HU    HU 
 
 
 EURÓPAI  
BIZOTTSÁG   
Brüsszel, 2015.5.20.  
COM(2015) 219 final  
  
A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK  
A természet állapota az Európai Unióban:  
Jelentés az élőhelyvédelmi és a madárvédelmi irányelvben említett élőhelyek és fajok 
helyzetéről és trendjeiről  
az élőhelyvédelmi irányelv 17. cikkének, valamint a madárvédelmi irányelv 12. cikkének 
megfelelően   
 
2 1. BEVEZETÉS  
1.1.  HÁTTÉR -INFORMÁCIÓK  
Európa a világ egyik legsűrűbben lakott része, ahol a földhasználatnak évezredes 
hagyománya van. Ez meghatározó hatást gyakorolt a természetes környezetre, különböző 
kultúrtájak alakultak ki, amelyek gazdag növény - és állatvilágnak adnak otthont. Azonban a 
fejlődés, különösen a XX. században, a természetes kö rnyezet nagymértékű pusztítását 
okozta. 1900 és az 1980 -as évek dereka között a területhasználat változása, az infrastruktúrák 
fejlesztése, a szennyezés és a városok terjeszkedése következtében az európai vizes élőhelyek 
kétharmada eltűnt,1 ahogy a homokdű nék és fenyérek csaknem háromnegyede is.  
E természeti tőke elvesztése aggodalomra ad okot. A természet ugyanis élelemmel, 
energiával, nyersanyagokkal, levegővel és vízzel lát minket el, amelyek nélkül nincs élet. A 
természet emellett a gazdaságnak is kulcs tényezője: olyan módokon járul hozzá a gazdaság 
működéséhez, amelyeket csak most kezdünk igazán megérteni, és olyan szolgáltatásokat 
nyújt, amelyek hiányában nem volnának sem munkahelyek, sem növekedés. Ihlet, tudás és 
rekreáció forrása is, a kulturális ör ökség elválaszthatatlan része.  
A madárvédelmi2 és az élőhelyvédelmi irányelv3 az a két fő jogi eszköz, amellyel az EU 
biztosítja területén a természet megőrzését és fenntartható használatát, elsősorban a Natura 
2000 védett természeti területek hálózatán ke resztül. E két irányelv központi eleme az EU 
biológiai sokféleséggel kapcsolatos stratégiájának,  amelynek küldetése elérni azt a kiemelt 
uniós célt, hogy „ a biológiai sokféleség csökkenését és az ökoszisztéma -szolgáltatások 
romlását 2020 -ig meg kell állítani, és azokat a lehetőségek keretein belül helyre kell állítani. ” 
Az irányelvek meghatározó szerepet játszanak a 2010 októberében Nagoyában megkötött 
biológiai sokféleségről szóló egyezmény értelmében vállalt uniós kötelezettségek 
teljesítésében is . 
1.2.  MIÉRT KÉSZÜLT EZ A JE LENTÉS ? 
Az irányelvek értelmében  védelmet élvező élőhelyek és fajok állapotát és fejlődési trendjeit 
leíró minőségi információk alátámasztják az irányelvek végrehajtásának hatékonyságát. Ez a 
jelentés a Bizottság azon jogi kötelez ettségnek tesz eleget, hogy a tagállamok által végzett 
nyomon követés és jelentéstétel alapján rendszeresen értékelje az irányelvek végrehajtásában 
elért haladást.  
Ez a jelentés a 2007 –2012 -es jelentési időszakra vonatkozik, és a tagállamok és az uniós 
intézmények korábban példátlan szintű együttműködésének gyümölcse. Alapját az uniós 
környezetre vonatkozó egyedülálló adatbázis4 alkotja, amely több mint  17 000 adatsort és faj - 
valamint élőhely -értékelést tartalmaz . Körülbelül 450 vadon élő madárfaj, 231 él őhely -típus 
és több mint 1200 közösségi jelentőségű egyéb védett faj tekintetében ad meg állapotleíró 
információkat. Jóllehet ez csak egyféle mutatója az uniós biodiverzitás mértékének, jelentős 
                                                            
1 A Bizottság  közleménye  az Európai  Parlament  és a Tanács  részére  a vizes  élőhelyek  ésszerű  használatáról  és megőrzéséről , 
COM(1995) 189 final, 1995.5.29.  
2 Az Európai Parlament és a Tanács 2009. november 30 -i 2009/147/EK irányelve a vadon élő madarak védelméről.  
3 A Tanács 1992. május 21 -i 92/43/EGK irányelve a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről.  
4 Letölthe tő az EKÜ biodiverzitási adatközpontjából: http://www.eea.europa.eu/themes/biodiversity/dc.  
 
3 mintának számít, amely megjeleníti a biológiai sokféleséget E U-szerte fenyegető veszélyeket 
és terheléseket.  
A korszerűbb jelentéstétel következtében most nyílt először lehetőség arra, hogy a két 
irányelv eredményeit együtt lehessen áttekintetni és értékelni, és közelebbről meg lehessen 
vizsgálni a Natura 2000 hálózat hozzájárulását a természetes környezet állapotához és 
fejlődési trendjeihez. Ez a jelentés rövid összefoglalást ad a rendelkezésre álló sokkal 
részletesebb adatokról, és az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EKÜ) hosszabb, 
módszertani információkk al is szolgáló elemzésére támaszkodik.5  
Az értékelés eredményei olyan lényegi információk, amelyekkel alátámasztható azon további 
fellépések létjogosultsága, amelyek a madárvédelmi és az élőhelyvédelmi irányelv céljainak 
elérését, vagy azt segítik, hogy a z említett irányelvek hatékonyan járuljanak hozzá az EU 
biológiai sokféleséggel kapcsolatos stratégiájának 2020 -ra kitűzött céljaihoz.  
Fontos megjegyezni, hogy az egyes élőhelyek és fajok helyzetének változását annak fényében 
kell értékelni, hogy az iránye lvekbe való felvételükkor kritikus állapotban voltak, 
helyreállításukhoz tehát jelentős időre és erőfeszítésekre van szükség. Az adatok értelmezését 
valamelyest befolyásolja, hogy az élőhelyvédelmi irányelv értelmében mindössze két 
jelentéstételi időszakon  vagyunk túl.  
 
