HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 318/155

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: 2011. évi energiahatékonysági terv

(COM(2011) 109 végleges)

2011/C 318/26

Előadó: Ulla SIRKEINEN

2011. március 8-án az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: 2011. évi energiahatékonysági terv

COM(2011) 109 végleges.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Közlekedés, energia, infrastruktúra és információs társadalom” szekció 2011. június 22-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2011. július 13–14-én tartott 473. plenáris ülésén (a 2011. július 14-i ülésnapon) egyhangúlag elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Következtetéseiben az EGSZB:

— ismételten kinyilvánítja, hogy határozottan támogatja a nagyobb energiahatékonyság elérésének célját, amely központi szerepet kapott az Európa 2020 stratégiában;

— rámutat arra, hogy az energiahatékonyság és az energiamegtakarítás mindenekelőtt a polgárok, a vállalkozások és a munkavállalók fellépésének és magatartásuk megváltozásának függvénye;

— a rövid távú eredmények sürgetése helyett nagyobb hangsúlyt fektetne a hosszabb távú, fenntartható hatásokra;

— hangsúlyozza, hogy az energiamegtakarításnak elő kell mozdítania a gazdasági fejlődést, a szociális jólétet és az életminőséget;

— hangsúlyozza a tagállamok felelősségét, amely azzal egészül ki, hogy az EU közös keretet hoz létre;

— hangsúlyozza, hogy helyes eszközöket kell választani, és úgy véli, hogy hasznosak az önkéntes megállapodások, de kötelező intézkedésekre van szükség, ha a pozitív ösztönzők nem működnek;

— kiemeli a kapcsolt energiatermelés mint nagy hatékonyságú termelési mód jelentőségét;

— nem támogatja kötelező általános energiahatékonysági célértékek meghatározását, hanem azt ajánlja, hogy valódi eredmények elérésére törekedjenek; és

— nyomatékosítja, hogy gondoskodni kell az új tagállamokban rejlő hatalmas lehetőségek kiaknázásának finanszírozásához nyújtandó pénzügyi támogatásról és beruházásokról.

1.2 Az EGSZB a következőket ajánlja:

— az energiahatékonysági cselekvési tervvel kapcsolatban az Európai Bizottság: — tisztázza az energiahatékonysági intézkedések eredményei mérésének mikéntjét; — fejtse ki részletesebben, hogy mire alapozza az energiafelhasználás 2020-ra becsült értékét; — tegye stratégiaibb jellegűvé a nemzeti energiahatékonysági cselekvési terveket, kidolgozásuk és értékelésük során pedig végezzen társadalmi konzultációkat; — pontosítsa azt a követelményt, amely szerint a közszektornak kétszer gyorsabb ütemben kell elvégeznie a középületek felújítását; — készítsen és tegyen közzé egy mélyreható tanulmányt a fehér tanúsítványokról; — alkalmazzon célzott intézkedéseket a jelentős kiaknázatlan energiahatékonysági lehetőségek egyes eseteire, biztosítva, hogy speciális esetekben állami támogatások is adhatók legyenek; — a kapcsolt termelésből származó villamos energia esetében követelje meg a hálózathoz való garantált hozzáférést, a kapcsolt hő- és villamosenergia-termelés arányának növeléséhez.

— a magatartásbeli változás fokozására irányuló intézkedésekkel kapcsolatban: — az energiafelhasználót állítsák a középpontba; — fokozzák a közszektor szerepét az energiahatékonyság javításában, mint követendő példát a vállalkozások és a háztartások számára — tanulmányozzák az emberek magatartását, és a különböző felhasználói csoportoknak megfelelően szegmentálják a tájékoztatással kapcsolatos és tudatosságnövelő intézkedéseket; — biztosítsák, hogy az intézkedések hasznosak legyenek a felhasználók számára; — amennyiben szükséges, biztosítsanak gondosan megtervezett és hatékony ösztönzőket; a szerényebb ösztönzőkkel is lehet eredményeket elérni; — mind az építőipar, mind pedig a kormányok gondoskodjanak arról, hogy az épületekre fordított további beruházások megjelenjenek azok értékében; — bővítsék és megfelelően módosítsák az építőiparban az oktatást és a szakképzést; — ösztönözzék a közigazgatás számára szervezett képzéseket az energiahatékonyság témájában, beleértve a zöld közbeszerzéseket is; — az Európai Bizottság tanulmányozza a problémákat, és ha szükséges, dolgozza át az épületek energiateljesítmény-minősítéseire vonatkozó rendelkezéseket és a készülékek ökocímkézésének új rendszerét; — az Európai Bizottság értékelje az intelligens fogyasztásmérés bevezetésének felhasználókra gyakorolt hatásait, és javasoljon további intézkedéseket annak érdekében, hogy az valóban előnyökkel járjon; — alakítsanak ki jól működő, hosszú távú, önkéntes nemzeti megállapodási rendszereket, illetve folytassák és a közszektorban is alkalmazzák azokat; — érdemben vonjanak be minden érdekelt felet – a polgárokat, a vállalkozásokat és a munkavállalókat.

2. Bevezetés

2.1 Az energiahatékonyság az Európa 2020 stratégia központi jelentőségű kérdése. Az energiapolitika mindhárom fő célkitűzéséhez hozzájárul – az ellátás biztonságához, a versenyképességhez és a környezetvédelemhez/az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez. Az EGSZB töretlenül támogatja a nagyobb energiahatékonyság elérésének célját, és több véleményben hangot adott a kapcsolódó intézkedésekről kialakított álláspontjának.

