EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2022.10.26. COM(2022) 542 final/2 2022/0347(COD) This document corrects COM(2022) 542 final.

Concerns all languages versions.

Formatting adjustments which do not affect the substance of the text.

The text shall read as follows: Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról



(átdolgozás) {SEC(2022) 542}

{SWD(2022) 345, 542, 545}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE A tiszta levegő alapvető fontosságú az emberi egészség és a környezet megőrzése szempontjából. Az elmúlt három évtizedben az EU és a tagállamok nemzeti, regionális és helyi hatóságai által a légszennyezés káros hatásainak csökkentése érdekében tett közös erőfeszítéseknek köszönhetően az Európai Unióban (EU) jelentős javulást sikerült elérni a levegőminőség terén. Évente azonban mintegy 300 000 korai elhalálozás (ez az érték a 90-es évek elején még évente egymillió volt) és jelentős számú nem fertőző betegség – például asztma, szív- és érrendszeri problémák és tüdőrák – még mindig a légszennyezésnek (és különösen a szálló pornak, a nitrogén-dioxidnak és az ózonnak) tulajdonítható; A légszennyezés továbbra is a korai elhalálozások első számú környezeti kiváltó oka az EU-ban. Aránytalanul érinti a veszélyeztetett csoportokat, például a gyermekeket, az időseket és a már meglévő betegségben szenvedőket, valamint a társadalmi-gazdasági szempontból hátrányos helyzetű csoportokat. Egyre több bizonyíték van arra is, hogy a légszennyezés idegrendszeri változásokkal, például a demenciával is összefüggésbe hozható. Emellett a levegőszennyezés a savasodás, az eutrofizáció és az ózonhoz köthető negatív hatások révén veszélyezteti a környezetet, kárt okozva az erdőkben, az ökoszisztémákban és a termésben. A nitrogénlerakódásból származó eutrofizáció az EU ökoszisztéma-területeinek kétharmadában meghaladja a kritikus terhelést, ami jelentős hatást gyakorol a biológiai sokféleségre. A vízszennyezés révén ráadásul tovább súlyosbíthatja a nitrogéntöbbletet. 2019 novemberében a Bizottság közzétette a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek (2004/107/EK és 2008/50/EK irányelv) célravezetőségi vizsgálatát . Megállapította, hogy az irányelvek részben eredményesek voltak a levegőminőség javítása és a levegőminőségi előírások teljesítése terén, de eddig nem sikerült elérni az összes célkitűzésüket. 2019 decemberében az Európai Bizottság az európai zöld megállapodásban kötelezettséget vállalt a levegőminőség további javítására, valamint arra, hogy az uniós levegőminőségi előírásokat szorosabban összehangolja az Egészségügyi Világszervezet (WHO) ajánlásaival. A WHO ajánlásait rendszeresen, jellemzően tízévente felülvizsgálják, legutóbbi felülvizsgálatukra 2021 szeptemberében került sor. A szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv megerősítette a legújabb tudományos eredményekkel való szorosabb összehangolás célkitűzését, amely 2050-re a levegő (valamint a víz és a talaj) szennyezését olyan szintre kívánja csökkenteni, amely már nem tekinthető károsnak az egészségre és a természetes ökoszisztémákra, és amely tiszteletben tartja azokat a korlátokat, amelyekkel bolygónk még képes megbirkózni, ezáltal toxikus anyagoktól mentes környezetet teremtve. Emellett 2030-ra megvalósítandó célokat tűzött ki, köztük kettőt a levegővel kapcsolatban: a légszennyezés egészségügyi hatásainak (a korai elhalálozásoknak) több mint 55 %-os csökkentése, valamint a biológiai sokféleséget veszélyeztető légszennyezés által érintett uniós ökoszisztémák arányának 25 %-os csökkentése. A szigorúbb levegőminőségi előírások az európai rákellenes terv célkitűzéseihez is hozzájárulnának. A Bizottság az európai zöld megállapodásban azt is bejelentette, hogy meg fogja erősíteni a levegőminőség megfigyelését, modellezését és tervezését. Az Ukrajna elleni, 2022 februárjában kezdődött orosz katonai agresszió nyomán az uniós vezetők megállapodtak abban, hogy az EU Oroszországból importált gáztól és egyéb fosszilis tüzelőanyagoktól való függőségének csökkentése érdekében sürgősen fel kell gyorsítani a tiszta energiatermelésre való átállást. 2022. május 18-án elfogadták az ambiciózus RePowerEU intézkedéscsomagot, amelynek többek között az a célja, hogy segítse a tagállamokat a megújulóenergia-termelés bevezetésének felgyorsításában. Ha a csomagot sikerül a bizottsági közleményben meghatározottak szerint gyorsan végrehajtani, akkor az jelentős járulékos előnyökkel járhat a levegőszennyezés szempontjából. A környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek a tiszta levegőre vonatkozó átfogó szakpolitikai keret részét képezik, amely keret három fő pillérre épül. Az első pillér magukból a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvekből áll, amelyek minőségi előírásokat határoznak meg 12 környezeti levegőszennyező anyag koncentrációjára vonatkozóan. A második pillér az egyes légköri szennyező anyagok nemzeti kibocsátásainak csökkentéséről szóló irányelv (a nemzeti kibocsátási határértékekről szóló irányelv), amely a határokon átterjedő szennyezés közös csökkentése érdekében az EU-n belül fellépve tagállamonként kötelezettségeket állapít meg a legfontosabb környezeti levegőszennyező anyagok és azok előanyagai kibocsátásának csökkentésére. Ehhez hozzáadódnak az EU-n kívülről érkező, országhatárokon átterjedő kibocsátások csökkentésére irányuló, különösen az ENSZ EGB levegőszennyezésről szóló egyezménye keretében tett nemzetközi erőfeszítések. A harmadik pillér a levegőszennyezés fő forrásaira, például a közúti járművekre, a háztartási fűtőberendezésekre és az ipari létesítményekre vonatkozó kibocsátási előírásokat meghatározó jogszabályokból áll. Az ilyen forrásokból származó szennyezés mennyiségére más szakpolitikák is hatnak, amelyek kulcsfontosságú tevékenységeket és ágazatokat befolyásolnak olyan területeken, mint például a közlekedés, az ipar, az energia és az éghajlat, valamint a mezőgazdaság. E szakpolitikák közül több is része az európai zöld megállapodás keretében nemrégiben hozott kezdeményezéseknek, így például a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv , az európai klímarendelet és az Irány az 55%! csomag és annak energiahatékonysággal és megújuló energiával kapcsolatos kezdményezései, a metánstratégia , a fenntartható és intelligens mobilitási stratégia , a kapcsolódó 2021-es új városi mobilitási keret , a biodiverzitási stratégia és a termelőtől a fogyasztóig kezdeményezés . Továbbá a személygépkocsik, a kisteherautók, a teherautók és a buszok szennyezőanyag-kibocsátása várhatóan jelentősen csökkenni fog a küszöbön álló Euro 7 javaslat (vö. PLAN/2020/6308) elfogadásával és végrehajtásával. A környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek felülvizsgálata egyetlen irányelvbe vonná össze az irányelveket, és a következőkre irányulna: ·az uniós levegőminőségi előírások szorosabb összehangolása a WHO ajánlásaival ·a jogszabályi keret továbbfejlesztése (pl. a szankciókkal és a nyilvánosság tájékoztatásával kapcsolatban) ·a helyi hatóságok hatékonyabb támogatása a tisztább levegő elérésében a levegőminőség megfigyelésének, modellezésének és tervezésének megerősítése révén. A hatásvizsgálat azt mutatja, hogy a javasolt felülvizsgálat társadalmi előnyei messze meghaladják a költségeket. A várt fő előnyök az egészséghez (ideértve az alacsonyabb mortalitást és morbiditást, a csökkentett egészségügyi kiadásokat, a kisebb mértékű, betegség miatti munkahelyi hiányzást és a megnövekedett munkatermelékenységet) és a környezethez (ideértve az ózonhoz kapcsolódó terméshozam-veszteségek csökkenését) kapcsolódnak. 1.1.Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival Ez a kezdeményezés a Bizottság 2022. évi munkaprogramjának részét képezi, és a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv egyik kulcsfontosságú intézkedése. Az európai zöld megállapodásban szereplő összes kezdeményezéshez hasonlóan azt kívánja biztosítani, hogy a célkitűzések a leghatékonyabban és a legkevésbé megterhelő módon valósuljanak meg, és megfeleljenek a jelentős károkozás elkerülését célzó elvnek. A javaslat hozzájárul a szennyezőanyag-mentességi célkitűzés, valamint a levegőminőségre vonatkozó szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv célkitűzéseinek megvalósításához az egészség és a környezet védelme érdekében. Az európai zöld megállapodás számos szakpolitikája és prioritása releváns a javaslat sikeres végrehajtása szempontjából, így azok is előnyükre fordíthatják a javasolt irányelv ambiciózusabb törekvését. Ezek többek között a következők: ·A klímarendelet és az „Irány az 55 %!” intézkedéscsomag fokozott éghajlat-politikai törekvéseikkel elő fogják mozdítani az alacsony vagy nulla kibocsátású technológiák elterjedését, amelyek járulékos előnyökkel járnak a levegőminőség szempontjából (például az éghetetlen megújuló energiaforrásoknak, az energiahatékonysági intézkedéseknek, az elektromos mobilitásnak köszönhetően). Az ambiciózusabb törekvésre irányuló javaslatok közé tartozik az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer (ETS) ambiciózusabb törekvése, az EU közös kötelezettségvállalási rendeletére vonatkozó ambiciózusabb törekvés, valamint a személygépkocsikra és kisteherautókra vonatkozó szigorúbb szén-dioxid-kibocsátási előírások, amelyek előírják, hogy 2035-től valamennyi újonnan nyilvántartásba vett személygépkocsinak és kisteherautónak kibocsátásmentesnek kell lennie. Az e javaslat szerinti szigorúbb levegőminőségi előírások járulékos előnyökkel járnak az éghajlatra nézve, mivel csökken a fosszilis tüzelőanyagok elégetéséből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás, különösen a szén-dioxid-kibocsátás, és csökken a rövid távú éghajlatbefolyásolónak számító korom mennyisége.

