A Bizottság továbbra is szorosan együtt fog működni a tagállamokkal, és konkrét megoldásokat javasol ott, ahol az elfogadott jogszabályok végrehajtásához továbbra is erőfeszítéseket kell tenni. Idetartozik például az európai uniós megújulóenergia-platform és a megújuló energia uniós finanszírozási mechanizmusa. A már elfogadott jogszabályok mellett a napokban az épületekkel és a metánnal kapcsolatban indított kezdeményezések kiegészítik az Európa 2030-ra vonatkozó éghajlatvédelmi törekvésének fokozására irányuló erőfeszítéseinket. Ezeket az év későbbi részében az offshore energiával és a transzeurópai energiaipari infrastruktúrával kapcsolatos kezdeményezések követik.

Eddig csak 16 tagállam nyújtotta be a hosszú távú stratégiáját. Ezek közül 13 kifejezetten vagy hallgatólagosan utalt a klímasemlegességre , a másik három tagállam pedig az 1990. évi szinthez képest 80 % helyett 95 %-kal kívánja csökkenteni a kibocsátást. Ugyanakkor gyakran hiányzik az átfogó cél elérésére vonatkozó időszak egyértelmű meghatározása, és gyakran nem egyértelmű, hogy a tagállamok célkitűzései jogilag kötelező érvényűek-e. A jelentéstétel kötelező tartalma is eltér az egyes tagállamokban. Ennek eredményeképpen a Bizottság még nem tudja részletesen értékelni, hogy a nemzeti hosszú távú stratégiák elégségesek lesznek-e az uniós klímasemlegességi célkitűzés kollektív eléréséhez, illetve még nem tud tájékoztatással szolgálni a kollektív eltérésekről.

A zöld megállapodás továbbá magában foglalja az európai éghajlati paktumot. Ez a paktum be kívánja vonni az egyéneket és közösségeket az éghajlat-politikai fellépésekbe. A meglévő kezdeményezésekre építve az éghajlati paktum lehetőséget fog adni új éghajlat-politikai fellépések kidolgozására, az információk megosztására, az alulról szerveződő tevékenységekre és a mások által is alkalmazható megoldások bemutatására.

Az új éghajlat-politikai célkitűzés és az EU energiarendszerének működéséhez szükséges mélyreható változások emellett az uniós energetikai infrastruktúrára vonatkozó új jövőképet igényelnek. A Bizottság ezért felülvizsgálja a transzeurópai energiahálózatra vonatkozó iránymutatást. A hangsúly továbbra is a megújuló energia integrálásához szükséges villamosenergia-infrastruktúrán lesz, de a Bizottság létre fogja hozni az innovatív technológiák és infrastruktúra, például az intelligens energiahálózatok, a hidrogénhálózatok vagy az integrált offshore hálózatok még hatékonyabb használatára vonatkozó kereteket. Ez fontos szerepet fog játszani a fenntartható és intelligens mobilitásra való uniós áttérésben is.

1. térkép Európai Környezetvédelmi Ügynökség, 2018. Unequal exposure and unequal impacts: social vulnerability to air pollution, noise and extreme temperatures in Europe (Eltérő expozíció, eltérő hatások: a légszennyezéssel, zajjal és szélsőséges hőmérséklettel kapcsolatos szociális sebezhetőség Európában). 22/2018. sz. jelentés.

Egyértelműen fokozott erőfeszítésekre van szükség a pazarló energiafogyasztás támogatásának csökkentése és az energetikai átállás előmozdítása érdekében. Az energiatámogatással kapcsolatos jobb adatok kulcsfontosságú szerepet játszanak ennek nyomon követésében. Az energiatámogatással kapcsolatos adatok továbbra is hiányosak, és a nemzeti energia- és klímatervek nagyrészt hiányosan jelentik be őket. Az uniós energiatámogatásról szóló jelentés szerint az energiatámogatás 2018-ban elérte a 159 milliárd EUR nagyságú összeget, ami 2015-höz képest 5 %-os növekedést jelent. A támogatás több mint fele a tiszta energiára való átállást támogatja.

2018-ban közel 34 millió európai nem engedhette meg magának az otthona megfelelő fűtését , így az energiaszegénység továbbra is jelentős kihívást jelent az EU-ban. Ez a mutató 2010–2018 között átlagosan kedvezően alakult, de a változás üteme jelentős eltéréseket mutatott az EU-ban. Bulgáriában, Lettországban, Lengyelországban, Portugáliában és Romániában jelentősen csökkent az energiaszegénység. Görögországban ugyanakkor jelentős növekedés volt megfigyelhető. Az európai háztartások energiakiadása az elmúlt években csökkent, de még mindig jelentős különbségek vannak a tagállamok között az abszolút értéken vett kiadásokban és az energia háztartási összköltségekhez viszonyított arányában is. 2018-ban a legszegényebb európai háztartások továbbra is a teljes kiadásuk 8,3 %-át (néhány közép- és kelet-európai országban akár 15–22 %-át) költötték energiára.

A belső piac megvalósítása jól haladt a gáz vonatkozásában. A földgázelosztó központok értékesített mennyiségének növekedése 2020-ban is folytatódott, és az európai gázelosztó központok értékesített mennyisége 2020 első negyedévében 32 %-os éves növekedést mutatott (5010 TWh-ra nőtt). Az összeköttetés és a különböző gázforrásokhoz való hozzáférés is tovább javul. Csak három olyan uniós piac volt, amely kevesebb mint három ellátási forráshoz rendelkezett hozzáféréssel. Az elmúlt években javult az árkonvergencia, és Északnyugat-Európában volt a legnagyobb. Európai szinten azonban 2019-ben csökkent, és az év során több nap is nagyobb árkülönbségek jelentkeztek a piacok között.

Az elmúlt évtizedben a villamos energia kiskereskedelmi ára meghaladta az infláció mértékét. Az ipari villamosenergia-árak ugyanakkor az ipari árindexet megközelítve nőttek, és a nagyobb fogyasztók esetében még csökkentek is. Az utóbbi években a hálózati díjak, adók és illetékek változatlanok maradtak vagy csak kismértékben nőttek. Ezenkívül a megújuló energiaforrások illetékei ugyanakkor kisebb nyomást gyakorolnak az árakra, ami a megújuló energiaforrások használatát előmozdító piaci alapú eszközök szélesebb körű alkalmazásának és a régi támogatási rendszerek fokozatos kivezetésének köszönhető. Ennek eredményeképpen a végfelhasználói árakat főként a termelés és ellátás költségeiben bekövetkező változások befolyásolták. Ezek a változások azonban nem voltak elegendők ahhoz, hogy megfelelő piaci jelzéssel szolgáljanak. Ennek többek között az az oka, hogy a végfelhasználói ár szabályozott összetevője továbbra is a végfelhasználói ár viszonylag nagy részét adta. Ezért nem mindig jelentett maradéktalanul megfelelően hatékony árjelzéseket, hogy a fő villamosenergia-kiskereskedők piaci részesedése Unió-szerte csökkent és ennek következményeként csökkent a kiskereskedelmi villamosenergia-piac koncentrációja.

A Bizottság továbbra is segítséget nyújt a tagállamoknak a szolidaritási elv végrehajtásához, aminek szintén az a célja, hogy biztosítsa a legveszélyeztetettebb fogyasztók folyamatos gázellátását még a legsúlyosabb gázválságok során is.

A jelenlegi Bizottság a megbízatása első tíz hónapjában javaslatot tett egy európai klímarendeletre, amely törvénybe fogja foglalni az EU 2050-re elérendő klímasemlegességi célkiűzését, biztosítani fogja a kiszámíthatóságot, és visszafordíthatatlanná fogja tenni a klímasemleges gazdaságra való áttérést. Az európai zöld megállapodást európai beruházási és reformtervvé tette, amely kettős előnnyel jár, mivel a zöld átálláshoz szükséges reformok és beruházások a helyreállítást is elősegíthetik. Annak érdekében, hogy az európai szakpolitikai és szabályozási keret a megújult uniós célkitűzésnek megfelelően kezdjen el működni, a Bizottság új stratégiákat mutatott be, hogy jobban felkészüljön az előtte álló kihívásokra, például az energiarendszer integrációjával és a hidrogén fokozott használatával.

EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2020.10.14. COM(2020) 950 final MELLÉKLET

a következőhöz A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 2020. évi jelentés az energiaunió helyzetéről az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról szóló (EU) 2018/1999 rendelet értelmében



















A belső energiapiacról szóló eredményjelentés 1. Bevezetés 2. Villamos energia nagykereskedelmi piaca 2.1. Fő mutatók: 2.1.1. Nagykereskedelmi árak – jelzések, hogy a piacok működnek 2.1.2. A villamosenergia-piacok földrajzi kiterjedése – további munkára van szükség a széttöredezettség leküzdéséhez 2.1.3. Piaci koncentráció – az inkumbensek dominanciája számos országban továbbra is probléma 2.2. Fő szabályozási fejlemények 2.2.1. Egy kivételes projekt: az uniós piac-összekapcsolás 2.2.2 A kereskedelmi és rendszer-üzemeltetési szabályok átfogó harmonizálása üzemi és kereskedelmi szabályzatokon révén – az európai szintű kollektív energiaharmonizáció új formája 2.2.3. „Tiszta energia minden európainak” csomag: A villamosenergia-piac új szerkezetének bevezetése terén elért előrehaladás 2.2.3.1. Az elektromossági határok eltávolítása – a „70 %-os szabály” 2.2.3.2. Koordináltabb és kevésbé káros kapacitásmechanizmusok 2.2.3.3. A tárolás szétválasztási szabályainak megfelelő végrehajtása 3. Nagykereskedelmi gázpiacok 3.1. Fő mutatók: koncentráció, likviditás és konvergencia 3.2. Fő szabályozási fejlemények 3.2.1. Piaci egyesülések 3.2.2. Az üzemi és kereskedelmi gázszabályzatok

3.3. A gázágazat dekarbonizációja 3.3.1. A biometán és a kisebb méretű termelők integrálása 3.3.2. A gáz minőségével kapcsolatos kérdések 3.3.3. A piac és infrastruktúra hidrogénre való felkészítése 4. Kiskereskedelmi piacok 4.1. Piaci koncentráció 4.1.1. Villamos energia 4.1.2. Gáz 4.2. Kiskereskedelmi árak (ideértve az árösszetevőket) 4.2.1. Villamosenergia-árak 4.2.2. Gázárak 4.3. Állami beavatkozások a kiskereskedelmi villamosenergia- és gázárakban 4.3.1. A háztartási szegmens 4.3.2. A nem háztartási szegmens 4.4. A fogyasztók védelme és helyzetük erősítése 1.Bevezetés Bár a belső piacot gyakran a fogyasztói árak kordában tartása és a beruházóknak szóló hatékony beruházási jelzések létrehozása eszközének tekintették, az utóbbi években egyértelművé vált, hogy a belső piac kulcsfontosságú az EU ambiciózus éghajlatügyi célkitűzéseinek eléréséhez is. A 27 nemzeti energiarendszer egyetlen uniós szintű piacba történő integrálása nélkülözhetetlen a hatékony dekarbonizációhoz, mivel lehetővé teszi a megújuló energia határokon átnyúló kereskedelmét, kihasználva a különböző uniós régiók termelési potenciáljának sokszínűségét és kiegészítő jellegét. A határokon átnyúló piacok esetében megtakarítható a töredezett nemzeti energiarendszerekben elengedhetetlen fosszilis tüzelőanyag-tartalék termeléséből származó jelentős CO2-kibocsátás. A megfelelően összekapcsolt piacok az ellátás biztonságát is növelik. A közkiadásokkal kapcsolatos valamennyi erőfeszítés ellenére, ezek önmagukban nem lesznek képesek fedezni az energetikai átmenethez szükséges hatalmas beruházásokat. Csak a megfelelően szervezett és szabályozott piacok lesznek képesek a szén-dioxid-mentes gazdaság megvalósításához szükséges magánberuházások mobilizálására. A teljes mértékben integrált és megfelelően működő belső energiapiac a leghatékonyabb módszer az alábbiak biztosítására: i. a zöld energiába és technológiákba történő beruházásokhoz szükséges árjelzések, ii. megfizethető energiaárak, és iii. biztonságos energiaellátás a klímasemlegességhez vezető, legkevesebb költséggel járó úton. A „Tiszta energia minden európainak” csomag és különösen a villamosenergia-piac 2019-ben elfogadott új tervezési szabályai révén lehetővé vált az egyre inkább a megújuló energiatermelés által dominált energiapiacok által teremtett új helyzetekhez való jobb igazodás, valamint az energiapiacokon való fogyasztói részvétel elősegítése. A csomag lehetővé teszi, hogy a megújuló energiaforrások alkossák a villamosenergia-rendszer új gerincét. A „Tiszta energia minden európainak” csomag továbbá előkészítette a terepet a tagállamok közti rendszerösszekötők jobb alkalmazásához (további részletek a 2.2.3.1. szakaszban). A rendszerösszekötő kapacitás kihasználásának maximalizálására vonatkozó egyértelmű szabályok fellendítik a határokon átnyúló kereskedelmet, lehetővé téve, hogy az egész EU-ban hatékonyabban használják fel az energiaforrásokat. Az uniós műszaki előírások átfogó rendszerének (üzemi és kereskedelmi szabályzatok) végrehajtása jó eredményeket elérve halad előre, amint azt az uniós piac-összekapcsolás villamos energia terén való sikeres bevezetése vagy a gázpiacok ellátásának diverzifikálása és likviditásának növelése terén elért siker tanúsítja (további részletek a 2.2.1. szakaszban).

Az energiapiacon azonban még mindig vannak – kiskereskedelmi és nagykereskedelmi szinten is fennálló – hiányosságok, amelyek szükségtelenül növelik a fogyasztók és az ipar költségeit. Ezért e hiányosságok orvoslása a sikeres fellendülés egyik meghatározó szempontja, továbbá a gazdaság klímasemlegesség felé történő átmenetének alapját képezi. Az energiarendszer dekarbonizációjának szükségessége új kihívásokat is eredményezett, például az energetikai átmenet támogatásához szükséges állami beavatkozások olyan módon való megtervezését, ami nem akadályozza vagy szabdalja fel indokolatlanul a belső piacot. A megújuló energiára vagy hagyományos termelésre („kapacitásmechanizmusok”) vonatkozó piackompatibilis támogatási rendszerek az elmúlt években egyre növekvő hatással voltak a piac működésére. A „Tiszta energia minden európainak” csomag kezelte e problémát és egyedi szabályokat tartalmaz az ilyen állami beavatkozások optimalizálására. A 2020-as év nagy kihívásokat hozott a koronavírus-válság miatt. Az energiapiacoknak meg kellett birkózniuk a közösségi távolságtartással kapcsolatos intézkedések hatásával, amelyek hirtelen csökkentették az energiakeresletet és radikálisan megváltoztatták több száz millió európai viselkedését. A megnövekedett volatilitás és ingadozó likviditás ellenére a belső energiapiac ellenállt a sokknak, és a válság közepette bizonyította ellenálló képességét, míg a villamosenergia-rendszerek sikeresen megbirkóztak a rekordnagyságú megújuló villamos energiával. Az irányítási rendelet követelményeivel , és az alkalmazandó ágazati jogszabályokkal összhangban e jelentés elemzi a teljes körű és működőképes energiapiac létrehozása, és különösen a gáz- és villamosenergia-irányelv végrehajtása terén elért általános előrehaladást. 2.Villamos energia nagykereskedelmi piaca 2.1. Fő mutatók: 2.1.1. Nagykereskedelmi árak – jelzések, hogy a piacok működnek Az elmúlt 2 évben igaznak bizonyultak azok a közelmúltbeli megfigyelések, hogy a nagykereskedelmi árak 2009 óta középtávon csökkennek . Bár a gyorsan növekedő megújulóenergia-termeléshez hasonló egyéb tényezők is hozzájárulnak e fejleményhez, a nagykereskedelmi árak folyamatos csökkenése bizonyítja, hogy a versenynek nagykereskedelmi szinten érzékelhető hatása van . A 2016 és 2018 közötti növekedést követően a nagykereskedelmi árak 2019-ben hirtelen estek, mivel a megújuló energiaforrások terjedése új rekordokat ért el, a szén- és gázárak csökkentek, és a kereslet visszafogott maradt. Az árak a földrészen egyenetlenül csökkentek, ami a különböző regionális piacok között növekvő árkülönbségeket eredményezett. 2019 azonos időszakához viszonyítva 2020 első felében az árak egyes dél-európai regionális piacokon 30 %-kal, míg egyes északi régiókban akár 70 %-kal is estek. A növekvő különbségeket magyarázhatják az elégtelen rendszerösszekötő kapacitások, a piacok között eltérő mértékben növekedő megújulóenergia-termelés, valamint a jelentősen megerősödött CO2-ár, amely különösen azokat a tagállamokat érintette, amelyek termelési szerkezetében a fosszilis tüzelőanyagok meghatározóbb szerepet játszanak. 2020-ban a Covid19-világjárvány gazdasági tevékenységekre gyakorolt negatív hatása megerősítette ezeket a trendeket és jelentősen csökkentette a villamos energia iránti keresletet, ami a megújuló energiahasználat növekvő terjedésével és a csökkenő gázárakkal együtt nagyon alacsony szintre nyomta le a nagykereskedelmi árakat . 1. ábra: Nagykereskedelmi villamosenergia-árak legalacsonyabb és legmagasabb regionális árak Forrás: Platts, Európai energiatőzsde Megjegyzés: A szürke háttér jelöli a legmagasabb és legalacsonyabb ár közötti különbséget 2.1.2. A villamosenergia-piacok földrajzi kiterjedése – további munkára van szükség a széttöredezettség leküzdéséhez A piac-összekapcsolás további végrehajtása kézzelfogható előrelépést hozott az országhatárokon átívelő ellátási lehetőségek javítása terén (további részletek a lenti 2.2.1. szakaszban). Vannak arra utaló jelek, hogy a határokon átnyúló verseny növekszik bizonyos régiókban, például az északi régióban, és a villamos energia importja és exportja az elmúlt években folyamatosan növekedett. 2. ábra: Az EU-28 importjának / exportjának éves összege Forrás: „ EUROSTAT [NRG_CB_E]” Az uniós villamosenergia-piacok szerkezetének elemzése azonban azt mutatja, hogy a kínálat és a kereslet feltételei a legtöbb tagállam között még mindig jelentősen eltérnek, és hogy további erőfeszítésekre van szükség a határokon átnyúló akadályok felszámolására. A piac-összekapcsolás egész Unióban való bevezetése, és a fennálló műszaki akadályok csökkentésére szolgáló uniós üzemi és kereskedelmi szabályzatok, illetve iránymutatások teljes körű végrehajtása elengedhetetlen az uniós piacok fennmaradó széttöredezettségének későbbi leküzdéséhez. 2.1.3. Piaci koncentráció – az inkumbensek dominanciája számos országban továbbra is probléma