2. HOGYAN KÉSZÜLNEK AZ Á LLAPOTFELMÉRÉSEK ? 
2.1. Az élőhelyek és a fajok védettségi helyzetének értékelése (az élőhelyvédelmi irányelv 
alapján)  
Az irányelvnek megfelelően hozott intézkedések célja  a közösségi érdekeltségű természetes 
élőhelyek, valamint vadon élő állat - és növényfajok kedvező védettségi helyzetének 
fenntartása illetve helyreállítása.  A védettségi helyzetet az irányelv több tényező 
figyelembevételével határozza meg: az elterjedés, a  populáció, az élőhely kiterjedése, a faj 
igényeinek megfelelő élőhely, az élőhelyek struktúrája és funkciói, a jövőbeni kilátások. Ezek 
képezik az adatgyűjtés alapját. Egy közösen megállapított értékelési mátrix segítségével az 
említett tényezőket az egye s élőhelyek és fajok tekintetében kedvező6, nem kielégítő7 vagy 
rossz8 (esetleg ismeretlen) minősítéssel látják el, és a minősítések összesítésével 4 
kategóriába kerülnek besorolásra. A kedvezőtlen védettségi helyzetű fajok és élőhelyek 
tekintetében 4 fejl ődési trend került azonosításra (lásd az 1. táblázatot).  
 
Védettségi helyzet szerinti 
kategóriák  Szín  Védettségi helyzet fejlődési 
trendje  (2007 –2012)   Szín 
Kedvező    Javuló   
Kedvezőtlen – nem kielégítő    Stabil   
Kedvezőtlen – rossz    Romló   
                                                            
5 2/2015. sz. EKÜ -jelentés – State of nature in the EU: Results from reporting under the nature directives 2007 -2012. (A természet állapota 
az EU -ban: a természetvé delmi irányelvek szerinti, 2007 és 2012 közötti jelentések tanulságai ). 
6 Az élőhely vagy a faj állapota jó (mind mennyiségi, mind minőségi szempontból), és várhatóan a jövőben is jó marad.  
7 A kedvező helyzet eléréséhez változtatni kell az élőhely vagy a faj kezelésén, de az előrelátható jövőben nem fenyegeti az eltűnés/kihalás 
veszélye.  
8 Az élőhely vagy a faj állapota aggodalomra ad okot, vagy fenyegeti a (regionális) kihalás/eltűnés veszélye.  
 
4 Ismeretlen    Ismeretlen   
1. táblázat — A védettségi helyzet szerinti kategóriák és a fejlődési trendek színkódokkal  
 
A tagállamok közötti összehasonlíthatóság érdekében Európa területét kilenc szárazföldi 
bioföldrajzi régióra és öt tengeri régióra osztjuk  fel az ökológiai feltételek hasonlóságai 
alapján (1. térkép). Azok a tagállamok, amelyek területén több bioföldrajzi régió is előfordul, 
minden ilyen régió tekintetében külön faj - és élőhely -értékeléseket nyújtottak be.  
 
 
1. térkép — EU27 bioföldrajzi és  tengeri régiók a 2007 –2012 közötti jelentéstételi időszakban 9 
 
A tagállamok értékelésein túl az adatokat bioföldrajzi régiónként összesítette és értékelte az 
EKÜ és annak biológiai sokféleséggel foglalkozó európai témaközpontja (ECT -BD).  
 
2.2. A madárfajok állományainak helyzete és állományfejlődési trendjei (a madárvédelmi 
irányelv alapján)  
A madárvédelmi irányelv alapján, amelynek célja minden természetesen előforduló vadon élő 
madárfaj védelme az EU -ban, a tagállamok első ízben szolgáltattak adatokat az egyes 
madárfajok területükön megfigyelhető állományainak nagyságáról és fejlődési trendjeiről. Az 
állományok helyzetét csak uniós viszonylatban értékelték. A madarak esetében használt 
kategóriák alapja a Természetvédelmi Világszövetség (IUCN) á ltal a kihalás veszélyének 
felmérésére és a vörös listák összeállításához használt tudományos mutatók. A 2001 és 2012 
                                                            
9 A jelentés a 27 -tagú Unióra vonatkozik, mert tárgyidőszaka megelőzi Horvátország csatlakozását.  
 
5 közötti időszakban10 nem biztonságos helyzetű fajok állományai között 4 féle 
állományfejlődési trend figyelhető meg (2. táblázat).  
                                                            
10 A tagállamokkal megállapodás született a 12 éves időszak figyelembevételéről, mert 6 év túl rövid a populációtrendek megfigye léséhez.  
 
6  
Az uni ós populáció védettségi 
helyzete  Szín  Az állomány fejlődési trendje11 Szín 
Biztonságos    Növekvő   
Mérsékelten fenyegetett, hanyatló vagy 
megfogyatkozott    Stabil   
Fenyegetett (sebezhető, veszélyeztetett, 
súlyosan veszélyeztetett, regionálisan 
kihalt)    Fluktuáló   
 Csökkenő   
Ismeretlen vagy nem értékelt    Ismeretlen   
2. táblázat — A madárfajok uniós állományainak védettségi helyzetét és populációtrendjeit 
jelző színkódok  
 
2.3.  A TRENDEK HASZNÁLATA  
Az uniós szintű elemzés a tagállamok által közölt adatok összesítésével készült. Ennek 
következtében előfordulhat, hogy a helyi, regionális vagy nemzeti szinten elért javulások az 
összképen nem látszanak. Az egyik védettségi helyzet szerinti kategóriából a  másikba való 
átkerülés legalább egy kritérium/szempont jelentős változását feltételezi, amit hat év 
leforgása alatt nehéz elérni. Így azok a változások (akár pozitív, akár negatív fejlemények), 
amelyek nem elég erőteljesek a kategória megváltoztatásához, láthatatlanok maradnak, ha 
csak az állomány helyzetét nézzük. Épp ezért a védettségi kategória mellett a jelentés 
ismerteti az élőhelyvédelmi irányelv szerinti tényezőkre vonatkozó trendeket is a 2007 –2012 
közötti időszakra, és a madárállományok fejlődési trendjeit a 2001 –2012 közötti időszakra.  
A Natura 2000 hálózattal foglalkozó 6. szakasz a madárállományok hosszú távú (1980 -tól 
2012 -ig megfigyelhető) alakulását is bemutatja.  
3. VÉDETTSÉGI HELYZET ÉS  TRENDEK  
3.1.  AZ ADATOK TELJESSÉGE ÉS MINŐSÉGE  
Az élőhelyvédelmi irányelv szerinti adatszolgáltatás mértéke, minősége és egyöntetűsége 
jelentősen javult az előző jelentéstételi időszakhoz képest. Az ismeretlen  státuszú uniós szintű 
értékelések száma így a felére csökkent (18% -ról 7% -ra az élőhelyek ese tében és 31% -ról 
17%-ra a madaraktól eltérő fajok esetében). A madárpopulációkkal és trendjeikkel 
kapcsolatos ismeretek is számottevően bővültek az elmúlt évtizedben, ami lényegesen jobb és 
célzottabb védelmet tett lehetővé.  
Azonban az egyes országok jelen téseiben szereplő adatok konformitása és minősége még 
mindig mutat eltérést, és célzott monitoringprogramokkal tovább volna javítható. A tengeri 
élőhelyekkel és fajokkal kapcsolatos ismeretek a leghiányosabbak, monitoringjuk pedig 
jelentős többletterhet je lent. A tengervédelmi stratégiáról szóló irányelvvel való koherencia 
javítása enyhítene e problémán.  
                                                            
