[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2011.1.26.

COM(2011) 17 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

AZ EURÓPA 2020 KERETEI KÖZÖTTI FENNTARTHATÓ NÖVEKEDÉSHEZ HOZZÁJÁRULÓ REGIONÁLIS POLITIKA

SEC(2011) 92 végleges

BEVEZETÉS

Ez a közlemény meghatározza a regionális politikának az Európa 2020 stratégia[1] végrehajtásában játszott szerepét, különös tekintettel az „Erőforrás-hatékony Európa” című kiemelt kezdeményezésre. Az Európai Tanács 2010. június 17-i ülése kiemelte, hogy a kohéziós politikának támogatnia kell ezt a stratégiát annak érdekében, hogy az uniós gazdaság a fenntartható és munkahelyteremtő növekedés útjára léphessen. Az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek elérése nagymértékben lesz helyi és regionális szinten meghozott döntések függvénye[2]. A regionális politika alapvető szerepet játszik abban, hogy – az éghajlattal, energiaüggyel és környezetvédelemmel kapcsolatos problémák megoldása érdekében támogatott intézkedések által – a beruházások az intelligens és fenntartható növekedés felé tolódjanak el.

A kohéziós politikára vonatkozó közösségi stratégiai iránymutatásokat[3] 2006-ban fogadták el. A jelen közlemény figyelembe veszi azokat a legújabb szakpolitikai fejleményeket és jogszabályi változásokat, amelyek erősíthetik a régiók fenntartható fejlődését. Kiegészíti a regionális politikáról és az intelligens növekedésről szóló, nemrégiben elfogadott közleményt[4], és erősíti a gazdasági szerkezetváltozásokhoz, valamint az Európa 2020 stratégia megvalósításához történő politikai hozzájárulást. A regionális politika beruházási prioritásaival kapcsolatos változásoknak[5] azzal összefüggésben kell végbemenniük, hogy az általános gazdaságpolitikát az Európa 2020 stratégiában meghatározott prioritásokhoz igazítják. Más szóval: a regionális alapokat adott esetben a strukturális reformok támogatására kell használni[6].

Tekintettel az Unió jelenlegi költségvetési helyzetére, valamint a kohéziós politika jelenlegi, 2007–2013-as programozási időszaka keretében még fel nem használt jelentős pénzeszközökre[7], a jelen közlemény felhívja a regionális politikában érintett feleket, hogy haladéktalanul cselekedjenek, és növeljék a fenntartható növekedésbe történő beruházások mennyiségét, valamint a finanszírozási eszközök felhasználásának hatékonyságát. Olyan gyakorlati lehetőségeket ajánl a régiók számára, amelyek révén a politika segítségével egy erőforrás-hatékony, alacsony szén-dioxid-kibocsátású, az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképes, versenyképes gazdaságot alakíthatnak ki; a közleményt kísérő szolgálati munkadokumentum tartalmazza a bevált módszerek példáit[8]. A Bizottság szorosan együtt fog működni a nemzeti és regionális hatóságokkal annak érdekében, hogy elősegítse ezen ajánlások megvalósítását.

FENNTARTHATÓ NÖVEKEDÉS ÉS REGIONÁLIS POLITIKA

A 2007–2013-as időszak 344 milliárd EUR összegű regionális politikai finanszírozási eszközeinek mintegy 30%-a fordítható olyan tevékenységekre, amelyek különleges hatással vannak a fenntartható növekedésre. 2009 végéig a fenntartható növekedésre fordítható finanszírozási eszközök 22%-át különítették el konkrét projektek számára; ez az arány az összes regionális pénzeszköz vonatkozásában 27%.

1. táblázat: A 2007–13-as kohéziós politikán belül a fenntartható növekedéshez hozzájáruló előirányzatok

[pic]

Forrás: A tagállamok stratégiai jelentései, 2009. szeptember – 2010. január

Különösen az energiával és a környezetvédelemmel kapcsolatos programokra irányuló beruházások maradtak el az átlagtól.

A jelenlegi programozási időszak kezdetén az energiahatékonyság és a megújuló energia nem minősült olyan prioritásnak, mint ma. A pénzügyi válság, a korlátozott állami költségvetések, az adminisztratív korlátok, valamint az irányító hatóságok számára viszonylag új tevékenységként jelentkező területekkel kapcsolatos technikai szakértelem hiánya egyaránt hozzájárult az e területeken tapasztalt késedelmekhez.

1. ábra: A 2007–2013-as kohéziós politika fenntartható növekedéshez hozzájáruló előirányzatainak tagállamok általi felhasználása, százalékban

[pic]

Forrás: A tagállamok stratégiai jelentései, 2009. szeptember – 2010. január

Az „Erőforrás-hatékony Európa” című kiemelt kezdeményezés hangsúlyozza annak fontosságát, hogy a regionális politikai pénzeszközök[9] mobilizálása egy olyan következetes finanszírozási stratégia keretében történjék, amely mobilizálja a nemzeti állami és magánfinanszírozást. Ennek előfeltételei a világos nemzeti stratégiák. A grafikon azt mutatja be, hogy a kohéziós politika – elsősorban a környezeti infrastruktúrával és rehabilitációval kapcsolatos beruházások tekintetében – eddig hogyan mobilizálta a nemzeti finanszírozási eszközöket.

