, kivitelhez és továbbításhoz szükséges gyakorlati lépésekről; b) az adott tag területére történő behozatalhoz, a területéről történő kivitelhez, illetve a területén keresztül történő továbbításhoz megkövetelt nyomtatványok és dokumentumok; c) a tájékoztatási pont(ok) kapcsolattartási adatai. 2.2 Amennyiben lehetséges, a (2) bekezdés (1) albekezdésének a) pontjában említett leírást a WTO egyik hivatalos nyelvén is elérhetővé kell tenni. 2.3. A tagok számára ajánlott, hogy további kereskedelmi vonatkozású információkat is tegyenek elérhetővé az interneten, ideértve a vonatkozó kereskedelmi jogszabályokat és más, az (1) bekezdés (1) albekezdésében említett információkat. 3. Tájékoztatási pontok 3.1. Minden tag a rendelkezésére álló források keretein belül létrehoz és fenntart egy vagy több tájékoztatási pontot annak érdekében, hogy megválaszolja a kormányok, kereskedők és más érdekelt felek ésszerű, az (1) bekezdés (1) albekezdésében foglalt témákkal kapcsolatban felmerülő kérdéseit, és biztosítsa az (1) bekezdés (1) albekezdésének a) pontjában említett szükséges nyomtatványokat és dokumentumokat. 3.2. A valamely vámunióhoz tartozó vagy regionális integrációban részt vevő tagok létrehozhatnak és fenntarthatnak regionális szintű közös tájékoztatási pontokat annak érdekében, hogy a közös eljárások tekintetében eleget tegyenek a (3) bekezdés (1) albekezdésében meghatározott követelménynek. 3.3. A tagok számára ajánlott, hogy ne követeljenek díjfizetést a kérdések megválaszolásáért és a szükséges nyomtatványok és dokumentumok rendelkezésre bocsátásáért. Amennyiben a tagok mégis díjat szednek, kötelesek díjaikat és illetékeiket a nyújtott szolgáltatások hozzávetőleges költségére korlátozni. 3.4. A tájékoztatási pontok az egyes tagok által meghatározott ésszerű határidőn belül megválaszolják a kérdéseket és rendelkezésre bocsátják a nyomtatványokat és dokumentumokat, amely határidő függ a kérés jellegétől és összetettségétől. 4. Értesítés Minden tag köteles értesíteni a 23. cikk (1) bekezdésének (1) albekezdése értelmében létrehozott, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésével foglalkozó bizottságot (e megállapodásban a továbbiakban: bizottság) a következőkről: a) a hivatalos hely(ek), ahol az (1) bekezdés (1) albekezdésének a)–j) pontjában foglalt információkat közzétették; b) a (2) bekezdés (1) albekezdésében említett honlapok egységes forrásazonosítói; valamint c) a (3) bekezdés (1) bekezdésében említett tájékoztatási pontok kapcsolattartási adatai. 2. CIKK: VÉLEMÉNYNYILVÁNÍTÁSI LEHETŐSÉG, INFORMÁCIÓK HATÁLYBALÉPÉS ELŐTT, VALAMINT KONZULTÁCIÓK 1. Véleménynyilvánítási lehetőség és információk hatálybalépés előtt 1.1. Minden tag a lehetséges mértékben és saját nemzeti törvényével és jogi rendszerével összeegyeztethető módon lehetőséget és kellő időt biztosít a kereskedők és más érdekelt felek számára arra, hogy kifejezzék véleményüket az áruk – ideértve a továbbított árukat is – mozgására, kiadására és vámkezelésére vonatkozó általánosan alkalmazandó törvények és rendeletek javasolt bevezetésével vagy módosításával kapcsolatban. 1.2. Minden tag a lehetséges mértékben és saját nemzeti törvényével és jogi rendszerével összeegyeztethető módon gondoskodik az áruk – ideértve a továbbított árukat is – mozgására, kiadására és vámkezelésére vonatkozó új és módosított általánosan alkalmazandó törvények és rendeletek közzétételéről, vagy az ezekkel kapcsolatos információk más módon történő nyilvánossá tételéről, amilyen hamar csak lehet, még hatálybalépésük előtt, annak érdekében, hogy a kereskedők és más érdekelt felek megismerjék azokat. 1.3. A vámtételekben és vámtarifákban eszközölt változtatások, a mentesítő hatású intézkedések, az olyan intézkedések, amelyek hatékonyságát az (1) bekezdés (1) vagy (2) albekezdésének való megfelelés aláásná, a sürgős körülmények esetén alkalmazandó intézkedések, valamint a nemzeti törvényben és jogi rendszerben eszközölt kisebb változtatások kivételt képeznek az (1) bekezdés (1) és (2) albekezdésének hatálya alól. 2. Konzultációk Adott esetben minden tag rendelkezik rendszeres konzultációk megtartásáról a határ-ellenőrzési hatóságok és a területén letelepedett kereskedők és más érdekelt felek között. 3. CIKK: ELŐZETES HATÁROZATOK 1. Minden tag előzetes határozatot ad ki ésszerű, határidőhöz kötött módon a valamennyi szükséges információt tartalmazó írásbeli kérelmet benyújtott kérelmezőnek. Amennyiben egy tag megtagadja az előzetes határozat kiadását, köteles erről haladéktalanul írásban értesíteni a kérelmezőt, részletezve a releváns tényeket és döntésének alapját. 2. A tagok megtagadhatják az előzetes határozat kiadását a kérelmező számára, amennyiben a kérelemben felvetett kérdés: a) elbírálása már folyamatban van a kérelmező bármely kormányzati szerv, fellebbviteli bíróság vagy bíróság előtti ügyében; vagy b) ügyében már döntést hozott bármely fellebbviteli bíróság vagy bíróság. 3. Az előzetes határozat kiadása után ésszerű ideig marad érvényben, kivéve, ha az azt alátámasztó törvény, tények vagy körülmények megváltoznak. 4. Amennyiben a tag visszavonja, módosítja vagy érvényteleníti az előzetes határozatot, írásbeli értesítést kell küldenie a kérelmezőnek, részletezve a releváns tényeket és döntésének alapját. Amennyiben egy tag visszamenőleges hatállyal visszavon, módosít vagy érvénytelenít előzetes határozatokat, ezt csak abban az esetben teheti meg, ha a határozat hiányos, téves, hamis vagy félrevezető információkon alapult. 5. A tag által kiadott előzetes határozat kötelező érvényű az adott tagra nézve az azt kérő kérelmező tekintetében. A tag rendelkezhet úgy, hogy az előzetes határozat kötelező érvényű a kérelmezőre nézve. 6. Minden tag közzéteszi legalább az alábbiakat: a) az előzetes határozat iránti kérelemre vonatkozó követelmények, ideértve az abban közlendő információkat és annak formátumát; b) az előzetes határozat kiadásának határideje; valamint c) az előzetes határozat érvényességi ideje. 7. A kérelmező írásbeli kérésére minden tag biztosítja az előzetes határozat, illetve az előzetes határozat visszavonásáról, módosításáról vagy érvénytelenítéséről szóló döntés felülvizsgálatát.[3] 8. Minden tag törekszik arra, hogy az előzetes határozatokról valamennyi olyan információt nyilvánosan hozzáférhetővé tegyen, amelyekről úgy tartja, hogy nagy jelentőséggel bírnak más érdekelt felek számára, figyelembe véve a kereskedelmi szempontból bizalmasnak minősülő információk védelmének szükségességét. 9. Fogalommeghatározások és hatály: a) az előzetes határozat a tag által a kérelmezőnek a kérelemben meghatározott áru behozatalát megelőzően kiadott írásbeli határozat, amely rögzíti a tag által az áruval kapcsolatban a behozatal idején biztosítandó elbánást, az alábbiak tekintetében: i. az áru tarifális besorolása; és ii. az áru származása.[4] b) az a) pontban meghatározott előzetes határozatokon kívül a tagoknak ajánlott előzetes határozatokat kiadni az alábbiakkal kapcsolatban: i. a vámértéknek különleges tényezők fennállása esetén történő meghatározásához használandó megfelelő módszerek és kritériumok, valamint azok alkalmazása; ii. a tag vámmentességre vagy vámfizetés alóli kivételre vonatkozó követelményeinek alkalmazhatósága; iii. a tag kontingensekre – ideértve a vámkontingenseket is – vonatkozó követelményeinek alkalmazása; és iv. bármely további kérdés, amellyel kapcsolatban a tag megfelelőnek ítéli előzetes határozat kiadását. c) A kérelmező exportőr, importőr vagy kellő indokkal rendelkező bármely személy, vagy ezek képviselője. d) A tag megkövetelheti, hogy területén a kérelmező rendelkezzék jogi képviselettel vagy legyen nyilvántartásba véve. Amennyire lehetséges, e követelmények ne korlátozzák az előzetes határozat kérelmezésére jogosult személyek körét, különös tekintettel a kis- és középvállalkozások sajátos szükségleteire. A követelmények legyenek világosak és átláthatóak, és ne jelentsenek önkényes vagy indokolatlan diszkriminációs eszközt. 4. CIKK: FELLEBBEZÉSI ÉS FELÜLVIZSGÁLATI ELJÁRÁSOK 1. Minden tag biztosítja, hogy területén belül bármely személy, aki részére a vámhatóság közigazgatási határozatot[5] bocsát ki jogosult legyen a következőkre: a) a határozatot kiadó tisztviselőnél vagy hivatalnál magasabb szinten lévő vagy attól független közigazgatási hatóság által lefolytatott közigazgatási fellebbviteli vagy felülvizsgálati eljárás; és/vagy b) a határozattal kapcsolatos bírósági fellebbviteli vagy felülvizsgálati eljárás. 2. Egy adott tag jogszabálya megkövetelheti közigazgatási fellebbviteli vagy felülvizsgálati eljárás elindítását a bírósági fellebbviteli vagy felülvizsgálati eljárás előtt. 3. Minden tag biztosítja, hogy a fellebbviteli és felülvizsgálati eljárásokat megkülönböztetéstől mentes módon folytassák le. 4. Minden tag biztosítja, hogy abban az esetben, ha az (1) bekezdés a) pontja szerinti fellebbviteli vagy felülvizsgálati döntést nem hozzák meg a) vagy a törvényeiben vagy rendeleteiben előírt határidőkön belül; vagy pedig b) indokolatlan késedelem nélkül; a kérelmezőnek joga legyen vagy további fellebbviteli, vagy pedig további felülvizsgálati eljárást kezdeményezni a közigazgatósági hatóságnál vagy igazságügyi hatóságnál, vagy bármely más módon az igazságügyi hatósághoz folyamodni.[6] 5. Minden tag köteles biztosítani, hogy az (1) bekezdésben említett személlyel közöljék a közigazgatási határozat indoklását annak érdekében, hogy szükség esetén az adott személy fellebbviteli vagy felülvizsgálati eljárásokat kezdeményezhessen. 6. Minden tag számára ajánlott, hogy e cikk rendelkezéseit a vámhatóságon kívüli más illetékes határ-ellenőrzési hatóság által kibocsátott közigazgatási határozatra alkalmazandóvá tegye. 