A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK a hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló 2150/2002/EK rendelet alapján összeállított statisztikákról és ezek minőségéről /* COM/2014/079 final */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK a hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló 2150/2002/EK rendelet alapján összeállított statisztikákról és ezek minőségéről TARTALOMJEGYZÉK 1........... Bevezetés...................................................................................................................... 2 1.1........ A hulladékra vonatkozó statisztikáról szóló rendelet................................................... 2 1.2........ Adatminőség egy többféle módszert alkalmazó környezetben.................................... 2 1.3........ Minőség-ellenőrzés....................................................................................................... 2 2........... Időbeli pontosság és időszerűség.................................................................................. 3 3........... Teljesség........................................................................................................................ 4 4........... Adatok pontossága....................................................................................................... 4 4.1........ Adatok lefedettsége..................................................................................................... 4 4.2........ Gazdasági ágazatok szerinti bontás.............................................................................. 5 4.3........ Hulladékosztályozás..................................................................................................... 6 5........... Összehasonlíthatóság.................................................................................................... 6 5.1........ Időbeli összehasonlíthatóság........................................................................................ 6 5.2........ Országok közötti összehasonlíthatóság........................................................................ 7 6........... A vállalkozásokra nehezedő teher................................................................................ 7 7........... A hulladékra vonatkozó statisztikáról szóló rendelet felülvizsgálata........................... 8 8........... Eredmények és távlatok.............................................................................................. 10 1. Bevezetés 1.1. A hulladékra vonatkozó statisztikáról szóló rendelet A hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló, 2002. november 25-i 2150/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[1] (a továbbiakban: a rendelet) 8. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottságnak minden harmadik évben jelentést kell benyújtania az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz a rendelet végrehajtásáról (a rendelet hatálybalépésétől számított öt éven belül benyújtott első jelentést követően). Az első jelentést 2008-ban[2], a másodikat pedig 2011-ben[3] tették közzé. A rendelet I. és II. melléklete 7. szakaszának 3. pontja kiköti, hogy a tagállamoktól származó, a minőségre vonatkozó jelentéseket bele kell foglalni a rendelet 8. cikkében meghatározott jelentésbe. E rendeletek elérhetők a közigazgatási rendszerek, gazdasági szervezetek és állampolgárok részére kifejlesztett kommunikációs és információs forrásközpont (CIRCABC) honlapján a következő címen: https://circabc.europa.eu/w/browse/9a7ac3a5-2f59-46b8-b90c-95cd7283ec22 Ez a jelentés a 2012. júniusi legutóbbi adatszolgáltatás eredményeit veszi figyelembe a 2010-es referenciaévre vonatkozóan, és 27 uniós tagállamra terjed ki. Bemutatja továbbá a hulladékra vonatkozó statisztikákról szóló rendelet felülvizsgált mellékleteinek végrehajtása terén elért haladást a 2010-es referenciaév tekintetében. 