[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 26.11.2008

COM(2008) 760 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

Félidős jelentés a nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó ütemterv (2006-2010) eddigi eredményeiről

1. BEVEZETÉS

A közösségi egyenlőségi politika ötven év alatt sokat tett a a nők helyzetének javítása érdekében. Mégis bőven vannak még egyenlőtlenségek több területen, és az új fejlődési szakaszok – különösen a globalizáció és a demográfiai változások közegében – új kihívásokat teremtettek, amelyekre a nők és férfiak közötti egyenlőség megvalósulása érdekében választ kell adni.

Az Európai Unió és a tagállamok feladata, hogy együttes fellépéssel előrevigyék az egyenlőség ügyét. A 2006 márciusában elfogadott ütemterv[1] ismertette a Bizottságnak a nők és a férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó kötelezettségvállalásait a 2006 és 2010 közötti időszakra. Az Európai Tanács szintén 2006 márciusában a nemek közötti egyenlőségről szóló európai paktumban[2] arra biztatta a tagállamokat, hogy vegyék még inkább figyelembe az egyenlőség szempontjait, és támogassák az ütemterv célkitűzéseit.

Az ütemtervben a Bizottság jelezte, milyen fellépéseket szándékozik végrehajtani a hat következő szakpolitikai területen: a nők és a férfiak egyenlő mértékű gazdasági függetlenségének megteremtése, a munka és a magánélet fokozottabb összehangolása, az egyenlő arányú részvétel támogatása a döntéshozatalban, a nemi erőszak minden formájának felszámolása, a nemekhez kötődő sztereotípiák kiküszöbölése és a nemek közötti egyenlőség előmozdítása a kül- és a fejlesztési politikában. A Bizottság vállalta az ütemterv nyomon követését és értékelését is. Elfogadása óta két munkaprogramot[3] dolgoztak ki. Ez a félidős jelentés azt írja le, hogyan járultak hozzá a különféle fellépések 2006 márciusa óta az ütemterv célkitűzéseinek eléréséhez. Az ütemterv végleges értékelése 2010-re várható.

2. AZ ÜTEMTERV CÉLKITűZÉSEINEK MEGVALÓSÍTÁSA

2.1. A nők és a férfiak gazdasági függetlenségének megvalósítása

Az ütemterv megerősítette, hogy a nők és férfiak közötti gazdasági egyenlőséget csak akkor lehet elérni, ha a nők nagyobb mértékben vesznek részt a foglalkoztatásban. A nők foglalkoztatási rátája az Unión belül 2010-ben nagy valószínűséggel el fogja érni a 60 %-os kitűzött célt. A nők és a férfiak fizetése közötti különbség azonban még mindig magas (15 %). A nemek közötti bérszakadék elleni küzdelemről[4] szóló közlemény hangsúlyozta, hogy a Bizottság elkötelezte magát a különbség felszámolása mellett, és néhány ehhez vezető utat is bemutatott. Többek között elemezni kívánta a meglévő jogi keretet, hogy meghatározza, a hatékonyság növelése érdekében szükség van-e a keret felülvizsgálatára. A jogszabályok azonban nem elégségesek e továbbra is összetett jelenség felszámolásához, ami többek között azzal magyarázható, hogy a nők nagyobb számban dolgoznak a leggyengébben fizetett tevékenységi területeken vagy a leginkább bizonytalan alkalmazási formákban. Javítani kell a nők foglalkoztatásának minőségén is; ezt hangsúlyozza a nők és a férfiak közötti egyenlőségről szóló 2008. évi jelentés[5].