11 Rövid távon: 2001 –2012, hosszú távon: 1980 –2012.  
 
7 3.2.  MADÁRFAJOK  
Az összes vadon élő madárfaj több mint fele biztonságos helyzetű. A fajok nagyjából 15% -a 
mérsékelten fenyegetett, hanyatló vagy megfogyatkozott, és további 17% -a fenyegetett (1. 
ábra). A madárfajok rövid távú populációtrendjei alapján csak a fajok 4% -ának állománya 
nem biztonságos, de növekvő, 6% -é nem biztonságos és stabil, és 20% -é nem biztonságos és 
csökkenő (2. ábra).  
 
52%
15%17%16%
Biztonságos
Mérsékelten fenyegetett,
hanyatló vagy megfogyatkozott
Fenyegetett
Ismeretlen
 
52%
4%6%20%2%16%
Biztonságos
Nem biztonságos - növekvő
Nem biztonságos - stabil
Nem biztonságos - csökkenő
Nem biztonságos - bizonytalan / ismeretlen
Ismeretlen
 
1. ábra — A madárállományok védettségi 
helyzete  2. ábra — A madárállományok védettségi 
helyzete és a nem biztonságos helyzetű fajok 
állományainak rövid távú fejlődési trendjei  
 
Egyes madárfajok esetében javulás mutatkozik azon célzott védelmi intézkedéseknek  
köszönhetően, amelyek a területhasználat gyakorlatát módosítják, különösen a Natura 2000 
területeken. Például a Spanyolországban, Portugáliában, Ausztriában, Magyarországon és 
Németországban sikeresen alkalmazott agrárkörnyezetvédelmi és területkezelési p rogramok 
hozzájárultak a túzok ( Otis tarda ) állományainak helyreállításához, amely igen tájspecifikus 
faj (nyílt füves térségeken, sztyeppeken és zavartalan mezőgazdasági területeken él meg), és 
Európa egyéb részein fogyatkozik.  A fehérhátú fakopáncsnak ( Dendrocopos leucotos ) öreg 
és elhalt lombhullató fákra van szüksége, és állománya egyes uniós országokban jelentősen 
zsugorodott, de Finnországban megerősödött annak következtében, hogy a Natura 2000 
területeken megváltoztatták az erdőgazdálkodást. Számos r agadozó madárfaj, többek között a 
parlagi sas ( Aquila heliaca ) állománya erősödött olyan intézkedéseknek köszönhetően, mint a 
fészkelőhelyek védelme és az élőhelykezelés.  
 
 
8 3.3. KÖZÖSSÉGI JELENTŐSÉGŰ  FAJOK (AZ ÉLŐHELYVÉDELMI IR ÁNYELV ÉRTELMÉBEN ) 
A fajok értékelése uniós szinten 23% -ban jelez kedvező védettségi helyzetet, 60% helyzete 
kedvezőtlen, ezen belül 18% -é kedvezőtlen – rossz. Ami a trendeket illeti, a 60% -nyi 
kedvezőtlen helyzetű fajon belül 4% állománya növekvő, 20% -é stabil, 22% -é csökkenő, és 
14% esetében a trend ismeretlen (3. és 4. ábra).  
 
23%
42%18%17%
Kedvező
Kedvezőtlen - nem
kielégítő
Kedvezőtlen - rossz
Ismeretlen
 
23%
4%
20%
22%14%17%
Kedvező
Kedvezőtlen - javuló
Kedvezőtlen - stabil
Kedvezőtlen - romló
Kedvezőtlen ismeretlen
trenddel
Ismeretlen
 
3. ábra — A fajok védettségi helyzete  4. ábra — A fajok védettségi helyzete és a 
kedvezőtlen helyzetű fajok fejlődési trendjei  
 
A szárazföldi bioföldrajzi régiók közül a legtöbb kedvező értékelés a Fekete -tenger (32%) és 
az Alpok (31%) régiójában, míg a legtöbb kedvezőtlen – rossz minősítés a boreális és az 
atlanti régióban fordul elő (29%, illetve 32%). A tengeri területeken kevesebb fajt értékeltek, 
ám az ismeretlen státuszú fajok aránya nagyon mag as (a makaronéziai térségben eléri a 88% -
ot). A Balti -tenger régiójában találkozunk a legtöbb a kedvezőtlen – rossz értékeléssel (60%), 
ezt követi a Fekete -tenger (33%).  
A magasabb rendű (szövetes) növények és a kétéltű állatok esetében a legmagasabb a 
kedvező értékelések aránya: 29%, illetve 28% (lásd az 5. ábrát). A rossz helyzetű és romló 
tendenciát mutató fajok legtöbbje vízi környezethez, például folyóvízhez, állóvízhez vagy 
vizes területhez kötődik. Ez összefüggésben áll azzal, hogy az édesvízi élőhel yek nagy 
részének kedvezőtlen – nem kielégítő a védettségi helyzete. A hidrológiába való emberi 
beavatkozások, a folytonosság csökkenése, a folyószabályozás, az üledék eltávolítása, az 
eutrofizáció és a szennyezés mind veszélyeztetik az édesvizeket.  
 
9 Az éde svízi fajok nagy része, például a vándorló halfajok aggasztó mértékben fogyatkoznak. 
Azonban egyes nagyívű projektek sikereket értek el a vándorló halfajok védelmében, pl. 
Svédországban a balin ( Aspius aspius ), Németországban pedig a fattyúhering ( Alosa al osa) 
állománya erősödött meg a vízáramlás helyreállításának és a vándorlást akadályozó tényezők 
hallépcsők létesítésével történő felszámolásának köszönhetően. Ausztriában  a felső -dunai 
halvándorlást akadályozó elemeket iktatták ki, így javultak a dunai gal óca ( Hucho hucho ) és 
más veszélyeztetett halfajok vándorlási lehetőségei.  
 