A működő energiapiacokhoz minimális szintű verseny szükséges. Minél alacsonyabb a piaci koncentráció, annál nagyobb a potenciális verseny mértéke. Általánosságban az intenzívebb versennyel rendelkező (azaz alacsonyabb koncentrációjú) piacok alacsonyabb árszintet mutatnak, mint az egy vagy néhány szereplő által dominált piacok. A villamos energia európai nagykereskedelmi piacán fennálló verseny alakulásáról szóló elemzés szerint a piaci liberalizáció kezdete után több mint 20 évvel az inkumbensek továbbra is domináns pozícióban vannak a legtöbb tagállamban. Egyes országokban az inkumbensek akár 80 % feletti piaci részesedéssel is rendelkezhetnek, ami már közel van a monopóliumhoz. Megjegyzendő, hogy az adott ország mérete erősen befolyásolja a piaci koncentráció szintjét. A kis méretű és egymáshoz nem kapcsolódó piacok várhatóan nem tartanak fenn nagyszámú szolgáltatót. Ezenkívül az árak szabályozásának tendenciája ezekben az országokban gyakran további akadálynak bizonyult azon belépők számára, akik versenyezni kívánnak a már működő inkumbensekkel. 3. ábra: A legnagyobb villamosenergia-termelő társaságok 2018-as piaci részesedése Forrás: DG ENER ország adatlapok a villamosenergia- piacok mutatóiról szóló Eurostat-felmérések alapján A 3. ábra azt mutatja, hogy a liberalizáció ellenére sok országban továbbra is magas a legnagyobb termelő társaság nemzeti termelésben való részesedése. Ezért a verseny termelési és ellátási szinten való elősegítésének továbbra is elsőbbséget kell élveznie a nemzeti és uniós energiapolitikában, ideértve a versenyjog érvényesítését is. A 3. ábra továbbá bemutatja a piacok határokon átnyúló összekapcsolásának előnyeit, mivel a kiterjedtebb fizikai összeköttetés és a piac-összekapcsoláshoz hasonló hatékonyabb villamosenergia-kereskedelmi rendszerek legalább részben helyettesíthetik a nemzeti szinten hiányzó ellátási alternatívákat, aminek a fogyasztók a haszonélvezői. A piaci szempontból életképes megújuló villamos energia is elősegítette az új piaci szereplők belépését, és hozzájárult a piaci koncentráció csökkenéséhez. 2.2. Fő szabályozási fejlemények 2.2.1. Egy kivételes projekt: az uniós piac-összekapcsolás Fontos munka zajlott abban az uniós projektben, amelynek célja a nemzeti piacok piac-összekapcsolás útján történő összekötése. A projekt az elmúlt évben tovább haladt, jelentős előrelépés történt, különösen a napon belüli piac-összekapcsolás terén. Az uniós villamosenergia-piacok nagyrészt koordinálatlan működése, továbbá, hogy a villamos energia nem oda áramolt, ahol a legnagyobb szükség volt rá, mintegy 10 évvel ezelőtt arra késztetett néhány tagállamot, hogy önkéntes piac-összekapcsolási projektekbe fogjon. A piac-összekapcsolás lehetővé teszi a villamosenergia-árajánlatok több tagállamban való összesítését annak biztosítása érdekében, hogy a villamos energia oda áramoljon, ahol a legnagyobb szükség van rá a kérdéses régióban. A piac-összekapcsolás lépésről lépésre történő bevezetését 2015-ben jogilag kötelezővé tették. A piac-összekapcsolás több mint húsz országban, 380 millió fogyasztó javára való bevezetése továbbra is az egyetlen ilyen típusú projekt az egész világon. Műszaki összetettsége ellenére 2019-ben közel volt a befejezéshez. Az alábbi ábrák bemutatják, hogyan alakult a páneurópai napon belüli (azaz rövid távú) és másnapi (azaz 24 órán belüli) piac-összekapcsolási projekt kiterjesztése. 2018 és 2019 különösen sikeres évek voltak, mivel az uniós országok többségében elindították és kiterjesztették az egységes napon belüli piac-összekapcsolást, és új területekre terjesztették ki a másnapi piac-összekapcsolási projektet. 4. ábra: Napon belüli piac-összekapcsolás földrajzi kiterjedése Forrás: DG ENER 5. ábra: Másnapi piac-összekapcsolás földrajzi kiterjedése Forrás: DG ENER A másnapi és napon belüli piac-összekapcsolás kiterjesztésével az európai piacok és villamosenergia-rendszerek egyre rugalmasabbá, hatékonyabbá és likvidebbé váltak, továbbá jobban képesek alacsonyabb költségek mellett integrálni a megújuló energiaforrásokat. 2.2.2 A kereskedelmi és rendszer-üzemeltetési szabályok átfogó harmonizálása üzemi és kereskedelmi szabályzatokon révén – az európai szintű kollektív energiaharmonizáció új formája