Számos, az ütemtervben meghatározott kezdeményezést igyekeztek megvalósítani annak érdekében, hogy jobban figyelembe vegyék az egyenlőséggel kapcsolatos kérdéseket a növekedési és foglalkoztatási stratégia új, 2008-2010-es ciklusában. A lisszaboni stratégia keretében az egyenlőségi politika érvényre juttatása érdekében hozott tagállami intézkedések elemzése megmutatta, hogy túlságosan kevés figyelmet szenteltek ennek a szakpolitikának. Talán ezért is fogadták a tagállamok nagyon kedvezően egy kézikönyv[6] közzétételét a nemek közötti egyenlőség általános érvényre juttatásáról a foglalkoztatáspolitika területén.

A foglalkoztatásban való részvétel növelése érdekében teljes mértékben érvényre kell juttatni a nők által képviselt munkaerő-potenciált, és meg kell erősíteni minden gazdasági szereplő elkötelezettségét. A Bizottság elemezte mindazokat a nehézségeket, amelyekkel a vállalatot vezetni kívánó nők szembe találják magukat, és különösen támogatta a női vállalkozók hálózatát. A közelmúltban ezért elfogadott egy rendeletet, amely az állami támogatások engedélyezését elméletileg kiterjeszti többek között a nők által létrehozott vállalkozásokra[7]. A nők és a férfiak közötti nagyobb egyenlőség ösztönzésére törekvő gyakorlatokat a vállalatok szociális felelőssége keretében is támogatták.

A népesség elöregedése, amely többek között veszélyezteti a szociális védelmi rendszerek fenntarthatóságát, olyan korszerűsítést kíván meg, amely figyelembe veszi a nők és a férfiak helyzetét . A Bizottság ezt szem előtt tartva elemezte, hogyan tartották tiszteletben a nők és a férfiak közötti egyenlőség célkitűzését a koordináció nyílt módszere keretében készülő nemzeti programokban a szociális védelem és a társadalmi befogadás területén[8], és adott ki egy kézikönyvet[9] annak érdekében, hogy növelje a gazdasági szereplők képességét az egyenlőség előmozdítására e szakpolitikákon belül.

Az egészségügy és a tartós gondozás területén a koordináció nyílt módszere keretében figyelembe vették a nők és a férfiak sajátos szükségleteit az egészségügy és a kezeléshez való hozzáférés tekintetében. A szociális védelemről és a társadalmi integrációról szóló 2008. évi együttes jelentés[10] emlékeztetett arra, hogy milyen különbségek vannak a nemek között az általános egészségügyi javulás és az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés területén a társadalmi csoportoktól függően. Az Unió egészségügyi stratégiájában (2008-2013)[11] felkérte a Bizottságot, hogy vegye figyelembe a nők és a férfiak egészségének speciális vetületeit. A közegészségügyre vonatkozó cselekvési program[12] javítani szándékozik a nők és a férfiak közegészségügyi szükségleteire vonatkozó ismereteket, és támogatni kívánja a nők és a férfiak közötti egyenlőtlenségek csökkentésére irányuló kezdeményezéseket.

A nőket jobban fenyegeti a szegénység veszélye, mint a férfiakat. Ezért is lettek a szegénység elleni küzdelem európai évének (2010) célcsoportjává. A nők a hátrányos helyzetű társadalmi csoportok közé tartoznak, és gyakran van részük többszörös hátrányos megkülönböztetésben. A diszkrimináció elleni küzdelemre irányuló szakpolitikák jövőjéről folytatott gondolkodás[13] a 2007-es esélyegyenlőség európai éve tapasztalataira támaszkodva helyezte előtérbe a megkülönböztetés minden formája ellen vívott küzdelem szükségességét. A roma közösségek érdekében folytatott tevékenységek is azt bizonyították, hogy mennyire fontos érvényre juttatni az egyenlőséghez kapcsolódó kérdéseket minden igénybe vett közösségi eszközben.