2. ábra: A környezetvédelemre fordított összes közkiadás a GDP arányában (2008)

[pic]

COH MS: kohéziós támogatásban részesülő tagállam - NON COH MS: kohéziós támogatásban nem részesülő tagállam

Forrás: Eurostat, Regionális Politikai Főigazgatóság (DG REGIO)

A következő térképek azt mutatják, hogy a regionális politika jelenlegi előirányzatai több régióban és tagállamban is segíteni fogják a fenntartható erőforrás-gazdálkodás terén azonosított hiányosságok orvoslását[10].

1. térkép: A tagállamok helyzete „az erőforrások fenntartható használatával” kapcsolatban, és „az erőforrások fenntartható használata” terén a 2007–13-as időszakban tervezett kohéziós politikai beruházások

.[pic][pic]

Az „erőforrások fenntartható használatának” értékei

A tagállamok egymáshoz viszonyított helyzete: minél magasabb az érték, annál jobb a helyzet.

Forrás: Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (DG ECFIN) . Forrás: Európai Bizottság, Regionális Politikai Főigazgatóság (DG REGIO)

A regionális politika rendszerint társfinanszírozta a vízgazdálkodással és hulladékkezeléssel kapcsolatos olyan környezeti infrastruktúra kiépítését, amely elősegíti, hogy a régiók megfeleljenek az uniós irányelvekben lefektetett szigorú keretnek. Ez a környezetvédelem és a munkahelyteremtés mellett lehetővé tette a versenyképesség javítását is.

A Bizottság úgy véli, hogy a jelenlegi programozási időszakban jelentős lehetőségek vannak arra, hogy az irányító hatóságok hatékonyabban használják fel a rendelkezésre álló forrásokat. A jelenlegi operatív programok keretében lehetőség van a projektekkel kapcsolatos prioritások átgondolására, és új projektek elindítására. A jelen közleményben tett ajánlások arra vonatkozóan kívánnak iránymutatást adni, hogy a beruházásokkal kapcsolatos prioritások hogyan választhatók meg és kezelhetők a legmegfelelőbben annak érdekében, hogy a fenntartható növekedés szempontjából a lehető legjobb eredményeket lehessen elérni. E javaslatok a régiók és a városok által már bemutatott bevált módszerekre épülnek.

A REGIONÁLIS POLITIKA FENNTARTHATÓ NÖVEKEDÉSHEZ VALÓ HOZZÁJÁRULÁSÁNAK ERőSÍTÉSE A JELENLEGI PROGRAMOZÁSI IDőSZAKBAN

A jelen közlemény kétpilléres megközelítést javasol annak érdekében, hogy a jelenlegi programozási időszakban növelhető legyen a regionális politika hozzájárulása a fenntartható növekedéshez:

1. A fenntartható növekedésbe történő beruházások mennyiségének növelése : fokozottabb stratégiai összpontosítás ösztönzése a fenntartható növekedéssel kapcsolatos beruházások terén, az erőforrás-hatékony és alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság középpontba állításával; valamint

2. A fenntartható növekedésbe történő beruházások minőségének javítása : a politikai végrehajtási mechanizmusok javítása a fenntartható fejlődés elveinek az operatív programokban történő következetes alkalmazása révén.

Első pillér: A fenntartható növekedésbe történő beruházások mennyiségének növelése

Az Európa 2020 fenntartható növekedésre vonatkozó célkitűzései megvalósításának elősegítése érdekében három prioritás került meghatározásra: alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság, ökoszisztéma-szolgáltatások és biológiai sokféleség, valamint ökoinnováció.

Alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra történő átállás: középpontban az energiahatékonysággal, az épületekkel, a megújuló energiaforrásokkal és a tiszta közlekedéssel kapcsolatos beruházások

Az utóbbi években számos új, fontos uniós politikai intézkedés született, ideértve az éghajlatváltozásra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó 2008-as csomagot és annak technológiai pillérét, az európai stratégiai energiatechnológiai tervet, valamint az épületek energiateljesítményéről szóló irányelv átdolgozását.

- A régióknak és a városoknak meg kell ragadniuk az épületek energiateljesítményének javítását célzó beruházásokkal kapcsolatos új lehetőségeket.

Az uniós energiafogyasztás 41%-a az épületek számlájára írható, ezért az Európa 2020 célkitűzéseinek elérése szempontjából ez a beruházások kulcsfontosságú területe[11]. Az ilyen beruházások az erőforrás-hatékonyság növelése és helyi munkahelyek teremtése révén nyújthatnak segítséget.

Az Európai Regionális Fejlesztési Alapról (ERFA) szóló rendelet[12] módosításai kiterjesztették a rendelet hatályát az épületeket érintő, fenntartható energiával kapcsolatos beruházásokra.

Míg a regionális politika hagyományosan csak a kereskedelmi célú, valamint a középületekkel kapcsolatban finanszírozza az energiahatékonysági beruházásokat, ezek a pénzeszközök immár valamennyi tagállamban a lakóépületek vonatkozásában is felhasználhatók. Jelenleg a nemzeti ERFA-előirányzatoknak legfeljebb 4%-a fordítható a társadalmi kohéziót előmozdító, energiahatékonysági lakásberuházásokra. Ha a tagállamok a megfelelő átprogramozás mellett döntenek, akkor a jelenlegi programok keretében potenciálisan 8 milliárd EUR átcsoportosítására van lehetőség.