0% 25% 50% 75% 100%Alacsonyabb r. növ. (99)Magasabb r. növ. (842)Puhatestűek (99)Ízeltlábúak (415)Halak (304)Kétéltűek (182)Hüllők (215)Emlősök (495)Egyéb gerinctelenek (14)
Kedvező Kedvezőtlen - javuló Kedvezőtlen ismeretlen trenddel Ismeretlen Kedvezőtlen - stabil Kedvezőtlen - romló
 
5. ábra — Védettségi helyzet és trendek rendszertani osztályok szintjén  
 
 
3.4.  ÉLŐHELYTÍPUSOK  
Az élőhelyek védettségi helyzete és trendjei rosszabbak, mint a fajok esetében. Ez betudható 
egyrészt annak, hogy a védelmi fellépések hagyományosan inkább fajokra összpontosítanak, 
másrészt annak, hogy a fajok kisebb komplexitásuknál fogva gyorsabban reag álnak a 
védelemre, mint az élőhelyek. Uniós szinten az élőhelyek 16% -a van kedvező helyzetben, 
több mint háromnegyedük helyzete kedvezőtlen, azon belül 30% -é kedvezőtlen – rossz. Ami 
a trendeket illeti, a 77% -nyi kedvezőtlen helyzetű élőhelyen belül 4% áll apota javul, 33% -é 
stabil, 30% -é tovább romlik, és 10  % esetében ismeretlen a trend (6. és 7. ábra).  
 
 
10 
16%
47%30%7%
Kedvező
Kedvezőtlen - nem
kielégítő
Kedvezőtlen - rossz
Ismeretlen 
16%
4%
33%30%10%7%
Kedvező
Kedvezőtlen - javuló
Kedvezőtlen - stabil
Kedvezőtlen - romló
Kedvezőtlen ismeretlen
trenddel
Ismeretlen
 
6. ábra — Az élőhelyek védettségi helyzete  7. ábra — Az élőhelyek védettségi helyzete és a 
kedvezőtlen helyzetű élőhelyek fejlődési 
trendjei  
 
Az atl anti és a boreális régióban mutatható ki legtöbb a kedvezőtlen – rossz helyzetű élőhely 
(mindkét régióban 51%), ám ezekben a legnagyobb a javulás mértéke is (11% és 10 %). 
Például noha Dánia Atlanti -óceáni régiójában még mindig kedvezőtlen – rossz a parti 
lagúnák összesített helyzete , egyes öblöket és parti síkságokat helyreállítottak LIFE projektek 
és agrárkörnyezetvédelmi programok keretében . Lettország boreális régióba tartozó részén  a 
homokos fenyérek  kiterjedése nőtt, és helyzetük összességében javult.  Ezek a területek 
védelmet élveznek a Natura 2000 hálózat keretében, foglalkozott velük LIFE projekt,  és 
kedvezően hatott rájuk egy a katonai gyakorlóterepek kezelőivel kötött innovatív partnerség 
is. A földközi -tengeri sólápok sikeres helyreállítása Szlov éniában hagyományos lepárlási 
tevékenységek biztosítása és egyéb kezelési intézkedések révén jelentősen javította e típusú 
élőhely védettségi helyzetét.  
 
3.5.  A BIOLÓGIAI SOKFÉLESÉG GEL KAPCSOLATOS STRA TÉGIA 1. SZÁMÚ CÉLKITŰZÉSE FE LÉ MEGTETT 
ELŐRELÉPÉS  
Az EU biológiai sokféleséggel kapcsolatos stratégiájának legfontosabb célja 2020 -ig 
megállítani a biológiai sokféleség csökkenését és az ökoszisztéma -szolgáltatások romlását, és 
azokat a lehetőségekhez mérten helyreállítani. Az 1. számú célkitűzés mérhető cél t állapított 
meg a természetvédelmi irányelvek alapján védett élőhelyek és fajok védettségi helyzetének 
javulása tekintetében. Kiindulási helyzetnek az élőhelyvédelmi irányelv értelmében készített 
 
11 2009 -es jelentést, valamint a 2004 -ben készült „Az Unió mad arai” című értékelést12 tekintve 
a következő célokat tűzték ki:  
 100% -kal több élőhely (34 %) és 50%-kal több faj (25,5%) kerüljön az élőhelyvédelmi 
irányelv alapján kedvező vagy legalább a korábbinál jobb védettségi helyzetbe , 
valamint  
 a madárvédelmi iránye lv értelmében  végzett fajértékelések közül 50  %-kal több 
(78%) tükrözzön biztonságos vagy javuló helyzetet.  
E célok kiindulópontja az az optimális, de elérhető helyzet, amelyben a tagállamok teljes 
mértékben végrehajtják az irányelvekben előírt védelmi in tézkedéseket.  
A 8. ábra ismerteti a célok felé megtett haladást. Mindenesetre a különböző időszakokban 
készült értékelések összehasonlításakor gondoskodni kell arról, hogy a változások a valóságot 
tükrözzék, és ne csupán az adatok jobb rendelkezésre állásá nak vagy a módszerek 
változásának legyenek betudhatóak.13 A fő megállapítások a következők:  
 Az élőhelytípusok védettségi helyzetében egyelőre nem látható számottevő változás. A 
korábban kedvezően megítélt élőhelyek megőrizték állapotukat, de a kedvező helyzetűek 
köre nem bővült (arányuk 16%).  Az élőhelyek 4% -ának helyzete kedvezőtlen, de javuló,  
30%-a tovább romlik, és 42% -a esetében nincs változás 2006 -hoz képest.14 
 A fajok helyzetében a jelentési időszakok között bekövetkezett változásokat nehezebb 
felmérni. Ugyanis az adatok és a módszerek javulása jelentősen befolyásolta az 
értékeléseket amellett, hogy valós változások is voltak. Ezt figyelembe véve úgy tűnik, 
hogy 2007 -ben a fajok 22% -a és nem 17% -a lehetett kedvező védettségi helyzetben. Így a 
kedv ező helyzetűek körében bekövetkezett valós növekedés elég csekély: csupán 1 – 2% 
2007 óta.  A 8. ábra ezért feltüntet egy kiigazított célt is, amely azt mutatja, mi lett volna 
a valós cél, ha a kérdéses fajok védettségi helyzetét 2007 -ben kedvezőnek értékel ték 
volna. Az összes faj 5% -ának helyzete kedvezőtlen, de javuló, 22% -é tovább romlik, 33% 
esetében pedig nincs változás 2006 -hoz képest.  
 A madárfajok értékelését tekintve a biztonságos helyzetű fajok aránya továbbra is 52% 
(vagyis 2004 -hez képest nem vált ozott). Az összes madárfaj 8,5% -a van nem biztonságos, 
de javuló helyzetben, 2% -ának helyzete nem biztonságos, de stabil, és 20% -a esetében 
folytatódik a hanyatlás.  
Az élőhelyeknél megfigyelt trend összességében hasonló a fajokéhoz. Amelyek kedvező 
vagy bi ztonságos állapotban vannak, tartják a szintet vagy tovább javulnak. A 
kedvezőtlen/nem biztonságos helyzetűnek értékelt élőhelyek kis része mutat javulást, de 
túlnyomó része továbbra is pusztul. Ha nem lesz jelentős fellendülés a trendekben, a 2020 -ra 
kitűzött 1. számú cél nem teljesülhet.  
                                                            
12 BirdLife International (2004) Birds in the European Union: a status assessment. ( Az Európai Unió madarai: Állapotfelmérés ) 
Wageningen, Hollandia. BirdLife International.  
13 Részletekért lásd az EKÜ 2/2015. sz. jelentését: EEA report No 2/2015 — State of nature in the EU: Results from reporting under the 
nature directives 2007 -2012 ( A természet állapota az EU -ban: a természetvédelmi irányelvek szerinti, 2007 és 2012 közötti jelentések 
tanulságai ). 
14 Ebbe beleértendőek azok is, amelyek helyzete továbbra is ismeretlen.  
 
