ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.7

Jogszabályra van szükség ahhoz, hogy ne csak a kritikus infrastruktúrát biztosító cégek, hanem valamennyi vállalat és szervezet számára kötelező legyen a komoly kiberbiztonsági incidensek bejelentése. Ennek segítségével könnyebben lehetne reagálni az aktuális veszélyekre, és jobban meg lehetne ismerni az elkövetett informatikai támadások jellegét és működését. Mindez pedig segítséget jelentene a hatóságoknak, a kiberbiztonsággal foglalkozó iparágnak, a vállalatoknak és a magánszemélyeknek is a kiberbiztonság növelésében és a kockázatok kezelésében. Ahhoz, hogy ösztönözzük az informatikai támadásokkal kapcsolatos információk közreadását, az kell, hogy a jogszabályok megfelelő anonimitást garantáljanak a támadásokról beszámoló cégeknek és szervezeteknek. Azt is meg lehetne fontolni, hogy indokolt esetben felelősségvédelmet is kapjanak.
4.8

Az ilyen tanulmányok már most is az uniós folyamatok részét képezik (pl. az Európai Bizottság számára jelenleg készülő tanulmány a kereskedelem fenntarthatóságának hatásairól) (4), de rendkívül fontos, hogy széles körben megalapozottak, nyitottak és átláthatók legyenek, és a civil társadalom folyamatos hozzájárulását is tartalmazzák. Az EGSZB kész arra, hogy rendszeres, jelentős hozzájárulást nyújtson ehhez. A folyamat egésze során állandó, konstruktív kötelezettségvállalásra és a civil társadalom szerepének alapvető elismerésére van szükség. Ez a vélemény az EGSZB első hozzájárulását jelenti ehhez.
2.12.

Az egyes tagállamok között olyan nagy különbségek vannak az oktatási rendszerekben (egyes országokban központilag szervezik meg az oktatást, másokban viszont szövetségi szinten, regionális jogkörrel), hogy nagyon nehéz „európai megoldást” találni a problémára. Ugyanakkor az is igaz, hogy bár eltérő megoldások születhetnek, még így is van értelme feltárni a közös problémákat és egységes megoldásokat keresni, ez ugyanis lehetővé teszi, hogy kölcsönösen tanuljunk egymás bevált módszereiből. Az EGSZB szerint a duális képzési rendszer igen jól bevált gyakorlat, melynek keretében az iskola és a képzést biztosító munkahely közösen vállal felelősséget, és bevonják a szociális partnereket is.
1.5.

Az EGSZB támogatja az Európa 2020 stratégia, valamint a nők és férfiak közötti egyenlőséget célzó stratégia célkitűzéseit. Egyetért a stratégia „Innovatív Unió” és „Digitális menetrend” nevű kiemelt kezdeményezéseivel, valamint a köztük levő szinergia eléréséhez szükséges intézkedésekkel, amelyek lehetővé teszik az előrelépést a szociális innováció terén. Ezért fontosnak tartja, hogy ezeket a célkitűzéseket beépítsék a nemzeti reformtervekbe, és nyomon kövessék őket az európai szemeszter során. Azt is nagyon lényegesnek tartja, hogy a szociális partnereken kívül a civil társadalmat is vonják be – európai, nemzeti és regionális szinten – az e célkitűzések elérése érdekében az Európai Unió által finanszírozott intézkedések megvalósításába, nyomon követésébe és értékelésébe.
1.4.3.