1.2. Adatminőség egy többféle módszert alkalmazó környezetben A rendelet meghatározza a benyújtandó adatokat és az előírt minőséget, nem ír elő azonban konkrét módszert a hulladékra vonatkozó statisztikák összeállításához, amelyet így egy többféle módszert alkalmazó környezetben állítanak elő. Ez lehetővé teszi a tagállamoknak, hogy megőrizzék adatgyűjtő rendszereiket, és minimalizálják a rendeletnek való megfeleléshez szükséges változtatásokat. A különféle megközelítések hatásának minimalizálása érdekében az Eurostat és a tagállamok szorosan együttműködnek egymással a módszerek konvergenciája és az adatminőség javítása terén. A 2013 szeptemberétől alkalmazott új megközelítés, amely a szabványosított adatvalidálási ellenőrzések elfogadására irányul, fontos lépést jelent ebben az irányban. Minőségi jelentéseikben a tagállamok az Európai Statisztikai Rendszerben[4] és a hulladékra vonatkozó statisztikák minőségéről szóló 1445/2005/EK rendeletben[5] meghatározott minőségi elemekre való hivatkozással írták le az adatokat. 1.3. Minőség-ellenőrzés A 2006. évi első adatszolgáltatás óta az Eurostat hatékony, kétlépéses minőség-ellenőrzési rendszert hozott létre. Az első lépést az adatok és a minőségre vonatkozó jelentések gyors értékelése képezi. Az Eurostat a jelentéstételi határidőtől számított két hónapon belül értékelési jelentést küld. Ebben a szakaszban az adatvalidálás főként az új adatok belső következetességére és időbeli változására vonatkozik. Az elemzést magasan aggregált szinten végzik, és célja az adatsorokban található lényeges törések észlelése. A második lépés egy mélyrehatóbb validálás, amelyre nem vonatkozik szigorú határidő. Ez az adatokat részletesebb szinten elemzi (pl. gazdasági ágazatok és hulladékkategóriák szerinti bontásban), és összehasonlítja a mintákat és fejleményeket az országok között. A validáláshoz kapcsolódó ellenőrzések a következőket foglalják magukban: – a hulladékkeletkezés országon belüli összehasonlítása az egyes gazdasági tevékenységek előző évekbeli értékeivel; – az adatok országok közötti összehasonlítása minden gazdasági tevékenység esetében; – a keletkezett hulladék és a kezelt hulladék országon belüli összehasonlítása hulladékkategóriánként; – egyéb jelentéstételi kötelezettségek, például más, hulladékkal kapcsolatos jogszabályoknak való megfelelés figyelemmel kíséréséből származó, hulladékokkal kapcsolatos adatokkal történő keresztellenőrzés. Amennyiben kérdések merülnek fel, azokra az országok által benyújtott, minőségre vonatkozó jelentések és a gyors értékelésre adott visszajelzések alapján próbálnak meg választ találni. Adott esetben másodszorra is kérdéseket tesznek fel az érintett országoknak. 2. Időbeli pontosság és időszerűség Az adatokat és a minőségre vonatkozó jelentéseket a referenciaévet követő 18 hónapon belül kell benyújtani, azaz a 2010-es referenciaévre vonatkozó benyújtási határidő 2012. június 30. volt. Az Eurostat eljárást vezetett be a megfelelés nyomon követése céljából, és egy előre meghatározott ütemezés szerint rövid időközönként emlékeztetőket küld a tagállamok számára. E jelentés elkészítésekor a 2010-es referenciaévre vonatkozó jelentéstételi határidők teljesítése a következőképpen összegezhető: · 13 ország teljesítette időben az adatszolgáltatást; · 6 tagállam (Dánia, Franciaország, Litvánia, Írország, Ciprus, Magyarország) a határidőt követő három héten belül nyújtotta be az adatokat; · 4 tagállam (Belgium, Hollandia, Ausztria, Románia) augusztus közepére nyújtotta be az adatokat, így azok még bekerülhettek az első értékelési körbe; · 4 tagállam (Görögország, Olaszország, Lettország, Egyesült Királyság) a határidő után több mint 3 hónappal nyújtotta be adatait. Az adatokat utóbbiak 2012. október 25. (Olaszország) és november 17. (Egyesült Királyság) között nyújtották be. Görögország és Olaszország részéről már a korábbi jelentéstételi években is komoly késedelem volt tapasztalható. Összegezve a 2010. évi adatok tekintetében jelentéstételi határidőknek való megfelelés alacsonyabb volt a 2008-as