Az egyenlőtlenségek fokozottan érintik az etnikai kisebbségekhez tartozó és a bevándorló nőket , akik a migráns populáció nagyobbik részét képviselik az Unión belül[14]. A közös bevándorlás-politikai stratégia meghatározása[15] figyelembe vette ezt a helyzetet, különösen ami a nők munkapiaci részvételét és az emberkereskedelem női áldozatait illeti. A Bizottság odafigyelt a nők helyzetére a harmadik országok állampolgárai részére kiállított tartózkodási engedélyről szóló irányelv[16] átültetésének nyomon követése során is, csakúgy mint a harmadik országbeli állampolgárok magas szintű képzettséget igénylő munkavállalás céljából való belépésének és tartózkodásának feltételeiről szóló keretirányelv[17] elkészítése alkalmával.

A nők és a férfiak közötti egyenlőség előmozdításához minden eszközt mobilizálni kell. A kohéziós[18][19][20], a vidékfejlesztési[21] és a halászati politika[22] 2007-2013-as európai fejlesztési alapjai több területen is az egyenlőség fő pillérei. A programokról folytatott tárgyalások során a Bizottság felkérte a tagállamokat, hogy helyezzék előtérbe az egyenlőségre vonatkozó célkitűzéseket a foglalkoztatáshoz, az oktatáshoz és a képzéshez való hozzáférés megkönnyítése, a döntéshozatalban való részvétel elősegítése és a munka és a magánélet összeegyeztetésének megszilárdítása érdekében.

2.2. A munka, a magánélet és a családi élet jobb összeegyeztetése

Annak ellenére, hogy a két nem részvételének aránya a foglalkoztatásban kiegyensúlyozottabbá vált, a családdal és a háztartással kapcsolatos legtöbb kötelezettség még mindig a nőket terheli. A foglalkoztatással kapcsolatos célkitűzések megvalósítása elképzelhetetlen a munka, a magánélet és a családi élet összeegyeztetésére irányuló szakpolitikák megszilárdítása nélkül, az Unió munkaerő-potenciáljának lehető legteljesebb kihasználása érdekében. A Bizottság a rugalmas biztonság közös elveinek kidolgozására tett javaslatot[23] a nyitottabb, rugalmasabb és mindenki számára hozzáférhető munkaerőpiacok támogatására, amelyen a nők és a férfiak a jó minőségű munkahelyekhez egyenlő esélyekkel férnének hozzá, és lehetőség nyílna a szakmai és családi élet összeegyeztetésére is.

Az új demográfiai kihívásokról folytatott eszmecsere a nemek közötti nagyobb egyenlőség szükségességére és a családpolitikák korszerűsítésére összpontosított a generációk közötti szolidaritás[24] erősítése céljából. A Bizottság támogatta az Európai szövetség a családokért[25] által kezdeményezett tapasztalatcserét is.

Végezetül a Bizottság új szakpolitikai keret létrehozását kezdeményezte a munka, a családi és a magánélet összeegyeztetésének fokozott támogatása [26] és az Unió növekedési és foglalkoztatási célkitűzéseinek elérése céljából.

Jogalkotási javaslatokat[27]fogadtak el egyrészt a dolgozó nők szülési szabadsághoz való jogának megszilárdítása[28], másrészt a független vállalkozók és a segítő házastársak egyenlő elbánásban való részesítése érdekében.[29] A Bizottság beszámolt a gyermekgondozási létesítmények hozzáférhetőségének javítására vonatkozó célkitűzés terén a tagállamokban megvalósult fejlődésről (a célkitűzés a hozzáférhetőség növelése a 3-6 éves korú gyermekek 90 %-a és a három évesnél fiatalabbak 33 %-a számára)[30]. Jelentésében megállapította[31], hogy a tagállamoknak csak a kisebb része érte el ezt a célt. Intézkedéseket ajánlott a gyermekgondozási struktúrák kifejlesztésére, amelyeket többek között a kohéziós politikába is belefoglaltak. Emellett a Bizottság a szociális partnerekkel is konzultált a szabadság különböző formáira vonatkozó jogszabályalkotás javításának szükségességéről, és tárgyalásokat indított a szülői szabadságról is.