2.2 Ez a vélemény két kezdeményezéssel foglalkozik. Az EGSZB úgy határozott, hogy 2011-ben saját kezdeményezésű véleményt készít az energiahatékonyságról, amelyben a magatartás megváltoztatását és az eredmények elérésének módját állítja a középpontba. Amikor az Európai Bizottság 2011 márciusában előterjesztette a 2011. évi új energiahatékonysági tervét, az a döntés született, hogy az EGSZB ugyanebben a véleményben ismertesse az ezzel kapcsolatos álláspontját is.

2.2.1 Így e vélemény következtetései és ajánlásai, valamint a „Bevezetés” című 2. fejezet, illetve „Az energiahatékonysággal kapcsolatos általános megjegyzések” című 4. fejezet mindkettőre kitér. A 3. fejezet („A 2011. évi energiahatékonysági tervről szóló közlemény lényege”) és az 5. fejezet („Részletes megjegyzések”) az energiahatékonysági tervről szóló közleménnyel foglalkoznak, míg a 6., „A magatartásbeli változás fokozását szolgáló intézkedésekről” című fejezet tárgya az EGSZB saját kezdeményezése. Ez az utolsó fejezet elsősorban egy 2011. május 18-i ülés alapján tett megállapításokon alapul.

2.3 2007-ben az előrejelzések a (nem energetikai célú felhasználással csökkentett) teljes belső energiafogyasztást1 842 Mtoe-ben (millió tonna kőolaj-egyenérték) határozták meg, ami 368 Mtoe megtakarítási célértéket jelent. Újabb keletű számítások 2020-ra 1 678 Mtoe fogyasztást valószínűsítenek. A 2008. évi legújabb statisztikai adatok az Unióban 1 685 Mtoe-nek megfelelő teljes belső energiafogyasztást mutatnak.

2.4 A végső energiafogyasztás 2008-ban 1 169 Mtoe-nek felelt meg. Ezen energiamennyiség 25 %-át a lakossági szektor, 12 %-át pedig a szolgáltatások használták fel. A háztartások energiafogyasztásának 67 %-a a lakótér fűtését, 15 %-a a világítást és az elektromos berendezések üzemeltetését, 14 %-a a vízmelegítést, végül 4 %-a a főzést szolgálja. A közlekedés 32 %-ban, az ipar 27 %-ban, míg az egyéb célú felhasználások 4 %-ban járulnak hozzá az energiafelhasználáshoz.

3. A 2011. évi energiahatékonysági tervről szóló közlemény lényege

3.1 A 2006. évi korábbi energiahatékonysági cselekvési terv és az azt követő jogi és egyéb intézkedések sikeres mozgatórugói voltak a jobb energiahatékonyságnak. A rendeltetésük azonban nem az volt, hogy az Unió elsődleges energiafelhasználásában 20 %-os megtakarítást érjenek el, ezt a célt később határozták meg. Becslések szerint az Unió e célérték felének megvalósítása felé halad.

3.2 Az új terv része az Európa 2020 stratégia „Erőforrás-hatékony Európa”elnevezésű kiemelt kezdeményezésének. A cél a 20 %-os megtakarítási célkitűzés elérése 2020-ban. A terv bemutatja az Európai Bizottság céljait, amelyeket 2011 folyamán jogi és egyéb javaslatokkal valósítanak meg, elsőként az energiaszolgáltatási és a kapcsolt hő- és villamosenergia-termelésről szóló irányelvek (1) felülvizsgálatával.

3.3 Az Európai Bizottság szerint a meglévő és az új intézkedések maradéktalan végrehajtása esetén háztartásonként évente akár 1 000 euró megtakarítás is elérhető, akár 2 millió munkahely jöhet létre, az üvegházhatású gázok kibocsátott mennyisége 740 millió tonnával csökkenhet, valamint javulhat az európai ipar versenyképessége.

3.4 A legnagyobb energiamegtakarítási potenciál az épületekben rejlik. A hangsúly a köz- és magánépületek felújításának felgyorsításán és azok alkotóelemeinek, illetve az azokban használt készülékek energiateljesítményének javításán van:

— a középületek kétszer gyorsabb ütemben végzett felújításának kötelező célkitűzése, hogy azok energiahatékonysági szempontból megfeleljenek az épületállomány legjobb 10 %-ának, illetve 2019-től kezdődően minden új épülettel szemben a „közel nulla energiaigény” lesz az elvárás;

— az energiateljesítmény-alapú szerződések és a Polgármesterek Szövetségének támogatása.

3.5 A háztartások energiafogyasztásának csökkentése érdekében:

— a távfűtés és -hűtés használatának előmozdítása;

— jogi rendelkezések a „megosztott ösztönzés” (tulajdonos/bérlő) problémájának kezelésére;

— képzések támogatása az épületek felújításában érintett szakképzett munkaerő iránti kétszeres igény kielégítésére;

— támogatás az energiaszolgáltató társaságok előtt álló piaci akadályok leküzdésére.

3.6 Az energiahatékonyságnak az energiatermelési ágazatban (az elsődleges energiafogyasztás 30 %-a) történő növelése érdekében:

— az új létesítmények, valamint az engedélyek megújítása esetében kötelező feltétel az energiahatékonyság terén rendelkezésre álló legjobb technológiai szintek teljesítése;

— új hőenergia-termelő létesítmények esetében kötelező kapcsolt hő- és villamosenergia-termelési (CHP) rendszerek, amennyiben kellő nagyságú a potenciális fűtési vagy hűtési kereslet, valamint az elosztórendszerek esetében a CHP-rendszerekből származó villamos energia előnyben részesítése;

— a nemzeti hálózatok szabályozó hatóságainak döntéshozatalkor és felügyeleti tevékenységük során jobban figyelembe kell venniük az energiahatékonyság szempontjait;

— minden tagállamnak létre kell hoznia egy nemzeti rendszert, amely az energiamegtakarításra kötelez (fehér tanúsítványok?).

