A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A 2011-es Európa Kulturális Fővárosa (Tallinn és Turku) eseménysorozat utólagos értékelése /* COM/2013/013 final */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A 2011-es Európa Kulturális Fővárosa (Tallinn és Turku) eseménysorozat utólagos értékelése 1. Bevezetés A jelentésre az Európa kulturális fővárosa eseménysorozat 2007–2019. évekre szóló közösségi fellépésének megállapításáról szóló, 2006. október 24-i 1622/2006/EK határozat[1] 12. cikke értelmében kerül sor, amely cikk kiköti, hogy „az e határozat szerinti fellépés céljainak és követelményeinek megfelelően a Bizottság minden évben biztosítja az Európa kulturális fővárosa eseménysorozat előző évi eredményeinek külső és független értékelését. A Bizottság az Európa kulturális fővárosa eseménysorozatot követő év végéig értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának.” E jelentés a Bizottságnak a 2011-es Európa kulturális fővárosa eseménysorozat külső értékelésének főbb következtetéseivel és ajánlásaival kapcsolatos álláspontját tartalmazza; a külső értékelés elérhetősége: http://ec.europa.eu/culture/our-programmes-and-actions/capitals/evaluation-commissioned-by-the-eu_en.htm A külső értékelés először egyenként értékelte az Európa Kulturális Fővárosa (European Capitals of Culture, a továbbiakban: ECOC) címet viselő két várost: Tallinnt és Turkut. Ezután összevetette a megállapításokat, és a két városra és az ECOC-fellépésre vonatkozóan következtetéseket vont le. 2. A fellépés háttere 2.1. Az Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozathoz kapcsolódó uniós fellépés Az „Európa kulturális városa” tervet először 1985-ben, kormányközi szinten fogalmazták meg[2]. E tapasztalatból kiindulva az 1419/1999/EK határozat 2005–2019-re bevezette az Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozat közösségi fellépést[3]. Megállapították, hogy a tagállamok milyen sorrendben lesznek évről évre jogosultak az esemény megszervezésére. Az adott évi eseménysorozat megrendezésére jogosult tagállamoknak javaslatot kellett tenniük a kijelölendő városokra, és be kellett nyújtaniuk azok – adott évre szóló kulturális programokat tartalmazó – pályázatait az európai választótestülethez, amely javaslatot tett a Bizottságnak a városok kijelölésére. A Miniszterek Tanácsa hivatalosan kijelölte az ECOC-ot. 2007. január 1-jén az 1419/1999/EK határozat helyébe az 1622/2006/EK határozat lépett, amely a 2013-as és az azt követő években odaítélt címek esetében két szakaszból álló nemzeti versenypályázatot és nyomonkövetési folyamatot vezetett be. Az új határozat bevezette a városok kijelölése utáni nyomon követő ülések megrendezését, amely azzal zárul, hogy a testület Melina Mercouri tiszteletére alapított pénzjutalmat ítél oda a fővárosoknak, feltéve, hogy megfelelnek az 1622/2006/EK határozatban megállapított követelményeknek, és végrehajtották a választó- és az ellenőrző testület ajánlásait. Az uniós pénzügyi támogatást az EU kulturális programja biztosítja. A 2007–2013. évekre ECOC-onként minden évben legfeljebb 1,5 millió EUR áll rendelkezésre. A 2010-es címtől kezdve a kijelölt városokat alávetették az 1622/2006/EK határozatban meghatározott nyomonkövetési szakasznak. 2.2. Európa Kulturális Fővárosai 2011-ben A 2011-es ECOC-nak otthont adó város kijelölésére a 2006-os határozat alapján Észtország és Finnország kapta meg a jogosultságot, a kiválasztásra és a kijelölésre pedig a határozat 14. cikkének átmeneti rendelkezései vonatkoztak. A 2006-os határozat ezenkívül egyértelműen kimondja, hogy a 2010., a 2011. és a 2012. évi címre az 1999-es határozatot kell alkalmazni a kulturális programokra vonatkozó kritériumok tekintetében, kivéve, ha a városok úgy döntöttek, hogy a programjukat a 2006-os határozat kritériumaira alapozzák. A 2011-es és a 2012-es ECOC társfinanszírozása és nyomon követése azonban már a 2006-os határozatban szereplő új eljárások szerint történik. A 2006-os határozat egy új uniós finanszírozási mechanizmust is bevezetett az ECOC számára a „Melina Mercouri-díj” formájában, amelyet az év kezdete előtt, az ellenőrző testület jelentései alapján ítélnek oda a kijelölt városoknak. A díjat először a 2010-es címet, majd a 2011-es címet viselő városoknak ítélték oda. A kiválasztási eljárásra 2007-ben került sor. Finnországban országos versenypályázatot