2.3. A nők és a férfiak döntéshozatalban való egyenlő részvételének elősegítése

Az európai polgárok összességének a politikai és döntési folyamatokban való részvétele demokratikus és gazdasági szükségszerűség, és egyben az Unióhoz tartozás egyik legfontosabb kritériuma. A nők nagyobb mértékű részvétele a demokratikus folyamatokban az „Európa a polgárokért”[32] elnevezésű programban felsorolt prioritások közé tartozik. A Bizottság kezdeményezte[33] az európai kérdésekről a fiatalok és a nők részvételével folytatott viták támogatását, hogy hangot adhassanak Európával kapcsolatos elvárásaiknak.

A legfrissebb adatok alapján a „Nők és férfiak a döntéshozatalban” című 2007-es jelentés is kimutatta, hogy a kétségbevonhatatlan eredmények ellenére a nők a tagállamok legtöbbjében, csakúgy, mint az EU intézményeiben még mindig alulreprezentáltak a hatalom minden területén. A Bizottság támogatta a tagállamok e téren kifejtett tevékenységét: összegyűjtötte, elemezte és terjesztette az összehasonlítható adatokat, elősegítette az érintett felek közötti hálózatok létrehozását. E célból európai hálózat jött létre a nők politikai és gazdasági döntéshozó pozíciókba kerülésének támogatására . A hálózat első ízben gyűjtötte egybe az e területen tevékenykedő európai hálózatok képviselőit a további harmonikus együttműködés érdekében.

Az állami kutatási szférát illetően az Unió célkitűzése az, hogy a felelősségteljes pozíciók 25 %-át nők töltsék be[34]. Ez a célkitűzés több fellépésben is testet öltött. Az oktatási és képzési programok[35] olyan intézkedéseket is tartalmaznak, amelyek célja, hogy csökkentsék az egyensúlyhiányt az oktatásban és a tudományos-technikai karrierek terén. A hetedik kutatási keretprogram[36] figyelembe veszi a nemek közötti egyenlőség szempontjait. Szakértők tanulmányozták a kutatás területén a döntéshozatali folyamatokat,[37] és elemezték a női karrierek terén tapasztalható fejlődési trendeket, hogy támogassák a nők előmenetelét az állami kutatási intézményekben.

Hangsúlyozták, hogy az új kommunikációs technológiák területén is túlnyomó többségben férfiak dolgoznak[38], és új stratégiát javasoltak annak érdekében, hogy több nő irányítsa karrierjét e technológiák felé. A Bizottság egy kampány keretében együttműködött a nemzeti szereplőkkel is azzal a céllal, hogy a fiatal nőket tudományos és mérnöki karrier választására ösztönözzék.

2.4. A szexuális erőszak és az emberkereskedelem felszámolása

A Bizottságot nyugtalanítja a családon belüli erőszak női áldozatainak nagy száma, az emberkereskedelem és a prostitúció elharapódzása, valamint a hagyományok és a vallási indíttatású erőszakos cselekmények további terjedése is.

Az erőszak minden formájának – különösen a nők ellen elkövetett erőszaknak – megelőzése és az ellene folytatott küzdelem a Daphné III program[39] keretében folytatódik, amely támogatja a tagállamok és a nem kormányzati szervezetek tevékenységét az erőszakos cselekedetek áldozataival és elkövetőivel kapcsolatosan egyaránt. A fiatalok által elkövetett nagy számú erőszakos cselekedet is arra indította a Bizottságot, hogy a nők elleni erőszak formái elleni küzdelmet bevonja a Fiatalok lendületben[40] program projektjei közé.

Az emberkereskedelem elleni küzdelemre irányuló közösségi cselekvési terv minden lehető eszköz igénybevételét támogatja. Közös keretet dolgoztak ki az emberkereskedelemre vonatkozó mutatók meghatározására és adatok[41] gyűjtésére, a jelenség kiterjedésének pontosabb ismerete érdekében. Ezen túlmenően a Bizottság ajánlásokat tett az emberkereskedelem áldozatainak azonosítása és megsegítése érdekében, és támogatja a területen tevékenykedő főbb szereplőket és egyes fellépéseket, például az emberkereskedelem elleni nap megrendezését.