3.7 A gyáripart érintő új intézkedések:

— a tagállamok ösztönzése arra, hogy információkkal és megfelelő ösztönzőkkel (adókedvezmények, finanszírozás) lássák el a kkv-kat;

— kötelező rendszeres energiaauditok a nagyvállalatoknál, továbbá ösztönzők az energiagazdálkodási rendszerek bevezetésére;

— környezetbarát tervezésre vonatkozó előírások a szabványos ipari berendezésekre, például motorokra, szivattyúkra, sűrített levegővel működő, szárító-, olvasztó-, öntő-, lepárló berendezésekre és kemencékre;

— az egyértelmű célértékeken, módszereken, mérésen és nyomon követésen alapuló önkéntes megállapodások ösztönzése.

3.8 Az Európai Bizottság továbbra is támogatja új energiahatékony technológiák kifejlesztését, vizsgálatát és meghonosítását.

3.9 Az energiahatékonyság fokozására biztosított pénzügyi támogatás, amely a piaci és szabályozási akadályok leküzdését szolgálja, elsősorban a tagállamok felelőssége. Ezt kiegészítve az EU jelenleg a kohéziós politika programjain, az „Intelligens energia – Európa” programon, a pénzügyi közvetítésen, az európai gazdaságélénkítési terven és a kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységekre vonatkozó keretprogramon keresztül támogatja az energiahatékonyságot. Az Európai Bizottság a következő pénzügyi keret kidolgozása során további lehetőségeket fog elemezni.

3.10 A fogyasztókat tekintve az Európai Bizottság tanulmányozni fogja a magatartásbeli változás előidézését szolgáló legjobb megoldásokat, és egyeztetéseket folytat ezekről. Továbbá:

— szigorúbb fogyasztói normák számos háztartási készülék vonatkozásában;

— a hatékonyabb épületelemek piaci térnyerésének ösztönzése, például az ablakokra vonatkozó környezetbarát tervezési vagy címkézési keretrendszerek, valamint teljes rendszerekre kiterjesztett környezetbarát tervezés vagy címkézés;

— megfelelőbb információk az energiafogyasztással kapcsolatban számlaértesítők stb. segítségével; azon kötelezettség megvalósítása, miszerint 2020-ra a fogyasztók legalább 80 %-át el kell látni intelligens fogyasztásmérőkkel (feltéve, hogy ezt kedvező nemzeti költség-haszon elemzés támasztja alá); az energiamegtakarítást szolgáló új, intelligens rendszerek kialakítása (a személyes adatok védelmének tiszteletben tartása mellett);

— a készülékek és épületek intelligens hálózatba való bekapcsolásának lehetőségét jelző energiacímkék és az arra vonatkozó szabványok.

3.11 A közlekedéssel – noha az energiafelhasználást tekintve ez a leggyorsabban növekvő ágazat – ez a terv nem foglalkozik, mivel a közlekedésről fehér könyv készül (2011 áprilisában jelent meg).

3.12 A nemzeti energiahatékonysági cselekvési terveket ki kell terjeszteni az egész energiaellátási láncra. Az Európa 2020 stratégia keretében folytatott előzetes politikai koordináció első európai szemesztere a jelentéstételt és a nyomon követést is magában foglalja majd.

3.13 Az Európai Bizottság egyelőre nem javasol jogilag kötelező erejű nemzeti célokat. 2013-ban értékeli az addigi eredményeket, és ha a 20 %-os célkitűzés várhatóan nem teljesül, jogilag kötelező erejű nemzeti célokra tesz javaslatot. Ami az ágazati célokat illeti, a terv a fent leírtaknak megfelelően tartalmaz néhányat.

4. Az energiahatékonysággal kapcsolatos általános megjegyzések

4.1 Az EGSZB üdvözli az új energiahatékonysági tervre irányuló javaslatot, amelyet az Európai Bizottság hosszas késedelem után végre előterjesztett. Az EGSZB támogatja a közlemény célját, azonban van néhány észrevétele, és bizonyos pontosításokat is szükségesnek tart, amelyeket bemutat ebben a véleményben. Az EGSZB örömmel várja, hogy részletes véleményt alkothasson az e terv végrehajtására vonatkozó jogalkotási és egyéb javaslatokról. Az energiahatékonyság és energiamegtakarítás mindenekelőtt a polgárok, vállalkozások és munkavállalók tevékenységeinek függvénye, ami különösen fontossá teszi a civil társadalom részvételét és a vele folytatott szoros egyeztetést.

4.2 A jelenlegi gazdasági feltételek – azaz szűkös költségvetés, nagy munkanélküliség és a beruházások megvalósításához szükséges bizalom széles körű hiánya – mellett ez nem könnyű feladat, noha viszonylag rövid időn belül érzékelhető előnyökkel jár. A legfontosabb a fokozottabb energiahatékonyság irányába mutató, mélyreható, fenntartható, hosszú távú fejlődés biztosítása. A rövid távú célok szorgalmazása nem feltétlenül vezet fenntartható eredményekhez.

4.3 A tényleges eredmények eléréséhez nélkülözhetetlen a megfelelő intézkedések kiválasztása. Az EGSZB szerint – ahogy azt az energiahatékonyságról szóló 2008-as véleményében (2) is kifejtette – a nemzeti energiaipari szereplőkkel kötött önkéntes megállapodások hasznos eszközt jelentenek, azonban az elfogadott megállapodásokból világosan ki kell tűnnie, hogy a célkitűzések betartásának elmulasztása kötelező intézkedések előírását eredményezi. A szabályozásra természetesen sok esetben szükség van, de csak akkor, ha a pozitív ösztönzők nem működnek. Amikor csak lehet, társadalmi és civil párbeszédhez kell folyamodni, valamint kerülni kell a mindenkit érintő további adminisztratív terheket, főként a kkv-k esetében.