·A REPowerEU intézkedéseket javasol Európa orosz fosszilis tüzelőanyagoktól való függőségének gyors csökkentésére, beleértve az energiafogyasztás általános csökkentését, az energiaimport diverzifikálását, a fosszilis tüzelőanyagok lecserélését, valamint a megújuló energiára való átállás felgyorsítását a villamosenergia-termelésben, az iparban, az épületekben és a közlekedésben és az intelligens beruházásokban. Ezen intézkedések felgyorsítása a levegőminőség szempontjából is előnyös lehet. ·Az éghetetlen megújulóenergia források fokozott elterjedése csökkenteni fogja a fosszilis tüzelőanyagoktól való függőséget, és ezáltal a légszennyező anyagok kibocsátását, javítva a levegőminőséget. A megújuló energiaforrásokat előmozdító kezdeményezések közé tartozik a megújuló energiáról szóló irányelv (RED II) felülvizsgálatára irányuló 2021. évi javaslat, amely ambiciózusabb célokat tűz ki 2030-ra, valamint a „RePower EU” intézkedéscsomagról szóló 2022. évi bizottsági közlemény, amelynek középpontjában a megújuló energiaforrásokba, nevezetesen a nap- és szélenergiába, valamint a hőszivattyúkba történő beruházások előreütemezése áll, amelyek mindegyike a levegőminőség szempontjából is előnyös. ·Az energiahatékonyságra vonatkozó fokozott ambíció és a felülvizsgált energiahatékonysági irányelvre irányuló javaslat révén egy kötelező erejű uniós energiahatékonysági cél bevezetése összességében csökkenteni fogja az energiaszükségletet, ideértve a fosszilis tüzelőanyagokat is, és ezáltal csökkenteni fogja a légszennyező anyagok kibocsátását, javítva a levegőminőséget. ·A fenntartható és intelligens mobilitási stratégia és a kapcsolódó 2021. évi új városi mobilitási keret alapján végrehajtott intézkedések, amelyek támogatják az alacsonyabb kibocsátású közlekedési eszközökre és a tömegközlekedésre való átállást, pozitív járulékos előnyökkel járnak majd a levegőminőség szempontjából. A levegőminőség szempontjából különösen releváns intézkedések közé tartoznak a belső égésű motorral felszerelt járművekre vonatkozó szigorúbb légszennyezőanyag-kibocsátási előírások (amelyek a következő Euro 7 javaslatban várhatók); az alternatív üzemanyagok infrastruktúrájáról szóló rendeletre irányuló javaslat: az elektromos és egyéb töltőinfrastruktúra átfogó hálózatára van szükség a megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású üzemanyagok – többek között az e-mobilitás – fokozott elterjedésének elősegítése érdekében, ami jelentős járulékos levegőminőségi előnyökkel járna; a ReFuelEU Aviation és a FuelEU Maritime kezdeményezésre irányuló javaslatokban foglalt intézkedések olyan tisztább üzemanyagokat mozdítanak elő, amelyek csökkenthetik a légszennyezőanyag-kibocsátást, és javíthatják a levegőminőséget a kikötők és repülőterek közelében azáltal, hogy a szárazföldi áramellátás vagy a kikötőhelyen kibocsátásmentes energia használatát írják elő bizonyos hajótípusok esetében, valamint fenntartható légijármű-üzemanyagok használatát a légi járművekben. A környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek cserébe a városi területeken fokozzák az alacsonyabb kibocsátású mobilitásra való átállást, az alacsony kibocsátású övezetek bevezetését, a tömegközlekedés fokozott használatát és az aktív mobilitást a határértékek elérése érdekében. ·A közös agrárpolitika és a „termelőtől a fogyasztóig” stratégia környezetbarátabbá tétele hozzájárulhat a mezőgazdaságból származó ammóniakibocsátás csökkentéséhez, például azáltal, hogy KAP stratégiai tervek révén előmozdítja az ammóniakibocsátás-csökkentését, vagy javítja a tápanyag-gazdálkodást. ·Az e javaslat szerinti szigorúbb levegőminőségi előírások a biodiverzitási stratégiával összhangban hozzá fognak járulni a sokféleség védelméhez, az ökoszisztémák egészségét javító szakpolitikák – például a természet-helyreállításról szóló javasolt jogszabály – pedig szintén hozzájárulhatnak a tiszta levegővel kapcsolatos szempontok érvényesüléséhez. 1.2.Jogalap A levegőminőséggel kapcsolatos uniós fellépés jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) környezetvédelemről szóló 191. és 192. cikke. Ezek a cikkek felhatalmazzák az EU-t arra, hogy fellépjen a környezet minőségének megőrzése, védelme és javítása, az emberi egészség védelme, valamint a regionális vagy globális környezeti problémák kezelésére irányuló nemzetközi szintű intézkedések előmozdítása érdekében. Ugyanez a jogalap támasztja alá a környezeti levegő minőségéről szóló jelenlegi irányelveket. Mivel ez a terület az EU és a tagállamok megosztott hatáskörébe tartozik, az uniós fellépésnek tiszteletben kell tartania a szubszidiaritás elvét. 1.3.Szubszidiaritás és arányosság E javaslat célkitűzéseit a tagállamok önmagukban nem tudják kielégítően megvalósítani. Ez először is a légszennyezés határokon átnyúló jellegének tudható be: a légköri modellezés és a levegőszennyezéssel kapcsolatos mérések vitathatatlanul kimutatják, hogy egy adott tagállamban kibocsátott szennyezés hozzájárul a más tagállamokban mért szennyezéshez. A légszennyező anyagok kibocsátásuk vagy a légkörben való létrejöttük után több ezer kilométerre is eljuthatnak. A szóban forgó probléma nagyságrendje uniós szintű fellépést tesz szükségessé annak érdekében, hogy valamennyi tagállam intézkedéseket hozzon az egyes tagállamok lakosságát érintő kockázatok csökkentése érdekében. Másodszor, az EUMSZ magas szintű védelmet célzó politikákat ír elő, figyelembe véve az EU-n belüli helyzetek sokféleségét. A meglévő irányelvek Unió-szerte minimumkövetelményeket állapítottak meg a levegőminőségre vonatkozóan, de az intézkedések megválasztását a tagállamokra bízzák, hogy utóbbiak ezeket az intézkedéseket a sajátos nemzeti, regionális és helyi körülményekhez igazíthassák. Ezt az elvet a javasolt irányelv is fenntartja, amely a környezeti levegő minőségéről szóló két meglévő irányelvet egyetlen irányelvbe vonná össze. Harmadszor, méltányosságot és egyenlőséget kell biztosítani a légszennyezés-csökkentő intézkedések gazdasági következményei, valamint az emberek által Unió-szerte tapasztalt környezeti levegőminőség tekintetében. 1.4.Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének, mivel ·két irányelvet egyesít, egyben konszolidálva és egyszerűsítve a meglévő irányelvek rendelkezéseit; ·a végrehajtás részleteit a tagállamokra bízza, hisz ők ismerik a nemzeti, a regionális és a helyi körülményeket, így jobban meg tudják választani a levegőminőségi előírások eléréséhez szükséges legköltséghatékonyabb intézkedéseket; ·jelentős egészségügyi és gazdasági előnyökkel jár, amelyek várhatóan egyértelműen meghaladják a meghozandó intézkedések költségeit;

·pontosabb levegőminőség-vizsgálatot ír elő egyedi monitoring- és modellezési követelmények révén, ami várhatóan célzottabb és költséghatékonyabb intézkedéseket ösztönöz a levegőminőségi előírásoknak való megfelelés érdekében. 1.5.A jogi aktus típusának megválasztása A javasolt eszköz a korábbiakhoz hasonlóan irányelv marad. Más eszközök nem lennének megfelelőek, mivel a javaslat továbbra is uniós szintű célkitűzéseket kíván meghatározni, a megfelelési intézkedések megválasztását viszont a tagállamokra bízza, hogy utóbbiak ezeket az intézkedéseket a különböző nemzeti, regionális és helyi körülményekhez igazíthassák, figyelembe véve az EU-n belüli helyzetek sokféleségét és sajátosságait. A jogi aktus típusának folytonossága szintén megkönnyíti a két meglévő irányelv egyetlen jogi aktusba való összevonását és egyszerűsítését. 2.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI 2.1.Értékelés/célravezetőségi vizsgálat és a Szabályozói Ellenőrzési Testület kapcsolódó véleményei A környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek célravezetőségi vizsgálata megállapította, hogy azok iránymutatásként szolgáltak a levegőminőség magas színvonalú, reprezentatív megfigyelésének létrehozásához, egyértelmű levegőminőségi előírásokat határoztak meg, és elősegítették a levegőminőségre vonatkozó megbízható, objektív és összehasonlítható információk – köztük a tágabb értelemben vett nyilvánosságnak szóló információkat is – megosztását. Kevésbé voltak sikeresek annak biztosításában, hogy megfelelő intézkedésekre kerüljön sor a levegőminőségi előírások betartása és a túllépések időtartamának lehető legrövidebbre korlátozása érdekében. Mindazonáltal a rendelkezésre álló bizonyítékok azt mutatták, hogy a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek hozzájárultak a légszennyezés csökkenő tendenciájához, és csökkentették a túllépések számát és nagyságrendjét. E részleges teljesítés fényében a vizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek nagyjából célnak megfelelőek, ugyanakkor rámutatott arra is, hogy még lehetne tökéletesíteni a meglévő keretet ahhoz, hogy Unió-szerte jó levegőminőséget lehessen elérni. A célravezetőségi vizsgálatból kiderült, hogy a további iránymutatás vagy a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvekben foglalt egyértelműbb követelmények segíthetnek hatékonyabbá és eredményesebbé tenni a monitoringot, a modellezést, valamint a tervekre és intézkedésekre vonatkozó rendelkezéseket. A vizsgálat megállapította, hogy a levegőminőségi előírások döntő szerepet játszottak a koncentrációk és a túllépési szintek csökkentésében. Mindazonáltal az uniós levegőminőségi előírások nincsenek teljes mértékben összehangolva a jól kidolgozott egészségügyi ajánlásokkal, és a levegőminőségi előírásoknak való megfelelést célzó megfelelő és hatékony intézkedések meghozatala terén eddig is voltak jelentős késedelmek, sőt ilyenek továbbra is várhatók. Összességében elmondható, hogy a megfigyelési hálózat nagyjából megfelel a környezeti levegő minőségéről szóló hatályos irányelvek rendelkezéseinek, és biztosítja, hogy megbízható és reprezentatív levegőminőségi adatok álljanak rendelkezésre. Ugyanakkor aggályok merültek fel azzal kapcsolatban, hogy a megfigyelés kritériumai túl nagy mozgásteret tesznek lehetővé, és némi kétértelműséget mutatnak az illetékes hatóságok számára. A Szabályozói Ellenőrzési Testület ajánlásait követően a célravezetőségi vizsgálat több területen is további pontosításokkal szolgált, többek között az uniós levegőminőségi előírások és a WHO ajánlásai közötti különbségekkel, a levegőminőségi tendenciákkal és a megfigyeléssel, a levegőminőségi előírások elérését célzó jogszabályok hatékonyságával, az érdekelt felek visszajelzéseivel és a levegőminőség nyilvánosság általi megítélésével kapcsolatban. 2.2.Az érdekelt felekkel folytatott konzultáció Az érdekelt felekkel folytatott konzultáció célja az volt, hogy alátámasztó információkat, adatokat, ismereteket és véleményeket gyűjtsön az érdekelt felek széles körétől, hogy inputtal szolgáljon a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek felülvizsgálatára vonatkozó különböző szakpolitikai lehetőségekhez, és segítse azok végrehajthatóságának értékelését. A nyilvános konzultáció 12 hétig tartott, az EU Survey eszközön közzétett online kérdőív formájában, amely 13 bevezető és 31 konkrét kérdést tartalmazott. A kérdőív többek között a hatásvizsgálatban lefedett témákat tartalmazta, és előzetes véleményeket gyűjtött a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek felülvizsgálatára vonatkozó egyes lehetőségek ambíciószintjéről és lehetséges hatásairól. Összesen 934 válasz érkezett, és 116 állásfoglalást nyújtottak be. A nyitott kérdésekre 11 és 406 közötti egyéni válasz érkezett – átlagosan 124. A válaszok 23 különböző tagállamból érkeztek. A célzott felmérést az EU Survey portálon tették közzé két részben (az 1. szakpolitikai területről [levegőminőségi előírások] szóló első részt 2021. december 13-án, a 2. és a 3. szakpolitikai területről [irányítás; megfigyelés, modellezés és levegőminőségi tervek] szóló második részt pedig 2022. január 13-án), mindkét esetben 2022. február 11-i válaszadási határidővel. A célzott felmérés részletes véleményeket kért a levegőminőségre vonatkozó uniós szabályok terén érdekelt vagy azokkal foglalkozó szervezetektől. Ennek megfelelően a felmérést célzott érdekelt feleknek, köztük a különböző kormányzati szinteken működő releváns hatóságoknak, magánszektorbeli szervezeteknek, tudományos szakembereknek és civil társadalmi szervezeteknek küldték ki valamennyi uniós tagállamban. Az érdekelt felek körében végzett célzott felmérés 1. részére összesen 139 válasz érkezett 24 tagállamtól. A felmérés 2. részére 93 válasz érkezett 22 tagállamtól. Az érdekelt felek első találkozójára 2021. szeptember 23-án került sor, amelyen 27 tagállam 315 külső résztvevője vett részt, a helyszínen vagy online. Az érdekelt felek első találkozójának az volt a célja, hogy véleményeket gyűjtsön a környezeti levegő minőségéről szóló jelenlegi irányelvekben azonosított hiányosságokról, valamint a felülvizsgált jogszabály ambíciószintjéről. Az érdekelt felek 2022. április 4-i második találkozóján 23 tagállam 257 külső résztvevője vett részt a helyszínen vagy online. A találkozó célja az volt, hogy visszajelzéseket gyűjtsön az érdekelt felektől a hatásvizsgálat elvégzéséhez. A többi konzultációs tevékenység kiegészítése érdekében célzott interjúkra került sor, különösen a regionális és nemzeti hatóságok, a civil társadalom és a nem kormányzati szervezetek, valamint a tudományos élet és a kutatás képviselőivel. Az interjúk fő célja az volt, hogy pótolja az érdekelt felek körében végzett célzott felmérés értékelése során feltárt fennmaradó információhiányosságokat. Következésképpen az interjúk a 2. szakpolitikai területre összpontosítottak, nevezetesen a különböző mérlegelt lehetőségek megvalósíthatóságára, végrehajtási eszközeire és hatásaira. A hatásvizsgálat emellett a következőket is figyelembe vette: 30 ad hoc észrevétel (állásfoglalások, tudományos tanulmányok és egyéb dokumentumok) 25 különböző érdekelt féltől; a harmadik alkalommal, 2021. november 18–19-én megrendezett, „Tiszta levegőt Európának” fórumon folytatott eszmecserék; 12 tagállamból 63 érdekelt fél visszajelzése a bevezető hatásvizsgálatról; valamint a jövőállósági platform véleménye a környezeti levegő minőségéről szóló jogszabályokról. Ezenkívül az Európa jövőjéről szóló konferencia végeredményéről szóló jelentés rámutatott arra, hogy a polgárok intézkedéseket követelnek a légszennyezés csökkentése érdekében.