12 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%
Élőhelyek (Védettségi helyzet) Fajok (Védettségi helyzet) Madarak (Állomány helyzete)
Kedvező Biztonságos
Kedvezőtlen - javuló Nem biztonságos - növekvő
Kedvezőtlen - változatlan Nem biztonságos - stabil
Kedvezőtlen - romló Csökkenő
cél cél
kiigazított cél 
8. ábra — A biológiai sokféleséggel kapcsolatos stratégia 1. számú céljának elérése felé megtett 
haladás  (az ismeretlen helyzetű fajok és élőhelyek figyelmen kívül hagyásával)  
 
4.  TERHELÉSEK ÉS VESZÉLY EK 
A védettségi helyzetek és a fejlődési trendek jobb megértéséhez a tagállamok strukturált 
adatokat közöltek az egyes fajokat és élőhelyeket érintő terhelésekről és veszélyekről.15 A 
szárazföldi ökoszisztémák esetében a mezőgazdaság  és a természetes körülmények emberi 
megváltoztatása  jelentik a legfőbb problémát mindhárom csoport (madarak, más fajok, 
élőhelyek) esetében (9. ábra). A mezőgazdaságon belül  a művelési gyakorlat 
megváltoztatása, a túllegeltetés vagy a legeltetés hiánya, a műtrágya -használat és a 
növényvédőszer -használat okozza a legtöbb gondot. A természetes körülmények emberi 
megváltoztatásán belül  a hidrológia és a víztestek állapotának mód osítása, a hidrográfiába 
való beavatkozás, az élőhelyek összekapcsoltságának csökkentése és a talajvíz kivonása a 
leggyakrabban jelentett problémák. Ez egybecseng a vízpolitikai keretirányelv értelmében 
                                                            
15  A tagállamoknak súlyosság szerint be kellett sorolniuk az általuk jelentett terheléseket és veszélyeket a „súlyos”, „közepes” és „enyhe” 
kategóriákba.  
 
13 végzett felmérésekkel, amelyek szerint a víztestekre nehezedő legnagyobb terhelést a 
mezőgazdaság és a hidromorfológiai beavatkozások okozzák.16  
0% 5% 10% 15% 20% 25% 30%XO - Tagállamon kívüli veszélyek és terhelésekXE - Unión kívüli veszélyek és terhelésekM - ÉghajlatváltozásL - Geológiai események, természeti katasztrófákK - Természetes folyamatok (kivéve a katasztrófákat)J - A természetes körülmények megváltoztatásaI - Invazív és betelepített fajokH - SzennyezésG - Emberi tevékenységből eredő zavarásF - Az élő erőforrások használataE - A városok terjeszkedése és hasonlókD - Közlekedés és infrastruktúrákC - Bányászat, kőfejtés és energiaiparB - ErdőgazdálkodásA - Mezőgazdaság
Madarak Élőhelyek Madarakon kívüli fajok
 
9. ábra — A súlyosnak minősített terhelések és veszélyek gyakorisága (százalékban) a 
szárazföldön  
 
A tengeri ökoszisztémák tekintetében az élő erőforrások használata  (a halászat és az 
erőforrások kivétele, kisebb mértékben az akvakultúra), valamint a szennyezés  jelentik a főbb 
terheléseket és veszélyeket (10. ábra).  
Jelentős tényező még a természetes körülmények megváltoztatása  (a kotrás, a hidrológia 
módosí tása és a partkezelés), az emberi tevékenységből eredő zavarás  és az éghajlatváltozás 
hatása a tengeri madarakra.  
 
                                                            
16  Lásd „Az európai vízkészletek megőrzésére irányuló terv” (COM(2012) 673) és „A vízügyi keretirányelv és az árvízvédelm i irányelv: 
az uniós vizek jó állapotának elérésére és az árvízkockázat csökkentésére irányuló fellépések” (COM(2015) 120).  
 
14 
0% 5% 10% 15% 20% 25% 30% 35%XO - Tagállamon kívüli veszélyek és terhelésekXE - Unión kívüli veszélyek és terhelésekM - ÉghajlatváltozásL - Geológiai események, természeti katasztrófákK - Természetes folyamatok (kivéve a katasztrófákat)J - A természetes körülmények megváltoztatásaI - Invazív és betelepített fajokH - SzennyezésG - Emberi tevékenységből eredő zavarásF - Az élő erőforrások használataE - A városok terjeszkedése és hasonlókD - Közlekedés és infrastruktúrákC - Bányászat, kőfejtés és energiaiparB - ErdőgazdálkodásA - Mezőgazdaság
Madarak Élőhelyek Madarakon kívüli fajok 
 
10. ábra — A súlyosnak minősített terhelések és veszélyek gyakorisága (százalékban) a 
tengereken  
 
5. AZ ÖKOSZISZTÉMÁK SZIN TJÉN  
Az élőhelye k és fajok védettségi helyzetét és trendjeit az EU által a MAES kezdeményezéssel 
(Az európai ökoszisztémák és ökoszisztéma -szolgáltatások feltérképezése és értékelése ) 
kialakított ökoszisztéma -tipológia alapján az általuk lakott ökoszisztémák szintjén is 
elemezték.17 A 11. ábra bemutatja az élőhelyek és fajok védettségi helyzetét és trendjeit 
ökoszisztémák szerint.  
 
5.1. SZÁRAZFÖLDI ÖKOSZISZT ÉMÁK  
A különböző szárazföldi ökoszisztémák között nagy eltérések mutatkoznak az élőhelyek és 
fajok védettségi helyzete  és trendjei terén. A legtöbb kedvezőtlen – rossz és romló állapotú 
élőhely a füves és a vizes területek között van. Ezt megerősíti a terhelések és veszélyek 
elemzése, amely rámutatott arra, hogy e területeket fokozottan befolyásolja a mezőgazdaság 
és a hi drológiai beavatkozás.  
 