2.5. A nemekhez kapcsolódó sztereotípiák felszámolása0}

Az ütemterv azzal, hogy elsőbbséget élvező területként határozta meg a sztereotípiák elleni küzdelmet, emlékeztetett arra, hogy a nőkről és a férfiakról alkotott sztereotípiák számos egyenlőtlenség forrásai. A Bizottság még a közelmúltban is megerősítette, milyen fontos, hogy a nők és férfiak közötti egyenlőséget belefoglalják az ifjúsági szakpolitikákba[42] . Az iskolák közötti együttműködésre irányuló oktatási program is bevonta célkitűzései közé a nemek közötti egyenlőség kérdését.

A szexista (megkülönböztető jellegű) sztereotípiák befolyásolják az oktatásbeli szakosodást is, és – amint a Bizottság hangsúlyozta[43] – részük van abban, hogy a nők gyakran nagyobb számban dolgoznak a kevésbé jól fizetett szakmákban. Az Európai Tanács célkitűzései a matematikai, tudományos és technológiai diplomát szerzők számának 15 %-os emelésére irányulnak, miközben ajánlatosnak tartják a nemek közötti egyensúlyhiány csökkentését is[44]. E célok elérése és általában a sztereotípiák felszámolása érdekében a nemek közötti egyenlőség különleges prioritásként szerepel a Közösség oktatási és képzési programjaiban[45].

Az olyan sztereotípiák, amelyek például kétségbe vonják, hogy a nők képesek a vállalatokon belül egyes meghatározott funkciók betöltésére, arra indították a Bizottságot, hogy az üzleti szférában figyelemfelhívó fellépéseket kezdeményezzen.

2.6. A nemek közötti egyenlőség előmozdítása az EU-n kívül

Az ütemterv megerősítette a Bizottság elkötelezettségét a nemek közötti egyenlőség nemzetközileg – a millenniumi fejlesztési nyilatkozatban és a pekingi cselekvési programban – is elismert elvei iránt.

Az Unió nemek közötti egyenlőségre irányuló stratégiája a fejlesztési politika keretében[46], amelyet cselekvési terv követ majd, ahhoz vezetett, hogy a nők és a férfiak közötti egyenlőséget fokozottabban figyelembe veszik a fejlesztési együttműködés és a közösségi külkapcsolatok keretében is. Az egyenlőség előmozdítását a 10. Európai Fejlesztési Alap [47]keretében kidolgozott egyedi tagállami stratégiákban a programozási iránymutatások kidolgozása és a nemek közötti egyenlőség kérdéseinek a nemzeti tervekben való nyomon követése is alátámasztotta.

A nemek közötti egyenlőséget az euro-mediterrán partnerség keretében is jobban hangsúlyozták, és az isztambuli cselekvési keret egy sor kötelezettségvállaláshoz, valamint a források mozgósításához vezetett a nők jogai, valamint a civil társadalmi, politikai, szociális, gazdasági és kulturális területeken való teljes körű részvételük érdekében.

A demokrácia és az emberi jogok új európai eszköze [48] úgy rendelkezik, hogy támogatni kell a nők egyenlőségét és jogait számos területen, nevezetesen a nők politikai részvétele, valamint a családon belüli erőszak és a női nemi szervek megcsonkítása ellen folytatott küzdelem területén.

A „ békeépítési kezdeményezések” és az EK–ENSZ partnerség a fejlesztésért és békéért lehetővé tették különféle fellépések támogatását, amelyek a nők helyzetére és szerepére vonatkoznak a fegyveres konfliktusokban és azok után, valamint az ENSZ Biztonsági Tanácsa 1325. határozatának végrehajtását is. „A nők a bizonytalan világ egyensúlyának megteremtésében” című, a Bizottság által szervezett nemzetközi konferencia konkrétan meghatározta az e területeken kifejtendő politikai támogatást.