2.3.Szakértői vélemények felhasználása A javaslat kidolgozása során az alábbi szakterületeket vettük figyelembe: (1) a levegőszennyezés és az emberi egészség közötti kapcsolat elemzése, (2) az egészségügyi hatások becslése, ideértve azok pénzbeli számszerűsítését, (4) az ökoszisztéma-hatások becslése, (5) makrogazdasági modellezés, valamint (6) a levegőminőség értékelésével és kezelésével kapcsolatos szakértelem. Ezt a szakértelmet főként olyan szolgáltatási szerződések és támogatási megállapodások révén gyűjtöttük össze, amelyeket többek között a WHO-val, az Európai Környezetvédelmi Ügynökséggel, a Közös Kutatóközponttal és különböző tanácsadókkal kötöttünk. A szakértőktől és szerződésekből származó összes jelentést rendszeresen feltöltöttük az internetre nyilvános közzététel céljából. 2.4.Hatásvizsgálat és a Szabályozói Ellenőrzési Testület véleménye A hatásvizsgálat (69 szakpolitikai intézkedésből álló) 19 szakpolitikai lehetőséget vizsgált a környezeti levegő minőségéről szóló jelenlegi irányelvekben a környezetvédelemmel és az egészséggel, az irányítással és végrehajtással, a monitoringgal és értékeléssel, valamint a tájékoztatással és kommunikációval kapcsolatban azonosított hiányosságok kezelésére. E szakpolitikai lehetőségek mindegyikét értékeltük környezeti, társadalmi és gazdasági következményeik, más szakpolitikai prioritásokkal való összhangjuk és a várt haszon-költség arányuk szempontjából. Az előnyben részesített szakpolitikai csomagot az alábbiakban ismertetjük. 1.A levegőminőségi előírások tekintetében: a) 2030-ra vonatkozó határértékekként meghatározott egyértelmű uniós levegőminőségi előírások meghatározása a „teljes körű összehangolás” (I–1.), a „szorosabb összehangolás” (I–2.) és a „részleges összehangolás” (I–3.) szakpolitikai lehetőségek közötti politikai választás alapján, korlátozott számú, egyértelműen indokolt ideiglenes kivétellel; b) a WHO 2021. évi levegőminőségi iránymutatásaival való teljes körű összehangolásra vonatkozó, a 2030 utáni időszakra szóló perspektíva felvázolása, ugyanakkor előrelépés a jövőbeli WHO-iránymutatásokkal való összehangolás felé is annak érdekében, hogy 2050-re megvalósuljon a szennyezőanyag-mentesség; c) rendszeres felülvizsgálati mechanizmus annak biztosítására, hogy a levegőminőséggel kapcsolatos legújabb tudományos ismeretek iránymutatásul szolgáljanak a jövőbeli döntésekhez. 2.Az irányítás és végrehajtás tekintetében: a) a levegőminőségi tervekre vonatkozó minimumkövetelmények aktualizálása; b) a jelenleg célértékek hatálya alá tartozó légszennyező anyagokra vonatkozó határértékek bevezetése e szennyező anyagok koncentrációjának hatékonyabb csökkentése érdekében; c) annak további tisztázása, hogy miként kell megoldani a levegőminőségi előírások túllépését, ez hogyan előzhető meg, és mikor kell frissíteni a levegőminőségi terveket; d) azon intézkedések típusának további meghatározása, amelyeket az illetékes hatóságoknak kell meghozniuk annak érdekében, hogy a túllépés időtartama a lehető legrövidebb legyen, valamint a levegőminőségi előírások megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó rendelkezések kiterjesztése; e) a tagállamok együttműködési kötelezettségeinek megerősítése abban az esetben, ha a levegőminőségi előírások megsértését határokon átnyúló szennyezés okozza; f) az irányelvek végrehajthatóságának javítása az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférésre és a kártérítésre vonatkozó új rendelkezések, valamint a szankciókra vonatkozó megerősített rendelkezések révén.

3.A levegőminőség mérése tekintetében: a) A levegőminőség ellenőrzésének és értékelésének további javítása, egyszerűsítése és bővítése, ideértve a következőket: i. az újonnan felmerülő, aggodalomra okot adó szennyező anyagok megfigyelése; ii. a levegőminőségi mintavételi pontok áthelyezésének korlátozása azokra a mintavételi pontokra, ahol a határértékeket legalább három éve betartották; iii. a mintavételi pontok elhelyezésére vonatkozó kritériumok további pontosítása és egyszerűsítése; vi. az engedélyezett maximális mérési bizonytalanságok aktualizálása a javasolt szigorúbb levegőminőségi előírásokkal összhangban. b) A levegőminőség modellezésének jobb kihasználása i. a levegőminőségi előírások megsértésének észlelése, a levegőminőségi tervekhez használt inputok és a mintavételi pontok elhelyezése céljából; ii. a levegőminőségi modellezés minőségének és összehasonlíthatóságának javítása. 4.A levegőminőséggel kapcsolatos nyilvános tájékoztatás tekintetében a) Óránkénti jelentéstétel a legfontosabb szennyező anyagok valamennyi rendelkezésre álló, frissített levegőminőségi méréseiről, és az információk elérhetővé tétele a polgárok számára levegőminőségi mutatóval. b) A nyilvánosság tájékoztatása a lehetséges egészségügyi hatásokról és a levegőminőségi előírások megsértése esetén ajánlott magatartásról. Összességében a fő előnyök a következők: az elhalálozások alacsonyabb száma és a morbiditás csökkenése, az egészségügyi kiadások csökkenése, a terméshozam ózonhoz kapcsolódó veszteségeinek csökkenése, a betegség miatti munkahelyi hiányzás csökkenése és a megnövekedett munkatermelékenység. A WHO levegőminőségi iránymutatásaival való összhang különböző szintjeire vonatkozó szakpolitikai lehetőségek környezeti, gazdasági, társadalmi és egészségügyi következményekkel járnak. Mindhárom lehetőség, azaz a „teljes összehangolás” (I–1.), a „szorosabb összehangolás” (I–2.) és a „részleges összehangolás” (I–3.) jelentős egészségügyi és környezeti előnyökkel járna, jóllehet eltérő mértékben. A hatásvizsgálat azonban mindhárom szakpolitikai lehetőség esetében azt mutatja, hogy a társadalom számára jelentkező előnyök messze meghaladják a költségeket. A 2030-ra vonatkozó éves költségeket és hasznokat központi becslésként számították ki, mivel az új levegőminőségi előírások többségét 2030-ban kellene először elérni. A mérséklési költségek már az előző években jelentkeznének annak biztosítása érdekében, hogy 2030-ban teljesüljenek az új előírások; 2030 után viszont e mérséklési költségek valószínűleg csökkenni fognak, mivel a célértékek eléréséhez szükséges egyszeri beruházások addigra már megvalósulnak. Az I–3. szakpolitikai alternatíva (2030-ig „részleges összehangolás” a WHO 2021. évi levegőminőségi iránymutatásaival) mutatja a legmagasabb (10:1 és 28:1 közötti) haszon-költség arányt. Az EU-ban a levegőminőségi mintavételi pontok többsége várhatóan kevés további erőfeszítéssel képes megfelelni a kapcsolódó levegőminőségi előírásoknak. A központi becslés szerint a nettó haszon több mint 29 milliárd EUR-t tesz ki, a mérséklési intézkedések 2030-as 3,3 milliárd EUR-s költségéhez képest. Az I–2. szakpolitikai lehetőség (2030-ig „szorosabb összehangolás” a WHO 2021. évi levegőminőségi iránymutatásaival) esetében a haszon-költség arány várhatóan valamivel alacsonyabb (7,5:1 és 21:1 között) lesz. A mintavételi pontok mintegy 6 %-a várhatóan nem lenne képes további helyi szintű erőfeszítések nélkül megfelelni a kapcsolódó levegőminőségi előírásoknak (vagy időhosszabbításra vagy kivételre lehet szükség). A központi becslés szerint a nettó haszon több mint 36 milliárd eurót tesz ki, ami 25 %-kal meghaladja az I–3. szakpolitikai lehetőségben szereplőt. A kapcsolódó mérséklési intézkedések összesen és a kapcsolódó adminisztratív költségek 2030-ra a becslések szerint 5,7 milliárd EUR-t tesznek ki. Az I–1. szakpolitikai lehetőség („teljes körű összehangolás” a WHO 2021. évi levegőminőségi iránymutatásaival 2030-ig) esetében a haszon–költség arány szintén jelentősen pozitív marad (6:1 és 18:1 között). A mintavételi pontok 71 %-a azonban további helyi szintű erőfeszítés nélkül várhatóan nem lenne képes megfelelni a kapcsolódó levegőminőségi előírásoknak (és számos ilyen esetben kizárólag műszaki szempontból megvalósítható csökkentésekkel egyáltalán nem lenne képes megfelelni ezeknek az előírásoknak). A központi becslés szerint a nettó haszon több mint 38 milliárd eurót tesz ki, ami 5 %-kal magasabb az I–2. szakpolitikai lehetőséghez képest. A kapcsolódó mérséklési költségek a becslések szerint 2030-ban 7 millió EUR-t tesznek ki. Az igazgatási költségek becsült összege 2030-ban évi 75–106 millió EUR-ra tehető. Ez magában foglalja a levegőminőségi tervek elkészítésének, a levegőminőségi vizsgálatoknak és a további mintavételi pontoknak a költségeit. A levegőminőségi tervek elkészítésének költsége idővel várhatóan csökkenni fog, amint e terveknek köszönhetően sikerül orvosolni a levegőminőség tekintetében meghatározott határértékek túllépéseit, így a tervek feleslegessé válnak. A levegőminőség-vizsgálati rendszer követelményei szintén enyhülnek majd a levegőminőség javulásával, és a levegőminőség ellenőrzésével kapcsolatos költségek várhatóan csökkenni fognak; a fenti becslések, ideértve az egyszeri beruházást is, azonban éves szinten jelennek meg a számításokban. Megjegyzendő, hogy e költségek összességét a hatóságok viselik. Fontos megjegyezni, hogy a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek nem rónak közvetlen adminisztratív költségeket a fogyasztókra és a vállalkozásokra. Az utóbbiakra háruló potenciális költségek főként a tagállami hatóságok által az irányelvekben meghatározott levegőminőségi előírások teljesítése érdekében hozott intézkedésekből fakadnak. Ezek a fent említett átfogó mérséklési/kiigazítási költségek részét képezik.

A környezeti levegő minőségéről szóló jelenlegi irányelvek, a 2008/50/EK és a 2004/107/EK irányelv egyetlen irányelvbe történő összevonása várhatóan csökkenteni fogja a hatóságok, különösen a tagállamok illetékes hatóságainak adminisztratív terheit azáltal, hogy egyszerűsíti a szabályokat, fokozza a következetességet és az egyértelműséget, valamint hatékonyabbá teszi a végrehajtást. A hatásvizsgálat az éghajlat-politikával, különösen az európai klímarendelettel való összhangot is ellenőrizte. Tekintettel az üvegházhatást okozó gázok és szennyező anyagok kibocsátásának számos közös forrására, az uniós levegőminőségi előírások javasolt felülvizsgálata támogatni fogja az éghajlat-politikai célokat, mivel a tiszta levegő elérésére irányuló intézkedések egyben az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentését is eredményezik. A javaslat levegőminőségre gyakorolt, értékelt hatásai összhangban vannak a szennyezőanyag-mentességi cselekvési tervvel is, nevezetesen a levegőszennyezés egészségügyi hatásainak (korai elhalálozások) több mint 55 %-kal történő csökkentésére irányuló 2030-as célkitűzéssel, valamint a cselekvési tervben felvázolt azon jövőképpel, hogy 2050-re a levegő-, a víz- és a talajszennyezést az egészégre nem káros szintre kell csökkenteni. Fontos szinergiák mutatkoznak azon szakpolitikákkal is, amelyek a forrásnál kívánják kezelni a szennyezőanyag-kibocsátást, és amelyek szintén a cselekvési terv részét képezik. Ez vonatkozik például az ipari kibocsátásokról szóló irányelv felülvizsgálatának közelmúltbeli javaslatára és a közúti járművekre vonatkozó Euro 7 kibocsátási előírásokra vonatkozó, hamarosan előterjesztendő javaslatra, amely támogatja a szigorúbb levegőminőségi előírások elérését. A Szabályozói Ellenőrzési Testület véleménye nyomán a hatásvizsgálatot további elemzéssel és pontosításokkal egészítettük ki (1) a javaslat más kezdeményezésekkel, például az ipari kibocsátásokról szóló irányelv javasolt felülvizsgálatának hatásával való kölcsönhatásával, (2) a különböző szakpolitikai lehetőségek tekintetében elemzett különböző paraméterekkel, ideértve azok megvalósíthatóságát is, valamint (3) a környezeti levegő minőségéről szóló jelenlegi irányelvek végrehajtásával kapcsolatban azonosított problémák okaival kapcsolatban. Az e javaslathoz készített hatásvizsgálattal párhuzamosan a tiszta levegővel és a jövőbeli kilátásokkal kapcsolatban szélesebb körű elemzést is végeztünk, amelyet a levegőminőségről szóló rendszeres helyzetképről szóló jelentésként, valamint a szennyezőanyag-mentesség ellenőrzéséről és helyzetéről szóló, 2022 végére tervezett jelentés részeként fogunk közzétenni. A levegőminőségről szóló harmadik helyzetkép kiegészíti az irányelvek felülvizsgálatára vonatkozó hatásvizsgálat keretében végzett elemzést, és rávilágít olyan további elemekre, mint például: a REPowerEU csomagban javasolt intézkedéseknek a tiszta levegőre gyakorolt regionális hatása; a 2030-ra kitűzött szennyezőanyag-mentességi célok elérésének pozitív kilátásai az előnyben részesített, azaz az irányelvek felülvizsgálatára vonatkozó szakpolitikai csomag keretében; valamint a nem technológiai (pl. étrendi) intézkedések beépítésének hatása a tiszta levegőre vonatkozó 2030-as előrejelzésekre. Ezek a hatások kiegészítik az esetleges nagyobb hosszú távú pozitív hatásokat. 2.5.Célravezető szabályozás és egyszerűsítés (REFIT) A minőségi jogalkotási program (és a REFIT program) fényében a Bizottság azt javasolja, hogy a 2008/50/EK irányelvet és a 2004/107/EK irányelvet egyetlen, valamennyi releváns légszennyező anyagot szabályozó irányelvbe vonják össze. Amikor a 2008/50/EK irányelvet elfogadták, az számos jogalkotási aktust leváltott, nevezetesen: a környezeti levegő minőségének vizsgálatáról és ellenőrzéséről szóló 96/62/EK tanácsi irányelvet, a környezeti levegőben lévő kén-dioxidra, nitrogén-dioxidra és nitrogén-oxidokra, valamint porra és ólomra vonatkozó határértékekről szóló 1999/30/EK tanácsi irányelvet, a környezeti levegőben található benzolra és szén-monoxidra vonatkozó határértékekről szóló 2000/69/EK irányelvet, a környezeti levegő ózontartalmáról szóló 2002/3/EK irányelvet, valamint a tagállamokban a környezeti levegőszennyezés mérését végző hálózatok és egyedi mérőállomások által szolgáltatott információ és adatok kölcsönös cseréjének létrehozásáról szóló 97/101/EK tanácsi határozatot. Az egyértelműség, az egyszerűsítés és az adminisztratív hatékonyság érdekében ezeket egyetlen irányelvben foglalták össze. Az Európai Parlament és a Tanács akkor azt is előírta, hogy mérlegelni kell a 2004/107/EK irányelv és a 2008/50/EK irányelv összevonását, amint elegendő tapasztalat áll rendelkezésre a 2004/107/EK irányelv végrehajtásával kapcsolatban. A 2008/50/EK irányelv és a 2004/107/EK irányelv párhuzamos, több mint egy évtizede tartó végrehajtását követően a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek felülvizsgálata lehetőséget nyújt a végrehajtással kapcsolatos legújabb tudományos ismeretek és tapasztalatok egyetlen irányelvbe történő összevonására. Ez konszolidálja a levegőminőségre vonatkozó jogszabályokat, ugyanakkor pedig egyszerűsíti a releváns hatóságokra vonatkozó szabályokat, javítja az általános következetességet és egyértelműséget, ezáltal pedig hatékonyabbá teszi a végrehajtást. A javaslat több rendelkezést is észszerűsít és egyszerűsít, különösen a levegőminőségnek a különböző légszennyező anyagok tekintetében történő megfigyelését, az e szennyező anyagokra vonatkozó levegőminőségi előírások típusait és az ezekből fakadó követelményeket, például a levegőminőségi tervek kidolgozását illetően. A hatásvizsgálat teljes egészében figyelembe vette a jövőállósági platformnak „A környezeti levegő minőségére vonatkozó jogszabályok” című, 2021. november 12-i véleményében megfogalmazott javaslatokat, ideértve például a levegőminőségi előírásokkal, a végrehajtással, a megfigyeléssel, a meglévő irányelvek egyetlen irányelvbe történő összevonásával, valamint a kapcsolódó szakpolitikákkal való koherenciával kapcsolatos ajánlásokat. 2.6.Alapjogok A javasolt irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és betartja különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket. E javaslat célja a légszennyezés emberi egészségre és a környezetre gyakorolt káros hatásainak elkerülése, megelőzése és csökkentése, az EUMSZ 191. cikkének (1) bekezdésével összhangban. Ennél fogva elő kívánja segíteni a magas szintű környezetvédelemnek és a környezetminőség javításának az uniós politikákba történő integrálását az Európai Unió Alapjogi Chartájának 37. cikkében meghatározott fenntartható fejlődés elvével összhangban. Emellett konkretizálja a Charta 2. és 3. cikkében foglalt, az élethez és a személyi sérthetetlenséghez való jog védelmére vonatkozó kötelezettséget. Az igazságszolgáltatáshoz való jogról, a kártérítésről és a szankciókról szóló részletes rendelkezések révén hozzájárul továbbá a Charta 47. cikkében rögzített, bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való joghoz az emberi egészség védelme tekintetében. 3.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A költségvetési vonzatokra, valamint az e javaslathoz szükséges emberi és igazgatási erőforrásokra vonatkozó pénzügyi kimutatás beépül a szennyezőanyag-mentességi csomagra vonatkozó pénzügyi kimutatásba, amelyet a felszíni és felszín alatti vizeket érintő szennyező anyagok jegyzékének felülvizsgálatára irányuló javaslat részeként terjesztünk elő. A javaslatnak a szükséges emberi és igazgatási erőforrások tekintetében költségvetési vonzatai lesznek a Bizottságra, a Közös Kutatóközpontra (JRC) és az Európai Környezetvédelmi Ügynökségre (EEA).