A korrupciótól visszatartó erőként az EU-nak szankciók alkalmazását kellene ösztönöznie – legvégső esetben megfelelő időre a közbeszerzési pályázatokból való kizárást, illetve egyéb hasonló intézkedést a közszférában dolgozókra vonatkozóan. Az Európai Bizottságnak, az Európai Beruházási Banknak és az uniós tagállamoknak az egész EU-ra kiterjedő kölcsönös kizárási rendszert kellene létrehoznia, amely magában foglalná az európai és a nemzeti szintű kizárási rendszereket, és biztosítaná, hogy korrupt személyek ne vehessenek részt az EU-n belüli közbeszerzési eljárásban, ahogy azt a közbeszerezésekről szóló új uniós irányelvek (2014/24 és 25) is előirányozzák. Azt is biztosítani kell, hogy a közszférában dolgozóknak is hasonló következményekkel kelljen számolniuk. Az ilyen kizárást főként olyan esetekben kellene fontolóra venni, amikor egy vállalatot törvénysértés miatt elmarasztalnak, vagy a vállalat elhanyagolta megelőző jellegű korrupcióellenes intézkedések bevezetését. A rendszernek előnyben kellene részesítenie a korrupció megjelenésének megelőzése céljával reformokat és megfelelő lépéseket végrehajtó („öntisztító”) vállalatokat. Az „integritási paktumok” – a hatóságok és vállalatok a közbeszerzés magasabb szintű átláthatósága és feddhetetlensége melletti kötelezettségvállalása – alkalmazását ösztönözni kellene. Mindenképpen gondosabban figyelembe kell venni és be kell tartani az etikai követelményeket az állami tulajdonú vállalatokban és a közigazgatásban, mind nemzeti, mind pedig regionális/helyi szinten.
4.13.

Az üveggyártás energiaigényes, ezért az energiafogyasztás csökkentése gazdasági szükségesség és egyben állandó célkitűzés is. Az üvegipar képes volt arra, hogy csökkentse fajlagos energiafogyasztását az elmúlt néhány évtizedben az európai igények kielégítése érdekében (55 %-os fogyasztáscsökkenés 1970 és 2000 között a síküveggyártásban a termelés egyidejű megduplázása mellett). Ugyanakkor, ahogyan azt az EGSZB 1205/2009 sz. véleménye is megállapítja, az üvegipar mára már elérte a jelenleg rendelkezésre álló tudás fizikai határait, és a rendelkezésre álló legjobb üveggyártási technikákat már jelenleg is széles körben alkalmazzák. Ezért az energiafelhasználás további csökkentésének lehetősége erősen korlátozott.
1.5

Az orvosi és ápolási szolgáltatásokhoz való jog alapvető jognak kell, hogy számítson. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az orvosbiológiai technológiai eszközök potenciális használóit – elsősorban a pácienseket és családtagjaikat, de az orvosi és ápolószemélyzetet is – szorosan be kell vonni az azzal kapcsolatos döntések meghozatalába, hogy milyen irányba menjen tovább az orvosbiológiai technológiai kutatás, és ezt követően hogyan alakítsák ki a termékeket és a szolgáltatásokat. Ezzel az a cél, hogy a terület szakértőivel konzultálva ezek a termékek és szolgáltatások valós igényekre és elvárásokra legyenek szabva, könnyen kezelhetőek legyenek és jobban megfeleljenek a céljaiknak. Figyelembe kell venni az ezekhez való hozzáférés, a biztonság, az ezektől való lehetséges függés és az adatvédelem szempontjait is.
4.2.

