Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye Az innovatív és gyorsan növekvő vállalkozások támogatása

(saját kezdeményezésű vélemény)

(2019/C 190/02)

Előadó: Peter SCHMIDT

Közgyűlési határozat: 2018.7.12. Jogalap: az eljárási szabályzat 29. cikkének (2) bekezdése saját kezdeményezésű vélemény Illetékes szekció: „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem”szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2019.1.31. Elfogadás a plenáris ülésen: 2019.2.20. Plenáris ülés száma: 541 . A szavazás eredménye (mellette/ellene/tartózkodott): 183/7/5

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az EGSZB „Egy átfogó uniós élelmiszer-politika”című, 2017 decemberében elfogadott véleménye az élelmiszerek integráltabb uniós megközelítését szorgalmazta. Az egészséges és fenntartható étrendek egy ilyen élelmiszer-politika kulcsfontosságú pillérét képezik. Sürgősen módosítanunk kell étrendjeinken annak érdekében, hogy azok ökoszisztémáinkra, a közegészségre és a vidéki területek életképességére nézve is jótékony hatással legyenek ahelyett, hogy rombolnák ezeket.

1.2. Projets Alimentaires Territoriaux ”és a világvárosok szövetségének (C40) Megérett az idő a paradigmaváltás felgyorsítására, amelynek szükségességét egyre több, megbízható bizonyíték támasztja alá. Az EGSZB kiemeli, hogy mára jelentős politikai akarat épült ki az olyan szakpolitikák támogatása mellett, mint az ENSZ „Táplálkozással összefüggő cselekvések évtizede”programja, az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak végrehajtása, az éghajlatváltozásról szóló Párizsi Megállapodás és a közös agrárpolitika jövőjére vonatkozó új javaslatok. Egyre több tudományos bizonyíték támasztja alá Európa és a világ élelmiszer-rendszerei átalakításának sürgető szükségességét, mint például az Éghajlat-változási Kormányközi Testület (IPCC), az EAT-Lancet bizottság, a Világélelmezés-biztonsági Bizottság és az InterAcademies partnerség ( 1 ) jelentései. Végül, de nem utolsósorban erre vonatkozóan a civil társadalom (pl. az IPES Food csoport által kialakított koalíció) részéről is erőteljes igény mutatkozik. Emellett a vállalkozások is egyre inkább elismerik a változások elősegítésére vonatkozó felelősségeiket (pl. az élelmiszer-hulladék, a körforgásos gazdaság, az elhízás csökkentése, a biológiai sokféleség védelme, a kulturális ismeretek elmélyítése stb. terén), és a regionális és városi szintű intézkedések száma is nő, például a Milánói Városi Élelmiszer-politikai Paktum, a franciaországi „”és a világvárosok szövetségének (C40) ( 2 ) vezetősége révén.

1.3. Az EGSZB tudomásul veszi és támogatja az Európai Bizottság azon meglévő kezdeményezéseit, amelyek célja az egészséges és fenntartható étrendek támogatása. Ilyen intézkedések például a KAP reformjára vonatkozó legutóbbi javaslatban foglalt rendelkezések, amelyek célja „az uniós mezőgazdaság által az élelmiszerekkel és az egészséggel kapcsolatos társadalmi igényekre adott válasz javítása, többek között a biztonságos, tápláló élelmiszerek fenntartható termelése és az állatjólét terén ( 3 ) ”. Hiányzik azonban e kezdeményezések koordinált megközelítése.

1.4. Az élelmiszerek, egészség, környezet és társadalom közötti bonyolult összefüggések az étrendek átfogóbb megközelítését követelik meg, amely nem csak a fogyasztói magatartást veszi figyelembe. Az összetartás erősítése és a közös cél kijelölése érdekében az EGSZB szorgalmazza a fenntartható étrendre vonatkozó új iránymutatások kidolgozását, amelyek a tagállamok között és azokon belül létező kulturális és földrajzi különbségeket is figyelembe veszik. A termelési erőforrások felhasználásának csökkentése és az összetevők megváltoztatása önmagában nem eredményez jobb vagy egészségesebb étrendeket.

1.5. A fenntartható étrendre vonatkozó új iránymutatások segíthetnének pontosabb útmutatást nyújtani a gazdaságok, feldolgozók, kiskereskedők és a vendéglátóipar számára. Az agrár-élelmiszeripari rendszer számára hasznos lenne egy új „keretrendszer”, amely révén egészségesebb, fenntarthatóbb és méltányosabb árú élelmiszereket termelhetnének, dolgozhatnának fel, terjeszthetnének és értékesíthetnének.

1.6. Az EGSZB szakértői csoport létrehozását sürgeti, amelynek feladata, hogy egész Európára kiterjedő, fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatásokat dolgozzon ki két éven belül. A csoportnak magába kell foglalnia a táplálkozástudomány, közegészségügy, élelmiszertudomány, környezetvédelem és társadalomtudomány területein dolgozó releváns szakmai és tudományos szervezeteket. Az EGSZB készen áll arra, hogy oly módon járuljon hozzá egy ilyen szakértői csoport munkájához, hogy – elősorban a fenntartható élelmiszerrendszerekkel foglalkozó ideiglenes tanulmányozócsoportja révén – közvetíti a társadalmi szervezetek álláspontját.

1.7. Az EGSZB ismételten hangsúlyozza annak fontosságát, hogy már kora gyermekkortól kezdve beruházzanak a fenntartható étrendekkel kapcsolatos oktatásba, hogy így a fiatalok értékelni tudják „az élelmiszerek értékét”. Kiemelt figyelmet kell szentelni a veszélyeztetett csoportokra, különösen az alacsony bevételű polgárokra.

