INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A terrorcselekmények jelentik az egyik legsúlyosabb megsértését az emberi méltóság, a szabadság, az egyenlőség és a szolidaritás, valamint a mindenkit megillető emberi jogok és alapvető szabadságok egyetemes értékeinek, továbbá az egyik legsúlyosabb támadást a demokrácia és a jogállamiság elvei ellen, amelyek az Európai Unió alapját képezik. Fontos, hogy megfelelő eszközök álljanak rendelkezésre az uniós polgárok és az Unióban élő valamennyi ember védelme érdekében, és hogy a jogsértések ellen hatékony és arányos módon lépjenek fel, amely megfelelő az Uniót fenyegető veszélyek leküzdéséhez, ugyanakkor megőrzi a társadalomban érvényesülő sokszínűséget, megkülönböztetésmentességet, toleranciát, igazságosságot, szolidaritást és jogegyenlőséget.

Az elmúlt években növekedett és átalakult a terrorista veszély. A Bizottság „Az európai biztonsági stratégia” című közleményében prioritásként azonosította a terrorizmus elleni uniós keret korszerűsítését, és bejelentette, hogy ezen új kihívások kezelése érdekében szándékában áll az e területen meglévő büntetőjogi jogszabályok naprakésszé tétele. A Bizottság a 2016. évi munkaprogramjában bejelentette a terrorizmusról szóló kerethatározat módosítására irányuló jogalkotási javaslatot, mivel a tagállamok egyrészt azzal az egyre jobban terjedő jelenséggel szembesülnek, hogy terrorizmus céljából egyre többen utaznak külföldre, másrészt azzal a veszéllyel, amit e személyek visszatérése jelent.

E személyekre gyakran „külföldi terrorista harcos”-ként hivatkoznak. Maga a jelenség nem újkeletű, azonban minden korábbinál többen utaznak konfliktusövezetekbe – különösen Szíriába és Irakba –, hogy ott terrorista csoportok oldalán harcoljanak vagy kiképzést kapjanak. Az Európai Unióban a terrorizmus helyzetével és alakulásával foglalkozó legutóbbi Europol-jelentés (TE-SAT) elemezése azt mutatta, hogy a jelenség jelenleg is terjed: 2014 végéig az Unióból a konfliktus sújtotta területekre utazó személyek teljes száma a becslések szerint meghaladta a 3000 főt, és az értékelések szerint mostanra elérte az 5000-et. A jelentések szerint ugyanakkor néhány tagállamban emelkedett a visszatérők száma. A tagállamok jelentése szerint ez a biztonságra nézve jelentős veszélyt hordoz magában.

Amint azt az Europol hangsúlyozta: „jóllehet a visszatérő harcosoknak esetlegesen csak kis része lehet elkötelezett amellett, hogy az Unióban támadásokat hajtson végre, a konfliktusövezeteket megjárt személyek továbbra is fokozott veszélyt jelentenek valamennyi uniós tagállam számára. A visszatérő harcosok a kapcsolatokon felül harci és operatív tapasztalatot is szerezhettek – és ebből következően képesek lehetnek hatásosabb, illetve többszörös támadások elkövetésére –, és valószínűleg példaképként szolgálnak a hasonló gondolkodású fiatalok számára. Továbbá az is lehetséges, hogy akik nem vesznek részt a támadások megszervezésében, azok ehelyett esetleg mások radikalizálásával és toborzásával, szervezői tevékenységekkel és adományszervezéssel foglalkoznak.”

A 2014 és 2015 folyamán Európa területén elkövetett merényletek – amelyek tetőpontját a 2015. november 13-a éjszakáján Párizsban végrehajtott támadások jelentették – drámai módon mutattak rá arra, hogy e kockázat testet ölthet, ezért a veszélyekhez való alkalmazkodás révén fokozni kell az uniós szintű válaszlépéseket. Habár a nyomozások még folyamatban vannak, a már rendelkezésre álló információk azt támasztják alá, hogy 2015-ben legalább hat terrortámadásban vagy azok előkészítésében vettek részt külföldi terrorista harcosok, akik vagy ők maguk megjárták a konfliktusövezeteket (például Jement, Szíriát), vagy más, jelenleg Szíriában tartózkodó személyek ösztönözték vagy utasították őket terrorcselekmények elkövetésére.

Jóllehet a 2014 óta az Unióban bekövetkezett merényletek egyedüli elkövető által végrehajtott terrortámadások voltak, a november 13-i párizsi terrortámadások bizonyították, hogy fennáll a veszélye a kifinomultabb elkövetési módú és nagyobb volumenű (több, robbanóanyagokkal és fegyverekkel rendelkező személy által elkövetett) támadásoknak.

Míg az aggodalmak elsődleges forrását a külföldi terrorista harcosok jelentik, nem szabad alábecsülni a belföldi terroristák, a radikalizálódott magányos elkövetők és a (például útlevelük lefoglalása miatt) „frusztrált” terrorista utazók által jelentett veszélyt sem. Az elmúlt 12 hónap során több ilyen támadást és meghiúsított kísérletet rögzítettek az Unióban és egyéb nyugati országokban (például az Egyesült Államokban, Kanadában és Ausztráliában).