A Bizottság végrehajtási és jogérvényesítési munkaterhe kissé növekedni fog az új előírások és a megfigyelendő anyagok nagyobb száma, valamint a meglévő iránymutatások és végrehajtási határozatok, felülvizsgálata és naprakésszé tétele, továbbá az új iránymutatások kidolgozása miatt. A Bizottságnak továbbá fokozott támogatásra lesz szüksége a JRC-től a levegőminőség megfigyelésének és modellezésének megerősítése érdekében. Ez konkrétan magában foglalja iránymutatások kidolgozását, két kulcsfontosságú szakértői hálózat elnöki tisztének betöltését, valamint a levegőminőség megfigyelésére és modellezésére vonatkozó előírások kidolgozását az Európai Szabványügyi Bizottsággal (CEN) együttműködésben. Ezt a tudományos támogatást adminisztratív megállapodások bevezetésével biztosítanánk. Az EEA munkaterhelése növekedni fog a következők miatt: az infrastruktúra kiterjesztésének és a folyamatos jelentéstétel támogatásának szükségessége, mely jelentéstétel immár az újonnan megjelenő, aggodalomra okot adó szennyező anyagokra, valamint a PM2.5 és az NO2 szennyező anyagokra vonatkozó átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségekre is kiterjedne; a jelentéstételi infrastruktúra bővítésének szükségessége a további mintavételi pontokból, modellezési adatokból és levegőminőségi tervekből származó naprakész információk érdekében; a bejelentett levegőminőségi adatok megbízható értékeléséhez nyújtott fokozottabb támogatás szükségessége; valamint a levegőszennyezéssel, az éghajlatváltozással, az emberi egészséggel és az ökoszisztémák egészségével kapcsolatos szakpolitikák elemzése és támogatása közötti kapcsolatok megerősítésének szükségessége. Ehhez egy új, teljes munkaidős egyenértéknek megfelelő alkalmazottra és két átcsoportosításra lesz szükség a tiszta levegőre vonatkozó uniós politikákkal foglalkozó EEA-s kollégák jelenlegi csapatán felül. 4.EGYÉB ELEMEK A környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek alapján létrehozott jelenlegi keret már most is lehetővé teszi a levegőminőség magas színvonalú reprezentatív ellenőrzését, amint azt az irányelvek célravezetőségi vizsgálata is mutatja. A tagállamok Unió-szerte létrehoztak egy levegőminőség-ellenőrzési hálózatot, amely mintegy 16000 mintavételi pontot foglal magában bizonyos szennyező anyagok tekintetében (amelyek közül sokat több mint 4000 megfigyelő mérőállomásra csoportosítottak), az irányelvekben meghatározott közös kritériumok alapján történő mintavétellel. Összességében az ellenőrzési hálózat nagyrészt megfelel az irányelveknek, és biztosítja, hogy megbízható és reprezentatív levegőminőségi adatok álljanak rendelkezésre. A javaslat továbbfejleszti az ellenőrzési keretet, amint azt az alábbiakban részletesebben kifejtjük. A 2011/850 bizottsági határozat jelentéstételre vonatkozó rendelkezései alapján hatékony és eredményes digitális e-jelentési rendszert dolgoztunk ki, amelynek az EEA ad otthont. Emellett a javaslat magában foglalja az aggodalomra okot adó szennyező anyagok ellenőrzését is. Ez lehetővé teszi számos olyan légszennyező anyag megfigyelését, amelyek tekintetében még nem létezik uniós szintű harmonizált levegőminőség-ellenőrzés. E javaslatnak része továbbá a levegőminőség ellenőrzésére, modellezésére és vizsgálatára vonatkozó rendszerek javítása, amelyek további összehasonlítható és objektív információkkal szolgálnak, ezáltal lehetővé téve a levegőminőség alakulásának rendszeres ellenőrzését és értékelését az EU-ban. A javaslatban foglalt, a levegőminőségi tervekben feltüntetendő információkra vonatkozó pontosabb követelmények mellett ez lehetővé teszi a konkrét (gyakran helyi) levegőminőségi intézkedések hatékonyságának folyamatos felülvizsgálatát. A nyilvánosság tájékoztatására vonatkozó egyértelműbb egyedi követelmények könnyebb és gyorsabb hozzáférést biztosítanak a nyilvánosság számára a levegőminőségi adatok nyomon követésének és értékelésének, valamint a kapcsolódó szakpolitikai intézkedéseknek az eredményeihez. Mindez hasznos információkkal szolgál majd a környezeti levegő minőségéről szóló felülvizsgált irányelv jövőbeli értékeléséhez. 5.A JAVASLAT EGYES RENDELKEZÉSEINEK RÉSZLETES MAGYARÁZATA A környezeti levegő minőségéről szóló jelenlegi irányelvek (2008/50/EK és 2004/107/EK) egybefoglalására irányuló javaslat által bevezetett módosítások célja a jogszabályok egységes szerkezetbe foglalása és egyszerűsítése. Az alábbi magyarázatok bemutatják, hogy mi változott a jelenlegi irányelvekhez képest. Az idézett cikkek számozása a javaslatban foglalt számozást követi. Az 1. cikk bevezeti a levegőminőségre vonatkozó 2050-es szennyezőanyag-mentességi célkitűzést, amelynek értelmében 2050-re a levegőminőséget olyan mértékben kell javítani, hogy a szennyezés többé ne legyen káros az emberi egészségre és a környezetre. A 3. cikk előírja a tudományos bizonyítékok rendszeres felülvizsgálatát annak ellenőrzésére, hogy a hatályos levegőminőségi előírások továbbra is elegendőek-e az emberi egészség és a környezet védelméhez, és hogy kell-e szabályozni további légszennyező anyagokat. A felülvizsgálat – a legújabb tudományos ismeretek figyelembevétele érdekében végzett rendszeres felülvizsgálat alapján – alapul szolgál majd azon tervek kidolgozásához, amelyek 2050-ig meg kívánják valósítani a WHO levegőminőségi iránymutatásaival való harmonizációt. A 4. cikk a frissített vagy az irányelvbe beillesztett új fogalommeghatározásokat tartalmazza. Az 5. cikk előírja, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell a modellezési alkalmazások pontosságát, hogy a levegőminőség vizsgálata során a modellezést szélesebb körben használják és jobban kiaknázzák. A 7. cikk egyszerűsíti a vizsgálati küszöbértékekre vonatkozó szabályokat. A küszöbértékek információkkal szolgálnak arról, hogy mely levegőminőségi vizsgálati technikákat kell alkalmazni a szennyezés különböző szintjein. A javaslat a jelenlegi alsó és felső küszöbértéket szennyezőanyagonként egyetlen vizsgálati küszöbértékkel váltja fel. A 8. cikk biztosítja, hogy a környezeti levegő minőségét helyhez kötött mintavételi pontok segítségével figyeljék meg minden olyan esetben, amikor a légszennyezés szintje meghaladja a WHO ajánlásait. Ezen irányelv határértékeinek vagy ózonra vonatkozó célértékének túllépése esetén a levegőminőséget modellezési alkalmazásokkal is meg kell vizsgálni. A modellezés azt is segíthet feltárni, hogy mely további helyszíneken várható a határértékek vagy az ózonra vonatkozó célérték túllépése. Ennek célja, hogy a modellezési alkalmazások terén elért eredményeket iránymutatásul lehessen használni a hatékony, célzott és költséghatékony levegőminőségi intézkedésekhez, a levegőminőségi előírások megsértésének mielőbbi megszüntetése érdekében. A 9. cikk aktualizálja és pontosítja a mintavételi pontok számára és elhelyezésére vonatkozó szabályokat, többek között a mintavételi pontok áthelyezésére vonatkozó szigorúbb szabályok révén. A felülvizsgált szabályok emellett a különböző légszennyező anyagokat és levegőminőségi előírásokat illetően egybefoglalják és egyszerűsítik a mintavételi pontokra vonatkozó követelményeket, amelyek jelenleg szétszóródnak az irányelvek között.