5. CIKK: EGYÉB INTÉZKEDÉSEK A PÁRTATLANSÁG, MEGKÜLÖNBÖZTETÉSMENTESSÉG ÉS ÁTLÁTHATÓSÁG JAVÍTÁSÁRA 1. Fokozott ellenőrzésekre és vizsgálatokra irányuló értesítések Amennyiben valamely tag olyan rendszert fogad el vagy tart fenn, amely arra irányuló értesítéseket vagy iránymutatásokat bocsát ki az érintett hatóságok számára, hogy fokozzák az ellenőrzések és vizsgálatok szintjét a határokon az értesítésben vagy iránymutatásban szereplő élelmiszerek, italok és takarmányok tekintetében, és ezáltal biztosítsa területén az emberi, állati és növényi élet vagy egészség védelmét, a következő szabályokat kell alkalmazni azok kibocsátásának, megszüntetésének illetve felfüggesztésének módjára vonatkozóan: a) a tag adott esetben az értesítést vagy iránymutatást kiadhatja kockázat fennállása alapján; b) a tag oly módon adhatja ki az értesítést vagy iránymutatást, hogy az egységesen csak azokra a belépési pontokra vonatkozzon, amelyeken az értesítés vagy iránymutatás alapját képező egészségügyi vagy növény-egészségügyi feltételek alkalmazandók; c) a tag haladéktalanul megszünteti vagy felfüggeszti az értesítést vagy iránymutatást, ha az arra okot adó körülmények már nem állnak fenn, vagy ha a megváltozott körülmények kevésbé kereskedelemkorlátozó módon is kezelhetők; valamint d) amennyiben a tag úgy dönt, hogy megszünteti vagy felfüggeszti az értesítést vagy iránymutatást, köteles haladéktalanul, megkülönböztetéstől mentes és könnyen hozzáférhető módon közleményt kiadni a megszüntetésről vagy felfüggesztésről, vagy tájékoztatni az exportőr tagot vagy az importőrt. 2. Visszatartás A tag haladéktalanul tájékoztatja a szállítmányozót vagy az importőrt a behozatalra vagy a vámhatóság vagy bármely más illetékes hatóság általi ellenőrzésre bejelentett áruk visszatartása esetén. 3. Vizsgálati eljárások 3.1. Kérésre a tag lehetőséget biztosíthat egy második vizsgálat elvégzésére, ha a behozatalra bejelentett árukból a megérkezéskor vett minta első vizsgálati eredménye kedvezőtlennek bizonyul. 3.2. A tag köteles megkülönböztetéstől mentes és könnyen hozzáférhető módon közzétenni bármely olyan laboratórium nevét és címét, ahol a vizsgálat elvégezhető, vagy pedig átadni ezt az információt az importőrnek a (3) bekezdés (1) albekezdése szerinti lehetőség biztosítása esetén. 3.3. A tag figyelembe veszi a (3) bekezdés (1) albekezdése értelmében elvégzett második vizsgálat eredményét – ha volt ilyen – az áruk kiadása és vámkezelése során, és adott esetben elfogadja a vizsgálat eredményeit. 6. CIKK: A BEHOZATALLAL ÉS KIVITELLEL KAPCSOLATBAN KIVETETT DÍJAKRA ÉS ILLETÉKEKRE, VALAMINT A BÜNTETÉSEKRE VONATKOZÓ SZABÁLYOK 1. A behozatallal és kivitellel kapcsolatban kivetett díjakra és illetékekre vonatkozó általános szabályok 1.1. Az (1) bekezdésben rögzített rendelkezések alkalmazandók minden díjra és illetékre, amely nem az 1994. évi GATT III. cikke alá tartozó, a tagok által az áruk behozatalával, illetve kivitelével kapcsolatban kivetett behozatali vagy kiviteli vám vagy adó. 1.2. A díjakra és illetékekre vonatkozó információkat az 1. cikk rendelkezéseinek megfelelően kell közzétenni. Ezen információk tartalmazzák az alkalmazandó díjakat és illetékeket, az e díjak és illetékek alkalmazásának indoklását, a felelős hatóságot, valamint azt, hogy mikor és hogyan kell ezeket megfizetni. 1.3. Elegendő időt kell biztosítani az új vagy módosított díjak és illetékek közlése és azok hatálybalépése között, a sürgős körülményektől eltekintve. Az ilyen díjak és illetékek a rájuk vonatkozó tájékoztatás közzétételéig nem alkalmazhatók. 1.4. A tagok kötelesek rendszeresen felülvizsgálni díjaikat és illetékeiket azzal a céllal, hogy csökkentsék azok számát és sokféleségét, amennyiben lehetséges. 2. A behozatallal és kivitellel kapcsolatban kivetett vámkezelési díjakra és illetékekre vonatkozó különös szabályok A vámkezelési díjak és illetékek: i. összegét az adott behozatali vagy kiviteli művelettel kapcsolatban nyújtott szolgáltatások hozzávetőleges költségére kell korlátozni; és ii. nem feltétlenül kötendők egy adott behozatali vagy kiviteli művelethez, feltéve, hogy olyan szolgáltatásokért számítják fel őket, amelyek szorosan kapcsolódnak az áruk vámkezeléséhez. 3. A büntetésekre vonatkozó szabályok 3.1. A (3) bekezdés alkalmazásában a „büntetések” kifejezés azon büntetéseket jelenti, amelyeket a tag vámhatósága szab ki a tag vámügyi jogszabályainak, rendeleteinek vagy eljárási követelményeinek megszegése esetén. 3.2. Minden tag biztosítja, hogy a vámügyi jogszabályok, rendeletek vagy eljárási követelmények megszegéséért járó büntetések csak a tagok saját jogszabályai alapján a törvénysértésért felelős személy(ek)et sújtsák. 3.3. A kiszabott büntetés az adott eset tényállásától és körülményeitől függ, és arányban áll a törvénysértés mértékével és súlyosságával. 3.4. Minden tag biztosítja olyan intézkedések fenntartását, amelyek arra irányulnak, hogy elkerüljék: a) a büntetések és illetékek megállapítása és beszedése során felmerülő érdekellentéteket; és b) a (3) bekezdés (3) albekezdésével nem összeegyeztethető büntetés megállapításának vagy beszedésének ösztönzését. 3.5. Minden tag biztosítja, hogy amennyiben büntetés kiszabására kerül sor a vámügyi jogszabályok, rendeletek vagy eljárási követelmények megszegéséért, írásbeli magyarázatot nyújt azoknak a személy(ek)nek, akikre a büntetés ki lett szabva, amelyben leírják a törvénysértés jellegét és az alkalmazandó jogszabályt, rendeletet vagy eljárást, amely alapján meghatározták a törvénysértésért járó büntetés összegét vagy nagyságrendjét. 3.6. Ha egy személy önként felfedi a tag vámigazgatási szervei előtt egy vámügyi jogszabály, rendelet vagy eljárási követelmény megszegésének körülményeit még mielőtt a vámigazgatási szervek felfedeznék a törvénysértést, a tag számára ajánlott potenciális enyhítő körülményként figyelembe venni ezt a tényt az adott személyre kiszabandó büntetés megállapítása során, amennyiben erre lehetőség van. 3.7. E bekezdés rendelkezései alkalmazandóak a (3) bekezdés (1) albekezdésében említett átmenő forgalomra kiszabott büntetésekre. 7. CIKK: ÁRUK KIADÁSA ÉS VÁMKEZELÉSE 1. Érkezés előtti feldolgozás 1.1. Minden tag olyan eljárásokat fogad el és tart fenn, amelyek lehetővé teszik a behozatali dokumentumok és más szükséges információk – ideértve a rakományjegyzékeket – benyújtását, hogy a feldolgozás már az áruk beérkezése előtt elkezdődjön annak érdekében, hogy megérkezés után gyorsabb legyen az áruk kiadása. 1.2. Amennyiben lehetséges, minden tag rendelkezik a dokumentumok elektronikus formában történő előzetes leadásáról, a dokumentumok érkezés előtti feldolgozása céljából. 2. Elektronikus fizetés Amennyire lehetséges, a tagok olyan eljárásokat fogadnak el és tartanak fenn, amelyek biztosítják a vámhatóság által a behozatalkor és kivitelkor beszedett vámok, adók, díjak és illetékek elektronikus kifizetésének lehetőségét. 3. Az áruk kiadásának elkülönítése a vámok, adók, díjak és illetékek végső meghatározásától 3.1. Minden tag olyan eljárásokat fogad el és tart fenn, amelyek lehetővé teszik az áruk kiadását a vámok, adók, díjak és illetékek végső meghatározását megelőzően, amennyiben ezek meghatározására nem kerül sor a megérkezés előtt vagy megérkezéskor, vagy megérkezés után amilyen gyorsan csak lehet, és feltéve, hogy minden más szabályozási előírás teljesült. 3.2. Az áruk ily módon történő kiadásának feltételeként a tagok követelhetik a következőket: a) az áruk megérkezése előtt vagy megérkezésekor meghatározott vámok, adók, díjak és illetékek megfizetése, valamint garancia bármely, még nem meghatározott összegre biztosíték, letét vagy más, saját jogszabályaiban és rendeleteiben meghatározott megfelelő eszköz formájában; vagy b) garancia biztosíték, letét vagy más, saját jogszabályaiban és rendeleteiben meghatározott megfelelő eszköz formájában. 3.3 Ez a garancia nem lehet nagyobb, mint az az összeg, amelyet a tag megkövetel a garanciával fedezett árukért végső soron járó vámok, adók, díjak és illetékek megfizetésének biztosítása céljából. 3.4. Olyan esetekben, amikor pénzbüntetések vagy pénzbírságok kiszabásával járó jogsértés kerül felderítésre, biztosíték követelhető a kiszabandó büntetések és bírságok tekintetében. 3.5. A (3) bekezdés (2) és (4) albekezdésében meghatározott biztosítékot vissza kell fizetni, ha már nincs rá szükség. 3.6. E rendelkezések nem befolyásolják a tag arra vonatkozó jogát, hogy megvizsgálja, visszatartsa, lefoglalja, elkobozza az árukat, vagy kezelje azokat bármilyen, a tag WTO jogaival és kötelezettségeivel egyébként nem összeegyeztethetetlen módon. 4. Kockázatkezelés 4.1. A tagok kötelesek – a lehetséges mértékben – vámellenőrzési kockázatkezelési rendszert elfogadni és fenntartani. 4.2. A tagok úgy tervezik és alkalmazzák a kockázatkezelést, hogy elkerüljék az önkényes vagy indokolatlan diszkriminációt és a nemzetközi kereskedelem rejtett korlátozását. 4.3. A tagok a vámellenőrzést, valamint – a lehetséges mértékben – az egyéb releváns határellenőrzéseket a nagy kockázatú szállítmányokra összpontosítják, és felgyorsítják az alacsony kockázatú szállítmányok kiadását. A kockázatkezelés részeként a tagok véletlenszerűen is kiválaszthatnak szállítmányokat ilyen típusú ellenőrzésre. 4.4. A tagok a kockázatkezelést megfelelő kiválasztási kritériumok szerinti kockázatértékelésre alapozzák. E kiválasztási kritériumok között szerepelhet, többek között, a Harmonizált Rendszer szerinti kód, az áruk jellege és leírása, a származási ország, az ország, ahonnan az árukat szállították, az áruk értéke, a kereskedők megfelelési adatai, és a szállítóeszköz típusa. 5. Vámkezelés utáni ellenőrzés 5.1. Az áruk kiadásának felgyorsítása érdekében a tagok vámkezelés utáni ellenőrzési rendszert fogadnak el és tartanak fenn, hogy biztosítsák a vámügyi és más vonatkozó jogszabályoknak és rendeleteknek való megfelelést. 5.2. A tagok kockázati alapon kiválasztanak egy személyt vagy szállítmányt vámkezelés utáni ellenőrzésre, adott esetben megfelelő kiválasztási kritériumok alkalmazásával. A tagok a vámkezelés utáni ellenőrzést átlátható módon végzik el. Amennyiben az ellenőrzési folyamat egy személyre irányul, és egyértelmű eredmények születnek, a tag haladéktalanul értesíti az eredményekről azt a személyt, akinek az adatait ellenőrzik, közölve a személy jogait és kötelezettségeit, valamint az eredmények indoklását. 5.3. A vámkezelés utáni ellenőrzés során szerzett információk felhasználhatók további közigazgatási vagy igazságügyi eljárások során. 