A 2020. és 2050. évi uniós célok – figyelembe véve az éghajlatra és a környezetvédelemre, az energiaellátás biztonságára és a versenyképességre vonatkozó szempontokat – azt vonják maguk után, hogy nagymértékben megnövekednek a beruházások a megújuló energiaforrásokra épülő, decentralizált áramtermelő létesítményekbe. Franciaországban és Németországban – de Spanyolországban és Olaszországban is – az ilyen termelőlétesítmények mintegy 95 %-a immár kapcsolódik az áramelosztó hálózathoz (alacsony és közepes feszültségen). Ez a decentralizált energiatermelés azonban alapvetően csak időszakos jelleggel működik, amikor fúj a szél, illetve süt a nap. Így a villamosenergia-elosztók szerepe és feladatai várhatóan nagyot változnak majd. A múltban az elosztóhálózatban csak ritkán mutatkoztak „szűk keresztmetszetek”, és a központilag előállított villamos áramot a (magas és igen magas feszültségű) átviteli hálózaton át egy felülről lefelé irányuló logika alapján juttatták el a végfelhasználókhoz. A jövőben a hálózat üzemeltetése másként fog történni. A hálózatba a decentralizált, megújuló energiaforrásokból bekerülő energia egyre nagyobb aránya, az elektromos járművek töltése és a terhelésszabályozás piacában aktívan részt venni képes ügyfelek egyre jelentősebb szerepe az áramszolgáltatók felelősségi köreinek és tevékenységének módosulásához vezet, illetve megváltoztatja az elosztó- és az átviteli hálózatok közötti viszonyokat. Az elosztóhálózatok tehát a jövőben egyre jobban összekapcsolódnak majd, és egyre összetettebbek lesznek, többféle energiaforrást foglalnak majd magukban, és egyre változatosabb, időben is ingadozó fogyasztási sémát kell majd összekötniük. Ha a helyi termelés nagymértékben meghaladja a fogyasztást, akkor még az is elképzelhető, hogy az áram továbbításának iránya megfordul, és a villamos energia az elosztóhálózatokból áramlik az átviteli hálózatok felé. Általánosságban arra lehet számítani, hogy azok a nehézségek, amelyekkel az átviteli hálózat ma szembetalálkozik – különösen vonatkozik ez a szűk keresztmetszetek kezelésére –, nemsokára a mindennapok realitását jelenthetik majd az elosztóhálózatok üzemeltetői számára.
1.6.2.

A kormányzati beszerzéseket minden beruházási megállapodásnak tartalmaznia kellene, amint a köz- és a magánszféra partnerségét (PPP), a magánszférával együttműködő kormányzati fellépéseket is. Az EGSZB PPP-kkel kapcsolatos politikájával foglalkozott a 2010. október 21-én közzétett ECO/272 jelű vélemény. Bár a vélemény általánosságban támogatta a köz- és a magánszféra partnerségét, hangot adott bizonyos, még ma is igen releváns aggodalmának. Az EGSZB korábban azt is kijelentette, hogy a magánszektor és az állami szektor közötti partnerségek „lényeges eszközt jelenthetnek a fejlesztési stratégiák elindítása szempontjából, amennyiben előzetesen biztosítják a megfelelő adagolást és az érdekelt felek közötti jó kommunikációt.” (4) A beruházási megállapodásoknak ezért lehetővé kell tenniük az állami beruházásokat, valamint a köz- és magánszféra közötti partnerséget. Mindkettőnek biztosítania kell a fenntarthatóságra vonatkozó célok teljesülését.
2.6.

Szembe kell néznünk azzal a ténnyel, hogy a világ éves szinten továbbra is jelentős mennyiségű azbesztet termel, noha használatát számos ország betiltotta. Az azbeszt kereskedelme és felhasználása egyszerűen áttolódott az iparosodott országokból a felemelkedőben levőkbe. A virágzó világszintű azbesztkereskedelmet a nemzetközi azbesztlobbi erőteljes tevékenysége kíséri, amely propagandájában bizonyos tudósok elnéző kutatásait is felhasználja. Ennek kapcsán megjegyzendő az is, hogy folyamatosan vannak a globális azbesztiparba irányuló európai pénzügyi befektetések. Európa továbbra is exportál azbesztet azzal, hogy a világ más részeire küldi bontásra ítélt hajóit. Meg kell jegyeznünk azt is, hogy az uniós felségvizeken áthaladó, azbesztet szállító hajók továbbra is kikötnek, illetve használnak kikötői létesítményeket és átmeneti tárolókat az Unió területén.
3.6.

A földtulajdon európai és azon belül az Unión belüli koncentrációjáról a legátfogóbb képet a „Concentration, land grabbing and people’s struggles in Europe” (3) című jelentés adja, amelyet 2013 áprilisában a Via Campesina és a Hands off the Land hálózat tett közzé. A jelentés szerint az Európai Unióban a háttérben jelenleg is folyamatban van a földszerzés és a földtulajdon koncentrációja, melyek kihatnak az emberi jogokra, mindenekelőtt a megfelelő élelmiszerekhez fűződő jogra. A földszerzés Magyarországon és Romániában volt a legnagyobb mértékű. A jelenség azonban más közép- és kelet-európai országokban is megfigyelhető.
5.10.