szintnél. Ezenkívül néhány ország ideiglenes adatokat nyújtott be, és több hónappal a határidő lejárta után jelentős kiigazításokat hajtott végre, ami újbóli validálást tett szükségessé és késedelmet okozott a közzétételi eljárásban. A tagállamoknak a minőségre vonatkozó jelentéseikben szereplő nyilatkozatai szerint a rendelet 2010. évi legutóbbi módosításai nem okoztak komoly nehézségeket, és nem indokolják a késedelmes jelentést. Az Eurostat megteszi a megfelelő szintű intézkedéseket annak érdekében, hogy a tagállamokat az adatszolgáltatási eljárásaik felülvizsgálatára ösztönözze, ami lehetővé tenné, hogy az előírt határidőre jó minőségű adatokat nyújtsanak be. – Közzététel A hulladékkeletkezésre és -kezelésre vonatkozó adatokat 2012. október 1-jén tették közzé az Eurostat adatterjesztési adatbázisban. A késedelmes adatszolgáltatás vagy az adatok kiigazítása miatt 2012 novemberében, 2013 márciusában és 2013 júliusában elvégezték az adatok teljes körű frissítését. 3. Teljesség Az EU-szintű aggregátumok előállításához elengedhetetlen a teljes adatsorok benyújtása. A hiányzó adatok korlátozzák a hulladékra vonatkozó statisztikák értelmezését és informatív jellegét. A teljességet az üres mezők számával mérik, amelyek esetében az „M” jelzés utal a hiányzó adatokra. A 2004-es referenciaév első jelentéstételi körében a 27 uniós tagállam közül hat tudott teljes körű, minden hulladékkategóriára és ágazatra kiterjedő adatsorokat benyújtani a hulladékkeletkezésre vonatkozóan. Összesen 21 tagállam szolgáltatott hiányos adatsorokat. A hulladékkeletkezéssel kapcsolatos hiányzó értékek aránya hozzávetőlegesen az előírt adatok 9 %-át tette ki. Az évek során az adatok teljessége jelentősen javult. 2006–2010 között a hiányzó adatok aránya az előírt adatok 2–3 %-át tette ki. A hulladékkezeléssel kapcsolatos adatokra vonatkozóan a hiányzó adatok aránya tagállami szinten 2,5 %-ot tett ki a 2004-es referenciaévben, és 2008-ig folyamatosan csökkent, amikor is valamennyi ország teljes adatokat jelentett ezen a téren. A rendelet felülvizsgálatának következtében a hulladékkezelésre vonatkozó 2010. évi adatszolgáltatási követelmények átfogóbbá váltak, a hulladékkategóriák szerinti részletes bontás és egy új hulladékkezelési kategória, a „feltöltés” bevezetése miatt. Ennek eredményeképpen 27 tagállamból öt jelentett hiányzó adatokat 2010-re vonatkozóan, és a hulladékkezelésre vonatkozó adatok 3,4 %-át tüntették fel hiányzónak. A hiányzó értékek több mint a fele (1,9 %) a „feltöltés” elnevezésű új hulladékezelési kategóriával függött össze. A tagállamok számára az Eurostat egypontos adatbeviteli rendszerén, az eDAMIS-on keresztül benyújtható online formanyomtatványok bevezetésének köszönhetően egyszerűsödött a statisztikák szolgáltatása az Eurostat felé. Ezáltal immár az adatgyűjtés is teljesen megfelel az SDMX-szabványnak. 4. Adatok pontossága 4.1. Adatok lefedettsége A rendelet célja, hogy a hulladékokról szóló 2008/98/EK irányelv[6] (a továbbiakban: a hulladékokról szóló keretirányelv) szerinti statisztikák készüljenek a hulladékokról. A hulladékképződéssel kapcsolatos statisztikákat minden gazdasági ágazat és háztartás esetében el kell készíteni, és azoknak tartalmazniuk kell a hasznosítási és ártalmatlanítási műveletekből származó — úgynevezett másodlagos – hulladékokat is. A statisztikának ki kell terjednie a (10 alkalmazottnál kevesebbet foglalkoztató) kisvállalkozásokra is, ezeket azonban lehetőség szerint mentesíteni kell a kérdőívek kitöltése alól. A hulladékkezelési statisztika minden olyan hulladékra kiterjed, amelyet egy országon belül hasznosítanak vagy ártalmatlanítanak, függetlenül a hulladék eredetétől. A rendelet alapjául szolgáló elképzelés az, hogy a hulladék végső rendeltetéséről gyűjtsenek adatokat; az előkészítő kezelési műveletekre ezért az adatgyűjtés nem terjed ki. – Lefedettségi hibák és eltérések az adatlefedettség terén A megfigyelt lefedettségi hibák főként a következőknek tudhatók be: – a hulladékok