4.4 A helyzet különösen az újabb tagállamokban ellentmondásos, mivel ezek rendelkeznek a legnagyobb energiahatékonysági potenciállal és egyúttal a leggyérebb gazdasági erőforrásokkal is. Sürgősen helyre kell állítani például a szivárgó távfűtési rendszereket, és gondoskodni kell a jó minőségről az építőiparban és a készülékgyártásban. A kormányoknak a közérdeket és a hosszabb távú érdekeket szem előtt tartva kell cselekedniük. A strukturális alapokat megfelelőbben kell felhasználni.

4.5 Az energiahatékonyság és energiamegtakarítás vizsgálatakor hasznos lehet néhány alapvető jellemzőt figyelembe venni.

4.5.1 A fokozottabb energiahatékonyság adott kibocsátási egységre eső kevesebb energiabevitelt jelent. Ez elsősorban jobb technológiákkal érhető el. Egy új technológiai megoldásba való befektetés annak élettartamára vetítve tartósabb hatásokat eredményez. Nemcsak a technológia fejlesztése, de annak meghonosítása is kulcsfontosságú.

4.5.2 A magasabb jövedelmek, a komfortosabb lakások növekvő száma, a több háztartási készülék, a több utazás, stb. következtében a jobb energiahatékonyság ellenére is tovább nőhet az energiafogyasztás, még gazdasági megszorítások idején is.

4.5.3 Az energiamegtakarítás ugyanakkor csökkenő energiafelhasználást jelent, ami főként a magatartásbeli változásnak köszönhető. Ezt fő cselekvési célként kell meghatározni. Ahhoz, hogy valós eredmények szülessenek, a változásnak tartósnak kell lennie, ezt azonban az ún. „bumeránghatás” könnyedén kiolthatja. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy több és alapos figyelmet kell fordítani az emberi viselkedés motivációira és mintáira. Milyen ösztönzőkkel vehetők rá ténylegesen az emberek magatartásuk megváltoztatására? (lásd még a 6. fejezetet)

4.5.4 Az energiamegtakarítás csökkenő gazdasági tevékenység eredménye is lehet, amint az a gazdasági válságok alatt a közelmúltban megfigyelhető volt. Az energiamegtakarítás fokozásának elő kellene mozdítania a gazdasági fejlődést, a szociális jólétet és az életminőséget. Fontos cél tehát a gazdasági növekedés függetlenítése az energiafelhasználás növekedésétől.

4.5.5 Fel kell mérni azt is, hogy az energiahatékonyságot célzó intézkedések költségeit miként terhelik át a fogyasztókra, és enyhíteni kell ezeket a hatásokat annak biztosítása érdekében, hogy a fogyasztók számára ne legyen nehezebb az energiához való hozzáférés, illetve hogy ne váljon még súlyosabbá az energiaellátásból való kirekesztettség. Mindenképpen jobb egyensúlyt kell teremteni az energiahatékonyság költségei és haszna között anélkül, hogy veszélybe sodornánk a fogyasztók energiához való hozzáférését és az energiaszolgáltatás egyetemes jellegét.

4.6 Nehéz kérdés az energiahatékonysági intézkedések eredményeinek mérése. Meglepő, hogy az Európai Bizottság ezt egyáltalán nem említi, még a terv hatásvizsgálatában sem. Számos esetben magukat az intézkedéseket és azok elméleti potenciálját eredményként könyvelik el. Az igazi összesített eredmények, például az előre jelzett energiafelhasználás változása, jelentős időbeli eltolódással jelennek meg. Mindezek tetejébe ott van a statisztikai adatok időbeli késedelme – a legfrissebbek jelenleg 2008-ból származnak!

4.7 Azon becslés alapja, hogy az Unió 2020-ra várhatóan teljesíti az általa kitűzött célérték felét, szintén némileg tisztázatlan marad. Nyilvánvalóan több forrás és számítás adja ennek alapját, amelyek figyelembe veszik a közelmúltbeli gazdasági visszaesést. Átlagértéknek vagy a legoptimistább, esetleg a legpesszimistább forgatókönyvnek kell-e tekinteni ezt az eredményt?

4.8 Az EGSZB az energiahatékonyságot és az energiamegtakarítást a helyi körülmények és hagyományok által alakított helyi szintű jelentős potenciál miatt elsősorban a tagállamok felelősségének tartja. Az EGSZB kiemelten hangsúlyozza az alapos és ambiciózus nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek jelentőségét. Felhívja a figyelmet arra, hogy a terveknek az eddigieknél stratégiaibb jellegűeknek kell lenniük, valamint hogy elkészítésük és értékelésük során nyilvános konzultációkat kell tartani. Üdvözli a jelentéstétel és nyomon követés javasolt új megközelítését. A tagállamok nem térhetnek ki e felelősség alól, az Európai Bizottságnak pedig elő kell segítenie a tagállamok által tanúsított felelősségvállalás fokozását, illetve egy, az ilyen tevékenységekre vonatkozó közös keret megteremtését.

4.9 Az EGSZB egyetért az Európai Bizottságnak az Unió ebben az összefüggésben betöltött szerepéről alkotott álláspontjával, amely szerep az Európai Unió működéséről szóló szerződés 194. cikkének (1) bekezdéséből ered. Ez röviden az alábbi: a belső piac torzulásainak elkerülése; közös keret kialakítása a mechanizmusok számára, a teljesítendő konkrét szinteket azonban a tagállamok határozzák meg uniós szinten koordinálva; a legjobb gyakorlatok megosztását és a kapacitásépítést szolgáló platform; finanszírozás uniós eszközök segítségével; és az EU érdekeinek nemzetközi képviselete.