Érdekes távlatokat nyit meg a hajógyárak egyik új különleges terméke: olyan hajók, amelyek nemcsak cseppfolyós gázt szállítanak, hanem különböző szolgáltatásokat is nyújtanak a tengeri kőolaj- és földgázkitermelő ipar számára, és mobil terminálokkal helyettesítik a szárazföldi cseppfolyós gáz terminálokat. Ilyen hajók a cseppfolyós gázhoz használt FPSO-k (Floating Production Storage and Offloading Units – úszó, terméktároló és kirakodó hajók) és az FSRU-k (Floating LNG Storage and Re-gasification Unit – úszó LNG-tároló és -visszaalakító egység).
—

az intelligens városokra és közösségekre vonatkozó európai innovációs partnerséget (ezt a kezdeményezést a High Level Group of the European Innovation Partnership for Smart cities and Communities ismertette 2013. október 14-én – http://ec.europa.eu/eip/smartcities/) ki kellene terjeszteni a civil társadalmi szereplőkre, köztük az EGSZB-re és valamennyi, az intelligens városok modell hat alappillére által lefedett területen érdekelt szereplőre, továbbá a mobilitás, az ikt-k és a környezetvédelem területén megoldásokat keresőkre, amelyek jelenleg már képviselve vannak,
3.5.

A fejlesztési támogatást nemcsak volumene, hanem minősége és a fenntartható fejlesztési célkitűzések eléréséhez való hozzájárulása, valamint az emberek életének javítása szempontjából is értékelni kell. Ehhez értékelési kritériumokat is magukban foglaló új mutatókat kell kidolgozni, illetve meg kell erősíteni a fejlődő országok statisztikai hivatalait, ennek keretében szaktudásátadást és kölcsönös információcserét is végezve.
2.4.

Következésképpen az információ meghatározó tényező a fogyasztók és felhasználók vásárlási döntéseinek meghozatalában, mind akkor, amikor egy adott terméket preferálnak és tudatosan kiválasztanak, mind pedig akkor, amikor elutasítják a szükségleteiket vagy igényeiket kevésbé kielégítő termékeket. A technológiai fejlődés segítségével pedig a vállalatok egyre könnyebben tudják testre szabottan kezelni a különböző fogyasztói csoportok igényeit, a termékek személyre szabásával magukhoz kötve a vásárlókat. Erre kiváló példa a one to one marketing.
4.4.

