A versenyt befolyásoló gyakorlatok kockázatának csökkentése érdekében különböző intézkedésekre van szükség. Először is, az EU-nak és tagállamainak a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) és a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) égisze alatt nemzetközi szintű erőfeszítéseket kell tenniük annak érdekében, hogy előmozdítsák olyan többoldalú szabályok kidolgozását, amelyek biztosítják minden légitársaság számára az azonos piacra jutási feltételeket és globális szinten az egyenlő versenyfeltételeket. Másodszor, az EU-nak és tagállamainak folytatniuk kell a harmadik országokkal való együttműködést, és a légi közlekedési megállapodások keretein belül foglalkozniuk kell ezzel a kérdéssel. Az EU ezt a cselekvési módot részesíti előnyben.

Az uniós légitársaságok természetesen felelősek saját versenyképességükért, és termékeiket és üzleti modelljeiket továbbra is a piaci feltételekhez kell igazítaniuk. Amennyiben azonban az uniós összekapcsoltságot és a nemzetközi légi közlekedésen belüli versenyképességet diszkriminatív gyakorlatok veszélyeztetik, az EU-nak képesnek kell lennie megfelelő lépések megtételére.

Az EU javítja az európai légi közlekedési szereplők piacra jutási és beruházási lehetőségeit a fontos tengerentúli piacokon azáltal, hogy növeli az európai légi közlekedés nemzetközi jelenlétét, és elősegíti a nyitott piaci feltételek biztosítását valamennyi uniós légitársaság számára. A harmadik országokkal megkötött uniós légi közlekedési megállapodások előmozdítják a piac nyitottságát és összekapcsoltságát. Ezek több járatot és nagyobb úticél-választékot tesznek lehetővé olcsóbb árakon. Egyes megállapodások már hatályban vannak, mások jelenleg is tárgyalás alatt állnak vagy aláírásra várnak (Ukrajna), a következő években pedig a Bizottság várhatóan újabb megállapodásokat köthet a Tanácshoz intézett, tárgyalások megkezdésének engedélyezésére irányuló ajánlásai alapján.

Az európai légi közlekedésnek globális szinten is fenntartható módon versenyképesnek kell maradnia és meg kell ragadnia a gyorsan változó világgazdaság kínálta lehetőségeket. Ezért 2015. decemberében az Európai Bizottság kidolgozta európai légi közlekedési stratégiáját, amely ambiciózus terveket fogalmazott meg az európai légi közlekedés jövőjéről. A stratégia célja az európai gazdaság fellendítése, ipari bázisának megerősítése és globális vezető szerepének megszilárdítása a légi közlekedésben, miközben tekintettel van a környezeti és éghajlati kihívásokra, és ezáltal közvetlenül hozzájárul a Bizottság stratégiai prioritásaihoz .

A nyitott és összekapcsolt légiközlekedési piacok jobb ár-érték arány mellett, ráadásul nagyobb választékban kínálnak úti célokat világszerte. A légi közlekedési összekapcsoltság nemcsak az utazóközönség számára fontos, hanem a vállalkozások és a gazdaság egésze számára is, hiszen minél inkább össze van kapcsolva légi úton egy-egy város, régió vagy ország Európa más célállomásaival és a világ többi részével, annál nagyobb az esélye a növekedésre. Az EU egységes légiközlekedési piacának 25 évvel ezelőtti létrejötte óta jelentősen megnövekedett a légiutas-forgalom. A repülőjáratok száma az 1992. évi kevesebb mint napi 10 000-ről 2016-ig 23 000-re emelkedett. Emellett az utasok már jóval több úti cél között válogathatnak. Jelenleg mintegy 7 400 útvonalon repülnek gépek, míg 1992-ban ez a szám kevesebb mint 2 700 volt. 2015-ben több mint 1,45 milliárd utas indult el az EU repülőtereiről vagy érkezett meg oda.