rendeztek, amelyen Turku mellett Jyväskylä, Lahti, Mänttä, Oulu, Rovaniemi és Tampere városa vett részt. Észtországban a nemzeti versenypályázat két fordulóban zajlott: az első fordulóban, még 2005-ben Haapsalu, Pärnu, Rakvere, Tallinn és Tartu indult. A második fordulóra Tallinn és Tartu kapott meghívást, és közülük végül Tallinn nyert. A finn és az észt kormány Turku, illetve Tallinn városát javasolta az európai választótestületnek. Az európai választótestület jelentést adott ki, amelyben Turku (Finnország) és Tallinn (Észtország) jóváhagyását javasolta a 2011-es címre, és ajánlásokat fogalmazott meg, hogy segítse őket a javasolt célkitűzések elérésében. 2007-ben a Miniszterek Tanácsa a Bizottság ajánlása alapján hivatalosan megítélte a címet a javasolt városoknak. 3. Külső értékelés 3.1. Az értékelés háttere A Bizottság az ECORYS UK Ltd.-t bízta meg a 2011-es ECOC külső értékelésének elkészítésével[4]. Az értékelés célja az volt, hogy a fellépés célkitűzéseinek, valamint az ECOC‑ok által a pályázatukban és a végrehajtási szakaszban meghatározott célkitűzéseknek a figyelembevételével megállapítsa az ECOC relevanciáját, hatékonyságát, eredményességét, valószínűsíthető fenntarthatóságát és létjogosultságát. Az értékelés az ECOC-fellépés egészének relevanciáját, hatékonyságát, eredményességét és fenntarthatóságát is figyelembe vette. 3.2. Módszertan A két várost először egyenként értékelték, majd mindkét értékelésből következtetéseket vontak le. Az értékelés a másodlagos adatok elemzésén, az elsődleges adatgyűjtésen és ‑elemzésen alapult. Az előbbibe beletartozott az eredeti ECOC-pályázatokban szereplő információ elemzése, az ECOC által készíttetett tanulmányok és jelentések, az események programjai, a promóciós anyagok és a weboldalak; a tevékenységekről, az ECOC által szolgáltatott statisztikai és kvantitatív adatok. Az elsődleges adatgyűjtés elsősorban az elkészített kvalitatív interjúkat, az egyes városokba tett két-két látogatás alkalmával az irányítócsoportokkal és a főbb érdekeltekkel készült interjúkat és a telefonos interjúkat érintette. Az ECOC-projekteket ezenkívül felkérték, hogy egy online felmérés kitöltésével járuljanak hozzá az értékeléshez. A tallinni és turkui ECOC-ról szóló megállapításokat összehasonlító felülvizsgálatnak és metaértékelésnek vetették alá, összehasonlították és szembeállították a módszereket és hitelesítették a kutatás minőségét. Az ECOC-fellépés egészének végrehajtásával kapcsolatos következtetések és ajánlások alapját a két 2011-es ECOC-ra vonatkozó megállapítások képezték. 3.3. Az értékelés megállapításai 3.3.1. A fellépés relevanciája Az értékelés szerint a fellépés végrehajtása összhangban volt az Európai Unió működéséről szóló szerződés 167. cikkével. Az 1419/1999/EK és az 1622/2006/EK határozatban megállapított kiválasztási feltételek biztosították, hogy a címet viselő városok kulturális programjai megfeleljenek a 167. cikk előírásainak, noha a követelmények lehetővé teszik az egyes ECOC-ok számára, hogy saját egyedi módjukon, szabadon értelmezzék a Szerződés célkitűzéseit. Az értékelés szerint az ECOC-fellépés továbbra is összhangban van az EU célkitűzéseivel, és kiegészíti a kultúra, ifjúság, polgárság, oktatás, képzés és regionális fejlesztés területén indított más uniós kezdeményezéseket. Az 1999-es határozat preambuluma tett először explicit utalást a kultúra és a turizmus fejlesztésére, valamint a népesség nagy csoportjai mobilizációjának szükségességére. Ezeket az utalásokat a 2006-os határozat megerősítette azzal, hogy explicit kritériumokat tartalmaz „a polgárok részvételének előmozdításáról”, valamint „a hosszú távú fejlődésről”. Számos ECOC tovább ment annyiban, hogy explicit társadalmi, gazdasági vagy turisztikai célkitűzéseket fogalmazott meg. Ahogy ezen célkitűzések fontossága nőtt, vita kezdődött arról, hogy milyen egyensúly határozható meg azzal kapcsolatban, hogy a kultúra a saját értékei miatt kap támogatást, vagy mint olyan eszköz, amely révén a befektetés kézzelfogható, mérhető módon térül meg. 3.3.2. A 2011-es ECOC relevanciája Az értékelés figyelembe vette az ECOC-címre pályázó városok motivációját, valamint célkitűzéseik relevanciáját a fellépés és a 167. cikk célkitűzéseinek fényében. Megvizsgálta továbbá azt a folyamatot, amelynek során a 2011-es ECOC motivációja célkitűzésekké alakult át, és ahogyan e célkitűzések változtak a fejlesztési szakaszban. Mindkét ECOC követte a fellépés célkitűzéseit, és azokat hozzáigazította saját adottságaihoz és prioritásaihoz. Mindkét ECOC tervezett különféle, a „kulturális tevékenységek fejlesztése”, „a kultúra európai dimenziójának támogatása és az európai dimenzió támogatása a kultúrán keresztül” és a „társadalmi és gazdasági fejlődés támogatása a kultúrán keresztül” uniós szintű célkitűzések szempontjából releváns kulturális programokat és ezekhez kapcsolódó tevékenységeket (kommunikációs és önkéntes tevékenységeket stb.). 