HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 380/1

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS A SZÁMVEVŐSZÉKNEK

Az Európai Unió 2015. évi összevont éves beszámolója

(2016/C 380/01)

TARTALOMJEGYZÉK

A PÉNZÜGYI KIMUTATÁS TÁRGYALÁSA ÉS ELEMZÉSE 2

AZ ÖSSZEVONT BESZÁMOLÓT KÍSÉRŐ MEGJEGYZÉS 25

ÖSSZEVONT PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOK ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK 26

MÉRLEG 27

EREDMÉNYKIMUTATÁS 28

CASH FLOW KIMUTATÁS 29

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL 30

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ 31

ÖSSZEVONT JELENTÉSEK A KÖLTSÉGVETÉS VÉGREHAJTÁSÁRÓL ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK 100

A PÉNZÜGYI KIMUTATÁS TÁRGYALÁSA ÉS ELEMZÉSE

2015-ÖS PÉNZÜGYI ÉV

Meg kell jegyezni, hogy a számadatok millió euróra való kerekítése miatt a következő táblázatok néhány pénzügyi adata pontatlannak tűnhet.

1. EU: Intézményi irányítás és műveletek

Az EU a jogállamiságon alapul. Ez azt jelenti, hogy az EU által hozott intézkedések kivétel nélkül az uniós tagállamok által önkéntesen és demokratikusan elfogadott szerződéseken alapulnak. Az EU sajátos intézményi felépítéssel rendelkezik:

— az európai polgárok közvetlenül választják meg az Európai Parlament tagjait,

— az EU átfogó prioritásait az Európai Tanács határozza meg, amelyet a tagállami és uniós szintű vezetők alkotnak,

— a tagállamok kormányai az Európai Unió Tanácsában (a Tanács) vannak képviselve,

— az EU egészének érdekeit az Európai Bizottság (a Bizottság) mozdítja elő. A Bizottság elnökét az Európai Parlament választja, tagjait pedig a tagállami kormányok jelölik a Bizottság megválasztott elnökével egyetértésben. A Bizottságnak mint testületnek a jóváhagyásáról az Európai Parlament szavaz.

Az EU saját jogrenddel rendelkezik, amely a nemzetközi jogtól különálló, és a tagállamok jogrendszereinek elválaszthatatlan részét képezi. Az EU jogrendje saját jogforrásain alapszik. E jogforrások sokfélesége miatt meg kellett határozni ezek hierarchiáját. A hierarchia csúcsán az elsődleges jog áll, amely a következőket foglalja magában: az Európai Unióról szóló szerződés, az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ), az Európai Unió Alapjogi Chartája, egyéb Szerződések és jegyzőkönyvek. Ezt követik az EU által megkötött nemzetközi megállapodások, az általános jogelvek, valamint a másodlagos jog, amely a Szerződéseken alapul.

Az EU szervezeti irányítása magában foglalja az intézményeket, az ügynökségeket és egyéb uniós szerveket, amelyeket a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött 9. megjegyzés sorol fel. A szakpolitikák kidolgozásáért és a döntéshozatalért felelős fő intézmények a következők: az Európai Parlament, az Európai Tanács, a Tanács és a Bizottság.

2. Az EU fő politikai célkitűzései

A Bizottság 2010. március 3-án előterjesztette az Európa 2020 stratégiát, amely az EU gazdaságának fellendítésére irányuló tízéves stratégia. A stratégia célja az „intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés”, amely a nemzeti és európai szakpolitikák közötti koordináció javításával párosul. Az EU számos kiemelt célt fogadott el, amelyeket 2020-ig kell megvalósítani. Ezek közé tartozik a foglalkoztatás, a kutatás-fejlesztés, az éghajlat/energiaügy, az oktatás, a társadalmi befogadás és a szegénység csökkentése. E korlátozott számú uniós szintű célt minden uniós országban – a különböző helyzetek és körülmények figyelembevételével – nemzeti célokká alakítják át.

Európa feltárta a növekedés és foglalkoztatás új mozgatórugóit. E területekkel a következő 7 kiemelt kezdeményezés foglalkozik:

— Európai digitális menetrend,

— Innovatív Unió,

— Mozgásban az ifjúság,

— Erőforrás-hatékony Európa,

— Iparpolitika a globalizáció korában,

— Új készségek és munkahelyek menetrendje, valamint

— A szegénység elleni küzdelem európai platformja.

Az Uniónak és a tagállami hatóságoknak valamennyi kezdeményezés kapcsán össze kell hangolniuk erőfeszítéseiket annak érdekében, hogy azok kölcsönösen erősítsék egymást.

A 2014 novemberében hivatalba lépett Bizottság a következő 10 kezdeményezést határozta meg (2019-ig), amelyek az Európa 2020 stratégia folytatását képviselik:

— Új lendület a foglalkoztatásnak, a növekedésnek és a beruházásoknak: Az EU fő kezdeményezése e megnevezés alatt az Európai Stratégiai Beruházási Alap (ESBA), amelyet az EBB csoporttal együtt indítottak el. Az alap célja, hogy megoldást kínáljon az Unióban jelenleg tapasztalható beruházáshiányra azáltal, hogy kulcsfontosságú területeken – például az infrastruktúra, az oktatás, a kutatás és innováció, a megújuló energia, valamint a kisvállalkozások kockázatfinanszírozása területén – magánforrásokat von be stratégiai beruházások finanszírozásába. A várakozások szerint a tagállamok, a nemzeti fejlesztési bankok és a magánberuházók kiegészítő finanszírozása révén a beruházások összértéke az EU-ban elérné a 315 milliárd EUR-t.

— Ellenállóképes energiaunió és jövőbe mutató éghajlat-politika: Az EU már hosszú ideje elkötelezett az éghajlatváltozás kezelésére irányuló nemzetközi erőfeszítések mellett, és kötelességének érezte, hogy határozott uniós szakpolitikai döntéshozatal révén példát mutasson. Az európai éghajlat-változási program révén az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésére irányuló átfogó szakpolitikai intézkedéscsomagot kezdeményeztek uniós szinten. Az EU célokat tűzött ki saját maga számára, hogy 2050-ig fokozatosan csökkentse üvegházhatásúgáz-kibocsátását. A főbb éghajlat- és energiaügyi célokat a 2020-ig tartó energiaügyi és éghajlat-változási csomagban és a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat- és energiapolitikai keretben rögzítették. E célok kialakítása elősegíti, hogy az EU az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, versenyképes gazdaság 2050-ig történő megvalósításának ütemtervében foglaltak szerint megvalósítsa az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság irányába való átalakulást. Az EU rendszeres nyomon követés és jelentéstétel révén figyelemmel kíséri a kibocsátáscsökkentés terén elért előrehaladását. Az EU a globális éghajlat-változási megállapodásra irányuló erőfeszítések élvonalában van. Tekintettel a Kiotói Jegyzőköny részes feleinek korlátozott számára, valamint 2009-ben Koppenhágában a megállapodás elmaradására, az EU a fejlett és fejlődő országokból álló széles koalíciót hozott létre az ambiciózus célok támogatására, amely meghatározó volt a 2015. decemberi párizsi éghajlat-változási konferencia (COP21) sikerének szempontjából. Ezen a konferencián 195 ország példa nélkül álló, egyetemes és jogilag kötelező erejű, globális éghajlat-változási megállapodást fogadott el. Az EU a nagy gazdaságok közül elsőként jelentette be 2015 márciusában az új megállapodáshoz való tervezett hozzájárulását, és már megtette az első lépéseket azon cél megvalósítása irányában, hogy 2030-ig legalább 40 %-kal csökkentse a kibocsátást.

— Elmozdulás egy új migrációs politika felé: A migráció kezelése politikai prioritás a hivatalban lévő Bizottság számára. Az európai migrációs stratégia legfontosabb célkitűzése, hogy átfogó megközelítést alkalmazzon a migráció kérdésére. E stratégia első része azonnali intézkedéseket határoz meg a további emberi tragédiák megelőzése érdekében, valamint azért, hogy erősítse a veszélyhelyzetek elhárítására szolgáló mechanizmusokat. Ennek eléréséhez az életmentés érdekében megerősítik a tengeri jelenlétet, célba veszik az embercsempész hálózatokat, a menedékkérők Unión belüli elosztására irányuló mechanizmus segítségével reagálnak a nagy számú érkezőre, továbbá uniós operatív és pénzügyi eszközök alkalmazásával segítik a leginkább érintett tagállamokat. A Bizottság 2015-ben első lépésként költségvetés-módosítások révén további finanszírozást biztosított – lásd a 6. szakaszt. Ezen túlmenően újra meg kell határozni a hosszú távú migrációs politikát a következő négy pillér alapján: 1. az irreguláris migráció ösztönzőinek csökkentése; 2. életmentés és a külső határok biztosítása; 3. erős közös menekültügyi politika; és 4. a legális migrációra vonatkozó új politika.

— Mélyebb és méltányosabb belső piac: Az egységes piac Európa egyik legnagyobb vívmánya, emellett legjobb eszköze a fokozódó globalizáció korában. Az egységes piac az erősebb és méltányosabb uniós gazdaság kialakításának hajtóereje. Azáltal, hogy lehetővé teszi az emberek, az áruk, a szolgáltatások és a tőke szabadabb mozgását, új lehetőségeket nyit meg a polgárok, a munkavállalók, a vállalkozások és a fogyasztók számára, és megteremti az Európa számára sürgősen szükséges munkahelyeket és növekedést. Az integráltabb és mélyebb tőkepiacok több finanszírozáshoz juttatják a vállalkozásokat – különösen a kkv-kat – és az infrastrukturális projekteket. A jobb munkavállalói mobilitás lehetővé teszi az emberek számára, hogy könnyebben eljussanak oda, ahol szükség van készségeikre. Végül az adókijátszás és az adócsalás elleni küzdelem biztosítja, hogy mindenki méltányosan kivegye részét az adóterhekből.

— A digitális egységes piacról szóló csomag: Az internet és a digitális technológiák átalakítják világunkat. A meglévő internetes akadályok miatt azonban a polgárok nem férnek hozzá bizonyos termékekhez és szolgáltatásokhoz, az internetes és az induló vállalkozások kilátásai korlátozottak, valamint a vállalkozások és kormányok nem tudják teljes mértékben kihasználni a digitális eszközök nyújtotta előnyöket. Az EU egységes piacát ezért hozzá kell igazítani a digitális korhoz: meg kell szüntetni a szabályozási akadályokat és a 28 nemzeti piacot egy egységes piaccá kell átalakítani. Ez évente 415 milliárd EUR-val növelné az uniós gazdaságot, és több százezer új munkahely létrehozását eredményezné.

— A jogérvényesülés és az alapvető jogok térsége: Az EU nem pusztán az áruk és a szolgáltatások közös piaca. Az európaiakat közös értékek kötik össze, melyek az uniós szerződésekben és az EU Alapjogi Chartájában is le vannak fektetve. Az EU-nak soha nem szabad szem elől tévesztenie ezeket az értékeket a terrorizmus, az emberkereskedelem, a csempészet és a számítástechnikai bűnözés elleni küzdelem során. Az EU feltett szándéka, hogy megkönnyítse azon európaiak dolgát, akik más uniós országban kívánnak tanulmányokat folytatni, dolgozni vagy éppen házasságot kötni. Az egyik legfőbb cél ezért az, hogy Unió-szerte hidakat építsünk a tagországok jogrendszerei között. A jogérvényesülés egységes térsége, melyben nincsenek határok és indokolatlan jogi, illetve bürokratikus akadályok, garanciát jelent arra, hogy a polgárok Unió-szerte rendelkezzenek bizonyos jogokkal, és azoknak érvényt is tudjanak szerezni.

— Erősebb globális szerepvállalás: Az EU-nak határozott közös külpolitikára van szüksége ahhoz, hogy hatékonyan tudja kezelni az olyan globális kihívásokat, mint például a szomszédságában zajló válságok, közvetíteni tudja értékeit, valamint hozzá tudjon járulni a békéhez és a jóléthez a világban.

— Kiegyensúlyozott EU–USA szabadkereskedelmi megállapodás: Az EU jelenleg tárgyalásokat folytat az Egyesült Államokkal egy ambiciózus és kiegyensúlyozott kereskedelmi és beruházási megállapodásról. A transzatlanti kereskedelmi és beruházási partnerség új kereskedelmi és beruházási lehetőségeket teremt majd a kis- és nagyvállalkozások számára egyaránt, valamint új munkahelyeket. A fogyasztók számára csökkenti az árakat, ugyanakkor bővíti a kínálatot, ezzel párhuzamosan pedig megőrzi az EU magas szintű fogyasztóvédelmi normáit, a szociális jogokat és a környezetvédelmi szabályokat. Továbbá fokozza Európa befolyását a világban azáltal, hogy formálja a globális kereskedelmet, közvetíti az európai értékeket, valamint több beruházást vonz.

— A demokratikus változás Uniója: 2014-ben a tagállamoknak első alkalommal kellett figyelembe venniük az európai parlamenti választások eredményét az Európai Bizottság elnökjelöltjének személyéről szóló döntés meghozatalakor. Noha fontos lépésről van szó, a bizottságielnök-jelölés csak az első azoknak a változtatásoknak a sorában, melyek célja, hogy az EU demokratikusabbá váljon, és közelebb kerüljön a polgárokhoz. Az európaiaknak jogukban áll tudni, kikkel állnak kapcsolatban a biztosok, a bizottsági alkalmazottak, az Európai Parlament tagjai, illetve a Tanács képviselői a jogalkotási folyamat során. A Bizottság elkötelezett amellett, hogy új alapokra helyezze az Európai Parlamenttel fennálló viszonyát, és a jövőben szorosabban együtt kíván működni a tagállamok parlamentjeivel is.

— Mélyebb gazdasági és monetáris unió – további erőfeszítések a gazdasági stabilitás és a befektetők Európába vonzásának előmozdítása érdekében: A gazdasági és monetáris unió kiteljesítésére irányuló bizottsági munka az öt elnök jelentésére épül, amely négy olyan területet határoz meg, ahol további munkára van szükség. Az öt elnök jelentése a tagállamok, az érintett uniós intézmények és az öt elnök közötti számos konzultáció eredménye.