Fel kell hívni a figyelmet a hidrogén ígéretes szerepére (bár az ára, valamint a biztonsági és szállítási kérdések jelentősen mérséklik a benne rejlő lehetőségeket): amennyiben szén-dioxid-mentes forrásból állítják elő, üvegházhatást okozó gázok kibocsátása nélküli energiahordozónak minősül, és számos alkalmazása lehetséges, elsősorban az iparban, többek között a helyi villamosenergia-termelés (elzárt területek ellátása, vészüzemi áramfejlesztők), az energiatárolás (hálózatok támogatása, a megújuló energiák hasznosítása) és a kogeneráció területén. Használatos továbbá a szárazföldi közlekedésben (személygépjárművek, tömegközlekedés, nehézgépjárművek stb.), a légi közlekedésben (fő vagy kiegészítő repülőgép-hajtóművek), a tengeri és folyami közlekedésben (tengeralattjáró, fő vagy kiegészítő hajtómű) és a kőolaj-finomító és petrokémiai ágazatban („zöld hidrogén”), nem beszélve az egyéb felhasználásokról, elsősorban a mobil készülékekről (különálló töltők vagy beépített elemek). Jelenleg mindez fejlesztés alatt áll. Az elektrolízissel vagy üzemanyagcellával történő előállítási technikák jelenleg már igen rugalmasak és széles körben hozzáférhetőek, még akkor is, ha továbbra is alacsony hatékonyságúak. Ez tovább erősíti a szélturbinák és a napelemek iránti igényt, és így az ezen a területen lévő többletkapacitást. A hidrogén mint energiahordozó megkerülhetetlen a különböző energiahálózatokat rugalmasan összekötő rendszerekben (pl. a berlini „hibrid erőmű”). Szükség esetén a hidrogén („metanizált” hidrogén) a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiából is előállítható és betáplálható a gázhálózatba, vagy tárolható is, tüzelőanyagként vagy vegyi anyagként való terjesztés céljából, vagy akár villamos energiaként való visszatáplálásra. Azon túl, hogy az energiatárolás területén messze a legnagyobb potenciállal rendelkezik, hogy teljes biztonsággal szállítható, és hogy (hosszú távon) tárolható olyan infrastruktúrákban, amelyeket jelenleg a gáziparban használnak (geológiai tárolás stb.), a metanizált hidrogénből hosszú láncú szénhidrogének is előállíthatók (amelyek sokféleképpen felhasználhatók: a légi közlekedésben használt üzemanyagoktól az olyan műanyagokig, amelyeket jelenleg csak fosszilis üzemanyagokból állítanak elő). Ezenkívül ideális esetben a körkörös gazdaságban megtalálható szenet (CO2 stb.) újra felhasználják, így az nem halmozódik fel a légkörben. Üvegházhatást okozó gázok helyett tehát energiát termelnek. Mivel a hidrogén, illetve a hidrogénalapú villamos energia előállítása során hő keletkezik, ennek a hőnek a hasznosítása tovább növeli e megoldások jelentőségét. A hidrogén így egyike azoknak a ritka energiahordozóknak, amelyek lehetővé teszik a villamos energia és más energiaforrások piacainak a gazdasági, társadalmi és környezeti szempontokat figyelembe vevő kiegyensúlyozását.
—

ilyen kevés válaszadó esetén a konzultáció reprezentativitása földrajzi szempontból és a válaszadók kategóriáját tekintve is elégtelen. Több válasz esetén a földrajzi reprezentativitás is jobb, a válaszok minősége azonban gyakran továbbra is kiegyenlítetlen. Mindamellett egyértelmű tendenciaként figyelhető meg, hogy a „nagy” tagállamok válaszadói túlsúlyban vannak. Másfelől a Brüsszelben működő szervezetek válaszait jellemzően úgy tekintik, mintha Belgiumból érkeztek volna, holott sok esetben olyan európai szövetségekről vagy szervezetekről van szó, amelyek nem kapcsolódnak Belgiumhoz mint tagállamhoz,
1.8.

Az EGSZB azt javasolja, hogy hosszabbítsák meg a szociális partnerek és az uniós intézmények között a szakképzésről és az egész életen át tartó tanulásról folyó párbeszédet, amelyben az EGSZB-t is részvételre kérték fel, és amelynek megvalósításához intézményünk is hozzájárult (2). Javasolja emellett a megfelelő cselekvési programok meghosszabbítását is.
— Fokozott tudatosítása annak, hogy az európaiakra közös jövő vár. — Az EKB (mint nemzetek feletti intézmény) kiemelkedő, bár korlátozott szerepe — Az ESM és a rugalmassági szabályok közelmúltbeli elismerése — A tagállamok fokozottabb költségvetési fegyelme — Az uniós szinten jóváhagyott szabályok kormányok általi elfogadottságának fokozása, különösen a strukturális reformok valamennyi tagállambeli szükségességét tekintve — Az Európai Unió egyre nagyobb figyelmet fordít a kormányzás javítására és a jobb közigazgatásra valamennyi tagállamban — A bankunió indulása és az egységes szanálási mechanizmusra vonatkozó döntéshozatali folyamat — Az EKB által végrehajtott mennyiségi lazítás — Az EBB aktívabb, de még mindig korlátozott szerepe, valamint a javasolt európai beruházási terv — Az európai szemeszter és az országspecifikus ajánlások, az EU fokozottabb részvételével a nemzeti költségvetésekben és kormányzásban mutatkozó gyenge pontok azonosításában — A partnerországokban zajló fejleményekről folyó nyilvános vita során nagyobb átláthatóság — Minden tagállamban nagyobb mértékben el kell fogadni azt, hogy javítani kell a növekedésen és a versenyképességen, valamint a belső és külföldi befektetések feltételein — Bár léteznek különbségek szerte a kontinensen, az európai szociális piacgazdasági modellek biztosítják a legjobb mintákat a társadalom stabil fejlődésének vonatkozásában.