A 10. cikk bevezeti a megfigyelési szuperhelyszíneket, és szabályozza azok számát és elhelyezését. Ezek a megfigyelési szuperhelyszínek több mintavételi pontot kapcsolnak össze, hogy hosszú távú adatokat gyűjtsenek az ezen irányelv hatálya alá tartozó légszennyező anyagokról, valamint az újonnan megjelenő, aggodalomra okot adó légszennyező anyagokról és más releváns mérőszámokról. Egyes esetekben költségmegtakarítást eredményezhet, ha több mintavételi pont külön-külön történő elhelyezése helyett összevonnak több mintavételi pontot. Az újonnan megjelenő, aggodalomra okot adó szabályozatlan légszennyező anyagok – például az ultrafinom részecskék, a korom, az ammónia (NH3) vagy a szálló por oxidatív potenciálja – tekintetében további mintavételi pontok kialakítása elősegíti e légszennyező anyagok egészségre és környezetre gyakorolt hatásának tudományos megértését. Adott esetben a tagállamok közös megfigyelési szuperhelyszíneket hozhatnak létre, ami csökkentheti a költségeket. A 11. cikk tisztázza a levegőminőség mérésére vonatkozó adatminőségi célkitűzéseket, és minőségi célkitűzéseket vezet be a modellezésre vonatkozóan. Az irányelv egy új követelménnyel egészül ki, amely előírja, hogy minden adatot jelenteni kell és megfelelőségértékelési célokra fel kell használni, még akkor is, ha nem felelnek meg az adatminőségi célkitűzéseknek. A javaslat a rendelkezések egyszerűsítése és észszerűsítése érdekében az ózon vizsgálatára vonatkozó rendelkezéseket az egyéb szennyező anyagok értékelésére vonatkozó rendelkezések közé illeszti be. A 12. cikk összefogja a légszennyező anyagok határérték alatti szinten tartására vonatkozó hatályos követelményeket, és új követelményeket vezet be az átlagos expozíciókoncentrációkra vonatkozóan. A 13. cikk szorosabban összehangolja az uniós levegőminőségi előírásokat a WHO 2021. évi ajánlásaival, figyelembe véve az e javaslatot kísérő hatásvizsgálatban elemzett megvalósíthatóságot és költséghatékonyságot. Emellett határértékeket vezet be az ózon (O3) kivételével az összes olyan légszennyező anyagra, amelyekre jelenleg határértékek vonatkoznak. A jelenlegi irányelvekkel kapcsolatos tapasztalatok azt mutatják, hogy ez hatékonyabbá fogja tenni a légszennyező anyagok koncentrációjának csökkentését. Az ózon légköri képződésének összetett jellemzői miatt mentesül e változás alól, mivel ezen összetett jellemzők megnehezítik annak értékelését, hogy megvalósítható-e a szigorú határértékek betartása. A felülvizsgált határértékek és célértékek 2030-ban lépnek hatályba, egyensúlyt teremtve azon két igény között, hogy egyrészt gyors eredményekre van szükség és megfelelő átfutási időt kell biztosítani, másrészt pedig e határértékeket és célértékeket össze kell hangolni a 2030-ra várhatóan eredményes kapcsolódó kulcsfontosságú szakpolitikákkal, például az éghajlatváltozás mérséklésére irányuló „Irány az 55%!” intézkedéscsomaggal. Ahhoz, hogy az EU 2050-re megvalósítsa a levegőre vonatkozó szennyezőanyag-mentességi elképzelést, a cikk új rendelkezéssel egészül ki, amely előírja, hogy regionális szinten (NUTS 1 területi egységek) a WHO által ajánlott szintre kell csökkenteni a lakosság finom szálló pornak (PM2.5) és nitrogén-dioxidnak (NO2) való átlagos kitettségét. Ez kiegészíti a levegőminőségi övezetekben alkalmazandó határértékek és célértékek teljesítésére vonatkozó kötelezettséget. A tiszta levegőre vonatkozó uniós szintű politika megalapozása érdekében a tagállamoknak gyorsan értesíteniük kell a Bizottságot, ha az uniós előírásoknál szigorúbb levegőminőségi előírásokat vezetnek be. A 14. cikk lerövidül, mivel a mintavételi pontokra vonatkozó követelmények megegyeznek a 7. cikk szerinti követelményekkel. A finom szálló porra (PM2.5) és az ózonra (O3) vonatkozó levegőminőségi előírásokról és kapcsolódó követelményekről szóló számos cikk (a 2008/50/EK irányelv korábbi 15–18. cikke) tartalma beépül a 12., 13. és 23. cikkben szereplő egyéb szennyező anyagokra vonatkozó előírásokba, a mintavételi pontokra vonatkozó követelmények pedig a 7. cikkbe. Tekintettel a szálló por okozta szennyezés emberi egészségre gyakorolt jelentős hatásaira, a 15. cikk riasztási küszöbértékeket vezet be a szálló porból (PM10 és PM2.5) származó szennyezési csúcskoncentrációra vonatkozó rövid távú intézkedések tekintetében, a nitrogén-dioxidra (NO2) és kén-dioxidra (SO2) vonatkozóan már meglévő riasztási küszöbértékek mellé. A 16. cikk az átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségek túllépésének lefedése céljából kiterjeszti azon szabályokat, amelyek szerint a levegőminőségi előírások túllépéséből le kell vonni a természetes források által okozott részt. A levegőminőség kezelése nem képes befolyásolni a természetes forrásokból, például a szaharai porból származó levegőszennyezést. Ezért a 19. és 20. cikk biztosítja, hogy az ezekből a forrásokból eredő túllépések ne számítsanak meg nem felelésnek a levegőminőségi előírások – beleértve az átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségeket is – tekintetében, és ne vonják maguk után levegőminőségi tervek összeállításának szükségességét. A javaslat a téli homokszórás és a téli sózás csökkentéséről szóló 17. cikk hatályát a finom szálló porra (PM2.5) is kiterjeszti. A téli homokszórás és a téli sózás fontos a közúti közlekedés biztonsága szempontjából, jóllehet a részecskék e műveletekből fakadó reszuszpenziója szintén hozzájárulhat a különböző méretű szálló por okozta légszennyezéshez. A csak ezekből a forrásokból eredő túllépések nem eredményezik a 19. cikk szerinti levegőminőségi tervek elkészítésére vonatkozó követelményt. A szálló porra (PM10 és PM2.5) és a nitrogén-dioxidra (NO2) vonatkozó határértékek elérésére meghatározott határidők elhalasztásáról szóló 18. cikk a halasztás további előfeltételeit állapítja meg, hogy ezáltal fokozza a határértékek betartása érdekében hozott levegőminőségi intézkedések hatékonyságát. A levegőminőségi terveknek például fel kell vázolniuk, hogy miként fognak további finanszírozást keresni a megfelelés gyorsabb elérése érdekében, és hogyan a nyilvánosság hogyan fog tájékoztatást kapni a halasztásnak az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt következményeiről. Ezenkívül a határérték elérését csak akkor lehet elhalasztani, ha az adott légszennyező anyagra vonatkozó átlagos expozíciócsökkentési kötelezettséget a halasztás kezdete előtt legalább 3 évvel teljesítették. Ez azt kívánja biztosítani, hogy a halasztást csak a határértékek helyspecifikus körülmények miatti, lokalizált túllépése esetén lehessen engedélyezni, és ne lehessen felhasználni a helyi, a regionális vagy a nemzeti levegőminőségi intézkedések késleltetésére, sem helyi, sem regionális, sem nemzeti szinten. A 19. cikk a levegőminőségi előírásoknak való mielőbbi megfelelés biztosítása érdekében hatékonyabbá teszi a levegőminőségi terveket, mégpedig a következők révén: a) 2030 előtti meg nem felelés esetén levegőminőségi tervek kidolgozásának előírása a levegőminőségi előírások hatálybalépése előtt, b) annak meghatározása, hogy a levegőminőségi terveknek törekedniük kell arra, hogy a határértékek túllépésének időtartama a lehető legrövidebb legyen, de semmi esetre se haladja meg a 3 évet, valamint c) a levegőminőségi tervek rendszeres aktualizálásának előírása, amennyiben azok nem felelnek meg a követelményeknek. A levegőminőségi tervek kötelezőek a határértékek, az ózonra vonatkozó célérték vagy az átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségek túllépése esetén. A tervek akkor is kötelezőek lesznek, ha várható ezen előírásokat túllépése. Ez elősegíti annak biztosítását, hogy a túllépés időtartama a lehető legrövidebb legyen. Szinergiákat segít elő továbbá a különböző légszennyező anyagok kezelése és a különböző előírások elérésére irányuló intézkedések között. A finom szálló porra (PM2.5) vonatkozó átlagos expozíciócsökkentési kötelezettség elérését célzó intézkedések például támogatni fogják a PM2.5-re vonatkozó határérték elérését is. A végső módosítás értelmében a levegőminőségi tervekben elemezni kell a riasztási küszöbértékek túllépésének kockázatát. Ez a riasztási küszöbérték-túllépések kezeléséhez szükséges rövid távú cselekvési terveket jobban integrálja a hosszabb távú cselekvési tervekkel, ami erőforrás-megtakarítást eredményez és javítja a meghozott intézkedéseket. A 20. cikk előírja, hogy amennyiben a tagállamok úgy döntenek, hogy nem fogadnak el rövid távú cselekvési tervet, magyarázattal kell szolgálniuk arra, hogy egy ilyen terv miért nem lenne hatékony, jóllehet fennáll az ózonra vonatkozó riasztási küszöbérték túllépésének kockázata. A cikk kötelezővé teszi továbbá a rövid távú cselekvési tervekről szóló nyilvános konzultációt annak érdekében, hogy a tervek kidolgozása során minden lényeges információt figyelembe vegyenek. A 21. cikk tovább pontosítja és megerősíti a tagállamok közötti együttműködés szabályait a levegőminőségi előírások országhatárokon átterjedő levegőszennyezés miatti megsértésének kezelése érdekében, mégpedig azáltal, hogy gyors információcserét ír elő a tagállamok között és a Bizottsággal. A 22. cikk javítja a levegőszennyezéssel kapcsolatos tudatosságot azáltal, hogy arra kötelezi a tagállamokat, hogy hozzanak létre egy levegőminőségi mutatót, amely óránként frissített levegőminőségi adatokat biztosít a legkárosabb légszennyező anyagok tekintetében. A 23. cikk előírja, hogy a Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogadjon el a levegőminőségi adatok jelentésére és az irányításra vonatkozóan. A Bizottság ezeket a végrehajtási jogi aktusokat összehangolja a felülvizsgált irányelvvel. A 27. cikk részletes rendelkezéseket állapít meg az igazságszolgáltatáshoz való jog biztosítása érdekében azok számára, akik kifogást kívánnak emelni ezen irányelv végrehajtása ellen, például abban az esetben, ha a vonatkozó levegőminőségi előírások túllépése ellenére nem készült levegőminőségi terv. A 28. cikk célja, hogy tényleges kártérítéshez való jogot állapítson meg azon személyek számára, akik egészségkárosodása részben vagy egészben a határértékekre, a levegőminőségi tervekre, a rövid távú cselekvési tervekre vagy az országhatárokon átterjedő szennyezésre vonatkozó szabályok megsértése miatt következett be. Az érintett személyeknek jogukban áll kártérítést követelni és kártérítést kapni. Ez magában foglalja a kollektív keresetek lehetőségét is.

A környezet büntetőjog általi védelméről szóló 2008/99/EK irányelv sérelme nélkül a 29. cikk módosítása pontosítja, hogy a tagállamoknak hogyan kell hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat – többek között visszatartó erejű pénzügyi szankciókat – megállapítaniuk azokkal szemben, akik megsértik az ezen irányelv végrehajtása érdekében elfogadott tagállami intézkedéseket. Az I. melléklet a 13. és 15. cikkel összefüggésben egybefoglalja a különböző szennyező anyagokra vonatkozó levegőminőségi előírásokat, a következők meghatározásával: a) új határértékek az emberi egészség védelmére vonatkozóan; b) aktualizált célértékek és hosszú távú célkitűzések az ózonra vonatkozóan; c) új riasztási küszöbértékek a szálló porra (PM10 és PM2.5) vonatkozóan; és d) átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségek a finom szálló porra (PM2.5) és a nitrogén-dioxidra (NO2) vonatkozóan, a WHO ajánlásaiban szereplő átlagos expozíciókoncentrációra vonatkozó kötelezettség szintjéhez közelítve. A II. melléklet meghatározza a levegőminőség ellenőrzésére és modellezésére vonatkozó vizsgálati küszöbértékeket. A III. melléklet a 9. cikkel összefüggésben egyszerűsíti a helyhez kötött méréshez szükséges mintavételi pontok minimális számának meghatározására vonatkozó kritériumokat, és ezeket a kritériumokat egybefoglalja az összes légszennyező anyag tekintetében, amelyekre különböző levegőminőségi előírások (határértékek, ózonra vonatkozó célérték, átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségek, riasztási küszöbértékek és kritikus szintek) vonatkoznak. A IV. melléklet egybefoglalja a mintavételi pontok elhelyezésére vonatkozó kritériumokat a különböző levegőminőségi előírások hatálya alá tartozó valamennyi légszennyező anyag esetében. Az V. melléklet aktualizálja és megerősíti a helyhez kötött és indikatív levegőminőségi mérésekre, modellezésre és objektív becslésre vonatkozó adatminőségi és bizonytalansági követelményeket, hogy a javasolt szigorúbb levegőminőségi előírások és a meglévő irányelvek elfogadása óta bekövetkezett műszaki fejlődés fényében pontos értékelést biztosítson. A VI. melléklet aktualizálja a környezeti levegőben található különböző szennyező anyagok koncentrációjának, valamint egyes szennyező anyagok ökoszisztémába való bekerülési sebességének értékelésére alkalmazandó módszerekre vonatkozó szabályokat. A VII. melléklet bevezeti az ultrafinom részecskék ellenőrzését azokon a helyszíneken, ahol valószínűsíthetően magas az ultrafinom részecskék koncentrációja, például repülőtereken, kikötőkben, közutakon, ipari helyszíneken vagy a háztartási fűtőberendezések közelében. Az ultrafinom részecskék háttér-koncentrációinak a 10. cikkben előírt megfigyelési szuperhelyszíneken történő megfigyeléséből származó információkkal együtt ez segíteni fogja annak megértését, hogy a különböző források hogyan járulnak hozzá az ultrafinom részecskék koncentrációihoz. A VII. melléklet aktualizálja az ózonképződés és -kezelés jobb megértését célzó mérésekhez ajánlott illékony szerves vegyületek (VOC) jegyzékét is. A VIII. melléklet a 19. cikkel összefüggésben egybefoglalja a határértékek túllépésére, az ózonra vonatkozó célértékre és az átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségekre vonatkozó levegőminőségi tervekkel kapcsolatos követelményeket. E követelmények egyszerűsítése szinergiákat segít elő a különböző légszennyező anyagok kezelése és a különböző levegőminőségi előírások elérése között. A VIII. melléklet azt is előírja, hogy a levegőminőségi terveknek pontosabb elemzést kell tartalmazniuk a levegőminőségi intézkedések várható hatásairól. Ez hozzá fog járulni a levegőminőségi tervek hatékonyabbá tételéhez. A IX. melléklet bővíti a nyilvánosság számára nyújtandó levegőminőségi információkat, beleértve a legfontosabb légszennyező anyagok helyhez kötött mérésének kötelező óránkénti frissítéseit, valamint naprakész modellezési eredményeket, amennyiben ezek rendelkezésre állnak. 🡻 2008/50/EK (kiigazított szöveg) 2022/0347 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a környezeti levegő minőségéről és a Tisztább levegőt Európának elnevezésű programról



