Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A WTO reformja a világkereskedelmi fejleményekhez való alkalmazkodás érdekében

(saját kezdeményezésű vélemény)

(2019/C 159/03)

Előadó: Emmanuelle BUTAUD-STUBBS

Közgyűlési határozat: 2018.7.12. Jogalap: az eljárási szabályzat 29. cikkének (2) bekezdése saját kezdeményezésű vélemény Illetékes szekció: REX Elfogadás a szekcióülésen: 2018.12.19. Elfogadás a plenáris ülésen: 2019.1.23. Plenáris ülés száma: 540 . A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 174/2/3

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) ismételten meg kívánja erősíteni elkötelezettségét a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) iránt, amelyet a nemzetközi kereskedelem őrének, valamint olyan „olvasztótégelynek” tekint, amely a méltányos kereskedelmet, az áruk és szolgáltatások kereskedelmének liberalizálását, valamint a kereskedelemmel kapcsolatos politikai döntéshozatal átláthatóságát biztosító szabályokat és intézkedéseket kialakítja.

1.2. Az EGSZB-nek meggyőződése, hogy a lehető leghamarabb reformokat kell bevezetni, különösen a Vitarendezési Testület Fellebbviteli Testületének működését illetően. Szükség van továbbá arra is, hogy a WTO tagországai elkötelezzék magukat a munkaügyi normákkal kapcsolatos ambiciózusabb, rendszerszintű változtatások, valamint az éghajlatváltozás elleni küzdelem és a fenntartható fejlesztési célok elérése iránt annak érdekében, hogy a nemzetközi kereskedelem szabályait a globális kihívásokhoz igazítsák.

1.3. Az EGSZB arra kívánja ösztönözni az Európai Bizottságot, hogy – a tagállamok támogatásával – törekedjen egy ambiciózus, az EU-27-re kiterjedő kereskedelempolitika kialakítására. Egy ilyen politika feladata, hogy biztosítsa az uniós vállalkozások jobb hozzáférését a piaci lehetőségekhez, és széles körben elterjessze – multilaterális, plurilaterális (beleértve a WTO-t), kétoldalú és egyoldalú (GSP, EBA) megállapodások révén – az olyan uniós értékeket, mint az emberi jogok és az alapvető munkaügyi normák, a megkülönböztetés elleni küzdelem, a nemek közötti egyenlőség, az uniós szabadságok és hasonlók. Az EU civil társadalma szabad, ugyanakkor méltányos kereskedelmet akar.

1.4. Az Egyesült Királyság az EU-ból való kilépését (2019. március 29.) követően a WTO független tagja lesz. Ez azt jelenti, hogy az EU-27-nek és az Egyesült Királyságnak kétoldalú kereskedelmi és beruházási kapcsolatokat kell kialakítania, az EU-27-nek pedig szabadkereskedelmi partnereivel együtt alaposan meg kell fontolnia a vámkontingensek fontos kérdését is. Az EGSZB kéri, hogy az Egyesült Királyság támogassa a WTO reformjára irányuló, a multilaterális kereskedelem szabályainak modernizálását célzó uniós javaslatokat.

1.5. Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság megvalósítható megoldásra irányuló javaslatát – melynek célja a Vitarendezési Testület Fellebbviteli Testületének helyes pályára állítása –, valamint a WTO tagjai által közzétett friss információkat, amelyek a vitarendezés szabályai és eljárásai értelmezésének bizonyos rendelkezéseit módosítanák.

1.6. AZ EGSZB – a szervezett európai civil társadalom képviselőjeként – tevékenyen részt vesz abban, hogy felügyelje a szabadkereskedelmi megállapodásokat, a felek által a fenntartható fejlődésről szóló fejezetekben tett kötelezettségvállalások teljesítését, valamint az ENSZ fenntartható fejlesztési céljainak és az éghajlatváltozás elleni küzdelemnek a figyelembevételére vonatkozó követelményt.

1.7. A kereskedelemre vonatkozó korlátozások elterjedése és a legnagyobb világkereskedelmi szereplők (az USA, Kína stb.) által (az alumíniumra, acélra stb.) kivetett importvámok valós veszélyt jelentenek a globális kereskedelemre nézve, amely 2014 óta amúgy is csökkenő tendenciát mutat. Ez negatív hatással lehet a globális növekedésre, az egyenlőtlenségek csökkentését célzó erőfeszítésekre, a leginkább sérülékeny gazdaságok fejlődésére, valamint a globális értékláncokban történő érték- és munkahelyteremtésre.

1.8. Tekintettel e kockázatokra, az EGSZB úgy véli, hogy szükség van a WTO ambiciózus reformjára. Ezt a reformot két részre kell osztani. Az első, inkább technikai jellegű rész a legsürgetőbb problémákat kezeli még 2019 vége előtt, elkerülendő, hogy a WTO Vitarendezési Testületének Fellebbezési Testülete blokkolja azokat, valamint néhány meghatározás egyértelművé tétele érdekében. A második, inkább rendszerszintű rész hosszabb ideig tarthat, és ez fogja a WTO küldetéseit és működését összehangolni a világkereskedelem főbb fejleményeivel.

1.9. Ami az első szakaszt illeti, Európai Bizottság 2018. szeptemberi stratégiai feljegyzésében előterjesztett javaslatok közül több is támogatandó. A stratégiai feljegyzés elkészítésére vonatkozó megbízást a tagállamok adták a június 28–29-i Európai Tanács keretében.

1.10. A kérdéses ajánlások a következők: a Titkárság szerepének erősítése, a Vitarendezési Testület Fellebbviteli Testületében ülő döntőbírók hivatali idejére vonatkozó szabályok megváltoztatása, a szubvenciókról, állami tulajdonú vállalatokról és technológiatranszferről szóló szabályok frissítése, és a nyitott plurilaterális tárgyalások gyakoribb alkalmazása.

1.11. Az első fázis tekintetében az EGSZB úgy véli, hogy a WTO-nak emellett ambiciózusabbá kell válnia a mezőgazdasági ágazatot illetően a jó minőségű és biztonságos élelmiszerek biztosítása érdekében. A WTO-nak a nemzetközi kereskedelem bizonytalanságainak csökkentésében játszott szerepe rendkívül fontos az egyes országok mezőgazdaságának jövője szempontjából, valamint ahhoz is, hogy azok garantálhassák az élelmiszer-biztonságot, miközben a termelésre és az állatjóllétre vonatkozó magas környezetvédelmi előírásoknak is megfeleljenek.

1.12. Az EGSZB rendkívül fontosnak tartja, hogy az elővigyázatosság elvét – ahogy azt az uniós szerződések meghatározzák – multilaterális szinten is megfelelően védjék és teljeskörűen elismerjék, hogy az emberi egészséget vagy a környezetet érintő kockázatok esetén megelőző jellegű döntéshozatallal magasabb szintű védelmet lehessen biztosítani. Jelentőségére való tekintettel az elővigyázatosság elvét az EU-nak minden kereskedelmi tárgyalása során offenzív érdekként kellene kezelnie.

1.13. Az EGSZB úgy véli, hogy szintén prioritásnak számít az adatvédelem biztosítása a nemzetközi kereskedelemben, olyan multilaterális eszközök révén, amelyeket az EU-ban, illetve az OECD, az APEC és az ENSZ tagországaiban bevezetett szabványok és szabályzatok ihlettek. Az adatvédelem terén jelenleg működő multilaterális eszközt tovább kellene fejleszteni, és több harmadik országot kellene arra ösztönözni, hogy csatlakozzon hozzá. A határokon átnyúló adatfolyamokkal és adatvédelemmel kapcsolatos horizontális rendelkezések uniós megközelítését multilaterális szabványként elő kell mozdítani.

1.14. Ezeknek a mezőgazdasági ágazatra és adatvédelemre vonatkozó, meglévő szabályoknak a kiigazítására azért van szükség, hogy figyelembe lehessen venni a WTO számos tagországának piaci jellemzőit és kereskedelmi gyakorlatait.

1.15. Érdemes azonban megfontolni a reform olyan egyéb, ambiciózusabb és rendszerszintű módozatait, amelyek nem szerepelnek az Európai Bizottság erre a fázisra vonatkozó ajánlásai között.