A piac-összekapcsolás bevezetése a legszembetűnőbb bizonyítéka annak, hogy a villamosenergia-piaci üzemi és kereskedelmi szabályzatok végrehajtása sikeresen elkezdődött. 2015 és 2018 között nyolc villamosenergia-piaci üzemi és kereskedelmi szabályzatot fogadtak el a villamosenergia-kereskedelem és a koordinált hálózati üzemeltetés fennmaradó műszaki akadályainak fokozatos harmonizációs folyamat útján történő felszámolása érdekében. Ebből a célból az üzemi és kereskedelmi szabályzatok átfogó keretet biztosítanak a közös harmonizációs módszerek közös kidolgozásához. Az átvitelirendszer-üzemeltetők és áramtőzsdék az üzemi és kereskedelmi szabályok értelmében kötelesek közös harmonizációs javaslatokat kidolgozni egy adott területen (pl. piac-összekapcsolás vagy koordinált rendszerüzemeltetés). A nemzeti szabályozóknak ezt követően felül kell vizsgálniuk és szükség esetén át kell írniuk ezeket a közös harmonizációs módszereket, és együttesen jóvá kell hagyniuk őket. Nézetkülönbségek esetén minősített többséggel dönthetnek. Az üzemi és kereskedelmi szabályzatok végrehajtásával és a szükséges módszerek kidolgozásával kapcsolatos tapasztalatok azt mutatták, hogy az új eszköz és a minősített többséggel történő döntés lehetősége jelentős előrelépést hozott a piac és a hálózatüzemeltetés jelenlegi széttöredezettségének leküzdésében. 2015 óta a szabályozók az új kollektív harmonizációs keret keretében már több mint 100 módszert hagytak közösen jóvá. Egyes területeken azonban elhalasztották a szükséges módszerek elfogadását. Ez különösen igaz a közös kapacitásszámítás területén, ahol a közös módszerekre vonatkozó egyes javaslatokat nem nyújtottak be az előírt határidőn belül, és ahol a szabályozók közötti koordináció különösen összetettnek bizonyult. Mivel a koordinálatlan kapacitásszámításból eredő akadályok megszüntetésének előnyei különösen jelentősek a belső villamosenergia-piac előrehaladása szempontjából, a Bizottság, szoros együttműködésben a nemzeti szabályozókkal és az Energiaszabályozók Európai Uniós Együttműködési Ügynökségével (ACER), továbbra is éberen figyel arra, hogy minden elérhető végrehajtási eszközt felhasználjanak a szükséges koordinálási módszerek elfogadásának előrehaladása érdekében. 2.2.3. „Tiszta energia minden európainak” csomag: A villamosenergia-piac új szerkezetének bevezetése terén elért előrehaladás A „Tiszta energia minden európainak” csomag részeként elfogadott új villamosenergia-piaci szerkezet jelentős előrelépést jelent a belső villamosenergia-piac szempontjából. Most azonban, hogy a jogszabályt elfogadták, sikere gyors és hatékony végrehajtásán múlik majd. Az átdolgozott villamosenergia-rendelet számos, 2020 januárjában hatályba lépett piactervezési szabályt tartalmaz. Különösen azok a rendelkezések léptek most hatályba, amelyek alkalmassá teszik a piacot a nagyobb arányú megújuló energiaforrásokra, az elosztott termelésre és felhasználóoldali válaszra (rövidebb távú piacok, a megújuló energiaforrások teljes mértékű piaci részvétele és tárolás, stb.), illetve alkalmassá teszik a megújuló energiaforrásokat a piacra (a nagy létesítmények esetében biztosított elsőbbségi alapú teherelosztás kivezetése és a kiegyenlítő szabályozásért vállalt teljes felelősség bevezetése). Az átdolgozott villamosenergia-rendelet továbbá a határokon átnyúló kereskedelemre és kapacitásmechanizmusra vonatkozóan is tartalmaz néhány fontos, de összetett elemet. 2.2.3.1. Az elektromossági határok eltávolítása – a „70 %-os szabály” Az egységes villamosenergia-piac az elmúlt években egyre integráltabbá vált, miközben egyre több rendszerösszekötő kapacitás épült ki a tagállamok között. Az energiahálózatok összekapcsolása a fogyasztók javára erősíti a versenyt, hozzájárul a biztonságosabb villamosenergia-ellátáshoz és támogatja a dekarbonizációt, mivel rugalmassága lehetővé teszi a különböző európai termelési szerkezetek közötti komplementaritások teljes mértékben történő kihasználását, például a hőenergia- és az ingadozó teljesítményű megújulóenergia-termelés között, és a rendszerszintű szolgáltatások és a tartaléktermelés különböző területek közötti megosztását. Ugyanakkor, amint arról az ACER piacellenőrzési jelentéseiben rendszeresen beszámolt, a rendszerösszekötőknél fizikailag rendelkezésre álló kapacitásokat egyes régiókban rendszeresen korlátozzák. A kihasználatlan rendszerösszekötők megakadályozzák, hogy e projektek valamennyi előnye eljusson a fogyasztókhoz. E korlátozások fő oka a belső strukturális szűk keresztmetszethez kapcsolódik. Strukturális hálózati szűk keresztmetszet lép fel, ha az ajánlattételi övezet (vagy árövezet) belső hálózata nem elégséges ahhoz, hogy a villamos energia termelési helyéről a fogyasztási helyére áramoljon. Ez a villamos energia áramlásának biztosítása helyett a rendszerösszekötők és szomszédok villamosenergia-hálózatainak használatához vezethet. Amikor ez megtörténik, akkor a határokon átnyúló kereskedésekkel szemben gyakorlatilag előnyben részesítik a belső kereskedéseket, ami nem fordulhatna elő az egységes piacon. Ez valóban ellentétes az EU-Szerződés számos cikkével, ideértve az EUMSZ diszkriminációt tiltó 18. cikkét. Az átvitelirendszer-üzemeltető ilyen magatartása sértheti az EUMSZ erőfölénnyel való visszaélést megtiltó 102. cikkét is. Eddig e szabályok esetleges megsértését elsősorban a Versenypolitikai Főigazgatóság trösztellenes ügyeinek keretében vizsgálták, nevezetesen a 2010. évi 39351. sz. ügyben – Svédországi rendszer-összekötők és a 2019. évi 40461. sz. ügyben – DE/DK rendszerösszekötő. A „Tiszta energia minden európainak” csomag részeként tárgyalt átdolgozott villamosenergia-rendelet megerősíti azokat a kulcsfontosságú alapelveket, amelyeken – az EU-Szerződéssel összhangban – a villamosenergia-kereskedésre vonatkozó szabályok alapulnak: maximalizálás és megkülönböztetésmentesség. Ezeket az alapelveket, amelyeket már a 714/2009 rendelet 1. melléklete, valamint a kapacitásfelosztásról és a szűk keresztmetszetek kezeléséről szóló iránymutatás is tartalmaz, a 16. cikk is fenntartja, valamint kiegészíti bizonyos kiegészítő elemekkel. Az átdolgozott villamosenergia-rendelet újból megerősíti a belső strukturális szűk keresztmetszet csökkentésének fontosságát, továbbá bevezet egy új 70 %-os minimális célt a határokon átnyúló villamosenergia-kereskedelem részére rendelkezésre bocsátott rendszerösszekötő kapacitások tekintetében, míg a tagállamoknak rugalmasságot biztosít a cél elérésének módját illetően. A tagállamok kiterjeszthetik hálózatukat, dönthetnek úgy, hogy a strukturális szűk keresztmetszet jobb tükrözése érdekében újból felosztják ajánlattételi övezeteiket vagy a strukturális szűk keresztmetszet 2025 végéig való enyhítése érdekében hálózati beruházásokat tartalmazó cselekvési tervet fogadnak el. Habár az EU-Szerződésen és az ágazati villamosenergia-szabályokon alapul, az átvitelirendszer-üzemeltetők már jelenleg is kötelesek teljes mértékben maximalizálni a rendszerösszekötő kapacitásokat; a „Tiszta energia minden európainak” csomag hivatott garantálni, hogy a kapacitás legalább 70 %-a legkésőbb 2025 végéig valamennyi egyedi uniós rendszerösszekötőn rendelkezésre álljon. Az új jogszabály a cél bevezetésével kiegyensúlyozza a kereskedelem növelésére vonatkozó célkitűzést, miközben biztosítja, hogy az átvitelirendszer-üzemeltetők rendelkezésére álljanak a rendszer biztonságos működésének fenntartásához szükséges eszközök. 2.2.3.2. Koordináltabb és kevésbé káros kapacitásmechanizmusok Az elmúlt években az európai villamosenergia-piac gyors átalakuláson ment keresztül, ami az ingadozó teljesítményű villamosenergia-termelés gyors fellendülésével és a 2008–2009-es pénzügyi és gazdasági válságot követően visszaeső villamosenergia-kereslettel járt. Az alacsony határköltséggel működő ingadozó teljesítményű megújuló energiatermelők kiszorították vagy jelentősen csökkentették a hőerőművek üzemidejét. Ugyanakkor a hőerőművek, például a gáztüzelésű erőművek fontos rugalmasságot biztosítanak a rendszer számára. E fejlemény miatt egyes érdekelt felek és kormányok aggodalmukat fejezték ki arra vonatkozóan, hogy a villamosenergia-rendszer képes-e hosszú távon kielégíteni a keresletet. Válaszul több tagállam kapacitásmechanizmusokat vezetett be a megfelelő termelési mennyiség támogatása érdekében. A kapacitásmechanizmusok abban támogatják az erőműveket, hogy szükség esetén rendelkezésre álljanak a villamosenergia-termeléshez. A mechanizmusok cserében kifizetéseket biztosítanak ezeknek az erőműveknek. E kapacitáskifizetések kiegészítik azt a bevételt, amelyre az erőművek a villamos energia villamosenergia-piacon való értékesítése útján tesznek szert. A nem megfelelően megtervezett kapacitásmechanizmusok súlyosan torzíthatják a belső piacot. Az átdolgozott villamosenergia-rendelet új keretet határoz meg a kapacitásmechanizmusok bevezetésére és megtervezésére, hogy elősegítse az Európai Bizottság állami támogatások végrehajtásával kapcsolatos munkáját, illetve kiegészítse a kapacitásmechanizmusokra irányadó jelenlegi szabályokat. Az új szabályok megkövetelik, hogy az uniós szintű megfelelőségvizsgálati módszertannal összhangban végrehajtott megfelelőségi vizsgálat során azonosított, megfelelőséggel kapcsolatos aggodalmakkal küzdő tagállamok végrehajtási tervet (piaci reformtervet) dolgozzanak ki és hajtsanak végre, amelyben meghatározzák, hogyan kívánják piaci reformok útján megfelelőségi problémáik kiváltó okait kezelni. E tagállamok kötelesek benyújtani ezt a tervet a Bizottsághoz, amely véleményezi, hogy a javasolt piaci reformok megfelelnek-e a célnak. Az eljárást a reformok alkalmazásának nyomon követése érdekében vezették be. Az új szabályok biztosítják, hogy a kapacitásmechanizmusokkal kapcsolatos tervezési döntések a lehető legkisebb hatást gyakorolják a piac működésére. Ez azt jelenti, hogy a kapacitásmechanizmusok: ·nyitottak a határon túli termelő társaságok részvételére; ·időben korlátozottak; valamint ·a mögöttes megfelelőségi problémák megoldását követően fokozatosan kivezetik őket. A kapacitásmechanizmusok valamennyi technológia előtt nyitottak, ideértve a megújuló energiaforrásokat. Ugyanakkor van egy fontos feltétel: a kapacitásmechanizmusokban részt vevő erőművek kibocsátása nem haladhatja meg az 550 g fosszilis tüzelőanyagból származó CO2/kWh kibocsátási határértéket. Ez biztosítja, hogy a széntüzelésű termelőlétesítményekhez hasonló valóban szennyező erőműveket gyakorlatilag kizárják a mechanizmusokból. A Bizottság mostanáig hat piaci reformtervről bocsátott ki véleményt. Ezen intézkedések némelyike viszonylag konkrét. Például a szabályok ajánlásai szerint fokozatosan ki kell vezetni a végfogyasztók számára szabályozott árrendszereket (vagy legalább az árszabályozáson lazítani kell), el kell távolítani a nagykereskedelmi piacokon alkalmazott árkorlátozásokat, bele kell foglalni a kiegyenlítőenergia-egységárakba a rendszertartalékok értékét („szűkösségi árazási függvény”), valamint növelni kell a szomszédokkal való összeköttetést. Az intézkedések másik csoportja viszonylag nyitott, például valamennyi szabályozási torzulás eltávolítása vagy a felhasználóoldali részvétel, saját termelés vagy energiahatékonyság lehetővé tétele.