5.4. A tagok, amikor csak lehetséges, felhasználják a vámkezelés utáni ellenőrzés eredményét a kockázatkezelés során. 6. Az átlagos kiadási idők megállapítása és közlése 6.1. A tagok számára ajánlott rendszeresen és egységes módon mérni és közzétenni az áruk átlagos kiadási idejét, olyan eszközöket használva, mint például, többek között, a Vámigazgatások Világszervezetének (e megállapodásban a továbbiakban: WCO) a kiadási időkre vonatkozó tanulmánya.[7] 6.2. A tagok számára ajánlott, hogy osszák meg a bizottsággal az átlagos kiadási idők mérésével kapcsolatos tapasztalataikat, kitérve az alkalmazott módszerekre, az azonosított szűk keresztmetszetekre, és minden, a hatékonyságot befolyásoló hatásra. 7. A Kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló intézkedések engedéllyel rendelkező szereplők számára 7.1. A tagok a (7) bekezdés (3) albekezdése szerint a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló kiegészítő intézkedéseket hoznak a behozatali, kiviteli és továbbítási alakiságokhoz és eljárásokhoz kapcsolódóan azon szereplők számára, amelyek megfelelnek a meghatározott kritériumoknak; a továbbiakban: engedéllyel rendelkező szereplők. Ugyanakkor a tagok minden szereplő számára általánosan elérhető vámeljárásokon keresztül is biztosíthatnak ilyen, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló intézkedéseket, és ebben az esetben nem kell külön programot kialakítaniuk. 7.2. Azokat a kritériumokat, amelyek alapján a szereplőket engedéllyel rendelkező szereplőkké nyilvánítják, a tag jogszabályaiban, rendeleteiben és eljárásaiban meghatározott követelményeknek való megfelelés, illetve az azoknak való nem megfelelés kockázata szerint határozzák meg. a) E kritériumok – melyeket közzé kell tenni – között lehetnek a következők: i. megfelelő adatok a vámügyi és más vonatkozó jogszabályoknak és rendeleteknek való megfelelés tekintetében; ii. olyan adatkezelési rendszer, amely lehetővé teszi a szükséges belső ellenőrzések elvégzését; iii. fizetőképesség, ideértve – adott esetben – megfelelő biztosíték vagy garancia nyújtását; valamint iv. az ellátási lánc biztonsága. b) E kritériumok: i. nem tervezhetők vagy alkalmazhatók úgy, hogy lehetőséget adjanak önkényes vagy indokolatlan diszkriminációra, illetve előidézzék azt a szereplők között ugyanazon feltételek fennállása esetén; és ii. nem korlátozhatják a kis- és középvállalkozások részvételét, amennyire ez lehetséges. 7.3. A (7) bekezdés (1) albekezdése alapján biztosított, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló intézkedéseknek tartalmazniuk kell legalább hármat az alábbi intézkedések közül:[8] a) alacsony szintű dokumentálási és adatszolgáltatási követelmények, megfelelő esetben; b) alacsony szintű fizikai ellenőrzések és vizsgálatok, megfelelő esetben; c) rövid kiadási idő, megfelelő esetben; d) vámok, adók, díjak és illetékek halasztott kifizetése; e) összkezesség vagy csökkentett biztosíték használata; f) egyetlen vámáru-nyilatkozat adott időszakon belüli minden behozatalra és kivitelre vonatkozóan; és g) az áruk vámkezelése az engedéllyel rendelkező szereplő telephelyén, vagy más, a vámhatóság által engedélyezett helyen. 7.4. A tagok számára ajánlott az engedéllyel rendelkező szereplőkre vonatkozó programok kidolgozása nemzetközi szabványok alapján, amennyiben léteznek ilyen szabványok, kivéve, ha ezek a szabványok nem megfelelő vagy nem hatékony eszközt jelentenek a kitűzött jogszerű célok eléréséhez. 7.5. A szereplők számára biztosított, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló intézkedések javítása érdekében a tagok lehetőséget nyújtanak a többi tag számára az engedéllyel rendelkező szereplőkre vonatkozó programok kölcsönös elismerésének megvitatására. 7.6. A tagok a bizottságon belül információt cserélnek egymással az engedéllyel rendelkező szereplőkre vonatkozó hatályban lévő programokkal kapcsolatban. 8. Gyorsított szállítások 8.1. A tagok olyan eljárásokat fogadnak el és tartanak fenn, amelyek a vámellenőrzés fenntartása mellett lehetővé teszik legalább azon áruk gyorsított kiadását, amelyek légi áruszállítás útján kerültek beléptetésre, olyan személyek számára, akik ilyen elbánást kérelmeztek.[9] Amennyiben egy tag olyan kritériumokat[10] ír elő, amelyek korlátozzák a kérelmezésre jogosultak körét, a tag a közzétett kritériumokban megkövetelheti, hogy a (8) bekezdés (2) albekezdésében leírt, a gyorsított szállításokra vonatkozó elbánás alkalmazására való jogosultság feltételeiként a kérelmező köteles: a) megfelelő infrastruktúrát biztosítani, valamint biztosítani a gyorsított szállítások feldolgozásával kapcsolatban felmerülő vámköltségek kifizetését olyan esetekben, amikor a kérelmező teljesíti a tag arra vonatkozó követelményeit, hogy az ilyen feldolgozást az arra a célra kijelölt létesítményben kell elvégezni; b) közölni a kiadáshoz szükséges információkat a gyorsított szállítmány megérkezése előtt; c) díjai összegét a (8) bekezdés (2) albekezdésében leírt elbánás során nyújtott szolgáltatások hozzávetőleges költségére korlátozni; d) magas szintű ellenőrzést gyakorolni a gyorsított szállítások felett belső biztonsági, logisztikai és követési technológia felhasználásával az átvételtől a kézbesítésig; e) a gyorsított szállítást átvételtől kézbesítésig végezni; f) felelősséget vállalni azért, hogy az áruval kapcsolatban felmerülő összes vám, adó, díj és illeték kifizetésre kerül a vámhatóság részére; g) jó adatokkal rendelkezni a vámügyi és más vonatkozó jogszabályoknak és rendeleteknek való megfelelés tekintetében; h) megfelelni más feltételeknek, amelyek közvetlenül kapcsolódnak a tag azon jogszabályainak, rendeleteinek és eljárási követelményeinek hatékony betartatásához, amelyek kifejezetten a (8) bekezdés (2) albekezdésében leírt elbánás biztosításával függenek össze. 8.2. A (8) bekezdés (1) és (3) albekezdésére figyelemmel a tagok kötelesek: a) minimálisra csökkenteni a gyorsított szállítmányok kiadásához megkövetelt dokumentációt a 10. cikk (1) bekezdésével összhangban, valamint a lehetséges mértékben rendelkezni bizonyos szállítmányokkal kapcsolatban egyszeri információbenyújtáson alapuló kiadás lehetővé tételéről; b) lehetővé tenni, hogy normális körülmények között a gyorsított szállítmányokat az érkezést követően a lehető leggyorsabban kiadják, feltéve, hogy a kiadáshoz szükséges információ benyújtásra került; c) arra törekedni, hogy az a) és b) pontban leírt elbánás bármilyen súllyal vagy értékkel rendelkező szállítmánnyal kapcsolatban alkalmazásra kerüljön, elfogadva azt, hogy a tag megkövetelhet további beléptetési eljárásokat, ideértve a nyilatkozatokat, igazoló dokumentumokat, vámok és adók megfizetését, valamint korlátozhatja ezt az elbánást az áruk típusa alapján, feltéve, hogy az elbánás nem korlátozódik alacsony értékű árukra, például dokumentumokra; és d) rendelkezni, amennyire ez lehetséges, a csekély összegű (de minimis) szállítmányértékről vagy vámköteles összegről, amely után nem szednek be vámot és adót, bizonyos előre meghatározott áruk kivételével. Ez a rendelkezés nem vonatkozik az 1994. évi GATT III. cikkével összhangban a behozatalok tekintetében alkalmazott belső adókra, mint például a hozzáadottérték-adókra és jövedéki adókra. 8.3. A (8) bekezdés (1) és (2) albekezdésének rendelkezései nem befolyásolják a tag arra vonatkozó jogát, hogy megvizsgálja, visszatartsa, lefoglalja, elkobozza az árukat, vagy megtagadja azok beléptetését, vagy vámkezelés utáni ellenőrzést végezzen, többek között a kockázatkezelési rendszerek alkalmazásával összefüggésben. Továbbá, a (8) bekezdés (1) és (2) albekezdésének rendelkezései nem akadályozhatják meg a tagot abban, hogy a kiadás feltételeként megkövetelje kiegészítő információk benyújtását, illetve nem automatikus engedélyezési követelmények teljesítését. 9. Romlandó áruk[11] 9.1. A romlandó áruk elkerülhető elvesztésének vagy tönkremenetelének megakadályozása érdekében, és feltéve, hogy az összes szabályozási követelmény teljesül, a tagok kötelesek rendelkezni a romlandó áruk kiadásáról: a) normális körülmények között a lehető legrövidebb időn belül; és b) kivételes körülmények esetén, amennyiben az helyénvaló, a vámhatóság és más illetékes hatóság hivatali idején kívül. 9.2. A szükséges vizsgálatok ütemezése során a tagok megfelelő elsőbbséget biztosítanak a romlandó áruknak. 9.3. A tagok vagy maguk megszervezik, vagy pedig egy importőrrel megszerveztetik a romlandó áruk megfelelő tárolását az áruk kiadásáig. A tag megkövetelheti, hogy az importőr által megszervezett tárolási létesítményeket a tag illetékes hatóságai hagyják jóvá vagy jelöljék ki. Az áruk e tárolási létesítményekbe történő átviteléhez, ideértve az árumozgatást végző szereplő engedélyezését is, szükséges lehet az illetékes hatóságok jóváhagyása. Amennyiben lehetséges, és amennyiben összeegyeztethető a nemzeti jogszabályokkal, az importőr kérésére a tag gondoskodik az adott tárolási létesítményben sorra kerülő kiadáshoz szükséges eljárásokról. 9.4. Abban az esetben, ha a romlandó áruk kiadása jelentősen késik, írásban benyújtott kérésre az importőr tag lehetőség szerint közleményben közli a késés okait. 8. CIKK: A HATÁR-ELLENŐRZÉSI HATÓSÁGOK KÖZÖTTI EGYÜTTMŰKÖDÉS 1. Minden tag biztosítja, hogy a határellenőrzésért és a határon folytatott eljárásokért felelős hatóságaik, amelyek az áruk behozatalával, kivitelével és továbbításával foglalkoznak, együttműködjenek egymással és összehangolják tevékenységeiket a kereskedelmi eljárások egyszerűsítése érdekében. 2. Minden tag, lehetőségei szerint, kölcsönösen elfogadott feltételek mellett együttműködik más tagokkal, amelyekkel közös határai vannak, annak érdekében, hogy összehangolják a határátkelőkön folytatott eljárásaikat, és ezáltal megkönnyítsék a határokon átnyúló kereskedelmet. Az ilyen együttműködés és összehangolás a következőkre terjedhet ki: a) a munkanapok és munkaidő összehangolása; b) az eljárások és alakiságok összehangolása; c) közös létesítmények fejlesztése és megosztása; d) közös ellenőrzések; e) egymegállós határállomási ellenőrzés kialakítása. 