1.8. Az EGSZB kiemeli, hogy a fenntartható étrendre vonatkozó új iránymutatásokat tükröző, közös európai élelmiszer-címkézési megközelítés növelné az átláthatóságot, és eltántoríthatná a termelőket az olyan, indokolatlanul olcsó nyersanyagok használatától, amelyek egészségtelenek és nem fenntarthatók (pl. transzzsírok, pálmaolaj vagy a túl sok cukor). Az élelmiszer-címkézés környezetvédelmi és szociális vonatkozásokat is magába foglaló kiterjesztése a fogyasztók előnyére válna. Segítene arra ösztönözni a fogyasztókat, hogy az egészségesebb és fenntarthatóbb opciókat válasszák.

1.9. A kereskedelmi ágazat segítése mellett a fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások a közbeszerzésekhez használható egyértelmű, közös kritériumokat is biztosítanának. Az élelmiszereknek az európai zöld közbeszerzések (GPP) középpontjában kell állnia. E tekintetben az EGSZB kéri az élelmiszerekkel és vendéglátási szolgáltatásokkal kapcsolatos GPP-kre vonatkozó uniós kritériumok sürgős elfogadását.

1.10. A versenyjog nem lehet a fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások kidolgozásának akadálya. A szabályokat úgy kell átalakítani, hogy segítsék a helyi gazdaságot ahelyett, hogy akadályoznák a fenntarthatóságot. Annak érdekében, hogy biztosítsák a hozzáadott érték kiegyensúlyozottabb eloszlását az élelmiszer-ellátási láncban az érdekelt felek között, az EGSZB üdvözli, hogy a közös piacszervezésről szóló rendelet 2013-as reformja óta az összes ágazat számára lehetővé vált, hogy a szakmaközi szervezetek a termékek fenntarthatósági normáinak növelése érdekében értesítést küldjenek megállapodásaikról az Európai Bizottságnak a versenyszabályoknak való megfelelés tisztázása céljából. Az olyan termékek, amelyeket a környezetvédelmi, állategészségügyi és minőségi normákat illetően fenntarthatóbb módon állítanak elő, kedvezőbb árak elérését tehetik lehetővé az élelmiszer-ellátási lánc szereplői számára. Az Európai Bizottsággal folytatott előzetes értesítési megbeszélések segíthetik a szakmaközi szervezeteket a lehetséges jövőbeli értesítések kialakításában.

1.11. Az EGSZB kiemeli, hogy a közirányítási eszközök teljes skáláját mérlegelni kellene annak érdekében felhasználandó szakpolitikai eszközökként, hogy a termelőket és fogyasztókat eltérítsék az egészségtelen élelmiszerek termelésétől, illetve fogyasztásától, és előmozdítsák az egészséges étkezési szokásokat. A nem fenntartható étrendek externális költségei a társadalom, a gazdaság és a környezet számára egyaránt olyan „rejtett”terhet jelentenek, amelyet csökkenteni vagy internalizálni kell. Az EGSZB megfelelő szakpolitikai stratégiákat sürget a fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások végrehajtását illetően, kiemelt figyelmet fordítva a mezőgazdasági termelők és vállalkozások számára adódó járulékos előnyökre.

1.12. Európa a fogyasztók pontos tájékoztatáshoz való jogának védelmezője. Ha azt akarjuk, hogy az egészséges és fenntartható élelmiszerek váljanak megszokottá és a kényelmesebb választási lehetőséggé, akkor ehhez Európának olyan nyílt, bizonyítékokon alapuló kritériumokra van szüksége, mint a fenntartható étrendre vonatkozó elfogadott iránymutatások.

2. Bevezetés

2.1. 2017 decemberében elfogadott, „A civil társadalom hozzájárulása egy átfogó uniós élelmiszer-politika kidolgozásához”című saját kezdeményezésű véleményében (NAT/711) az EGSZB kérte egy átfogó uniós élelmiszer-politika kidolgozását, amelynek célja, hogy fenntartható élelmiszer-rendszerekből származó egészséges étrendeket tegyen lehetővé. Ez összekapcsolja a mezőgazdaságot a táplálkozással és az ökoszisztéma-szolgáltatásokkal, és gondoskodik az olyan ellátási láncokról, amelyek az európai társadalom minden szegmense számára biztosítják a közegészség védelmét ( 4 ) . E célok elérése érdekében össze kell hangolni úgy a keresleti, mint a kínálati oldalra vonatkozó szakpolitikai intézkedéseket. Vagyis az élelmiszerek fenntartható élelmiszertermelés útján való rendelkezésre állását és megfizethetőségét össze kell hangolni azzal, hogy a fogyasztók jobban hozzáférjenek egészséges és ízletes étrendekhez és több lehetőségük legyen ilyeneket választani. E saját kezdeményezésű vélemény célja az egészséges és fenntartható étrendek mint az átfogó uniós élelmiszer-politika kulcsfontosságú pilléreinek kezelése.