Az ACER, a nemzeti szabályozó hatóságok és az átvitelirendszer-üzemeltetők jelenleg további munkálatokat végeznek az új jogszabály végrehajtása érdekében. Az ACER módszertanokat fogadott el a legkorszerűbb uniós megfelelőségi vizsgálatra, a terheléskiesés értékének kiszámítására és a megbízhatósági standardra vonatkozóan. Az ACER és a villamosenergia-piaci átvitelirendszer-üzemeltetők európai hálózata (ENTSO-E) továbbá módszertanokat dolgoznak ki a kapacitásmechanizmusokban való határokon átnyúló részvétel lehetővé tételére. Az ACER ezen kívül iránymutatást tett közzé a CO2-kibocsátási határérték kiszámítási módjára vonatkozóan. Az új jogszabály célja a kapacitásmechanizmusok koordinált megközelítésének bevezetése, biztosítva, hogy azok a szükségesnél nagyobb mértékben ne torzítsák az EU belső villamosenergia-piacát, és hogy azokat ne használják fel a tagállamokban szükséges reformok helyettesítésére. Az új jogszabály az Európai Bizottság állami támogatások végrehajtásával kapcsolatos munkáját is kiegészíti, ami továbbra is az EU legfőbb eszköze marad annak biztosítására, hogy az egyedi kapacitásmechanizmusok megfeleljenek a belső piac szabályainak. Végül segít összehangolni az ellátásbiztonságra vonatkozó célkitűzéseket a tiszta energiára való szükségszerű átállással. 2.2.3.3. A tárolás szétválasztási szabályainak megfelelő végrehajtása A villamos energia különböző technológiák (pl. szivattyús víztározás, kémiai tárolás akkumulátorokban vagy levegőnyomás) segítségével való tárolása a villamosenergia-rendszer fontos eleme. Az ingadozó teljesítményű megújuló energiaforrásoknak a teljes villamosenergia-termelésben betöltött részarányának növekedésével, valamint a különböző tárolási technológiák fejlődésével a tárolás várhatóan egyre fontosabb szerepet tölt be a belső piacon. A villamos energia fő uniós tározójának szerepét betöltő hagyományos (szivattyús) víztározáson kívül az akkumulátorokban való kémiai tárolás is jelentős mértékben elterjedt és különösen a kiegyenlítő szabályozási kapacitás biztosításához hasonló rendszerszolgáltatások esetében vált releváns piaci tényezővé. Az EU határozottan támogatja az energiatárolási technológiák fejlesztését, hogy azok az energetikai átmenet sikere szempontjából kulcsfontosságú technológiává váljanak. Az energiaunió átfogó irányítási kerete és az akkumulátorokról szóló stratégiai cselekvési terv fontos lépéseket jelentettek az akkumulátorok globálisan integrált, fenntartható és versenyképes ipari bázisának kiépítése során. Az elért előrehaladást egy bizottsági jelentésben értékelték és összegezték . Annak érdekében, hogy az energiatárolás teljes mértékben ki tudja aknázni a széles körű szolgáltatásokban és a különféle technológiákban rejlő lehetőségeket, fontos az energiatárolási szolgáltatások nyitott és versenyképes piacainak biztosítása. A „Tiszta energia minden európainak” csomag fontos alapelveket határoz meg a tárolás, felhasználóoldali válasz és elosztott termelés megkülönböztetésmentessége tekintetében, kizárva pl. a hagyományos villamosenergia-termelést önkényesen előnyben részesítő piaci szabályokat. Az átdolgozott villamosenergia-irányelv egyik fontos döntése volt, hogy az átvitelirendszer- vagy elosztórendszer-üzemeltetőket általánosságban kizárja a villamosenergia-tároló rendszerek tulajdonlásából és működtetéséből. A tárolási eszközök teljes szétválasztását abból a célból követelik meg, hogy a rendszerüzemeltetők rendszerszintű előnyeit kezeljék, akik máskülönben a versenytársak eszközeivel szemben saját eszközeik javára alkalmaznának diszkriminációt, pl. elsősorban saját eszközeikből szereznének be rendszerszolgáltatásokat. Ez a kockázat még nagyobb is, mint a legtöbb klasszikus termelőeszköz esetében, mivel (nagy rugalmassága és korlátozott tárolókapacitása miatt) az energiatárolás bevételeinek gyakran nagyobb része származik a rendszerszolgáltatásokból, mint a villamos energia közvetlen piaci értékesítéséből. Ezenkívül a rendszerüzemeltetők úgy is befolyásolhatják a rendszer fejlesztését és működését, hogy előírják, vagy csökkentik a meghatározott rendszerszolgáltatások iránti igényt. Így a rendszerüzemeltetők saját érdekeinek fennállása az energiatárolás fejlődő piacán jelentős akadályt jelenthet e piac fejlesztése és az energiaunió célkitűzéseinek megvalósítása előtt. A fent említettek alapján az átdolgozott villamosenergia-irányelv 36. és 54. cikke általánosságban kizárja az átvitelirendszer- és elosztórendszer-üzemeltetőket az energiatároló létesítmények tulajdonlásából, fejlesztéséből, kezeléséből vagy működtetéséből. Az átdolgozott villamosenergia-irányelv azonban két esetben lehető teszi, hogy eltérjenek e kizárástól. Először, szabályozói jóváhagyás függvényében a rendszerüzemeltetők birtokolhatnak vagy működtethetnek teljes mértékben integrált hálózati elemeket. Ez az eltérés olyan rendszerelemekre irányul, amelyek hagyományosan a villamosenergia-átviteli vagy -elosztó rendszerek részét képezték, például az alállomásokba integrált kondenzátorok. Másodszor, ha az energiatároló létesítményt a rendszer hatékony, megbízható és biztonságos működésének biztosítása érdekében szükségesnek ítélik, de ezt a létesítményt nem használják villamos energia felvásárlására vagy értékesítésére, akkor közbeszerzési eljárást lehet lefolytatni. Ha nyílt, átlátható és megkülönböztetéstől mentes közbeszerzési eljárás során az egyéb felekről bebizonyosodik, hogy nem hajlandók vagy képesek észszerű költségek mellett és időben biztosítani ezeket a szolgáltatásokat, a nemzeti szabályozó hatóság jóváhagyhatja, hogy a rendszerüzemeltető birtokolja és működtesse az energiatároló létesítményt. Amennyiben engedélyt kaptak az eltérésre, a piac e szolgáltatások nyújtására való képességét rendszeresen felül kell vizsgálni annak érdekében, hogy fokozatosan kivezessék a rendszerüzemeltető tevékenységét ezen a területen. Az eltérés e lehetősége komoly szereppel ruházza fel a nemzeti szabályozó hatóságot, megkövetelve, hogy alaposan megvizsgálja az eltérések engedélyezésére irányuló valamennyi kérelmet. Fontos, hogy az eltérések ne váljanak általánossá és kivételes körülményekre korlátozódjanak annak érdekében, hogy lehetővé váljon az innovatív és hatékony energiatárolási szolgáltatások fejlesztése a versenypiacon. A Bizottság támogatja a szabályozó hatóságokat ebben a feladatban, és szorosan nyomon követi a végrehajtást. 3.Nagykereskedelmi gázpiacok Jelenleg az EU-ban évente körülbelül 5000 TWh földgázt fogyasztanak, ami a gázhalmazállapotú üzemanyagok iránti jelenlegi kereslet körülbelül 95 %-át teszi ki. Ez az EU teljes energiafogyasztásának nagyjából 25 %-át teszi ki, ideértve az EU villamosenergia-termelésének körülbelül 20 %-át, és a hőtermelés 39 %-át. A gázhalmazállapotú üzemanyagok energiahordozóként és nyersanyagként is az ipari eljárások kulcsfontosságú alapanyagai. A gázok jelentik az egyik olyan forrást, amelyek rugalmasságot biztosítanak az egyre inkább az ingadozó teljesítményű megújulóenergia-rendszerek által biztosított termelésen alapuló energiarendszernek, és a megújuló energiaforrásokkal együtt fokozatosan a szén és az olaj helyébe lépnek. A gázhalmazállapotú üzemanyagok jól működő és likvid piacai kulcsfontosságú szerepet játszanak az európai zöld megállapodás környezetvédelmi célkitűzéseinek elérésében, amely a versenyképes dekarbonizált gázpiacok előretekintő kialakítása révén a gázágazat dekarbonizációját irányozza elő. A jól működő piacok előfeltételei a fogyasztók számára biztosított megfizethető energiának, az iparágak versenyképességének és az ellátás biztonságának. 3.1. Fő mutatók: koncentráció, likviditás és konvergencia A nagykereskedelmi gázpiacok az elmúlt években megfelelően kiépültek. A földgázelosztó központokon kereskedett mennyiség 2019-ben rekordnagyságúvá nőtt. Ez a trend 2020-ban is folytatódott, az európai gázelosztó központokon kereskedett mennyiség esetében az elmúlt évhez képest 32 %-os növekedés volt tapasztalható az első negyedévben (5 010 TWh-ig). E növekedés 2020-ban elsősorban a piacokon megnövekedett fedezeti tevékenységnek tulajdonítható, mivel az árak ingadozóbbá váltak, és a Covid19-válság eredményeként a szerződéses árak közti különbségek is megnőttek. A holland azonnali gázpiac (TTF) összehasonlítási alappá kezd válni a nemzetközi kereskedelem tárgyát képező cseppfolyósított földgáz (LNG) tekintetében is . Az összeköttetés és a különböző gázforrásokhoz való hozzáférés is tovább javul. Csak három piac fért hozzá kevesebb, mint három ellátási forráshoz. Ezek közül kettő (Írország, Dánia–Svédország) ugyanakkor egy diverzifikált elosztó központhoz kapcsolódik, továbbá jó eredményt ér el a piaci koncentrációs indexen (HHI) és a reziduális ellátási indexen (RSI) is. Ezáltal csak a lett-észt és a finn piac nem éri el a gázpiaci célmodell minimális mutatóját. 6. ábra A tagállamok áttekintése az ACER gázpiaci célmodell egészséges piacra vonatkozó mérőszámai alapján (Upstream vállalat RSI, HHI mutatója és ellátási forrásainak száma) – 2019 Forrás: ACER számításai a Földgázpiaci Szállításirendszer-üzemeltetők Európai Hálózatának (ENTSOG) kapacitásadatai alapján, Eurostat és nemzeti szabályozó hatóságok. Az árak egyre jobban közeledtek egymáshoz az elmúlt években, leginkább Északnyugat-Európában. Európai szinten azonban az árkonvergencia gyengült 2019-ben, év közben több napon is nagyobb árkülönbséget mutatva a piacok között. Ezt annak lehet tulajdonítani, hogy a gázárak dinamikája 2019-ben általában véve magas volt .