1.16. Az EGSZB javasolja egy eszmecserét biztosító folyamat elindítását, melynek célja a fejlődő országok meghatározásának kialakítása a WTO eljárásaihoz. Ennek alapját több kritérium képezheti – beleértve például az adott ország világpiaci részesedését és a humán fejlettségi mutatóját –, és azt más nemzetközi szervezetek meglévő definícióival is összhangba lehet hozni.

1.17. Az EGSZB által támogatott javaslatok jórészt a következő három területet fedik le: munkaügyi normák és tisztességes munka, az éghajlatváltozással kapcsolatos célkitűzések, valamint az ENSZ 2030-ra elérendő fenntartható fejlesztési céljai.

1.18. Az alapvető munkaügyi normák és a multilaterális kereskedelem szabályainak kihangsúlyozása már több mint 20 éve problémát jelent. Az EGSZB úgy véli, hogy az ENSZ ambiciózus és átfogó fenntartható fejlesztési céljainak elfogadásával megérett az idő arra, hogy a WTO – a nemzetközi kereskedelem őreként – aktív szerepet vállaljon az alapvető munkaügyi normák alkalmazásának előmozdításában. Ennek eléréséhez egy általános preambulumban el kell ismerni a fenntartható fejlesztési célokat és az alapvető ILO-egyezményeket, valamint teljes mértékben alkalmazni kell a GATT XX. cikkét, mind a környezetvédelmi (XX. g.), mind a szociális kérdések (XX. e.) vonatkozásában.

1.19. A jelenlegi szabályok frissítésének és a 21. századi kereskedelemhez igazított új szabályok kialakításának lehetséges módozatain túl azonban – a szervezet hatékonyságának növelése érdekében – valójában arról van szó, hogy rugalmasabbá és átláthatóbbá kell tenni a WTO egyhangú döntéseken alapuló, bonyolult irányítási struktúráját.

1.20. Ezért az EGSZB arra kéri az Európai Bizottságot, hogy legfontosabb partnereivel együttműködve kezdeményezzen eszmecserét a WTO döntéshozatali eljárásainak lehetséges fejlesztéséről, munkája átláthatóságának növeléséről, és a civil társadalom bevonásáról.

2. A nemzetközi kereskedelem kulcsfontosságú szereplője

2.1. A kereskedelem terén a WTO a multilateralizmus sarokköve, amelynek több pozitív tendencia is köszönhető: a világkereskedelem liberalizálásának folyamata, a kereskedelempolitikai intézkedések átláthatóságának növelése a szakértői értékelések révén, a Vitarendezési Testület ítélkezési gyakorlata (amely egy WTO-tagország szabálysértése esetén a szervezet minden más tagországa számára lehetővé teszi, hogy érvényesítse jogait a szabálysértő országgal szemben), valamint a szervezetnek a nemzetközi kereskedelem fejlesztésének irányítását (a kereskedelem előmozdítását, a halászati ágazat szubvencionálása elleni küzdelmet stb.) célzó, kétségkívül lassú és nehézkes szabályalkotási és intézkedési gyakorlata.

2.2. Az EGSZB sikerként könyveli el, hogy a WTO egyre növelte tagjainak számát, olyan geopolitikai „óriásokkal” fogadtatta el a multilateralizmus alapelveit, mint Kína és Oroszország, és elősegítette a sérülékeny gazdaságok (pl. Libéria, Kambodzsa stb.) integrálását a világkereskedelembe.

2.3. 1995 januári létrehozása óta a WTO így hármas szerepet tölt be: a kereskedelmi szabályok őreként szolgál, előmozdítja a fejlődő országok gazdaságának nemzetközivé válását, és lehetővé teszi a globális értékláncok létrehozását.

2.4. A szervezet elsősorban a következő három pillér keretein belül végzi a munkáját: 2.4.1. Nemzetközi kereskedelmi szabályok és intézkedések kidolgozása 2.4.1.1. Ezek a szabályok jelenleg három fő területet fednek le: az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezményt, az általános egyezményt a szolgáltatások kereskedelméről és a szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló egyezményt. E három pillért egy vitarendezési rendszer és az átláthatóság elve egészíti ki, amelyek alapját a tagországok kereskedelempolitikáinak vizsgálata képezi. Ezek a szabályok – amelyek végrehajtását a Vitarendezési Testület felügyeli – jogbiztonságot és kiszámíthatóságot nyújtanak a nemzetközi kereskedelem szereplőinek, ami a hosszú távú beruházások elengedhetetlen feltétele. 2.4.2. A Vitarendezési Testület 2.4.2.1. A Testület a WTO egyik legfontosabb vívmánya, amelyet az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény alapján hozták létre. Hivatalos alapra helyezték a tagországok közötti vitarendezésre alkalmazandó menetrendeket és eljárási szabályokat, és azokra vonatkozóan szigorú határidőket vezettek be. Ennek eredményeképpen 1995 óta 500-nál is több vitát terjesztettek a Vitarendezési Testület elé, amelyekben több mint 350 ítélet született. 2.4.2.2. Számos fontos ítélet származik a Vitarendezési Testülettől – még ha azok végrehajtását illetően fel is merülhetnek aggályok –, többek között a repülőgépekkel kapcsolatos támogatások (EU/USA), a külföldre települt kereskedelmi leányvállalatok (EU/USA), a gyapottermelés támogatása (Brazília/USA) stb. ügyében. Az utóbbi időben az előterjesztések száma megnőtt, ami a megnövelt, illetve protekcionista vámterheket eredményező kereskedelempolitikai intézkedések elterjedésével (USA/Kína), a kényszerített technológiatranszferekkel, valamint a szellemi tulajdonjogok megsértéseivel magyarázható. 2.4.3. A kereskedelmi liberalizáció fordulói 2.4.3.1. A multilaterális tárgyalások legutóbbi, uruguayi fordulója (1986–1994) során olyan ambiciózus programot sikerült kidolgozni, amely az ipari vámok csökkentését, a nem tarifális intézkedések – többek között a textilekre és ruházatra vonatkozó kvóták – lebontását, valamint a szabályok megerősödését és a vitarendezés új eljárási szabályainak kialakítását eredményezte.

3. A WTO jelenlegi hiányosságai

3.1. A Vitarendezési Testület Fellebbezési Testületének elhúzódó válsága

3.1.1. A Fellebbezési Testületet – a WTO igazságügyi funkciójának sarokköve – jelenleg a teljes működésképtelenné válás veszélye fenyegeti: ha az Egyesült Államok továbbra is elutasítja az új bírák kinevezését, úgy 2019 decemberére három alá csökken a Testületben szolgáló állandó döntőbírók száma. Ez a Fellebbezési Testület határozatképtelenné válását eredményezné, mivel a határozathozatalhoz legalább három döntőbíró jelenléte szükséges. Ráadásul mindez egy olyan időszakban történik, amikor a vitás ügyek száma egyre nő, tekintettel a protekcionista intézkedésekből fakadó nyomásra.

3.1.2. Az Egyesült Államok kereskedelmi képviselőjének hivatala számos esetben kritizálta a Vitarendezési Testület jelenlegi működését: a Testületet alapvető szerepkörének (a tagországok kereskedelmi vitáinak megoldása) túllépésével, a 90 napos fellebbezési határidő figyelmen kívül hagyásával, illetve azzal vádolta, hogy a vita tárgyához nem kapcsolódó ügyekre vonatkozóan adott ki véleményt, valamint hangsúlyozta, hogy új egyensúlyt kell kialakítani a Fellebbezési Testület jogai és kötelezettségei között.

3.1.3. A helyzet paradox, hiszen az Egyesült Államok – az EU, Kanada, Brazília és India mellett – azon tagországok szűk körébe tartozik, amelyek a leggyakrabban fordulnak a Vitarendezési Testülethez.