2.2. Jelentős politikai akarat irányul az egészséges és fenntartható étrendek megtárgyalására: — A legfrissebb „Az élelmiszerellátás bizonytalanságának helyzete a világban”(SOFI) jelentés (5) szerint (amelyet a Világélelmezés-biztonsági Bizottság előtt tettek közzé 2018 októberében) sorozatban harmadik éve nő az éhezés mértéke a világban. Az alultáplált emberek abszolút száma 2017-ben közel 821 millióra nőtt a 2016-os 804 millióról. A felnőttek körében tapasztalható elhízás is romló tendenciát mutat. Világszerte a felnőtt népesség több mint egy nyolcada, vagyis több mint 672 millió ember elhízással küzd. Az elhízási „világjárvány”rendkívül magas gazdasági költségekkel jár: a globális GDP közel 3 %-át emészti fel, amely megegyezik a dohányzás vagy a fegyveres konfliktusok következményeinek globális összköltségével. Azonban még Európára is igaz, hogy a lakosság fele túlsúlyos, és 20 %-a elhízásban szenved. — Az ENSZ ezt az évtizedet a táplálkozásra vonatkozó fellépések évtizedévé nyilvánította, elismerve ezzel, hogy az egészségesebb étrend és a jobb táplálkozás érdekében át kell alakítani az élelmiszer-rendszereket. A Világélelmezés-biztonsági Bizottság magas szintű szakértői munkacsoportja szintén ennek szükségességét hangsúlyozta 2017. szeptemberi jelentésében (6). A FAO és az Egészségügyi Világszervezet (WHO) jelenleg dolgoznak az egészséges és fenntartható étrendek új meghatározásán, és 2019 márciusában nemzetközi konzultációt terveznek, hogy elemezzék az étrendek fenntarthatóságának többdimenziós jellegét. — A táplálkozásnak központi szerepe van a fenntartható fejlődési célok és a Fenntartható Fejlődési Keretrendszer 2030 (Agenda 2030) egészének, különösen a 2. (hozzáférést kell biztosítani minden ember számára a biztonságos, tápláló és elegendő élelmiszerhez egész évben, és meg kell szüntetni az alultápláltság minden formáját 2030-ig) és a 3. célkitűzés (egészséges életet és jólétet kell biztosítani mindenki számára, minden életkorban) elérésében. A fenntartható fejlődési célkitűzések végrehajtása tehát lehetőséget kínál arra, hogy élelmiszerfogyasztásunk és -termelésünk mintázatait fenntarthatóbb és egészséges módon alakítsuk át. — Az éghajlatváltozásról szóló Párizsi Megállapodás célkitűzéseinek eléréséhez az élelmiszerrendszer alapvető átalakítására is szükség van, az IPCC 2018 októberében elfogadott különjelentése pedig tudományos bizonyítékokkal támasztotta alá a sürgős éghajlat-politikai intézkedések szükségességét (7). — Uniós szinten a KAP reformja lehetőséget jelent arra, hogy előmozdítsuk a fenntarthatóbb termelést és az egészségesebb étrendeket, ha a tápláló élelmiszereket (például a gyümölcsöket, zöldségeket és tejtermékeket) könnyen hozzáférhetővé tesszük az Unió polgárai számára. — A Régiók Európai Bizottsága szintén nemrég fogadta el „Helyi és regionális szintű ösztönzők az egészséges és fenntartható étrendek népszerűsítésére”című véleményét (8). — A Fenntartható Élelmiszer-rendszerekkel Foglalkozó Nemzetközi Szakértői Csoport (IPES Food) hamarosan közzéteszi az Unió közös élelmiszer-politikájáról szóló jelentését, amely szintén konkrét javaslatokat tartalmaz az egészséges és fenntartható étrendekkel kapcsolatban.

2.3. A városi (és területi) önkormányzatok egyre fontosabb szerephez jutnak a fenntarthatóbb élelmiszerrendszerek elősegítése terén. A városok integrált, hatáskörökön túlmutató intézkedések révén különböző érdekelteket kapcsolnak össze olyan élelmiszer-politikák kialakítása érdekében, amelyek képesek kezelni az élelmiszerekkel kapcsolatos legsürgetőbb problémákat (például az élelmiszerbiztonság hiánya vagy az elhízás), ugyanakkor viszont tágabb kérdéseket is segítenek megoldani, beleértve a környezetvédelmi kihívásokat, a társadalmi egyenlőtlenségeket és a szegénységet. A Milánói Városi Élelmiszer-politikai Paktum – amelyhez világszerte több mint 180 város csatlakozott, és amely így 450 millió lakost fed le ( 9 ) – e tekintetben fontos mérföldkő.

2.4. A politikai lendületen túl egyre égetőbb szükség van arra, hogy ezt a problémát tudományos és társadalmi szinten is kezeljük, ahogyan azt a 3. fejezetben is részletezzük majd.

3. Az egészségtelen és nem fenntartható étrendek hatásai

3.1. Az étrendválasztásnak számos pozitív és negatív hatása is van. Az európai polgárokat támogatni kell étrendjük negatív hatásainak csökkentésében és a pozitív aspektusok erősítésében. A régi elképzelés, miszerint csupán elegendő élelmiszerről kell gondoskodni, nem tekinthető többé megfelelő politikának. Figyelembe kell vennünk az élelmiszerek termelésének és fogyasztásának módozatait, valamint ezek hosszú távú, illetve közvetlen hatásait. Az európai polgárok étkezési szokásai akaratlanul is hatással vannak a környezetszennyezésre (pl. az egyszer használatos műanyag csomagolások), az éghajlatra, a közegészségre, a biológiai sokféleségre és sok minden másra. Ezek a hatások aláássák a jövőnket, ezért változtatnunk kell étkezési és fogyasztási szokásainkon. Az élelmiszer-ellátási láncoknak – a gazdaságoktól az éttermekig – más politikai jelzéseket kell kapniuk. A tudomány lassanként újradefiniálja a megfelelő 21. századi étrendek fogalmát: fenntartható élelmiszer-rendszerekből származó fenntartható étrendek. Most a politikán a sor, hogy kezelje ezt a kihívást.