4.10 Magától értetődő, hogy a jobb energiahatékonyságra módot adó minden lehetőséget ki kell aknázni. Ahhoz, hogy magas költségek nélkül ésszerű időn belül kézzelfogható eredmények szülessenek, és ezáltal motiválhatók legyenek a szereplők, az intézkedéseket először a legköltséghatékonyabb és nagy potenciállal rendelkező területekre kell irányítani.

4.11 A javasolt intézkedéseket illetően az EGSZB támogatja a környezetbarát tervezésre és a címkézésre vonatkozó előírások bevezetését, először azonban értékelni kell az új címkézési rendszer működését (lásd a 6.8. pontot). Támogatja azokat az intézkedéseket is, amelyek célja az épületek felújítását és korszerűsítését gátló egyértelmű pénzügyi akadályok felszámolása. Az EGSZB azt is javasolja, hogy vizsgálják meg, mely ágazatokban alkalmazhatók eredményesen hosszú távú önkéntes megállapodások.

4.11.1 Minden intézkedést a költséghatékonysága és a különböző körülmények gondos figyelembevétele mellett kell alkalmazni. Sem a háztartásokra, sem pedig az iparágakra és a közszektorra nem róhatnak indokolatlan terheket. A magasabb energiaárak és a kapcsolódó költségek elméletben kevesebb energiafelhasználást eredményeznek, a gyakorlatban azonban energiaszegénységhez vezetnek, mivel a háztartások árrugalmassága közismerten csekély. Ugyanakkor az ipar versenyképessége és a munkahelyek is veszélybe kerülnek. Noha ez magától értetődőnek tűnik, az Európai Bizottság bizonyos javaslatainak fényében mégis ismételgetni kell. Ezek a javaslatok a következő fejezetben kerülnek szóba.

4.11.2 Az EGSZB megismétli azt az aggodalmát, hogy egyes intézkedések növelhetik a fogyasztók költségeit, és negatív hatásokkal is járhatnak számukra. Alapvető fontosságú, hogy a politika az energiaszegénység lehető leghosszabb távú és legfenntarthatóbb megoldására összpontosítson, nevezetesen általában a lakóépületek – de különösen az alacsony jövedelmű és veszélyeztetett háztartások által használtak – energiahatékonysági normáinak döntő mértékű javítására.

4.11.3 Mint arra az Európai Bizottság rámutat, több tagállamban léteznek eredményes programok, néhány közülük több éve vagy évtizede sikeresen működik. Az EGSZB szerint egyértelműen előnyösebb ezeket a programokat folytatni vagy adott esetben megerősíteni, mintsem ezeket elavulttá nyilvánítani és csak új intézkedéseket támogatni.

5. Részletes megjegyzések

5.1 Az EGSZB egyetért azzal, hogy a közszektornak előfutár szerepet kell vállalnia, valamint példaértékűvé kell válnia a vállalkozások és háztartások számára. Az a követelmény azonban, hogy az épületek felújítását kétszer gyorsabb ütemben kell elvégezni, kedvező hatásai ellenére túl megterhelőnek bizonyulhat. Egyúttal világosabban kell megfogalmazni, hogy mi számít középületnek.

5.2 A háztartások energiahatékonyságának és energiamegtakarításának fokozását szolgáló intézkedések támogatandók. Az EGSZB 2008-ban (3) az épületek energiahatékonyságára irányuló intézkedésekre, azon belül is az adókedvezményekre vonatkozóan részletes ajánlásokat terjesztett elő. Ezzel összefüggésben ismételten hangsúlyozza az emberi magatartás jobb ismeretének jelentőségét, ami szükséges a megfelelőbb ösztönzők kialakításához, amelyek nem minden esetben feltétlenül gazdasági jellegűek (lásd még a 6.5. és 6.5.1. pontot).

5.3 Az EGSZB támogatja a hő- és villamosenergia-termelés hatékonyságának fokozására vonatkozó célt, a javasolt intézkedések némelyike azonban eltúlzott és eredményre nem vezető lehet.

5.3.1 Az energiaiparban elegendő gazdasági ösztönzőt kell biztosítani a közművek számára, hogy lehetőségük legyen befektetni a rendelkezésre álló és felhasználható legenergiahatékonyabb technológiákba, elkerülendő a nagymértékű állami beavatkozást. A legújabb technológiai áttöréseket, amelyek még nem kiforrottak, és meglehetősen költségesek, azaz valójában még nem elérhetők a piacon, továbbfejlesztési támogatásban kell részesíteni, mielőtt azokat a felhasználók használatba vennék.

5.3.2 Az EGSZB kiemeli a kapcsolt energiatermelés mint nagy hatékonyságú hő- és villamosenergia-termelési mód szerepét. A kapcsolt termelést igen eredményesen, széles körben alkalmazzák Európában, bizonyos költséghatékony lehetőségek azonban továbbra is kihasználatlanok. A távfűtés és -hűtés még mindig nagy lehetőségeket rejt magában Európában, a kötelezettségeket azonban körültekintően kell előírni, mivel a távfűtési és -hűtési rendszerek költséges beruházások, így nem szabad, hogy néhány év leforgása alatt elavulttá váljanak. A kapcsolt termelésből származó villamos energia hálózatához való garantált hozzáférés hasznos intézkedés lehet a központosított és a decentralizált kapcsolt termelési rendszerek költséghatékony kiterjesztésének támogatására.