3. Uniós költségvetés: az elkészítéstől a mentesítésig

3.1. Költségvetés és források

Az EU politikai célkitűzéseit a többéves pénzügyi keret fogja össze, amely éves maximális összegeket (felső határt) állapít meg az uniós kiadások egészére, valamint a főbb kiadási kategóriákra (fejezetekre) nézve. Az összes fejezet felső határainak összege adja a kötelezettségvállalási előirányzatok teljes felső határát. Az EU költségvetése szakpolitikák és programok széles körét finanszírozza az Unió egész területén. Az Európai Parlament és a Tanács által a többéves pénzügyi keretben meghatározott prioritásokkal összhangban a Bizottság egyedi programokat, tevékenységeket és helyi projekteket hajt végre. A költségvetést a Bizottság készíti el és az EUMSZ 314. cikke szerinti eljárás alapján rendszerint december közepén fogadja el az Európai Parlament és a Tanács. A költségvetési egyensúly elvének megfelelően egy adott pénzügyi évre vonatkozóan a teljes bevételnek egyensúlyban kell lennie a teljes kiadással (kifizetési előirányzatok).

Az EU két fő forrással rendelkezik: saját forrásokkal és egyéb bevételekkel. A saját forrásokon belül az alábbi kategóriák különböztethetők meg: tradicionális saját források (például vámok), hozzáadottérték-adó (héa) alapú saját forrás és bruttó nemzeti jövedelmen (GNI) alapuló forrás. Az EU tevékenységeiből származó egyéb bevételek (például a versenyügyi bírságok) általában az összbevétel kevesebb mint 10 %-át teszik ki. Az uniós források legnagyobb részét a saját forrásokból származó bevétel teszi ki, amely automatikusan, a nemzeti hatóságok további határozata nélkül generálódik az EU számára a költségvetés finanszírozásához. A költségvetés finanszírozásához szükséges saját források teljes összege az összes kiadás és az egyéb bevételek különbözeteként kerül meghatározásra. A saját források teljes összege nem haladhatja meg az EU bruttó nemzeti jövedelmének (GNI) 1,23 %-át.

Általános elvként az EU nem vehet fel hitelt a tőkepiacokon vagy pénzügyi intézményeknél a költségvetése finanszírozására.

3.2. Az uniós költségvetés irányításának és felhasználásának módja

Elsődleges operatív kiadások

Az EU operatív kiadásai a többéves pénzügyi keret különböző fejezeteit fedezik, és a pénz kifizetésétől és kezelésétől függően különböző formát öltenek. A Bizottság 2014-től kezdve az alábbiak szerint sorolja be kiadásait:

Közvetlen irányítás: a költségvetést közvetlenül a Bizottság szolgálatai hajtják végre.

Közvetett irányítás: ez azokra az esetekre vonatkozik, amikor a Bizottság egyes költségvetés-végrehajtási feladatokat átruház az uniós jog vagy a nemzeti jog hatálya alá tartozó intézményekre, így például uniós ügynökségekre.

Megosztott irányítás: e módszer esetében a költségvetés végrehajtásának egyes feladatait tagállamokhoz delegálják. A kiadások mintegy 80 %-a ezen irányítási mód alá tartozik, és olyan területeket foglal magában, mint a mezőgazdasági kiadások és a strukturális intézkedések.

A különböző pénzügyi szereplők a Bizottságon belül

A biztosok testülete kollektív politikai felelősséget vállal, de a testület valójában nem maga gyakorolja a költségvetés végrehajtásával kapcsolatban ráruházott hatáskört. E feladatokat minden évben egyes köztisztviselőkhöz delegálja, akik a testület felé a költségvetési rendelet, valamint a személyzeti szabályzat értelmében elszámoltathatók. Az érintett személyzet – általában főigazgatók és szolgálatvezetők – megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselőként ismertek. Ők a költségvetés végrehajtásához kapcsolódó feladatokat továbbdelegálhatják a közvetve megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselőknek.

Az engedélyezésre jogosult tisztviselő felelőssége a teljes irányítási folyamatot magában foglalja, az intézmény által meghatározott szakpolitikai célkitűzések elérése érdekében végzendő teendőktől az elindított tevékenységek működési és költségvetési szempontokat egyaránt szem előtt tartó irányításáig. Minden engedélyezésre jogosult tisztviselőnek éves tevékenységi jelentést kell készítenie a felelőssége alá tartozó tevékenységekről. Ebben a jelentésben az engedélyezésre jogosult tisztviselő jelentést tesz a szakpolitikai eredményekről, valamint az arról szerzett megalapozott bizonyosságról, hogy a jelentésében leírt tevékenységekhez rendelt forrásokat a tervezett célra, valamint a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás alapelveivel összhangban használták fel, továbbá arról, hogy az érvényben lévő ellenőrzési eljárások megfelelőképpen biztosítják az alapul szolgáló műveletek jogszerűségét és szabályszerűségét. A költségvetési rendelet 66. cikke alapján a Bizottság az egyes éves tevékenységi jelentésekről szóló összefoglaló jelentést (synthesis report) nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amellyel a Bizottság az EUMSZ 317. cikkével összhangban átfogó politikai felelősséget vállal az uniós költségvetés irányításáért. Ez a jelentés és az éves tevékenységi jelentés a következő internetcímen érhető el: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_hu.htm.

Az EUMSZ 318. cikke szerint a Bizottság az engedélyezésre jogosult tisztviselők éves tevékenységei jelentése alapján értékelő jelentést bocsát ki a bizottsági programok előrehaladásáról és teljesítményéről. A 2015-ös pénzügyi évtől kezdődően az összefoglaló jelentést és az értékelő jelentést ötvözik a költségvetésre vonatkozó éves gazdálkodási és teljesítményjelentésben bemutatott információkkal.

Az engedélyezésre jogosult tisztviselő által kiállított fizetési megbízásokat és visszafizetési felszólításokat a számvitelért felelős tisztviselő hajtja végre, és ő felelős a pénztárkezelésért; a számviteli szabályok és módszerek megállapításáért, a számviteli rendszerek hitelesítéséért, a könyvelésért és az intézmények éves beszámolóinak elkészítéséért. A számvitelért felelős tisztviselő továbbá aláírásával látja el a beszámolókat, kijelentve ezzel, hogy a beszámoló valós képet ad a pénzügyi helyzetről, a műveletek eredményéről és a cash flow-król.

3.3. Pénzügyi jelentéstétel és elszámoltathatóság

Az EU összevont éves beszámolója tájékoztatást nyújt az EU intézményeinek, ügynökségeinek és egyéb szerveinek tevékenységéről eredményszemléletű elszámolási és költségvetési szempontból. E beszámoló nem tartalmazza a tagállamok éves beszámolóját.

Az EU éves beszámolója két önálló, de egymással kapcsolatban lévő részből áll:

a) a pénzügyi kimutatások; valamint

b) a költségvetés végrehajtásáról szóló jelentések, amelyek részletes képet adnak a költségvetés végrehajtásáról.

Az összevont éves beszámoló elkészítése a Bizottság számvitelért felelős tisztviselőjének felelősségébe tartozik, mint ahogy az is, hogy a beszámoló minden lényegi szempontból valós képet adjon az Európai Unió pénzügyi helyzetéről, műveleteinek eredményéről és cash flow-iról.

A fenti éves beszámolókon felül meghatározott területekről szóló ad hoc jelentések is készülnek, például a költségvetési és pénzgazdálkodásra vonatkozó jelentés, a pénzügyi instrumentumokról szóló jelentés, a nyújtott garanciákról szóló jelentés és a pénzügyi korrekciókról szóló jelentés.

Jelentéstétel és elszámoltathatóság a Bizottságnál:

3.4. Ellenőrzés és mentesítés

Ellenőrzés

Az Európai Unió éves beszámolóját és forrásokkal való gazdálkodását külső ellenőre, az Európai Számvevőszék (a Számvevőszék) ellenőrzi, amely tevékenysége részeként az Európai Parlament és a Tanács számára összeállítja a következőket:

(1) az általános költségvetésből finanszírozott tevékenységek éves jelentése, amely részletezi az éves beszámolóval és a beszámoló alapjául szolgáló műveletekkel kapcsolatos észrevételeit;

(2) ellenőrzésein alapuló és megbízhatósági nyilatkozat formájában az éves jelentésben szereplő vélemény i. a beszámoló megbízhatóságáról, valamint ii. a beszámoló alapjául szolgáló – az adóalanyoktól beszedett bevételeket és a végső kedvezményezetteknek teljesített kifizetéseket magukban foglaló – műveletek jogszerűségéről és szabályszerűségéről; valamint

(3) meghatározott területeket lefedő ellenőrzések eredményeiről szóló különjelentések.

Mentesítés

Egy költségvetési ciklus utolsó lépése a költségvetéssel kapcsolatos mentesítés az adott pénzügyi év vonatkozásában. A mentesítés a költségvetés-végrehajtás külső ellenőrzésének politikai vetülete, az a határozat, amellyel a Tanács ajánlására eljáró Európai Parlament mentesíti a Bizottságot (és más uniós szerveket) egy adott költségvetés irányításának felelőssége alól annak lezárásával. Az Európai Unióban a mentesítésért felelős hatóság az Európai Parlament. Ez azt jelenti, hogy az éves beszámolók ellenőrzését és véglegesítését követően a Tanács javaslata, majd az Európai Parlament döntése alapján mentesítik a Bizottságot és más uniós szerveket az Unió költségvetésének végrehajtása alól az adott pénzügyi évre. E határozat alapját a következők képezik: az éves beszámoló vizsgálata, a Bizottságnak az EU költségvetésével kapcsolatos éves gazdálkodási és teljesítményjelentése (a korábbi összefoglaló jelentés és éves értékelési jelentés), a Számvevőszék éves jelentése, ellenőrzési véleménye és különjelentései, és a Bizottság válaszai, valamint kérdések és további tájékoztatáskérések a Bizottság felé.

E mentesítési eljárás háromféle eredményre vezethet: a mentesítés megadása, halasztása vagy elutasítása. Az Európai Parlamentben az éves költségvetési mentesítési eljárás szerves részét képezi a biztosok meghallgatása, akiket az Európai Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának tagjai kérdeznek a felelősségük alá tartozó szakpolitikai területekkel kapcsolatban. A mentesítésről szóló végső jelentést, amely a Bizottságnak szóló ajánlásokat is tartalmaz, az Európai Parlament plenáris ülésén fogadják el. A Tanács mentesítési ajánlását az ECOFIN fogadja el. Az Európai Parlament mentesítésről szóló végső jelentését és a Tanács mentesítési ajánlását egyaránt éves nyomonkövetési jelentés követi, amelyben a Bizottság ismerteti azokat a konkrét intézkedéseket, amelyeket az ajánlások végrehajtása érdekében hozott.

4. Az Európai Unió összevont pénzügyi kimutatásai: Pénzügyi helyzet 2015-ben

4.1. Bevételek

Az uniós intézmények és szervek bevételeinek nagy része nem visszterhes ügyletekből származó bevétel. Az alábbi ábra áttekintést nyújt e bevételek főbb kategóriáiról.

A nem visszterhes ügyletekből származó bevételek ötéves tendenciája (millió EUR):

A 2014. évi GNI-alapú források összegét a GNI 2002-ig visszamenő jelentős felülvizsgálatát követően határozták meg. A hozzájárulások kiigazítása így méretét tekintve példa nélküli volt: az összes uniós tagállam vonatkozásában összesen majdnem 10 milliárd EUR-t tett ki. Ez magyarázza a 2015. évi csökkenés nagy részét az előző évhez képest.

A kiadások visszafizettetése a Bizottság által kibocsátott és beszedett (vagy a Bizottság számviteli rendszerében könyvelt későbbi kifizetésekkel szemben beszámított) visszafizetési felszólításokat fedi le, melyek az uniós költségvetésből korábban kifizetett kiadások visszafizettetését szolgálják.

4.2. Kiadások

A kiadások 155,9 milliárd EUR-t tettek ki, vagyis az előző évhez képest alacsonyabbak voltak (2014: 165,3 milliárd EUR). Az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) és a Kohéziós Alap vonatkozásában 4,6 milliárd EUR-s csökkenés figyelhető meg, amelynek oka a 2014–2020-as programozási időszak végrehajtásának lassú elindulása volt. Az Európai Szociális Alap (ESZA) kiadásai 2,8 milliárd EUR-val csökkentek; ennek oka, hogy kevesebb költségtérítési igényt nyújtottak be a 2007–2013-as többéves pénzügyi keret időszakára vonatkozóan.

A főbb kiadási tételek (112,4 milliárd EUR) a megosztott irányítás alá tartozó transzferjellegű kifizetések. A főbb alapok a következők: az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA), az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) és más vidékfejlesztési eszközök, az ERFA, a Kohéziós Alap és az ESZA. A 2015-ös pénzügyi évben ezek az összes kiadás majdnem 71 %-át tették ki.

A közvetlen irányítás keretében felmerült kiadások elsősorban a Bizottság, a végrehajtó ügynökségek és – 2015-től kezdődően – a vagyonkezelői alapok általi költségvetés-végrehajtást mutatják. Ugyancsak közvetlen irányítás alá tartoznak az összes uniós intézmény és ügynökség igazgatási kiadásai. Közvetett irányítás esetén a költségvetést az uniós ügynökségek, az uniós szervek, harmadik országok, nemzetközi szervezetek és egyéb jogalanyok hajtják végre. Összességében a közvetlen és közvetett irányítás keretében felmerült kiadások az összes kiadás hozzávetőleg 14 %-át teszik ki (22 milliárd EUR).

Az EU az olyan jövőbeli kifizetési kötelezettségeket is kiadásként számolja el, amelyeket még nem tüntetnek fel a készpénz alapú költségvetési számlákon. Ezeket különösen a mezőgazdaságra és a vidékfejlesztésre vonatkozó szállítói kötelezettségek és elhatárolt költségek, valamint a biztosok, az európai parlamenti képviselők és a személyzet által megszerzett nyugdíjjogosultságokkal kapcsolatos munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek alatt tüntetik fel, és ezek negatív gazdasági eredményhez vezetnek (e kifizetéseket jövőbeli költségvetésekből fogják finanszírozni és még nem tüntették fel a bevételek között).

4.3. Gazdasági eredmény

Az időszak (13 033) millió EUR-s gazdasági eredménye (vagyis a veszteség) az előző évhez hasonló szinten maradt.