7. ábra: Másnapi árak konvergenciája a TTF és kiválasztott EU elosztó központok között – 2017–2019 – a kereskedési napok %-a az adott árkülönbözeti tartományban Forrás: ACER számításai a Platts és ICIS Heren árakra vonatkozó adatai alapján. Megjegyzések: Az euróban/MWh-ban megadott árkülönbözeteket a két elosztó központ közötti abszolút árkülönbségként számítják ki, függetlenül az engedménytől vagy felártól. 2019-ben a gázellátás beszerzési költségei a legtöbb tagállamban jelentősen csökkentek. Ez azt eredményezte, hogy az EU lényegesen kevesebbet költött gázimportra. A 2019-re vonatkozó becslések szerint az EU gázimportra összesen 69 milliárd EUR-t költött, ami a csökkenő importárakat tükrözve majdnem 30 %-os csökkenést jelent. 8. ábra: A beszállítók 2019-es átlagos becsült gázbeszerzési költségei uniós tagállamonként és az Energiaközösség szerződő feleiként, valamint delta a TTF elosztó központ fedezeti áraival – EUR/MWh Forrás: Az ACER uniós tagállamokra és az Energiaközösség szerződő feleire vonatkozó számításai az Eurostat Comext, ICIS és nemzeti szabályozó hatóságok adatai alapján. Megjegyzés: Az osztrák, holland, francia és lengyel importárakat nem lehetett megállapítani. 3.2. Fő szabályozási fejlemények 3.2.1. Piaci egyesülések A gázpiaci célmodell a többek között a belépési-kilépési díjak és a kapcsolódó halmozódás alkalmazása által okozott belső piaci szegmentáltságnak a piaci területek fokozatos, önkéntes és alulról építkező egyesülései révén történő megszüntetését tűzi ki célul. A tapasztalatok szerint nem kerül sor könnyedén határokon átnyúló piaci egyesülésekre. Minél mélyebb az integráció, annál nagyobb szükség van egy összehangolt szabályrendszer elfogadására, ami a teljes piaci egyesülést összetett feladattá teszi. Mostanáig az Unióban nem volt példa az országhatárokon átívelő teljes egyesülésre. Folyamatban van azonban pár kísérlet. A gázpiacon történő regionális együttműködés és integráció szabályozási kerete viszonylag gyenge a villamosenergia-piachoz képest. Jelenleg nem léteznek olyan előírások, amelyek szisztematikusan irányítják vagy megkövetelik a piaci egyesülések folyamatát és elősegítik a regionális piaci integrációt. 3.2.2. Az üzemi és kereskedelmi gázszabályzatok A harmadik energiaügyi csomag üzemi és kereskedelmi gázszabályzatok és keretjellegű iránymutatások formájában meghatározza a részletesebb közös európai szabályok jogalapját az energiapiacok és -rendszerek különböző eljárásainak harmonizálása és koordinálása céljából. A 715/2009/EK rendelet 2011-es hatálybalépése óta öt üzemi és kereskedelmi szabályzatot és iránymutatást fogadtak el, amelyek kiterjednek a kapacitásallokációs mechanizmusokra (CAM NC), az egyensúlyozásra vonatkozó szabályokra (BAL NC), a szűkületkezelési eljárásokra (CMP iránymutatás), a gázrendszerek közötti interoperabilitásra (IO NC) és a szállítási tarifaszerkezetekre (TAR NC). E műszaki szabályok harmonizálása nemzeti szinten erősítette a piac működését (különösen az egyensúlyozásra vonatkozó szabályok terén) és továbbfejlesztette a nemzeti gázpiacok összeköttetését. Nevezetesen a kapacitásallokációs mechanizmusokat szabályozó üzemi és kereskedelmi szabályzat teljes mértékben harmonizálta az átviteli kapacitás lekötésének eljárását és menetrendjét, ami elősegíti a versenyt és a nemzeti piacokhoz való hozzáférhetőséget. A legutóbb elfogadott, tarifaszerkezetekre vonatkozó üzemi és kereskedelmi szabályzat átfogó közzétételi követelményeket vezetett be a gáztarifa paramétereire és kiszámítására vonatkozóan, ami az egész EU-ban nagyobb átláthatóságot és kiszámítható tarifákat biztosít a rendszerhasználók számára, miközben kiemeli a tarifák esetlegesen kiugró értékeit. Mivel az üzemi és kereskedelmi szabályzatok végrehajtása a tagállamokban előrehaladott állapotban van, e szabályok Bizottság általi folyamatos érvényesítése továbbra is kulcsfontosságú a belső energiapiac kiteljesítéséhez. 3.3. A gázágazat dekarbonizációja A Bizottság által 2020 nyarán elfogadott, az energiarendszer integrációjáról szóló uniós stratégia és a hidrogénstratégia meghatározza, hogy az energiapiacok hogyan képesek hozzájárulni az európai zöld megállapodás céljainak eléréséhez, ideértve a gáztermelés és -fogyasztás klímasemlegesség felé történő átmenethez szükséges dekarbonizációját. A költséghatékony dekarbonizáció lehetővé tétele érdekében az energiarendszer integrációjának megteremtéséről szóló stratégia bejelentette, hogy „felül kell vizsgálni a gázpiac szabályozási keretét annak érdekében, hogy könnyebbé váljon a megújuló gázok elterjedése és a fogyasztói szerepvállalás, közben pedig gondoskodni kell egy integrált, likvid és átjárható uniós belső gázpiac létéről.” Míg a megújuló és az alacsony széndioxid-kibocsátású hidrogén jelenleg az energiarendszerek integrációjának fő témája, az egyéb megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású gázok, például a biometán már ma is fontos szerepet játszanak az energiaágazatban. 3.3.1. A biometán és a kisebb méretű termelők integrálása