Emellett a piaci eszközök fokozottabb használatának ösztönzése érdekében egy másik rendeletmódosítás[13] kiterjesztette a pénzügyi konstrukciók használatát az energiahatékonyság, valamint az épületekkel – köztük a már létező lakásokkal – kapcsolatos megújuló energia projektjeire. Az irányító hatóságoknak gyorsan ki kellene használniuk ezen új lehetőségeket, szem előtt tartva a helyi hatóságok e beruházási területen játszott szerepét.

- A régióknak és a városoknak fel kell gyorsítaniuk a megújuló energiákkal és az energiahatékonysággal kapcsolatos beruházásokat, helyi energiapotenciáljuknak megfelelően.

Azon uniós célkitűzés elérése, hogy 2020-ban a végső energiafelhasználás 20%-át megújuló energiaforrások tegyék ki, további munkahelyeket teremthetne, nagyrészt e beruházások helyének közelében. Az energiahatékonyság szintén jelentős munkahelyteremtő potenciállal bír.

Kívánatos, hogy az irányító hatóságok a fejlődés mozgatórugóinak tekintsék a megújuló energiaforrásokat és az energiahatékonyságot (különösen a vidéki és a parti területeken, valamint a legkülső régiókban és a szigeteken), a tengeri energiaforrásokban rejlő lehetőségek kiaknázásával. A regionális politika a távfűtés és a kapcsolt energiatermelés terén is segítheti a fenntartható energia terjedését. Ugyanilyen fontosak a transzeurópai energiahálózatba (TEN-E), valamint a helyi intelligens elosztóhálózatokba történő beruházások.

- Kívánatos, hogy az irányító hatóságok azon projektek számára biztosítsanak elsőbbséget, amelyek fokozzák a közlekedés erőforrás-hatékonyságát.

A közlekedési ágazatban többet kell tenni a tiszta tömegközlekedés és a széndioxid-kibocsátás csökkentése terén zajló beruházások megvalósítása érdekében. A legutóbbi uniós javaslatokkal[14] összhangban a régiókat és a városokat arra ösztönözzük, hogy teljes mértékben használják ki a rendelkezésre álló uniós forrásokat a hatékonyabb közlekedési módokra való átállás elősegítése érdekében. A tiszta városi tömegközlekedés, valamint a tiszta és energiahatékony járművek és a nem motorizált közlekedési eszközök használatának fokozása prioritást élvez; ugyanez a helyzet a vasúttal, ahol különös figyelmet kell fordítani a transzeurópai közlekedési hálózat (TEN-T) vasúti prioritásaival kapcsolatos, 19 milliárd EUR összegű uniós indikatív előirányzat gyorsabb felhasználására.

A TEN-T kapcsán a regionális politika finanszírozási eszközeit fokozottabban kell a magas uniós hozzáadott értékkel rendelkező törzshálózat megvalósítására összpontosítani a kritikus szűk keresztmetszetek megszüntetése érdekében (különös tekintettel a határokon átnyúló szakaszokra), továbbá az intermodális csomópontok összekötése és a kölcsönös átjárhatóság előmozdítása céljából.

Fenntartható európai városok

A CO2-kibocsátás 75%-ig terjedő mértékben a városokban keletkezik[15], amelyek ezért különösen fontos szerepet játszanak az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és erőforrás-hatékony gazdaság fejlesztésében. Akár ágazati projekteken keresztül (mint a tiszta tömegközlekedés és az épületek energiahatékonysága), akár átfogóbb megközelítéseken keresztül (mint a városterjeszkedés megoldását célzó intézkedések) történik, a városfejlesztés tervezőinek fontos átgondolniuk, hogy hogyan lehet felhasználni az összes rendelkezésre álló eszközt a fenntartható növekedés előmozdítása érdekében. A bevált módszerek példái:

- a fenntartható energiával kapcsolatos beruházások átfogó megközelítése a spanyolországi barcelonai tartományban, a Polgármesterek Szövetségén és az ELENA mechanizmuson keresztül,

- a lakóépületekre vonatkozó energiaberuházások támogatása Litvániában, a 227 millió EUR összegű JESSICA alap létrehozása révén.

Ökoszisztéma-szolgáltatások: középpontban a természetes környezetben rejlő lehetőségek megóvása és maximalizálása

Az EU nem tudta teljesíteni a biológiai sokféleség csökkenésének 2010-ig történő megállítására vonatkozó célt. Az erőfeszítések fokozása érdekében a tagállamok új, 2020-ig megvalósítandó célkitűzésben állapodtak meg[16], amely a biológiai sokféleségre vonatkozó jövőbeli európai uniós stratégia alapjául fog szolgálni. Nemzetközi szinten az EU elkötelezte magát a Biológiai Sokféleség Egyezménnyel kapcsolatban nemrégiben tartott konferencia[17] eredményei mellett; ennek keretében megkezdődött az erőforrások mozgósítási folyamatával kapcsolatos munka, a 2011–2020-as időszak biológiai sokféleségre vonatkozó stratégiai tervének megvalósítása céljából.

- Az irányító hatóságoknak szükséges beruházniuk a természeti tőkébe mint a gazdasági fejlődés egyik forrásába.