3.2. Az új multilaterális szabályok vagy megállapodások kialakításának kudarca

3.2.1. Az EGSZB tudomásul veszi, hogy a WTO-nak az évek során több kudarcot is el kellett szenvednie (ilyen például a 2001-ben indult dohai forduló megrekedése, az intézkedés elmulasztása, amikor több tagország is tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokat alkalmazott, illetve a közös miniszteri nyilatkozat elfogadásának kudarca a 2017. decemberi Buenos Aires-i miniszteri konferencián), még ha történtek is bizonyos előrelépések, nevezetesen a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás 2013-as hatálybalépése. Ez több kereskedelmi partnert (az EU-t, az USA-t, Japánt, Kanadát, Kínát stb.) és NGO-t is arra ösztönzött, hogy jelentős reformokat javasoljon mind a szervezet feladatkörét, mind pedig munkamódszereit illetően.

3.2.2. sValójában az ilyen kudarcok azokat a nehézségeket tükrözik, amelyekkel a WTO-nak szembe kell néznie, ha működési szabályaival alkalmazkodni akar a nemzetközi kereskedelem új helyzetéhez, melyet a következők jellemeznek: a protekcionista intézkedések növekvő száma, a globális kereskedelmi aréna összetettsége, a közvélemény nyomásgyakorlása a kereskedelmi döntéshozókra (a kereskedelem szociális és környezeti hatásai miatt), a globalizáció egyes negatív hatásaival szembeni ellenállás, a közbeszerzési piac rendkívül lassú és földrajzilag korlátozott megnyitása, valamint bizonyos ágazatokban a hatalmas támogatások miatt megjelenő túlkapacitás.

3.2.3. Komoly nehézséget jelent számos WTO-tagország teljeskörű integrálása a multilaterális szabályokon alapuló kereskedelmi rendszerbe, tekintettel gazdaságuk méretére, valamint az állam és a különféle állami intézmények jelentős szerepére az üzleti döntéshozatalban. Kétségtelen, hogy az elmúlt 15 év során számos WTO-tag (az Egyesült Államok, az Európai Unió, Japán, Kanada stb.) fordult panasszal és megkeresésekkel a Vitarendezési Testülethez. Ezek legtöbbje szellemi tulajdonjogok megsértésével, kényszerített technológiatranszferrel, a bizonyos ágazatokban működő külföldi vállalkozások beruházásokhoz való korlátozott hozzáférésével, exportellenőrzésekkel, bizonyos ipari ágazatok rendkívül nagy mértékű állami támogatásával és hasonlókkal voltak kapcsolatosak.

3.3. A fejlett országok és a nagy feltörekvő gazdaságok jogai és kötelezettségei közötti általános egyensúlyhiány

3.3.1. Létrehozása óta a WTO folyamatosan vett fel új tagokat (összesen 36-ot). Ezek között találhatók jelentős világpiaci szereplők, amelyek immár „multilaterális szerződő felek”, valamint olyan sérülékeny gazdaságú fejlődő országok, amelyek be akarnak kapcsolódni a nemzetközi kereskedelembe.

3.3.2. Megjegyzendő, hogy a WTO nem határozza meg a „fejlett ország”, illetve „fejlődő ország” fogalmát (kivéve az ENSZ által „legkevésbé fejlett országok”-ként megjelölt országok esetében): a csatlakozási folyamatát sikeresen lezáró országok nyilatkoznak arról, melyik kategóriába tartoznak. Ez a nyilatkozat később megtámadható. Ez az öntanúsításon alapuló rendszer problematikus, mivel ennek alapján számos nagy feltörekvő gazdaság – amelyek magukat „fejlődő országként” határozták meg – annak ellenére jut mentességekhez, hogy gazdasági teljesítményük és a nemzetközi kereskedelembe való sikeres integrációjuk alapján inkább az „iparosodott országok” kategóriájába kellene őket sorolni. Ezért az EGSZB javasolja egy gondolkodási folyamat elindítását, melynek célja a fejlődő országok meghatározása a WTO eljárásaihoz. Ennek alapját több kritérium is képezheti – például az adott ország világpiaci részesedése és a humán fejlettségi indexe ( 1 ) (az Európai Parlament javaslatának megfelelően) –, összehangolva más nemzetközi szervezetek meglévő definícióival.

3.3.3. Ahogy azt az Európai Bizottság 2015-ös közleményében ( 2 ) kiemelte: „Jelentős eltolódás következett be a nagy kereskedelmi partnerek relatív gazdasági erejében, és ez nem tükröződött maradéktalanul a WTO-rendszerben. Ennek következtében egyre nagyobb az egyenlőtlenség a nagy feltörekvő országok által a multilaterális kereskedelmi rendszerek felé tett hozzájárulásai és az ebből származó előnyök között” (29. o.).

3.3.4. Azonban 2005 és 2015 között a legkevésbé fejlett országoknak – az iparosodott országok által alkalmazott általános vámkedvezményekből származó előnyök ellenére – nem sikerült jelentős előrehaladást elérniük a nemzetközi kereskedelem terén: részesedésük 0,8 %-ról mindössze 1 %-ra nőtt ( 3 ) . Az EGSZB elismeri, hogy ez a stagnálás azt mutatja, hogy nemcsak az iparosodott országoknak, hanem a nagy feltörekvő gazdaságoknak is kvóta- és vámmentes piaci hozzáférést kellene biztosítaniuk a legkevésbé fejlett országok számára.

4. A jelenlegi krízis leküzdését célzó, sürgős reform pillérei

4.1. A Vitarendezési Testület működési problémáinak gyors megoldása

4.1.1. Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság és az Európai Parlament által kidolgozott javaslatokat. Ezek lehetővé tennék, hogy a jelenleg hivatalban lévő bírák hivatali idejét három évnél hosszabb időre kiterjesszék, a jövőben független bírák teljes munkaidős kinevezéséről rendelkezzenek, a Fellebbezési Testület döntőbíróinak számát pedig a jelenlegi hétről kilencre emeljék.

4.1.2. Az EGSZB támogatja a WTO számos tagja által kiadott két – az Általános Tanács 2018. december 12–13-i ülésére reagáló – közleményt, amelyek javasolják bizonyos, a vitarendezési szabályok és eljárások értelmezésével kapcsolatos rendelkezések módosítását: a 90 napos fellebbezési határidőre vonatkozó esetleges kivételeket, a fél által hozott specifikus önkormányzati jogi intézkedések kivételeit, a Fellebbviteli Testület tagjai számának 7-ről 9-re növelését, valamint hivatali idejük meghosszabbítását.

4.2. A nyílt plurilaterális tárgyalások gyakoribb alkalmazása

4.2.1. 2001 óta nagy számú kétoldalú és regionális megállapodásra került sor ( 4 ) , amely egyenes következménye a multilaterális dinamika hiányának. Az EGSZB azt ajánlja, hogy a WTO keretében plurilaterális megállapodásokat kössenek, és ezek mindig nyitottak és átláthatóak legyenek. A plurilaterális tárgyalásoknak számos előnyük van a multilaterális tárgyalásokhoz képest: — alapjukat a cselekvésre kész országok kritikus tömege alkotja, — rövidebb tárgyalásokat vonnak maguk után, — nem áll fenn az egyhangúság elvével való visszaélés veszélye, mivel egyetlen ország, vagy kevésbé érintett országok egy csoportja önmagában nem képes a megállapodások blokkolására, — hatókörük gyakran korlátozott, azaz a partnerek kötelezettségvállalásai célzottabban fejthetik ki hatásukat, és előmozdíthatják a beruházásokat, a kereskedelmet és a munkahelyteremtést.

4.2.2. Ezt a megoldást korábban is pozitív eredményekkel alkalmazták, szükséges azonban a benne rejlő lehetőségek további feltérképezése (ITA I és II, Megállapodás a közbeszerzésről).

4.2.3. Szisztematikusabban lehetne alkalmazni nyitott, inkluzív és átlátható plurilaterális megállapodásokat, miközben olyan befogadási mechanizmusokat is biztosítani kell, amelyek révén – a kötelezettségvállalásokra és a végrehajtásra vonatkozó bizonyos feltételek mellett – a nem aláíró országok is élvezhetik a megállapodás előnyeit.

4.2.4. Jelenleg is számos témában folynak tárgyalások (például e-kereskedelem, befektetéskönnyítés és mikro-, kis- és középvállalkozások [mkkv-k], környezetvédelmi termékek és szolgáltatások liberalizálása, szolgáltatáskereskedelem), melyek célja plurilaterális megállapodások megkötése.