3.2. Az étrend közegészségügyi hatása

Európában a nem megfelelő étrendek az idő előtti elhalálozások és a megelőzhető betegségek kialakulásának vezető okai. A közegészségügy a tagállamok felelőssége, az Európai Bizottság pedig főként az adat- és információcserét teszi lehetővé. Mindazonáltal az EU jelentős potenciállal bír annak terén, hogy felhívja a fogyasztók figyelmét a fenntartható étrendek egészségmegőrző hatására. Az EU-ban évente 550 000 munkaképes korú ember hal meg idő előtt nem fertőző betegségekben. A nem fertőző betegségek megelőzték a fertőző betegségeket és világszerte az idő előtti elhalálozások vezető okaivá váltak. Mára a nem fertőző betegségek okozzák a tagállamok egészségügyi kiadásainak legnagyobb részét, és az OECD szerint az uniós gazdaságoknak évi 115 milliárd EUR kiadást jelentenek, amely GDP-jük 0,8 %-ával egyenlő (10). A jövő egyik legnagyobb közegészségügyi fenyegetését az antimikrobiális rezisztencia (AMR) terjedése jelenti (11). Bár az Európai Bizottság és a WHO Európai Regionális Irodája megfelelően és határozottan állást foglalt az AMR-t illetően, további erőfeszítések szükségesek annak érdekében, hogy az uniós gazdaságokban csökkenjen az antibiotikumok alkalmazása, és hogy megakadályozzák az olyan harmadik országokból származó húsimportot, amelyek profilaktikus jelleggel alkalmaznak antibiotikumokat.

3.3. Az étrend társadalmi hatása

Az étrend nemcsak fontos mutatója a társadalmi egyenlőtlenségeknek, hanem azok egyik okozója is. Európában az alacsonyabb bevételű emberek rosszabb minőségű étrendeket tartanak, és esetükben erőteljesebben és korábban jelentkeznek étrenddel összefüggő egészségügyi problémák. Az alacsony bevételű területek alacsonyabb vásárlóerővel bírnak, mint a tehetősebb régiók. Az alacsonyabb bevételű emberek étrendje korlátozottabb és kevesebb gyümölcsöt és zöldséget fogyasztanak. A zsíros, sós, cukros és az extrém mértékben feldolgozott („ultra-processed”) élelmiszerek étrendjük jelentősebb részét teszik ki azon egyszerű oknál fogva, hogy ezek olcsóbbak.

3.4. Az étrend kulturális és pszichológiai hatása

Európa sokszínű és gazdag konyhaművészeti hagyományai világszerte ismertek. Az EU az oltalom alatt álló eredetmegjelölés (PDO), az oltalom alatt álló földrajzi jelzés (PGI) és a hagyományos különleges termék (TSG) rendszerek (12) révén sokat tett a ételkülönlegességek és a helyi specialitások védelme érdekében. Ezzel együtt az élelmiszerek integrálása lassan folyik, mivel az élelmiszer-feldolgozók fokozzák termelésüket, hogy csökkenthessék költségeiket és új piacokat találjanak. Európának megújított erőfeszítéseket kell tennie élelmiszer-kultúráink újjáépítése és sokszínűségének növelése érdekében. Ahelyett, hogy falak mögé rejtenénk, a rugalmasság érdekében inkább változatosabbá kell tenni azokat. A változatosabb étrendek növelik a bevitt tápanyagok körét és az ízvilágot.

3.5. Az étrend környezeti hatása

Az élelmiszertermelés és -fogyasztás az erőforrás-felhasználás révén globális szinten jelentős hatással van a környezetre – jóllehet az EU-ban ez a hatás jóval csekélyebb. A mezőgazdasági és élelmiszer-termelési rendszer komoly hatást gyakorol a környezetre (pl. ÜHG, biológiai sokféleség, víz, talaj). Európa képes csökkenteni a szükségtelen mértékben feldolgozott élelmiszereket termelő rendszerek hatásait azáltal, hogy az energiagazdag étrendek helyett egyszerű, tápanyaggazdagabb étrendeket ösztönzi. Ha az élelmiszereket másképp termesztjük, dolgozzuk fel és fogyasztjuk, az élelmiszerrendszerek a rehabilitáció és a fokozott rugalmasság forrásai lehetnek (13) (14). Ez szinte biztosan azzal járna, hogy a haszonállatok etetéséhez kevesebb gabonafélét használnánk, a fogyasztók pedig kevesebb húst ennének. Ez az éghajlatra és a közegészségre is jótékony hatással lenne (15). Fenntarthatóbb gazdálkodási rendszereket kell támogatnunk, lásd például a legelők által kifejtett kedvező környezeti hatásokat (megnövekedett biodiverzitás, szénmegkötés). Ez a fogyasztókat is egészséges, kiegyensúlyozott és fenntartható étrendekre ösztönözné.

3.6. Az étrend gazdasági hatása

Európa sikerességét jelzi, hogy évről évre képes 550 millió európainak ételt biztosítani, most azonban fenntarthatóbb rendszerre van szükségünk. Számos közgazdász kritizálja a közös agrárpolitika támogatásait, amelyek az uniós költségvetés nagy részét teszik ki. E kritikákra az ellenérv, hogy ezek a támogatások tartják fenn az európai gazdálkodókat. A költségeik nőttek, azonban a bruttó hozzáadott érték gazdálkodókhoz visszajutó hányada alacsony. Az élelmiszerek bruttó hozzáadott értékének nagy része nem a földeken termelődik. Az élelmiszeripar az EU gazdaságának egyik legnagyobb ágazata. Az uniós élelmiszergyártás például 4,2 millió embernek ad munkát és 1 089 milliárd GBP éves forgalmat bonyolít (16). A fogyasztók élvezhették az élelmiszerek (háztartási kiadások arányában vett) költségei hosszú távú csökkenésének előnyeit. Ez a költségcsökkenés azonban nem feltétlenül foglalja magában a teljes költséget. Egy, az Egyesült Királyság élelmiszerrendszeréről készített 2017-es tanulmány kimutatta, hogy míg a brit fogyasztók évi 120 milliárd GBP-ot költenek közvetlenül élelmiszerekre, ez az összeg a reálgazdaság számára azonos összegű további kiadást jelent más „költségvetési tételek”formájában, beleértve a földek minőségének romlását (30 milliárd GBP) és az egészségügyet (40 milliárd GBP) (17). Az ehhez hasonló tanulmányok rámutatnak a „valósköltség-alapú elszámolás”szükségességére. Az ENSZ Környezetvédelmi Programja is ezt a megközelítést támogatja (18).