9. CIKK: BEHOZATALRA SZÁNT, VÁMELLENŐRZÉS ALATT ÁLLÓ ÁRUK MOZGATÁSA Minden tag a lehetőségei szerint és feltéve, hogy valamennyi szabályozási előírás teljesül, biztosítja annak lehetőségét, hogy a behozatalra szánt, vámellenőrzés alatt álló árukat területén belül átszállítsák a beléptető vámhivatalból a területén lévő másik vámhivatalba, ahonnan aztán az árukat kiadják vagy elvámolják. 10. CIKK: A BEHOZATALHOZ, KIVITELHEZ ÉS TOVÁBBÍTÁSHOZ KAPCSOLÓDÓ VÁMALAKISÁGOK 1. Alakiságok és dokumentációs követelmények 1.1. Annak érdekében, hogy minimalizálják a behozatali, kiviteli és továbbítási vámalakiságok előfordulását és komplexitását, valamint csökkentsék és egyszerűsítsék a behozatal, kivitel és továbbítás dokumentációs követelményeit, és figyelembe véve a legitim politikai célkitűzéseket és más olyan tényezőket, mint a megváltozott körülmények, releváns új információk, üzleti gyakorlat, módszerek és technológiák elérhetősége, legjobb nemzetközi gyakorlatok és az érdekelt felek hozzájárulásai, a tagok felülvizsgálják e vámalakiságokat és dokumentációs követelményeket, és a felülvizsgálat eredménye alapján biztosítják, hogy e vámalakiságok és dokumentációs követelmények: a) elfogadásra és/vagy alkalmazásra kerülnek az áruk, különösen a romlandó áruk gyors kiadása és vámkezelése érdekében; b) oly módon kerülnek elfogadásra és alkalmazásra, hogy ezáltal csökkenjen a kereskedők és szereplők megfelelésre fordított ideje és költsége; c) a legkevésbé kereskedelemkorlátozó intézkedések, amennyiben az adott politikai célkitűzés vagy célkitűzések teljesítésére rendelkezésre álló kettő vagy több ésszerűen elérhető alternatív intézkedés közül választottak; és d) ideértve azok részeit is, nem kerülnek fenntartásra, ha már nincs rájuk szükség. 1.2. A bizottság eljárásokat dolgoz ki arra, hogy a tagok lehetőség szerint megosszák egymással a releváns információkat és legjobb gyakorlatokat. 2. Másolatok elfogadása 2.1. Amennyiben lehetséges, minden tag törekszik a behozatali, kiviteli és továbbítási vámalakiságokhoz szükséges igazoló dokumentumok papíralapú vagy elektronikus másolatának elfogadására. 2.2. Amennyiben a tag valamely kormányzati szerve már rendelkezik az ilyen dokumentum eredeti példányával, az adott tag bármely más hatósága adott esetben elfogadja a papíralapú vagy elektronikus másolatot az eredeti példánnyal rendelkező hivataltól az eredeti dokumentum helyett. 2.3. Behozatali követelményként a tag nem kérheti az exportőr tag vámhatóságának leadott kiviteli nyilatkozatok eredeti példányát vagy másolatát.[12] 3. Nemzetközi szabványok használata 3.1. A tagok számára ajánlott, hogy behozatali, kiviteli és továbbítási vámalakiságaikat és eljárásaikat a vonatkozó nemzetközi szabványokra vagy azok részeire alapozzák, hacsak ez a megállapodás másként nem rendelkezik. 3.2. A tagok számára ajánlott, hogy – az erőforrásaik biztosította kereteken belül – vegyenek részt a vonatkozó nemzetközi szabványok megfelelő nemzetközi szervezetek által végzett kidolgozásában és időszakos felülvizsgálatában. 3.3. A bizottság eljárásokat dolgoz ki arra, hogy a tagok lehetőség szerint megosszák egymással a nemzetközi szabványok megvalósítására vonatkozó releváns információkat és legjobb gyakorlatokat. A bizottság továbbá felkérheti az illetékes nemzetközi szervezeteket a nemzetközi szabványokkal kapcsolatos munkájának megvitatására. Adott esetben a bizottság a tagok számára különleges értékkel bíró konkrét szabványokat határozhat meg. 4. Egyablakos rendszer 4.1. A tagok törekszenek az egyablakos rendszer megvalósítására és fenntartására, amely lehetővé teszi a kereskedők számára, hogy egyetlen belépési ponton adják le a részt vevő hatóságoknak vagy hivataloknak az áruk behozatalához, kiviteléhez vagy továbbításához előírt dokumentációkat és/vagy adatokat. A dokumentációk és/vagy adatok átvizsgálását követően a részt vevő hatóságok vagy hivatalok az egyablakos rendszeren keresztül kellő időben értesítik a jelentkezőket az eredményekről. 4.2. Olyan esetekben, amikor az előírt dokumentációkat és/vagy adatokat már átvették az egyablakos rendszeren keresztül, ugyanazon előírt dokumentációkat és/vagy adatokat nem kérik be a részt vevő hatóságok vagy hivatalok, sürgős körülményektől, illetve más, nyilvánosságra hozott korlátozott kivételektől eltekintve. 4.3. A tagok részletes tájékoztatást nyújtanak a bizottságnak az egyablakos rendszer működéséről. 4.4. A tagok lehetőségeik szerint informatikai eszközökkel támogatják az egyablakos rendszert. 5. Előzetes áruvizsgálat 5.1. A tagok a tarifális besorolással és vámérték-megállapítással összefüggésben nem követelik meg előzetes áruvizsgálatok végzését. 5.2. Anélkül, hogy sérülne a tagoknak az (5) bekezdés (1) albekezdésének hatálya alá nem tartozó egyéb típusú előzetes áruvizsgálatok alkalmazásához való joga, a tagok számára ajánlott, hogy mellőzzék az előzetes áruvizsgálatok alkalmazására vonatkozó új követelmények bevezetését és alkalmazását.[13] 6. Vámügynökségek igénybevétele 6.1. Bizonyos tagok lényeges politikai szempontjainak sérelme nélkül, amelyek alapján jelenleg különös szerepet biztosítanak a vámügynökségek számára, e megállapodás hatálybalépésétől kezdve a tagok nem vezetik be a vámügynökségek kötelező igénybevételét. 6.2. Minden tag tájékoztatja a bizottságot a vámügynökségek igénybevételére vonatkozó intézkedéseiről, és közzéteszi azokat. Ezen intézkedések bármilyen utólagos módosítását haladéktalanul közlik és közzéteszik. 6.3. A vámügynökségek engedélyezésével kapcsolatban a tagok átlátható és objektív szabályokat alkalmaznak. 7. Közös határ-ellenőrzési eljárások és egységes dokumentációs követelmények 7.1. A (7) bekezdés (2) albekezdésére figyelemmel a tagok egész területükön közös vámügyi eljárásokat és egységes dokumentációs követelményeket alkalmaznak az áruk kiadásával és vámkezelésével kapcsolatban. 7.2. E cikk egyetlen rendelkezése sem akadályozhatja a tagokat abban, hogy: a) differenciálják eljárásaikat és dokumentációs követelményeiket az áruk jellege, típusa vagy szállítási eszköze alapján; b) kockázatkezelési alapon differenciálják az árukra vonatkozó eljárásaikat és dokumentációs követelményeiket; c) differenciálják eljárásaikat és dokumentációs követelményeiket annak érdekében, hogy teljes vagy részleges mentességet biztosítsanak a behozatali vámok vagy adók alól; d) elektronikus iktatást vagy feldolgozást alkalmazzanak; illetve e) az egészségügyi és növény-egészségügyi intézkedések alkalmazásáról szóló megállapodással összhangban differenciálják eljárásaikat és dokumentációs követelményeiket. 8. Elutasított áruk 8.1. Amennyiben a behozatal céljára bemutatott árukat a tag illetékes hatósága elutasítja, mivel nem felelnek meg az előírt egészségügyi és növény-egészségügyi rendelkezéseknek vagy műszaki előírásoknak, a tag jogszabályai és rendeletei alapján, illetve azokkal összhangban lehetőséget biztosít az importőrnek arra, hogy továbbszállítsa vagy visszajuttassa az elutasított árukat az exportőrnek, vagy az exportőr által kijelölt más személynek. 8.2. Amennyiben a (8) bekezdés (1) albekezdésében meghatározott lehetőség biztosítva van és az importőr ésszerű időn belül nem él a lehetőséggel, az illetékes hatóság más módot választhat a nem megfelelő áruk kezelésére. 9. Áruk ideiglenes behozatala, aktív és passzív feldolgozás 9.1. Áruk ideiglenes behozatala A tagok jogszabályaik és rendeleteik rendelkezéseivel összhangban engedélyezik olyan áruk behozatalát vámterületükre, amelyek teljes vagy részleges feltételes mentességet élveznek a behozatali vámok és adók alól, amennyiben ezen árukat meghatározott célból hozzák be vámterültére, meghatározott időn belül újraexportálásra szánják őket, és a használatukból fakadó szokásos értékcsökkenéstől és veszteségtől eltekintve semmiféle változáson nem mennek keresztül. 9.2. Aktív és passzív feldolgozás a) A tagok jogszabályaik és rendeleteik rendelkezéseivel összhangban engedélyezik az áruk aktív és passzív feldolgozását. A passzív feldolgozásra engedélyezett áruk újra behozhatók behozatali vámoktól és adóktól teljesen vagy részben mentesen, a tag jogszabályaival és rendeleteivel összhangban. b) E cikk alkalmazásában az „aktív feldolgozás” azt a vámeljárást jelenti, amely alapján bizonyos áruk behozhatók a tag vámterületére teljes vagy részleges feltételes mentességet élvezve a behozatali vámok és adók alól, vagy jogosultságot élvezve vámvisszatérítésre, azon az alapon, hogy ezen árukat gyártásra, feldolgozásra vagy javításra, majd későbbi kivitelre szánják. c) E cikk alkalmazásában a „passzív feldolgozás” azt a vámeljárást jelenti, amely alapján a tag vámterületén szabad forgalomban lévő áruk ideiglenesen kivihetők külföldön történő gyártás, feldolgozás vagy javítás céljából, majd újra behozhatók. 11. CIKK: AZ ÁRUTOVÁBBÍTÁS SZABADSÁGA 1. A tag áthaladó áruforgalomra vonatkozó rendeletei vagy alakiságai: a) nem tarthatók fenn, ha az elfogadásukra okot adó körülmények vagy célkitűzések már nem léteznek, vagy ha a megváltozott körülmények vagy célkitűzések ésszerűen elérhető, kevésbé kereskedelemkorlátozó módon kezelhetők; b) nem alkalmazhatók oly módon, amely az áthaladó áruforgalom rejtett korlátozását jelentené. 2. Az áthaladó áruforgalom nem tehető függővé semmilyen, az árutovábbítást terhelő díj vagy illeték beszedésétől, kivéve a szállítási díjakat, valamint a továbbítással járó adminisztratív kiadásokkal vagy a nyújtott szolgáltatások költségével arányban álló díjakat. 3. A tagok nem határozhatnak meg és nem tarthatnak fenn önkéntes korlátozásokat vagy más hasonló intézkedéseket az áthaladó áruforgalommal kapcsolatban. E rendelkezés nem sérti a közlekedés szabályozására vonatkozó, a WTO szabályaival összeegyeztethető, már hatályban lévő és a jövőben hozandó nemzeti rendeleteket, kétoldalú vagy többoldalú megállapodásokat. 4. A tagok azokat a termékeket, amelyek áthaladnak bármely más tag területén, nem részesíthetik kevésbé kedvező bánásmódban, mint amelyet ugyanazokkal a termékekkel szemben alkalmaznának, ha azokat származási helyükről a rendeltetési helyükre szállítanák anélkül, hogy áthaladnának e másik tag területén. 5. A tagok számára ajánlott, hogy amennyiben lehetséges, az áthaladó áruforgalom számára fizikailag elkülönített infrastruktúrát tegyenek elérhetővé (sávokat, kikötőhelyeket, stb.). 