4.4. Eszközök

154 milliárd EUR összegű eszköz az EU összevont mérlegében

A mérleg eszközoldalán lévő legjelentősebb tételek a pénzügyi eszközök (kölcsönök, értékesíthető pénzügyi eszközök, készpénz) és az előfinanszírozási összegek, amelyek az EU eszközeinek közel 83 %-át teszik ki. A kölcsönök összege 1,6 milliárd EUR-val, 57 milliárd EUR-ra csökkent, míg az uniós költségvetésből finanszírozott értékesíthető pénzügyi eszközök (költségvetési eszközök) összege 460 millió EUR-val emelkedett. Az eszközoldalon az ingatlanok, gépek, berendezések alatt a Kopernikusz program eszközei (1,7 milliárd EUR) és a Galileóhoz kapcsolódó befejezetlen beruházások (2,1 milliárd EUR) szerepelnek.

A korábbi évek során az uniós intézményeknek és szerveknek sikerült alacsony szinten tartani év végén a pénzeszközként és pénzeszköz-egyenértékesként tartott összegeket. A pénzeszközök 2015. december 31-i21,7 milliárd EUR összegű magas egyenlegének fő okai az alábbiak:

— a 2014. évi GNI- és héa-egyenlegek (5,4 milliárd EUR) késedelmes befizetése: a 2015-ben teljesített, elhúzódó befizetések igen nagy része 2015 szeptemberére esett. A tagállamoknak az uniós költségvetéshez való héa- és GNI-alapú hozzájárulását évente kiigazítják, amelyre minden év decemberének első munkanapján kerül sor. A 2014. évi kiigazítás során a GNI-adatokat 2002-ig visszamenően jelentősen módosították, ami a tagállamok összességét tekintve példa nélküli, 9,5 milliárd EUR-s kiigazítást eredményezett,

— a 2015. évi GNI- és héa-egyenleg (1,4 milliárd EUR),

— két tagállam által előre befizetett 2016. évi GNI-alapú forrás (0,7 milliárd EUR),

— pénzbírságok és egyéb bevételek (1,5 milliárd EUR).

A saját forrásokról szóló rendelet alapján ezeket az egyenlegeket csak 2016-ban, költségvetés-módosítás útján lehet visszatéríteni a tagállamoknak.

Előfinanszírozás

Megjegyzendő, hogy az előfinanszírozás szintjét jelentősen befolyásolja a többéves pénzügyi keret ciklusa – például a többéves pénzügyi keret időszakának elején várhatóan nagy előlegeket kell kifizetni a tagállamok részére a kohéziós politika keretében. A Bizottság minden erőfeszítést megtesz annak érdekében, hogy az előfinanszírozást megfelelő szinten tartsa. Egyensúlyt kell teremteni a projektek elegendő finanszírozásának biztosítása és a kiadások kellő időben történő elszámolása között.

Az uniós mérlegben szereplő teljes előfinanszírozás (amely nem tartalmazza a tagállamok részére teljesített egyéb előlegeket és a vagyonkezelői alapokhoz való hozzájárulásokat) 40 milliárd EUR-t tesz ki (2014: 45 milliárd EUR), amelynek szinte az egésze bizottsági tevékenységekhez kapcsolódik. A Bizottság által nyújtott előfinanszírozás mintegy 70 %-a megosztott irányítású, ami azt jelenti, hogy a költségvetés végrehajtását a tagállamokhoz delegálják (a Bizottság felügyeleti szerepet lát el).

Bizottság általi előfinanszírozás irányítási mód szerinti bontásban

A megosztott irányítási mód alá tartozó legjelentősebb előfinanszírozási összeg az ERFA-hoz és a Kohéziós Alaphoz kapcsolódik.

A hosszú távú előfinanszírozás az új többéves pénzügyi kerethez kapcsolódóan 12,6 milliárd EUR-val emelkedett, míg a rövid távú előfinanszírozás 17,7 milliárd EUR-val csökkent. A hosszú távú előfinanszírozás emelkedése elsősorban a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret megosztott irányítású új előfinanszírozási kifizetéseinek köszönhető (összesen 10 milliárd EUR, amelyből 7 milliárd EUR a kohéziós politikához kapcsolódik). A rövid távú előfinanszírozás összegeinek csökkenése ugyancsak elsősorban a megosztott irányításnak köszönhető: mivel a 2007–2013-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret a zárószakaszhoz érkezett, a kapcsolódó előfinanszírozásokat fokozatosan elszámolják.

Közvetlen és közvetett irányítás alá tartozó pénzügyi instrumentumok

Az uniós éves beszámolóban a következők vannak feltüntetve pénzügyi instrumentumként:

— a költségvetésből nyújtott kölcsönök,

— felvett hitelből nyújtott kölcsönök,

— tőkeinstrumentumok,

— garanciaeszközök, valamint

— garanciaalapok: külső jogalanyoknak (elsősorban az EBB csoportnak) nyújtott garanciák a nem az uniós költségvetés által létrehozott instrumentumokra.

Az uniós költségvetésből finanszírozott, közvetlen és közvetett irányítás alá tartozó pénzügyi instrumentumok jelentősége és volumene évről évre nő. A hagyományos költségvetés-végrehajtási módhoz képest – amely vissza nem térítendő és más támogatások nyújtására terjed ki – az e megközelítés mögött álló alapvető koncepció az, hogy a költségvetésből pénzügyi instrumentumok révén felhasznált minden egyes euróból a tőkeáttételi hatásnak köszönhetően a végső kedvezményezett több mint 1 eurót kap pénzügyi támogatásként. Az uniós költségvetés ezen intelligens felhasználása arra irányul, hogy maximalizálja a rendelkezésre álló források hatását. A garanciaeszközökben és garanciaalapokban tartott tőkeinstrumentumok és befektetések (vagyis tőkeinstrumentumok és hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok) értékesíthető pénzügyi eszközként szerepelnek az EU éves beszámolójában.

Költségvetési pénzügyi instrumentumok értékesíthető pénzügyi eszközei

Garanciaalapok

Az EU meghatározott célokból uniós költségvetési finanszírozású garancialapokat hozott létre annak érdekében, hogy likviditási tartalékot biztosítsanak az EBB csoport uniós költségvetési garanciával fedezett műveleteiből származó potenciális veszteségekkel szemben. A 2015-ben létrehozott fő új garanciaalap az ESBA-garanciaalap.

Az ESBA az EBB csoport kockázatviselési kapacitásának növelésére irányuló kezdeményezés, amelynek révén az EBB akár 61 milliárd EUR összegben eszközölhet befektetéseket az EU-ban. Az ESBA nem különálló jogi személy, illetve nem szigorúan vett befektetési alap. Az ESBA kockázati tartaléka védelmet nyújt az EBB számára az alapul szolgáló műveletek potenciális veszteségeivel szemben. A kockázati tartalék az EBB saját tőkéjéből nyújtott 5 milliárd EUR összegű allokációból és az uniós költségvetésből biztosított, legfeljebb 16 milliárd EUR összegű (korlát) garanciából áll. A célkitűzés az, hogy a tagállamok, nemzeti fejlesztési bankok és magánbefektetők által nyújtott kiegészítő finanszírozás révén a beruházások összértéke az EU-ban elérje a 315 milliárd EUR-t.

Az ESBA műveleteit két keretben hajtják végre: az egyik az EBB által végrehajtott infrastrukturális és innovációs keret, a másik pedig az EBA által végrehajtott kkv-keret. Mindkettő rendelkezik adósságportfólióval (12,25 milliárd EUR összegű uniós garancia) és tőkeportfólióval (3,75 milliárd EUR összegű uniós garancia). Az EBA az EBB-vel kötött megállapodás értelmében egy EBB-garancia alapján jár el, amelyre az EU vállal viszontgaranciát.

Az EU és a EBB eltérő szerepet tölt be az ESBA-n belül. Az ESBA-t az EBB-n belül hozták létre, amely a műveleteket (adósság- és tőkebefektetések) finanszírozza, ehhez pedig a tőkepiacokon hitelt vesz fel. Az infrastrukturális és innovációs keretet illetően az EBB függetlenül hozza meg a beruházási döntéseket, a műveleteket pedig saját szabályainak és eljárásainak megfelelően irányítja, ugyanúgy, ahogy a saját (kockázati) műveletei esetében. Annak biztosítása érdekében, hogy az ESBA keretében végzett beruházások célja továbbra is a beruházásokat akadályozó piaci hiányosságok kezelése legyen, és így jogosultak legyenek az uniós garancia nyújtotta védelemre, külön ezt a célt szolgáló irányítási struktúrát hoztak létre. A független szakértőkből álló beruházási bizottság megvizsgál minden egyes, az EBB által javasolt projektet, hogy azok jogosultak-e az uniós garanciafedezetre. Azt követően, hogy megerősítik egy művelet jogosultságát az ESBA által garantált műveletként, a projekt folytatására vonatkozó döntésre és a projektirányításra az EBB szokásos projektciklusa és irányítási folyamatai alkalmazandók.

Az EU szerepe az EBB adósság- és tőkeinstrumentum-befektetéseiből származó potenciális veszteségekkel kapcsolatos uniós garancia nyújtására korlátozódik. Következésképpen az EU nem vesz részt az ESBA-műveletek végső kiválasztásában és irányításában, nem fektet be pénzt az ESBA-műveletekbe, és nem közvetlen szerződő fél az alapul szolgáló instrumentumokban. Mivel az uniós (és az IPSAS) számviteli szabályok konszolidációra vonatkozó ellenőrzési kritériumai és számviteli követelményei nem teljesülnek, a kapcsolódó eszközök nem tartoznak bele az EU összevont éves beszámolójába – lásd az összevont pénzügyi kimutatások 5.2. megjegyzését.

Az uniós garancia korlátja minden esetben 16 milliárd EUR, vagyis az uniós költségvetésből teljesített aggregát nettó kifizetések nem haladhatják meg ezt az összeget. Az uniós garancia kifizetéseit egy újonnan létrehozott garanciaalapból teljesítenék, amely likviditási tartalékot biztosít az ESBA garantált műveletein keletkező potenciális nettó veszteségekkel (a várható bevételek által nem fedezett várható veszteségekkel) szemben. Az ESBA garanciaalapját 2016-tól kezdődően az uniós költségvetésből finanszírozzák, és összege 2022-ig fokozatosan eléri a 8 milliárd EUR-t, így a maximális uniós garancia 50 %-át fogja biztosítani. 2015. december 31-ig1 350 millió EUR-t kötöttek le, amelyet 2016-ban (500 millió EUR) és 2017-ben (850 millió EUR) fizetnek be a garanciaalapba. Ezt az összeget a fennálló kötelezettségvállalásként közzétett összeg tartalmazza az összevont pénzügyi kimutatások 5.3.1. megjegyzésében.

Az alábbi táblázatok áttekintést nyújtanak az EU által alkalmazott pénzügyi instrumentumokról a többéves pénzügyi keret szerinti bontásban

millió EUR 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret Eszközök Kötelezettségek Garanciák Tőkeinstrumentumok: COSME – Növekedésösztönző Tőkefinanszírozási Eszköz 39 (2) Horizont 2020 InnovFin kutatási és innovációs célú tőkefinanszírozási eszköz 108 (2) 146 (4) Garanciaeszközök: COSME hitelgarancia-eszköz 125 (43) (1) Foglalkoztatás és szociális innováció 10 (3) (1) Diákhitelgarancia-eszköz 16 (1) (1) Horizont 2020 – InnovFin kutatási és innovációs célú hitel és garancia 638 (97) (442) Horizont 2020 – InnovFin kkv-garanciaeszköz 294 (22) (17) Természetitőke-finanszírozási eszköz 12 — Energiahatékonysági magánfinanszírozási eszköz (PF4EE) 12 — 1 107 (166) (459) Összesen 1 253 (170) (459) 2014 előtti többéves pénzügyi keret Eszközök Kötelezettségek Garanciák Hiteleszközök/Tőkeinstrumentumok/Technikai segítségnyújtás: Gazdasági és pénzügyi együttműködési eszköz az euromediterrán partnerség keretében (Meda) 251 (2) Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI) 153 (4) 404 (6) Hiteleszközök: Kkv-kat támogató hitelek 19 Tőkeinstrumentumok: A versenyképességi és innovációs program keretében a gyorsan növekvő és innovatív kkv-k támogatására létrehozott eszköz 413 — Európai Technológiai Hitelkeret (ETF) Startup eszköz 1998 11 — Globális Energiahatékonysági és Megújulóenergia-alap (GEEREF) 76 — Többéves keretprogram – Tőkefinanszírozási eszköz 192 — Marguerite Alap 50 — A foglalkoztatási és társadalmi befogadási célú európai Progress mikrofinanszírozási eszköz 71 — Európai Energiahatékonysági Alap 128 (22) Technológia-transzfer kísérleti projektek 1 943 (22) Garanciaeszközök: A versenyképességi és innovációs program keretében létrehozott kkv-garanciakeret (CIP SMEG) 108 (215) (1) A Ten-T projektek hitelgarancia eszköze (LGTT) 238 (3) (209) Többéves program (MAP) vállalkozásoknak 23 (35) (1) Projektkötvény-kezdeményezés (PBI) 236 (1) (220) Európai Progress mikrofinanszírozási megbízás 13 (11) (1) Kockázatmegosztási finanszírozási mechanizmus 927 (94) (845) Kkv-garanciakeret 16 (16) (1) 1 561 (375) (1 274 ) Összesen 2 927 (403) (1 274 )





millió EUR Több többéves pénzügyi kerethez kapcsolódó Eszközök Kötelezettségek Garanciák Tőkeinstrumentumok: Délkelet-Európáért Európai Alap (EFSE) 118 — A Nyugat-balkáni Vállalkozásfejlesztési és Innovációs Eszközhöz tartozó vállalkozásbővítési alap (Enterprise Expansion Fund) 10 — A Nyugat-balkáni Vállalkozásfejlesztési és Innovációs Eszközhöz tartozó vállalkozásinnovációs alap (Enterprise Innovation Fund – EIF) 21 — Környezetbarát Növekedésért Alap a keleti szomszédság részére (SE4F) 52 — MIFA Debt Fund – mikrofinanszírozási kezdeményezés Ázsia részére 9 — MENA Alap a mikro-, kis- és középvállalkozások számára (SANAD) 10 — 220 — Garanciaeszközök: A Nyugat-balkáni Vállalkozásfejlesztési és Innovációs Eszköz garanciaeszköze 20 (14) (2) 20 (14) Garanciaalapok: Külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap 2 108 (25) (19 450 ) Európai Stratégiai Beruházási Alap (ESBA) 1 — (202) 2 109 (25) (19 652 ) Összesen 2 349 (39) (19 652 ) Mindösszesen 6 529 (612) (21 385 )