és hulladéknak nem minősülő anyagok megkülönböztetése, valamint eltérések e fogalommeghatározások alkalmazása terén; – különböző módszertani megközelítések és eltérő prioritások a tagállamok hulladékgazdálkodása és hulladékra vonatkozó statisztikái között; – ágazatspecifikus lefedettségi problémák (pl. egyes országokban az építési és bontási hulladék vélhetően nem eléggé lefedett). Az adatlefedettséget érintő különbségek valószínűleg a következő területeken a legnagyobbak: · A nyersanyag-kitermelési (bányászati és kőfejtési tevékenységekből származó) hulladékok lefedettsége látszólag rendkívüli mértékben befolyásolja a hulladékra vonatkozó statisztikákat. Az országok közötti legszámottevőbb különbségeket a fedőrétegek – nevezetesen azon természetes alapanyagok, amelyeket feldolgozás nélkül eltávolítanak az ércekhez való hozzáférés céljából –, valamint a közvetlenül a bányahelyszínen kezelt, nyersanyag-kitermelésből származó hulladékok lefedettsége okozza. · A hulladék és a melléktermék megkülönböztetése jelentősen kihat a NACE A. (Mezőgazdaság, erdészet és halászat) és C. (Feldolgozóipar) szakaszában szereplő hulladékmennyiségekre, különös tekintettel a fahulladékra, az állati és növényi hulladékra és vélhetően a fémgyártásból származó salakra. · A NACE F. (Építőipar) szakaszában a keletkezett hulladék tekintetében mutatkozó szóródás az adatlefedettséggel kapcsolatos eltéréseket jelzi. · Néhány ország nem volt képes jelentést benyújtani az új, „feltöltés” elnevezésű hulladékezelési kategóriáról. Mindazonáltal a többségük úgy nyilatkozott, hogy a következő adatszolgáltatásig igyekeznek erre megoldást találni. A lefedettségi hibák teljes hatását nehéz felmérni. A lefedettségi hibák egyaránt vezethetnek túl- és alulbecsléshez. A hatás vélhetően a NACE B. (Bányászat, kőfejtés) szakaszába, illetve F. (Építőipar) szakaszába tartozó ásványi hulladékok esetében a legjelentősebb, ami az egyik oka annak, hogy e hulladékkategóriákat kizárták a hulladékkeletkezésre és feltöltésre vonatkozó, a rendeleten alapuló mutatók közül. 4.2. Gazdasági ágazatok szerinti bontás A rendelet értelmében a tagállamoknak 19 hulladéktermelő tevékenység (18 gazdasági ágazat és a háztartások) szerint kell bontani adataikat. A gazdasági tevékenységek szerinti bontás az Európai Közösségen belüli gazdasági tevékenységek osztályozása szerinti nómenklatúra (NACE) alapján történik. A hulladékképző tevékenységek helyes hozzárendelése előfeltétele – az ágazatspecifikus hulladékmennyiségek összehasonlíthatóságának; és – a hulladékra vonatkozó statisztikák és az üzleti statisztikák közötti koherenciának. A hulladéknak az előállító ágazathoz történő hozzárendelési módja az adatgyűjtéshez használt módszertől és attól a statisztikai egységtől függ, amely tekintetében a hulladékra vonatkozó statisztika készült. Az adatok összehasonlíthatósága és koherenciája vélhetően az adatgyűjtésre szolgáló üzleti nyilvántartások használatával biztosítható leginkább. Mivel a rendelet értelmében az adatgyűjtés alapjául helyi egységek, illetve statisztikai egységek egyaránt használhatók, még a rendelet helyes alkalmazása esetében is eltérések mutatkoznak majd az országok között a hulladékok hozzárendelése terén. Ez a probléma nem egyedülálló a hulladékra vonatkozó statisztikák esetében, és más, gazdasági tevékenységekre vonatkozó statisztikai területeken is tapasztalható. A hozzárendelési hibáknak a hulladékra vonatkozó statisztikák minőségére gyakorolt általános hatása valószínűleg korlátozott. Azokban az országokban, ahol a hulladékkeletkezési adatokat közvetve nyerik ki a hulladékkezelési adatokból, magasabb a hibás hozzárendelés kockázata. Ennek oka, hogy a keletkezés forrásául szolgáló vállalattal vagy ágazattal kapcsolatos információ csak másodlagos forrásból ismert (például a hulladékgyűjtőtől vagy a hulladékkezelőtől), vagy valamilyen más módon kell levezetni (például modellek segítségével vagy az európai hulladékjegyzék[7] használatával, amely a hulladék keletkezéséről is tartalmaz információkat). A közigazgatási adatok használata hibás hozzárendeléshez vezethet akkor is, ha a közigazgatási adatok rendszerében szereplő adatközlő egységek nem állnak összhangban a statisztikai egységek rendelet általi meghatározásával. 