(átdolgozás) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az ⌦ Európai Unió működéséről szóló szerződésre ⌫ Európai Közösséget létrehozó és különösen annak ⌦ 192. ⌫ 175. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: ⇩ új szöveg (1)A 2004/107/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2008/50/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv jelentősen módosult. Mivel további módosítások szükségesek, az irányelveket az áttekinthetőség érdekében célszerű átdolgozni. (2)2019 decemberében az Európai Bizottság „Az európai zöld megállapodás” című közleményében ambiciózus ütemtervet határozott meg, amely arra törekszik, hogy az Unió modern, erőforrás-hatékony és versenyképes gazdasággal rendelkező, méltányos és virágzó társadalommá váljon, és célja az Unió természeti tőkéjének megóvása, megőrzése és fejlesztése, valamint a polgárok egészségének és jólétének a környezettel kapcsolatos kockázatokkal és hatásokkal szembeni védelme. Konkrétan a tiszta levegővel kapcsolatban az európai zöld megállapodásban a Bizottság kötelezettséget vállalt a levegőminőség további javítására, valamint arra, hogy az uniós levegőminőségi előírásokat szorosabban összehangolja az Egészségügyi Világszervezet (WHO) ajánlásaival. A Bizottság bejelentette továbbá a levegőminőség ellenőrzésére, modellezésére és tervezésére vonatkozó rendelkezések megerősítését. (3)2021 májusában a Bizottság közleményt fogadott el a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv létrehozásáról, amelyben többek között foglalkozik az európai zöld megállapodás szennyezéssel kapcsolatos vonatkozásaival, és további kötelezettséget vállal arra, hogy 2030-ig több mint 55 %-kal csökkenti a levegőszennyezés egészségügyi hatását, valamint 25 %-kal csökkenti azon ökoszisztémák számát, ahol a légszennyezés veszélyezteti a biológiai sokféleséget. (4)Továbbá a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv 2050-re meghatározott jövőképében a légszennyezés olyan szintre csökkenne, amely már nem tekinthető károsnak az egészségre és a természetes ökoszisztémákra nézve. E célból rendszeres felülvizsgálati mechanizmus alapján, a legújabb tudományos ismeretek figyelembevétele érdekében szakaszos megközelítést kell alkalmazni a jelenlegi és jövőbeli uniós levegőminőségi előírások meghatározására, a 2030-ra és azon túlra vonatkozó közbenső levegőminőségi előírások meghatározásával, valamint a WHO levegőminőségi iránymutatásaival való legkésőbb 2050-ig történő összehangolás perspektívájának kidolgozásával. Tekintettel a szennyezés csökkentése és a dekarbonizáció közötti összefüggésekre, a szennyezőanyag-mentességi célkitűzés elérésére irányuló hosszú távú célkitűzést az üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak az (EU) 2021/1119 európai parlamenti és tanácsi rendeletben meghatározott csökkentésével párhuzamosan kell megvalósítani. (5)A levegőszennyezésre vonatkozó szennyezőanyag-mentességi célkitűzés eléréséhez szükséges uniós és nemzeti szintű intézkedések meghozatalakor a tagállamoknak, az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak szem előtt kell tartaniuk az Európai Unió működéséről szóló szerződésben meghatározott elővigyázatosság elvét és „a szennyező fizet” elvét, valamint az európai zöld megállapodásban foglalt „ne árts” elvet. Az intézkedéseknek figyelembe kell venniük többek között a következőket: a jobb levegőminőség által a közegészség, a környezet minősége, a polgárok jóléte, a társadalom jóléte, a foglalkoztatás és a gazdaság versenyképessége terén játszott szerep; az energetikai átalakulás, a fokozott energiabiztonság és az energiaszegénység kezelése; élelmezésbiztonság és megfizethetőség; fenntartható és intelligens mobilitási és közlekedési megoldások kidolgozása; a fogyasztói szokások változásának hatása; a tagállamok közötti és azokon belüli méltányosság és szolidaritás, gazdasági képességeik, nemzeti körülményeik – mint például a szigetek sajátosságai – és az idővel bekövetkező konvergencia szükségességének fényében; a megfelelő oktatási és képzési programokon keresztül megvalósuló igazságos és társadalmilag méltányos átmenet szükségessége; a rendelkezésre álló legjobb és legfrissebb tudományos bizonyítékok, különösen a WHO által jelentett megállapítások; annak szükségessége, hogy a légszennyezéssel kapcsolatos kockázatok beépüljenek a beruházási és tervezési döntésekbe; költséghatékonyság és technológiai semlegesség a légszennyező anyagok kibocsátásának csökkentése terén; továbbá a környezeti integritás és a törekvés mértékének idővel történő előrehaladása. (6)Az (EU) 2022/591 európai parlamenti és tanácsi határozattal 2022. április 6-án elfogadott „nyolcadik általános uniós környezetvédelmi cselekvési program” célul tűzi ki egy olyan nem toxikus környezet kialakítását, amely védi az emberek, az állatok és az ökoszisztémák egészségét és jóllétét, illetve épségét a környezettel kapcsolatos kockázatokkal és negatív hatásokkal szemben, és megállapítja, hogy e célból a megfigyelési módszereket tovább kell javítani, a nyilvánosságot hatékonyabban kell tájékoztatni, valamint biztosítani kell az igazságszolgáltatáshoz való jogot. Ez iránymutatásul szolgál az ezen irányelvben meghatározott célkitűzésekhez. (7)A Bizottságnak rendszeresen felül kell vizsgálnia a szennyező anyagokkal, azok emberi egészségre és környezetre gyakorolt hatásaival, valamint a technológia fejlődésével kapcsolatos tudományos bizonyítékokat. A felülvizsgálat alapján a Bizottságnak értékelnie kell, hogy az alkalmazandó levegőminőségi előírások továbbra is megfelelőek-e ezen irányelv célkitűzéseinek eléréséhez. Az első felülvizsgálatot 2028. december 31-ig kell elvégezni annak felmérése érdekében, hogy a legújabb tudományos információk alapján szükség van-e a levegőminőségi előírások aktualizálására. 🡻 2008/50/EK (5) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (8)A környezeti levegő minőségének vizsgálatára vonatkozóan közös vizsgálati kritériumok alapján ⌦ alkalmazása révén ⌫ közös megközelítést kell követni. A környezeti levegő minőségének vizsgálatakor figyelembe kell venni a levegőszennyezésnek kitett népességcsoportok és ökológiai rendszerek méretét. Helyénvaló tehát valamennyi tagállam területét a népsűrűséget tükröző zónákba vagy agglomerációkba sorolni. 🡻 2008/50/EK (14) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg)

⇨ új szöveg (9)A helyhez kötött méréseket kötelezővé kell tenni azokban a zónákban és agglomerációkban, ahol az ózonra vonatkozó hosszú távú célkitűzéseknek, vagy más szennyező anyagok vizsgálati küszöbértékekének túllépése tapasztalható. A helyhez kötött mérések eredményei kiegészíthetők olyan modellezési technikákkal és/vagy indikatív mérésekkel, amelyek ⌦ A helyhez kötött mérésekből származó információkon túl modellezési alkalmazások és indikatív mérések ⌫ teszik lehetővé teszik, hogy az adott pontokról származó adatokat a koncentrációk földrajzi megoszlásának összefüggésében értelmezzék. Az ⌦ ilyen ⌫ kiegészítő vizsgálati technikák alkalmazása lehetővé teheti a helyhez kötött mintavételi pontok minimális számának csökkentését is. ⇨ olyan övezetekben, ahol a vizsgálati küszöbértékeket nem lépték túl. Azokban a zónákban, ahol túllépték a határértékeket vagy célértékeket, mind a helyhez kötött méréseket, mind a modellezési alkalmazások használatát kötelezővé kell tenni. A környezeti levegőben a háttér-koncentrációkat és a szennyező anyagok lerakódását is figyelemmel kell kísérni a szennyezési szintek és a szétszóródás jobb megértése érdekében. ⇦ 🡻 2008/50/EK (6) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ⇨ új szöveg (10)Amennyiben lehetséges, Mmodellezési módszereket ⇨ alkalmazásokat ⇦ kell használnialkalmazni annak érdekében, hogy a mintavételi pontokon mért adatokat a koncentráció földrajzi eloszlása szempontjából is értelmezni lehessen ⇨ , ezzel elősegítve a levegőminőségi előírások megsértésének feltárását, valamint inputként szolgálva a levegőminőségi tervekhez és a mintavételi pontok elhelyezéséhez ⇦. Ez az adott területen élő lakosság együttes expozíciójának számítási alapjául szolgálhat. ⇨ Az ezen irányelvben a levegőminőség ellenőrzésére vonatkozóan meghatározott követelményeken túlmenően az ellenőrzés céljából a tagállamokat arra ösztönzik, hogy használják ki az uniós űrprogram Föld-megfigyelési komponense, különösen a Kopernikusz légkörmonitoring szolgáltatása által biztosított információs termékeket és kiegészítő eszközöket (pl. a rendszeres értékelési és minőségértékelési jelentéseket, a szakpolitikákkal kapcsolatos online alkalmazásokat). ⇦ ⇩ új szöveg (11)Fontos megfigyelni az újonnan megjelenő, aggodalomra okot adó szennyező anyagokat, például az ultrafinom részecskéket, a kormot és az elemi szenet, valamint az ammóniát és a szálló por oxidatív potenciálját, azok egészségre és a környezetre gyakorolt hatásának jobb tudományos megértése érdekében, a WHO ajánlásának megfelelően. 🡻 2008/50/EK (8) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ⇨ új szöveg (12)A vidéki háttér-erű mérőállomásokon a finom szálló porra vonatkozó részletes méréseket kell végezni, ezen szennyező anyag hatásainak jobb megértése és a megfelelő szakpolitikák kidolgozása érdekében. Ezeknek a méréseknek összhangban kell lenniük állniu ⌦ az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának (ENSZ-EGB) ⌫ az 1981. június 11-i 81/462/EGK tanácsi határozattal jóváhagyott, a nagy távolságra jutó, országhatárokon átterjedő légszennyezésről szóló 1979-es egyezménye ⇨ és jegyzőkönyvei – ideértve a savasodás, az eutrofizáció és a talaj közeli ózon csökkentéséről szóló, 2012-ben felülvizsgált 1999. évi jegyzőkönyvet is – ⇦ által létrehozott, a levegőszennyező anyagok nagy távolságra való eljutásának megfigyelésére és értékelésére szolgáló európai együttműködési program (EMEP) méréseivel. 🡻 2008/50/EK (7) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (13)Annak biztosítása érdekében, hogy a levegőszennyezésről gyűjtött információk kellően reprezentatívak és ⌦ Unió-szerte ⌫ Közösség-szerte egymással összehasonlíthatók legyenek, a környezeti levegő minőségének vizsgálatakor fontos, hogy szabványosított mérési technikákat, valamint a mérőállomások számára és helyére vonatkozóan közös kritériumokat alkalmazzanak. A környezeti levegő minőségének vizsgálata során a mérési technikákon kívül más technikák is alkalmazhatóak, ezért meg kell határozni az ilyen technikák alkalmazásának és elvárt pontosságának kritériumait. 🡻 2004/107/EK (12) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (14)Az egységesített pontos mérési technikák és a mérőállomások elhelyezkedésének közös követelményei fontos részét képezik annak, hogy a környezeti levegőminőség vizsgálata során beszerzett információk a Közösség egészében összehasonlíthatóak legyenek. A mérési referenciamódszerek kidolgozása elismerten fontos kérdés. A Bizottság már megbízást adott a ⇨ policiklusos aromás szénhidrogének mérésére, valamint a környezeti levegőben lévő gáz-halmazállapotú szennyező anyagok és szálló por koncentrációjának meghatározására szolgáló szenzorrendszerek teljesítményének értékelésére ⇦ környezeti levegő korábban meghatározott célértékkel bíró összetevői (arzén, kadmium, nikkel és benz(a)pirén), illetve a nehézfémek ülepedése mrésére szolgáló CEN-szabványok kidolgozására annak érdekében, hogy azok mihamarabb elkészüljenek, és elfogadásra kerüljenek. CEN-szabványmódszerek hiányában a nemzetközi, illetve nemzeti szabvány által előírt módszerek alkalmazhatók.