5.4 Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy az energiahatékonyság ígéretes ágazat. Annak fejlesztését mindazonáltal a kereslet növelésén keresztül, nem pedig elsősorban a kínálat előtérbe helyezésével kell megközelíteni. A közműveket nyilvánvalóan kötelezni kell arra, hogy lényegesen megfelelőbb információkat nyújtsanak – többek között a számlakivonaton – annál, mint amit sok esetben jelenleg nyújtanak. Az EGSZB már az energiaszolgáltatási irányelvről (4) szóló véleményében is kétségét fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy energiamegtakarítási kötelezettségeket írjanak elő a közművek részére, mivel ez ellentétes az üzleti logikával.

5.4.1 A fehér tanúsítványok tekintetében az EGSZB azt javasolja, hogy az Európai Bizottság készítsen alapos tanulmányt a jelenlegi rendszerekről – tekintetbe véve az alkalmazásukkal elért eredményeket és elemezve átfogó hatásaikat és a belső piaccal való összeegyeztethetőségüket – és az egyéb meglévő jogszabályokról.

5.5 Az Európai Bizottság megjegyzi, hogy az energiahatékonyság terén a gyáriparban könyvelték el a legjelentősebb előrelépést: 30 %-ot 20 év alatt. Emellett az olyan uniós szintű intézkedések, mint például a kibocsátáskereskedelmi rendszer, már jelenleg is megcélozzák az energiaigényes iparágakat. Tisztázatlan, hogy mit ért az Európai Bizottság nagy iparágak alatt – a nagy energiafogyasztókat, például az energiaintenzív iparágakat vagy bármely nagyvállalatot? Mindenesetre az EGSZB határozottan támogatja az Európai Bizottság által a kkv-k energiahatékonyságának fokozása érdekében javasolt intézkedéseket.

5.5.1 A továbbfejlesztés mindig kívánatos, ennek megvalósítására pedig az EGSZB kiegészítésképpen a hosszú távú önkéntes megállapodások alkalmazását javasolja. Bizonyos esetekben biztos, hogy rendkívül jelentős hatékonysági potenciálok maradnak kihasználatlanul. Ha például egy ágazat kis része nem volt eredményes az energiahatékonysági potenciálok kihasználásában, az nem indokolhatja jogilag kötelező erejű intézkedések bevezetését egész ágazatokra vonatkozóan. A jelentős kihasználatlan energiahatékonysági potenciálok eseteit közvetlenebb és szelektívebb módon kell kezelni. Az energiaauditot és a gazdálkodási rendszereket széles körben és egyre többen alkalmazzák, és azok általában az önkéntes megállapodásokban meghatározott kötelezettségek részét képezik. Ezzel kapcsolatban fontos, hogy fennmaradjon az állami támogatások nyújtásának lehetősége, mivel az uniós szabályok tiltják, hogy kötelező intézkedésekhez állami támogatást biztosítsanak.

5.5.2 A környezetbarát tervezésre vonatkozó követelmények szabványos ipari berendezésekre történő kiterjesztése meggondolandó, azonban sem a testreszabott megoldások elterjedt használatának, sem a további innovációnak nem állhatja útját.

5.6 Az EGSZB egyetért az Európai Bizottsággal az IKT energiamegtakarítási célú alkalmazásában (ilyen például az intelligens fogyasztásmérés és az ehhez kapcsolódó számtalan alkalmazás) kiaknázatlanul maradt jelentős potenciált illetően. Ez egy ígéretes terület az európai innováció szempontjából, azt a különböző érintett felekkel együttműködésben eltökélten fejleszteni kell.

5.7 Az EGSZB korábban bizonytalanságának adott hangot az energiahatékonyság területén meghatározott, jogilag kötelező erejű átfogó célokkal kapcsolatban, és javasolta, hogy eseti alapon vizsgálják meg az ágazati célok megvalósíthatóságát. Az EGSZB méltányolja, hogy az Európai Bizottság eddig ezt az utat választotta. Minden erőfeszítést a valós eredmények elérését szolgáló intézkedésekre kell összpontosítani.

5.8 Az EGSZB sajnálja, hogy a közlemény az épületeken kívül a szolgáltatások, például a kiskereskedelem, a szabadidős és sporttevékenységek területén nem foglalkozik az energiahatékonyság kérdésével. Ugyanakkor az energiahatékonyság külső dimenziójának kérdését is csak megemlíti, de nem fejti ki bővebben. Az EGSZB az utóbbi években két véleményben – „Az EU energiapolitikájának külkapcsolati dimenziója” (HL C 182., 2009.8.4., 8. o.) és „Energiaellátás: Az EU számára ellátásbiztonságot garantáló szomszédsági politika” (CESE 541/2011) – ajánlásokat terjesztett elő az Unió külső energiapolitikájáról, ideértve az energiahatékonyságot is.

6. A magatartásbeli változás előmozdítását szolgáló intézkedések

6.1 Az energiakínálati oldalt több, az energiahatékonyság fokozását szolgáló szakpolitikai intézkedés is célba vette, az Európai Bizottságnak a teljes energiaellátási láncot megcélzó új tervével még inkább ez a helyzet. A technikai fejlődéshez nyújtott támogatás, az energiateljesítményi minimumkövetelmények, valamint a címkézési és tanúsítási követelmények már érvényben vannak, és uniós és nemzeti szinten is még többet terveznek. Ezek azonban önmagukban nem elégségesek ahhoz, hogy valós eredmények szülessenek, mert túl sok múlik a polgárok és a vállalkozások magatartásán. Az EGSZB ezért saját kezdeményezésére a keresleti oldalra és a magatartásbeli változást megcélzó intézkedések terén nyert gyakorlati tapasztalatokra kívánja irányítani a figyelmet.