4.3. Hulladékosztályozás A rendelet az EHK-Stat statisztikai nómenklatúra szerinti hulladékkategóriák alapján határozza meg az osztályozást, de nem ír elő konkrét osztályozást az adatgyűjtésre vonatkozóan. Az országok szabadon választhatják meg a használt hulladékosztályozást, amennyiben az teljesíti a meghatározott formátumot és előírt minőséget. A legtöbb ország a 839 hulladéktípusból álló európai hulladékjegyzék (LoW) szerint gyűjti az adatokat. Az európai hulladékjegyzék egyes alkalmazási problémáitól eltekintve ennek az osztályozásnak a széles körű használata magas szintű összehasonlíthatóságot biztosít. Az osztályozási hibáknak az adatok általános pontosságára gyakorolt hatása kicsinek tekinthető. 5. Összehasonlíthatóság 5.1. Időbeli összehasonlíthatóság A negyedik bejelentési forduló lezárulásával immár lehetőség nyílik az adatok időbeli összehasonlíthatóságának jobb értékelésére. Az Eurostat adatvalidálási rendszere biztosítja az idősorokban található törések azonosítását és azok korrekcióját vagy magyarázatát. Ezen túlmenően az országok minőséggel kapcsolatos jelentései hasznos eszköznek bizonyultak a módszertani változások és hatásaik figyelemmel kísérésére a tagállamokban. Az országok minőségre vonatkozó jelentéseinek értékelése azt mutatja, hogy 2004 óta szinte mindegyik tagállam lényeges kiigazításokat tett a hulladékra vonatkozó nemzeti statisztikák elkészítése során alkalmazott megközelítés terén. A legtöbb ország jelenleg is továbbfejleszti az adatgyűjtést az adatminőség (pl. hiányosságok megszüntetése és a lefedettség kiterjesztése) és a módszerek hatékonysága szempontjából. 2010-ben az EU-27-ben keletkezett hulladék mennyisége összesen mintegy 2,50 milliárd tonnát tett ki, ami igen csekély (0,3 % vagy 8 millió tonna) növekedést mutat az előző referenciaévhez képest. A néhány gazdasági ágazatban bekövetkezett jelentős változások kölcsönösen semlegesítették egymást, ha az összes ágazatban keletkezett teljes hulladékmennyiséget nézzük. Nemzeti szinten a legtöbb ország idősorai következetesek. Egyes országokban a teljes keletkezett hulladékmennyiség tekintetében tapasztalható jelentős törés a tényleges fejlődést tükrözheti (pl. Finnország, Svédország), az adatgyűjtési rendszer eredménye lehet (pl. Dánia, Ausztria, Belgium) vagy mindkettő kombinációjából fakadhat (Egyesült Királyság). Svédországban és Finnországban 2008 és 2010 között óriási mértékben emelkedett a keletkezett hulladékmennyiség – Svédország esetében 31 millió tonnával (37 %), Finnország esetében pedig 23 millió tonnával (28 %) –, ami a bányászati ágazaton belüli érckitermelés növekedésének tudható be. Dániában és Ausztriában a 2008 és 2010 közötti idősorokban mutatkozó jelentős törések az adatgyűjtési rendszerek alapvető változásainak tudhatók be. Dánia az ISAG-rendszert 2010-ben egy olyan új hulladékgazdálkodási adatgyűjtési rendszerrel váltotta fel, amely teljes mértékben kompatibilis a releváns uniós osztályozásokkal. Ennek következtében a teljes bejelentett hulladékmennyiség 38 %-kal meghaladta az előző évek adatait. Ausztriában, ahol a hulladékra vonatkozóan elektronikus adatkezelési rendszert vezettek be, ez a tendencia éppen ellentétes volt. A keletkezett hulladék bejelentett mennyisége 38 %-kal alacsonyabb volt az előző évi adatnál, ami részben a melléktermékeknek a jelentésből való kivonásával, részben pedig a jövőben megoldandó lefedettségi hiányosságokkal magyarázható. Belgium a keletkezett hulladékmennyiség 2008 és 2010 közötti nagy mértékű (29 %-os) növekedéséről számolt be, amely főleg az adatgyűjtés módszertani változásaira (pl. a másodlagos hulladékok jobb lefedettségére) vezethető vissza. Az Egyesült Királyság a bányászatból származó hulladék