— Az euróövezeten belüli tartós gazdasági egyensúlyhiány, amely emelkedő tendenciát mutat — A szolidaritás tagállamok közötti, sőt azokon belüli hiánya — A lényeges kérdésekben továbbra is egyhangú szavazás — Nagyon hosszadalmas megbeszélések szükségesek az előrelépéshez, még azokban a kérdésekben is, amelyekről már megállapodtak — Az euro ellenére nem létezik „sorsközösség” mindaddig, ameddig a gazdasági és költségvetési politikák továbbra is nagyrészt a tagállamok hatáskörében maradnak (1) — A demokratikus legitimitás hiánya — Az Európai Bizottság gyenge pozíciója az európai szabályok és az európai szemeszter végrehajtásában — Az elfogadott szabályok hiányos végrehajtása a tagállamokban: túlzott deficit, országspecifikus ajánlások — A kizárólagos megszorító politikák negatív hatásai — Történelmi alapokon álló nemzeti előítéletek, amelyek táplálják a tagállamok között továbbra is fennálló gyanút – kisebb mértékben a pénzügyminisztériumok között — A nemzeti parlamentek és a civil társadalom alacsony szintű bevonása a legtöbb tagállamban a döntéshozatali folyamatba és/vagy a tudatosság növelésébe — A nem kielégítő kommunikáció, különösen a tagállamok vezetésének részéről — Ellentétek a közvéleményben és a politikai pártokban Európa-szerte és az euróövezetben — Hangsúly a rövid távú megközelítéseken, a hosszú távú szemlélet hiánya, nem is beszélve a szerepvállalásról — A bankunió még nem teljes, egyelőre még nincs döntés a betétbiztosítási rendszerről — A mélyreható páneurópai tőkepiac még fényévekre lévő illúzió, mindaddig, ameddig a bankok továbbra is nemzeti alapokon állnak — Hiányos és elaprózott belső piac — Az EMU/EU hosszú távú politikai jövőképének hiánya
2.10.

Ezen túlmenően az új technológiák és a digitalizáció a meglévő módszertanok kiigazítására és finomítására kényszeríti a felsőoktatást. Az oktatás és a tanulás új formáit vezetik be, köztük a hallgatóközpontú tanulást és az online tanfolyamokat. Az egyetemi kampuszok azonban a maguk fizikai valóságában továbbra is kulcsfontosságú szerepet töltenek be a helyi és regionális közösségekben mint az oktatás, a kutatás és a hálózatépítés színterei.
4.4.

Számos forrás (AIE, REN) és értékelő tanulmány szerint a nyugat-balkáni országok jelentős potenciállal rendelkeznek a megújuló energiaforrások terén, amit mobilizálni kell, és amelybe beruházásokat kell eszközölni annak lehetővé tétele érdekében, hogy az országok részt vehessenek az „Európai Unió 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat- és energiapolitikai keretében”: — a napsütés időtartama megfelelő és az év nagy részében jó a megoszlása. A fotovoltaikus lehetőségeket, melyeket most mérnek fel, különböző partnerségek révén kell majd kiaknázni, ideértve a szövetkezeteket és a közösségeket, és ehhez stabil jogalkotási keretet kell biztosítani, — a vízenergia (duzzasztógátak vagy vízerőművek) a nagyobb albániai projektek és a kisebb szerbiai és montenegrói projektek kivételével nagyrészt kiaknázatlan; elő kell mozdítani a szivattyús energiatározást (PSH), — ugyanez a helyzet a bioenergia és a szélenergia esetében is, amelyek most még gyerekcipőben járnak, de a kilátásaik nagyon biztatóak, mivel a rendelkezésre álló megfelelő területek lehetővé teszik a kiaknázásukat, — a szövetkezeteknek és a termelő-fogyasztó kapcsolatoknak az új energiaügyi tájkép részét kell képezniük. Ezenfelül megemlítjük még a SEENET (South East Europe network on natural resources, energy and transport) nagyszerű tanulmányát.
7.7.

