Az 1990-es évek közepe óta a főbb környezetvédelmi egyezmények elfogadásával a modern élelmiszerrendszerek környezetre gyakorolt globális hatásával kapcsolatos ismeretek nagymértékben bővültek, ami az élelmiszer-előállítás és -fogyasztás módjával kapcsolatos társadalmi és etikai aggályok erősödéséhez is vezetett. Globális szinten át kell térni a fosszilis tüzelőanyagoktól kevésbé függő, fenntartható élelmiszerrendszerekre is.

Ez a jelentés erre a felhívásra ad választ. Azonosítja azokat az intézkedéseket, amelyeket az EU több- és kétoldalú szinten, illetve önállóan jelenleg is tesz az importált mezőgazdasági vagy agrár-élelmiszeripari termékekkel kapcsolatos globális környezetvédelmi aggályok vagy lakossági elvárások kezelése érdekében, különös tekintettel az egészségügyi és környezetvédelmi (beleértve az állatjólétet is) előírásoknak az importált termékekre való alkalmazására, valamint az ilyen előírások alkalmazásával kapcsolatos kihívásokra.

Az EU ugyanakkor nemcsak élelmiszeripari versenyképességének piacaként és forrásaként, hanem az élelmiszer-ellátás sokszínűségének biztosítása érdekében is függ a kereskedelemtől. Amint azt az élelmezésbiztonságról szóló közlemény is megállapítja, az ukrajnai orosz invázió olyan hiányosságokat tárt fel, amelyek kockázatot jelentenek a globális élelmezésbiztonsági rendszer szempontjából; ezeket a hiányosságokat olyan módon kell kezelni, amely az EU-ban és világszerte elősegíti a fenntartható, reziliens és méltányos élelmiszerrendszerekre való átállást.

Az antimikrobiális rezisztencia elleni küzdelemre irányuló hatékony intézkedések meghozatalára irányuló fenti uniós erőfeszítések azt is tükrözik, hogy az ENSZ antimikrobiális rezisztenciával foglalkozó ad hoc ügynökségközi koordinációs csoportja (amelyben a FAO, a WHO és az OIE szakértői is részt vesznek) nemzetközi szinten elismerte, hogy sürgős fellépésre van szükség az antimikrobiális rezisztencia visszaszorításához, kezdve az antimikrobiális szerek állatokat érintő serkentő célú használatának fokozatos megszüntetésével, valamint a humángyógyászat szempontjából legfontosabb antimikrobiális szerek hatékonyságának megőrzését célzó intézkedések meghatározásával.

Az Állategészségügyi Világszervezet (OIE ) nemzetközi előírásokat határoz meg az állategészségügyre, az állatjólétre és az állattenyésztésre vonatkozóan, beleértve az antimikrobiális rezisztenciát. Az OIE az antimikrobiális rezisztenciával is foglalkozik a négyoldalú szövetségen keresztül, amely a WHO, a FAO, az ENSZ Környezetvédelmi Programja (UNEP) és az OIE közötti konszolidált együttműködés, és amely az antimikrobiális rezisztenciával szembeni globális válaszintézkedésekkel kapcsolatos széles körű igények kezelésére vonatkozó alapvető megbízatásukra támaszkodik. A 2021–2025-ös időszakra vonatkozó 7. stratégiai tervében az OIE hangsúlyozza, hogy bár az állategészségügy és az állatjólét javítása az elsődleges feladata, ez hozzájárul az emberiség jövőjének megőrzéséhez. Emellett az állattenyésztés fenntarthatóságának javítása révén a fenntartható fejlődési célokhoz való hozzájárulás továbbra is az OIE egyik legfontosabb célkitűzése.