A növekedés érdekében az európai légitársaságoknak hozzáférésre van szükségük a beruházásokhoz, ideértve a külföldi befektetéseket is.

Az uniós légi közlekedési piac liberalizációja megszüntette az európai légitársaságok közötti beruházások útjában álló valamennyi akadályt. Ez előnyökkel jár mind a légitársaságok, mind az utasok számára, mivel javítja a légitársaságok életképességét és bővíti a járatkínálatot.

A külföldi légitársaságoknak nem csak az megengedett, hogy az EU-n belül működhessenek, hanem az is, hogy befektessenek uniós légitársaságokba. A jelenlegi szabályok szerint azonban a harmadik országok vagy harmadik országok állampolgárai által az uniós légitársaságokba történő beruházások mértéke nem haladhatja meg a 49 %-os tulajdoni hányadot, és a társaság tényleges ellenőrzésének továbbra is a tagállamok vagy azok állampolgárai kezében kell maradnia. E feltétel hiányában a légitársaságok számára nem megengedett, hogy uniós légitársaságként kezdjék meg vagy folytassák működésüket. Az elmúlt években számos olyan jelentős külföldi befektetés valósult meg, amelynek nyomán az EU-tagállamok és a Bizottság felülvizsgálatot végeztek, hogy megbizonyosodjanak arról, hogy ezek a követelmények továbbra is teljesülnek.

Ezért a Bizottság – annak érdekében, hogy javítsa a jogbiztonságot, valamint a külföldi beruházók és a légitársaságok számára egyértelműsítse, hogy mely befektetési rendszerek mellett van lehetőség az uniós légitársaságként való működés folytatására – értelmező iránymutatásokat nyújt az 1008/2008/EK rendeletben foglalt jelenlegi tulajdonlási és ellenőrzési szabályokról. Ezek az iránymutatások ismertetik a Bizottság által a tulajdonlási és ellenőrzési követelmények értékelése során követett módszertant, különös tekintettel a külföldi beruházási ügyekre.

Következő lépésként a Bizottság felül fogja vizsgálja a tulajdonlási és ellenőrzési szabályokat, és szükség esetén kiigazítja őket annak érdekében, hogy relevánsak és hatékonyak maradjanak a gyorsan változó légiközlekedési piacon.

A Bizottság: ·értelmező iránymutatásokat nyújt az 1008/2008/EK rendeletben szereplő, az európai légitársaságokra vonatkozó tulajdonlási és ellenőrzési szabályokról. ·az 1008/2008/EK rendelet értékelése keretében felülvizsgálja az uniós légitársaságok tulajdonlására és ellenőrzésére vonatkozó szabályokat.

3. Az európai légtér növekedési korlátainak lebontása

3.1. Az összekapcsoltság javítása

Bizonyos uniós régiók – adott esetben a legkülső régiók – esetében továbbra is kihívást jelent a légi utazás. Az EU felismerte annak szükségességét, hogy megoldást kell találni azokra az esetekre, amikor bizonyos útvonalakon, illetve bizonyos körülmények miatt az alacsony kereslet vagy a piaci hiányosságok akadályt gördítettek a helyi közösségek szükségleteinek elegendő számú járattal történő kielégítése elé. Ilyen esetekben a közszolgáltatási kötelezettségek garanciát nyújthatnak különösen arra, hogy a peremterületek vagy a fejlődő régiók szorosan kapcsolódhassanak Európa többi részéhez. Annak érdekében, hogy ne sérüljön a verseny, a közszolgáltatási kötelezettségek az EU-ban csak az 1008/2008/EK rendeletben meghatározott igen különleges feltételek mellett megengedettek. A tapasztalatok azonban azt mutatják, hogy a meglévő szabályokat nem mindig hajtják végre következetes módon, ami alááshatja az összekapcsoltság és az érintett útvonalakon folyó verseny védelmére irányuló célt.