4. Az egészséges és fenntartható étrendeket támogató politikák és eszközök

4.1. A jobb táplálkozás és az egészségesebb étrendek támogatása sürgető szükséglet Európa számára, és szükség van a táplálkozás – jobb élelmiszer-rendszerek révén történő – javítási lehetőségeinek további feltárására ( 19 ) . Az olyan élelmiszer-rendszerekre való átállás, amelyek tápláló élelmiszereket biztosítanak az egészséges étrendek számára, politikai változtatásokat követel meg mind a kínálati, mind a keresleti oldalon. A kínálati oldalon az élelmiszer-termelés és az, hogy milyen módon dolgozzák fel (pl. az élelmiszerek összetételének megváltoztatása révén), forgalmazzák és bocsátják a fogyasztók rendelkezésére az élelmiszereket, kulcsfontosságú tényezőkként határozzák meg az egészségesebb étkezési szokásokat népszerűsítő élelmiszerek hozzáférhetőségét és megfizethetőségét. A keresleti oldalon a közpolitikáknak lehetővé kellene tenniük a fogyasztók számára, hogy egészségesebb étrendeket választhassanak, többek között iskolai oktatás, felvilágosító kampányok, étrendre vonatkozó iránymutatások, címkézés és közbeszerzések révén. A tápláló élelmiszerek kínálatát és keresletét fellendítő stratégiák és politikák összefonódnak és egymástól függenek. Ezért szükségessé vált egy olyan átfogó, ágazatokon átívelő és többszintű megközelítés elfogadása, amely az összes releváns intézményt, a civil társadalmat és az élelmiszer-rendszer érintettjeit is bevonja.

4.2. A probléma részét képezi, hogy számos élelmiszeripari döntést mindeddig rövid távú gazdasági megfontolások alapján hoztak, ami a termelést és feldolgozást olykor kedvezőtlen irányba, az egészségtelen összetevők termesztése és használata felé vitte el (pl. pálmaolaj, transzzsírok, túlzott cukor- és sótartalom). Egy fenntarthatóságra összpontosító megközelítés azt jelenti, hogy a gazdasági hatásokon kívül a társadalmi és környezeti hatásokat is figyelembe vesszük. Egy ilyen megközelítésnek hosszú távra kell terveznie, és meg kell teremtenie a rövidebb és területi jellegű élelmiszer-ellátási láncok feltételeit. Ezért szintén fontos egy olyan új „keretrendszer”ösztönzése az élelmiszeripar számára, ideértve a kkv-kat is, amely lehetővé teszi az egészségesebb és fenntarthatóbb élelmiszerek termelését, feldolgozását, terjesztését és értékesítését. Így például az uniós intézkedéseknek meg kellene könnyíteniük a termelők számára, hogy reklámozhassák az élelmiszerek összetételének megváltoztatását, még akkor is, ha ez csak fokozatosan történik, ami nem lehetséges a hatályos jogszabályok szerint. A KAP-ot illetően e rendszernek ösztönöznie kell a gazdálkodókat a jobb egészségügyi hatású összetevők helyi szintű termesztésére. Az EGSZB emellett kéri, hogy uniós szinten a lehető leghamarabb vezessenek be jogszabályi korlátozást az élelmiszerek ipari gyártású transzzsír-tartalmára vonatkozóan.

4.3. Jelenleg is számos uniós politika és kezdeményezés létezik, amelyek célja az egészséges étrendek támogatása. Ezek közé tartoznak például a következők: európai bizottsági kezdeményezések (pl. az étrenddel, testmozgással és egészséggel kapcsolatos európai cselekvési platform), a fogyasztók élelmiszerekkel kapcsolatos tájékoztatására, valamint a tápanyag-összetétellel és egészséggel kapcsolatos állításokra vonatkozó jogalkotási intézkedések, az elhízásról szóló 2017-es európai bizottsági fehér könyv, az EU 2014–2020 időszakra vonatkozó cselekvési terve a gyermekkori elhízásról, az új KAP-ra vonatkozó javaslat egyes rendelkezései (pl. „az uniós mezőgazdaság által az élelmiszerekkel és az egészséggel kapcsolatos társadalmi igényekre adott válasz javítása, többek között a biztonságos, tápláló élelmiszerek fenntartható termelése és az állatjólét terén”), az EU iskolagyümölcs-, iskolazöldség- és iskolatejprogramja stb. Hiányzik azonban a koordinált megközelítés. A fenntartható étrendre vonatkozó új uniós iránymutatások képesek lennének biztosítani a tagállamok számára ezt a koherenciát és egy több kritériumra épülő keretrendszert nemzeti iránymutatásaik kidolgozásához, az alább részletezett módon.