🡻 2008/50/EK (2) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ⇨ új szöveg (15)Az emberi egészség és a környezet egészének védelme érdekében különösen fontos, hogy a szennyező anyagok kibocsátása elleni küzdelem a szennyezés forrásánál valósuljon meg, és hogy helyi, nemzeti és ⌦ uniós ⌫ közösségi szinten azonosítsák és hajtsák végre a szennyezőanyag-kibocsátás csökkentését célzó leghatékonyabb intézkedéseket ⇨ , különös tekintettel a mezőgazdaságból, az ipari tevékenységből, a közlekedésből és az energiaelőállításból származó kibocsátásokra ⇦ . Ezért el kell kerülni, meg kell előzni vagy le kell csökkenteni a káros légszennyező anyagok kibocsátását, valamint az Egészségügyi Világszervezet ⌦ ⌫ vonatkozó előírásainak, iránymutatásainak és programjainak figyelembevételével megfelelő ⇨ előírásokat ⇦ célokat kell megállapítani a környezeti levegő minőségére vonatkozóan. 🡻 2004/107/EK (3) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ⇨ új szöveg (16)Tudományos eredmények bizonyítják, hogy ⇨ a kén-dioxid, a nitrogén-dioxid és a nitrogén-oxidok, a szálló por, az ólom, a benzol, a szén-monoxidok, ⇦ az arzén, a kadmium, a nikkel,és egyes policiklusos aromás szénhidrogének ⇨ és az ózon ⇦ ⇨ az emberi egészségre gyakorolt jelentős káros hatásokért felelős ⇦ humán genotoxikus rákkeltők, illetve hogy nincsenek olyan meghatározható küszöbértékek, amelyek alatt ezek az anyagok veszélytelenek lennének az emberi egészségre. Az emberi egészségre és a környezetre a környezeti levegőben található szennyeződéskoncentráció, valamint az ülepedés gyakorol hatást. Tekintettel a költséghatékonyságra, bizonyos területeken nem érhető el a környezeti levegőben az emberi egészségre komoly veszélyt nem jelentő mértékű arzén, kadmium, nikkel és policiklusos aromás szénhidrogének koncentrációja. 🡻 2004/107/EK (11) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ⇨ új szöveg (17)Az ⇨ ólom, az ⇦ arzén, a kadmium, a higany, a nikkel és a policiklusos aromás szénhidrogének az emberi egészségre – ideértve a táplálékláncot is – és a környezetre egészére a környezeti levegőben található szennyeződéskoncentráció, valamint ülepedés útján ⌦ is ⌫ gyakorolnak hatást; ezen anyagoknak a talajban való felhalmozódását és a talajvíz védelmét is figyelembe kell venni. Ezen irányelv 2010-re előírt felülvizsgálatát elősegítendő a Bizottság és a tagállamok megvizsgálják az arzén, a kadmium, a higany, a nikkel és a policiklusos aromás szénhidrogének az emberi egészségre és a környezetre – különösen ülepedés útján – gyakorolt hatására irányuló kutatások támogatásának lehetőségét. ⇩ új szöveg (18)A lakosságnak az emberi egészségre nézve a legnagyobb mértékben dokumentált szennyezőanyagoknak, azaz a szálló pornak (PM2,5) és a nitrogén-dioxidnak (NO2) való átlagos kitettségét a WHO ajánlásai alapján csökkenteni kell. E célból a határértékek mellett e szennyező anyagokra vonatkozóan egy átlagos expozíciócsökkentési kötelezettséget is be kell vezetni. 🡻 2004/107/EK (4) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (19)⇨ A környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek (a 2004/107/EK és a 2008/50/EK irányelv) célravezetőségi vizsgálata kimutatta, hogy a határértékek hatékonyabban csökkentik a szennyezőanyag-koncentrációt, mint a célértékek. ⇦ Az levegőben található arzén, kadmium, nikkel és policiklusos aromás szénhidrogének által azemberi egészségre – különös tekintettel az arra ⇨ veszélyeztetett csoportok és az ⇦ érzékeny lakosság egészségére –, és a környezetre egészére gyakorolt káros hatások minimalizálása érdekében célértékeket ⇨ határértékeket ⇦ kell meghatározni, ⇨ a környezeti levegőben található kén-dioxid, nitrogén-dioxid, szálló por, ólom, benzol, szén-monoxid, arzén, kadmium, nikkel és policiklusos aromás szénhidrogének koncentrációjára vonatkozóan ⇦ és azokat a lehető legnagyobb mértékben el kell érni. A környezeti levegőben a policiklusos aromás szénhidrogének rákkeltő kockázatának jelzésére a benz(a)pirén szolgál.

⇩ új szöveg (20)Ahhoz, hogy a tagállamok felkészülhessenek az ezen irányelvben meghatározott, felülvizsgált levegőminőségi előírások alkalmazására, valamint a jogfolytonosság biztosítása érdekében az új határértékek alkalmazásának megkezdéséig egy átmeneti időszakra a határértékeknek meg kell egyezniük a hatályon kívül helyezett irányelvekben meghatározott határértékekkel. 🡻 2008/50/EK (13) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ⇨ új szöveg (21)Az ózon országhatárokon átterjedő szennyező anyag, amely az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékeiről szóló, 2001. október 23-i 2016/2284/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben 2001/81/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben szabályozott primer szennyező anyagok kibocsátása révén alakul ki a légkörben. Az ebben az irányelvben megállapított levegőminőségi célértékek és az ózonra vonatkozó hosszú távú célkitűzések irányában történő előrehaladást az (EU) 2016/22842001/81/EK irányelvben előírt célértékek és ⇨ kibocsátáscsökkentési kötelezettségek ⇦ kibocsátási határértékek segítségével, valamint adott esetben az ezen irányelv szerinti ⇨ költséghatékony intézkedések és ⇦ levegőminőségi tervek végrehajtása útján kell megállapítani. 🡻 2008/50/EK (12) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (22)Változatlanul fenn kell tartani Aaz ózonexpozíció által az emberi egészségre, a növényzetre és az ökoszisztémákra gyakorolt káros hatások elleni hatékony védelem biztosítását célzó ⇨ , ózonra vonatkozó ⇦ célértékeket és hosszú távú célkitűzéseket ⇨az Egészségügyi Világszervezet legutóbbi ajánlásainak fényében aktualizálni kell ⇦ . (23)Általában a lakosságnak és különösen ⇨ a veszélyeztetett és ⇦ az érzékeny népességcsoportoknak a megnövekedett ózonkoncentrációnak való, rövid ideig tartó expozícióktól való védelme érdekében meg kell állapítani ⇨ a kén-dioxidra, a nitrogén-dioxidra, a szálló porra (PM10 és PM2,5) és az ózonra ⇦ vonatkozó riasztási küszöbértéket és az ózonnal kapcsolatos riasztási és tájékoztatási küszöbértéket. E küszöbértékek elérésekor tájékoztatni kell a nyilvánosságot az expozíció kockázatairól, és adott esetben az ózonszint ⇨ a szennyeződés szintjének ⇦ csökkentését célzó, azokon a helyeken foganatosítandó rövid távú intézkedésekről, ahol a riasztási küszöbérték túllépését tapasztalták. 🡻 2004/107/EK (7) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) (24)A tagállamok – a Szerződés ⌦ 193. ⌫ 176. cikke szerint – az arzén, a kadmium, a higany, a nikkel és a policiklusos aromás szénhidrogének tekintetében szigorúbb védintézkedéseket alkalmazhatnaktarthatnak fenn vagy vezethetnek be, feltéve hogy azok a Szerződéssel összeegyeztethetők, és azokról a Bizottság tájékoztatást kap. 🡻 2008/50/EK (9) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (25)Ha a levegőminőség állapota jó, ezt az állapotot fenn kell tartani vagy tovább javítani. Amennyiben a környezeti levegő minőségére vonatkozóan az ezen irányelvben meghatározott ⇨ előírások⇦ célkitűzések nem teljesülnek ⇨ nem teljesültek vagy fennáll a veszélye annak, hogy nem teljesülnek ⇦, a tagállamok ⇨ haladéktalanul⇦ intézkedéseket hoznak a határértékek ⇨ , az átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségek ⇦ és a kritikus szintek betartása, valamint, amennyiben lehetséges, a célértékek elérése és a hosszú távú célkitűzések megvalósítása érdekében. 🡻 2004/107/EK (9) preambulumbekezdés

(26)A higany az emberi egészségre és a környezetre nézve nagyon veszélyes anyag. A higany a környezetben mindenütt megtalálható, és metilhigany formájában képes arra, hogy felhalmozódjon az organizmusokban, és különösen képes arra, hogy a tápláléklánc magasabb fokán álló szervezetekben koncentrálódjon. A légkörbe kibocsátott higany nagy távolságokra is eljuthat. 🡻 2004/107/EK (10) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ⇨ új szöveg (27)A Bizottság 2005-ben – az életciklus-megközelítésen alapuló, és a termelést, a felhasználást, a hulladékkezelést és a szennyezőanyag-kibocsátást figyelembe vevő – ⌦ Az (EU) 2017/852 európai parlamenti és tanácsi rendelet célja ⌫ az emberi egészségnek és a környezetnek a higanykibocsátással szembeni védelme életciklusmegközelítés alapján, valamint a termelés, a felhasználás, a hulladékkezelés és a szennyezőanyag-kibocsátás figyelembevételévelére irányuló intézkedéseket tartalmazó átfogó stratégiával kíván előállni. Ebben az összefüggésben a Bizottság minden megfelelő intézkedést figyelembe vesz a földi és vízi ökoszisztémákban található higany mennyiségének csökkentése, és ezzel a higany táplálékok útján a szervezetbe való bevitelének csökkentése, valamint a higany bizonyos termékekben való felhasználásának elkerülése érdekében. ⇨Az ezen irányelvben foglalt, a higany megfigyelésére vonatkozó rendelkezések kiegészítik az említett rendeletet, és ahhoz információval szolgálnak.⇦ 🡻 2008/50/EK (10) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (28)A légszennyezésből származó, a növényzetet és a természetes ökoszisztémákat fenyegető veszély a városi térségektől távolabb eső helyeken a legjelentősebb. Ezért az ilyen veszélyekre, valamint a növényzet védelme érdekében meghatározott kritikus szintek betartására irányuló vizsgálatoknak a beépített területektől távolabb eső helyekre kell összpontosítaniuk. ⇨ E vizsgálatoknak figyelembe kell venniük és ki kell egészíteniük az (EU) 2016/2284 irányelvben foglalt, a levegőszennyezés szárazföldi és vízi ökoszisztémákra gyakorolt hatásainak megfigyelésére és az ilyen hatások jelentésére vonatkozó követelményeket. ⇦ 🡻 2008/50/EK (15) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) ⇨ új szöveg (29)A természetes forrásokból származó szennyezések vizsgálhatók, ám nem szabályozhatók. Ezért azokon a helyeken, ahol a környezeti levegőben található szennyező anyagokhoz való, természetes forrásokból származó hozzájárulás megfelelő bizonyossággal megállapítható, és ahol az értékek túllépése egészben vagy részben ezen természetes hozzájárulásoknak köszönhető, azok – az ebben az irányelvben meghatározott feltételek szerint – a levegőminőségi határértékeknek ⇨ és átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségeknek ⇦ való megfelelés vizsgálata során az összértékből kivonhatók. A PM10 szálló por határértékeinek az utak téli, homokkal vagy ⌦⌫ sóval való beszórásából származtatható túllépése szintén kivonható az összértékből a levegőminőségi határértékek betartásának vizsgálata során, feltéve, hogy észszerű intézkedéseket tettek a koncentrációk csökkentése érdekében. 🡻 2008/50/EK (16) preambulumbekezdés (30)A különösen nehéz feltételekkel küzdő zónák és agglomerációk esetében lehetővé kell tenni a levegő minőségére vonatkozó határértékeknek való megfelelés határidejének meghosszabbítását olyan esetekben, amelyekben meghatározott zónákban és agglomerációkban a szennyezés csökkentését célzó megfelelő intézkedések végrehajtása ellenére akut problémák tapasztalhatók a betartással kapcsolatban. Egy adott zónára vagy agglomerációra vonatkozó bármely halasztást a Bizottság által vizsgálandó, a felülvizsgált határidőre megvalósítandó megfelelés biztosítását célzó, átfogó tervnek kell kísérnie. A határértékeknek való megfelelés ezen irányelvben meghatározott határidejére történő eredményes kibocsátáscsökkentés megvalósulása szempontjából fontos lesz, hogy rendelkezésre álljanak a levegőszennyezésről szóló tematikus stratégiában meghatározott, a forrásnál történő kibocsátáscsökkentési célszintet tükröző szükséges közösségi intézkedések, és azokat a teljesítés határidejének elhalasztására irányuló kérelmek elbírálásakor figyelembe kell venni. 🡻 2008/50/EK (18) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (31)Levegőminőségi terveket kell kidolgozni az olyan zónákra és agglomerációkra vonatkozóan, amelyekben a környezeti levegőben lévő szennyező anyagok koncentrációja túllépi a vonatkozó levegőminőségi célértékeket vagy határértékeket ⇨ , ózonnal kapcsolatos célértékeket vagy átlagos expozíciócsökkentési kötelezettségeket ⇦ , továbbá adott esetben az ideiglenes tűréshatárokat. A légszennyező anyagokat számos különböző forrás és tevékenység bocsátja ki. A különböző szakpolitikák közötti koherencia biztosítása érdekében az ilyen levegőminőségi terveknek, amennyiben megvalósítható, összhangban kell lenniük a 2010/75/EU nagy tüzelőberendezésekből származó egyes szennyező anyagok levegőbe történő kibocsátásának korlátozásáról szóló, 2001. október 23-i 2001/80/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv , az (EU) 2016/2284 irányelv2001/81/EK irányelv és a környezeti zaj értékeléséről és kezeléséről szóló, 2002. június 25-i 2002/49/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján készült tervekkel és programokkal, és azokba be kell épülniük. Ezenkívül az ipari tevékenységeknek a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 2008. január 15-i 2008/1/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében történő engedélyezésekor teljes mértékben figyelembe kell venni az ezen irányelvben meghatározott, a környezeti levegő minőségére vonatkozó célkitűzéseket.