A levegő, a víz, a föld, a fajok, a talaj és a tengerek azon természeti erőforrások közé tartoznak, amelyek jólétünk és gazdasági kilátásaink szempontjából egyaránt kulcsfontosságúak. Az „ökoszisztéma-szolgáltatások” kifejezés, amelyet az ENSZ 2004-es millenniumi ökoszisztéma-értékelése alkotott meg, e természetes módon jelentkező előnyökre, valamint a megőrzésük elmaradásából eredő esetleges veszteségekre utal. Az ökoszisztémák megóvása fenntartható munkahelyeket és társadalmi-gazdasági fejlődést eredményez. Az európai munkahelyeknek mintegy 16,8%-a kötődik közvetetten a természeti kincsekhez[18]. A becslések szerint például a rovarok által végzett beporzás évi 22 milliárd EUR értéket jelent az európai mezőgazdaság számára[19].

- Kívánatos, hogy az irányító hatóságok a természeti kockázatok megelőzésére – mint a természeti erőforrások megőrzése és az éghajlatváltozáshoz történő alkalmazkodás elemére – használják a regionális politika finanszírozási eszközeit.

A kockázatok megelőzése megtérülő beruházást jelenthet, mivel a megelőző intézkedések költségei nagyságrendekkel alacsonyabbak, mint a helyreállítás esetleges költségei. A jól átgondolt kockázatmegelőzési projektek megóvhatják az olyan ökoszisztéma-szolgáltatásokat, mint a vízminőség és -mennyiség, és a biológiai sokféleség, a mezőgazdaság, valamint a part menti övezetek javát szolgálhatják. A természet kiegyenlítő szerepének erősítése révén javítja az – előreláthatóan a természeti katasztrófák gyakoribbá és súlyosabbá válását okozó – éghajlatváltozáshoz történő alkalmazkodást is.

- Kívánatos, hogy az irányító hatóságok elsőbbséget biztosítsanak a „zöld infrastruktúra” számára.

A „zöld infrastruktúra” kifejezés azokra az erdőkre, folyókra, part menti övezetekre, parkokra, ökofolyosókra, valamint egyéb természetes vagy természetközeli jellemzőkre utal, amelyek kulcsfontosságúak az ökoszisztéma-szolgáltatások nyújtása szempontjából. A zöld infrastruktúra fejlesztése alapvető jelentőségű egy olyan fenntartható környezet megóvása szempontjából, amelyben gazdaságunk és társadalmunk is virágozhat. Különösen segíti az éghajlatváltozáshoz történő alkalmazkodást, és hozzájárul az ökológiai hálózatok létrehozásához és megfelelő irányításához. Ezért szükséges, hogy az irányító hatóságok biztosítsák azt, hogy a természeti területekre és a földhasználatra gyakorolt hatást valamennyi infrastrukturális projekt értékelése során teljes mértékben vizsgálják. Az olyan megfelelő eszközök használatát, mint a part menti és a vízgyűjtő területek integrált kezelése, erősíteni kell, különösen, ha valószínű a Natura 2000 területek érintettsége.

Az ökoszisztéma-szolgáltatások integrált kezelése felé

- Az árterületek helyreállítása az éghajlatváltozáshoz történő alkalmazkodás érdekében, más értékes ökoszisztéma-szolgáltatások – például a tiszta víz elérhetősége – megóvásával együtt (Magyarország)

- Az ökofolyosókhoz hasonló zöld infrastruktúrák fejlesztése a Natura 2000 hálózatok működésének biztosítása érdekében (Lengyelország)

Ökoinnováció: középpontban az innovációs partnerségek és az információtechnológia mobilizálása

Az ökoinnováció az erőforrás-hatékonyság, a versenyképesség és a munkahelyteremtés megvalósításának alapvető eszköze.

- Szükséges, hogy az irányító hatóságok jobban támogassák az ökoinnovációt.

Az ökoinnováció valamennyi gazdasági ágazatban az erőforrás-hatékonyság javítását és új munkahelyek teremtését eredményezheti. Így az öko-ipar immár Európa egyik legnagyobb iparága, amely mintegy 3,4 millió embert foglalkoztat. Az iparágban – amely az utóbbi években körülbelül évi 8%-kal növekedett – 2004 és 2008 között 600 000 új munkahely létesült[20].

- Az irányító hatóságoknak a vállalkozásokkal létesített partnerségeken keresztül támogatniuk kell a zöld technológia területén működő klasztereket.

Az egymással összefüggő cégcsoportok, a kutatóintézetek és az innovációban érdekelt egyéb felek (gyakran „klaszternek” nevezett) földrajzi koncentrációja fontos regionális eszköz. Felkérjük az irányító hatóságokat, hogy támogassák az állami és a magánszektor szereplői közötti partnerségeken alapuló környezetvédelmi és energiaügyi klasztereket mint az ökoinnovációs beruházások felgyorsításának eszközét.

- Kívánatos, hogy az irányító hatóságok vegyék igénybe a regionális finanszírozást az informatikai és kommunikációs technológia (IKT) zöld gazdaság területén történő népszerűsítésére.

A hálózatos IKT-infrastruktúra[21] az innovatív szolgáltatásokkal és alkalmazásokkal együtt alapvető feltétele a zöld technológiák alkalmazásának és az ökoinnovációnak. Ezért kívánatos lenne a megfelelő beruházások kölcsönösen előnyös összehangolása és hatékony felhasználása. Az intelligens villamosenergia-hálózatok, a megújuló energiák és az intelligens közlekedési rendszerek olyan példák, amelyek esetében az IKT jelentős hozzáadott értéket biztosít, és támogatja a kibocsátások csökkentését, miközben új piaci lehetőségeket kínál az ökoinnováció számára.