 
                                                            
17 http://biodiversity.europa.eu/maes   
 
15 
0% 20% 40% 60% 80% 100%trendRitkás növényzetű területek (105)       helyzettrendFenyérek és cserjések (106)      helyzettrendFolyók és tavak (94)       helyzettrendErdők és fás területek (229)       helyzettrendTengerpart (28)       helyzettrendKontinentális és nyílt óceánok (14)      helyzettrendVizes területek (61)       helyzettrendFüves területek (158)       helyzettrendTengeröblök és átmeneti vizek (51)  helyzet
Kedvező Kedvezőtlen - javuló Kedvezőtlen - ismeretlen trenddel
Ismeretlen Kedvezőtlen - stabil Kedvezőtlen - romló
Kedvezőtlen - nem kielégítő Kedvezőtlen - rossz 
 
 
11. ábra — Az élőhelyek védettségi helyzete és trendjei az egyes ökoszisztéma -típusok szerint  
(zárójelben az értékelések száma)  
 
E két élőhelytípus esetében minden bioföldrajzi régióban kedvezőtlen helyzetet 
diagnosztizáltak, azonban tudvalévő, hogy állapotuk a megfelelő célzott intézkedésekkel 
hatékonyan javítható.  
 Füves területek  
A természetes és félig természetes gyepterületek az EU fajokban leggazdagabb ökoszisztémái 
közé tartoznak. E korábban extenzív kezelés alá tartozó t erületek kiterjedése jelentősen 
csökkent az elmúlt néhány évtizedben. A 45 -féle közösségi jelentőségű gyepterület -típus 
értékeléseinek mintegy 49% -a kedvezőtlen – rossz. A füves területekhez kötődő madaraknak 
csaknem 50% -a mutat csökkenő tendenciát, és más  fajok védettségi helyzete is többnyire 
kedvezőtlen.  
A gyepterületeken megjelenő terhelések a növekvő intenzitású használat, a kevéssé kímélő 
művelési gyakorlatok, a területhasználat megváltoztatása és az elhanyagolás. Litvániában a 
füves élőhelytípusok ké tharmadának romlik a helyzete, míg az Egyesült Királyságban 
található minden füves élőhelytípus kedvezőtlen – rossz védettségi állapotban van. Ennek 
 
16 megfelelően a kiterjedt füves területekhez kötődő madarak, mint a haris ( Crex crex ) és a bíbic 
(Vanellus va nellus ) állományai jelentősen csökkennek EU -szerte.  
Azonban megfelelő uniós és nemzeti intézkedésekkel sok helyen sikerült megfordítani a 
negatív trendeket . Észtországban jelentős kiterjedésű félig természetes gyepterületet sikerült 
helyreállítani uniós támogatással az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból, az 
Európai Regionális Fejlesztési Alapból és LIFE eszközből. A kaszálóréteken megváltoztatták 
a kaszálási gyakorlatot, az elhagyott területeket pedig újra extenzív gazdálkodás alá vonták. 
Ezt az eredetileg a Natura 2000 területeken alkalmazott módszert azóta szélesebb körben 
használják a rétek fenntartható kezelésére.  
 Vizes területek  
A vizes élőhelyek, így a lápok, mocsarak és rétlápok Európa legveszélyeztetettebb 
ökoszisztémái közé tartoznak, jelentős pusztítást szenvedtek el az elmúlt évtizedekben. Noha 
az EU területének csupán 2% -át és a Natura 2000 területek 4,3% -át teszik ki, rendkívül 
fontosak számos faj fennmaradása szempontjából. A legtöbb vizes élőhelytípus védelmet 
élvez az EU -ban.  
Védettségi helyzetük értékelése 51% -ban kedvezőtlen – rossz. A hidrológia antropogén 
megváltoztatása (pl. lecsapolás) jelenti messze a legnagyobb gondot. Írországban például 
minden láp, mocsár és rétláp kedvezőtlen védettségi helyzetben van, és a tőzeglápok helyzete 
még mindig romlik a tőzeg kitermelése és a lecsapolások miatt. A vizes élőhelyek 
nagymértékű pusztulása miatt számos, ilyen környezethez kötődő faj állományai is 
fogyatkoznak: ez a helyzet többek között a nagy póling ( Numenius arquata ) és a vörösh asú 
unka ( Bombina bombina ) esetében is.  E trendek azonban megfordíthatók. Belgiumban 
például csaknem minden vizes élőhelytípus stabil vagy javuló helyzetbe került különböző 
nagy ívű projekteknek és a Natura 2000 területeken tett kitartó erőfeszítéseknek 
köszönhetően.  
A vizes területeken honos fajok, például a bölömbika ( Botaurus stellaris ) populációinál 
jelentős mértékű helyreállás mutatkozik az élőhelyükre irányuló védelmi fellépések nyomán. 
Ugyanezt figyelték meg az Egyesült Királyságban is a LIFE program  támogatásának 
köszönhetően.  
 
5.2. A TENGERI ÖKOSZISZTÉMÁ K 
A tengeri ökoszisztémák esetében is nagy különbségek mutatkoznak a védettségi helyzetben 
és a trendekben (11. ábra). Azonban mivel az élőhelyvédelmi irányelv viszonylag kevés 
tengeri jellemzővel fo glalkozik, és nagyon sok az ismeretlen adat, az eredmények nem 
tekinthetők mindenre kiterjedőnek.  
A tengeri ökoszisztémákhoz kötődő madárfajok 61% -ának biztonságos a helyzete. Egy 
negyedük veszélyeztetett, igazolva az olyan terhelések hatását, mint a kolón iák vadászata, 
zavarása, a halászeszközökkel történő befogás és a tenger szennyezése.  
A tengeri környezetben végzett munka nehézségei és a viszonylagos adathiány miatt a tengeri 
környezet védelme és a Natura 2000 tengeri területek kijelölése (különösen a n yíltvízen) 
lassan halad. A területek körültekintőbb kezelését és a károkozás tiltását szolgáló 
 
17 intézkedések azonban gyors javulást hozhatnak. Írországban az élőhelyvédelmi irányelv 
szerinti védelem idézte elő a Lithothamnium coralloides  moszat védelmi helyzetében 
megfigyelt javuló trendet. Egyes veszélyeztetett madárfajoknak is kedvezett a Natura 2000 
hálózat keretében biztosított védelem:  a rózsás csér ( Sterna dougalli ) populációja 
számottevően megerősödött az EU -ban a szaporodó - és fé szkelőhelyek védelme és a 
ragadozók korlátozása következtében.  
 