6.1.1 E célból az EGSZB 2011. május 18-ánmeghallgatást tartott. A program és a prezentációk megtalálhatók a weboldalon. (5) Ez a fejezet az ülésen bemutatott prezentációkon és vitákon alapszik.

6.2 Beruházások nélkül is nagy lehetőségek rejlenek az energiamegtakarítás terén. A háztartásokban például egyszerűen lekapcsolható a világítás az üres szobákban, csökkenthető a szoba hőmérséklete, a berendezéseket nem kell készenléti üzemmódban hagyni, ritkábban kell személygépkocsival közlekedni és gazdaságosabban kell vezetni, stb. A vállalkozásoknál az önkéntes megállapodások keretében végzett auditok számos hasonló intézkedésre derítenek fényt.

6.2.1 Eredményes önkéntes fellépésre magánál az EGSZB-nél is jó példát lehet találni. Az EGSZB és az RB épületeiről nemrégiben készült EMAS-vizsgálat kimutatta, hogy 2008-tól 2010 decemberéig az áramfogyasztás 10,6 %-kal, a gázfogyasztás pedig 30,3 %-kal csökkent.

6.3 A tájékoztatás és a tudatosság az első lépés ezen egyszerű, valamint más, némi befektetést igénylő intézkedések végrehajtása felé. A tapasztalatok – így például egy dán közmű, a SEAS-NVE tapasztalatai – azt mutatják, hogy a hatékonysághoz az információkat a különböző felhasználói értékeknek, preferenciáknak és igényeknek megfelelően szegmentálni kell. Ehhez behatóbban kell ismerni az emberi magatartást, aminek fontos eszköze lehet a viselkedéspszichológia.

6.3.1 Az információk közötti jobb eligazodáshoz az energiafelhasználóknak segítségre van szükségük a készülékek és az intézkedések jellemzőinek összehasonlításához. Az ilyen jellegű törekvésekre jó példa a WWF és mások „Top ten” (legjobb tízet bemutató) weboldala, amely Európában mindenhol elérhető.

6.3.2 A Transition Town Movement tapasztalatai alapján az „érdektelenség – előzetes alapos átgondolás – alapos átgondolás – felkészülés – cselekvés – fenntartás” a polgárok által megteendő lépések az energiamegtakarítás felé. A cselekvés pedig tudatosságot igényel, ez önmagában azonban nem elegendő.

6.3.3 Az OECD nemrégiben megjelent tanulmánya szerint az olcsóbb berendezések jelentik a legfőbb motivációt az otthoni energiafogyasztás csökkentésére, míg a gyakorlatiasabb információk és a környezeti előnyökbe vetett hit sokkal rosszabbul szerepeltek.

6.4 A politikai döntéshozók tehát az energiahatékonyság és az energiamegtakarítás terén elérhető eredmények érdekében nem hagyatkozhatnak kizárólag a tájékoztatással kapcsolatos és tudatosságnövelő intézkedésekre, sem pedig a környezetre vonatkozó politikai üzenetekre. A fogyasztóknak, csakúgy mint más energiafelhasználóknak, hasznot kell húzniuk a fellépésből. Ilyen – azonnali – haszon lehet a kisebb közüzemi számla. Egyébként pedig ösztönzőkre van szükség.

6.5 A héa-csökkentés, a garanciák, a közvetlen támogatások stb. lehetséges gazdasági ösztönzők. Szükség van rájuk, de nagy körültekintéssel kell alkalmazni őket, különösen a jelenlegi költségvetési megszorítások mellett. A legújabb, igen drága technológiák esetében például támogatást kellene nyújtani azok továbbfejlesztéséhez, hogy olcsóbbak legyenek, mintsem ösztönzőket biztosítani a felhasználóknak az azokba való befektetéshez.

6.5.1 Az EU strukturális alapjaiból nagyobb mértékű és hatékonyabb hozzájárulást lehetne biztosítani, különösen az új tagállamokban, ahol jelentős lehetőségek vannak, és égető szükség van a támogatásra. Az Európai Bizottságnak tanulmányoznia kellene a rendelkezésre álló erőforrások alacsony kihasználtságának okait, és adott esetben módosítania kellene a finanszírozási szabályokat. Úgy tűnik, számos esetben az uniós finanszírozás aránya túl alacsony ahhoz, hogy ösztönzőleg hasson.

6.6 Még a meglehetősen szerény ösztönzők is lehetnek hatékonyak. Egy elismerő levél formájában kifejezett pozitív visszajelzés vagy a helyi versenyben való jó szereplés is elégséges lehet. A szomszédságban élők által gyakorolt társadalmi nyomás is jó eredményeket hozott. Sokszor döntő lehet egy baráttól kapott ajánlás. A közösségi média felhasználható ezen elemek megerősítésére. Az ehhez hasonló jelenségeket, amelyeket „oldalba bökésnek” (nudge) is neveznek, további vizsgálódásnak kell alávetni és fejleszteni kell.

6.7 Az építőiparban az új épületek energiahatékonysága szabályozás kérdése. Ezzel kapcsolatban a megoldandó probléma szintén a megosztott ösztönzés kérdése (tulajdonos/bérlő).

6.7.1 A régi épületállományokat illetően az energiahatékonyság fokozására irányuló intézkedéseket a beruházások pénzügyi hatása miatt kétséggel fogadják: az eredményeket még mindig a magatartás befolyásolja, és nem egyértelmű a beruházás piaci értéke. Az építőiparnak erre például magas szintű teljesítménygaranciákkal kell válaszolnia. A tudatosságnövelő intézkedéseken túl a kormányzatoknak egy szilárd politikai vonalat kell követniük és pénzügyi ösztönzőkkel kell szolgálniuk.