6. Az áthaladó áruforgalommal kapcsolatban megkövetelt alakiságok, dokumentációs követelmények és vámellenőrzések ne jelentsenek nagyobb terhet, mint amelyet a) áruk azonosítása; valamint b) a továbbítási követelmények teljesítésének biztosítása szükségessé tesz. 7. Azt követően, hogy az árukat továbbítási eljárásnak vetették alá és engedélyt kaptak arra, hogy továbbhaladjanak a kiindulási ponttól a tag területén, már nem vetnek ki rájuk semmilyen vámilletéket, és szükségtelenül nem késleltethetők vagy korlátozhatók, amíg a tag területén belül véget nem ér továbbítási útjuk a rendeltetési pontnál. 8. A kereskedelem technikai akadályairól szóló megállapodás értelmében a tagok nem alkalmazhatnak műszaki előírásokat és megfelelőségértékelési eljárásokat a továbbított árukkal kapcsolatban. 9. A tagok lehetővé teszik és biztosítják a továbbítási dokumentumok és adatok előzetes iktatását és feldolgozását az áruk megérkezése előtt. 10. Amint az áthaladó forgalom elérte azt a vámhivatalt, amelynél kilép a tag területéről, az adott hivatal haladéktalanul beszünteti az árutovábbítási műveletet, amennyiben az árutovábbítás feltételei teljesültek. 11. Amennyiben a tag garanciát követel meg az áthaladó forgalomra biztosíték, letét vagy más pénzbeli vagy nem pénzbeli[14] eszköz formájában, ez a garancia annak biztosítására kell, hogy korlátozódjon, hogy az áthaladó forgalomból származó követelmények teljesüljenek. 12. Amint a tag megállapítja, hogy árutovábbítási követelményei teljesültek, a garanciát haladéktalanul vissza kell fizetni. 13. A tagok jogszabályaikkal és rendeleteikkel összhangban lehetővé teszik az összkezesség alkalmazását, amely több ügyletet foglal magában ugyanazon résztvevők tekintetében, illetve a garanciák visszatérítés nélküli megújítását jelenti további szállítmányok tekintetében. 14. A tagok nyilvánosan hozzáférhetővé teszik a garancia meghatározásához használt releváns információkat, ideértve az egyszeri ügyletes, valamint adott esetben a többszöri ügyletes garanciát. 15. A tagok csak nagy kockázatot jelentő körülmények fennállása esetén követelhetik meg vámkonvojok vagy vámkísérők igénybevételét az áthaladó forgalomhoz, illetve olyan esetben, amikor garanciákkal nem biztosítható a vámügyi jogszabályoknak és rendeleteknek való megfelelés. A vámkonvojok vagy vámkísérők igénybevételére alkalmazandó általános szabályokat az 1. cikk értelmében közzé kell tenni. 16. A tagok törekszenek arra, hogy együttműködjenek egymással annak érdekében, hogy növeljék az árutovábbítás szabadságát. Ezen együttműködés kiterjed többek között, de nem kizárólagosan, a következőkkel kapcsolatos egyetértésre: a) díjak; b) alakiságok és jogi követelmények; valamint c) az árutovábbítási rendszerek gyakorlati működtetése. 17. A tagok törekszenek arra, hogy kinevezzenek egy nemzeti árutovábbítási koordinátort, akihez a többi tag fordulhat az árutovábbítási műveletek hatékony működésével kapcsolatos kérdéseivel és javaslataival kapcsolatban. 12. CIKK: VÁMÜGYI EGYÜTTMŰKÖDÉS 1. Megfelelést és együttműködést elősegítő intézkedések 1.1. A tagok egyetértenek abban, hogy fontos biztosítani azt, hogy a kereskedők ismerjék megfelelési kötelezettségeiket, fontos az önkéntes megfelelés ösztönzése annak érdekében, hogy az importőrök megfelelő körülmények esetén önkorrekciót hajthassanak végre büntetés nélkül, és fontos a megfelelési intézkedések alkalmazása annak érdekében, hogy erősebb intézkedéseket kezdeményezzenek a követelményeknek nem megfelelő kereskedőkkel szemben.[15] 1.2. A tagok számára ajánlott, hogy osszák meg egymással a vámjogszabályoknak való megfelelés kezelése terén alkalmazott legjobb gyakorlatokra vonatkozó információkat, többek között a bizottságon keresztül. A tagok számára ajánlott, hogy a megfelelési intézkedések alkalmazása és hatékonyságuk növelése érdekében együttműködjenek a műszaki iránymutatás és a kapacitásépítési segítségnyújtás és támogatás terén. 2. Információ csere 2.1. Kérésre, valamint figyelemmel e cikk rendelkezéseire, a tagok kicserélik egymással a (6) bekezdés (1) albekezdésének b) és/vagy c) pontjában meghatározott információkat annak érdekében, hogy ellenőrizzék a behozatali vagy kiviteli nyilatkozatot olyan konkrét esetekben, amikor megalapozott kétely merül fel a nyilatkozat valódiságával vagy pontosságával kapcsolatban. 2.2. Minden tag tájékoztatja a bizottságot az ezen információcseréhez használt kapcsolattartási pontjának adatairól. 3. Ellenőrzés A tagok csak a behozatali vagy kiviteli nyilatkozattal kapcsolatos megfelelő ellenőrzési eljárások végrehajtását követően kérnek információt, miután megvizsgálták az elérhető vonatkozó dokumentumokat. 4. Kérelem 4.1. A kérelmező tag írásbeli kérelmet nyújt be az információnyújtásra felkért tagnak papíralapon vagy elektronikus úton, a WTO közösen megállapított hivatalos nyelvén vagy más közösen meghatározott nyelven, amely kérelem tartalmazza a következőket: a) az adott ügy, ideértve – amennyiben lehetséges és elérhető – a kérdéses behozatali nyilatkozatnak megfelelő kiviteli nyilatkozat azonosítási számát; b) annak megjelölése, hogy a kérelmező tag milyen célból kéri az információt vagy a dokumentumokat, megadva azoknak a személyeknek a nevét és elérhetőségét, akikre a kérelem vonatkozik, amennyiben ezek a személyek ismertek; c) amennyiben az információnyújtásra felkért tag megköveteli, az ellenőrzés jóváhagyása[16]; d) a kért információk és dokumentumok; e) a kérelmet benyújtó hivatal azonosítása; f) hivatkozás a kérelmező tag nemzeti törvényének és jogi rendszerének rendelkezéseire, amelyek a bizalmas információk és személyes adatok gyűjtésére, védelmére, felhasználására, kiadására, megőrzésére és megsemmisítésére irányadóak. 4.2. Amennyiben a kérelmező tag nincs olyan helyzetben, hogy eleget tegyen a (4) bekezdés (1) albekezdése bármely pontjának, ezt jeleznie kell a kérelmében. 5. Védelem és titoktartás 5.1. Az (5) bekezdés (2) albekezdésére figyelemmel a kérelmező tag: a) szigorúan bizalmasan kezel valamennyi olyan információt és dokumentumot, amelyet az információnyújtásra felkért tag átad, és legalább olyan szintű védelmet és titoktartást biztosít, mint amilyet az információnyújtásra felkért tag nemzeti törvénye és jogi rendszere biztosít, a (6) bekezdés (1) albekezdésének b) vagy c) pontjában leírtak szerint; b) az információkat vagy dokumentumokat csak az adott üggyel foglalkozó vámhatóságoknak adja át, és az információkat vagy dokumentumokat kizárólag a kérelemben megjelölt célra használja fel, kivéve, ha az információnyújtásra felkért tag ettől eltérő írásbeli hozzájárulását adja; c) nem adhatja ki az információkat vagy dokumentumokat az információnyújtásra felkért tag kifejezett írásbeli engedélye nélkül; d) semmilyen körülmények között sem használhat az információnyújtásra felkért tagtól származó ellenőrizetlen információt vagy dokumentumot, mint a kételyek eloszlatásában döntő szerepet játszó tényezőt; e) köteles tiszteletben tartani minden, az adott esetre vonatkozó különös feltételt, amelyet az információnyújtásra felkért tag ír elő a bizalmas információk és dokumentumok, valamint személyes adatok megőrzésére és megsemmisítésére vonatkozóan; f) kérésre tájékoztatja az információnyújtásra felkért tagot minden, az átadott információk vagy dokumentumok eredményeként az ügyben hozott döntésről és intézkedésről. 5.2. Előfordulhat, hogy a kérelmező tag nemzeti törvénye és jogi rendszere alapján nem tud megfelelni az (5) bekezdés (1) albekezdése egyik pontjának sem. Ebben az esetben a kérelmező tag köteles ezt jelezni kérelmében. 5.3. Az információnyújtásra felkért tag minden, a (4) bekezdés értelmében kapott kérelmet és ellenőrzési információt legalább olyan szintű védelem és titoktartás mellett kezel, mint amilyen szintű védelem és titoktartás mellett az információnyújtásra felkért tag saját hasonló információit kezeli. 6. Információnyújtás 6.1. E cikk rendelkezéseire figyelemmel az információnyújtásra felkért tag haladéktalanul köteles: a) írásban válaszolni, papíralapon vagy elektronikus úton; b) átadni a behozatali vagy kiviteli nyilatkozat szerinti konkrét információkat, vagy a nyilatkozatot, amennyiben elérhető, a kérelmező tagtól megkövetelt védelmi és titoktartási szint ismertetésével együtt; c) kérésre átadni a behozatali vagy kiviteli nyilatkozat alátámasztásaként benyújtott, a következő dokumentumok szerinti konkrét információkat, vagy a dokumentumokat, amennyiben elérhetők: kereskedelmi számla, csomagjegyzék, származási bizonyítvány és fuvarlevél, abban a formában, ahogyan iktatták őket, legyen az papíralapú vagy elektronikus, a kérelmező tagtól megkövetelt védelmi és titoktartási szint ismertetésével együtt; d) megerősíteni, hogy az átadott dokumentumok hiteles másolatok; e) átadni az információt, vagy másképpen reagálni a kérelemre, amennyire lehetséges, a kérelem dátumától számított 90 napon belül. 6.2. Az információnyújtásra felkért tag nemzeti törvénye és jogi rendszere értelmében biztosítékot követelhet az információnyújtás előtt arra vonatkozóan, hogy a konkrét információt nem használják fel bizonyítékként bűnügyi nyomozás, bírósági eljárás vagy nem vámügyi eljárás során az információnyújtásra felkért tag kifejezett írásbeli engedélye nélkül. Amennyiben a kérelmező tag nincs olyan helyzetben, hogy megfeleljen ennek a követelménynek, ezt jeleznie kell az információnyújtásra felkért tag felé. 7. Kérelem elhalasztása vagy elutasítása 7.1 Az információnyújtásra felkért tag részben vagy teljes egészében elhalaszthatja vagy elutasíthatja az információnyújtásra vonatkozó kérelmet, és ennek okáról tájékoztatja a kérelmező tagot, amennyiben: a) az információnyújtás ellentétes lenne az információnyújtásra felkért tag nemzeti törvénye és jogi rendszere szerinti közérdekkel; b) nemzeti törvénye és jogi rendszere nem teszi lehetővé az információ közzétételét. Ebben az esetben átadja a kérelmező tagnak a vonatkozó konkrét hivatkozás egy példányát; c) az információnyújtás akadályozná a jogérvényesítést vagy más módon gátolna már folyamatban lévő közigazgatási vagy igazságügyi vizsgálatot, nyomozást vagy bűnvádi eljárást; d) a bizalmas információk és személyes adatok gyűjtésére, védelmére, felhasználására, kiadására, megőrzésére és megsemmisítésére irányadó nemzeti törvénye és jogi rendszere értelmében szükséges az importőr vagy az exportőr belegyezése, és ezt a belegyezést nem adják meg; vagy e) az információra vonatkozó kérelem az információnyújtásra felkért tag dokumentációk megőrzésére vonatkozó jogi követelményének lejárta után érkezik meg. 7.2. A (4) bekezdés (2) albekezdésében, az (5) bekezdés (2) albekezdésében vagy a (6) bekezdés (2) albekezdésében leírt körülmények esetén az ilyen kérelem végrehajtása az információnyújtásra felkért tag belátása szerint történik. 