4.2.5. A WTO-tagországok fontos lépéseket tettek annak érdekében, hogy az mkkv-k szempontjai a tárgyalások középpontjába kerüljenek. Ezt olyan intézkedések révén érték el, mint például az mkkv-k támogatására irányuló közös nyílt kezdeményezés, amelyet 2017-ben Buenos Airesben indítottak el. A középpontban a kereskedelemfinanszírozás áll, a multilaterális fejlesztési bankok pedig erre a kereskedelemfinanszírozást megkönnyítő programjaik révén reagáltak. A vámkezelési eljárások észszerűsítése, egyszerűsítése és szabványosítása révén a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodás segít majd az mkkv-k kereskedelmi költségeinek csökkentésében és adminisztratív terheinek enyhítésében. Az EGSZB egy olyan átfogó, inkluzív, koherens és hatékony multilaterális megközelítést javasolna, amely figyelembe veszi a kkv-k különböző alcsoportjainak és érdekeinek igényeit.

4.3. Egyes meglévő szabályok frissítése

4.3.1. A támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás

4.3.1.1. Tekintettel a hatalmas közvetlen és közvetett támogatási programokra, amelyeket egyes tagországok iparuknak biztosítanak (mint amilyen a „Made in China 2025” program), az EGSZB támogatja az Európai Bizottság 2018. szeptemberi vitaanyagában megfogalmazott ajánlásokat, amelyeket jelenleg az USA-val, Japánnal és Kanadával vitat meg. Az ajánlások bevezetnék azt az alapelvet, hogy a be nem jelentett támogatások torzítják a piacot, tökéletesítenék a bejelentési eljárást, valamint új támogatási kategóriákat vezetnének be (a fizetésképtelen vagy nehézségekkel küzdő, és hiteles szerkezetátalakítási tervvel nem rendelkező társaságok besorolásaihoz hasonlóan). Több figyelmet kellene fordítani arra a kérdésre, hogy néhány tagország – pl. Oroszország – kettős árképzést alkalmaz, hogy versenyelőnyhöz jusson, különösen az energiaigényes iparágakban.

4.3.1.2. Hatékonyabb rendszert kell bevezetni a bejelentések – többek között a szankciók – nyomon követéséhez. Erre annak tükrében van szükség, hogy egyre csökken azon WTO-tagországoknak a száma, amelyek bejelentik támogatásaikat: ezek aránya az 1995-ös 50 %-os szintről (128 tagországból) mostanra 38 %-ra csökkent (164 tagországból) ( 5 )

4.3.2. Kényszerített technológiatranszferek

4.3.2.1. Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság ajánlásait, amelyek célja, hogy új mechanizmusokat hozzon létre a kényszerített technológiatranszferek különböző formáinak szabályozására (közös vállalkozásokra és a külföldi vállalkozások részvénytőke típusú finanszírozására vonatkozó korlátozások, engedélyek homályos kritériumok alapján történő kiadása, illetve korlátozásokkal terhelt engedélyek kiadása) és a kereskedelmi titkok hatékonyabb védelmére. Ezeknek az új mechanizmusoknak csak a kényszerített technológiatranszferekre kellene irányulniuk, nem pedig általánosan a technológiatranszferekre, amelyek kedvező hatásokat váltanak ki a fejlődő országokban.

4.3.3. Állami tulajdonú vállalatok

4.3.3.1. Naprakésszé és világosabbá kell tenni az állami tulajdonú vállalatok meghatározását és a vonatkozó szabályokat annak érdekében, hogy a közvetlen vagy közvetett módon az államhoz vagy állami intézményekhez kötődő vállalatok teljes skáláját lefedjük.

4.3.4. Új szabályok megvitatása a különleges és megkülönböztetett elbánás terén

4.3.4.1. Az Európai Bizottság 2018. szeptemberi vitaanyagában – amelyet az EGSZB is támogat – számos érdekes véleményt terjesztett elő (rangsorolás és kívül maradás, a különleges és megkülönböztetett elbánás fejlődő országok számára való megítélésének objektív kritériumai, a további rugalmassági szabályok alkalmazására vonatkozó igények eseti alapú elbírálása a különleges és megkülönböztetett elbánás keretein belül).

4.3.5. Beruházások

4.3.5.1. A Buenos Aires-i miniszteri konferencia során a WTO 45 tagja aláírt egy, a kereskedelmi célú beruházások megkönnyítéséről szóló közös nyilatkozatot, amely párbeszédet kezdeményez egy átlátható és kiszámítható, multilaterális kereskedelmi rendszer kialakításáról. Az EGSZB megjegyzi, hogy a külföldi beruházások, bár hasznosak, de kockázatokkal is járhatnak, és felhívja a figyelmet arra a véleményére, melyben intézkedéseket ajánl a lehetséges negatív hatások kezelésére ( 6 )

4.3.5.2. A közvetlen külföldi beruházások terén is nagyobb átláthatóság szükséges, mivel a fejlődő országokba beáramló egyes jelentős beruházások átláthatatlanok. A multilaterális beruházási bíróság létrehozásának összefüggésében az EGSZB utal arra a véleményére, amely számos alapvető fontosságú, figyelembe veendő kérdést emel ki ( 7 )

4.3.6. Közbeszerzés

4.3.6.1. Három területen van szükség előrelépésre: — átláthatóság: a beszámolási kötelezettségek elmulasztása esetén büntetést kell kiszabni, — hatókör: növelni kell a közbeszerzésről szóló megállapodást (GPA) aláíró országok, valamint az e megállapodás hatálya alá tartozó közbeszerzési eljárások számát. Elsődleges fontosságú, hogy olyan országok is aláírják a megállapodást, mint például Kína, Oroszország és India, és ezen országok kötelezettségvállalásainak a nemzeti és tartományi szintekre, illetve az államhoz kötődő vállalatokra is vonatkoznia kell, — annak folyamatos biztosítása, hogy az ajánlatkérők a beszerzési tenderek keretében olyan környezeti, szociális és munkaügyi kritériumokat alkalmazhassanak, mint például a kollektív szerződéseknek való megfelelésre vonatkozó kötelezettség (8).

4.3.7. Elektronikus kereskedelem (e-kereskedelem)

4.3.7.1. A WTO 2017. decemberi Buenos Aires-i miniszteri konferenciája során a szervezet 71 tagországa – amelyek együttesen az e-kereskedelem 77 %-át képviselik – támogatta egy olyan plurilaterális kezdeményezés gondolatát, amelynek célja a szabályozási keret stabilizálása, valamint a legsérülékenyebb gazdaságok készség- és szakértelem-mobilizációjának elősegítése. Ezt követően az „e-kereskedelem 2030-ban” magas szintű munkacsoport 2018. október 4-én, a WTO nyilvános fórumán terjesztette elő jelentését.

4.3.7.2. Az EGSZB véleménye szerint a GATS távközlésre vonatkozó mellékletét és a referenciadokumentumot kiindulási pontként kell használni annak érdekében, hogy az e-kereskedelemre vonatkozóan olyan egységes és ambiciózus szabályokat lehessen megállapítani, amelyek a jövőbeli kihívások kezelését célozzák. Ezek közé tartozik a bel- és külföldi szereplők közötti megkülönböztetésmentesség elvének érvényesítése a határokon átnyúló kereskedelmi forgalom akadályainak felszámolása révén, ami többek között a következő intézkedésekkel valósítható meg: a szerverek helyi elhelyezésére vonatkozó követelmény – amely alól azonban mindenképpen kivételt kell hogy képezzen az általános érdek (biztonság, közrend stb.) –, a digitális kereskedelmi platformhoz való azonos feltételekkel történő hozzáférés garantálása bel- és külföldi vállalkozások számára, az adatok integritásának garantálása, a szereplők beruházásaira vonatkozó jogbiztonsági garancia nyújtása, valamint a távközlési infrastruktúrákba tett beruházások ösztönzése a digitális megosztottság leküzdése érdekében.

4.3.7.3. Az EGSZB rámutat azonban arra, hogy az e-kereskedelemmel foglalkozó bármely kezdeményezésnek teljes mértékig meg kell felelnie a nemzetközi kereskedelemben használt adatok védelmére vonatkozó, alább kifejtett ajánlásnak és az adatok határokon átívelő áramlására vonatkozó horizontális rendelkezéseknek (az uniós kereskedelmi és beruházási megállapodásokban).