6.7.2 A fejlesztésnek ingyenesnek kellene lennie az alacsony jövedelmű háztartások számára, és nem hitelből finanszírozottnak, mivel számos ilyen háztartás vonakodik, vagy nem tud hitelt felvenni. Gyakran költséghatékonyabb, ha egy adott utca, körzet valamennyi otthonát korszerűsítik.

6.7.3 Az épületek energiateljesítményének tanúsítása pozitív intézkedés – elméletileg. A gyakorlatban sok probléma adódott, a képzetlen ellenőröktől kezdve addig, hogy a tanúsítványoknak a piacon nincs igazi értékük. A különböző ellenőrök által végzett tesztek ugyanannál az épületnél meglehetősen eltérő eredményeket mutattak. Az épületek energiateljesítményéről szóló irányelv a tagállamok belátására bízza, hogy az energiaszükségletet vagy a -felhasználást alkalmazzák-e a kalkulációk alapjaként. Ugyanígy szabad választást hagy az idevonatkozó EN 15217 jelű szabvány. Szükség van egy, az épületek kalkulált energiaigényén alapuló, közös európai energiateljesítmény-tanúsítványra és az EN 15217 szabvány felülvizsgálatára. Az Európai Bizottságnak alapos vizsgálat alá kellene vetnie a tanúsítási követelményeket és a tanúsítási rendszert, és legalábbis közös kritériumokat kellene bevezetnie az auditok tekintetében. Jó megoldás lehet az épületek energiafogyasztásának különféle éghajlati övezetekben vizsgált referenciaépületek alapján történő, harmonizált kiszámítása.

6.7.4 Mind az új épületek, mind a régi épületek felújítása esetén a hozzáértő tervezés, előrejelzés és munkaerő rendelkezésre állása alapvető fontosságú és szűk keresztmetszetet alkot. Sürgősen szükség van hatékony intézkedésekre az érintettek – az építészektől és városrendezőktől kezdve a munkásokig – oktatása és képzése terén, a tanterveket pedig az energiahatékonysági igényeknek megfelelően módosítani kell.

6.8 A háztartási készülékek esetében az ökocímkézés a fogyasztók tájékoztatását szolgáló fontos intézkedés. Ez eddig jó eredményekkel szolgált és szolgálhat a jövőben, még akkor is, ha az ebben rejlő potenciált mára már nagyrészt kiaknázták. A megújított rendszert azonban kritikák is érték, ugyanis nem elég egyértelmű, és félreértésekhez vezethet (például az A+ jelzés a legjobb teljesítményszint megjelenítésére is felhasználható). Emellett kialakítását a fogyasztók még nem teszteltek alaposan. Az Európai Bizottságnak meg kell vizsgálnia a helyzetet, és végre kell hajtania a szükséges kiigazításokat.

6.9 Az energiafogyasztás intelligens, illetve távmérésének alkalmazása az uniós követelményekkel összhangban gyorsan terjed. Ez egyértelműen növeli az energiavállalatok termelékenységét. Ugyanakkor tisztázatlan, hogy a háztartások, amelyek közvetlenül vagy közvetve fizetnek érte, milyen előnyökhöz jutnak általa. Maga a fogyasztásmérő nem sokat számít. Egyszerű és látható módon fel kell tüntetni az energiafelhasználást is, erre számtalan innovatív megoldás létezik, illetve áll kidolgozás alatt az informatikai ágazatban. Emellett egyszerű módját kell biztosítani az energiafelhasználás egyéni alakításának (például lehetővé kell tenni, hogy az energiaszolgáltató bizonyos órákban megszakítsa az ellátást stb.). Egyelőre az Európai Bizottságnak elemeznie kellene az intelligens fogyasztásmérők alkalmazását a tagállamokban, valamint azok hatásait a háztartások viselkedésére, és ha szükséges, módosítania kell a jelenlegi rendelkezéseket vagy további intézkedésekre kell javaslatot tennie, a személyes adatok védelmének tiszteletben tartása mellett.

6.10 Az iparban a hosszú távú önkéntes megállapodások több tagállamban – például Finnországban – meggyőző pozitív eredményeket hoztak. Az ösztönzők általában ezekhez a rendszerekhez kapcsolódnak. A finn tapasztalatok szerint a meglehetősen szerény ösztönzők mellett is motiváló tényező az, hogy a résztvevők megértik: ha így nem sikerül eredményt elérni, akkor a szabályozás a másik lehetőség. Az önkéntes megállapodások hatékony intézkedést jelenthetnek a közszektorban is, mint azt a közelmúlt finnországi történései igazolják. Az uniós szintű ágazati megállapodások is hoztak némi eredményt, de nem minden esetben teljesítettek a vártnak megfelelően. Ez nem adhat alapot arra, hogy negatívan ítéljék meg a meglévő és jól működő hosszú távú nemzeti megállapodásokat.

6.11 Mindent összevetve az energiafelhasználóknak alapvetően és tartósan meg kell változtatniuk magatartásukat. A kulcsszereplők a polgárok mint fogyasztók, munkavállalók és szavazók. A projektek csak akkor lehetnek sikeresek, ha valamennyi érdekelt felet, nemcsak a hatóságokat és vállalkozásokat, hanem a szakszervezeteket és felhasználókat is teljes körűen bevonják.

Kelt Brüsszelben, 2011. július 14-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) HL L 114., 2006.4.27., 64. o. és HL L 52., 2004.2.21., 50. o.

(2) HL C 77., 2009.3.31., 54. o.

(3) HL C 162., 2008.6.25., 62. o.

(4) HL C 120., 2005.5.20., 115. o.

(5) http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-energy-efficiency-changing-behaviour