A zöld technológiákban és az ökoinnovációban rejlő lehetőségeket kiaknázó régiók

- Átfogó stratégia kidolgozása a regionális klaszterekben zajló ökoinnováció ösztönzése érdekében (Ausztria)

- Egy vállalkozásokat támogató, átfogó programba történő beruházás a kkv-k erőforrás-hatékonyságának növelése céljából (Egyesült Királyság)

A humán tőkébe történő beruházás, valamint annak biztosítása, hogy az emberek rendelkezzenek a megfelelő készségekkel, különös jelentőséggel bír egy erőforrás-hatékony társadalom felépítésében. Az Európai Szociális Alap segítséget nyújthat a készségek, a kreativitás, a vállalkozói készség, valamint a munkaerőben rejlő innovációs képesség felszínre hozatalában, összhangban az Európa 2020 stratégia „Új készségek és munkahelyek menetrendje” című kiemelt kezdeményezésével.

Különösen fontos, hogy a regionális politika fellépéseinek megtervezése a fenti területek mindegyikén más uniós politikákkal kombinálva történjék. Nyomatékkal arra bátorítjuk az irányító hatóságokat, hogy vegyék igénybe a vidékfejlesztési politika, a LIFE+ program, a 7. kutatási és fejlesztési keretprogram, valamint a versenyképességi és innovációs program által nyújtott kiegészítő támogatást.

Második pillér: A beruházások minőségének javítása

A fenntartható fejlődés alapelveinek[22] a regionális alapokból finanszírozott programok végrehajtása során történő általános érvényesítése fokozni fogja a régiók fenntarthatóságára gyakorolt hatásukat, anélkül, hogy egyéb kockázatcsökkentő intézkedések vagy eszközök válnának szükségessé.

A fenntarthatóság beépítése a projektek teljes életciklusába

- A fenntartható fejlődés szempontjainak minden terv szerves részét kell képezniük, a megtervezéstől a megvalósításig és a nyomon követésig.

Jóllehet a fenntartható fejlődés fogalma a politikai döntéshozók és programvezetők körében elterjedt, nem érvényesül kellőképpen valamennyi fellépés megtervezése, végrehajtása és értékelése során. A projekt egész életciklusán át tartó, állandó figyelem különösen fontos a regionális finanszírozási eszközök hatékonyságának javítása szempontjából[23]. Az irányító hatóságoknak ezen kívül hosszabb távra kellene tekinteniük az alternatív beruházási módok egy „életciklus” alatti költségeinek összehasonlításakor, például úgy, hogy számításaik során figyelembe veszik az ökoszisztémák és a biológiai sokféleség megóvását.

- A régióknak és a városoknak sokkal gyakrabban kell alkalmazniuk a zöld közbeszerzést.

A zöld közbeszerzés javíthatja az európai kereskedők és szolgáltatók versenyképességét. Az európai közbeszerzési irányelvek megengedik, hogy az állami hatóságok beszerzési eljárásaik során az éghajlattal és a környezetvédelemmel kapcsolatos, valamint szociális szempontokat is figyelembe vegyenek. Immár számos technika és módszer létezik[24] a zöld közbeszerzés alkalmazásának ösztönzésére. A regionális politika segítséget nyújthat a közbeszerzésért felelős tisztviselők képzése és tájékoztatása terén, a helyi és a regionális hatóságok valamennyi szintjén.

- Megfelelő mutatók kidolgozása a nyomon követéshez és az értékeléshez.

Az Eurostat több olyan mutatót is kidolgozott a fenntartható fejlődéssel kapcsolatban, amelyek segíthetik a nemzeti és a regionális hatóságokat abban, hogy megalkossák a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos saját értékelési sémáikat. Technikai segítségnyújtása révén a regionális politika támogathatja az értékelés és a nyomon követés eszközeinek fejlesztését[25], így segítve a politikai döntéshozókat azon beruházási típusok meghatározásában, amelyek a leginkább hozzájárulhatnak a programok végrehajtásából eredő CO2-kibocsátás csökkentéséhez.

Az egy életciklusra szóló projekttervezés bevált módszerei Külön környezetvédelmi útmutató kidolgozása a projektszervezők támogatásához a projektek előkészítésében és kiválasztásában (Svédország) A zöld közbeszerzés támogatása a Hradec Královéi Régióban (Cseh Köztársaság) a városoknak és egyéb intézményeknek a bevált módszerekkel kapcsolatos versenyével Konkrét mutatók meghatározása az éghajlatváltozással, a biológiai sokféleséggel és az elsivatagosodással kapcsolatban, az elért eredmények nyomon követése céljából (Bulgária) |

- A beruházások ellenőrzése az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás és az erőforrás-hatékonyság szempontjából

- Kívánatos lenne, hogy az irányító hatóságok megvizsgálják az operatív programokat és projekteket az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásuk szempontjából.