hatalmas – 63 millió tonnát kitevő (73 %-os) – csökkenéséről tett jelentést, ami elsősorban módszertani okokkal magyarázható (az elavult tényezők kiigazítása, hogy összhangban álljanak a modellalapú becsléses megközelítéssel), de tükrözheti a bányászati ágazat gazdasági visszaesését is. 5.2. Országok közötti összehasonlíthatóság A közös fogalommeghatározásoknak és osztályozásoknak köszönhetően az adatok országok közötti összehasonlíthatósága a legtöbb ágazat és hulladéktípus tekintetében meglehetősen magas. Könnyebb magyarázatot adni az országok közötti eltérésekre a keletkezett és kezelt hulladék mennyiségét illetően. Mindazonáltal még mindig komoly problémát jelent az adatok összehasonlíthatósága a 4.1. szakaszban említett adatlefedettséggel kapcsolatos eltérések miatt. E problémákat például műhelytalálkozók keretében próbálják orvosolni, amelyek során áttekintik az egyes országokkal az adatlefedettség összehangolására kínálkozó lehetőségeket. 2011 októberében a bányászati hulladékról, 2012 októberében pedig az építési és bontási hulladékról tartottak ilyen műhelytalálkozót. Továbbá 2013 szeptemberében hasonló műhelytalálkozóra került sor az adatvalidálásról is, ami az első lépést jelentette a közös validálási szabványok kidolgozása felé. Ezenkívül az alapos, ágazatspecifikus mutatókkal történő adatelemzés lehetővé teszi az országok közötti összehasonlíthatóság folyamatos javítását. 6. A vállalkozásokra nehezedő teher A rendelet arra szólítja fel a tagállamokat, hogy a közigazgatási adatokhoz való hozzáférés megadása révén csökkentsék a válaszadókra háruló terhet, továbbá a 10 alkalmazottnál kevesebbet foglalkoztató kisvállalkozásokat mentesítsék a statisztikai felmérésekben történő részvétel alól, amennyiben azok nem termelnek jelentős mennyiségű hulladékot. A tagállamoknak a minőségre vonatkozó jelentéseikben tett nyilatkozataiból kitűnik, hogy messzemenően igyekeznek szem előtt tartani azt a célt, hogy a terhet a lehető legalacsonyabb szinten tartsák. Ezt tükrözi azon tagállamok egyre növekvő száma is, amelyek információkat gyűjtenek a fizikai értelemben vett jelentéstételi teherről, és képesek számszerűsíteni azt az időt, amelyre a válaszadóknak szükségük van a kérdőívek vagy jelentéstételi formanyomtatványok kitöltéséhez. A 2008-as referenciaévhez viszonyítva 7-ről 10-re emelkedett az ilyen mennyiségi információkat benyújtó tagállamok száma. Az információkat kérdőívek útján gyűjtötték be a válaszadóktól, vagy specifikus tanulmányok elvégzésével határozták meg. 10 országból hét úgy becsülte meg, hogy a kérdőív vagy jelentéstételi formanyomtatvány kitöltéséhez 20 perc és három óra közötti idő szükséges. Három óránál hosszabb időráfordítást Írország, Lengyelország és Svédország jelentett. A leghosszabb időráfordítást Lengyelország jelentette (válaszadónként egy és 40 óra között), ahol átmenetileg – a statisztikai felmérés fokozatos megszűnéséig – a hulladékbirtokosokat kettős jelentéstételi kötelezettség terheli (közigazgatási és statisztikai jelentés). A vállalatok számára az a legnagyobb segítség, ha a közigazgatási adatok felhasználásával és/vagy a hulladékra vonatkozó felméréseknek az intézmények – statisztikai hivatalok, környezetvédelmi minisztérium és környezetvédelmi ügynökségek – közötti összehangolásával elkerülhetik a kettős jelentéstételt. 15 tagállamban a közigazgatási adatok képezik a hulladékra vonatkozó statisztikák fő adatforrását. A többi ország a közigazgatási adatokat a sok adatforrás egyikeként alkalmazza. Növekszik az elektronikus jelentéstételi rendszert már bevezetett vagy bevezetni készülő országok száma. Elektronikus jelentéstételi eszközök – az összes hulladékra vonatkozó adat vagy azok egy része tekintetében – Belgiumban (Flandria), Dániában, Írországban, Litvániában, Magyarországon, Ausztriában, Lengyelországban, Szlovéniában és az Egyesült Királyságban állnak már rendelkezésre. A kisvállalkozásoknak a statisztikai felmérések alóli mentesítését különböző módokon oldják meg. Egyes országokban mintavételezéssel mérik fel a kisvállalkozásokat, az eredményeket pedig extrapolálják. A legtöbb tagállam azonban teljes egészében kihagyja e vállalkozásokat. A számadatokat vagy figyelmen kívül hagyják, vagy ágazatalapú becslési módszerek segítségével extrapolálják. Az országok különféle mentesítési küszöbértékeket állapítottak meg, általában az alkalmazottak száma vagy az évenként termelt hulladék alapján. Annak érdekében, hogy az adatgyűjtés a hulladéktermelési küszöböt átlépő kisvállalkozásokra is kiterjedjen, egyes országok mindkét kritériumot alkalmazzák. 