8. Viszonosság Ha a kérelmező tag úgy véli, hogy nem tudna teljesíteni hasonló kérelmet, ha azt az információnyújtásra felkért tag nyújtaná be, vagy ha ezt a cikket még nem hajtotta végre, ezt a tényt jeleznie kell kérelmében. Az ilyen kérelem teljesítése az információnyújtásra felkért tag belátása szerint történik. 9. Adminisztratív teher 9.1. A kérelmező tagnak figyelembe kell vennie az információnyújtásra felkért tagnál az információkérésre való válaszadás során felmerülő kapcsolódó erőforrásbeli és költségvonzatokat. A kérelmező tagnak mérlegelnie kell, hogy a kérelme teljesítéséhez fűződő pénzügyi érdekei mennyire állnak arányban az információnyújtásra felkért tagnak az információnyújtás érdekében meghozandó erőfeszítéseivel. 9.2. Ha az információnyújtásra felkért taghoz egy vagy több kérelmező tagtól kezelhetetlen mennyiségű információnyújtásra irányuló kérelem érkezik be, vagy olyan információnyújtásra irányuló kérelem, amelynek kezelhetetlen a terjedelme, és nem képes ésszerű időn belül teljesíteni ezeket a kérelmeket, felkérhet egy vagy több kérelmező tagot fontossági sorrend felállítására, abból a célból, hogy megállapodjanak egy gyakorlati korlátban rendelkezésre álló erőforrásai keretein belül. Kölcsönösen elfogadott szemlélet hiányában az ilyen kérelmek teljesítése az információnyújtásra felkért tag belátása szerint történik, saját fontossági sorrendje alapján. 10. Korlátozások Az információnyújtásra felkért tag nem köteles: a) módosítani behozatali vagy kiviteli nyilatkozatai vagy eljárásai formáját; b) a (6) bekezdés (1) albekezdésének c) pontjában meghatározott, a behozatali vagy kiviteli nyilatkozattal benyújtott dokumentumoktól eltérő dokumentumokat kérni; c) kereséseket kezdeményezni az információk megszerzése céljából; d) módosítani az ilyen információk megőrzési idejét; e) papíralapú dokumentálást bevezetni, ha már bevezette az elektronikus formátumú dokumentálást; f) lefordítani az információkat; g) ellenőrizni az információk pontosságát; vagy h) olyan információt nyújtani, amely sértené bizonyos állami és magánvállalkozások jogos kereskedelmi érdekeit. 11. Jogosulatlan felhasználás vagy közzététel 11.1. Az e cikk értelmében kicserélt információkra vonatkozó felhasználási vagy közzétételi feltételek megszegése esetén a kérelmező tag, amelyik az információt kapta, haladéktalanul tájékoztatja az információnyújtásra felkért tagot, amely az információt átadta, az ilyen jogosulatlan felhasználás vagy közzététel részleteiről, és: a) megteszi a szükséges intézkedéseket a feltételek megszegésének orvoslására; b) megteszi a szükséges intézkedéseket ta feltételek jövőbeni megszegésének megakadályozása céljából; és c) értesíti az információnyújtásra felkért tagot az (a) és (b) pont értelmében megtett intézkedésekről. 11.2. Az információnyújtásra felkért tag a (11) bekezdés (1) albekezdésében meghatározott intézkedések megtételéig felfüggesztheti az e cikk értelmében a kérelmező taggal szemben fennálló kötelezettségeit. 12. Kétoldalú és regionális megállapodások 12.1. E cikk egyetlen rendelkezése sem akadályozza meg a tagokat abban, hogy csatlakozzanak egy kétoldalú, többoldalú vagy regionális megállapodáshoz, vagy fenntartsanak egy ilyen megállapodást vámügyi információk és adatok megosztására és kicserélésére vonatkozóan, ideértve a biztonságos és gyors, például automatikus alapon történő, vagy a szállítmány megérkezését megelőző információmegosztást és -cserét. 12.2. E cikk egyetlen rendelkezése sem értelmezhető úgy, hogy megváltoztatja vagy befolyásolja a tagok ilyen kétoldalú, többoldalú vagy regionális megállapodások szerinti jogait és kötelezettségeit, vagy úgy, hogy irányadó lenne a vámügyi információk és adatok ezen egyéb megállapodások értelmében történő cseréjére. II. SZAKASZ KÜLÖNLEGES ÉS MEGKÜLÖNBÖZTETETT BÁNÁSMÓDRA VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK A FEJLŐDŐ ÉS A LEGKEVÉSBÉ FEJLETT TAGORSZÁGOK SZÁMÁRA 13. CIKK: ÁLTALÁNOS ALAPELVEK 1. Az e megállapodás 1–12. cikkében meghatározott rendelkezéseket a fejlődő és legkevésbé fejlett tagországoknak e szakasznak megfelelően kell végrehajtaniuk, amely a 2004. júliusi keretmegállapodás (WT/L/579) D. mellékletében, valamint a hongkongi miniszteri nyilatkozat (WT/MIN(05)/DEC) E. mellékletének (33) bekezdésében elfogadott módozatokon alapul. 2. Kapacitásépítési segítségnyújtást és támogatást[17] kell biztosítani annak elősegítése érdekében, hogy a fejlődő és legkevésbé fejlett tagországok végrehajtsák e megállapodás rendelkezéseit azok jellegének és terjedelmének megfelelően. E megállapodás rendelkezései végrehajtásának mértékét és időzítését a fejlődő és legkevésbé fejlett tagországok végrehajtási kapacitásához kell kötni. Amennyiben egy fejlődő vagy legkevésbé fejlett tagországnak továbbra sincs meg a szükséges kapacitása, az adott rendelkezés(ek) végrehajtása nem követelhető meg, amíg az adott tagország meg nem szerzi a végrehajtáshoz szükséges kapacitást. 3. A legkevésbé fejlett tagországoktól csak egyéni fejlődésükkel, pénzügyi és kereskedelmi, valamint közigazgatási és intézményi lehetőségeikkel összeegyeztethető mértékű kötelezettségvállalás várható el. 4. Ezek az elvek a II. szakaszban meghatározott rendelkezések alapján alkalmazandók. 14. CIKK: Rendelkezési kategóriák 1. A rendelkezések három kategóriába sorolhatók: a) Az A kategória olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyeket a fejlődő tagország vagy legkevésbé fejlett tagország e megállapodás hatálybalépésekor történő, vagy legkevésbé fejlett tagország esetében a hatálybalépést követő egy éven belül történő végrehajtásra jelöl ki, a 15. cikkben foglaltaknak megfelelően. b) A B kategória olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyeket a fejlődő tagország vagy legkevésbé fejlett tagország e megállapodás hatálybalépését követő átmeneti időszak eltelte utáni időpontban történő végrehajtásra jelöl ki, a 16. cikkben foglaltaknak megfelelően. c) A C kategória olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyeket a fejlődő tagország vagy legkevésbé fejlett tagország e megállapodás hatálybalépését követő átmeneti időszak eltelte utáni időpontban történő végrehajtásra jelöl ki, és amelyek végrehajtásához végrehajtási kapacitásra szükséges szert tenni kapacitásépítési segítségnyújtás és támogatás révén, a 16. cikkben foglaltaknak megfelelően. 2. Minden fejlődő tagország és legkevésbé fejlett tagország egyénileg, önmaga jelöli ki azokat a rendelkezéseket, amelyeket bevesz az A, B és C kategóriába. 15. CIKK: AZ A KATEGÓRIA BEJELENTÉSE ÉS VÉGREHAJTÁSA 1. E megállapodás hatálybalépésekor minden fejlődő tagország végrehajtja az A kategória szerinti kötelezettségvállalásait. Ezzel az A kategóriába sorolt kötelezettségvállalások e megállapodás szerves részévé válnak. 2. A legkevésbé fejlett tagországoknak e megállapodás hatálybalépését követően egy év áll rendelkezésükre arra, hogy értesítsék a bizottságot az A kategóriába sorolt rendelkezéseikről. Ezzel minden legkevésbé fejlett tagország A kategóriába sorolt kötelezettségvállalásai e megállapodás szerves részévé válnak. 16. CIKK: A B ÉS C KATEGÓRIÁBA SOROLT RENDELKEZÉSEK VÉGLEGES VÉGREHAJTÁSI IDŐPONTJÁNAK BEJELENTÉSE 1. Azon rendelkezések tekintetében, amelyeket a fejlődő tagország nem sorolt be az A kategóriába, a tag elhalaszthatja a végrehajtást az e cikkben meghatározott folyamat szerint. Fejlődő tagország, B kategória a) E megállapodás hatálybalépésekor a fejlődő tagországok tájékoztatják a bizottságot a B kategóriába sorolt rendelkezéseikről, valamint azok indikatív jellegű végrehajtási időpontjairól.[18] b) Legkésőbb e megállapodás hatálybalépését követő egy éven belül a fejlődő tagországok tájékoztatják a bizottságot a B kategóriába sorolt rendelkezések végleges végrehajtási időpontjáról. Amennyiben egy fejlődő tagország még e határidő lejárta előtt úgy ítéli meg, hogy több időre van szüksége a végleges időpontok bejelentéséhez, a tag kérheti a bizottságot, hogy hosszabbítsa meg az időpontok bejelentéséhez szükséges időtartamot. Fejlődő tagország, C kategória c) E megállapodás hatálybalépésekor a fejlődő tagországok tájékoztatják a bizottságot a C kategóriába sorolt rendelkezéseikről, valamint azok indikatív jellegű végrehajtási időpontjairól. Az átláthatóság érdekében a tájékoztatásnak információt kell tartalmaznia azzal kapcsolatban is, hogy a tagnak milyen kapacitásépítési segítségnyújtásra és támogatásra van szüksége a végrehajtáshoz.[19] d) E megállapodás hatálybalépését követő egy éven belül a fejlődő tagországok és a megfelelő adományozó tagok – figyelemmel a már megkötött megállapodásokra, a 22. cikk (1) bekezdése szerinti bejelentésekre, valamint a fenti (c) pont alapján nyújtott információra – tájékoztatják a bizottságot azokról a megállapodásokról, amelyekhez csatlakoztak, vagy amelyeket fenntartanak, és amelyek szükségesek a kapacitásépítési segítség és támogatás nyújtásához a C kategóriába sorolt rendelkezések végrehajtása érdekében.