6.  A NATURA 2000  HÁLÓZAT SZEREPE  
A Natura 2000 hálózat nagy biodiverzitású területeket foglal magába. Ezek lehetnek a 
madárvédelmi irányelv szerinti különleges madárvédelmi területek vagy az élőhelyvédelmi 
irányelv szerinti különleges természetmegőrzési területek.18  A hálózat kiterjedése az Unió 
szárazföldi területének 18% -a, és az európai tengeri területek 4% -a. Ez a legfontosabb eszköz 
a természetvédelmi irányelvek céljainak, a fajok és élőh elyek jó/kedvező helyzetének 
eléréséhez. Ebben a jelentéstételi időszakban a területek száma a különleges 
természetmegőrzési területek esetében 9,3% -kal, míg a különleges madárvédelmi területek 
esetében 12,1% -kal gyarapodott, kiterjedésük pedig 41,2% -kal, illetve 28,9% -kal nőtt. Ez 
elsősorban Bulgária és Románia 2007 -es csatlakozásának, valamint a hálózat tengeri 
bővülésének következménye.  
Egyes tagállamokban jelentősen előrehaladt a különleges természetmegőrzési területek 
kijelölése, és folytatódott a keze lési tervek kidolgozása, ám a hálózat még mindig nem érte el 
teljes potenciálját. Elsősorban a védelmi intézkedések bevezetése késlekedik, átfogó kezelési 
terv csak a területek felére vonatkozóan került megállapításra. Bizonyos tagállamokban a 
jelek szerin t a beruházások szintje is alacsony volt a célok eléréséhez,19 ugyanakkor a Közös 
Agrárpolitika, a Közös Halászati Politika vagy a Regionális Politika eszközeit nem vették 
teljes mértékben igénybe.  
 
6.1.  A HÁLÓZAT HOZZÁJÁRULÁS A A VÉDETTSÉGI HELYZ ETEK ALAKUL ÁSÁHOZ (ÉLŐHELYVÉDELMI 
IRÁNYELV ) 
A hálózat eltérő mértékben fedi le az I. mellékletben felsorolt élőhelytípusokat és a II. 
mellékletben felsorolt fajokat, amelyek érdekében a különleges természetmegőrzési 
területeket kijelölik. Annak érdekében, hogy összef üggést lehessen keresni a Natura 2000 
területeken való előfordulás, valamint a helyzetek és trendek között, az értékeléseket három 
csoportban végezték aszerint, hogy milyen mértékű az átfedés a faj vagy élőhely előfordulása 
és a Natura 2000 területek közöt t. Nagy az átfedés, ha 75% fölötti, közepes 35% és 75% 
között, és alacsony 35% alatt.  
 
                                                            
18  Az élőhelyvédelmi irányelv értelmében  kijelölendő területekre a tagállamok tesznek javaslatot: ezeket először közösségi jelentőségű 
természeti területté nyilvánítják, majd hivatalosan is különleges természetmegőrzési területekké válnak. Az ebben a jelentésb en szereplő 
adatok mindkét kategóriá ra vonatkoznak.  
19  Financing Natura 2000 — Investing in Natura 2000: Delivering benefits for nature and people ( A Natura 2000 finanszírozása - a 
Natura 2000 -be való beruházás: Előnyök a természet és a lakosság számára ) SEC(2011) 1573 final, 2011.12.12.  
 
18 
0% 20% 40% 60% 80% 100%0-35% (485)35-75% (606)75-100% (799)
Kedvezőtlen - javuló Kedvezőtlen - stabil
Kedvezőtlen - ismeretlen Kedvezőtlen - romló 
 
 
12. ábra — Az I. mellékletben szereplő, a tagállamok által kedvezőtlen helyzetűnek értékelt 
élőhelytípusok védettségi helyzetének alakulása (a Natura 2000 hálózatban  több mint 75% -ban, 
35–75% -ban és 35% alatt képviselt élőhelyek kategóriáiban)  
 
Az egyes fajok és élőhelyek összesített védettségi helyzetét nem lehet összefüggésbe hozni a 
Natura 2000 területekkel való lefedettséggel. Azonban a kedvezőtlen helyzetű fajok és 
élőhelyek esetében van korreláció a fejlődési trend és a Natura 2000 területekkel való 
lefedettség között.20 Az alacsony lefedettségű (0 –35%) kategóriában gyakoribb a romló 
helyzet, mint a magas (75% fölötti) lefedettséget élvező csoportban. Ezzel ellent étben a 
Natura 2000 területekkel való magas lefedettség esetében gyakoribb a stabil helyzet. Ez azt 
erősíti meg, hogy a Natura 2000 területeknek alapvető szerep jut a védelmi helyzet 
stabilizálásában,  
Érdekes példa Lengyelország, ahol a 6210 -es típusú mes zes alapkőzetű féltermészetes száraz 
gyepek 80 –90%-át lefedi a hálózat. Ezt a típusú élőhelyet korábban elhanyagolták vagy 
rosszul kezelték. Azonban a Natura 2000 területeken végrehajtott védelmi intézkedéseknek, 
többek között a bozótirtásnak, a kaszálásna k és néhány esetben az extenzív legeltetésnek 
köszönhetően nemrég javult a védettségi helyzete. Ezek a fellépések, amelyeket nagyrészt az 
Európai Regionális Fejlesztési Alap támogatott, e száraz gyepek fokozatos terjeszkedéséhez 
vezettek, és csökkentették a fragmentációt. A változások kedveztek az endemikus gyöngyös 
ürge ( Spermophilus suslicus ) populációjának, amely szinte kizárólag ezeken a Natura 2000 
területeken él . A gyöngyös ürge esete jól példázza, hogy az emberi tevékenység, még ha 
profitorientált is , fenntarthatóan végezve előnyös lehet a fajok és élőhelyek megőrzése 
szempontjából.  
 
6.2.  A KÜLÖNLEGES MADÁRVÉDE LMI TERÜLETEKTŐL FÜG GŐ FAJOK TRENDJEI (MADÁRVÉDELMI 
IRÁNYELV ) 
                                                            
20 Ahogy a fajok rövid távú populációtrendjeinek javításában is.  
 
19 Az I. mellékletben felsorolt madárfajok, amelyek esetében kulcsintézkedés a védel mi 
területek kijelölése, sikeresebben szaporodnak, mint azok a fajok, amelyek nem szerepelnek a 
mellékletben (13. ábra). Ez arra enged következtetni, hogy a számukra kialakított célzott 
védelmi intézkedések, különösen a különleges madárvédelmi területek ke zelése, kedvező 
hatással vannak az állományokra. Az I. mellékletben felsorolt azon fajok és alfajok, amelyek 
tekintetében uniós fajvédelmi program is készült, és a LIFE keretében elsőbbséget élveznek a 
forrásokhoz való hozzáférésben, még nagyobb arányú fej lődést mutatnak.  
Az I. mellékletben felsorolt, korábban hosszú távon csökkenő állományú fajok hozzávetőleg 
35%-a rövid távon ma már növekszik vagy stabil. Ez egyértelműen jelzi, hogy védettségi 
helyzetük javulóban van, vagy legalább stabilizálódott. A hoss zú távon fogyatkozó fajoknak 
sajnos 45% -a rövid távon is csökkenő egyedszámot mutat, tehát jelentős odafigyelésre és 
erőfeszítésekre lesz szükség e trend megfordításához.  
 