5. A fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások

5.1. Az étrendek egészségügyi, környezeti és gazdasági hatásaira vonatkozó tudományos bizonyítékok bővülésével egyre fokozódott az ún. „fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások”kidolgozása iránti érdeklődés. Szinte minden nemzetállam rendelkezik hivatalos tápanyagbevitel- és élelmiszeralapú táplálkozási iránymutatásokkal. Ezek mindenki számára ismerősek lehetnek: csökkentsük a sófogyasztást, együnk bizonyos számú „adagnyi”gyümölcsöt és zöldséget, fogyasszunk bizonyos mennyiségű halat és hasonlók. Tekintve az élelmiszerek környezeti hatását alátámasztó erős bizonyítékokat, logikusnak tűnik, hogy kritériumok szélesebb körét vonjuk be a táplálkozási iránymutatásokba. Ez az oka a „fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások”iránti fokozódó igényeknek ( 20 )

5.3. Szükség van egy szakértői csoport felállítására az egész Európára kiterjedő, fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások kidolgozásához. A csoportnak magába kell foglalnia a táplálkozástudomány, közegészségügy, élelmiszertudomány, környezetvédelem és társadalomtudomány területein dolgozó releváns szakmai és tudományos szervezeteket. A szakértői csoportnak két év állna rendelkezésére olyan iránymutatások kidolgozásához, amelyek közérthető tanácsokkal látnák el a fogyasztókat a fenntartható étrenddel kapcsolatban. Ehhez a Közös Kutatóközpont, a Food 2030 program, az Agrárkutatási Állandó Bizottság (SCAR) és más források kutatásait és adatait használnák fel. Ezek az iránymutatások a tagállamok rendelkezésére állnának nemzeti szintű felhasználás céljára – például az egészségügyi szolgálatok és a közigazgatási intézmények számára –, illetve uniós szinten, az élelmiszerellátási láncok világos integrált keretrendszerei kialakításának támogatásához. Az iránymutatások segítenének az olyan széles körű uniós célok elérésben, mint a fenntartható fejlődési célkitűzések, az éghajlatváltozásról szóló Párizsi Megállapodás és a fenntarthatósággal kapcsolatos egyéb kötelezettségvállalások és programok (például a FOOD2030) támogatása ( 26 ) . A szakértői csoportnak magába kell foglalnia az olyan kulcsfontosságú szerveket, mint az Európai Táplálkozástudományi Társaságok Szövetsége (FENS), az IPES-Food, az Európai Közegészségügyi Szövetség (EUPHA) és az Európai Ökológiai Szövetség (EFF). A csoport munkájához emellett olyan tudományos szakértői források is hozzájárulnának, mint a SCAR, továbbá a Mezőgazdasági Főigazgatóság (DG Agriculture), a Környezetvédelmi Főigazgatóság (DG Environment), az Egészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Főigazgatóság (DG SANTE), az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság, az Európai Környezetvédelmi Ügynökség és az Agrárkutatási Állandó Bizottság (SCAR) is támogatná. Az EGSZB készen áll arra, hogy oly módon járuljon hozzá egy ilyen szakértői csoport munkájához, hogy – elősorban a fenntartható élelmiszerrendszerekkel foglalkozó ideiglenes tanulmányozócsoportja révén – közvetíti a társadalmi szervezetek álláspontját.

6. Fenntartható élelmiszer-címkézési rendszerek

6.1. A fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások emellett az élelmiszerek olyan, bővebb címkézésének alapjául is szolgálhatnak, amely érthető, növelné az átláthatóságot, és eltántoríthatná a termelőket az olyan, indokolatlanul olcsó nyersanyagok használatától, amelyek egészségtelenek és nem fenntarthatók (pl. transzzsírok, pálmaolaj vagy túlzott cukortartalom). Az élelmiszerek bővebb címkézése – beleértve a minőségi logók uniós rendszerét (PGI, PDO, TSG) is – a fogyasztók előnyére válhat, és magába foglalhat környezeti, szociális, illetve egészségügyi és táplálkozástudományi vonatkozásokat is.

6.2. A szakpolitikák eddig táplálkozási és más egészségügyi kérdésekre összpontosítottak, az EGSZB szerint azonban egyre több aggály merül fel az élelmiszerek környezeti és társadalmi hatására vonatkozó fogyasztói információk és tájékoztatás hiánya miatt. Megkönnyítené a fogyasztók döntését az élelmiszerek származására, előállítási módjára és tápértékére vonatkozó egyértelmű címkézési rendszer bevezetése. A nyomonkövethetőség is rendkívül fontos mind az élelmiszertermelők, mind pedig a fogyasztók számára az élelmiszerbiztonság érdekében ( 27 ) . Ezért az EGSZB ismételten kéri egy uniós szinten összehangolt, új, intelligens rendszer kidolgozását a fenntartható élelmiszer-címkézés tekintetében ( 28 ) . Ennek új nyomonkövethetőségi és tanúsítási folyamatokon kell alapulnia, további kidolgozása pedig az EGSZB fenntartható élelmiszer-rendszerekkel foglalkozó ideiglenes tanulmányozócsoportjának jövőbeli feladata lesz. Nagyobb hangsúlyt kellene helyezni a technológiai megoldásokra, például a mobil alkalmazásokra, a kiskereskedelemben pedig népszerűsíteni kellene a fogyasztók számára az összes szükséges információt és teljeskörű nyomonkövethetőséget biztosító kijelzőket is.

7. Közbeszerzés

7.1. A közbeszerzések révén a helyi hatóságok képessé válnának a fenntartható étrendre vonatkozó iránymutatások fokozatos alkalmazására a közintézmények széles körében, különösen az iskolákban és kórházakban. A fenntarthatóságot biztosító egészséges helyi és szezonális élelmiszerek termelése, értékesítése és fogyasztása hozzájárulna a 2030-as Fenntartható Fejlődési Keretrendszer (Agenda 2030) 12.7. célkitűzésének (fenntartható közbeszerzési gyakorlatok) megvalósításához. A közbeszerzési eljárások során a helyi termelőket előnyben kell részesíteni az egészséges táplálkozás, valamint a helyi gazdaság fejlesztése céljából.