Ugyanilyen fontos a tanulószerződéses gyakorlati képzések és a duális képzési rendszerek – a munkafeltételekre is vonatkozó – megfelelő minőségértékelése és -biztosítása, amelyben a szociális partnerek is szerepet játszhatnak. A szociális partnereket mindenekelőtt be kell vonni a duális képzésre vonatkozó nemzeti rendelkezések kidolgozásába. A szociális partnerek a kollektív tárgyalások megfelelő hagyományait is felhasználhatják annak érdekében, hogy biztosítsák a színvonalas tanulószerződéses gyakorlati képzések és egyéb munkaalapú rendszerek működését. A fiatalok vállalaton belüli képzéséből és jólétének garantálásából a szakszervezetek és szakszervezeti küldöttek is jelentősebb részt vállalhatnak.
2.4.4.

Bárhol is történik, a nemi alapú erőszak hatással lehet a munkahelyre. Egy európai tanulmány bebizonyította, hogy a családon belüli erőszak kihat az áldozatok munkavégzésére és munkahelyi beilleszkedésére (11), amit nemzetközi tanulmányok is megerősítenek (12). Négy nemzeti felmérés (Ausztrália, Kanada, Új-Zéland és az Egyesült Királyság) azt mutatja, hogy a családon belüli erőszak kihat a munkavállalók részvételére, termelékenységére és biztonságára. Előfordulhat, hogy a kapcsolati erőszak áldozatául esett nőket a házastársuk/élettársuk vagy partnerük zaklatja a munkahelyen, ami e nők és kollégáik biztonságával kapcsolatban is problémákat vet fel. A bántalmazott nők a sérülések miatt több napig távol maradhatnak a munkahelyüktől, de ha továbbra is bejárnak, szakmai hatékonyságuk romlik. Ausztráliában a közszférában a családon belüli erőszak áldozatai szabadságra jogosultak. A magánszférában, a közel 2 millió munkavállalót lefedő kollektív megállapodások szerint e szabadság időtartama 20 nap.
2.5.

Az Economy for the Common Good (Gazdaság a közjó érdekében, ECG) modellje olyan megfelelő kiegészítő elemet jelent, amelyet az európai társadalom is támogat. Céljai és értékei meghaladják a társadalmi felelősségvállalás bevett módszereit, holisztikus jövőképe révén pedig a legkülönfélébb társadalmi szereplőket is képes összehozni.
2.1.

A keleti partnerség két földrajzi területen elhelyezkedő hat országból áll: a Dél-Kaukázusból, azaz Grúziából, Örményországból és Azerbajdzsánból Kelet-Európa és Délnyugat-Ázsia határán, a Fekete- és a Kaszpi-tenger között, valamint Moldovából, Ukrajnából és Belaruszból. A keleti partnerség országainak helyzete viszonylag dinamikus. Az országok közül kettő, Belarusz és Örményország (2) már most is tagja az Eurázsiai Gazdasági Uniónak. Az Ukrajnában folyamatosan fennálló válság az állami intézmények és a jogállamiság fokozatos romlásával jár, ami láthatólag egy masszív földszerzési jelenséget von maga után (3). Folytatódnak az Örményország és Azerbajdzsán közötti határviták, és ezek a térség fejlődésére is kihatnak.