A „ Befektetés az emberekbe ”[49] tematikus program egyik pillére az egyenlőség, amelynek alapján például a nők döntéshozatalban való részvételével vagy a nemek közötti egyenlőség fokozott figyelembe vételével kapcsolatos projekteket folytatnak. A harmadik országokkal folytatott együttműködési programok is hangsúlyozták a nők szerepét a társadalomban, illetve támogatják a fiatalok mobilitási terveit[50].

Az Unió a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzus[51] alkalmával ismételten megerősítette a nők és a férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó elveket, és cselekvési tervében vállalta[52], hogy a gyorssegélyek esetén támogatja a nők részvételét, valamint a nemi és szexista erőszak elleni védelmet.

A nemek közötti egyenlőség az Unió kereskedelempolitikájában a fenntartható fejlődés szélesebb keretébe illeszkedik; a kereskedelmi tárgyalások során a fejlődő országokban ösztönzi a munka alapvető normáinak alkalmazását és az ILO-val való együttműködést a tisztességes munkára vonatkozóan.

A bővítési politika a tagjelölt országokat és a potenciális jelölteket arra késztette, hogy az egyenlőség kérdésében igazodjanak a közösségi vívmányokhoz és az európai normákhoz, és megteremtsék a megfelelő intézményi és igazgatási struktúrákat is.

3. A KORMÁNYZÁS JAVÍTÁSA

Az egyenlőség célkitűzéseit az összes érintett fél elkötelezettsége nélkül nem lehet valóra váltani. A Bizottság együttműködött a tagállamokkal az egyenlőség kérdéseivel foglalkozó magas szintű munkacsoportban, a Tanács munkája keretében (elsősorban az elnökségi triókkal összefüggésben), az elnökségi konferenciák szervezésében, valamint a tanácsadó bizottságban. Az európai szociális partnerek jelentést készítettek a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó cselekvési keretük[53] végrehajtásáról. A civil társadalmat képviselő szervezeteket finanszírozásban részesítettek a párbeszéd fenntartása és a nemek közötti egyenlőség előmozdításáért végzett tevékenységük támogatása érdekében.

Számos tevékenység folyik az egyenlőség eszközeinek megerősítéséért. Létrehozták a nemek közötti egyenlőséggel foglalkozó szervezetek közösségi hálózatát[54] az európai jog egységes alkalmazásának biztosítására. Jogi szakértők elemezték minden évben a közösségi jog terén elért eredményeket és a jogalkotás hatékonyságát, többek között az egyenlő bánásmód[55] területén. Emellett az egyenlőséggel kapcsolatos jogokra vonatkozó információkat és tanácsokat is adnak a polgároknak.

A Bizottság a nemek közötti egyenlőség érvényesítése terén újabb eredményeket ért el az Unió minden szakpolitikájában és programjában, figyelembe véve azok hatását a nőkre és a férfiakra , és kutatta a nemek közötti egyenlőség bevonásának lehetőségeit a költségvetési folyamatba.

A Bizottság a nők és a férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó negyedik cselekvési programja[56] keretében a saját alkalmazottai körében is elősegítette a nemek közötti egyenlőség megvalósulását.

A mutatókkal kapcsolatos munka általában véve megfelelt a tagállamok nemzetközi kötelezettségvállalásainak. A Bizottság együttműködött a tagállamokkal a pekingi cselekvési programra vonatkozó mutatók kidolgozásában.

A harmonizált adatok európai szintű hozzáférhetőségének növelése és a meglévő mutatók kiegészítése[57] érdekében a munka többek között az időbeosztásra, a bérszakadékra és az egyenlőség európai mutatójának kidolgozására összpontosított.