0%5%10%15%20%25%30%35%40%45%
I. Mellékletben szereplő I. Mellékletben nem szereplőtaxonok % -aNövekvő
Bizonytalan/Ismeretlen
Stabil
Fluktuáló
Csökkenő
 
 
13. ábra — Állományfejlődési trendek (% -ban) hosszú távon (1980 óta)  
 
Az I. mellékletben felsorolt emblematikus faj, a közönséges daru ( Grus grus ) fészkelő - 
pihenő -, és telelőterületei különleges védelemben részesültek a Natura 2000 hálózat 
keretében, és a faj számos célzott védelmi intézkedés hatását is élvezhette. Ennek 
köszönhe tően állományai figyelemreméltó mértékben megerősödtek, és elterjedése is nőtt a 
madárvédelmi irányelv 1980 -as évek elején történt hatálybalépése óta.  
 
 
20 7. KÖVETKEZTETÉSEK  
Az élőhelyvédelmi irányelv értelmében most második alkalommal készült felmérés a 
véde ttségi helyzetek alakulásáról, és először nyílt lehetőség az összehasonlításra. Külön 
előny, hogy a védett fajok és élőhelyek állapotáról és annak alakulásáról már jelentősen jobb 
információk állnak rendelkezésre, mint az előző jelentéstételi időszakban. E mellett a 
madárvédelmi irányelv értelmében is készültek hasonló jelentések, így lehetővé vált az uniós 
természetvédelmi jogszabályok által lefedett valamennyi faj átfogó értékelése védettségi 
helyzet és trendek szempontjából.  
A jogszabályok által védett fa jok és élőhelyek egy részének javul a helyzete, amit az Európa 
különböző részein tapasztalt sikertörténetek igazolnak. Egyértelmű, hogy a Natura 2000 
hálózat főszerepet játszik a kedvezőtlen helyzetű élőhelyek és fajok megőrzésében, 
különösen ha megfelelő léptékben valósulnak meg a szükséges védelmi intézkedések.  
Mindazonáltal a fajok és élőhelyek összesített helyzete az EU -ban 2007 és 2012 között nem 
változott jelentősen, még mindig sok a kedvezőtlen helyzetű faj és élőhely, és magas a romló 
helyzetűek ará nya. Sokkal erőteljesebb védelemre van szükség ahhoz, hogy az EU biológiai 
sokféleségre vonatkozó 1. számú célkitűzése teljesüljön 2020 -ra. Bizonyos fajcsoportok, pl. 
az édesvízi halak, és bizonyos élőhelytípusok, pl. a gyepterületek és a vizes területek, külön 
aggodalomra adnak okot. Jelentős terhelés nehezedik a természetre a változó 
mezőgazdálkodási gyakorlatok formájában és a hidrológiai beavatkozások miatt, a tengeren 
pedig a túlzott kiaknázás és a szennyezés ölt olyan mértéket, ami mellett nem fordíth atók 
meg a csökkenő trendek.  
A Natura 2000 területek hatékony kezelése és helyreállítása nélkülözhetetlen az irányelvek 
céljainak eléréséhez. Jóllehet e hálózat kiépülése halad, nem kerültek megállapításra olyan 
védelmi célkitűzések és végrehajtásra olyan intézkedések, amelyek teljes mértékben 
megfelelnének a védett élőhelyek és fajok szükségleteinek. 2012 végén csak a területek 50% -
a rendelkezett átfogó kezelési tervvel. Az uniós finanszírozás azon eszközeit, amelyek 
alkalmasak a Natura 2000 területek keze lésének és helyreállításának támogatására, nem 
merítették ki.21 
Pedig a fajok és élőhelyek védettségi helyzetét lehet javítani célzott fellépések révén. Ezt a 
LIFE Természet program és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból 
társfinanszírozott sze mélyre szabott agrárkörnyezetvédelmi fellépések igazolták. A Bizottság 
a tagállamokkal és az egyes bioföldrajzi régiókban tevékenykedő érdekeltekkel munkálkodik 
a tapasztalatok és a sikeres kezelési és helyreállítási gyakorlatok cseréjének előmozdításán. A  
természet állapotának javulása jelentős gazdasági haszonnal kecsegtet a Natura 2000 hálózat 
által nyújtott ökoszisztéma -szolgáltatások formájában. Az előnyöket csak a szárazföldi 
helyszínek esetében 200 és 300 milliárd euró közötti értékre becsülik, ezek közé tartozik a 
szénmegkötés, a természeti veszélyek mérséklése, a víztisztítás, az egészség és az 
idegenforgalom.22 Ennek ösztönzőleg kell hatnia a hálózatba való beruházásokra.  
                                                            
21 Financing Natura 2000 — Investing in Natura 2000: Delivering benefits for nature and people ( A Natura 2000 finanszírozása - a Natura 
2000 -be való beruházás: Előnyök a természet és a lakosság s zámára ) SEC(2011) 1573 final, 2011.12.12.  
22 Estimating the overall economic value of the benefits provided by the Natura 2000 Network & Annexes (A Natura 2000 hálózat és a 
kapcsolódó területek által nyújtott teljes gazdasági nyereség értékének felmérése ), 2011. december.  
 
21 A Bizottság a „Célravezető és hatásos szabályozás program” (REFIT) keretében nemrég 
kezdeményezte a természetvédelmi irányelvek vizsgálatát abból a szempontból, hogy 
megfelelnek -e a velük kapcsolatos elvárásoknak. Az alkalmassági vizsgálat során számos 
tényezőt vesznek górcső alá, így a jogszabály eredményességét, hatékonyságát, 
koherenciáját, relevanciáját és uniós hozzáadott értékét. Ez a természet állapotáról beszámoló 
jelentés is figyelembevételre kerül a vizsgálat során, különösen a jogszabályok 
hatékonyságának megítélésében. Eredményei ezenkívül a biológiai sokféleségre vonatk ozó 
stratégia félidős felülvizsgálatában is felhasználásra kerülnek.