Jelenleg az EU-ban a megújulógáz-termelés legjelentősebb részét a biogáz és a biometán teszi ki, évente mintegy 17 milliárd köbméterrel. 2015-ben az Unióban több mint 17 000 biogázgyártó beruházás és mintegy 500 biometán-erőmű csatlakozott a gázhálózathoz. A biogázt főként villamos energia és hő előállítására használják, gyakran támogatási rendszerek keretében. A támogatási rendszerek megszűnése után a meglévő biogázüzemek dönthetnek a biogáz biometánná történő feljavításába történő beruházás mellett, annak gázhálózatba juttatása érdekében. Az új üzemekbe történő beruházások várhatóan jelentősen növelik a biogáz- és biometántermelést. A jelenlegi 500 biometán-erőmű túlnyomó többsége az elosztás szintjén van csatlakoztatva. Gyakorlatban az elosztás szintjén való betápláláshoz a helyi hálózathoz csatlakoztatott fogyasztók fogyasztása szükséges. Az elosztás szintjén való túlkínálat esetében, és ha nem lehetséges az elosztás szintjéről gázt betáplálni az átvitel szintjére, a biometán-termelők nem férnek hozzá a nagykereskedelmi piacokhoz és a határokon átnyúló kereskedelemhez. Ez torzíthatja az egyéb gáztermelőkkel szembeni egyenlő versenyfeltételeket, és akadályt képezhet a megújulógáz-termelés jövőbeni fokozásának útjában. 9. ábra: A biogáz- és biometán-termelés alakulása az Unióban – 2010–2018 – TWh/év Forrás: Az Eurostat alapján végzett ACER-számítások. 3.3.2. A gáz minőségével kapcsolatos kérdések A növekvő mennyiségű biometán és cseppfolyósított földgáz integrálása, valamint az, hogy a tagállamok érdeklődést mutatnak a hidrogén földgázhálózatba történő keverése iránt, új kihívásokat teremt a gázhálózatok működése szempontjából. Kérdések merülnek fel a gázminőséggel kapcsolatban az átviteli és az elosztási szinten is, ami befolyásolhatja a gázinfrastruktúra kialakítását, a végfelhasználói alkalmazásokat és a határokon átnyúló rendszer-interoperabilitást. A gáz minőségére, azaz a gázok kémiai és fizikai tulajdonságaira vonatkozó szabályok biztosítják mind a gázinfrastruktúra, mind a végberendezések (pl. a villamosenergia-termelésben használt gázturbinák, az ipari folyamatban használt kemencék) integritását és biztonságát. Ugyanakkor alapvető fontosságú, hogy a gázminőségre vonatkozó előírások ne akadályozzák a megújuló és dekarbonizált gázok fogyasztók számára történő termelését és szállítását. A múltban a tagállamok nemzeti gázminőségi szabványokat dolgoztak ki, amelyek történelmi gázforrásaik viszonylag stabil minőségén alapulnak. Abban az esetben, ha a határokon átnyúló kereskedelemmel kapcsolatos kérdések a gázminőség vagy az arra vonatkozó előírások tagállamok közötti különbségei miatt merülnek fel, az interoperabilitásra és az adatcserére vonatkozó üzemi és kereskedelmi szabályzat vitarendezési eljárást határoz meg. Ez az eljárás ugyanakkor a határokon átnyúló rendszerösszekötési pontokra korlátozódik, és az ACER-vitarendezés általános, magas szintű elvein alapul. Az eltérő nemzeti gázminőségi szabványokon túl még létezik az Európai Szabványügyi Bizottság („CEN”) H gázminőségre vonatkozó szabványa (EN 16726:2015), amely számos releváns paraméter esetében határozza meg az elfogadható átviteli szélességet. Ez a CEN gázminőségi szabvány azonban nem kötelező érvényű, és nem tartalmazza a Wobbe-indexet, amely a különböző gázok helyettesíthetőségének kulcsfontosságú mutatója. Annak biztosítása érdekében, hogy ez a fontos paraméter szerepeljen a H gázszabványban, a Bizottság felkérte a CEN-t, hogy tegyen javaslatot a Wobbe-index Unióban elfogadható tartományára és változásának mértékére. Ez a CEN-folyamat még tart. 3.3.3. A piac és infrastruktúra hidrogénre való felkészítése A hidrogén megújult és gyorsan növekvő figyelmet élvez, mivel megoldást kínál az ipari folyamatok és a gazdasági ágazatok dekarbonizációjára ott, ahol a szén-dioxid-kibocsátás csökkentése sürgető és egyben nehezen elérhető. Bár a harmadik energiaügyi csomag minden olyan gázra vonatkozik, amely biztonságosan betáplálható a gázhálózatba, nem vonatkozik a tiszta hidrogént szállító hálózatokra. A hidrogénstratégia felvázolja a Bizottság elképzelését egy hidrogénalapúbb uniós gazdaság fokozatos kidolgozásának támogatására, és többek között a gázpiacokra vonatkozó jelenlegi uniós jogszabályok felülvizsgálatát irányozza elő. Az infrastruktúra használata nőtt, különösen az LNG-terminálok esetében. Az LNG-terminálok nagyobb kihasználása tükrözi a cseppfolyósított földgáz vezetékes földgázhoz viszonyított versenyhelyzetét. 10. ábra: A működő LNG-terminálok napi kimeneti kihasználtsági aránya az uniós országokban Forrás: Trinomics-tanulmány a gázpiac továbbfejlesztéséről és korszerűsítéséről – az LNG-terminálok szabályozási kerete (2020. május) – 6. ábra A 347/2013/EU (TEN-E) rendelet közös forgatókönyvek alkalmazására kötelezi a gáz- és a villamosenergia-piaci átvitelirendszer-üzemeltetők európai hálózatait tízéves hálózatfejlesztési terveik keretében. A gáz- és a villamosenergia-piaci átvitelirendszer-üzemeltetők együttműködtek, hogy a 2020-as tízéves hálózatfejlesztési tervhez kidolgozzák ezeket a forgatókönyveket. A forgatókönyvvel kapcsolatos munka nem csak a jövőbeni villamosenergia- és gázinfrastruktúra-igények és projektek vizsgálatára szolgál, hanem a gáz- és villamosenergia-rendszerek közötti kölcsönhatásokat is magában foglalja a hibrid energiarendszer infrastruktúrájának értékelése céljából. Az energiarendszer integrációjának megteremtéséről szóló stratégia meghatározta a tízéves hálózatfejlesztési terv alkalmazási körének és irányításának felülvizsgálatát annak érdekében, hogy a TEN-E rendelet (2020-as) és más vonatkozó jogszabályok (2021-es) felülvizsgálatának részeként az uniós dekarbonizációs célkitűzésekkel és az ágazatokon átnyúló infrastruktúratervezéssel való teljes összhangot biztosítsa.

4.Kiskereskedelmi piacok 4.1. Piaci koncentráció 4.1.1. Villamos energia A villamosenergia-piacot tekintve az EU-ban a legfontosabb kiskereskedők piaci részesedése csökken. 2018-ban a legnagyobb kiskereskedők részesedése 16 tagállamban csökkent 2017-hez képest. Másrészt a kiskereskedők száma 13 tagállamban csökkent és csak kilenc tagállamban nőtt, továbbá hat tagállamban nőtt a piaci koncentráció. Csehországban, Görögországban, Portugáliában, Szlovákiában és Spanyolországban nőtt a kiskereskedők száma, miközben a fő piaci szereplők piaci részesedése csökkent. Ez jelzi a fogyasztók választási lehetőségeinek növekedését és a verseny fokozódását. Másrészt a kiskereskedők száma csökkent és főbb szereplők piaci részesedése nőtt Belgiumban, Észtországban, Finnországban, Litvániában és Svédországban. Cipruson, Görögországban és Máltán továbbra is csak egy kiskereskedő van a piacon. Horvátországban két fő szereplő kezében van a piac 88 százaléka. 11. ábra: A fő villamosenergia-kiskereskedők és összesített piaci részesedésük 2018-ban Forrás: DG ENER ország adatlapok a villamosenergia-piacok mutatóiról szóló Eurostat-felmérések alapján. 4.1.2. Gáz A gázpiacokon 2018-ban a legfontosabb kiskereskedők piaci részesedése 13 tagállamban csökkent, és csak kilencben nőtt. Másrészt a kiskereskedők száma 14 tagállamban csökkent és csak hat tagállamban nőtt. Ausztriában, Lettországban és Litvániában nőtt a kiskereskedők száma, miközben a fő piaci szereplők piaci részesedése csökkent. Magyarországon a domináns szereplők piaci részesedése is csökkent, de a piaci szereplők száma változatlan maradt. Észtországban a fő kiskereskedő továbbra is a piac 90 százalékát birtokolta. Olaszországban, Lengyelországban és az Egyesült Királyságban nőtt a piaci koncentráció, mivel a kiskereskedők száma csökkent, miközben a főbb szereplők piaci részesedése növekedett. Bulgáriában, Lettországban, Litvániában és Lengyelországban mindösszesen két vállalat osztozik a kiskereskedelmi piac nagy részén. Ezzel szemben legalább hat fő kiskereskedő van jelen Ausztriában, Belgiumban, Csehországban, Görögországban, Írországban, Portugáliában, Romániában és Szlovéniában. 12. ábra: A fő gázkiskereskedők és összesített piaci részesedésük 2018-ban Forrás: DG ENER ország adatlapok a földgázpiacok mutatóiról szóló Eurostat-felmérések alapján. Észtországban és az elszigetelt finn piacon továbbra is egyetlen kiskereskedő uralja a piacot. A legnagyobb kiskereskedők birtokolják a piac legnagyobb részét Lettországban és Litvániában is. Ezzel szemben a legnagyobb vállalat még a piac 30 százalékával sem rendelkezik Belgium, Csehország, Olaszország és Románia piacán.

