[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 7.3.2007

SEC(2007) 289 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Spanyolország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

ELőZMÉNYEK

A Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.

A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Spanyolország első stabilitási programját 1998 decemberében nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. március 15-én véleményt fogalmazott meg a stabilitási programról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.

AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEI

A Bizottság, miután megvizsgálta Spanyolország 2006. december 22-én benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).

Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:

1. az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét

2. az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint

3. a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.

A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítménye

Spanyolország gazdasága láthatólag erényes körben (circulus virtuosus) van. A magánfogyasztás és az építőipari beruházások által hajtott belső kereslet erőteljes munkahelyteremtéshez vezet a lakásépítésben és a szolgáltatások terén, ami viszont újra felfelé hajtja a belső keresletet, egészséges államháztartás és negatív reálkamatlábak mellett. Az euro-övezettel való tartós inflációs eltérés az alacsony termelékenységnövekedéssel párosulva azonban rontja egy olyan ország külső versenyképességét, amelynek komparatív előnye még mindig az alacsony termelési költségekből, és nem a magas technológiai színvonalat képviselő termékekből ered. A külső hiány bővülése veszélyeztetheti a középtávú növekedési kilátásokat. A lakosság – főként a lakóépületekbe történő nagy mértékű beruházással magyarázható – magas eladósodottsága miatt széles rétegek válnak egyre inkább sebezhetővé a kamatlábak emelkedésével szemben. A Spanyolországban alkalmazott megbízható költségvetési politika ebben a környezetben helyesnek bizonyult.

Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés

2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005-2008 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács véleménye szerint „általánosságban a költségvetési egyenleg helyzete rendezett, és a költségvetési stratégia jó példája a Paktummal összhangban irányított költségvetési politikának. A növekedő külső egyensúlytalanságok fényében fontos a szilárd költségvetési helyzet fenntartása.” A Tanács felkérte Spanyolországot, hogy „hajtson végre a népességelöregedés költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatásait kezelő intézkedéseket”.

A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramról

Spanyolország 2006. október 15-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Spanyolország nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: költségvetési stabilitás; K&F-stratégia; kedvezőbb üzleti környezet; versenyösztönzés; infrastruktúra-fejlesztés; a munkaerőpiac jobb működése; magasabb szintű oktatás és humántőke.

A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Spanyolország jó eredményeket ér el a nemzeti reformprogram és a 2006. tavaszi európai tanácsülésen vállalt kötelezettségek végrehajtásában. A foglalkoztatás és a termelékenység növelése, valamint az egy főre jutó GDP terén az EU-25-ökkel való teljes konvergencia érdekében most arra van szükség, hogy a hét kulcsfontosságú szakpolitikai területen végrehajtsák az új jogszabályokat és intézkedéseket.

A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Spanyolországnak azt ajánlották, hogy hozzon intézkedéseket a következő területeken: versenypolitika; aktív munkaerő-piaci politika; valamint az egész életen át tartó tanulás és képzés.

Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |

- Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Spanyolország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

4. [2007. március 27-én] a Tanács megvizsgálta Spanyolország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját[6].

5. A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 3,8 %-ról átlagosan 3,3 %-ra csökken a programidőszak hátralévő részében. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése is valószerűnek tűnik. Noha csökkenőben van, még mindig jelentős az euro-övezettel való inflációs eltérés. A forgatókönyv rövid távon kedvezőbben is alakulhat, ugyanakkor a gazdasági egyensúlytalanság – főként a háztartások növekvő eladósodottsága és a folyó fizetési mérleg növekvő passzívuma – miatt negatív tendenciák is felmerülhetnek. Emellett reális esély van a programban tervezettnél kevésbé élénk középtávú növekedésre, amennyiben véget ér az elhúzódó lakásépítési boom.

6. A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási többlet 2006-ban a GDP 1,5 %-a lesz, teljes összhangban az aktualizált stabilitási programmal, viszont szemben a stabilitási program előző változatában foglalt, a GDP 0,9 %-ának megfelelő céllal. E kedvező eredmény az erőteljes munkahelyteremtésből és a tetemes társasági nyereségből származó, vártnál nagyobb bevételek következménye, amelyek miatt a közvetlen adóbevételek jóval a nominális GDP növekedési üteme felett növekedtek.