Felvett hitelből nyújtott kölcsönök

Az Európai Unióról szóló szerződés felhatalmazza az EU-t, hogy konkrét megbízatások teljesítéséhez szükséges pénzügyi források mobilizálása érdekében hitelt vegyen fel. Az EU képviseletében eljáró Bizottság jelenleg három fő programot működtet – makroszintű pénzügyi támogatás (MFA), fizetésimérleg-támogatás (BOP) és az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus (EFSM) –, amelyek keretében kölcsönöket nyújthat, és az uniós hitelnyújtás finanszírozásához szükséges tőkét a tőkepiacokon vagy pénzügyi intézményeknél veszi fel. 2015-ben Írország hivatalosan kérte az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében számára nyújtott első kölcsön visszafizetési határidejének meghosszabbítását. Az 5 milliárd EUR összegű részletet három új részletre osztották fel (2 milliárd, 1 milliárd és 2 milliárd EUR), amelyek lejárata 2023, 2029, illetve 2035. 2016 januárjában Portugália hivatalosan kérte az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében számára nyújtott első kölcsön 2016. június 3-i visszafizetési határidejének meghosszabbítását. A 4,75 milliárd EUR összegű részletet három új részfolyósítással refinanszírozták (1,5 milliárd, 2,25 milliárd és 1 milliárd EUR), amelyek lejárata 2023, 2031, illetve 2036. 2015. július 17-én a Görögország és az Európai Stabilitási Mechanizmus között létrejött kölcsönmegállapodást megelőző átmeneti kölcsönként az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében áthidaló kölcsönt nyújtottak Görögország számára. Az első és egyetlen folyósításra 2015. július 20-án került sor, és teljes mértékben visszafizetésre került, amikor az ESM-megállapodást megerősítették az euróövezeti tagállamok nemzeti parlamentjei. Erre a visszafizetésre 2015. augusztus 20-án került sor.

A felvett hitelből nyújtott kölcsönök áttekintése (nominális összegek)

milliárd EUR Fizetésimérleg-eszköz Európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus Egyéb (3) ÖSSZESEN Magyarország Lettország Románia Összesen Írország Portugália Görögország Összesen Összesen Összes nyújtott 6,5 3,1 8,4 (4) 18,0 22,5 26,0 7,2 55,7 5,1 78,8 2014.12.31.-ig folyósított 5,5 2,9 5,0 13,4 22,5 24,3 — 46,8 2,4 62,6 2015-ben folyósított — — — — 5,0 — 7,2 12,2 1,3 13,5 2015.12.31.-ig folyósított összesen 5,5 2,9 5,0 13,4 27,5 24,3 7,2 59,0 3,6 76,0 2015.12.31.-ig visszafizetett kölcsönök (4,0 ) (2,2 ) (1,5 ) (7,7 ) (5,0 ) — (7,2 ) (12,2 ) (0,1 ) (20,0 ) 2015.12.31.-én kinnlévő összeg 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 0 46,8 3,5 56,0

4.5. Kötelezettségek

226 milliárd EUR összegű kötelezettség az EU 2015. évi összevont mérlegében

A kötelezettség oldal elsősorban a következő négy kiemelt tételből áll: a nyugdíjakra és az egyéb munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek, a hitelfelvételek, a szállítói kötelezettségek és az elhatárolt költségek. 2014-hez képest a legnagyobb változás az elhatárolt költségek közel 12,4 milliárd EUR összegű emelkedése, ami annak köszönhető, hogy elindult a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret végrehajtása, amelynek tekintetében a felmerült költségeket csak megbecsülni lehet, mivel azokat a tagállamok még nem jelentették be. Egy másik jelentős változás a szállítói kötelezettségek hozzávetőleg 12,5 milliárd EUR összegű csökkenése, amelynek oka, hogy a tagállamok lassabban nyújtják be a 2007–2013-as programozási időszakra vonatkozó költségkimutatásokat. A csökkenés másik oka, hogy az irányító és kontrollhatóságok tagállamok általi kijelölésének késedelme miatt lassabban indult el a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret végrehajtása.

Összes beérkezett és szállítói kötelezettségként elszámolt költségtérítési igény és számla

Az eszközöket meghaladó kötelezettségállomány nem jelenti azt, hogy az uniós intézmények és szervek pénzügyi nehézségekkel küzdenének, hanem inkább azt, hogy bizonyos kötelezettségeket jövőbeli éves költségvetésekből kell majd finanszírozni. Az eredményszemléletű elszámolás szabályai értelmében igen sok kiadást 2015-ben számolnak el, holott tényleges kifizetésükre esetleg csak 2016-ban vagy később, jövőbeli költségvetések keretében kerül sor, és a kapcsolódó bevételeket majd csak későbbi időszakokban tüntetik fel. A kiemelendő legjelentősebb összegek az EMGA tevékenységei (amelyeket 2016-ban fizetnek ki) és a munkavállalói juttatások (amelyeket a következő 30 év során teljesítenek).

5. AZ UNIÓS KÖLTSÉGVETÉS VÉDELME

Áttekintés a 2015. évi pénzügyi korrekciókról és visszafizettetésekről

Az uniós költségvetés végrehajtásakor nagy figyelmet kell szentelni annak, hogy megfelelően megelőzzék, feltárják, majd korrigálják a hibákhoz, szabálytalanságokhoz és csaláshoz vezető rendszerbeli hiányosságokat. A Számvevőszék éves jelentése az éves beszámoló alapjául szolgáló műveletek jogszerűségére és szabályszerűségére vonatkozó megbízhatósági nyilatkozatot, valamint a kifizetések lényeges hibaszintjét tartalmazza. Az EU éves beszámolójának a Hivatalos Lapban való közzétételével együtt a megbízhatósági nyilatkozatot is közzéteszik.

A Bizottság védintézkedései két fő mechanizmus révén enyhítik e hibák hatásait:

(1) megelőző mechanizmusok (például előzetes ellenőrzések, a kifizetések megszakítása és felfüggesztése); valamint

(2) korrekciós mechanizmusok (elsősorban a tagállamokra kivetett és a tagállamok által elfogadott pénzügyi korrekciók, és kisebb mértékben az uniós kifizetések kedvezményezettjeire kiszabott visszafizettetések).

A megosztott irányítás keretében (mezőgazdasági kiadások és strukturális intézkedések) elsődlegesen a tagállamok felelősek a teljes kiadási ciklusban annak biztosításáért, hogy az uniós költségvetésből teljesített kiadás jogszerű és szabályszerű legyen.

A korrekciós intézkedések, például a pénzügyi korrekciók és visszafizettetések a Bizottság és – közös irányítás alá tartozó kiadások esetén – a tagállamok által is végzett, az uniós költségvetésből finanszírozott kiadások elszámolhatóságára vonatkozó felügyeleti és ellenőrzési munka alapján születnek. A Bizottság a pénzügyi korrekció vagy visszafizettetés összegének meghatározásakor figyelembe veszi az alkalmazandó jogszabályok megsértésének természetét és súlyosságát, valamint a költségvetésre gyakorolt pénzügyi hatásokat, többek között abban az esetben is, amikor az irányítási és kontrollrendszerek hiányossága állapítható meg. A legtöbb korrekcióra a kifizetést követően kerül sor.

A pénzügyi korrekciók és visszafizettetések folyamata:

A pénzügyi korrekciók és visszafizettetések a folyamatuk két fő szakasza szerint kerülnek bemutatásra. Mindkét szakaszra sor kerülhet egyetlen évben vagy több évre elhúzódóan:

1. Pénzügyi korrekciók és visszafizettetések a visszaigazolási szakaszban: ezeket az összegeket az érintett tagállam elfogadta, vagy bizottsági határozattal kiszabták. 2015-ben az összes visszaigazolt pénzügyi korrekció és visszafizettetés 3 499 millió EUR-t tett ki (2014: 4 728 millió EUR). 2015-ben visszaigazolt pénzügyi korrekciók és visszafizettetések – szakpolitikai területek szerinti bontásban

2. Pénzügyi korrekciók és visszafizettetések a végrehajtási szakaszban: ezek az összegek a folyamat utolsó lépését jelentik, amellyel véglegesen korrigálják a jogosulatlan kiadásokat. Az ágazati alapú szabályozási keretekben több végrehajtási mechanizmust is előirányoztak. 2015-ben az összes végrehajtott pénzügyi korrekció és visszafizettetés 3 853 millió EUR-t tett ki (2014: 3 285 millió EUR). A pénzügyi korrekciók és visszafizettetések végrehajtása több évet is igénybe vehet, ami főként a mezőgazdasági politika keretében a tagállamoknak biztosított részletfizetési vagy halasztási határozatokkal magyarázható. A kohéziós politika területén a jogi keret a programozási időszak lezárásakor vagy azt követően való végrehajtást ír elő. 2015-ben végrehajtott pénzügyi korrekciók és visszafizettetések – szakpolitikai területek szerinti bontásban

A fenti információk kiegészítő jellegű közzétételek, amelyeket a számviteli standardok nem írnak elő, és a megadott adatok nem mindig közvetlenül a számviteli rendszerből származnak. Az említett összegekre, valamint a megelőző és korrekciós mechanizmusokra vonatkozó további részletek a Bizottság által készített, és a mentesítési hatóságnak, valamint a Számvevőszéknek küldött, az uniós költségvetés védelméről szóló éves közleményben találhatóak. A közlemény a Költségvetési Főigazgatóság Europa honlapján érhető el.

6. A kockázatok és bizonytalanságok kezelése az uniós költségvetés végrehajtása során

Az uniós költségvetés végrehajtása során felmerülő kockázatokat és bizonytalanságokat két fő kategóriába lehet sorolni:

— általános és várható kockázatok és bizonytalanságok, valamint

— kivételes kockázatok és bizonytalanságok.

6.1. Általános és várható kockázatok és bizonytalanságok

A pénzügyi év során felmerült problémák

Makrogazdasági környezet

Az EU makrogazdasági környezete hatást gyakorol az uniós tagállamok azon képességére, hogy teljesítsék az uniós intézményekkel és szervekkel szembeni finanszírozási kötelezettségeiket, ezáltal pedig az EU azon képességére, hogy folytassa a 2. szakaszban kiemelt uniós szakpolitikák végrehajtását. Az európai gazdaságot továbbra is számos kedvező tényező támogatja, így például az olajár, az euro átváltási árfolyama és a finanszírozási költségek, amelyek élénkítették a kivitelt és a lakossági fogyasztást. A beruházásokat azonban továbbra is gazdasági és szakpolitikai bizonytalanságok, néhány országban pedig a túlzott eladósodottság hátráltatja. Az európai gazdaság fellendülése a negyedik évébe ért, és most a feltörekvő gazdaságok növekedésének lassulása miatt különböző nehézségekkel és jelentős kockázatokkal szembesül. A gazdasági növekedés mindeddig nem volt elég erős a munkanélküliség jelentős csökkentéséhez, és annak sem látszanak jelei, hogy élénkülnének a fellendülés fenntarthatóságának biztosításához szükséges beruházások. Ezenfelül a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretben meglehetősen lassan halad az uniós költségvetés végrehajtása, amelyet a Görögországgal kapcsolatos folyamatos problémák és a menekültügyi válság tovább súlyosbít.

Az euróövezet gazdasági fellendülése a fentiekben ismertetett kedvező tényezőkből származó jelentős támogatás ellenére továbbra is mérsékelt. E tényezők a korábban vártnál valószínűleg némiképp erősebbek lesznek, és hatásuk hosszabban fog érvényesülni. Az olajár például a bőséges kínálat miatt még tovább csökkent, és a feltételezések szerint jelentősen alacsony is marad, és csak később fog emelkedni. A menedékkérők egyes tagállamokba való beáramlásával összefüggő kormányzati kiadásokból eredően a fiskális politika valamivel jobban kedvez a növekedésnek az euróövezetben. Ezenkívül a mennyiségi lazítás és a hitellazítás Európai Központi Bank (EKB) általi kombinációja előre vetíti, hogy a finanszírozási költségek az euróövezetben a korábban vártnál valószínűleg hosszabb ideig maradnak alacsonyak és tovább segítik a tagállamok közötti pénzügyi fragmentáció és különbségek csökkentését. Ugyanakkor az e tényezőkből származó fellendülést egyre jobban visszafogja a romló globális környezet, és a válságból fennmaradt néhány probléma (elsősorban a magas szintű politikai bizonytalanság, adósság és munkanélküliség) továbbra is nehezíti a növekedést.