A programoknak és a projekteknek nemcsak a környezetre gyakorolt hatásuk, hanem az éghajlatváltozásnak való esetleges kitettségük szempontjából is elvégzett vizsgálata olyan fontos szempont, amely javíthatja egy régió alkalmazkodási képességét. Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról szóló fehér könyv arra ösztönzi a régiókat, hogy 2012-ig fejlesszenek ki „regionális alkalmazkodási stratégiákat”. A tagállamoknak és a régióknak célszerű lenne a jelenlegi regionális politikai pénzeszközöket ezen új stratégiák és végrehajtásuk finanszírozására használni.

- Kívánatos, hogy az irányító hatóságok a leginkább erőforrás-hatékony lehetőségek felé orientálják beruházásaikat.

A jelentősebb környezetvédelmi infrastruktúrákkal kapcsolatos beruházások alkalmával teljes mértékben szükséges figyelembe venni az uniós szabályozásban[26] rögzített ún. hulladék- és vízhierarchia alapján fennálló lehetőségeket. Ez azt jelenti, hogy elsősorban a hulladékképződés megelőzését kell előnyben részesíteni, majd sorrendben ezt követi az újrafelhasználás, az újrafeldolgozás, és végül a hasznosítás (például az energetikai hasznosítás). Az ártalmatlanítás csak a legvégső esetben lehetséges. A hulladékkezelési terveknek egyértelműen a hulladékképződés megelőzését és az újrafeldolgozást kell előnyben részesíteniük a többi lehetőséggel szemben.

A vizet illetően kívánatos, hogy az irányító hatóságok a víztakarékossággal, a vízhasználat hatékonyságának növelésével, a vízárazási politikával vagy a költséghatékony keresletgazdálkodási intézkedésekkel kapcsolatos projektek számára biztosítsanak elsőbbséget. Ennek konkrét példái a csővezetékek szivárgásainak csökkentése, az esővízgyűjtők telepítése és az újrahasznosított víz újrafelhasználása.

Ezek a módszertani megközelítések kiterjeszthetők más területekre, a beruházási lehetőségeknek az erőforrás-hatékonyság szempontjából történő értékelését eredményezve.

Bevált módszerek az operatív programoknak az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás és az erőforrás-hatékonyság szempontjából történő vizsgálata terén Egy parti terület regenerációjára irányuló projekt éghajlati szempontból történő vizsgálata, amelynek eredményeként egy tengerparti út áthelyezéséről született döntés (Franciaország) Az újrafeldolgozás, a komposztálás és egy biogázerőmű beépítése a városi hulladékkezelési tervbe a máltai Sant'Antninban. |

- .

Jobb irányítás

A regionális politika egyedülálló módon járulhat hozzá az EU fenntartható növekedéssel kapcsolatos célkitűzéseinek megvalósításához, olyan „helyi alapú politikaként”, amely előmozdítja a többszintű irányítást, valamint integrált stratégiák keretében az állami és a magánszektor szereplői közötti partnerségeket.

- A tagállamok közigazgatásának és politikai döntéshozóinak be kell illeszteniük a fenntartható növekedéssel kapcsolatos célkitűzéseket a politikameghatározás általános keretébe.

Az Európa 2020 stratégia célkitűzései hatékonyabban megvalósíthatók, ha a regionális politikai pénzeszközök felhasználására egy olyan tágabb politikai keretrendszerben kerül sor, amely biztosítja a szükséges jogbiztonságot és a megfelelő ösztönzőket. Ez a gyakorlatban azt jelenti, hogy a programokat és a projekteket a szabályozási és igazgatási keret változásainak kell kísérniük.

- Szükséges, hogy az irányító hatóságok kibővítsék a partnerségeket és erősítsék a programok monitoring bizottságának stratégiai szerepét.

A jobb irányítás különös jelentőséggel bír a fenntarthatóság elérése szempontjából; ezt megerősítették a 2000–2006-os időszak kohéziós politikájának nemrégiben elvégzett utólagos értékelései. A jobb irányítás kulcsszerepet játszik a felelős hozzáállás kialakításában, valamint abban, hogy konszenzus szülessen a stratégiák és a programok megvalósításában kulcsszerepet játszó érdekelt felek közös látásmódja tekintetében. A társadalmi-gazdasági partnerek és a civil társadalom részvételének korán el kell kezdődnie, és az egész programozási ciklus során folytatódnia kell. A monitoring bizottságoknak rendszeresen felül kell vizsgálniuk az elfogadott stratégia és a programok célkitűzéseinek megvalósítása terén elért eredményeket, valamint a jelentősebb irányváltások esetleges szükségességét. Az országos tematikus hálózatoknak az érintett hatóságokkal történő fejlesztése szintén fokozhatja a programok fenntarthatóságát.

Bevált módszerek a fenntarthatóságot erősítő irányítás terén A környezetvédelemmel foglalkozó (spanyolországi, olaszországi, lengyelországi, egyesült királyságbeli, németországi, görögországi) nemzeti és regionális hatóságok hálózatainak létrehozása a strukturális és kohéziós alapok igazgatásával kapcsolatban A nem kormányzati szervezetek arra vonatkozó képességének fejlesztése, hogy politikai partnerként járhassanak el (Szlovénia) |

- Az uniós finanszírozás fokozottabb igénybevételének ösztönzése és a finanszírozás innovatív megközelítéseinek feltárása.