7. Az aktualizált program célja (i) a makrogazdasági és költségvetési stabilitás fenntartása és (ii) a termelékenység növelése az infrastruktúra, valamint a humán és a technológiai tőke bővítése által. Az államháztartási többlet a tervek szerint a 2006-os 1,4 %-ról 2009-re a GDP 1%-ára csökken. Az elsődleges többlet alakulása hasonló, a 2006-os 3 %-ról 2009-re a GDP 2,25 %-ára esik. Miközben a bevételek a programidőszak alatt a GDP 0,2 %-ával csökkennek, az elsődleges kiadások várhatóan a GDP 0,5 %-ával nőnek, amit részben ellensúlyoz a kamatteher csökkenése. A program előző változata nagyjából hasonló forgatókönyv mellett kisebb többleteket jelzett előre. A két változat közötti különbséget az egy évvel korábban előre jelzettnél sokkal nagyobb 2006-os többlet adja, amely az előrejelzés szerint programidőszak egészében kedvező átviteli hatást gyakorol majd.

8. A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a 2006-ban a GDP 1,75 %-ának megfelelő többletről a tervek szerint a programidőszak végén kis mértékben, 1,5 %-ra romlik. A stabilitási program előző változatával egyezően a program strukturális egyensúlyi pozíciót határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet a program szerint nagy biztonsági tartalék mellett kívánnak fenntartani a programidőszak alatt. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,25 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és szigorúbb, mint azt a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedése és az adósságráta indokolná.

9. A programban szereplő költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok összességében kiegyensúlyozottnak tűnnek. Az aktualizált program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, a bevételi előrejelzések pedig, úgy tűnik, óvatos feltételezésekre épülnek. Kiadási oldalon kockázatot jelent az esetleges túlköltekezés veszélye (a regionális hatóságok részéről), amennyiben tovább folytatódnak az oktatásban és az egészségügyben tapasztalt múltbéli tendenciák.

10. E kockázatértékelés alapján a költségvetési irányvonal elégségesnek tűnik ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint a programidőszak alatt fenntartsák a középtávú célkitűzést. Ezenkívül az egyes években bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. A programban szereplő költségvetési irányvonal összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal.

11. A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban a GDP 40 %-ára csökkent, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt maradt. Az aktualizált program előrejelzése szerint az adósságráta a programidőszak alatt 8 százalékponttal tovább fog csökkenni.

12. Az elöregedő népesség költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatásai Spanyolországban jóval meghaladják az EU átlagát, főként a GDP-arányos nyugdíjkiadásoknak a következő évtizedekben viszonylag jelentős növekedése miatt. A 2005-höz képest javuló kiinduló költségvetési egyenleg hozzájárul a népesség elöregedésével kapcsolatban előre jelzett költségvetési hatás enyhítéséhez, de nem tudja teljesen ellensúlyozni a népesség elöregedésének köszönhető jelentős kiadásnövekedést. Az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentését középtávon magas elsődleges többlet fenntartásával és a nyugdíjkiadások előre jelzett növekedését megfékező további reformintézkedések végrehajtásával lehet elérni. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintetve Spanyolország összességében közepes kockázattal szembesül.

13. A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program azonban nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, noha úgy tűnik, hogy költségvetési előrejelzései figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program az állami K&F-kiadások és az infrastrukturális beruházások fokozatos növelését tervezi.

14. A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.

15. Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[7].

Az általános következtetés szerint a középtávú költségvetési egyenleg helyzete rendezett, és a költségvetési stratégia jó példája a Paktummal összhangban irányított költségvetési politikának. A növekvő külső egyensúlytalanság és az euro-övezettel való inflációs eltérés miatt fontos a szilárd költségvetési helyzet.

A fenti értékelés alapján és különösen a nyugdíjkiadások előre jelzett növekedésének fényében Spanyolországot felkérik, hogy a népesség elöregedésének a kiadási programokra gyakorolt jövőbeni hatását visszafogó eszközökkel tovább javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.

A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása |

1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. |

2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). |

3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint. |

4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint. |

5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 3,9 %-os, 3,8 %-os, 3,6 %-os és 3,6 %-os becsült potenciális növekedés alapján. 6HICP helyett magánfogyasztás-deflátor. 7Az első becslések szerint a növekedés 2006-ban 3,9 % volt. A Bizottság szolgálatainak 2007. február 16-i időközi előrejelzése a 2007-es növekedést 3,7 %-ra jelzi előre. |

[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.

[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.

[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.

[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Az aktualizált programot 3 héttel a magatartási kódexben meghatározott december 1-jei határidő után nyújtották be.

[7] A program nem szolgáltat adatot a HICP-ről és az államháztartási kiadások feladatkörök szerinti bontásáról.