Az ütemterv keretében folyó tevékenységek egy részét a PROGRESS program[58] finanszírozta, különösen az egyenlőséggel kapcsolatos célkitűzések koordinálása és horizontális alkalmazása területén, beleértve azokat a cselekvéseket is, amelyek az egyenlőségi politikához kötődő kommunikáció megerősítését célozták.

Végezetül a Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézetének [59] létrehozása is folyamatban van.

4. KÖVETKEZTETÉSEK

Az ütemterv ambiciózus politikai keretet szolgáltat arra, hogy az Unió minden politikájában és tevékenységében előmozdítsa a nők és a férfiak közötti egyenlőséget. Lehetővé tette a Bizottság számára, hogy biztosítsa fellépéseinek koherenciáját és láthatóságát, és referenciakeret lett a tagállamok számára is, amelyek tovább folytatták saját munkájukat az ütemtervben, a nemek közötti egyenlőségről szóló európai paktumban és a pekingi platform nemzetközi kötelezettségvállalásaiban meghatározott közös célkitűzésekkel kapcsolatban.

Jelentős előrehaladás tapasztalható, és az egyenlőség célkitűzéseit az ütemtervben felsorolt minden szakpolitikában sokkal konkrétabb módon vették figyelembe. A legfontosabb előrelépés az Unió azon politikai kötelezettségvállalásaiban mutatkozik meg, ahol a közösségi fellépést számszerűsített közös célkitűzések vezérlik.

Az ütemterv nyomon követése megmutatta, hogy az abban felsorolt tevékenységek szinte mindegyikében történt előrelépés. A haladás ugyanakkor egyenetlen, és ez rámutat arra, hogy van még tennivaló 2010-ig. Az egyenlőségi politika megvalósításának egyik nehézsége az, hogy világossá kell tenni az ezzel járó feladatokat. Meg kell erősíteni az egyenlőséggel kapcsolatos célkitűzések társadalmi és gazdasági tétjei iránti érzékenységet és azok felvállalását, amihez erős politikai akaratra van szükség.

Támogatni kell például a nemek közötti egyenlőségnek és különösen a munka és a magánélet összeegyeztetése politikájának bevonását a lisszaboni stratégia 2008–2010-es szakaszába és a nyitott koordinációs módszerbe a szociális védelem és a társadalmi befogadás területén; emellett értékelni kell, hogy betartják-e az egyenlőség iránti kötelezettségeket a kohéziós, az oktatási és a kutatási politika programjaiban. További jelentős lépéseket kell még tenni a külpolitikák területén. Tovább kell támogatni a nők kiegyensúlyozott létszámú részvételét minden – mind gazdasági, mind politikai – döntéshozatali testületben az Unió szintjén és a Bizottság által irányított struktúrákban egyaránt. Jobban oda kell figyelni a szexista sztereotípiákra, különösen a médiákkal és a polgárokkal folytatott párbeszéd szintjén. A Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézetét minél előbb működőképessé kell tenni. Végezetül pedig a nemek közötti egyenlőség politikai kihívásainak jobb megértetése céljából további kommunikációs erőfeszítésekre van szükség. A 2009. júniusi európai parlamenti választások előtt a kommunikációs tevékenységek elsősorban a nőkre fognak irányulni.

A felülvizsgált szociális menetrenddel[60] – amelynek a nemek közötti egyenlőség politikája szerves részét alkotja – a Bizottság új távlatokat kívánt nyitni az Európai Unió szociális dimenziójának. A szociális menetrend többek között arról is rendelkezik, hogy a Bizottságnak még jobban be kell vonnia a nemek közötti egyenlőség kérdését politikáiba és tevékenységeibe.

A szakpolitikák mindig hatnak a nőkre és a férfiakra, amikor a polgárokat, a gazdaságot és a társadalmat érintik. Ezt a hatást azonban a közösségi politika egyes területein gyakran túl kevéssé veszik figyelembe. Éppen azokon a területeken kell különös éberséget tanúsítani és az érintettek tudatosságát növelni, ahol hagyományosan kevesebb figyelmet szentelnek az egyenlőség problémáinak. A politikai és költségvetési döntéseknek figyelembe kell venniük a nők és a férfiak szükségleteit, és módszeresebben kell felmérni, milyen hatást gyakorolnak e döntések az egyénekre.