7.2. Jelenleg is számos kezdeményezés létezik a fenntartható élelmiszeripari közbeszerzések előmozdítására, ami bizonyítja a civil társadalom és a helyi hatóságok növekvő érdeklődését és részvételét e kérdésben. Például a Helyi Önkormányzatok a Fenntarthatóságért (ICLEI – Local Governments for Sustainability) szervezet jelenleg egy olyan kezdeményezést támogat, amelynek célja a fenntartható élelmiszeripari közbeszerzések fokozatosan történő, kötelező bevezetése minden európai iskolában és óvodában. Kezdeti célkitűzésként azt kívánják elérni, hogy 2022-re az így beszerzett élelmiszerek 20 %-a organikus forrásból származzon.

7.3. Az EGSZB elismeri az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontja által végzett munkát, amely az élelmiszerekkel és vendéglátási szolgáltatásokkal kapcsolatos zöld közbeszerzésekre (GPP) vonatkozó uniós kritériumok felülvizsgálatára irányul. Az Európai Bizottság kéri, hogy az élelmiszerek fenntarthatóságával kapcsolatos, konkrétabb és ambiciózusabb kritériumokat foglaljanak bele a GPP-kbe. Kéri emellett a jogszabályi akadályok felszámolását, különösen a versenyjogi szabályok terén.

8. Versenyszabályok

8.1. A versenyjogot olykor akadálynak tekintik a fenntartható és egészséges élelmiszerek előállítását és forgalmazását illetően. Az Európai Bizottság Versenypolitikai Főigazgatóságával folytatott konzultációknak ösztönözniük kellene a hatályos jogszabályok egyértelműsítését és kiigazítását is, hogy az európai élelmiszer-ellátási láncok jobb feltételeket teremtsenek, és felgyorsuljon a fenntarthatóságra való átállásuk.

8.2. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 101. cikke ( 29 ) szerint tilos minden olyan, két vagy több független piaci szereplő közötti megállapodás, amely korlátozza versenyt. Ez különösen vonatkozik az árak rögzítéséről szóló megállapodásokra. Az EUMSZ 101. cikkének (3) bekezdése értelmében a 101. cikk (1) bekezdésében rögzített tilalomtól azonban el lehet tekinteni az olyan megállapodások esetében, melyek olyan objektív gazdasági előnyöket teremtenek, amelyek meghaladják a verseny korlátozásának negatív hatásait, például oly módon, hogy hozzájárulnak az áruk termelésének vagy forgalmazásának javításához, ugyanakkor lehetővé teszik a fogyasztók méltányos részesedését a belőlük eredő előnyből ( 30 )

8.3. Az elismert szakmaközi szervezetek (IBO) – bizonyos feltételek teljesülése esetén – eltérhetnek az EUMSZ 101. cikkének (1) bekezdésétől. Lehetőségük van arra, hogy az Európai Bizottságot az 1308/2013/EU rendelet (a közös piacszervezésről szóló rendelet) 210. cikke értelmében értesítsék megállapodásaikról, és amennyiben az összes kért információ kézhezvételét követő két hónapon belül az Európai Bizottság nem állapítja meg, hogy e megállapodások összeegyeztethetetlenek az uniós szabályokkal, az EUMSZ 101. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó. A megállapodások nem vonhatják maguk után árak vagy kvóták rögzítését, illetve nem vezethetnek a piac felosztásához, és nem okozhatják a verseny egyéb torzulásait. A közös piacszervezésről szóló rendelet által kínált lehetőségek kiaknázása lehetővé teheti a szakmaközi szervezetek számára, hogy a fenntarthatósági normákat erősítő megállapodásokra jussanak.

9. Tájékoztatás és tudatosítás

9.1. Az EGSZB megismétli azt a javaslatát, hogy indítsanak „az élelmiszer értékéről”szóló, egész Európára kiterjedő tájékoztató és figyelemfelkeltő kampányt. Erre a fogyasztói magatartás tartós megváltoztatásának biztosítása érdekében lesz szükség ( 31 )

9.2. Szükség van továbbá az élelmiszerekkel kapcsolatos iskolai oktatásba és szakképzésbe való beruházások növelésére.

9.3. ( 34 ). Az EGSZB ismételten kéri, hogy uniós szinten indítsanak vizuális reklámkampányokat az egészségesebb élelmiszerek és étrendek támogatása érdekében ( 32 ) . Ezek mintájául szolgálhatnak egyes tévécsatornák gyermekeket célzó, pozitív, társadalmi célú reklámkampányai, amelyek pl. kiegyensúlyozottabb étrendek fogyasztására ösztönöznek. Hatékonyabb ellenőrzéseket kellene bevezetni a magas telített zsírsav-, transzzsír-, szabadcukor- és/vagy sótartalommal rendelkező élelmiszereknek a gyermekek csoportját célzó reklámozása kapcsán, nemcsak a tévécsatornák gyermekek által elsősorban nézett idősávjában, hanem a közösségi média, illetve egyéb olyan kereskedelmi reklámozási csatornák területén is, amelyek befolyásolják a gyermekek ízpreferenciáit ( 33 )

Kelt Brüsszelben, 2019. február 20-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) http://www.interacademies.org/48945/Global-food-systems-are-failing-humanity-and-speeding-up-climate-change.

(2) https://www.c40.org/.

(3) COM(2017) 713 final.

(4) HL C 129., 2018.4.11., 18. o.

(5) „Az élelmiszerellátás bizonytalanságának helyzete a világban”(SOFI) c. jelentés, 2018: http://www.fao.org/state-of-food-security-nutrition/en/.