[20] A résztvevő fejlődő tagországok haladéktalanul tájékoztatják a bizottságot az ilyen megállapodásokról. A bizottság felkéri a nem tag adományozókat is, hogy nyújtsanak információt a már meglévő és megkötött megállapodásokról. e) A d) pontban előírt információközlés időpontjától számított 18 hónapon belül az adományozó tagok, valamint az adott fejlődő tagországok tájékoztatják a bizottságot a kapacitásépítési segítség és támogatás nyújtásának előrehaladásáról. A fejlődő tagországok ugyanakkor leadják a végleges végrehajtási időpontjaik jegyzékét is. 2. Azon rendelkezések tekintetében, amelyeket a legkevésbé fejlett tagország nem sorolt be az A kategóriába, a legkevésbé fejlett tagország elhalaszthatja a végrehajtást az e cikkben meghatározott folyamat szerint. Legkevésbé fejlett tagország, B kategória a) Legkésőbb e megállapodás hatálybalépését követő egy éven belül a legkevésbé fejlett tagországok tájékoztatják a bizottságot a B kategóriába sorolt rendelkezésekről, továbbá megjelölhetik e rendelkezések indikatív végrehajtási időpontjait is, figyelembe véve a legkevésbé fejlett tagországok számára biztosított maximális rugalmasságot. b) A fenti a) pontban előírt bejelentési időpontot követő két éven belül a legkevésbé fejlett tagországok értesítik a bizottságot a kijelölt rendelkezések megerősítéséről, valamint végrehajtási időpontjaikról. Amennyiben egy legkevésbé fejlett tagország még e határidő lejárta előtt úgy ítéli meg, hogy több időre van szüksége a végleges időpontok bejelentéséhez, a tag kérheti a bizottságot, hogy hosszabbítsa meg az időpontok bejelentéséhez szükséges időtartamot. Legkevésbé fejlett tagország, C kategória c) Az átláthatóság érdekében, valamint az adományozókkal kötött megállapodások elősegítése érdekében e megállapodás hatálybalépésétől számított egy éven belül a legkevésbé fejlett tagországok tájékoztatják a bizottságot a C kategóriába sorolt rendelkezéseikről, figyelembe véve a legkevésbé fejlett tagországok számára biztosított maximális rugalmasságot. d) A fenti c) pontban meghatározott időponttól számított egy éven belül a legkevésbé fejlett tagországok információt közölnek arról, hogy a tagnak milyen kapacitásépítési segítségnyújtásra és támogatásra van szüksége a végrehajtáshoz.[21] e) Legkésőbb a fenti d) pontban előírt tájékoztatást követő két éven belül a legkevésbé fejlett tagországok és a megfelelő adományozó tagok – figyelemmel a fenti d) pont alapján nyújtott információra – tájékoztatják a bizottságot azokról a megállapodásokról, amelyekhez csatlakoztak, vagy amelyeket fenntartanak, és amelyek szükségesek a kapacitásépítési segítség és támogatás nyújtásához a C kategóriába sorolt rendelkezések végrehajtása érdekében.[22] A résztvevő legkevésbé fejlett tagországok haladéktalanul tájékoztatják a bizottságot az ilyen megállapodásokról. A legkevésbé fejlett tagországok ugyanakkor közlik a segítségnyújtási és támogatási megállapodások hatálya alá tartozó megfelelő C kategóriás kötelezettségvállalások indikatív végrehajtási időpontjait is. A bizottság felkéri a nem tag adományozókat is, hogy nyújtsanak információt a már meglévő és megkötött megállapodásokról. f) Legkésőbb az e) pontban előírt információközlés időpontjától számított 18 hónapon belül a megfelelő adományozó tagok, valamint az adott legkevésbé fejlett tagországok tájékoztatják a bizottságot a kapacitásépítési segítség és támogatás nyújtásának előrehaladásáról. A legkevésbé fejlett tagországok ugyanakkor leadják végleges végrehajtási időpontjaik jegyzékét is. 3. Amennyiben a fejlődő tagországok vagy legkevésbé fejlett tagországok számára nehézséget jelent a végleges végrehajtási időpontok leadása az (1) és (2) bekezdésben meghatározott határidőn belül, mert nem részesülnek adományozói támogatásban, vagy nincs előrehaladás a kapacitásépítési segítség és támogatás nyújtásában, még az adott határidők lejárta előtt, minél korábban tájékoztatniuk kell a bizottságot. A tagok vállalják, hogy együttműködnek egymással az ilyen nehézségek kezelésében, figyelembe véve azokat a konkrét körülményeket és speciális problémákat, amelyekkel az érintett tag szembesül. A bizottság adott esetben intézkedik a nehézségek kezeléséről, és amennyiben szükséges, az érintett tag számára meghosszabbítja a végleges időpontok bejelentésének határidejét. 4. Az (1) bekezdés b) vagy e), illetve a legkevésbé fejlett tagországok esetén a (2) bekezdés b) vagy f) pontjában meghatározott határidő előtt három hónappal a titkárság figyelmezteti a tagot, ha az nem közölte a B vagy C kategóriába sorolt rendelkezéseik végleges végrehajtási időpontját. Amennyiben a tagok a határidő meghosszabbítása érdekében nem hivatkoznak a (3) bekezdésre, illetve fejlődő tagországok esetében az (1) bekezdés b) pontjára, illetve legkevésbé fejlett tagországok esetében a (2) bekezdés b) pontjára, és továbbra sem közölnek végleges végrehajtási időpontot, a tagok kötelesek végrehajtani a rendelkezéseket az (1) bekezdés b) vagy e), illetve legkevésbé fejlett tagországok esetében a (2) bekezdés b) vagy f) pontjában meghatározott, vagy a (3) bekezdés alapján meghosszabbított határidőt követő egy éven belül. 5. Legkésőbb 60 nappal a B kategóriába és C kategóriába sorolt rendelkezések (1), (2) vagy (3) bekezdés szerinti végleges végrehajtási időpontjainak közlése után a bizottság tudomásul veszi a tagok B kategóriába és C kategóriába sorolt rendelkezéseinek végleges végrehajtási időpontjait tartalmazó mellékleteket, ideértve a (4) bekezdés alapján meghatározott időpontokat is, és ezzel ezek a mellékletek e megállapodás szerves részévé válnak. 17. CIKK: KORAI ELŐREJELZŐ RENDSZER: A B ÉS C KATEGÓRIÁBA SOROLT RENDELKEZÉSEK VÉGREHAJTÁSI HATÁRIDEJÉNEK MEGHOSSZABBÍTÁSA 1. a) Azoknak a fejlődő tagországoknak vagy legkevésbé fejlett tagországoknak, amelyek úgy látják, hogy nehézséget jelent számukra az általuk a B kategóriába és C kategóriába sorolt rendelkezések végrehajtása a 16. cikk (1) bekezdésének b) vagy e) pontja, vagy legkevésbé fejlett tagországok esetében a 16. cikk (2) bekezdésének b) vagy f) pontja alapján meghatározott végleges határidőre, értesíteniük kell a bizottságot. A fejlődő tagországoknak a végrehajtási határidő előtt legalább 120 nappal kell értesíteniük a bizottságot. A legkevésbé fejlett tagországoknak a végrehajtási határidő előtt legalább 90 nappal kell értesíteniük a bizottságot. b) A bizottságnak küldött értesítésben meg kell jelölni az új határidőt, amely határidőig a fejlődő tagország vagy legkevésbé fejlett tagország elvárásai szerint képes lesz végrehajtani az adott rendelkezéseket. Az értesítésben meg kell jelölni a végrehajtás várható késésének okait is. Ezen okok között szerepelhet a kapacitásépítési segítség és támogatás iránti igény, amelyre korábban nem számítottak, vagy további kapacitásépítési segítség és támogatás szükségessége. 2. Amennyiben egy fejlődő tagország nem több mint további 18 hónap időt kér a végrehajtásra, vagy egy legkevésbé fejlett tagország nem több mint további 3 évet kér, a kérelmező tag jogosult erre a további időtartamra a bizottság bármilyen további intézkedése nélkül. 3. Amennyiben egy fejlődő tagország vagy legkevésbé fejlett tagország úgy látja, hogy első alkalommal a határidőnek a (2) bekezdésben meghatározottnál hosszabb időtartamra való meghosszabbítására, vagy második alkalommal, illetve bármely további alkalommal történő meghosszabbítására van szüksége, a határidő meghosszabbítására vonatkozó kérelmet kell benyújtania a bizottságnak – amelynek tartalmaznia kell az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott információkat – legkésőbb az eredeti végleges végrehajtási határidő vagy az utólag meghosszabbított határidő előtt 120 nappal fejlődő tagországok esetében, illetve 90 nappal legkevésbé fejlett tagországok esetében. 4. A bizottság jóindulatú megfontolás tárgyává teszi a határidő meghosszabbítására vonatkozó kérelmek jóváhagyását, figyelembe véve a kérelmet benyújtó tag sajátos körülményeit. E körülmények között szerepelhetnek például a kapacitásépítési segítségnyújtás és támogatás megszerzése során jelentkező nehézségek és késedelmek. 18. CIKK: A B KATEGÓRIÁBA ÉS C KATEGÓRIÁBA SOROLT RENDELKEZÉSEK VÉGREHAJTÁSA 1. A 13. cikk (2) bekezdésével összhangban, amennyiben egy fejlődő tagország vagy legkevésbé fejlett tagország – miután teljesítette a 16. cikk (1) vagy (2) bekezdésében, valamint a 17. cikkben előírt eljárásokat, és nem kapta meg a kért határidő-meghosszabbítást, vagy más előre nem látható körülményekkel szembesül, amelyek megakadályozzák a határidőnek a 17. cikk értelmében történő meghosszabbítását – úgy értékeli, hogy továbbra sincs meg valamely C kategóriába sorolt rendelkezés végrehajtásához szükséges kapacitása, az adott tagnak értesítenie kell a bizottságot arról, hogy nem képes végrehajtani az adott rendelkezést. 2. A bizottság haladéktalanul létrehoz egy szakértői csoportot, de mindenképpen legkésőbb 60 nappal azt követően, hogy a bizottság megkapta az értesítést az adott fejlődő tagországtól vagy legkevésbé fejlett tagországtól. A szakértői csoport megvizsgálja a kérdést, és felállítását követő 120 napon belül ajánlást tesz a bizottság felé. 3. A szakértői csoportba öt független személyt kell beválasztani, akik magasan képzettek a kereskedelmi eljárások egyszerűsítése, valamint a kapacitásépítési segítségnyújtás és támogatás terén. A szakértői csoport összetétele tekintetében biztosítani kell az egyensúlyt a fejlődő és legkevésbé fejlett tagországokból származó állampolgárok között. Amennyiben egy legkevésbé fejlett tagország is érintett, a szakértői csoportnak tartalmaznia kell legalább egy olyan állampolgárt, aki a legkevésbé fejlett országok egyikéből származik. Ha a bizottság a szakértői csoport létrehozását követő 20 napon belül nem képes megállapodni a szakértői csoport összetételéről, a főigazgató, a bizottság elnökével konzultálva meghatározza a szakértői csoport összetételét az e bekezdésben foglalt feltételekkel összhangban. 4. A szakértői csoport megvizsgálja a tagnak a kapacitás hiányára vonatkozó önértékelését, és ajánlást tesz a bizottság felé. A szakértői csoport valamely legkevésbé fejlett tagországra vonatkozó ajánlásának figyelembe vétele során, amennyiben lehetséges, a bizottság olyan intézkedést hoz, amely elősegíti a fenntartható végrehajtási kapacitás megszerzését. 