4.4. Adatvédelem a nemzetközi kereskedelemben

4.4.1. Az EGSZB úgy véli, hogy az ikt-infrastruktúra gyors technológiai fejlődése és folyamatos bővülése szoros kormányzati felügyeletet és nyomon követést tesz szükségessé. Annak ellenére, hogy a megfelelőségi határozatokat négyévente értékelni kell (lásd az (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 9 ) [általános adatvédelmi rendelet] 45. cikkének (3) bekezdését), az EGSZB folyamatos kapcsolattartást ajánl az Európai Bizottság, az adatvédelmi hatóságok és a harmadik országok kormányzati hatóságai között annak érdekében, hogy a rendkívül dinamikus technológiai és gazdasági környezetben meghatározzák az új kihívásokat ( 10 )

4.4.2. Az EGSZB úgy véli, hogy az adatvédelmi előírások elterjedésének multilaterális jogi eszközökön keresztül történő előmozdítását az Európai Bizottságnak kiemelt helyen kell kezelnie, és ezt a kötelezettségvállalást forrásokkal kell támogatnia annak érdekében, hogy biztosítható legyen előzetesen az emberi jogok valódi védelme, utólagosan pedig a károk hatékony jogorvoslata ( 11 ) . Az Európa Tanács 1981. évi 108. egyezménye és annak 1999. évi kiegészítő jegyzőkönyve az egyetlen kötelező erejű, multilaterális jogi eszköz az adatvédelem terén. Az eszközt tovább kell fejleszteni, és több harmadik országot kell csatlakozásra ösztönözni.

4.4.3. Az OECD (Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet), a G20-csoport és az APEC (Ázsiai és Csendes-óceáni Gazdasági Együttműködés) keretében tett multilaterális erőfeszítéseket tovább kell fejleszteni egy valóban globális, multilaterális adatvédelmi rendszer kialakítása érdekében. A magánélet tiszteletben tartásához való joggal foglalkozó különleges ENSZ-előadóval szilárd és funkcionális együttműködést kell fenntartani.

4.4.4. Az EGSZB bízik abban, hogy az Európai Bizottság, a Tanács, a tagállamok nemzeti kormányai és parlamentjei, valamint az USA kormánya és Kongresszusa üdvözölni fogja az EU–USA adatvédelmi pajzs által nyújtott védelem megfelelőségéről szóló, 2017. április 6-i európai parlamenti állásfoglalásban előterjesztett javaslatokat. Az Európai Parlament komoly aggályokat vet fel állásfoglalásában, amelyek közül több is azt jelzi, hogy a megállapodás és az USA jelenlegi jogszabályi kerete gyakorlatilag nem védi az uniós polgárok jogait ( 12 )

4.4.5. Az EGSZB szorgalmazza, hogy a jövőben az adatáramlással kapcsolatos minden multilaterális kezdeményezés teljes mértékben feleljen meg az EU kereskedelmi és beruházási megállapodásaiban szereplő, a határokon átnyúló adatáramlásra és adatvédelemre vonatkozó horizontális uniós rendelkezéseknek, különösen pedig a B. cikk (2) bekezdésének ( 13 )

4.5. A mezőgazdaság a kereskedelmi tárgyalásokban

4.5.1. Az EU összesített import- és exportforgalma 2015-ben elérte a 242 milliárd eurót, ezzel az Unió a világ legjelentősebb agrárélelmiszertermék-kereskedelmi szereplője, ami a termelők és a fogyasztók előnyére válik az EU-n belül és azon kívül is ( 14 ) . Az EGSZB úgy véli, hogy az EU-nak figyelembe kell vennie az EU újabb kereskedelmi megállapodásainak, valamint a világkereskedelmi fejleményeknek a mezőgazdaságra gyakorolt, EU-szerte jelentkező hatásait ( 15 ) . A WTO-nak a nemzetközi kereskedelem bizonytalanságainak csökkentésében játszott szerepe rendkívül fontos a mezőgazdaság jövője szempontjából.

4.5.2. Az egyes WTO-tagországok erős és életképes mezőgazdasági ágazatai alapvetők ahhoz, hogy fenntartsuk vagy fokozzuk a stabil és biztonságos élelmiszer-ellátást. A kereskedelem természetesen segít a kereslet és a kínálat kiegyensúlyozásában, miközben előmozdítja a hatékony erőforrás-felhasználást és fokozza a piaci lehetőségeket és a gazdasági növekedést, ezáltal pedig munkahelyeket, jövedelmet és jólétet teremt a vidéki területeken ( 16 )

4.5.3. Az állat- és növényegészségügyi intézkedések alkalmazásáról szóló 1995-ös WTO-megállapodás kiterjed az élelmiszer-biztonsági, állat- és növényegészségügyi szabályok alkalmazására. Az 5. cikk (7) bekezdése az elővigyázatosság elvéről szól, amely ma már a Lisszaboni Szerződésben is szerepel. Bármely ennek módosítására irányuló, nem multilaterális szintű kísérlet erőteljesen befolyásolná a világkereskedelmi rendszert, illetve magának az állat- és növényegészségügyi megállapodásnak a jövőbeli hitelességét is ( 17 ) . Az EGSZB azonban rendkívül fontosnak tartja az elővigyázatosság elvét, ahogy azt az uniós szerződések meghatározzák, és kéri, hogy ezt az elvet multilaterális szinten megfelelően védjék és teljeskörűen ismerjék el, figyelembe véve az élelmiszer-biztonságra, valamint a mezőgazdasági termelés terén az állatjóllétre és környezetvédelemre vonatkozó magas szintű szabványokat. Az EGSZB aggodalommal veszi tudomásul, hogy az EU-nak nem sikerült megvédenie elővigyázatossági intézkedéseit két olyan WTO-vitában, amelyek a jelenlegi szabályokat követték. Jelentőségére való tekintettel az elővigyázatosság elvét az EU-nak minden kereskedelmi tárgyalása során offenzív érdekként kellene kezelnie.

4.5.4. Amint azt Nairobi példája mutatja, ahol minden várakozás ellenére sikerült megállapodni egy fontos miniszteri nyilatkozatról, az EU kedvező helyzetben van ahhoz, hogy vezető szerepet vállaljon a jövőbeli mezőgazdasági kereskedelmi tárgyalásokban. Ennek alapja az EU észlelt vezető szerepe a fenntarthatóság és a fejlesztés előmozdítása terén (amit Nairobiban is felvállalt); ezenkívül a korábbi KAP-reformok eredményeként az EU-t immár nem tekintik elsődlegesen védekező beállítottságúnak ( 18 ) . Mindenesetre a legkevésbé fejlett országokat és azok különösen sérülékeny mezőgazdasági ágazatait minden rendelkezésre álló eszközzel védeni kell, egyebek közt a különleges és megkülönböztetett elbánás mechanizmusai és a különleges védelmi mechanizmus révén.

4.5.5. Ezzel összefüggésben az EGSZB úgy véli, hogy sokkal koherensebb stratégiát kell kialakítani a KAP és az EU által követett nemzetközi kereskedelempolitika között.

4.6. Szolgáltatások

4.6.1. A Buenos Aires-i miniszteri konferencia során a WTO 34 tagországa szorgalmazta a belföldi szabályozásokra (engedélyekre, szakképesítésekre, eljárásokra stb.) vonatkozó munka intenzitásának fokozását. Ennek célja egy világos, átlátható multilaterális keretrendszer létrehozása, mivel a multilaterális szolgáltatáskereskedelmi megállapodásról (TiSA) szóló tárgyalások elakadtak. A civil társadalom és a szakszervezetek több aggályt is megfogalmaztak a közszolgáltatásokra vonatkozó óvintézkedések hatékony alkalmazásával kapcsolatban.

4.6.2. Az ilyen multilaterális keretrendszer létrehozására irányuló erőfeszítések kritikus fontosságúak, tekintve, hogy az EU összesített import- és exportforgalma 2017-ben elérte a 1 809 milliárd eurót, ezzel az Unió messze a világ legnagyobb szolgáltatáskereskedelmi szereplője, ami a termelők és a fogyasztók előnyére válik az EU-n belül és azon kívül is ( 19 ) . A szolgáltatási ágazatok biztosítják a fejlett országok GDP-jének több mint 75 %-át – a fejlődő országok esetében pedig a GDP 50 %-át –, és a globális értékláncok gerincét képezik.