Reál-GDP, inflációs ráta és munkanélküliségi ráta %-ban, uniós átlag szerinti bontásban (5)

Reál GDP Infláció Munkanélküliségi ráta 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 Belgium 1,3 1,3 1,7 0,6 1,4 1,7 8,3 8,0 7,4 Németország 1,7 1,8 1,8 0,1 0,5 1,5 4,8 4,9 5,2 Észtország 0,9 2,1 2,3 0,1 1,0 2,5 6,3 6,3 7,5 Írország 6,9 4,5 3,5 0,0 0,6 1,4 9,4 8,5 7,8 Görögország 0,0 (0,7 ) 2,7 (1,1 ) 0,5 0,8 25,1 24,0 22,8 Spanyolország 3,2 2,8 2,5 (0,6 ) 0,1 1,5 22,3 20,4 18,9 Franciaország 1,1 1,3 1,7 0,1 0,6 1,3 10,5 10,5 10,3 Olaszország 0,8 1,4 1,3 0,1 0,3 1,8 11,9 11,4 11,3 Ciprus 1,4 1,5 2,0 (1,6 ) 0,2 1,3 15,5 14,5 13,2 Lettország 2,7 3,1 3,2 0,2 0,4 2,0 9,9 9,2 8,6 Litvánia 1,6 2,9 3,4 (0,7 ) (0,1 ) 2,1 9,0 8,0 7,2 Luxemburg 4,7 3,8 4,4 0,1 0,4 2,4 6,1 6,0 6,0 Málta 4,9 3,9 3,4 1,2 1,7 2,1 5,4 5,4 5,4 Hollandia 2,0 2,1 2,3 0,2 0,9 1,5 6,9 6,6 6,4 Ausztria 0,7 1,7 1,6 0,8 0,9 1,8 6,0 6,2 6,4 Portugália 1,5 1,6 1,8 0,5 0,7 1,1 12,6 11,7 10,8 Szlovénia 2,5 1,8 2,3 (0,8 ) (0,3 ) 1,1 9,1 8,8 8,4 Szlovákia 3,5 3,2 3,4 (0,3 ) 0,3 1,7 11,5 10,3 9,3 Finnország 0,0 0,5 0,9 (0,2 ) 0,1 1,5 9,5 9,4 9,3 Euróövezet 1,6 1,7 1,9 0,0 0,5 1,5 11,0 10,5 10,2 Bulgária 2,2 1,5 2,0 (1,1 ) (0,1 ) 0,9 10,1 9,4 8,8 Cseh Köztársaság 4,5 2,3 2,7 0,3 0,4 1,4 5,1 4,8 4,7 Dánia 1,2 1,7 1,9 0,2 0,9 1,7 6,0 5,8 5,6 Horvátország 1,8 2,1 2,1 (0,3 ) 0,3 1,6 16,2 15,1 13,8 Magyarország 2,7 2,1 2,5 0,1 1,7 2,5 6,7 6,0 5,2 Lengyelország 3,5 3,5 3,5 (0,7 ) 0,6 1,7 7,5 7,0 6,5 Románia 3,6 4,2 3,7 (0,4 ) (0,2 ) 2,5 6,7 6,6 6,5 Svédország 3,6 3,2 2,9 0,7 1,1 1,4 7,4 6,9 6,7 Egyesült Királyság 2,3 2,1 2,1 0,0 0,8 1,6 5,2 5,0 4,9 EU 1,9 1,9 2,0 0,0 0,5 1,6 9,5 9,0 8,7

Az előrejelzések szerint az euróövezeti GDP növekedése a 2015-ös 1,6 %-ról kismértékben gyorsulni fog, és 2016-ban eléri az 1,7 %-ot. Amint a globális gazdasági tevékenység újra fellendül, 2016-ban és 2017-ben valószínűleg már érezhetőek lesznek a kedvező hatások. Emellett a tagállamokban végrehajtott strukturális reformok egy része valószínűleg továbbra is kedvező hatással lesz a növekedésre. A válság utóhatásainak megszűnésével párhuzamosan valószínűleg élénkülni fog a fogyasztás és bővülnek a beruházások. Jóllehet a gazdaság néhány területén továbbra is magas az adósságszint, a könnyű finanszírozási feltételek valószínűleg kevésbé ösztönöznek a hitelállomány leépítésére. Összességében az euróövezeti GDP növekedése 2017-ben valószínűleg eléri az 1,9 %-ot. 2016-ban a tagállamokban valószínűleg folytatódik a fellendülés, beleértve Görögországot is, ahol a növekedés az év folyamán újra beindul. Az európai beruházási tervet azért hozták létre, hogy megoldást kínáljon az Unióban jelenleg tapasztalható beruházáshiányra azáltal, hogy kulcsfontosságú területeken magánforrásokat von be stratégiai beruházások finanszírozásába. Valószínűleg e tervnek az állami és magánberuházásokra gyakorolt kedvező hatásai is érezhetők lesznek már. 2017-ben a gazdasági tevékenység valószínűleg minden tagállamban emelkedőben lesz.

2015-ben a költségvetési hiány az euróövezetben várhatóan a GDP 2,2 %-ára csökken, és tovább fog csökkenni 2016-ban 1,9 %-ra, illetve 2017-ben 1,6 %-ra. Jövő évben – feltételezve, hogy a szakpolitika nem változik – a strukturális egyenleg az előrejelzések szerint mind az euróövezetben, mind az EU-ban továbbra is nagymértékben állandó marad. Az euróövezet GDP-arányos államadóssága a 2014-ben elért 94,5 %-os csúcs után az előrejelzés szerint 2017-ben 91,3 %-ra csökken.

A munkaerő-piaci feltételek javulása a mérsékelt gazdasági fellendüléssel párhuzamosan tovább folytatódik, ezzel biztosítva a foglalkoztatás növekedésének visszafogott emelkedését. Összességében véve a foglalkoztatás várhatóan 1,1 %-kal emelkedett az euróövezetben 2015-ben, és az előrejelzések szerint ebben az évben és jövőre is ugyanilyen ütemben fog növekedni. Mindez annak köszönhető, hogy fokozódik a gazdasági tevékenység, javul a vállalkozói bizalom és növekszik a tőkefelhalmozás.

Az euróövezet gazdasági kilátása továbbra is igen bizonytalan, és az átfogó kockázatok egyértelműen lefelé mutatnak. Egyértelműen növekedtek a világgazdaság és a globális pénzügyi piacok által a növekedési kilátásokra gyakorolt kockázatok, ami különösen annak tulajdonítható, hogy lelassult Kína és egyéb feltörekvő piacok növekedése, ami a vártnál erősebb átgyűrűző hatásokat válthat ki, illetve az előrejelzésekhez képest rosszabbá válhat. A kínai kiigazítást övező bizonytalanság és az egyesült államokbeli monetáris politika folytatódó visszarendeződése együttesen kedvezőtlenebb hatást is gyakorolhat a sérülékeny feltörekvőben lévő piacgazdaságokra, különösen azokra, ahol magas szintű a külföldi devizában denominált adósságállomány, és a pénzügyi piacok stabilitását és érinthette volna. E lefelé mutató kockázatok bármelyikének bekövetkezése kedvezőtlen átgyűrűző hatásokat gyakorolna a tagállamokra a különböző transzmissziós csatornákon. Európában az utóbbi időben a hazai kockázatok is emelkedtek. Ha Görögország váratlanul újra válságba kerülne, az jóval megnehezítené a befektetési döntéseket és így a gazdasági növekedést is. Továbbá amennyiben uniós szinten nem kezelik sikeresen a főbb politikai kihívásokat (például a migrációs áramlásokat), az olyan fejleményekhez vezethet, amelyek a növekedés akadályaivá válnak.

Garanciaalapok a nyújtott garanciákra

Az EU garanciákat nyújtott az EBB csoport számára az EU-n kívül nyújtott kölcsönökre és az ESBA adósság- és tőkeműveleteire. 2015. december 31-én az EU a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött megjegyzésekben (lásd az 5.2.1. megjegyzést) 19,7 milliárd EUR összegben mutatott ki függő kötelezettséget mindkét garanciára vonatkozóan. Annak érdekében, hogy csökkentse azt a kockázatot, amit az EBB általi garancialehívás gyakorolhat az uniós költségvetésre, a Bizottság két külön garanciaalapot hozott létre: a külső fellépésekre vonatkozó garanciaalapot és az ESBA-garanciaalapot.

Az uniós költségvetésből finanszírozott, külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap az év végén kintlévő garantált kölcsönök 9 %-ára nyújt fedezetet. 2015. december 31-én a 2,1 milliárd EUR-s teljes eszközérték az EU 19,45 milliárd EUR összegű maximális kitettségére nyújt fedezetet. Az ESBA garanciaalapjának összege 2016-tól kezdődően 2022-ig fokozatosan eléri a 8 milliárd EUR-t, így az uniós garancia 16 milliárd EUR-s maximális kitettségének 50 %-át fogja biztosítani.

Hitelfelvételi és -nyújtási műveletek

Az Európai Unióról szóló szerződés felhatalmazza az EU-t, hogy konkrét megbízatások teljesítéséhez szükséges pénzügyi források mobilizálása érdekében hitelt vegyen fel. Az EU képviseletében eljáró Bizottság jelenleg három fő programot működtet – makroszintű pénzügyi támogatás (MFA), fizetésimérleg-támogatás (BOP) és az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus (EFSM) –, amelyek keretében kölcsönöket nyújthat, és az uniós hitelnyújtás finanszírozásához szükséges tőkét a tőkepiacokon vagy pénzügyi intézményeknél veszi fel. Az EU hitelfelvételi és -nyújtási műveletei nem költségvetési műveletek. A forrásokat általánosságban „back-to-back” alapon, vagyis azonos kamattal, futamidővel és összegben veszik fel és kölcsönzik tovább a kedvezményezett tagállamnak. A „back-to-back” módszertől függetlenül a finanszírozási eszköz adósságszolgálatával kapcsolatos jogi kötelezettség az Uniót terheli, ami garantálja az időben és teljes mértékben történő törlesztést.

Annak érdekében, hogy enyhítse az általa felvett hitelek vissza nem fizetésének kockázatát, a Bizottság eljárásokat alakított ki annak biztosítására, hogy a hiteleket az azokból nyújtott kölcsönök nemteljesítése esetén is vissza tudja fizetni. Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság az egyes tagállamok hitelcsomagjaira vonatkozóan határozatban rögzíti a teljes nyújtott összeget, a folyósítandó részletek (maximális) számát és a hitelcsomag (átlagos) futamidejének maximumát. A Bizottság és a kedvezményezett ország ezt követően megállapodik a kölcsön/finanszírozás paramétereiről, így többek között a részletekről és a részfolyósítások fizetéséről. Ezenfelül a kölcsön első részletének kivételével valamennyi részlet szigorú feltételeknek való megfeleléstől függ, amelyek hasonlóak az EU/Nemzetközi Valutaalap (IMF) közös pénzügyi segítségével összefüggésben nyújtott IMF-támogatás elfogadott feltételeihez; ez a finanszírozás ütemezését befolyásoló újabb tényező. Ez azt jelenti, hogy a kibocsátások ütemezése és futamideje a kapcsolódó uniós hitelnyújtási tevékenységtől függ. A finanszírozás kizárólag euróban denominált, a futamidő pedig 3–30 év közötti.

A következő táblázat áttekintést nyújt az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus és a fizetésimérleg-eszköz keretében nyújtott kölcsönöknek a beszámoló aláírási időpontjában kinnlévő névértékeire vonatkozó visszafizetési ütemtervéről:

milliárd EUR Fizetésimérleg-eszköz Európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus ÖSSZESEN Magyarország Lettország Románia Összesen Írország Portugália Összesen 2017 1,15 1,15 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 1,5 2021 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 2,7 2,7 2,7 2023 2,0 1,5 3,5 3,5 2024 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0,2 2026 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 2,3 2,3 2,3 2029 1,0 0,4 1,4 1,4 2031 2,25 2,25 2,25 2032 3,0 3,0 3,0 2035 2,0 2,0 2,0 2036 1,0 1,0 1,0 2038 1,8 1,8 1,8 2042 1,5 1,5 3,0 3,0 Összesen 0 0,7 3,5 4,2 22,5 24,3 46,8 51,0

Az uniós hitelfelvétel az EU közvetlen és feltétel nélküli kötelezettsége, amelyet a 28 tagállam garantál. Az EU-n kívüli országoknak nyújtott hitelek finanszírozására felvett kölcsönöket a külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap fedezi. A kedvezményezett tagállam nemteljesítése esetén az adósságszolgálat teljesítése lehetőség szerint a Bizottság rendelkezésre álló pénztáregyenlegéből történik. Amennyiben ez nem lehetséges, a Bizottság a szükséges forrásokat a tagállamoktól hívja le. Az EU saját forrásairól szóló jogszabály szerint (az 1150/2000/EK, Euratom tanácsi rendelet 12. cikke) az uniós tagállamok az uniós kötelezettségek teljesítése érdekében jogilag kötelesek elegendő pénzeszközt rendelkezésre bocsátani. A hitelezők így csak az EU, és nem a finanszírozott kölcsönök kedvezményezettjei hitelkockázatának vannak kitéve. A „back-to-back” továbbkölcsönzés garantálja, hogy az EU költségvetését nem terheli kamat- vagy devizaárfolyam-kockázat.

A kormányközi pénzügyi stabilitási mechanizmusok: az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszköz (ESFS) és az Európai Stabilitási Mechanizmus az uniós szerződések keretén kívül esnek, ezért nem szerepelnek az EU összevont éves beszámolójában.

6.2. Kivételes kockázatok és bizonytalanságok

Az EU minden évben ki van téve váratlan kockázatoknak és bizonytalanságoknak. Az uniós intézmények és szervek célkitűzése, hogy az év során felmerült problémákra gyors megoldásokat találjanak. A 2015-ös pénzügyi évben a következő problémákat kellett megoldani: a menekültügyi válság, az európai mezőgazdasági termelők nehézségei, valamint az év végén kapott kifizetetlen költségtérítési igények és számlák helyzete.

A menekültügyi válság kezelése

Az elmúlt hat hónap során az Európai Bizottság azon munkálkodott, hogy gyorsan és összehangoltan kezelje a menekültügyi válsághoz kapcsolódó kockázatokat és bizonytalanságokat. Ezért olyan javaslatokat nyújtott be, amelyek ellátják a tagállamokat a nagy számban érkezők jobb kezeléséhez szükséges eszközökkel. A tengeri jelenlét háromszorosára növelése, a menedékkérők leginkább érintett tagállamokból történő áthelyezése egy új szükséghelyzeti szolidaritási rendszer révén, minden korábbinál nagyobb, több mint 10 milliárd EUR összegű uniós költségvetési támogatás mozgósítása a menekültügyi válság kezelésére és a leginkább érintett országok megsegítésére, a nyugat-balkáni országok számára új koordinációs és együttműködési keret kidolgozása, a Törökországgal létrehozott új partnerség, és az új Európai Határ- és Parti Őrségre vonatkozó ambiciózus javaslat előterjesztése – mindez az európai menekültügyi és migrációs politika megerősítését szolgálja, hogy az Európai Unió képes legyen kezelni az előtte álló új kihívásokat. A meghozott intézkedések ellenére továbbra is magas bizonytalanság övezi a menedékkérők erős beáramlását és annak gazdasági hatását.