A Bizottság ezért értelmező iránymutatásokat terjeszt elő a tagállamok és a helyi hatóságok által a közszolgáltatási kötelezettségre vonatkozó rendszer megtervezésével, kialakításával és végrehajtásával kapcsolatban feltett kérdések tisztázása érdekében. Ezek az iránymutatások felvázolják a Bizottság által a közszolgáltatási kötelezettség értékelése során követett módszertant. Ennek célja a tagállamok abban való segítése, hogy a közszolgáltatási kötelezettségek szabályait helyesen és hatékonyan alkalmazzák azokban az esetekben, amikor ez az összekapcsoltsági hiányosságok kezelésének egyik lehetőségét jelenti. Következő lépésként a közszolgáltatási kötelezettségekre vonatkozó szabályok felülvizsgálatra és – szükség esetén – kiigazításra kerülnek annak biztosítása érdekében, hogy hatékonyak és egyértelműek maradjanak.

A Bizottság: ·értelmező iránymutatásokat nyújt az 1008/2008/EK rendeletben szereplő, közszolgáltatási kötelezettségekre vonatkozó szabályokról. ·az 1008/2008/EK rendelet értékelése keretében felülvizsgálja a közszolgáltatási kötelezettségekre vonatkozó szabályokat.

Ezen túlmenően a Bizottság szolgálatai jelenleg egy összekapcsoltsági index fejlesztésén dolgoznak, amely megkönnyíti az uniós régiók közötti összekapcsoltság hiányosságainak beazonosítását, valamint a légi szolgáltatások különböző szintjeinek összehasonlítását. Ez az index 2017 végén kerül közzétételre.

3.2. A légtér hatékonyságának javítása

Az európai légi közlekedés növekedése előtt álló legfőbb kihívást azon hatékonysági korlátok lebontása jelenti, amelyek súlyosan csorbítják az európai légi közlekedési ágazat fenntartható növekedésre való képességét és nemzetközi versenyképességét, továbbá késedelmeket okoznak. Az európai légtér széttagoltsága évente legalább 3 milliárd euró többletkiadást okoz, és mintegy 50 millió tonna szén-dioxid-kibocsátásáért felelős.

Az egységes európai égbolt konkrét példa arra, hogyan ér el az EU jelentős változást a kapacitás növelésével, a biztonság javításával és a költségek mérséklésével, miközben minimálisra csökkenti a légi közlekedés által a környezetre gyakorolt hatást. E javuló tendenciák ellenére a kedvezőtlen időjárási körülményekhez, a műszaki meghibásodásokhoz, a rendkívüli eseményekhez, a válsághelyzetekhez, valamint a szervezett fellépésekhez kapcsolódó közlekedési fennakadások továbbra is súlyosan akadályozzák a légi közlekedést Európában. Ezen túlmenően a Tanács 2014 óta továbbra is blokkol számos fontos reformot (rövidebb útvonalak, valamint alacsonyabb működési és környezeti költségek), amelyeket a Bizottság a légtér hatékonyságának javítása érdekében javasolt (SES 2 +). Ezek a reformok nemcsak 36 milliárd euró megtakarítást eredményezhetnének a következő 20 év során, de akár 11 000 új munkahelyet is.

A légi közlekedési zavarok okai közül a sztrájk formájában megvalósuló szervezett fellépés jelenti a legkomplexebb kihívást, mivel a légiforgalmi szolgáltatási sztrájk általában számos járat törléséhez és késéséhez vezet, miközben utasok rekednek a repülőtereken. Ezek a fellépések súlyosan befolyásolják a belső piac működését . 2005 és 2016 között a légiforgalmi szolgáltatási sztrájkok miatt 243 660 járatot töröltek, ami körülbelül 27 millió utast érintett. Ugyanebben az időszakban egyedül a légiforgalmi szolgáltatási szervezett fellépések következtében a légitársaságok több mint 1 milliárd euró többletköltséget szenvedtek el.