7. A hulladékra vonatkozó statisztikáról szóló rendelet felülvizsgálata Az első két jelentéstételi időszak után bizonyos hiányosságok nyilvánvalóvá váltak, és az Európai Parlamentnek és Tanácsnak szóló első jelentés (COM(2008) 355) már meghatározta a fejlesztésre szoruló területeket. Ezenkívül a felülvizsgált hulladék-keretirányelv (2009/98/EK) új információs szükségleteket és módosított fogalommeghatározásokat vezetett be. Ezen okból a rendelet módosítása is szükségessé vált (a 849/2010/EU bizottsági rendelet[8] által). A módosított változat a 2010-es referenciaévre vonatkozóan volt alkalmazható. A főbb változások összefoglalója az alábbiakban található: – A legfontosabb változás a rendelet I. és II. mellékletének 2. szakaszában alkalmazott, hulladékkategóriák szerinti felbontás harmonizációja. A 2010-es referenciaévtől kezdődően a hulladékkeletkezést és hulladékkezelést ugyanazon egységes 51 hulladékkategória szerint kell jelenteni. – Egyes hulladékkategóriákat átszerveztek vagy új kategóriákat vezettek be az adatok felhasználhatóságának javítása, pl. a hulladékgazdálkodási politikák figyelemmel kísérése érdekében. Idetartoznak a következők: – különálló hulladékkategóriák az építésből és bontásból származó ásványi hulladékokra, talajra és kotrási iszapra vonatkozóan; – különálló hulladékkategóriák a hulladékkezelésből származó folyékony és ásványi hulladékokra (másodlagos hulladékokra) vonatkozóan; – az állati és növényi hulladékok, valamint a fémhulladékok kategóriáinak átszervezése; – különböző vegyi hulladékok egy kategóriában történő összevonása. – Ezenkívül átszervezték a hulladékkezelési kategóriákat is: – A „lerakás a talaj felszínére vagy a talajba” hulladékkezelési kategória fogalommeghatározását összehangolták a hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK tanácsi irányelv[9] fogalommeghatározásával annak érdekében, hogy integrálják az eddig ezen irányelv alapján a hulladéklerakók számáról és kapacitásáról gyűjtött adatokat[10].. – Bevezették a „feltöltés” hulladékkezelési kategóriát annak érdekében, hogy a rendeletet összehangolják a hulladékokról szóló felülvizsgált keretirányelv fogalommeghatározásaival. 2010-ben, majd 2013-ban ismét elfogadták a hulladékra vonatkozó statisztikáról szóló rendelet végrehajtásáról szóló kézikönyvet. A tagállamok nyilatkozatainak figyelembe véve zökkenőmentesen haladt és semmilyen problémát nem okozott a felülvizsgált hulladékkezelési kategóriák bevezetése, valamint a „lerakás a talaj felszínére vagy a talajba” hulladékkezelési művelet átcsoportosítása. Néhány ország műszaki szempontból kifejezetten örvendetesnek találta a változást. Számos ország tett jelentést a „feltöltés” új hulladékkezelési kategória bevezetésével kapcsolatos nehézségekről, amelyeket elsősorban az okozott, hogy a hulladékokról szóló keretirányelv II. mellékletében szereplő hasznosítási műveletek jegyzéke nem tartalmaz egyedi tételt (R-kódot) a „feltöltésre”. Továbbá kifogásolták a „feltöltés” fogalommeghatározását is, azt állítva, hogy az nem eléggé világos, ami problémát jelent az adatgyűjtésnél. Összességében a módosított rendelet végrehajtása sikeres volt, és a felülvizsgálat egyik célját – nevezetesen a hulladékra vonatkozó statisztikák hozzáigazítását a hulladékokra vonatkozó más jogszabályokban foglalt fogalommeghatározásokhoz és jelentési követelményekhez – sikerült elérni. Mindazonáltal az idősorok bemutatása és elemzése nehezebbé vált a hulladékkategóriák és hulladékkezelési műveletek fogalmának újbóli meghatározásából fakadó törések miatt. Az Eurostat jelenleg dolgozik az adatok felhasználók felé történő megjelenítésének javításán, hogy ezáltal a rendelet második fontos célkitűzését, nevezetesen a hulladékra vonatkozó statisztikák használhatóságának javítását is sikerüljön elérni. 