⇩ új szöveg (32)A szennyező anyagok szintjének megfelelő csökkentése érdekében 2030 előtt is kell levegőminőségi terveket készíteni, amennyiben fennáll a kockázata annak, hogy a tagállamok az említett időpontig nem érik el a határértékeket vagy az ózonra vonatkozó célértékeket. 🡻 2008/50/EK (19) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (33)Cselekvési terveket kell kidolgozni, amelyek jelzik az egy vagy több riasztási küszöbérték túllépésének veszélye esetén a veszély csökkentése és időtartamának korlátozása érdekében rövid távon meghozandó intézkedéseket. Amennyiben a veszély egy vagy több határértékre vagy célértékre vonatkozik, a tagállamok adott esetben ilyen rövid távú cselekvési terveket készíthetnek. Az ózonnal kapcsolatban az ilyen rövid távú cselekvési terveknek figyelembe kell venniük a környezeti levegő ózontartalmáról szóló 2002/3/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv végrehajtására vonatkozó útmutatásról szóló, 2004. március 19-i 2004/279/EK bizottsági határozat rendelkezéseit. 🡻 2008/50/EK (20) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (34)A tagállamoknak konzultálnak ⇨ együtt kell működniük ⇦ egymással, ha egy másik tagállamból származó jelentős mértékű szennyezést követően egy szennyező anyag szintje meghaladja vagy feltehetőleg meg fogja haladni a megfelelő levegőminőségi célkitűzéseket ⇨ valamely határértéket, ózonra vonatkozó célértéket, átlagos expozíciócsökkentési kötelezettséget ⇦, vagy adott esetben azok tűréshatárral megnövelt értékeit, illetve a riasztási küszöbértéket. Bizonyos szennyező anyagok, mint például az ózon vagy a szálló por országhatárokon átterjedő jellege miatt szükség lehet a szomszédos tagállamok közötti koordinációra a levegőminőségi tervek és rövid távú cselekvési tervek kidolgozása és végrehajtása, valamint a nyilvánosság tájékoztatása során. A tagállamok adott esetben harmadik országokkal is együttműködést folytatnak, különös hangsúlyt fektetve a tagjelölt országok minél korábbi bevonására. ⇨ A Bizottságot időben tájékoztatni kell az ilyen együttműködésről, és fel kell kérni annak támogatására. ⇦ 🡻 2008/50/EK (21) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (35)A tagállamoknak és a Bizottságnak a levegőminőségre vonatkozó információkat össze kell gyűjteniük, meg kell osztaniuk egymással, és a nyilvánosság elé kell tárniuk a levegőszennyezés hatásainak jobb megértése és megfelelő szakpolitikák kidolgozása érdekében. A környezeti levegőben lévő valamennyi, szabályozás alatt álló szennyező anyag koncentrációjára vonatkozó naprakész információt ⇨, valamint a levegőminőségi terveket és a rövid távú cselekvési terveket ⇦ a nyilvánosság számára ugyancsak könnyen hozzáférhetővé kell tenni. 🡻 2008/50/EK (22) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (36)⇨ A szabályozás alá eső szennyező anyagok koncentrációjára és ülepedésére vonatkozó információt – amely a rendszeres jelentések alapjául szolgál – továbbítani kell a Bizottságnak. ⇦ A levegő minőségével kapcsolatos információk kezelésének és összehasonlításának megkönnyítése érdekében az adatokat egységesített formában kell a Bizottság rendelkezésére bocsátani.

🡻 2008/50/EK (23) preambulumbekezdés (37)Ki kell igazítani a levegőminőséggel kapcsolatos adatszolgáltatási, vizsgálati és jelentéstételi eljárásokat annak érdekében, hogy az elektronikus eszközök és az internet az információ hozzáférhetővé tételének elsődleges módozatai lehessenek, és így ezek az eljárások összhangban álljanak az európai téradat-infrastruktúra (INSPIRE) Közösségen belüli kialakításáról szóló, 2007. március 14-i 2007/2/EK irányelvvel. 🡻 2008/50/EK (24) preambulumbekezdés (38)Helyénvaló lehetőséget biztosítani arra, hogy a környezeti levegő minőségének vizsgálatához használt feltételeket és technikákat a tudományos és technikai fejlődéshez, valamint a szolgáltatandó információ természetéhez igazítsák. ⇩ új szöveg (39)Amint arra a Bíróság is rámutat ítélkezési gyakorlatában, a tagállamok nem korlátozhatják a hatóság határozatának megtámadására vonatkozó kereshetőségi jogot az érintett nyilvánosság azon tagjaira, akik részt vettek a határozat elfogadását megelőző közigazgatási eljárásban. Amint arra a Bíróság ítélkezési gyakorlatában ugyancsak rámutat, a környezeti ügyekben az igazságszolgáltatáshoz való hatékony hozzáférés és a hatékony jogorvoslat megköveteli többek között, hogy az érintett nyilvánosság tagjai jogosultak legyenek arra, hogy a bíróságtól vagy egy hatáskörrel rendelkező független és pártatlan testülettől ideiglenes intézkedések elrendelését kérjék egy adott szennyezés megelőzése érdekében. Ezért egyértelművé kell tenni, hogy nem szabható a kereshetőségi jog feltételéül az, hogy a nyilvánosság érintett tagja milyen szerepet töltött be az ezen irányelv szerinti döntéshozatali eljárások részvételi szakaszában. Emellett a felülvizsgálati eljárásnak tisztességesnek, méltányosnak és gyorsnak kell lennie, nem lehet mértéktelenül drága, továbbá megfelelő és hatékony jogorvoslati mechanizmusokat kell biztosítania, ideértve adott esetben a jogsértés megszüntetésére irányuló jogorvoslatot is. 🡻 2008/50/EK (30) preambulumbekezdés ⇨ új szöveg (40)Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapjogokat és betartja a különösen az Európai Unió alapjogi chartája által elismert elveket. Ez az irányelv különösen a magas színvonalú környezetvédelemnek és a környezet minősége javításának az uniós politikákba történő integrálását kívánja elősegíteni az Európai Unió alapjogi chartája 37. cikkében meghatározott fenntartható fejlődés elvével összhangban. ⇨ Amennyiben ezen irányelv 19., 20. és 21. cikkének megsértése következtében károsodott az emberi egészség, a tagállamok biztosítják, hogy az ilyen jogsértések által érintett személyek az adott kár tekintetében kártérítést igényelhessenek a releváns illetékes hatóságtól. Az ezen irányelvben a kártérítésre, az igazságszolgáltatáshoz való jogra és a szankciókra vonatkozóan meghatározott szabályok célja a légszennyezés emberi egészségre és a környezetre gyakorolt káros hatásainak elkerülése, megelőzése és csökkentése, az EUMSZ 191. cikkének (1) bekezdésével összhangban. Céljuk tehát az, hogy a Charta 37. cikkében foglalt fenntartható fejlődés elvével összhangban beépítsék az uniós politikákba a környezet magas szintű védelmét és a környezet minőségének javítását, és konkretizálják a Charta 2. és 3. cikkében foglalt, az élethez és a személyi sérthetetlenséghez való jog védelmére vonatkozó kötelezettséget. Az irányelv hozzájárul továbbá a Charta 47. cikkében rögzített, bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való joghoz az emberi egészség védelme tekintetében.⇦ 🡻 2008/50/EK (28) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) Ezen irányelv nemzeti jogba való átültetésének kötelezettségét kizárólag azokra a rendelkezésekre kell korlátozni, amelyek a korábbi irányelvekhez képest jelentős mértékben megváltoztak. 🡻 2008/50/EK (29) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy – a maguk számára, illetve a Közösség érdekében – készítsenek táblázatokat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az ezen irányelv és az átültető intézkedések közötti megfelelést, és hogy e táblázatokat tegyék közzé. ⇩ új szöveg

(41)Az ezen irányelv szerinti, a levegőminőséggel kapcsolatos információtovábbításra és jelentéstételre vonatkozó tagállami követelmények egységes végrehajtási feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni i. a környezeti levegő minőségére vonatkozó, a tagállamok által a Bizottság rendelkezésére bocsátandó információkra vonatkozó szabályok megállapítása és az ezen információk közlésére vonatkozó határidők meghatározása, valamint ii. az adatok jelentési módjának egyszerűsítése, valamint a tagállamokon belüli környezeti levegőszennyezést mérő hálózatokból és egyéni mintavételi pontokból származó információk és adatok kölcsönös cseréje tekintetében. Ezeket a végrehajtási hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek megfelelően kell gyakorolni. (42)Annak érdekében, hogy ez az irányelv továbbra is teljesítse célkitűzéseit, különösen a környezeti levegő minősége által az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt káros hatások elkerülése, megelőzése és csökkentése érdekében, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el ezen irányelv mellékleteinek módosítása céljából, a légszennyező anyagokkal, azok vizsgálatával és ellenőrzésével, az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt hatásukkal kapcsolatos műszaki és tudományos fejlődés figyelembevétele, valamint a nyilvánosság megfelelő tájékoztatása érdekében. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munkája során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is, és hogy e konzultációkra a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásban megállapított elvekkel összhangban kerüljön sor. Így különösen a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésében való egyenlő részvétel biztosítása érdekében az Európai Parlament és a Tanács a tagállamok szakértőivel egyidejűleg kap kézhez minden dokumentumot, és szakértőik rendszeresen részt vehetnek a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésével foglalkozó szakértői csoportjainak ülésein. (43)Az ezen irányelv nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó kötelezettség csak azokat a rendelkezéseket érinti, amelyek a korábbi irányelvekhez képest jelentős mértékben módosultak. A változatlan rendelkezések átültetésére vonatkozó kötelezettség a korábbi irányelvekből ered. (44)Ez az irányelv nem érinti a X. melléklet B. részében megjelölt irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket. 🡻 2004/107/EK (1) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A Szerződés 175. cikke (3) bekezdésében rögzített elvek alapján a hatodik közösségi környezeti cselekvési program, amelyet az Európai Parlament és a Tanács 1600/2002/EK határozatával fogadott el, szükségessé teszi a szennyezettség olyan szintre történő csökkentését, ami minimálisra szorítja az emberi egészségre – különös tekintettel az arra érzékeny lakosság egészségére – és a környezet egészére gyakorolt káros hatásokat, valamint a levegőminőség ellenőrzésének és mérésének javítását, ideértve a szennyező anyagok ülepedését, illetve a nyilvánosság tájékoztatását is. 🡻 2004/107/EK (2) preambulumbekezdés (kiigazított szöveg) A környezeti levegő minőségének vizsgálatáról és ellenőrzéséről szóló, 1996. szeptember 27-i 96/62/EK tanácsi irányelv 4. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottság javaslatokat terjeszt be az ezen irányelv I. mellékletében felsorolt szennyező anyagokra vonatkozóan, a 4. cikk (3) és (4) bekezdésében megállapított rendelkezések figyelembevételével. 🡻 2004/107/EK (5) preambulumbekezdés A célértékek nem igényelnek aránytalanul magas költségű intézkedéseket. Az ipari létesítmények tekintetében azok a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 1996. szeptember 24-i 96/61/EK tanácsi irányelv által előírt elérhető legjobb technika alkalmazásán kívül más intézkedéseket nem vonnak maguk után, és különösen nem vezetnek létesítmények bezárásához. Mindazonáltal, a tagállamoktól megkövetelik, hogy a célértékeket csökkentő költséghatékony intézkedéseket hozzanak az érintett ágazatokban. 🡻 2004/107/EK (6) preambulumbekezdés Különösen az ebben az irányelvben meghatározott célértékek nem tekinthetők a 96/61/EK irányelv 2. cikke (7) bekezdésében meghatározott környezetminőségi szabványoknak, amelyek azon irányelv 10. cikke szerint az elérhető legjobb technika alkalmazásával megvalósítható feltételeknél szigorúbb feltételeket követelnek meg. 🡻 2004/107/EK (8) preambulumbekezdés Az arzén, kadmium, nikkel és benz(a)pirén ellenőrzése kötelező, amennyiben koncentrációjuk túllép bizonyos vizsgálati küszöbértéket. Kiegészítő vizsgálati módszerek alkalmazásával csökkenthető az állandó helyen végzett mérésre előírt mintavételi pontok száma. További vizsgálatok szükségessége a környezeti levegő háttérkoncentrációja és az ülepedés vizsgálatával kapcsolatban merül fel.

🡻 2004/107/EK (13) preambulumbekezdés A szabályozás alá eső szennyező anyagok koncentrációjára és ülepedésére vonatkozó információt – amely a rendszeres jelentések alapjául szolgál – továbbítani kell a Bizottságnak. 🡻 2004/107/EK (14) preambulumbekezdés A szabályozás alá eső szennyező anyagok koncentrációjára és ülepedésére vonatkozó naprakész információt a nyilvánosság rendelkezésére kell bocsátani. 🡻 2004/107/EK (15) preambulumbekezdés A tagállamoknak meg kell határozniuk az ezen irányelv rendelkezéseinek megszegése esetén alkalmazandó szankciók szabályait, és biztosítaniuk kell azok végrehajtását. E szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük. 🡻 2004/107/EK (16) preambulumbekezdés Ennek az irányelvnek a végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozat szerint kell elfogadni. 🡻 2004/107/EK (17) preambulumbekezdés Ennek az irányelvnek a tudományos és technikai fejlődéshez történő kiigazítás érdekében szükséges módosításai kizárólag a szabályozás alá eső szennyező anyagok koncentrá