A gazdasági válság miatt előfordulhat, hogy a tagállamok többé nem hagyatkozhatnak kizárólag az állami finanszírozásra. A magáncégek számára nagyobb fokú részvételt lehet és kell biztosítani, például az infrastruktúrák tervezése, kivitelezése és üzemeltetése terén. A „szennyező fizet” elvének alkalmazását fokozni kell, és azt a projektek fenntarthatósága döntő elemének kell tekinteni.További lépésként kívánatos figyelembe venni a pénzügyi tervezés eszközeit, a rendelkezésre álló korlátozott források hatékonyabb felhasználása érdekében. A regionális politika keretében szükséges a JEREMIE és a JESSICA sokkal hatékonyabb kihasználása, és tanulni kell olyan más eszközök példájából, mint az uniós kutatási keretprogramokban használt kockázatmegosztási pénzügyi mechanizmus.

- A határokon átnyúló fellépés előnyeinek teljes körű kihasználása.

Kívánatos, hogy a régiók beruházzanak a fenntartható növekedésbe azon szakpolitikák integrálásán keresztül, amelyek az EU olyan szárazföldi területeit és tengereit érintik, ahol potenciálisan nagyfokú a biológiai sokféleség, különös tekintettel a part menti övezetekre, az erdőkre és a vízgyűjtő területekre. Az egymással összhangban álló intézkedésekkel, valamint a különleges szárazföldi vagy tengeri területekkel (például a tengeri medencékkel) kapcsolatos, tagállamok és régiók közötti együttműködés további hozzáadott értéket eredményezne.Az irányító hatóságoknak teljes mértékben ki kellene használniuk – különösen – a határokon átnyúló, a régiók közötti, valamint az államok közötti együttműködésben rejlő lehetőségeket, összhangban a Lisszaboni Szerződés által újonnan bevezetett területi kohéziós célkitűzéssel. A balti-tengeri és a dunai stratégia szemlélteti a makroregionális szintű fellépés értékét.

POLITIKAI KÖVETKEZTETÉSEK

Noha a regionális politika működési módját illetően nagyobb változásokra csak a következő többéves pénzügyi keretben lehet számítani, a jelen közlemény megjelöli, hogy az irányító hatóságok hogyan igazíthatják hozzá a jelenlegi regionális politikai programokat az Európa 2020 fenntartható növekedéssel kapcsolatos célkitűzéseihez. A közlemény felhívja a nemzeti, a regionális és a helyi hatóságokat, hogy most cselekedjenek, és hatékonyabban használják fel a rendelkezésre álló pénzeszközöket, valamennyi európai régió fenntartható növekedésének előmozdítása érdekében. Ezeket az intézkedéseket az Európa 2020 stratégia „Erőforrás-hatékony Európa” című kiemelt kezdeményezésével, valamint éghajlatváltozással és energiával kapcsolatos célkitűzéseivel összefüggésben kell vizsgálni, azok ez utóbbiakat kiegészítik[27].

1. melléklet – Az Európa 2020 fenntartható növekedésre vonatkozó célkitűzéseinek a regionális politikán és annak finanszírozásán keresztüli eléréséhez szükséges intézkedések

A tagállamokat és a régiókat arra bátorítjuk, hogy:

- a jelenlegi programok prioritásai keretében rendezzék át a kiadásokat abból a célból, hogy elősegítsék az erőforrás-hatékony és alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság irányába történő elmozdulást, és vizsgálják meg a programok módosításának szükségességét a vidékfejlesztési politika, a LIFE+ program, a 7. kutatási és fejlesztési keretprogram, valamint a versenyképességi és innovációs program által nyújtott kiegészítő támogatás alapján, az alábbi területeken:

- energiahatékonyság, megújuló energia és a közlekedés széndioxid-mentesítése;

- ökoszisztéma-szolgáltatások, különös tekintettel a biológiai sokféleség védelmére, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra és a természeti katasztrófák megelőzésére;

- a klaszterek, valamint az IKT-szolgáltatások és –alkalmazások segítségével megvalósuló ökoinnováció támogatása.

- biztosítsák a fenntarthatóság elveinek módszeres beépítését a projektek életciklusának valamennyi szakaszába, különös tekintettel az erőforrás-hatékonyság növelésére;

- területrendezésük során vegyék figyelembe az éghajlatváltozást, az olyan helyi, regionális és makroregionális stratégiákra is kiterjedően, amelyek elsősorban a tengerek vagy a folyók medencéjéhez kapcsolódó, országokon átnyúló területeket érintenek;

- végezzenek konkrét értékeléseket, és operatív programjaik éves végrehajtási jelentésében szerepeltessenek egy külön szakaszt, amelyben értékelik, hogy a regionális politika által támogatott programok mennyiben felelnek meg a jelen közleményben foglalt iránymutatásnak;

- a nemzeti reformprogramok vonatkozásában vizsgálják meg, hogy az operatív programok mekkora rugalmasságot biztosítanak a regionális politikai finanszírozási eszközöknek az Európa 2020 prioritásaira tekintettel történő átrendezéséhez;

- kezdjék meg a programok következő generációjának előkészítését az alábbiak tekintetében:

- fokozottabb tematikus összpontosítás a zöld beruházásra és egy alacsony szén-dioxid-kibocsátású és az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképes gazdaság irányába történő elmozdulásra, biztosítva ugyanakkor a fenntartható város- és/vagy vidékfejlesztés integrált megközelítését, valamint a területi viszonyok és lehetőségek teljes körű figyelembevételét;

- kapacitásépítés a technikai segítségnyújtásra fordítható költségvetési keretek kihasználásával annak érdekében, hogy a helyi, a regionális és a nem kormányzati szereplőket bevonják az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással és az éghajlatváltozás mérséklésével kapcsolatos regionális stratégiákba.