Ugyanakkor a Biológiai Sokféleség Egyezmény, a FAO és a 3.2. szakaszban említett más ENSZ-ügynökségek továbbra is szerepet játszanak a fenntartható élelmiszerrendszerek különböző szempontjaival kapcsolatos nemzetközi menetrend előmozdításában azáltal, hogy célokat, iránymutatásokat és ajánlásokat dolgoznak ki a mezőgazdaságban, az akvakultúrában és az élelmiszer-termelésben alkalmazott fenntartható termelési módszerekre vonatkozóan. Az EU továbbra is proaktívan támogatni fog minden olyan kezdeményezést, amely világszerte fenntarthatóbb élelmiszerrendszereket eredményez.

Bár az agrár-élelmiszeripari behozatalra vonatkozó uniós előírásoknak való megfelelés kihívást jelenthet egyes harmadik országbeli élelmiszer-vállalkozók számára, egy több mint 400 millió fogyasztóval rendelkező nyitott piachoz való hozzáférés, a kereskedelmet megkönnyítő intézkedések, valamint az uniós fogyasztók által más piacokhoz képest fizetett magasabb árak ellensúlyozhatják ezt. Emellett, mivel az EU az élelmiszer-biztonsági szabványok globális mércéjének számít, a megfelelés más, gyakran nagy értékű piacokhoz is hozzáférést biztosít. Ezért annak ellenére, hogy az uniós szabályok szigorúnak tekinthetők, az EU-ba irányuló kivitel továbbra is növekvő tendenciát mutat.

Amint arra „A kereskedelempolitika felülvizsgálata: nyitott, fenntartható és határozott kereskedelempolitika” című közlemény emlékeztet, az EU – egyes esetekben – önálló intézkedéseket hozhat az importált termékek feldolgozási vagy termelési módszereinek környezeti vagy etikai vonatkozásaival kapcsolatban. Ezek az intézkedések az európai fogyasztók igényeit is tükrözik, akik egyre inkább tudatában vannak az élelmiszer-termelés környezeti, egészségügyi, társadalmi és etikai vonatkozásainak, és igénylik a fenntartható módon előállított élelmiszerek választási lehetőségét. Hasonló tendenciák figyelhetők meg a világ más részein is, ahol a nemzeti szabályozási rendszerek az importált termékekre vonatkozó, a feldolgozási vagy termelési módszerekkel kapcsolatos szabályozáshoz folyamodnak.

Az EU külön megállapodásokat is köthet harmadik országokkal. Erre példa az ökológiai gazdálkodás. Az ökológiai termelésről szóló új rendelet értelmében egy termék akkor hozható be az EU-ban ökológiai termékként történő értékesítésre, ha megfelel a nem uniós ország azon termelési és ellenőrzési szabályainak, amelyeket kétoldalú, önálló vagy igazgatási megállapodás az EU-ban alkalmazott szabályokkal egyenértékűként ismer el, vagy rendelkezik a nem uniós országok illetékes ellenőrző hatóságai vagy ellenőrző szervei által kiállított tanúsítvánnyal, amely igazolja, hogy a termék megfelel az uniós szabványoknak.

A Bizottság 2022 februárjában a fenntarthatósággal kapcsolatos vállalati átvilágításról szóló irányelvre vonatkozó javaslatot is elfogadta. Ennek az irányelvnek az a célja, hogy előmozdítsa a fenntartható és felelős vállalati magatartást, és általános kötelezettséget rójon a nagyobb vállalatokra (a kkv-k nem tartoznak a javaslat hatálya alá), hogy működésük és vállalatirányításuk során kezeljék az emberi jogokra és a környezetre gyakorolt káros hatásokat. Ez a kötelezettség az EU-n kívüli értékláncaikra is vonatkozik. A fenntarthatósággal kapcsolatos vállalati átvilágításra vonatkozó szabályok érvényesítése közigazgatási intézkedések – többek között szankciók és megfelelőségi határozatok –, valamint a javaslatban foglalt kötelezettségek be nem tartásából eredő károkért kártérítést biztosító polgári jogi felelősség révén történne.

Ezen túlmenően „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia kimondja, hogy figyelembe fogják venni „a környezetvédelmi szempontokat az import tűréshatár iránti kérelmek elbírálása során olyan növényvédőszer-hatóanyagok esetében, amelyek az Unióban már nincsenek jóváhagyva, a WTO előírásainak és kötelezettségeinek való megfelelés mellett” .