(6) Magas szintű szakértői munkacsoport, 2017. Nutrition and food systems [Táplálkozási és élelmiszer-rendszerek].

(7) http://www.ipcc.ch/news_and_events/pr_181008_P48_spm.shtml.

(8) RB vélemény: Helyi és regionális szintű ösztönzők az egészséges és fenntartható étrendek népszerűsítésére

(9) http://www.milanurbanfoodpolicypact.org/.

(10) Európai Bizottság (2018): Súlyos és krónikus betegségek https://ec.europa.eu/health/non_communicable_diseases/overview_hu.

(11) Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ (2017), „Summary of the latest data on antibiotic resistance in the European Union”[Az Európai Unióban tapasztalt antimikrobiális rezisztenciára vonatkozó legújabb adatok összefoglalása]. https://ecdc.europa.eu/sites/portal/files/documents/EAAD%20EARS-Net%20summary.pdf.

(12) Európai Bizottság (2015): Geographical indications and traditional specialities [Földrajzi jelzések és hagyományos különleges termékek], https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/food-safety-and-quality/certification/quality-labels_hu.

(13) Berners-Lee, et al (2018): Current global food production is sufficient to meet human nutritional needs in 2050 provided there is radical societal adaptation, in: Elementa, 6. évf., 1. sz., 52. o. (http://doi.org/10.1525/elementa.310).

(14) Ritchie H, D Reay & P Higgins (2017). Beyond Calories: A Holistic Assessment of the Global Food System, in: Frontiers in Sustainable Food Systems, 2. sz., 2018., 57. o. (doi: 10.3389/fsufs.2018.00057).

(15) Lásd például a következő jelentéseket: WRI (2018): Creating a Sustainable Future. https://www.wri.org/publication/creating-sustainable-food-future; valamint az EAT-Lancet Bizottság jelentését: „Healthy Diets from Sustainable Food Systems”(2019). Food in the Anthropocene, https://eatforum.org/initiatives/eat-lancet/.

(16) FDE (2018). 2018. évi éves jelentés. https://www.fooddrinkeurope.eu/uploads/publications_documents/FoodDrinkEurope_Annual_Report_INTERACTIVE.pdf.

(17) Sustainable Food Trust: The Hidden Cost of Food [Az élelmiszerek rejtett költségei], Bristol, 2017.

http://sustainablefoodtrust.org/wp-content/uploads/2013/04/HCOF-Report-online-version.pdf.

(18) UNEP: TEEB for Agriculture and Food Interim Report. Nairobi, ENSZ Környezetvédelmi Program, 2017. http://teebweb.org/agrifood/home/teeb-for-agriculture-food-interim-report/.

(19) HL C 129., 2018.4.11., 18. o.

(20) Gonzalez-Fischer C, T Garnett (2016). Plates, pyramids, planet: Developments in national healthy and sustainable dietary guidelines: a state of play assessment. Róma és Oxford: FAO és Élelmiszer-éghajlat-kutatási Hálózat, 2016.

(21) Lásd a következő áttekintést: Lang és Mason: Sustainable diet policy development: implications of multi-criteria and other approaches, 2008–2017, in: Proceedings of the Nutrition Society, 2017. (doi: 10.1017/S0029665117004074).

(22) Holland Egészségügyi Tanács: Guidelines for a Healthy Diet: the Ecological Perspective. Szerződésszám: 2011/08E. sz. kiadvány, Hága: Holland Egészségügyi Tanács, 2011.

(23) Voedingscentrum [Holland Táplálkozástudományi Központ]: Netherland Nutrition Centre guidelines Wheel of Five (A fenntarthatósággal kapcsolatos kérdésekről szóló 13. melléklet). Hága: Voedingscentrum, 2016.

(24) Svéd Nemzeti Élelmiszerügyi Hivatal, Svéd Környezetvédelmi Ügynökség: Environmentally Effective Food Choices: Proposal notified to the EU. Stockholm: Svéd Nemzeti Élelmiszerügyi Hivatal, 2008.

(25) Német Fenntartható Fejlődési Tanács (RNE): The Sustainable Shopping Basket – A Guide to Better Shopping. Berlin: Rat für Nachhaltige Entwicklung/Német Fenntartható Fejlődési Tanács, https://www.nachhaltigkeitsrat.de/en/projects/the-sustainable-shopping-basket.

(26) http://ec.europa.eu/research/bioeconomy/index.cfm?pg=policy&lib=food2030.

(27) HL C 303., 2016.8.19., 64. o.

(28) HL C 129., 2018.4.11., 18. o.

(29) HL C 326., 2012.10.26., 1. o.

(30) COM(2018) 706 final http://ec.europa.eu/competition/sectors/agriculture/report_on_competition_rules_application.pdf.

(31) Európai Bizottság (2015): Geographical indications and traditional specialities [Földrajzi jelzések és hagyományos különleges termékek], https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/food-safety-and-quality/certification/quality-labels_hu.

(32) HL C 303., 2016.8.19., 64. o.

(33) WHO Region for Europe (2018). Policies to limit marketing of unhealthy foods to children. Copenhagen: WHO Europe http://www.euro.who.int/en/health-topics/disease-prevention/nutrition/news/news/2018/10/policies-to-limit-marketing-of-unhealthy-foods-to-children-fall-short-of-protecting-their-health-and-rights.

(34) Food Active & Children’s Food Campaign (2018). Junk Food Marketing to Children: a study of parents’ perceptions. London. http://www.foodactive.org.uk/wp-content/uploads/2018/06/Junk-Food-Marketing-to-Children-a-study-of-parents-perceptions.pdf.