A sztrájkjog alapvető jog. Ezt a jogot jelenleg lényegében a nemzeti jog szabályozza. A különböző tagállamokban ma már alkalmaznak olyan gyakorlatokat, amelyek segítségével mérsékelni lehet a törölt járatok számát és az európai utazókat érintő késéseket. A Bizottság számos operatív intézkedést határozott meg, amelyeket az érdekelt felek végrehajthatnak az említett kérdések megoldása érdekében. Idetartozik a légiforgalmi szolgáltatási szektoron belüli szociális párbeszéd javítása a szociális partnerek által kidolgozott eszköztárra építve, de a szakszervezeti sztrájkok korai bejelentése, a személyzet tagjai részéről történő egyedi értesítés, az átrepülések védelme és a légiforgalmi csúcsidőszakok védelme is.

A Bizottság: ·arra ösztönzi a tagállamokat és az érdekelt feleket, köztük a szociális partnereket, hogy a légiforgalmi szolgáltatás terén a szolgáltatás folyamatosságának javítása érdekében alkalmazzák a következő gyakorlatokat: oMegfelelő és hatékony szociális párbeszéd előmozdítása a légiforgalmi szolgáltatási vállalkozásoknál – a szervezett fellépések hatásának mérséklése a légiforgalmi szolgáltatási hálózatra azzal, hogy a szociális párbeszéd javítása révén csökken a sztrájk valószínűsége; oSztrájk korai bejelentése a szakszervezetek által – a sztrájk kellő időben történő bejelentése annak érdekében, hogy a légi közlekedés érdekelt felei számára lehetővé váljon már a szervezett fellépés előtt a hatást mérséklő tervek előkészítése (pl. legalább 14 nappal a sztrájk kezdete előtt); oSzemélyzet tagjai részéről egyéni tájékoztatás a szervezett fellépésben való részvételükről – a személyzet tagjai tájékoztassák kellő időben a vezetést, hogy ezáltal az intézkedni tudjon a légi forgalom megszervezéséről és a sztrájkot megelőző személyzeti intézkedések meghozataláról (pl. 72 órával a sztrájk kezdete előtt); oÁtrepülés védelme a sztrájk által érintett tagállamok részéről – az érintett tagállamok légterét átlépő járatok esetében a szolgálatok folyamatosságának 100 %-os biztosítása jelentősen csökkenteni fogja az európai légiforgalmi szolgáltatási hálózat egészére gyakorolt hatást; oLégi közlekedési csúcsidőszakok védelme – a sztrájk elkerülése a napi és éves csúcsidőszakokban. ·arra ösztönzi az operatív feleket és a hálózatirányítót, hogy fokozzák együttműködésüket a közlekedési fennakadások kezelése és a meglévő enyhítő intézkedések továbbfejlesztése érdekében. A léginavigációs szolgáltatók számára kétoldalú vagy többoldalú együttműködési megállapodások megkötését javasolja a szolgáltatás folyamatosságának a sztrájk esetén történő javítása érdekében. A hálózatirányítónak sztrájk-nyilvántartás útján nyomon kell követnie az e területen elért haladást. ·az érdekelt felekkel együtt a szolgáltatás optimális folyamatosságának biztosítása érdekében tovább fogja vizsgálni a még integráltabb európai légtér koncepcióját. Megvizsgálja továbbá az egységes európai égbolt keretében hozott intézkedéseket annak érdekében, hogy azok jobban tükrözzék a sztrájknak a légiforgalmi szolgáltatás teljesítményére gyakorolt hatását. ·nyomatékosan felkéri a társjogalkotókat, hogy mielőbb fogadják el az egységes európai égboltra (SES2+) vonatkozó javaslatokat; a tagállamokkal és egyéb érdekeltekkel pedig folytatja az egységes európai égbolt projekt teljes körű végrehajtásának érdekében megkezdett munkát.

4. KÖVETKEZTETÉS