4.7. A brexit hatása

4.7.1. Az Egyesült Királyság 2019. március végét követően a WTO egyéni tagországának minősül majd. Az EGSZB reméli, hogy e minőségében az Egyesült Királyság támogatni fogja az EU által sürgetett ambiciózus és előretekintő reformokat. A közbeszerzésről szóló megállapodáshoz (GPA) való közelmúltbeli csatlakozásra vonatkozó kötelezettségvállalás egy pozitív jel.

4.7.2. Az EU-27-re vár a feladat, hogy a piaci hozzáférés tekintetében átformálja az Unió kereskedelmi partnereinek kínált ajánlatokat, különösen a mezőgazdasági ágazatban, a kvóták tagállamok közötti méltányos és kiegyensúlyozott újraelosztása révén.

5. Párbeszéd kezdeményezése a WTO fontos, ám rendszerszintű reformjáról

5.1. Új irányítási rendszer kidolgozása egy új világhoz

5.1.1. A WTO 1994-ben kialakított belső szervezete átalakításra szorul, hogy alkalmazkodhasson a fő fejleményekhez: — a tagországok számának gyors növekedése, ami – ha az egyhangúság elvén nem változtatnak – meg fogja gátolni a döntéshozatalt, — a nemzetközi kereskedelem szerkezetének jelentős változásai, — ambiciózus célkitűzések elfogadása a fenntartható fejlődés (az ENSZ fenntartható fejlesztési céljai) és az éghajlatváltozás elleni küzdelem (a Párizsi Megállapodás) terén, — az EU tapasztalatai a kereskedelmi és fenntartható fejlesztési fejezetek beépítésével minden közelmúltbeli szabadkereskedelmi megállapodásába.

5.1.2. Kreatív megoldás kidolgozása az egyhangú döntéshozatal szisztematikus követelményének feladására

5.1.2.1. A WTO döntéshozatali folyamatának – amelyet az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezménytől örökölt – alapja a de facto konszenzus, vagyis a 164 tagország egyhangú egyetértése. „Pozitív” egyhangúság szükséges az Általános Tanács határozatainak és a miniszteri állásfoglalásoknak az elfogadásához. Vitarendezés esetén az adott testület végleges jelentésének elutasításához „negatív” egyhangúságra van szükség. Ez a szabály nyilvánvalóan lehetővé teszi, hogy egyetlen ország, illetve általában több tagország közös célok mentén felállt koalíciója (G3, G20) megvétózza a tárgyalások eredményeinek elfogadását.

5.1.2.2. A legtöbb nemzetközi szervezet olyan döntéshozatali mechanizmusokat fogadott el, amelyek teret adnak a vitának és megelőzik az ügyek megrekedését. Ilyen például a szavazatok objektív kritériumok alapján történő súlyozása (IMF), vagy a minősített többségi szavazás bevezetése (Európai Unió). Az EGSZB vita kezdeményezését javasolja a minősített többséggel történő döntéshozatal lehetséges új szabályairól, ahol a szavazás kettős kritériumokon alapul: figyelembe veszi a szavazó ország globális gazdasági részesedését és a fejlettségre vonatkozó összetett mutatóját is.

5.1.2.3. Az EGSZB javasolja, hogy csökkentsék az egyhangú szavazást igénylő ügytípusok számát, és el kell kerülni, hogy az egyhangú döntéshozatal a WTO normál működésére is vonatkozzon. Az ilyen normál működésbe beletartoznak a bizottsági ülések menetrendjére vonatkozó megállapodások, a kereskedelempolitikával kapcsolatos vitákra irányuló javaslatok, illetve az olyan független szakértők meghívására vonatkozó javaslatok, akik véleményükkel gazdagíthatják a WTO megállapodásaihoz közvetlenül kapcsolódó témákat ( 20 )

5.1.3. A szervezet észszerűsítése a hatékonyság növelése érdekében

5.1.3.1. A WTO szervezeti struktúrája rendkívül összetett ( 21 ) . Átfogó struktúrája magában foglalja a tagországok képviselőiből álló Általános Tanácsot, amelynek feladata a három szakosodott szerv tisztviselői kinevezésének jóváhagyása. E három szerv az Áruforgalmi Tanács, a Szolgáltatáskereskedelmi Tanács és a Szellemi Tulajdonjogok Kereskedelmi Vonzataival foglalkozó Tanács. E tematikus tanácsok munkáját más szervek is kiegészítik, amelyek feladata a meglévő plurilaterális megállapodások kezelése és új plurilaterális kezdeményezések kidolgozása. A politikai szintű szerv a miniszteri konferencia, amely legalább kétévente egyszer ülésezik, és amelynek tagságát a tagországok kereskedelmi miniszterei alkotják. Működésének alapját a más szervek által összeállított határozatokra vonatkozóan hozott egyhangú döntések képezik.

5.1.3.2. Számos bizottságot (mint például a „szingapúri kérdésekkel foglalkozó munkacsoportot”) különleges, időközben érvényüket vesztett okokból hoztak létre. Ezek ideiglenes bizottságként működnek. A bizottságok számát a megtartott ülések száma és az azokon elért eredmények alapján olyan módon kellene csökkenteni, hogy az erőforrásokat a tagok által elsődleges fontosságúnak ítélt témákra lehessen fordítani. Ki kell alakítani az értékelés kultúráját.

5.1.4. A Titkárság szerepének erősítése további erőforrások hozzárendelésével

5.1.4.1. Annak érdekében, hogy a WTO hatékonyabban készíthessen miniszteri állásfoglalásokat és indíthasson új plurilaterális kezdeményezéseket, szükség van a Titkárság szerepének megerősítésére. Ehhez kezdeményezési joggal kell felruházni, hogy új megtárgyalandó témákat, valamint szabály- és rendelkezésmódosításokat vethessen fel, illetve javaslatokat tehessen a tárgyalt témákkal kapcsolatos kompromisszumokra vonatkozóan.

5.1.5. Az „egységes vállalás” megközelítés elvetése

5.1.5.1. A bali miniszteri konferencián a WTO elvetette az „egységes vállalás” megközelítést, azaz az „amíg nincs megállapodás minden területen, addig nincs megállapodás” elvét. Ez az új, rugalmasabb megközelítés tette lehetővé a kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló multilaterális megállapodás elfogadását, amely 2017. február 22-én lépett hatályba. Erre azt követően került sor, hogy a WTO tagjainak több mint kétharmada (azaz 110 tag) letétbe helyezte megerősítő okiratát. E megállapodás célja a nemzetközi árukereskedelem elősegítése és felgyorsítása hatékonyabb és gyorsabb kiadási és vámkezelési eljárások révén ( 22 )

5.1.6. Szorosabb kapcsolat kiépítése a civil társadalommal

5.1.6.1. Az Európai Unió jelentős tapasztalattal rendelkezik a civil társadalommal folytatott konzultáció, valamint a civil társadalom kereskedelempolitikába való bevonása terén. A felek fenntartható fejlődéséhez hozzájáruló munkajogi és környezetvédelmi kötelezettségvállalásokat az EU minden közelmúltbeli szabadkereskedelmi megállapodásának kereskedelemről és fenntartható fejlődésről szóló fejezetei tartalmazzák. Általában ugyanezek a fejezetek rendelkeznek a civil társadalom felügyeleti mechanizmusairól is – az ún. belső tanácsadó csoportokról –, mind az EU-ban, mind pedig a partnerországban vagy partnerországokban. Az EGSZB azt javasolja, hogy ezeket a civil társadalom aktív részvételével szerzett tapasztalatokat népszerűsítsék más WTO-tagországok körében is annak érdekében, hogy javaslatokat lehessen tenni a multilaterális szinten bevezethető legalkalmasabb mechanizmusokra vonatkozóan.