A Bizottság 2010-ben értékelni fogja az eredményeket, és elkészíti az ütemterv nyomon követésének stratégiáját. 2009 tavaszán konferenciát szerveznek, amely értékeli majd az ütemterv végrehajtását, mobilizálja a szakpolitikákat és felhívja a szereplők figyelmét a nemek közötti egyenlőség kihívásaira.

[1] COM(2006) 92 végleges

[2] A Tanács 2006. március 23-24-i ülése.

[3] SEC(2007) 537 és SEC(2008) 338

[4] COM(2007)424 végleges

[5] COM(2008)10 végleges

[6] Kézikönyv a nemek közötti egyenlőség általános érvényre juttatásáról a foglalkoztatáspolitika területén, 2007

[7] A 800/2008/EK rendelet

[8] COM(2005) 706 végleges

[9] Manual for gender mainstreaming of social inclusion and social protection policies, 2008 (Kézikönyv a nemek közötti egyenlőség általános érvényre juttatásáról a társadalmi befogadás és a szociális védelem területén.)

[10] COM(2008) 42 végleges

[11] COM(2007) 630 végleges

[12] 1786/2002/EK határozat.

[13] COM(2008) 420 végleges

[14] A Régiók Bizottsága előretekintő véleménye a következő tárgyban: A bevándorló nők helyzete az Európai Unióban. 2007.12.15.

[15] COM(2008) 359 végleges

[16] A 2004/81/EK irányelv

[17] COM(2007) 637 végleges

[18] A Tanács 1083/2006/EK rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról

[19] Az 1081/2006/EK rendelet az Európai Szociális Alapról.

[20] Az 1080/2006/EK rendelet az Európai Regionális Fejlesztési Alapról.

[21] Az 1698/2005/EK rendelet

[22] Az 1198/2006/EK rendelet

[23] COM(2007) 359 végleges

[24] COM(2007)244 végleges

[25] A Tanács 2006. március 8-9-i ülése.

[26] COM(2008) 635 végleges

[27] COM(2008) 636. és 637.

[28] A 92/85/EK irányelv

[29] A 86/613/EK irányelv

[30] A Tanács 2002. március 15-16-i ülése.

[31] COM(2008) 638 végleges

[32] Az 1904/2006/EK határozat.

[33] COM (2005) 494 és COM(2008) 158.

[34] A Tanács 2005.4.18-i ülése.

[35] Az 1720/2006/EK határozat.

[36] Az 1982/2006/EK határozat.

[37] Mapping the maze: getting more women to the top in research, 2008

[38] Women in ICT, status and the way ahead, 2008

[39] A 779/2007/EK határozat.

[40] Az 1719/2006/EK határozat.

[41] COM(2006) 437 végleges

[42] Befektetés az ifjúságba: képzési stratégia, 2007.

[43] COM(2007) 498 végleges

[44] A Tanács 2003. március 5-6-i ülése.

[45] Az 1720/2006/EK határozat.

[46] COM(2007) 100 végleges

[47] Az 1905/2006/EK rendelet.

[48] Az 1889/2006/EK rendelet.

[49] COM(2006) 18 végleges

[50] Az 1719/2006/EK határozat.

[51] HL C 25., 2008.1.30., 1. o.

[52] SEC(2008) 1991

[53] Framework of actions on gender equality second follow-up report 2007

[54] A 2002/73/EK irányelv

[55] A 2004/113/EK irányelv

[56] SEC(2007) 1506/2.

[57] COM (2006) 92

[58] Az 1672/2006/EK határozat.

[59] Az 1922/2006/EK rendelet

[60] COM(2008)412 végleges