5. E kérdés tekintetében a tag nem kerül a vitarendezési egyetértés szerinti eljárás alá abban az időszakban, ami akkor kezdődik, amikor a fejlődő tagország értesíti a bizottságot arról, hogy nem tudja végrehajtani a rendelkezést, és a bizottságnak a szakértői csoport ajánlásának kézhezvétele utáni első üléséig tart. Ezen az ülésen a bizottság megvizsgálja a szakértői csoport ajánlását. Legkevésbé fejlett tagországok esetében a vitarendezési egyetértés szerinti eljárás nem alkalmazható az adott rendelkezésre abban az időszakban, ami akkor kezdődik, amikor a bizottságot értesítik arról, hogy nem tudják végrehajtani a rendelkezést, és addig az időpontig tart, amikor a bizottság döntést hoz az ügyben, vagy a bizottság fentiek szerinti első ülésének időpontját követő 24 hónapig, amelyik időpont korábban van. 6. Ha egy legkevésbé fejlett tagország elveszíti azon képességét, hogy teljesítse valamely C kategóriába sorolt kötelezettségvállalását, erről tájékoztathatja a bizottságot, és követheti az e cikkben megállapított eljárásokat. 19. CIKK: ÁTJÁRÁS A B ÉS C KATEGÓRIA KÖZÖTT 1. Azon fejlődő tagországok és legkevésbé fejlett tagországok, amelyek a B és C kategóriába sorolt rendelkezéseket jelentettek be, átsorolhatják a rendelkezéseket egyik kategóriából a másikba a bizottság tájékoztatása mellett. Ha egy tag indítványozza valamely rendelkezés átsorolását a B kategóriából a C kategóriába, a tagnak tájékoztatást kell nyújtania a kapacitásépítéshez szükséges segítségnyújtásról és támogatásról. 2. Abban az esetben, ha további idő szükséges a B kategóriából a C kategóriába átsorolt rendelkezés végrehajtásához, a tag: a) alkalmazhatja a 17. cikk rendelkezéseit, ideértve a határidő automatikus meghosszabbításának lehetőségét; vagy b) felkérheti a bizottságot, hogy vizsgálja meg a tag arra vonatkozó kérelmét, hogy több időt biztosítsanak számára a rendelkezés végrehajtásához, valamint, amennyiben szükséges, a kapacitásépítési segítségnyújtás és támogatás iránti kérelmét, ideértve a szakértői csoport által a 18. cikk értelmében végzett felülvizsgálat és ajánlástétel lehetőségét is; vagy c) legkevésbé fejlett tagországok esetében bármely, a B kategóriába sorolt rendelkezések vonatkozásában bejelentett eredeti végrehajtási határidőhöz képest több mint négy évvel későbbi új végrehajtási határidőhöz a bizottság jóváhagyása szükséges. A legkevésbé fejlett tagországok ezenkívül továbbra is hivatkozhatnak a 17. cikkre. Természetesen azon legkevésbé fejlett országok esetében, amelyek ilyen átsorolást végeznek, követelmény a kapacitásépítési segítségnyújtás és támogatás. 20. CIKK: A VITARENDEZÉS SZABÁLYAIRÓL ÉS ELJÁRÁSAIRÓL SZÓLÓ EGYETÉRTÉS ALKALMAZÁSÁRA BIZTOSÍTOTT TÜRELMI IDŐ 1. E megállapodás hatálybalépését követő két éven át az 1994. évi GATT XXII. és XXIII. cikkének a vitarendezés szabályairól és eljárásairól szóló egyetértés szerint kidolgozott és alkalmazott rendelkezései nem vonatkoznak a fejlődő tagországokkal szemben az adott tag által az A kategóriába sorolt rendelkezésekkel kapcsolatban felmerülő viták rendezésére. 2. E megállapodás hatálybalépését követő hat éven át az 1994. évi GATT XXII. és XXIII. cikkének a vitarendezés szabályairól és eljárásairól szóló egyetértés szerint kidolgozott és alkalmazott rendelkezései nem vonatkoznak a legkevésbé fejlett tagországokkal szemben az adott tag által az A kategóriába sorolt rendelkezésekkel kapcsolatban felmerülő viták rendezésére. 3. Egy B vagy C kategóriába tartozó rendelkezés legkevésbé fejlett tagország általi végrehajtását követő nyolc éven át az 1994. évi GATT XXII. és XXIII. cikkének a vitarendezés szabályairól és eljárásairól szóló egyetértés szerint kidolgozott és alkalmazott rendelkezései nem vonatkoznak az adott legkevésbé fejlett tagországgal szemben az adott rendelkezéssel kapcsolatban felmerülő viták rendezésére. 4. A vitarendezés szabályairól és eljárásairól szóló egyetértés alkalmazására biztosított türelmi időtől függetlenül, az 1994. évi GATT XXII. és XXIII. cikke szerinti konzultációra irányuló kérelem benyújtása előtt, valamint a legkevésbé fejlett tagországok adott intézkedésére vonatkozó vitarendezési eljárások minden szakaszában a tagok különös figyelmet fordítanak a legkevésbé fejlett tagországok sajátos helyzetére. E tekintetben a tagok megfelelő önmérsékletet tanúsítanak a vitarendezés szabályairól és eljárásairól szóló egyetértés keretébe tartozó, a legkevésbé fejlett tagországokat érintő ügyek felvetése során. 5. Kérésre a tagok az e cikk értelmében biztosított türelmi idő alatt megfelelő lehetőséget nyújtanak más tagoknak arra, hogy megvitassák az e megállapodás végrehajtásával kapcsolatos kérdéseket. 21. CIKK: KAPACITÁSÉPÍTÉSI SEGÍTSÉG ÉS TÁMOGATÁS NYÚJTÁSA 1. Az adományozó tagok hozzájárulnak, hogy megkönnyítik a kapacitásépítési segítség és támogatás nyújtását a fejlődő tagországok és legkevésbé fejlett tagországok számára kölcsönösen elfogadott feltételek alapján, akár kétoldalúan, akár az illetékes nemzetközi szervezeteken keresztül. A cél a fejlődő és legkevésbé fejlett tagországok segítése az e megállapodás I. szakaszában meghatározott rendelkezések végrehajtásában. 2. Tekintettel a legkevésbé fejlett tagországok sajátos szükségleteire, célzott segítséget és támogatást kell nyújtani a legkevésbé fejlett tagországok számára, hogy fenntartható kapacitást építhessenek ki kötelezettségvállalásaik teljesítéséhez. A megfelelő fejlesztési együttműködési mechanizmusok alkalmazásával és a műszaki segítségnyújtás és kapacitásépítési támogatás (3) bekezdésben említett elveivel összhangban a fejlesztési partnerek arra törekszenek, hogy ezen a területen kapacitásépítési segítséget és támogatást nyújtsanak úgy, hogy ne veszélyeztessék a már meglévő fejlesztési prioritásokat. 3. A tagok törekszenek arra, hogy a kapacitásépítési segítségnyújtás és támogatás tekintetében az alábbi alapelveket alkalmazzák e megállapodás végrehajtása vonatkozásában: a) figyelembe veszik a támogatásban részesülő országok és régiók általános fejlesztési kereteit, valamint adott esetben a folyamatban lévő reform- és műszaki támogatási programokat; b) adott esetben olyan tevékenységeket vonnak be, amelyek a regionális és szubregionális kihívások kezelésére, valamint a regionális és szubregionális integráció előmozdítására irányulnak; c) a magánszektor folyamatban lévő, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítésére irányuló reformtevékenységeit beépítik a segítségnyújtási tevékenységekbe; d) elősegítik a tagok és más illetékes intézmények közötti együttműködést, ideértve a regionális gazdasági közösségeket, ezzel biztosítva a segítségnyújtás maximális hatékonyságát és eredményeit. Ennek érdekében: i. elsősorban azokban az országokban vagy régiókban, ahol segítségnyújtásra van szükség, a partnertagok és adományozók, valamint a kétoldalú és többoldalú adományozók között az együttműködésnek arra kell irányulnia, hogy a műszaki segítségnyújtási és kapacitásépítési beavatkozások szoros összehangolása révén elkerüljék a segítségnyújtási programok közötti átfedéseket és párhuzamosságokat, valamint a reformtevékenységekben jelentkező következetlenségeket; ii. a legkevésbé fejlett tagországok esetében a legkevésbé fejlett országoknak nyújtott kereskedelemi vonatkozású segítségnyújtás kibővített integrált keretét ezen együttműködési folyamat részévé kell tenni; valamint iii. a tagoknak elő kell mozdítaniuk a kereskedelmi és fejlesztési tisztviselőik közötti belső együttműködést is, mind a fővárosokban, mind pedig Genfben, e megállapodás és műszaki segítségnyújtás megvalósítása során; e) ösztönzik a már létező országon belüli és regionális együttműködési szervezetek, mint például kerekasztalok és tanácsadó csoportok igénybevételét a végrehajtási tevékenységek koordinálása és nyomon követése érdekében; valamint f) arra ösztönzik a fejlődő tagországokat, hogy biztosítsanak kapacitásépítést más fejlődő és legkevésbé fejlett tagországok számára, és lehetőség szerint fontolják meg az ilyen tevékenységek támogatását. 4. A bizottság évente legalább egy külön ülést tart, amelyen a következőkkel foglalkozik: a) megvitatja az e megállapodás rendelkezéseinek vagy azok alrészeinek végrehajtásával kapcsolatban felmerülő problémákat; b) áttekinti az e megállapodás végrehajtásának támogatása érdekében végzett kapacitásépítésre vonatkozó segítség és támogatás nyújtásának előrehaladását, ideértve minden olyan fejlődő és legkevésbé fejlett tagországot is, amelyek nem részesülnek megfelelő kapacitásépítési segítségnyújtásban és támogatásban; c) megosztja tapasztalatait és információit a folyamatban lévő kapacitásépítési segítségnyújtással és támogatással, valamint a végrehajtási programokkal kapcsolatban, ideértve a kihívásokat és sikereket is; d) áttekinti az adományozók által a 22. cikk alapján nyújtott tájékoztatást; valamint e) áttekinti a (2) bekezdés rendelkezéseinek működését. 22. CIKK: A BIZOTTSÁGNAK A KAPACITÁSÉPÍTÉSI SEGÍTSÉGNYÚJTÁSSAL ÉS TÁMOGATÁSSAL KAPCSOLATBAN NYÚJTANDÓ TÁJÉKOZTATÁS 1. Annak érdekében, hogy a fejlődő tagországok és legkevésbé fejlett tagországok számára átlátható legyen az I. szakasz végrehajtására szolgáló kapacitásépítési segítség és támogatás nyújtása, minden olyan adományozó tag, amelyik fejlődő vagy legkevésbé fejlett tagországokat támogat e megállapodás végrehajtásában, e megállapodás hatálybalépésekor, majd azt követően minden évben köteles benyújtani a bizottságnak a következő információkat az előző 12 hónapban nyújtott, valamint adott esetben az elkövetkezendő 12 hónapra vállalt kapacitásépítési segítségre és támogatásra vonatkozóan[23]: a) a kapacitásépítési segítség és támogatás leírása; b) a vállalt/nyújtott állapot és összeg; c) a segítség és támogatás nyújtásához szükséges eljárások; d) a kedvezményezett tag, vagy adott esetben régió; valamint e) a segítséget és támogatást nyújtó tag végrehajtó ügynöksége. A tájékoztatást az 1. mellékletben meghatározott formában kell nyújtani. A Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezethez (e megállapodásban a továbbiakban: OECD) tartozó tagok esetében a tájékoztatás az OECD hitelezői jelentéstételi rendszeréből származó releváns információn is alapulhat. Azon fejlődő tagországok számára, amelyek kinyilvánítják, hogy olyan helyzetben vannak, amelyben képesek kapacitásépítési segítséget és támogatást nyújtani, ajánlott, hogy nyújtsák be a fenti információkat. 2. A fejlődő tago