Az import tűréshatárok a növényvédő szerek maradékanyag-határértékei (MRL-ek), amelyek az EU-n kívül engedélyezett felhasználásokon alapulnak . Ez magában foglalhatja az EU-ban (nem közegészségügyi okokból) már nem engedélyezett anyagokra vonatkozó MRL-ek meghatározását, amelyekre azért lehet szükség, mert a harmadik országok termelőinek az EU-tól eltérő termelési körülményekkel és károsítókkal kell szembenézniük. Ugyanazon anyag ugyanazon növénykultúrán történő felhasználása eltérő lehet. Az import tűréshatárok olyan terményekre is vonatkozhatnak, amelyeket az EU-ban nem termesztenek (például bizonyos egzotikus gyümölcsök vagy zöldségek, kávé, kakaó vagy tea), ezért uniós felhasználás alapján nem került sor MRL megállapítására.

Eddig csak a bevált mezőgazdasági gyakorlatokra és az uniós fogyasztók védelmére összpontosítottak a növényvédő szerekre vonatkozó MRL-ek meghatározásakor, beleértve az import tűréshatárokat. Ez a követelmény továbbra is alkalmazandó. Emellett azonban „a termelőtől a fogyasztóig” stratégiában foglalt kötelezettségvállalásokkal összhangban az MRL-ek meghatározása során a környezetvédelmi szempontokat is figyelembe fogják venni, beleértve az import tűréshatárokat.

Továbbá, amint azt „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia bejelentette, a Bizottság jelenleg készíti elő az uniós állatjóléti jogszabályok felülvizsgálatát, és jogalkotási javaslatokat tervez 2023 végére. Amint azt a Bizottság az „End of Cage Age” európai polgári kezdeményezésre adott válaszában említette, a Bizottság e jogalkotási javaslatokba olyan rendelkezéseket kíván belefoglalni, amelyek célja a tenyészsertések, tojótyúkok, borjak, nyulak, jércék, brojler tenyészállatok, tojótyúk tenyészállatok, kacsák, libák és fürjek esetében a hálós ketrecek, az ólak és a karámok használatának fokozatos megszüntetése és végleges betiltása.

Az importált termékek tekintetében a Bizottság a WTO-szabályokkal összhangban fontolóra veszi olyan szabályok bevezetését, amelyek előírják, hogy az importált termékeket az uniós állatjóléti szabályokkal vagy azok egy részével egyenértékű feltételek mellett kell előállítani, és/vagy előírják az importált termékekre is vonatkozó címkézési követelményt (akár az elhelyezési feltételekre összpontosítva, akár több állatjóléti kritérium alapján).

A Bizottság mérlegelni fogja továbbá, hogy miként lehetne javítani az állatjóléti címkézést annak érdekében, hogy az az élelmiszerláncon keresztül és az állatok tenyésztési körülményei iránti növekvő fogyasztói érdeklődésre reagálva elősegítse az érték átadását. Jelenleg az étkezési tojásra vonatkozó, fent említett kötelező előíráson kívül a többi állatjóléti állítás önkéntes, és nagyrészt nem harmonizált uniós szinten, ami gyakran megnehezíti a fogyasztók számára az élelmiszerek címkéjén szereplő különböző állítások megértését. Az uniós állatjóléti platform egyik alcsoportja 2021 júniusában következtetéseket fogalmazott meg az állatjóléti címkézésről. A Bizottság 2022 áprilisában külső tanulmányt tett közzé, amely adatokat gyűjtött a meglévő állatjóléti címkékről, valamint a fogyasztók hozzáállásáról és elvárásairól, és hatásvizsgálatot végez egy állatjóléti címkézésről szóló lehetséges uniós jogszabállyal kapcsolatban.