Első és azonnali lépésként a Bizottság megemelte a Frontex, az Europol és az EASO 2015. és 2016. évi finanszírozását (170 millió EUR), valamint az eredetileg 2 milliárd EUR-ról 3,7 milliárd EUR-ra növelte a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alap és a Belső Biztonsági Alap részére nyújtott pénzügyi hozzájárulást. A menekültügyi válsághoz kapcsolódó, EU-n kívüli tevékenységek azonnali pénzügyi támogatása érdekében megemelték a humanitárius segítségnyújtás keretét (2,2 milliárd EUR), létrehozták a szíriai válság kezelésére szolgáló uniós regionális alapot (500 millió EUR), az Uniós Szükséghelyzeti Alapot Afrikáért (1,8 milliárd EUR), a törökországi menekülteket támogató eszközt (1 milliárd EUR), továbbá egyéb intézkedéseket hoztak a biztonsághoz és a szélesebb körű ellenőrzésekhez (300 millió EUR), a terrorizmus elleni küzdelemhez (100 millió EUR), valamint a lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek és a menekültek visszatéréséhez (280 millió EUR) kapcsolódóan.

Támogatási csomag az európai mezőgazdasági termelők részére

A 2015-ös pénzügyi évet jellemző általános politikai és piaci környezet a piacok fokozódó instabilitásával összefüggésben rontotta az európai mezőgazdasági termelők cash flow helyzetét. E nehézségek nemcsak az európai mezőgazdasági termelők, hanem az uniós intézmények számára is kockázatokat teremtettek a közös agrárpolitika általuk való sikeres végrehajtása tekintetében. A Bizottság e helyzet kezelése érdekében 420 millió EUR összegű jelentős támogatást mobilizált a problémák megoldására a következő években a tej- és a sertéshúságazatban. Ezenfelül egyéb intézkedéseket is bevezetett, így például új magántárolási támogatási rendszert a tej- és a sertéshúságazat számára, valamint a közvetlen kifizetések megelőlegezését a mezőgazdasági termelők részére. A 2015-ben hozott intézkedések révén az európai mezőgazdasági termelők részére nyújtott átfogó csomag (jövőbeli költségvetések) összességében hozzávetőleg 500 millió EUR-t tesz ki. Ez az azonnali válasz bizonyítja, hogy a Bizottság komolyan veszi a mezőgazdasági termelőkért vállalt felelősségét, és kész arra, hogy ezt megfelelő pénzeszközökkel is megtámogassa.

Kifizetendő költségtérítési igények és számlák

A kifizetendő költségtérítési igények és számlák tekintetében 2015-ben a következő problémák merültek fel:

— a költségtérítési igények és számlák benyújtásának üteme nem állt összhangban az előrejelzésekkel és így az uniós intézményeknek ki kellett igazítaniuk a kifizetési igényeket, valamint

— a kifizetési előirányzatok az év végén nem voltak elegendőek a beérkezett költségtérítési igények és számlák kifizetésére, így azokat költségvetés-módosítások révén kellett finanszírozni.

Azt követően, hogy évekig tartós nyomás nehezedett a kifizetési előirányzatokra, a 2015-ös pénzügyi évben jelentős javulás történt a kifizetések tekintetében. Az év végén kifizetendő költségtérítési igények és számlák összege a 2014. évi 25,8 milliárd EUR-ról 2015 végére 15,2 milliárd EUR-ra csökkent. E csökkenés jelentős része a kohéziós politika korábbi programozási időszakaihoz kapcsolódik, mivel a 2014–2020-as programokra vonatkozóan kifizetendő költségtérítési igények és számlák összege elhanyagolható volt 2014 és 2015 végén.

A Bizottságon belül hetente (néha naponta) rövid távú cash flow előrejelzést készítenek annak biztosítására, hogy az EU azonnali kifizetési kötelezettségei a költségvetésben rendelkezésre álló kifizetési előirányzatok keretein belül teljesíthetőek legyenek. Ezt a rövid távú előrejelzést használják a tagállamoktól havonta lehívandó sajátforrás-összegek becslésének alapjául. Minden hónap első munkanapján a tagállamoknak jóvá kell írniuk a Bizottság sajátforrás-számláin az uniós költségvetésbe bevitt héa- és GNI-alapú források teljes összegének egy tizenkettedét. A Bizottság pénzeszközállományának függvényében felkérheti a tagállamokat az év első negyedévében, hogy egy vagy két hónappal hozzák előre a héa- és GNI-alapú források befizetését. Az előre jelzett pénzeszköz-igényektől függően az említett előlegeket a későbbi hónapokban le kell vonni a forráslehívásokból.

Közép- és hosszú távon a Bizottság rendszeres tevékenységeinek részeként részletesen nyomon követi az EU kifizetési követelményeit. Erre például a többéves pénzügyi keretre vonatkozó bizottsági javaslatok, az éves költségvetés vagy a költségvetés-módosítások kidolgozásához van szükség. A többéves pénzügyi keret tárgyalási szakaszában az alkalmazott modelleket és az alapul szolgáló feltételezéseket rendszeresen nyomon követik és szükség esetén aktualizálják. A modellek eredményeit felhasználják a többéves pénzügyi keret kifizetési felső határának megállapításáról folytatott költségvetési tárgyalások során.

Mérlegfordulónap utáni esemény – népszavazás az Egyesült Királyságban

Az Egyesült Királyság állampolgárai 2016. június 23-án úgy szavaztak, hogy az Egyesült Királyság lépjen ki az Európai Unióból. Ahhoz, hogy a brit lakosság e döntését érvényre juttassák, kérni kell az Európai Unióról szóló szerződés 50. cikkének alkalmazását. Ez a cikk határozza meg az abban az esetben követendő eljárást, ha egy tagállam úgy dönt, hogy ki akar lépni az Európai Unióból, és csak akkor kezdődhetnek meg a tárgyalások az Egyesült Királyság kilépéséről, ha ezt a cikket aktiválják. Az Európai Tanács által adott iránymutatásoknak megfelelően az Unió tárgyalásokat folytat és megállapodást köt az Egyesült Királysággal, amelyben az Egyesült Királyságnak az Unióval való jövőbeli kapcsolataira tekintettel meghatározzák az Egyesült Királyság kilépésének részletes szabályait. E beszámoló aláírásakor még nem került benyújtásra az 50. cikk alkalmazására vonatkozó hivatalos értesítés.

AZ ÖSSZEVONT BESZÁMOLÓT KÍSÉRŐ MEGJEGYZÉS

Az Európai Unió 2015. évi összevont éves beszámolója az intézmények és szervek által az Európai Unió általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendelet 148. cikkének (2) bekezdése értelmében bemutatott adatok alapján került összeállításra. Kijelentem, hogy a beszámoló e költségvetési rendelet IX. címének, valamint a pénzügyi kimutatások megjegyzéseiben rögzített számviteli alapelveknek, szabályoknak és módszereknek megfelelően készült.

Ezen intézmények és szervek számvitelért felelős tisztviselői valamennyi olyan adatot rendelkezésemre bocsátottak – és igazolták azok megbízhatóságát –, amelyek az Európai Unió eszközeit és forrásait, valamint költségvetésének végrehajtását bemutató beszámolók összeállításához szükségesek.

Kijelentem, hogy ezen adatok, valamint az Európai Bizottság beszámolójának ellenjegyzéséhez általam szükségesnek ítélt ellenőrzések alapján megalapozott bizonyossággal rendelkezem arról, hogy a beszámoló minden lényegi szempontból valós képet ad az Európai Unió pénzügyi helyzetéről, műveleteinek eredményéről és cash flow-járól.

[aláírás] Manfred KRAFF a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője 2016. július 8.

ÖSSZEVONT PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOK ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK (1)

TARTALOMJEGYZÉK

MÉRLEG 27

EREDMÉNYKIMUTATÁS 28

CASH FLOW KIMUTATÁS 29

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL 30

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ 31

1. LÉNYEGES SZÁMVITELI POLITIKÁK 31

2. MEGJEGYZÉSEK A MÉRLEGHEZ 42

3. MEGJEGYZÉSEK AZ EREDMÉNYKIMUTATÁSHOZ 69

4. MEGJEGYZÉSEK A CASH FLOW KIMUTATÁSHOZ 78

5. FÜGGŐ KÖVETELÉSEK ÉS KÖTELEZETTSÉGEK, VALAMINT EGYÉB JELENTŐS KÖZZÉTÉTELEK 78

6. PÉNZÜGYI KOCKÁZATKEZELÉS 83

7. KAPCSOLT FELEKRE VONATKOZÓ KÖZZÉTÉTELEK 95

8. A MÉRLEGFORDULÓNAP UTÁNI ESEMÉNYEK 97

9. A KONSZOLIDÁLÁS ALKALMAZÁSI KÖRE 98

ÖSSZEVONT JELENTÉSEK A KÖLTSÉGVETÉS VÉGREHAJTÁSÁRÓL ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK 100

MÉRLEG

millió EUR Megjegyzés 2015.12.31. 2014.12.31. BEFEKTETETT ESZKÖZÖK Immateriális javak 2,1 337 282 Ingatlanok, gépek és berendezések 2,2 8 700 7 937 Tőkemódszerrel elszámolt befektetések 2,3 497 409 Pénzügyi eszközök 2,4 56 965 56 438 Előfinanszírozás 2,5 29 879 18 358 Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések 2,6 870 1 198 97 248 84 623 FORGÓESZKÖZÖK Pénzügyi eszközök 2,4 9 907 11 811 Előfinanszírozás 2.5 15 277 34 237 Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések 2.6 9 454 14 380 Készletek 2.7 138 128 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek 2.8 21 671 17 545 56 448 78 101 ESZKÖZÖK ÖSSZESEN 153 696 162 724 HOSSZÚ LEJÁRATÚ KÖTELEZETTSÉGEK Nyugdíj és egyéb munkavállalói juttatások 2.9 (63 814 ) (58 616 ) Céltartalékok 2.10 (1 716 ) (1 537 ) Pénzügyi kötelezettségek 2.11 (51 764 ) (51 851 ) (117 293 ) (112 005 ) RÖVID LEJÁRATÚ KÖTELEZETTSÉGEK Céltartalékok 2.10 (314) (745) Pénzügyi kötelezettségek 2.11 (7 939 ) (8 828 ) Szállítói kötelezettségek 2.12 (32 191 ) (43 180 ) Passzív időbeli elhatárolások 2.13 (68 402 ) (55 973 ) (108 846 ) (108 726 ) KÖTELEZETTSÉGEK ÖSSZESEN (226 139 ) (220 730 ) NETTÓ ESZKÖZÖK (72 442 ) (58 006 ) Tartalékok 2.14 4 682 4 435 Tagállamoktól lehívandó összegek (2) 2.15 (77 124 ) (62 441 ) NETTÓ ESZKÖZÖK (72 442 ) (58 006 )

EREDMÉNYKIMUTATÁS

millió EUR Megjegyzés 2015 2014 BEVÉTELEK Nem visszterhes ügyletekből származó bevétel GNI-alapú források 3.1 95 355 104 688 Tradicionális saját források 3.2 18 649 17 137 Héaalapú források 3.3 18 328 17 462 Pénzbírságok 3.4 531 2 297 Kiadások visszafizettetése 3.5 1 547 3 418 Egyéb 3.6 5 067 5 623 Részösszeg 139 478 150 625 Visszterhes ügyletekből származó bevétel Pénzügyi jövedelem 3.7 1 846 2 298 Egyéb 3.8 1 562 1 066 Részösszeg 3 408 3 364 Összes bevétel 142 886 153 989 KIADÁSOK (6) Tagállamok által végrehajtott 3.9 Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (45 032 ) (44 465 ) Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap és egyéb vidékfejlesztési eszközök (16 376 ) (14 046 ) Európai Regionális Fejlesztési Alap és Kohéziós Alap (38 745 ) (43 345 ) Európai Szociális Alap (9 849 ) (12 651 ) Egyéb (2 380 ) (2 307 ) A Bizottság, végrehajtó ügynökségek és vagyonkezelői alapok által végrehajtott 3.10 (15 626 ) (15 311 ) Egyéb uniós ügynökségek és szervek által végrehajtott 3.11 (1 209 ) (1 025 ) Harmadik országok és nemzetközi szervezetek által végrehajtott 3.11 (3 031 ) (2 770 ) Egyéb jogalanyok által végrehajtott 3.11 (2 107 ) (1 799 ) Személyzeti és nyugdíjköltségek 3.12 (10 273 ) (9 662 ) A munkavállalói juttatásokra vonatkozó aktuáriusi feltételezések változásai 3.13 (2 040 ) (9 170 ) Finanszírozási költségek 3.14 (1 986 ) (2 926 ) Részesedés a közös vállalkozások és a társult vállalkozások nettó veszteségéből 3.15 (641) (640) Egyéb kiadások 3.16 (6 623 ) (5 152 ) Összes kiadás (155 919 ) (165 269 ) AZ ÉV GAZDASÁGI EREDMÉNYE (13 033 ) (11 280 )

CASH FLOW KIMUTATÁS

millió EUR Megjegyzés 2015 2014 Az év gazdasági eredménye (13 033 ) (11 280 ) Működési tevékenységek 4.2 Amortizáció 74 61 Értékcsökkenés 489 408 Kölcsönök (növekedése)/csökkenése 1 591 (1 298 ) Előfinanszírozás (növekedése)/csökkenése 7 439 6 844 Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések (növekedése)/csökkenése 5 253 (1 898 ) Készletek (növekedése)/csökkenése (10) — A nyugdíjakra és a munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek növekedése/(csökkenése) 5 198 11 798 Céltartalékok növekedése/(csökkenése) (253) 414 Pénzügyi kötelezettségek növekedése/(csökkenése) (977) 1 146 Szállítói kötelezettségek növekedése/(csökkenése) (10 989 ) 6 967 Passzív időbeli elhatárolások növekedés/(csökkenése) 12 429 (309) Nem készpénzes bevételként vett előző évi költségvetési többlet (1 435 ) (1 005 ) Egyéb nem készpénzes mozgások 32 130 Beruházási tevékenységek 4.3 Az immateriális javak és az ingatlanok, gépek és berendezések (növekedése)/csökkenése (1 381 ) (2 347 ) Tőkemódszerrel elszámolt befektetések (növekedése)/csökkenése (87) (60) Értékesíthető pénzügyi eszközök (növekedése)/csökkenése (213) (1 536 ) NETTÓ CASH FLOW 4 126 8 035 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek nettó növekedése/(csökkenése) 4 126 8 035 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek év eleji állománya 2.8 17 545 9 510 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek év végi állománya 2.8 21 671 17 545

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL

millió EUR Tartalékok (A) A tagállamoktól lehívandó összegek (B) Nettó eszközállomány=(A)+(B) Valós érték értékelési tartaléka Egyéb tartalékok Felhalmozott többlet/(hiány) Az év gazdasági eredménye EGYENLEG 2013.12.31.-ÉN 99 3 974 (45 560 ) (4 365 ) (45 852 ) A garanciaalap tartalékának változása — 247 (247) — — Valósérték-változások 139 — — — 139 Egyéb — (24) 16 — (8) A 2013. évi gazdasági eredmény allokációja — (0) (4 365 ) 4 365 — Tagállami hozzájárulásként elszámolt, 2013. évi költségvetési eredmény — — (1 005 ) — (1 005 ) Az év gazdasági eredménye — — — (11 280 ) (11 280 ) EGYENLEG 2014.12.31.-ÉN 238 4 197 (51 161 ) (11 280 ) (58 006 ) A garanciaalap tartalékának változása — 189 (189) — — Valósérték-változások 54 — — — 54 Egyéb — 2 (24) — (22) A 2014. évi gazdasági eredmény allokációja — 3 (11 283 ) 11 280 — Tagállami hozzájárulásként elszámolt, 2014. évi költségvetési eredmény — — (1 435 ) — (1 435 ) Az év gazdasági eredménye — — — (13 033 ) (13 033 ) EGYENLEG 2015.12.31.-ÉN 292 4 390 (64 091 ) (13 033 ) (72 442 )

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ

1. LÉNYEGES SZÁMVITELI POLITIKÁK

1.1. JOGALAP ÉS SZÁMVITELI SZABÁLYOK

A beszámoló elkészítése az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (HL L 298., 2012.10.26., 1. o.) (a továbbiakban: a költségvetési rendelet), valamint e költségvetési rendelet alkalmazási szabályairól szóló, 2012. október 29-i 1268/2002/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletnek (HL L 362., 2012.12.31., 1. o.) megfelelően történik.