5.1.6.2. Az EGSZB azt javasolja, hogy a WTO nyilvános fóruma – mint a különféle ágazatok és érdekcsoportok szociális és gazdasági szereplőinek kiegyensúlyozott és reprezentatív gyűlése – lehetséges platformként szolgálja a civil társadalom részvételét, és lehetősége legyen arra, hogy a WTO eljárásainak keretein belül ajánlásokat tegyen közzé. Figyelembe lehetne venni azt a módszert is, amellyel az OECD strukturálja az érdekeltek széles körével folytatott konzultációkat.

5.1.6.3. Az EGSZB kétoldalú javaslatának ( 23 ) megfelelően a multilaterális és plurilaterális megállapodások mindegyike tartalmazna egy külön felügyelt záradékot, „amely megköveteli a civil társadalom nyomonkövetési mechanizmusainak mindkét felétől, hogy működjenek együtt a fenntartható fejlesztési célok előmozdítása érdekében, és kísérjék figyelemmel ennek hatásait”.

5.2. A multilaterális kereskedelmi rendszer és a nemzetközi szociális és munkaügyi normák közötti koherencia megteremtése

5.2.1. Az OECD és az EU 2010-ben foglalkozott a globális értékláncok kérdésével. Ennek során igyekeztek megérteni azok működését, valamint megoldási javaslatokat tenni az értékláncok környezettel és alapvető emberi jogokkal kapcsolatban észlelt működési hiányosságainak kijavítására. Részletes monográfiákat állítottak össze több ágazatra vonatkozóan, gyakorlati kézikönyveket készítettek, és azonosítottak bizonyos vállalati társadalmi felelősségvállalással kapcsolatos problémákat (gyermekmunka, egyesülési szabadság és kollektív tárgyalások, tisztességes életszínvonal, a biológiai sokféleség csökkenése és tisztességtelen árképzési gyakorlatok).

5.2.2. A Nemzetközi Munkaügyi Szervezetnek (ILO) a globális ellátási láncokban biztosított méltó munkafeltételekről szóló 2016. évi nyilatkozata számos intézkedési területet azonosított: a nemzetközi munkaügyi normák érvényesítésének elősegítését, az irányítás hiányosságainak felszámolását, a befogadó és hatékony szociális párbeszéd előmozdítását, a munkaügyi igazgatási rendszerek megerősítését, az ismeretek fejlesztését, és a statisztikák bővítését.

5.2.3. Az EGSZB sajnálja, hogy a meglévő XX. cikk e) pontjának hatálya csak a kényszermunkára korlátozódik, és megfontolásra ajánlja annak kiterjesztését az alapvető munkaügyi normákra (gyermekmunka, kényszermunka stb.). Az EGSZB javasolja továbbá, hogy az EU-nak a munkaügyi és környezetvédelmi normák kereskedelempolitikába való integrációja terén szerzett tapasztalatai arra ösztönözhetnék a WTO-t, hogy hivatkozzon – például egy preambulumban – a nyolc ILO-egyezményre, a Párizsi Megállapodásra és a fenntartható fejlesztési célokra. Azoknak a WTO-tagoknak, amelyek nem érvényesítik ezeket teljeskörűen, ratifikálniuk kell a hiányzó ILO-egyezményt, vagy legalább bizonyítaniuk egy egyenértékű védelem meglétét, ehhez pedig kapacitásépítési erőforrásokban kell részesülniük.

5.2.4. Az ILO és a WTO jelenleg technikai szintű együttműködést folytat és közös tanulmányokat készít. A 2007-es Trade and employment, challenges for policy research [A kereskedelem és foglalkoztatás: a politikakutatással szemben jelentkező kihívások] című tanulmány bemutatta, hogy a növekvő egyenlőtlenségekért inkább a technológiák, semmint a kereskedelem tehető felelőssé. 2017-ben egy másik közös tanulmány („Investing in skills for inclusive trade”) arra mutatott rá, hogy az alapvető ismeretek, valamint a technikai és vezetői készségek erősítése révén az országok élvezhették a kereskedelem előnyeit.

5.2.5. A WTO kidolgozta a globális értékláncok adatbázisát, és tudományos kutatásokat végzett (például: Trade patterns and global value chains in South-East Asia ), amelyek adatokat biztosítanak azok szerkezetéről és munkamódszereiről. Ezek az adatok felhasználhatók új – az OECD-éhez hasonló – multilaterális kereskedelmi iránymutatások kidolgozásához a globális értékláncok fenntartható kezelése érdekében.

5.2.6. a kereskedelemmel és a tisztességes munkával foglalkozó új munkacsoport létrehozását a WTO-n belül, amely – többszereplős kezdeményezésekből kiindulva Az EGSZB támogatja egy,foglalkozó új munkacsoport létrehozását a WTO-n belül, amely – többszereplős kezdeményezésekből kiindulva ( 24 ) – kettős célt követne, összhangban azokkal az ENSZ-ben folyó munkákkal, melyek célja egy, a transznacionális társaságok és egyéb üzleti vállalkozások tevékenységének szabályozását célzó, jogilag kötelező erejű nemzetközi eszköz kidolgozása. A munkacsoport egyik célja a bevált gyakorlatok népszerűsítése lenne azzal kapcsolatban, hogy miként lehet az emberi jogok tiszteletben tartását és védelmét illetően felelősen eljárni, tekintettel a felelős üzleti magatartás összetettségére a – lineáris vagy összetett, hosszú vagy rövid – globális értékláncokban ( 25 ) . A másik célja pedig az lenne, hogy a fejlődő országokban felhívja a figyelmet a felelős üzleti magatartásra azáltal, hogy a jelenlegi és jövőbeli szociális, környezeti és irányítási kihívások kezelését célzó, konkrét cselekvésekre fókuszál, valamint feltárja a potenciális negatív hatások enyhítésének módjait. A WTO kereskedelempolitikai felülvizsgálati rendszerének szisztematikusan magában kellene foglalnia annak felülvizsgálatát, hogy a tagországok miként alkalmazzák az ILO alapvető munkaügyi normáit.

5.3. A nemzetközi kereskedelem éghajlatváltozás elleni küzdelemhez való hozzájárulásának ösztönzése

5.3.1. A WTO szabályainak az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez való igazítása a WTO reformjának egyik legfőbb prioritása, amelynek célja, hogy az ipari és mezőgazdasági termékek nemzetközi kereskedelme mintegy „angyali körbe” kerüljön. Az EGSZB támogatja azokat a vállalatokat, amelyek beruháznak a fenntarthatóbb termelés érdekében, és úgy véli, hogy a tisztességtelen versenyt meg kell akadályozni. A fenntartható fejlesztési célok eléréséhez kulcsfontosságú beruházásokra való tekintettel ezek az erőfeszítések több mint szükségesek. Az ENSZ Kereskedelmi és Fejlesztési Konferenciája (UNCTAD) 2 500 milliárd USD összegű éves költségvetést tart szükségesnek, és a WTO-nak szerephez kell jutnia a közlekedési, vízi és energiainfrastruktúrára irányuló felelősségteljes beruházások ösztönzésében is.

5.3.2. Számos megfontolandó intézkedés jöhet szóba: — az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény XX. cikkében foglalt mentességek körének kiterjesztése, amely (bizonyos megkötésekkel) autonómiát biztosít a WTO tagjainak abban, hogy megállapítsák saját környezeti célkitűzéseiket (a dohányzás elleni küzdelem, a delfinek védelme, azbesztmentesítés stb.), lefedve az üvegházhatásúgáz-kibocsátások elleni küzdelmet támogató nemzeti intézkedéseket. Ez például lehetővé tenné a tagországok számára, hogy határaikon szén-dioxid-költségfelszámítási mechanizmusokat vezessenek be a tiszta levegő védelme érdekében (XX. (g) cikk), — nemzetközi módszer kidolgozása a kereskedelmi forgalom fejlesztésével kapcsolatos új üvegházhatásúgáz-kibocsátások mérésére és modellezésére, például két olyan ország vagy régió között, amelyek szabadkereskedelmi megállapodást kötöttek, — a WTO és az ENSZ éghajlat-változási keretegyezményének (UNFCCC) titkársága – amely minden egyes ország hozzájárulásait regisztrálja – által felállított közös vitacsoportok javaslatokat tehetnének az ilyen további kibocsátások ellentételezésére vonatkozóan (erdőtelepítés, újraerdősítés, szén-dioxid-leválasztás, tiszta technológiákba tett beruházások). A 2023-ra tervezett ötéves felülvizsgálat ahhoz is hozzájárulhat, „hogy a pénzügyi források áramlása összhangban álljon az üvegházhatású gázok alacsonyabb szintű kibocsátására és az éghajlatváltozással szembeni ellenálló képesség fejlesztésére irányuló erőfeszítésekkel” (26), — a környezeti termékek és szolgáltatások liberalizálásáról szóló plurilaterális megállapodás újraindítása, ami elősegítené az áruk és szolgáltatások mozgását, miközben a környezetre (energia, víz, hulladék stb.) is pozitív hatással lenne.