13. ábra: A legnagyobb földgáz-kiskereskedők 2018-as piaci részesedése Forrás: DG ENER ország adatlapok a földgázpiacok mutatóiról szóló Eurostat-felmérések alapján. 4.2. Kiskereskedelmi árak (ideértve az árösszetevőket) 4.2.1. Villamosenergia-árak Abban a tekintetben folytatódott az egységes energiapiac előrehaladása, hogy a korábbinál kisebbé váltak az energiaösszetevők közötti különbségek az egyes tagállamokban. 2010 óta a háztartások körében 14 %-kal, míg az ipari fogyasztók körében 9 %-kal kevésbé oszlanak meg . Ez hozzájárult a teljes kiskereskedelmi árak 2016 óta megfigyelhető nagyobb konvergenciájához. A konvergenciát azonban a villamos energia hosszú távú áremelkedése kísérte. 2017 és 2019 között az EU-27 átlagos háztartási kiskereskedelmi ára 4 százalékkal emelkedett, folytatva a 2010 óta tartó emelkedő tendenciáját . A háztartási fogyasztók által fizetendő villamosenergia-árak a bulgáriai 98 EUR/MWh-tól a dániai 295 EUR/MWh-ig terjedtek. Az EU-28 átlagára 217 EUR/MWh volt . Dánia és Németország jelentette a legmagasabb adótartalmat, majdnem 190, illetve 156 EUR/MWh-t, amely 2019-ben a teljes kiskereskedelmi ár több mint felét tette ki. Átlagosan azok az árösszetevők dominálják a kiskereskedelmi árat, amelyek nem a versenyből erednek, hanem a szabályozók által meghatározottak (pl. szabályozott hálózati díjak, adók és illetékek). Ez hátráltatja azokat az erőfeszítéseket, amelyek lehetőséget teremtenek a fogyasztóknak, hogy aktívan részt vegyenek a villamosenergia-piacon, pl. keresletük kiigazításával vagy saját villamosenergia-termelés létesítésével, kihasználva a kereslet és kínálat között adódó különbségeket. A legalacsonyabb villamosenergia-adókat abszolút és relatív értékben is Máltán mérték (8 EUR/MWh) . 2019-ben Belgium jegyezte fel a legmagasabb hálózati összetevőt, 109 EUR/MWh-t. A spektrum másik oldalán Máltán és Bulgáriában volt a legalacsonyabb a hálózati díj (25 EUR/MWh) . A legnagyobb energiaösszetevőket Írország (125 EUR/MWh), Ciprus (124 EUR/MWh) és Málta (97 EUR/MWh) szigetrendszereiben jelentették. Az energiaösszetevő legalacsonyabb értékét Magyarországon (42 EUR/MWh) és Lengyelországban (43 EUR/MWh) jegyezték fel; ezeken a piacokon erősebb formájú árszabályozás van érvényben . 14. ábra 2019-es háztartási villamosenergia-árak az EU-ban (egyenáram) Forrás: Jelentés az energiaárakról és -költségekről Európában COM(2020) 951. 4.2.2. Gázárak Az árak alakulása a gázpiacon is azt bizonyítja, hogy előrelépés történt a belső piac végrehajtása terén. A háztartási fogyasztók által fizetendő kiskereskedelmi gázárak 2010 és 2019 között évente 2,1 %-kal emelkedtek, míg a közepes szintű ipari fogyasztókra vonatkozó árak csak kismértékben, 0,1 %-kal nőttek, és a nagy ipari fogyasztók esetében pedig 1,3 %-kal csökkentek . A háztartási fogyasztók által fizetendő gázárak a magyarországi 33 EUR/MWh-tól a svédországi 116 EUR/MWh-ig terjedtek . Dániában volt a legalacsonyabb az energiaösszetevő aránya (alig 26 % 2019-ben) és legmagasabb az adók aránya (41 EUR/MWh) . A luxemburgi fogyasztóknak kellett a legkevesebb adót és illetéket fizetniük. A háztartási földgázárak legmagasabb hálózati összetevőit 2019-ben Portugáliában jelentették . 15. ábra: 2019-es háztartási földgázárak Forrás: Jelentés az energiaárakról és -költségekről Európában COM(2020) 951. .

4.3. Állami beavatkozások a kiskereskedelmi villamosenergia- és gázárakban 2018-ban 14 ország számolt be a villamos energia kiskereskedelmi árképzési mechanizmusába történő közvetlen beavatkozásról a háztartási szegmensben. A nem háztartási szegmensben 8 ország számolt be ilyen mechanizmusokról. A gázárak esetében 11 ország számolt be a háztartási szegmensben, és 5 ország a nem háztartási szegmensben történő beavatkozásról . Az energiapiac nem háztartási szegmensében egyértelmű előrelépés történt, mivel a szabályozott árak által érintett gáz és villamos energia mennyisége csökkent. Ugyanakkor a háztartási szegmensben nagyon korlátozott mértékű előrelépés történt. 4.3.1. A háztartási szegmens Kilenc országban alkalmaztak végfelhasználói árszabályozást a háztartási villamos energia (Bulgária, Ciprus, Franciaország, Lengyelország, Litvánia, Magyarország, Málta, Portugália és Spanyolország) és nyolc országban a háztartási gáz tekintetében (Bulgária, Franciaország, Horvátország, Lengyelország, Lettország, Magyarország, Portugália és Spanyolország). Az Egyesült Királyságban és Belgiumban az árakba való állami beavatkozás csak a kiszolgáltatott fogyasztókra vonatkozó különleges ármechanizmusokra vonatkozott. Bulgáriában, Litvániában és Máltán a villamos energiát, míg Bulgáriában és Lengyelországban a gázt biztosítják árintervenciós mechanizmus keretében az összes háztartásnak. Magyarországon és Lengyelországban a villamos energia esetében, míg Horvátországon és Magyarországon a gáz esetében a háztartások több mint 90 %-át érinti az árakba való állami beavatkozás. 16. ábra: Az árakba való állami beavatkozás a villamos energia és gáz esetében 2018-ban (háztartások) Forrás: Az európai kiskereskedelmi piacok 2018-as teljesítményéről szóló ellenőrzési jelentés, CEER-jelentés. 4.3.2. A nem háztartási szegmens Hat országban alkalmaztak végfelhasználói árszabályozást a villamos energia (Bulgária, Ciprus, Franciaország, Magyarország, Málta és Portugália) és négy országban a gáz tekintetében (Bulgária, Franciaország, Magyarország és Portugália) . Cipruson és Máltán az összes nem háztartási fogyasztó számára szabályozott árakon biztosították a villamos energiát. A másik négy országban a nem háztartási fogyasztók kevesebb mint 10 százaléka fizetett szabályozott árat . A szabályozott árakat fizető nem háztartási fogyasztók részaránya minden országban visszaesett. Bulgáriában minden nem háztartási fogyasztó számára szabályozott árakon szállították a gázt. A szabályozott fogyasztás ugyanakkor elhanyagolható volt Portugáliában és Franciaországban . Ami a villamos energiát illeti, a nem háztartási díjszabási csoportban a szabályozott árak keretében fogyasztott villamos energia részaránya csökkent. 17. ábra: Az árakba való állami beavatkozás a villamos energia és gáz esetében 2018-ban (nem háztartási fogyasztók) Forrás: Az európai kiskereskedelmi piacok 2018-as teljesítményéről szóló ellenőrzési jelentés, CEER-jelentés. 4.4. A fogyasztók védelme és helyzetük erősítése A „Tiszta energia minden európainak” csomag részeként 2019-ben elfogadott átdolgozott villamosenergia-irányelv célja a versenyképes, fogyasztóközpontú, rugalmas és megkülönböztetéstől mentes uniós villamosenergia-piac biztosítása. Az irányelv a fogyasztót helyezi a tiszta energiára való átállás középpontjába, és tovább erősíti a fogyasztói jogokat, ideértve az energiapiacon való aktív részvételt, a rövidebb szolgáltatóváltási időket, az árösszehasonlító eszközökhöz és az intelligens fogyasztásmérőkhöz való hozzáférést, valamint az egyértelműbb és gyakoribb energiaszámlákat. Az átdolgozott villamosenergia-irányelv továbbá lehetővé teszi a fogyasztók számára, hogy aktívan részt vegyenek az energiapiacon azáltal, hogy otthonukban saját energiát termelnek, amelyet ezt követően értékesítenek. Ez drámai mértékben megváltoztathatja a villamosenergia-rendszert, bár egyes tagállamokban korábban is voltak már az otthonaikban – főként fotovoltaikus (PV) panelek segítségével – villamos energiát termelő és fogyasztó lakossági fogyasztók . A fotovoltaikus panelek fokozott használata ellenére a fogyasztók energiapiaci részvétele az átdolgozott villamosenergia-irányelv elfogadása előtt alacsony szinten maradt . Az átdolgozott villamosenergia-irányelv célja a szolgáltatóváltás megkönnyítése és felgyorsítása. Ez lehetővé teszi a fogyasztók számára, hogy három héten belül villamosenergia-szolgáltatót váltsanak. 2026-ra ez 24 órán belül is lehetséges lesz. A szolgáltatóváltás ingyenes, kivéve a határozott idejű szerződések idő előtti felmondását. A legtöbb tagállamban a villamosenergia- és gázszolgáltatók közti váltás törvényben meghatározott maximális időtartama 3 hét vagy 15/18 munkanap volt (2018-as adatok szerint). Azonban a szolgáltatóváltás tényleges időtartama egyes országokban még ennél is hosszabb volt . A 24 órán belüli szolgáltatóváltásra csak Olaszországban volt lehetőség . Összességében véve, a háztartások szolgáltatóváltási aránya a legtöbb tagállamban a gáz- és villamosenergia-szolgáltatók esetében is növekedett 2018-ban. A villamos energia tekintetében három országban semmilyen vagy csaknem semmilyen szolgáltatóváltásról nem számoltak be, míg két országban csak egy szolgáltató volt, így a váltás nem volt lehetséges .