A költségvetési rendelet 143. cikkének megfelelően az EU a Nemzetközi Költségvetési Számviteli Standardokon (IPSAS) alapuló eredményszemléletű számviteli szabályok alapján készíti el pénzügyi kimutatásait. A Bizottság számvitelért felelős tisztviselője által elfogadott e számviteli szabályokat a konszolidációs körbe bevont valamennyi európai intézménynél és szervnél alkalmazni kell, hogy a pénzügyi kimutatások összeállítását és a konszolidáció menetének összehangolását illetően az elszámolásra, az értékelésre és a beszámoló bemutatására vonatkozóan egységes szabálykészlet kerüljön kidolgozásra. A beszámoló pénzneme az euro, az elszámolási időszak a naptári év.

1.2. SZÁMVITELI ALAPELVEK

A pénzügyi kimutatások célja, hogy valamely gazdálkodó egység pénzügyi helyzetéről, teljesítményéről és cash flow-járól a felhasználók széles köre számára hasznos információt nyújtsanak. A közszférában tevékeny gazdálkodó egységek esetében, mint például az Európai Unió, a célkitűzés konkrétabban a döntéshozatalhoz hasznos információk nyújtása, valamint annak szemléltetése, hogy a gazdálkodó egység el tud számolni a rábízott forrásokkal. E dokumentum a fenti célok szellemében készült.

A pénzügyi kimutatások elkészítésekor követendő átfogó megfontolások (illetve számviteli alapelvek) az 1. sz. uniós számviteli szabályban (Pénzügyi kimutatás) kerültek meghatározásra és megegyeznek az IPSAS 1 standardban bemutatottakkal, amelyek a következők: valós bemutatás, eredményszemlélet, folyamatosság, a bemutatás következetessége, összesítés, beszámítás és összehasonlító információk. A költségvetési rendelet 144. cikke szerint a pénzügyi jelentéstétel minőségi jellemzői a relevancia, a megbízhatóság, az összehasonlíthatóság és az érthetőség.

A pénzügyi kimutatásoknak a fent említett szabályokkal és alapelvekkel összhangban történő elkészítése azt igényli a vezetéstől, hogy olyan becsléseket készítsen, amelyek hatással vannak bizonyos tételeknek a mérlegben és az eredménykimutatásban bemutatott összegeire, valamint a pénzügyi instrumentumok, a függő követelések és kötelezettségek kapcsolódó közzétételeire.

1.3. KONSZOLIDÁLÁS

A konszolidálás alkalmazási köre

Az EU összevont pénzügyi kimutatásai magukban foglalják az összes jelentős ellenőrzött gazdálkodó egységet (vagyis az uniós intézményeket – többek között a Bizottságot – és az uniós ügynökségeket), társult és közös vállalkozást. A konszolidálásba bevont gazdálkodó egységek teljes jegyzékét az uniós beszámoló 9. megjegyzése tartalmazza. Ez most 52 ellenőrzött gazdálkodó egységet, 7 közös vállalkozást és 1 társult vállalkozást foglal magában. 2014-hez képest a konszolidálás alkalmazási köre nem változott, kivéve egy új közös vállalkozás felvételét és egy közös vállalkozás törlését – lásd a 2.3. megjegyzést.

Ellenőrzött gazdálkodó egységek

Valamely gazdálkodó egységnek a konszolidálásba történő bevonására irányuló döntés az ellenőrzési elven alapul. Az ellenőrzött gazdálkodó egységek olyan gazdálkodó egységek, amelyek pénzügyi és működési politikáinak közvetlen vagy közvetett irányítására az EU jogosult annak érdekében, hogy előnye származhasson e gazdálkodó egységek tevékenységeiből. E hatáskörnek a jelenben gyakorolhatónak kell lennie. Az ellenőrzött gazdálkodó egységek valamennyi tevékenységük tekintetében a konszolidációs körbe tartoznak. Az összevonás az ellenőrzés meglétének első napjától számítandó, és az ellenőrzés megszűnésének napján ér véget.

Az EU-n belül az ellenőrzésre utaló leggyakoribb jelek a következők: a gazdálkodó egység alapszerződések vagy másodlagos jogforrások alapján történő létrehozása, a gazdálkodó egység általános költségvetésből való finanszírozása, szavazati jogok megléte az irányító testületekben, a Számvevőszék általi ellenőrzés, valamint az Európai Parlament általi mentesítés. Minden egyes gazdálkodó egység tekintetében egyedileg értékelik, hogy a fent felsorolt kritériumok egyike vagy összessége elegendő-e az ellenőrzéshez.

E megközelítés alapján az uniós intézmények (az EKB kivételével) és ügynökségek (kivéve a korábbi 2. pillérbe tartozó ügynökségeket) az EU kizárólagos ellenőrzése alá tartozónak tekintendőek, ezért beletartoznak a konszolidációs körbe. Ezenkívül a felszámolás alatt álló Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK) szintén ellenőrzött gazdálkodó egységnek tekintendő.

Az Európai Unió által ellenőrzött gazdálkodó egységek egymással szemben fennálló lényeges egyenlegei, valamint a közöttük létrejött lényeges tranzakciók kiszűrésre kerültek, ugyanakkor az ilyen jellegű tranzakciók nem realizált nyeresége/vesztesége nem jelentős, ezért nem került kiszűrésre.

Közös vállalkozások

A közös vállalkozás olyan szerződéses megállapodás, amellyel az Európai Unió és egy vagy több fél (a „vállalkozók”) közös ellenőrzés alatt álló gazdasági tevékenységbe kezd. A közös ellenőrzés egy szolgáltatáspotenciált megtestesítő tevékenység fölött közvetlenül vagy közvetve gyakorolt ellenőrzés szerződésben rögzített megosztása. A közös vállalkozásokban való részesedés elszámolása a tőkemódszer használatával történik (lásd az 1.5.4. megjegyzést).

Társult vállalkozások

A társult vállalkozások felett az EU jelentős közvetett vagy közvetlen befolyással bír, ellenőrzéssel viszont nem rendelkezik. A jelentős befolyást általában akkor tekinthetjük létezőnek, ha az EU közvetlenül vagy közvetve a szavazati jogok több mint 20 %-át birtokolja. A társult vállalkozásokban való részesedés elszámolása a tőkemódszer használatával történik (lásd az 1.5.4. megjegyzést).

A konszolidálásba be nem vont gazdálkodó egységek, amelyek vagyonát a Bizottság kezeli

Az EU személyzete közös betegségbiztosítási rendszerének alapjait, az Európai Fejlesztési Alapot, valamint a résztvevői garanciaalapot nevükben a Bizottság kezeli, de a pénzügyi kimutatásokba ezeket az egységeket nem vonják be, mivel nem állnak az EU ellenőrzése alatt.

1.4. A BESZÁMOLÓKÉSZÍTÉS ALAPJA

1.4.1. Alkalmazott pénznem és átváltási árfolyamok

Funkcionális pénznem és a beszámolókészítés pénzneme

A pénzügyi kimutatások millió euróban készülnek, az euro az EU funkcionális és beszámolókészítési pénzneme.

Műveletek és egyenlegek

Az eurótól eltérő pénznemben lebonyolított ügyletek elszámolása az ügylet napján érvényes árfolyamok felhasználásával euróban történik. A más pénznemen alapuló ügyletek kiegyenlítéséből származó árfolyamnyereségeket és -veszteségeket, valamint a más pénznemben meghatározott monetáris eszközök és kötelezettségek év végi árfolyamokon történő átszámításából adódó árfolyamnyereségeket és -veszteségeket az eredménykimutatás mutatja be.

Eltérő átváltási módszerek vonatkoznak az ingatlanok, gépek, berendezések, valamint az immateriális javak értékelésére, euróra való átváltásuk a beszerzés napján érvényes árfolyamon történik.

A más pénznemben meghatározott monetáris eszközök és kötelezettségek év végi egyenlegeit a december 31-én érvényes árfolyamon számítják át euróra:

EUR átváltási árfolyamok

Pénznem 2015.12.31. 2014.12.31. BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,0230 27,7350 DKK 7,4626 7,4453 GBP 0,7340 0,7789 HRK 7,6380 7,6580 HUF 315,9800 315,5400 PLN 4,2639 4,2732 RON 4,5240 4,4828 SEK 9,1895 9,3930 CHF 1,0835 1,2024 JPY 131,0700 145,2300 USD 1,0887 1,2141

A más pénznemben meghatározott és értékesíthetőként besorolt monetáris pénzügyi instrumentumok valós értékének átszámítási különbözethez kapcsolódó változásait az eredménykimutatásban tüntetik fel. A nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken nyilvántartott nem monetáris pénzügyi eszközök és kötelezettségek átszámítási különbözeteit az eredménykimutatásban tüntetik fel. Az értékesíthetőként besorolt nem monetáris pénzügyi instrumentumok átszámítási különbözetei a valós érték értékelési tartalékában szerepelnek.

1.4.2. Becslések alkalmazása

Az IPSAS-sal és az általánosan elfogadott számviteli elvekkel összhangban a pénzügyi kimutatások szükségszerűen magukban foglalnak olyan becsléseken és feltételezéseken alapuló összegeket, amelyeket a vezetés a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb információk alapján állít fel. A jelentős becsült összegek közé tartoznak például – a teljesség igénye nélkül – a következők: munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek, céltartalékok, készletekkel és követelésekkel kapcsolatos pénzügyi kockázat, elhatárolt bevételek és kiadások, függő követelések és kötelezettségek, az immateriális javak és az ingatlanok, gépek, berendezések értékvesztésének mértéke, valamint a pénzügyi instrumentumokat érintő megjegyzésben kimutatott összegek. A tényleges eredmények eltérhetnek ezektől a becslésektől. A becslésekben bekövetkező változásokat abban az időszakban veszik figyelembe, amelyben ismertté válnak.

1.5. MÉRLEG

1.5.1. Immateriális javak

A vásárolt számítógépes szoftverlicenceket a halmozott amortizációval és az értékvesztés miatti veszteségekkel csökkentett eredeti bekerülési értéken mutatják ki. Az eszközök amortizációja a becsült hasznos élettartam alatt lineárisan történik. Az immateriális javak becsült hasznos élettartama saját gazdasági élettartamuktól vagy egy adott megállapodásban meghatározott jogi élettartamuktól függ. A saját előállítású immateriális javak aktiválására akkor kerül sor, amikor az uniós számviteli szabályok vonatkozó kritériumai teljesülnek, és kizárólag a javak fejlesztési szakaszához kapcsolódnak. Az aktiválható költségek az eszköz fejlesztéséhez, elkészítéséhez és a vezetés igényeit figyelembe vevő üzembehelyezéséhez szükséges közvetlen költségeket foglalják magukban. A kutatási tevékenységekhez kapcsolódó költségeket, a nem aktiválható fejlesztési költségeket és a karbantartási költségeket kiadásként számolják el felmerülésükkor.

1.5.2. Ingatlanok, gépek és berendezések

Valamennyi ingatlan, gép és berendezés kimutatása a halmozott értékcsökkenéssel és értékvesztéssel csökkentett eredeti bekerülési értéken történik. A bekerülési érték az eszköz beszerzéséhez, befejezéséhez vagy átadásához közvetlenül hozzárendelhető kiadásokat foglalja magában.

A később felmerülő költségek az eszköz könyv szerinti értékében, vagy adott esetben külön eszközként kerülnek aktiválásra, de csak akkor, ha az eszközzel kapcsolatos jövőbeli gazdasági előnyöket vagy szolgáltatáspotenciált valószínűsíthetően az EU élvezi, és az eszköz költségét megbízhatóan lehet mérni. A javítási és karbantartási költségek az eredménykimutatásban kerülnek elszámolásra abban a költségvetési időszakban, amelyben felmerültek.

A földterületekre és a műalkotásokra nem számolnak el értékcsökkenési leírást, mivel határozatlan élettartammal rendelkezőknek tekintendők. A befejezetlen beruházásokra nem számolnak el értékcsökkenési leírást, mivel ezek az eszközök még nem felhasználhatók. A többi eszköz értékcsökkenési leírása a becsült hasznos élettartam során lineáris módszerrel történik, a következők szerint:

Eszköztípus Lineáris leírási kulcsok Épületek 4 %–10 % Gépek és berendezések 10 %–25 % Bútorok és járművek 10 %–25 % Számítástechnikai berendezések 25 %–33 % Egyéb 10 %–33 %

Az eszközök elidegenítésének nyeresége, illetve vesztesége az értékesítéssel kapcsolatos kiadásokkal csökkentett bevétel és az elidegenített eszköz könyv szerinti értékének különbözetéből adódik, és az eredménykimutatásban szerepel.