5.4. A fenntartható fejlesztési célok beépítése a multilaterális menetrendbe

5.4.1. A WTO szabályai és rendelkezései jellegüknél fogva hozzájárulnak egyes fenntartható fejlesztési célok, különösen a 17.10. célkitűzés („Egy, a Kereskedelmi Világszervezet alatt működő, egyetemes, szabályokon alapuló, nyílt, megkülönböztetéstől mentes és méltányos multilaterális kereskedelmi rendszer működésének elősegítése”) és a 2. cél („Az éhezés megszüntetése, az élelmezésbiztonság és a jobb táplálkozás megteremtése, valamint a fenntartható mezőgazdaság támogatása”) eléréséhez.

5.4.2. Az erre vonatkozó munka a nairobi miniszteri nyilatkozattal (amely ígéretet tett a mezőgazdasági termékek exporttámogatásának eltörlésére) és a Buenos Aires-i miniszteri nyilatkozattal (amely a legkárosabb halászati szubvenciókkal foglalkozott) vette kezdetét. Ugyanakkor természetesen amellett is lehet érvelni, hogy a WTO-nak más fenntartható fejlesztési célokat, például a 8. („Tartós, inkluzív és fenntartható gazdasági fejlődés, teljes és hatékony foglalkoztatás és tisztességes munka megteremtése mindenki számára”), a 14. („Az óceánok, tengerek és a tengeri erőforrások megőrzése és fenntartható használata a fenntartható fejlődés érdekében”) és a 17. célt („A végrehajtás eszközeinek megerősítése és a fenntartható fejlődés megteremtéséhez szükséges globális partnerség újjáélesztése”) is érdemes figyelembe vennie tevékenységei során.

5.4.3. Ez azt jelentené, hogy a WTO védnöksége alatt kötött minden plurilaterális és multilaterális megállapodásnak hozzá kell járulnia e célok eléréséhez, valamint hogy a meg nem felelés esetlegesen a vitarendezési mechanizmus alkalmazását vonhatja maga után.

5.4.4. Át kell ültetni a gyakorlatba a kereskedelemösztönző támogatás hatodik átfogó felülvizsgálatának következtetéseit (a felülvizsgálatra Genfben, 2017 júliusában került sor). Erre annak érdekében van szükség, hogy a fejlődő országok élvezhessék az e-kereskedelem és a digitális lehetőségek előnyeit, valamint hogy ösztönözzük a fizikai és digitális infrastruktúrára irányuló beruházásokat.

Kelt Brüsszelben, 2019. január 23-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) Az Európai Parlament 2018. november 29-i állásfoglalása a WTO jövőjéről, 9. bekezdés (2018/2084(INI)).

(2) „A mindenki számára előnyös kereskedelem: A felelősebb kereskedelem- és beruházáspolitika felé”.

(3) A legkevésbé fejlett országok részesedése a világkereskedelemből (forrás: World Trade Statistical Review 2016, WTO, 59. o.)

(4) A WTO felé bejelentett regionális megállapodások (forrás: www.wto.org)

(5) Improving disciplines on subsidies notification, TN/RL/GEN/188, WTO, 2017.

(6) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre az Európai Unióba irányuló közvetlen külföldi befektetések átvilágítási keretének létrehozásáról [COM(2017) 487 final – 2017/0224 (COD)], előadó: Christian Bäumler, társelőadó: Gintaras Morkis (HL C 262., 2018.7.25., 94. o.).

(7) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A beruházási viták rendezésével foglalkozó multilaterális bíróság létrehozásáról szóló egyezmény, előadó: Philippe de Buck, társelőadó: Tanja Buzek (HL C 110., 2019.3.22., 145. o.).

(8) Közös értelmező okmány a Kanada és az EU és tagállamai közötti átfogó gazdasági és kereskedelmi megállapodásról (CETA) (http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-13541-2016-INIT/hu/pdf).

(9) Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/679 rendelete (2016. április 27.) a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről (általános adatvédelmi rendelet) (HL L 119., 2016.5.4., 1. o.).

(10) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A személyes adatok cseréje és védelme a globalizált világban, előadó: Christian Pîrvulescu (HL C 81., 2018.3.2., 209. o.).

(11) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A személyes adatok cseréje és védelme a globalizált világban, előadó: Christian Pîrvulescu (HL C 81., 2018.3.2., 209. o.).

(12) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A személyes adatok cseréje és védelme a globalizált világban, előadó: Christian Pîrvulescu (HL C 81., 2018.3.2., 209. o.).

(13) „Minden fél elfogadhat és fenntarthat olyan óvintézkedéseket, amelyeket a személyes adatok és a magánélet védelme érdekében szükségesnek tart, többek között a személyes adatok határokon átnyúló átvitelére vonatkozó szabályok elfogadása és alkalmazása révén. E megállapodás egyetlen rendelkezése sem érinti a személyes adatoknak és a magánéletnek a felek óvintézkedései által biztosított védelmét.” http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2018/may/tradoc_156884.pdf.

(14) https://ec.europa.eu/agriculture/sites/agriculture/files/trade-analysis/statistics/graphs/eu-agrifood-trade.pdf.

(15) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A mezőgazdaság szerepe a multilaterális, a kétoldalú és a regionális kereskedelmi tárgyalásokban a WTO Nairobiban tartott miniszteri konferenciájának fényében, előadó: Jonathan Peel (HL C 173., 2017.5.31., 20. o.).

(16) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A mezőgazdaság szerepe a multilaterális, a kétoldalú és a regionális kereskedelmi tárgyalásokban a WTO Nairobiban tartott miniszteri konferenciájának fényében, előadó: Jonathan Peel (HL C 173., 2017.5.31., 20. o.).

(17) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A mezőgazdaság szerepe a multilaterális, a kétoldalú és a regionális kereskedelmi tárgyalásokban a WTO Nairobiban tartott miniszteri konferenciájának fényében, előadó: Jonathan Peel (HL C 173., 2017.5.31., 20. o.).

(18) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A mezőgazdaság szerepe a multilaterális, a kétoldalú és a regionális kereskedelmi tárgyalásokban a WTO Nairobiban tartott miniszteri konferenciájának fényében, előadó: Jonathan Peel (HL C 173., 2017.5.31., 20. o.).

(19) https://www.wto.org/english/res_e/statis_e/wts2018_e/wts2018_e.pdf.

(20) Szakpolitikai jelentés – Revitalizing Multilateral Governance at the World Trade Organization – Report of the High-Level Board of Experts on the Future of Global Trade Governance [A WTO multilaterális irányításának megújítása – A globális kereskedelemirányítás jövőjével foglalkozó magas szintű szakértői testület jelentése], Bertelsmann Stiftung, 2018.

(21) A WTO szerkezete (forrás: Revitalising Multilateral Governance at the World Trade Organization, Bertelsmann Stiftung, 54. o.)

(22) „Les trois réformes de l’OMC”, Zaki Laïdi, Libération, 2003.

(23) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: A kereskedelem és a beruházások fő szerepe a fenntartható fejlesztési célok teljesítése és végrehajtása terén, előadó: Jonathan Peel, társelőadó: Christophe Quarez (HL C 129., 2018.4.11., 27. o.), 1.8. pont.

(24) Ilyen például a kellő gondosság kötelezettségére vonatkozó, nemrégiben elfogadott francia jogszabály.

(25) Az EGSZB véleménye a következő tárgyban: Méltó munkafeltételek a globális ellátási láncokban, előadó: Emmanuelle Butaud-Stubbs (FR/I) (HL C 303., 2016.8.19., 17. o.).

(26) A Párizsi Megállapodás (UNFCCC) 2. cikke.