2. melléklet – Az Európa 2020 fenntartható növekedésre vonatkozó célkitűzéseinek a regionális politikán és annak finanszírozásán keresztüli eléréséhez szükséges intézkedések

A Bizottság elkötelezett a finanszírozásnak az Európa 2020 prioritásaira tekintettel történő átprogramozására irányuló valamennyi kérelem gyors elbírálása és támogatása mellett, és

- együtt fog működni a nemzetközi és nemzeti pénzintézetekkel a források hatékony felhasználása, valamint a pénzügyi eszközök használatának szükség szerinti maximalizálása érdekében, a JEREMIE és a JESSICA fokozottabb használatára is kiterjedően. A strukturális alapokra vonatkozó rendeletek legutóbbi módosításainak kihasználása céljából különös hangsúlyt kap a lakóépületekben használt fenntartható energia;

- együtt fog működni a tagállamok és a régiók érintett hatóságaival, a jelen közleményben vázolt javaslatok megvalósítását célzó kísérleti kezdeményezések és szemináriumok kialakítása érdekében;

- a programok végrehajtása és nyomon követése terén rendelkezésére álló tematikus szakértelemmel segíteni fogja a nemzeti és a regionális hatóságokat;

- az intézményi kapacitások kiépítése céljából mobilizálni fogja a jelenlegi operatív programok keretében rendelkezésre álló forrásokat, hogy biztosítsa a fenntartható fejlődés elveinek alkalmazását és a szűk keresztmetszetek megszüntetését, különösen a JASPERS segítségével;

- továbbra is segíteni fogja a tagállamokat a programjaik keretében technikai segítségnyújtás címén rendelkezésre álló források mobilizálásában, elősegítendő a fenntartható regionális növekedést és – valamennyi igazgatási szinten – a projektek egészének előkészítését;

- a fenntartható növekedéshez kapcsolódó területeken meghatározza és továbbra is ösztönzi a bevált módszerek tagállamok közötti cseréjét, olyan kezdeményezéseken keresztül, mint a „régiók a gazdasági változásért” vagy az Európai Területi Tervezési Megfigyelő Hálózat.

-

[1] COM(2010) 2020.

[2] Európai Parlament, 2009/2235(INI), 2010. április 30.

[3] HL L 291, 2006.10.21., 11. o.

[4] COM(2010) 553.

[5] COM(2010)642 végleges: „A gazdasági, szociális és területi kohézióról szóló ötödik jelentéssel kapcsolatos következtetések: a kohéziós politika jövője”.

[6] COM(2010)700 végleges: „Az uniós költségvetés felülvizsgálata”.

[7] COM(2010) 110.

[8] Részletek a SEC(2011) 92 dokumentumban.

[9] Lásd még az RB 223/2010. sz. véleményét.

[10] Részletek a SEC(2011) 92 dokumentumban.

[11] SEC(2008) 2865

[12] 397/2009/EK rendelet.

[13] 832/2010/EU rendelet.

[14] COM(2009) 279 végleges

[15] http://www.worldenergyoutlook.org/index.asp

[16] „[Az EU célja, hogy területén] 2020-ra megállítsa a biológiai sokféleség csökkenését és az ökoszisztéma-szolgáltatások romlását, azokat a lehetőségek keretein belül helyreállítsa, valamint fokozza a biológiai sokféleség globális csökkenésének megelőzéséhez való uniós hozzájárulást.”

[17] A Biológiai Sokféleség Egyezmény részes felei konferenciájának tízedik ülése (CBD COP 10) (Nagoja, 2010. október).

[18] Az ökoszisztémák és a biológiai sokféleség gazdaságtana (TEEB): „TEEB for Local and Regional Policy Makers” (TEEB helyi és regionális döntéshozók részére).

[19] Gallai és mások, 2009.

[20] „A legversenyképesebb iparágak a leginkább erőforrás-hatékonyak és fordítva”, állapítja meg az Európai Bizottság által finanszírozott tanulmány (ENV.G.1/ETU/2007/0041 projekt).

[21] A COM(2010) 245 végleges/2 számú, „Az európai digitális menetrend” című közlemény e tekintetben számos fellépést kiemel.

[22] A Brundtland Bizottság (1987) meghatározása szerint ez a jelen nemzedékei igényeinek teljesítését jelenti, anélkül, hogy veszélyeztetnénk a jövő nemzedékek esélyét arra, hogy ők is kielégíthessék saját szükségleteiket.

[23] Az Európai Számvevőszék 3/2009. sz. különjelentése.

[24] http://ec.europa.eu/environment/gpp/index_en.htm

[25] A bevált módszerek példájaként lásd a „NECATER” nevű, a szén-dioxid-kibocsátás semlegesítésére irányuló franciaországi finanszírozási eszközt a SEC(2011) 92 dokumentumban.

[26] A 2000/60/EK víz-keretirányelv és a 2008/98/EK hulladék-keretirányelv.

[27] Az Európai Tanács 2010. június 17-i következtetései.