A terrorista veszély határon átnyúló dimenziója nem korlátozódik a harmadik országokban található konfliktusövezetekbe való beutazásra. A terroristák a gyanúkeltés megelőzése érdekében kitérő technikákat alkalmaznak: az Unión belül utaznak és a tartózkodási helyük/állampolgárságuk szerinti országtól eltérő országokon haladhatnak át azzal a céllal, hogy kikerüljék az ellenőrzéseket és a megfigyelést. A nemrégiben az Unióban elkövetett támadások továbbá azt igazolják, hogy a terroristák támadás elkövetése céljából vagy logisztikai okokból (például finanszírozás, fegyverek beszerzése céljából) utaznak be más tagállamokba.

A terrorista csoportok bebizonyították, hogy magas szinten tudják használni az internetet és az új kommunikációs technológiákat a propaganda terjesztésére, a potenciális harcosokkal való interakcióra, az ismeretek megosztására, valamint a műveletek megtervezésére és összehangolására. Az internet és a közösségi média különösképpen új lehetőségeket kínált a radikális és terrorista csoportok számára a sebezhető közönség megcélozására, ezáltal pedig a toborzás elősegítésére és/vagy az önálló radikalizálódásra.

A magas színvonalú kommunikációs anyagok (magazinok, videók) használata, valamint olyan decentralizált megközelítés alkalmazása, amelyet megkönnyít a közösségi média különböző platformjain lévő felhasználói fiókok hálózata, lehetővé teszi a terrorista és radikális anyagok gyors terjesztését az információs technológiák alkalmazásának folyamatos kiigazítása révén. Az internet a terroristák által használt első számú csatornává vált a propaganda terjesztésére, nyilvános fenyegetések kibocsátására, szörnyűséges terrorcselekmények – például lefejezések – dicsőítésére, valamint a támadások elkövetéséért vállalt felelősség kinyilvánítására.

Az Európát fenyegető, változóban lévő terrorista veszélyt figyelembe véve össze kell hangolni a hatályos szabályokat. Ez megfelelő büntetőjogi rendelkezéseket foglal magában, amelyek nemcsak a külföldi terrorista harcosok jelenségét és a harmadik országba terrorista tevékenységek elkövetése céljából való beutazáshoz kapcsolódó kockázatokat kezelik, hanem az Európában maradó elkövetők által jelentett fokozottabb veszélyt is.

Unió-szerte koherensebb, átfogóbb és szorosabb összhangban lévő tagállami büntetőjogi rendelkezésekre van szükség ahhoz, hogy ténylegesen meg lehessen előzni a külföldi terrorista harcosokhoz kapcsolódó bűncselekményeket és azokra vonatkozóan büntetőeljárást lehessen indítani, valamint hogy megfelelő módon lehessen kezelni a határon átnyúló gyakorlati és jogi kihívások fokozódását.

A 2002/475/IB kerethatározat már büntetni rendel bizonyos terrorcselekményeket, különösen a terrorcselekmény elkövetését, valamely terrorista csoport tevékenységeiben való részvételt, beleértve az e tevékenységekhez nyújtott pénzügyi támogatást is, továbbá a nyilvános izgatást, a terroristák toborzását és kiképzését, valamint a terrorista bűncselekményekhez nyújtott bűnsegélyt, a terrorista bűncselekményekre való felbujtást és a terrorista bűncselekmények kísérletét.

A 2002/475/IB kerethatározatot azonban felül kell vizsgálni az új nemzetközi normák és az Unió által vállalt kötelezettségek végrehajtása, valamint a változó terrorista veszély hatékonyabb kezelése, ezáltal pedig az Unió és polgárai biztonságának erősítése érdekében.

A terrorizmus áldozatainak olyan védelemre, támogatásra és segítségre van szükségük, amely az ő sajátos szükségleteiket kezeli. Azonnali hozzáférést kell kapniuk a fizikai és pszichoszociális ellátást nyújtó professzionális áldozatsegítő szolgálatokhoz. Lényeges, hogy a terrortámadásokat követően a terrorizmus áldozatai megbízható információkhoz tudjanak hozzáférni, és a terrorizmus áldozatairól is ilyen információk álljanak rendelkezésre. Mivel a terrortámadások emberek nagy csoportjára irányulnak, az áldozatok gyakran nem abból az országból származnak, ahol a támadás történt. Ezért az illetékes nemzeti hatóságok közötti, határon átnyúló együttműködés döntő fontosságú annak biztosítására, hogy a terrorizmus valamennyi áldozatát megfelelően tájékoztassák és ők megkapják a szükséges segítséget függetlenül attól, hogy az Európai Unión belül hol élnek.

A 2012/29/EU irányelv egy sor kötelezően biztosítandó jogot állapít meg a bűncselekmények áldozatai részére, beleértve a védelemhez, a támogatáshoz és a segítséghez való jogot, ami figyelembe veszi a bűncselekmények valamennyi áldozatának egyedi szükségleteit. E rendelkezések azonban semmilyen külön intézkedést nem írnak elő a terrorizmus áldozataira nézve. Jelentős hozzáadott értéket nyújtana olyan konkrétabb intézkedések elfogadása, amelyek célzottabban kezelik a terrorizmus áldozatainak szükségleteit. A terrorizmus áldozatainak nyújtott védelemre, támogatásra és segítségre vonatkozó, megfelelően kialakított szabályok valószínűleg nemcsak az életben maradt áldozatok és a túlélő hozzátartozók, hanem közvetve egész társadalmak gyógyulási folyamatához járulnak hozzá.