8. Eredmények és távlatok A 2006-ban benyújtott első jelentések óta jelentős előrehaladás valósult meg a hulladékra vonatkozó statisztikák összeállításával kapcsolatban. A tagállami adatszolgáltatás teljessége fokozatosan javult. A hulladékra vonatkozó statisztikák már viszonylag magas szintű összehasonlíthatóságot tesznek lehetővé az országok között a legtöbb hulladékkategória és ágazat tekintetében, és jelentős előrelépés történt az adatok teljes körű lefedettsége felé. Összegzésképpen elmondható, hogy az adatok a legtöbb ország esetében megfelelő minőségűek. Az EU környezetvédelemmel, iparral és nyersanyaggal kapcsolatos szakpolitikai célkitűzéseinek eléréséhez azonban további javulás szükséges. Az adatok harmonizációját a hulladékokkal kapcsolatos környezetvédelmi adatok központja, az Environmental Data Centre on Waste holnapjáról elérhető módszertani iránymutatásokat tartalmazó dokumentumok, valamint az adatlefedettség terén komoly eltéréseket mutató területek kezelését célzó műhelytalálkozók is elősegítik. A hibákat és a módszertani hiányosságokat a minőség-ellenőrzési rendszer szűri ki. Az adatok minőségének javítására irányuló új megközelítés részeként az Eurostat programot dolgoz ki a jelentős hiányosságokat mutató tagállamok támogatására, amely a felmerült problémák és az orvosolásukra rendelkezésre álló lehetőségek áttekintését célzó kétoldalú találkozók rendezésével segíti ezen országok felzárkózását. A 2010. évi adatszolgáltatással immár négy referenciaévre – azaz a 2004–2010 közötti időszakra – rendelkezésre állnak a hulladékkeletkezési és hulladékkezelési adatok. Az idősorok kibővítésének köszönhetően az adatok felhasználhatósága egyre javul, pl. a mutatószámok kidolgozása és a környezeti számlák vezetéséhez történő felhasználása terén. Ugyanakkor az egyes országok módszertani változtatásai továbbra is lényeges hatást gyakorolhatnak az idősorokra, nemzeti szinten és az EU-27 szintjén egyaránt. Az időbeli változások értelmezése során ezért óvatossággal kell eljárni, és körültekintően kell elemezni az alapul szolgáló adatokat. A hulladékokról szóló felülvizsgált keretirányelv által bevezetett új fogalmaknak a hulladékra vonatkozó statisztikákra gyakorolt hatásait – pl. annak kritériumait, hogy mikortól fogva nem számít valami hulladéknak – is figyelemmel kell kísérni. „Hulladékkeletkezés a fő ásványi hulladékok kivételével” (tsdpc210) és „veszélyeshulladék-termelés gazdasági tevékenységek szerint” (tsdpc250) elnevezéssel mutatókat határoztak meg, és mindkettő a fenntartható fejlődés mutatói közé tartozik. Kidolgozásra került továbbá a „hulladéklerakás a fő ásványi hulladékok kivételével” megnevezésű új mutató is, melynek belefoglalást tervezik a fenntartható fejlődés mutatói közé. Folyamatban van más hulladékkezelési kategóriákra – ideértve az újrahasznosítást – vonatkozó mutatók kidolgozása is. [1] HL L 332., 2002.12.9., 1. o. [2] COM(2008) 355 végleges, 2008.6.13. [3] COM(2011) 131 végleges, 2011.3.17. [4] Az Eurostat minőségről szóló weboldala: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=2273.1 2273_47140765&_dad=portal&_schema=PORTAL. [5] HL L 229., 2005.9.6., 6. o. [6] HL L 312., 2008.11.22., 3. o. [7] A hulladékjegyzékről szóló 2000/532/EK határozat, HL L 226., 2000.9.6., 3. o. [8] HL L 253., 2010.9.28., 2. o. [9] HL L 182., 1999.7.16., 1. o. [10] A Bizottság 2000. november 17-i 2000/738/EK határozata a hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK irányelv végrehajtásáról szóló tagállami jelentések alapjául szolgáló kérdőívről (HL L 298., 2000.11.25., 24. o.).