A fent említett egyedi intézkedések mellett a szakpolitikai koherencia maximális biztosítása és a fenntarthatóság valamennyi élelmiszerrel kapcsolatos szakpolitikában való általános érvényesítése érdekében „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia előirányozta, hogy a Bizottság 2023 végéig fogadja el a kiemelt javaslatát, egy fenntartható élelmiszerrendszerre vonatkozó horizontális keretjogszabályt, amely az EU-ban előállított vagy forgalomba hozott élelmiszerek és a kapcsolódó élelmiszer-ipari műveletek fenntarthatóságát szabályozó közös fogalommeghatározások, valamint általános elvek és követelmények kerete. Az ilyen uniós szintű beavatkozás célja, hogy integrált élelmiszerrendszer-megközelítésen alapuló fenntarthatósági célkitűzések és elvek bevezetésével új alapokat teremtsen a jövőbeli élelmezéspolitikák számára.

A fenntarthatósági címkézési keret a fenntartható élelmiszerrendszerre vonatkozó keretjogszabályok részét fogja képezni. A fenntarthatósági címkézési keret szabályozni fogja a fogyasztók tájékoztatását az élelmiszeripari termékek fenntarthatósági teljesítményéről azok táplálkozási, éghajlati, környezeti és társadalmi szempontjai tekintetében. Ez „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia fontos eleme lehet, amely a termelési minták megváltoztatásából áll azáltal, hogy lehetővé teszi a fogyasztók számára, hogy tájékozott döntéseket hozzanak, és fenntartható élelmiszereket válasszanak.

Végezetül, a felelős élelmiszer-vállalkozási és marketinggyakorlatokra vonatkozó önkéntes magatartási kódex a fenntartható élelmiszerrendszerek felé vezető uniós út szerves részét képezi. Hét ambiciózus célkitűzésből áll, amelyek mindegyike célszámokat és indikatív intézkedéseket foglal magában. Az EU-n belül és kívül egyaránt tevékeny vállalkozások esetében a kötelezettségvállalások elvben az EU-n belüli értékesítésekre/tevékenységekre vonatkoznak, beleértve a harmadik országbeli (az ezen értékesítéshez/tevékenységekhez kapcsolódó) ellátási láncaikhoz kapcsolódó hatásokat. A vállalatok a globális értékesítésük/tevékenységük egészére (és a kapcsolódó ellátási láncokra) vonatkozó kötelezettségvállalásokat is előterjeszthetnek, amit a legtöbb multinacionális vállalat meg is tesz. A kódex 2021 júliusában lépett hatályba, és jelenleg több mint 100 aláírója van.

5.ZÁRÓ MEGJEGYZÉSEK

Napjainkban széles körű egyetértés uralkodik arról, hogy át kell térni a fenntartható és reziliens élelmiszerrendszerekre. Az EU az ambiciózus zöld megállapodásával, illetve az agrár-élelmiszeripari piacok globális szereplőjeként fontos szerepet játszik e globális átállás irányításában. A Covid19-válság és az ukrajnai orosz invázió rávilágított a mezőgazdasági és élelmiszerrendszerek sebezhetőségére, amelyet kezelni kell a fenntartható és reziliens uniós élelmiszerrendszerre való átállás felgyorsításával.

Az ambiciózus egészségügyi, környezetvédelmi és egyéb fenntarthatósági előírások és célkitűzések nem önös uniós érdekeket szolgálnak. Ezek mindegyike hozzájárul a globális aggályokkal kapcsolatos jogos célkitűzések eléréséhez, összhangban az „Egy az egészség” koncepcióval is.

A globális aggályok globális fellépést igényelnek. Az úttörő szerep bizonyos kihívásokkal és kockázatokkal jár. A jelentés az egészségügyi és környezetvédelmi előírások javítására és előmozdítására irányuló uniós fellépés három fő, egymást kiegészítő területét elemezte.