Lízingek

Pénzügyi lízingként kerülnek besorolásra azok a tárgyieszköz-lízingek, amelyeknél a tulajdonjoggal járó valamennyi kockázatot és előnyt alapvetően az EU viseli. A pénzügyi lízingek aktiválása a lízing kezdetekor a lízingbe vett eszköz valós értéke és a minimális lízingfizetések jelenértéke közül az alacsonyabbik értéken történik. A pénzügyi lízing díjának kamattartalmát a lízingidőszak alatt a ráfordítások között számolják el, a fennálló egyenlegre alkalmazott azonos időszaki kamatlábbal. A bérleti kötelezettségek (a finanszírozási költségek nélkül) a pénzügyi (hosszú és rövid lejáratú) kötelezettségek között szerepelnek. A finanszírozási költség kamattartalmát a lízingidőszak során az eredménykimutatásban számolják el oly módon, hogy a kötelezettség fennmaradó összegéből kiindulva minden időszakra azonos kamatláb vonatkozzon. A pénzügyi lízing keretében tartott eszközök értékcsökkenési leírását az eszköz hasznos élettartama és a lízing időtartama közül a rövidebbik időszak során számolják el.

Operatív lízingnek minősülnek azok a lízingek, amelyeknél a tulajdonjogban rejlő kockázatok és előnyök jelentős hányada a lízingbeadónál marad. Az operatív lízing díjait a lízing időtartama alatt lineáris módszerrel ráfordításként számolják el az eredménykimutatásban.

1.5.3. Nem pénzügyi eszközök értékvesztése

A határozatlan hasznos élettartammal rendelkező eszközökre nem számolnak el amortizációt/értékcsökkenést, az értékvesztés szükségességét pedig évente vizsgálják meg. Az amortizáció/értékcsökkenés tárgyát képező eszközöknél minden esetben sor kerül az értékvesztés szükségességének vizsgálatára, amikor bizonyos események vagy a körülmények változásai azt jelzik, hogy a könyv szerinti érték esetleg már nem térül meg. Az értékvesztés miatti veszteség az az összeg, amennyivel az eszköz könyv szerinti értéke magasabb, mint annak megtérülő értéke. A megtérülő érték az eszköz értékesítési költségekkel csökkentett valós értéke és használati értéke közül a magasabbik.

Az immateriális javak és az ingatlanok, gépek és berendezések maradványértékét és hasznos élettartamát évente legalább egyszer felülvizsgálják és szükség esetén módosítják. Az eszköz könyv szerinti értékét azonnal a megtérülő értékére írják le, ha az eszköz könyv szerinti értéke meghaladja annak becsült megtérülő értékét. Amennyiben a korábbi években elszámolt értékvesztés okai már nem állnak fenn, az értékvesztés miatti veszteségeket ennek megfelelően visszaírják.

1.5.4. Tőkemódszerrel elszámolt befektetések

Társult vállalkozásokban és közös vállalkozásokban való részesedés

A társult vállalkozásokban és a közös vállalkozásokban való részesedés elszámolása a tőkemódszer használatával történik, kezdeti elszámolásuk bekerülési értéken történik. Az EU-nak a társult vállalkozások és a közös vállalkozások nyereségéből vagy veszteségéből való részesedését az eredménykimutatás tartalmazza, míg a tartalékok változásaiból való részesedése a tartalékokban kerül kimutatásra. A pénzügyi kimutatásokban a társult vállalkozás vagy a közös vállalkozás mérlegfordulónapkori könyv szerinti értékét a kezdeti bekerülési érték és valamennyi változás (további hozzájárulások, részesedés a gazdasági eredményekből és a tartalék változásaiból, értékvesztés, valamint osztalékok) összege adja. A társult vállalkozástól vagy a közös vállalkozástól kapott osztalék csökkenti az eszköz könyv szerinti értékét.

Ha a közös vállalkozás veszteségéből az EU-ra jutó rész eléri vagy meghaladja az EU-nak a közös vállalkozásban lévő érdekeltségét, az EU a további veszteségekben való részesedésének megjelenítését abbahagyja (meg nem jelenített veszteségek). A meg nem jelenített veszteségrészesedés a tőkemódszer alkalmazásához kötődő számviteli technikai eljárás eredménye. A meg nem jelenített veszteségek nem jelentenek veszteséget az EU számára és annak köszönhetőek, hogy a ráfordítások elszámolására általában az EU-tól eltérő tagok természetbeni hozzájárulással teljesített tőkeemelését megelőzően kerül sor.

Az EU és társult vállalkozásai vagy közös vállalkozásai közötti tranzakciók nem realizált nyeresége/vesztesége nem jelentős, ezért az nem került kiszűrésre. A társult vállalkozások vagy a közös vállalkozások számviteli politikái eltérhetnek az EU által a hasonló tranzakciókra és hasonló körülményekkel jellemezhető eseményekre vonatkozóan elfogadott számviteli politikáktól.

Amennyiben értékvesztés jelei mutatkoznak, azt le kell írni az alacsonyabb megtérülő értékre. A megtérülő érték fogalmának magyarázatát az 1.5.3. megjegyzés tartalmazza. Amennyiben az értékvesztés oka egy későbbi időpontban már nem áll fenn, az értékvesztés miatti veszteséget arra a könyv szerinti értékre írják vissza, amelyet akkor határoztak volna meg, ha semmilyen értékvesztés miatti veszteséget nem tüntettek volna fel.

Az EU nem törekszik jelentős befolyás gyakorlására olyan esetekben, amikor legalább 20 %-os részesedéssel rendelkezik egy befektetési alapban. Az ilyen alapokat emiatt pénzügyi instrumentumként kezelik és értékesíthető pénzügyi eszközként sorolják be.

1.5.5. Pénzügyi eszközök

Besorolás

Az EU a következő kategóriákba sorolja be pénzügyi eszközeit: az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök, kölcsönök és követelések, lejáratig tartandó befektetések, és értékesíthető pénzügyi eszközök. A pénzügyi instrumentumok besorolását a kezdeti megjelenítés időpontjában határozzák meg, és minden egyes mérlegfordulónapkor felülvizsgálják.

i) Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök

Ebbe a kategóriába kerül a pénzügyi eszköz, ha alapvetően rövid távú értékesítési céllal szerezték be, vagy ha az EU akként jelöli meg. A származtatott termékeket szintén ebbe a kategóriába sorolják be. Az e kategóriába tartozó eszközök forgóeszköznek minősülnek, ha a mérleg fordulónapját követő 12 hónapon belül várhatóan értékesítik őket. E pénzügyi évben az EU nem rendelkezett ebbe a kategóriába tartozó pénzügyi eszközzel.

ii) Kölcsönök és követelések

A kölcsönök és követelések aktív piacon nem jegyzett nem származtatott pénzügyi eszközök, amelyeknél a fizetési összegek rögzítettek vagy meghatározhatók. Akkor merülnek fel, amikor az EU az adósnak közvetlenül pénzeszközt, árut vagy szolgáltatást biztosít anélkül, hogy szándékában állna a követeléssel kereskedni, vagy abban az esetben, ha egy garanciaszerződés keretében az EU által teljesített kifizetést követően az EU-ra engedményezik az eredeti hitelező jogait. A mérlegfordulónapot követő 12 hónapon belül esedékes kifizetéseket forgóeszközként sorolják be. A mérlegfordulónapot követő 12 hónapon túl esedékes kifizetéseket befektetett eszközként sorolják be. A kölcsönök és követelések magukban foglalják a három hónapot meghaladó eredeti futamidővel rendelkező lekötött betéteket.

iii) Lejáratig tartandó befektetések

A lejáratig tartandó befektetések rögzített vagy meghatározható fizetési összegű és rögzített lejáratú nem származékos pénzügyi eszközök, amelyeket az EU határozottan a lejáratig kíván és képes is megtartani. E pénzügyi évben az EU nem rendelkezett ebbe a kategóriába tartozó befektetéssel.

iv) Értékesíthető pénzügyi eszközök

Az értékesíthető pénzügyi eszközök olyan nem származtatott eszközök, amelyeket ebbe a kategóriába tartozóként jelöltek meg, vagy amelyeket a többi kategória egyikébe sem soroltak be. Befektetett eszközként vagy forgóeszközként sorolják be őket, attól függően, hogy az EU várhatóan milyen időtartamig tartja ezeket, amely általában a lejárati időpont. Szintén az értékesíthető pénzügyi eszközökhöz sorolják a nem konszolidált gazdálkodó egységekben történő részesedésszerzéseket, illetve a tőkemódszertől eltérő módszerrel értékelt befektetéseket (például a kockázatitőke-műveleteket), valamint az egyéb tőketípusú befektetéseket.

Kezdeti megjelenítés és értékelés

Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök, a lejáratig tartandó és az értékesíthető eszközök (kivéve a pénzeszközöket és pénzeszköz-egyenértékeseket) beszerzésének és értékesítésének megjelenítése az üzletkötés időpontjában történik, tehát azon a napon, amikor az EU kötelezettséget vállal az adott eszköz megvásárlására vagy értékesítésére. A kölcsönöket abban az időpontban veszik számviteli nyilvántartásba, amikor a kölcsönvevőnek pénzátutalást teljesítenek. A pénzügyi instrumentumok kezdeti megjelenítése valós értéken történik. A nem az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök kezdeti megjelenítése az ügyleti költségekkel növelt valós értéken történik. Az eredménnyel szemben valós értéken értékeltként nyilvántartott pénzügyi eszközök kezdeti megjelenítése valós értéken történik, az ügyleti költségeket pedig az eredménykimutatásban számolják el.

A pénzügyi eszköz kezdeti megjelenítéskori valós értéke rendszerint az ügyleti ár (azaz a kapott ellenérték valós értéke). Amikor azonban a hosszú lejáratú kölcsön után nem számítanak fel kamatot, vagy a kamat a piaci feltételeknél kedvezőbb, a pénzügyi eszköz valós értéke megbecsülhető az összes jövőbeli pénzbevétel jelenértékeként, ahol az alkalmazott diszkont-kamatláb egy hasonló hitelminősítésű kibocsátó hasonló instrumentumára vonatkozó piaci kamatláb.

A nyújtott kölcsönöket nominális összegükön értékelik, amelyet a kölcsön valós értékének tekintenek. Ennek oka a következő:

— Az EU hitelnyújtási tevékenységének „piaci környezete” nagyon egyedi és különbözik a kereskedelmi kötvények vagy államkötvények kibocsátására használt tőkepiactól. Mivel ezen a piacon a hitelnyújtóknak lehetőségük nyílik alternatív befektetéseket választani, az alternatív lehetőség beépül a piaci árba. Ez az alternatív befektetésekre vonatkozó lehetőség azonban az EU esetében nem áll fenn, mert az EU nem fektethet be a tőkepiacokon; hitelt csak ugyanolyan kamatlábbal történő hitelnyújtás céljából vesz fel. Ez azt jelenti, hogy a hitelbe nyújtott összegek esetében az EU számára nem áll rendelkezésre alternatív hitelnyújtási vagy befektetési opció. Így tehát nincs alternatív költség és ezért nincs alapja a piaci kamatlábbal való összehasonlításnak. A piacot tulajdonképpen az EU hitelnyújtási tevékenysége önmagában képviseli. Lényegében, mivel az alternatívköltség-opció nem alkalmazható, a piaci ár nem tükrözi hűen az EU hitelnyújtási műveleteinek lényegét. Ezért nem helyénvaló, ha az EU hitelnyújtási tevékenységének valós értékét a kereskedelmi kötvények vagy államkötvények alapján határozzuk meg.

— Továbbá, mivel nincs olyan aktív piac vagy hasonló műveletek, amivel össze lehetne hasonlítani, az EU által az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus, a fizetésimérleg-támogatás és más ilyen jellegű kölcsönök alapján történő hitelnyújtási tevékenységének valós értékelésére alkalmazott kamatlábnak a felszámított kamatlábnak kell lennie.

— Ezenfelül e kölcsönök vonatkozásában, viszonossági jellegükből adódóan kompenzációs hatások érvényesülnek a nyújtott és a felvett kölcsönök között. A nyújtott kölcsön tényleges kamata így megegyezik a kapcsolódó felvett kölcsön effektív kamatlábával. Az Európai Uniónál felmerülő, majd a kölcsön kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül az eredménykimutatásban jelenítik meg.

A pénzügyi instrumentumok kivezetésre kerülnek, ha a befektetések cash flow-ihoz való jogok lejártak vagy azokat átadták, és az EU a tulajdonjoggal járó valamennyi kockázatot és előnyt lényegileg átadta egy másik félnek.

Későbbi értékelés

i) Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközöket a későbbiekben valós értéken mutatják ki. Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök kategória valós értéke változásaiból eredő nyereségek és veszteségek az eredménykimutatásban szerepelnek abban az időszakban, amelyben felmerültek. Az EU jelenleg nem rendelkezik befektetéssel ebben a kategóriában.

ii) A kölcsönök és követelések, valamint a lejáratig tartandó befektetések kimutatása amortizált bekerülési értéken történik az effektívkamatláb-módszer alkalmazásával. A felvett hitelekre nyújtott kölcsönök esetén ugyanaz az effektív kamatláb alkalmazandó a nyújtott és a felvett kölcsönökre is, mivel ezek jellemzőiket tekintve back-to-back műveletek, a feltételeik és összegeik közötti különbségek nem lényegesek. Az Európai Uniónál felmerülő, majd a kölcsön kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül az eredménykimutatásban jelenítik meg.

iii) Lejáratig tartandó befektetések – az EU jelenleg nem rendelkezik lejáratig tartandó befektetéssel.

iv) Az értékesíthető pénzügyi eszközöket a későbbiekben valós értéken mutatják ki. Az értékesíthető pénzügyi eszközök valós értékének változásaiból származó nyereséget és veszteséget a valós érték értékelési tartalékában mutatják ki, kivéve a nem monetáris pénzügyi eszközök átszámítási különbözeteit, amelyeket az eredménykimutatásban tüntetnek fel. Az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt eszközök kivezetésekor vagy értékvesztésekor a korábban a valós érték értékelési tartalékában megjelenített valósérték-kiigazítások kumulált összegét az eredmén