Az EU továbbra is többoldalú erőfeszítéseket fog tenni annak érdekében, hogy támogatást kapjon, és – ideális esetben – globális konszenzust érjen el a fellépés szükségessége és a nemzetközileg elfogadott szabványok tekintetében. Bár az EU és tagállamai számos ilyen fórumon már most is nagy elkötelezettségről tesznek tanúságot, és vezető szerepet töltenek be, az egészségügyi, környezetvédelmi és egyéb fenntarthatósági előírások szigorítása érdekében fontos hosszú távú célkitűzés lesz az intenzívebbé tétel, a hatékonyabb koordináció és a szinergiák kialakítása.

A kereskedelmi megállapodások és a kétoldalú együttműködés lehetőséget nyújtanak arra, hogy ugyanezt tegyék a partnerországok vonatkozásában is. Ambiciózus kereskedelmi menetrendjével az EU már eredményeket ért el ezen a téren. A kereskedelmi megállapodások több mint egy évtizede tartalmaznak egy kereskedelemről és fenntartható fejlődésről szóló fejezetet, valamint az állatjóléttel és az antimikrobiális rezisztenciával kapcsolatos együttműködésre vonatkozó rendelkezéseket. A jelenleg tárgyalt megállapodások egy olyan, a fenntartható élelmiszerrendszerekről szóló fejezetre irányulnak, amelyet az EU minden jövőbeli megállapodásban javasolni fog.

Az EU továbbra is biztosítani fogja, hogy a fenntarthatósági menetrendje összhangban álljon a bővítési, szomszédsági és fejlesztési politikájával. Ez a harmadik országokra gyakorolt kereskedelmi hatások figyelembevételét is magában foglalja. A kísérő intézkedések – ideértve a finanszírozást, a technikai együttműködést és a kapacitásépítést – fontosak lehetnek a kereskedelmi partnerek fenntarthatóbb gyakorlatokban való részvételének támogatásához, különösen a leginkább sérülékeny helyzetű országok és a szomszédos partnerek esetében, amelyek e területeken ambiciózus kötelezettségeket vállalnak.

Amint azt a fenti értékelés is mutatja, az EU szükség esetén önállóan is képes intézkedéseket hozni a globális környezetvédelmi aggályok vagy állatjóléti kérdések kezelése érdekében. A feldolgozási és termelési módszerekről szóló rendeleteket a WTO-szabályok és más nemzetközi kötelezettségvállalások teljes körű tiszteletben tartása mellett kell alkalmazni az e területeken importált termékekre. Az EU által az importált termékek globális környezetvédelmi vagy etikai szempontjainak szabályozása érdekében önállóan hozott egyes intézkedések – még ha teljes mértékben meg is felelnek a WTO szabályainak – továbbra is ellentmondásosak lehetnek a WTO-tagok számára, és a WTO vitarendezési rendszere keretében bármikor megtámadhatók. Azok az intézkedések, amelyekről megállapítást nyert, hogy jogszerűtlenek vagy protekcionisták, és nincsenek összhangban az EU nemzetközi kötelezettségeinek és jogainak egyensúlyával, a megtorlás kockázatának tehetik ki az EU-t.

Mindezen okokból a szabályozási javaslatokat eseti alapon kell értékelni a WTO-val való összeegyeztethetőségük tekintetében. Bár a feldolgozási és termelési módszerekre vonatkozó egészségügyi és környezetvédelmi (beleértve az állatjólétet is) követelményeknek az importált termékekre a WTO-val összeegyeztethető módon történő alkalmazására valóban van politikai mozgástér, minden egyes esetet alaposan, egyedileg kell elemezni.

A WTO-val való összeegyeztethetőség kérdésén túl a lehetséges intézkedések eseti elemzése során figyelembe kell venni az ellenőrzési mechanizmusok technikai és gazdasági megvalósíthatóságát is. Mivel harmadik országban alkalmazott termelési vagy feldolgozási módszerek szabályozásáról van szó, az alkalmazásuk ellenőrzésére és érvényesítésére szolgáló megfelelő eszközök megvalósíthatóságát és arányosságát az ezzel járó költségek és hasznok alapján kell értékelni. Ez a dimenzió nagyobb hangsúlyt érdemel.