3.3.3. Az irányítás hatékonysága Az értékelés megvizsgálta az ECOC-ok irányításának hatékonyságát, beleértve a kulturális tevékenységek és események kiválasztásának és végrehajtásának folyamatát, a kommunikációt és a promóciót, valamint a finanszírozás megoldását célzó folyamatokat. A 2007–2010. évi ECOC-értékelésekhez hasonlóan a 2011. évi értékelés is kiemeli, hogy fontos és egyben nagy kihívást is jelent a megfelelő szervezeti struktúra létrehozása és olyan csapat felállítása, amely rendelkezik a kulturális program végrehajtásához szükséges készségekkel. Az eredeti kérelmet benyújtó csapattól mindez több területet lefedő képességeket és emiatt eltérő struktúrát követel meg. Ezenkívül egyensúlyba kell hozni művészeti és politikai érdekeket, és biztosítani szükséges, hogy a meglévő érdekelt felek – mint együttműködő partnerek – minden új végrehajtási mechanizmust jól fogadjanak. Általában ajánlatos új és független struktúrával rendelkezni, amelyet a város politikai és kulturális adottságaihoz kell igazítani. A két 2011-es ECOC egymástól eltérő módon szemlélteti ezt. Turkuban eleinte bírálták a kifejezetten az ECOC végrehajtásához létrehozott alapítványt amiatt, hogy a projektek kiválasztása nem volt átlátható és korlátozottan kommunikált az érdekelt felekkel, a médiával és a nyilvánossággal. Ez a cím viselésének éve kezdete előtt megváltozott, és Turku 2011-es sikerének legfontosabb tényezői éppen a stabil irányítási struktúrák és a főbb politikai szereplők részéről támogatott vezetési intézkedések lettek. Tallinn 2011-es évéhez szintén új alapítványt hoztak létre, de az irányítási rendszer nehézségekbe ütközött, különösen a csökkentett költségvetés jelentett problémát, mivel ez a kulturális programok csökkentéséhez vezetett. 3.3.4. Az ECOC-mechanizmusok hatékonysága Az értékelés figyelembe veszi az Európai Bizottság által működtetett kiválasztási, ellenőrzési és pénzügyi folyamatok hatékonyságát, és megállapítja, hogy a jelenlegi ellenőrzési rendszer az előző évekhez képest jelentős fejlődést mutat. A folyamatok azt azonban nem garantálják, hogy a pályázatban, az első ellenőrzési szakaszban és a második ellenőrzési szakaszban tett valamennyi kötelezettségvállalásának valamennyi város eleget fog tenni, és ezáltal megfelel az ellenőrző testületek jelentései alapján megítélt Melina Mercouri-díj elnyerésére vonatkozó kritériumoknak. Az értékelés ezenkívül azt is megállapítja, hogy a nemzeti szinten szervezett nyílt versenypályázatok a városok részéről mindkét tagállamban komoly érdeklődést váltottak ki az ECOC iránt. A tagállamok szabadon határozhatták meg saját kritériumaikat. A 2011-es ECOC-ról alkotott véleményük alapján az értékelők megjegyezik, hogy az ECOC irányítása és vezetése országos és helyi szinten gyakran nehézkes, és a politikai befolyás továbbra is nagyon jelentős. Ez az ECOC jellegéből és jelentőségéből kifolyólag bizonyos mértékig várható. Ebből következően a címet viselő városokban a legtöbb esetben célszerű létrehozni egy független lebonyolító szervet, és gondoskodni arról, hogy a politikai befolyás ne érintse kedvezőtlenül a művészi függetlenséget és a tevékenységek akadálytalan végrehajtását. Az elvárt eredmények eléréséhez szükséges finanszírozás városonként nagyon különböző. Bár a városok a pályázatukban a finanszírozásra vonatkozóan hallgatólagos kötelezettségvállalásokat tesznek, Tallinnban az eredeti pályázathoz képest jelentősen csökkentették a finanszírozást, ami kisebb mértékben ugyan, de Turkuban is csökkent. Az értékelés úgy véli, hogy más uniós politikai eszközökhöz és mechanizmusokhoz képest az ECOC-fellépés európai szinten továbbra is nagyon költséghatékony. A két város között nagy különbség volt viszont abban, hogy a Melina Mercouri-díj az ECOC program teljes költségvetésének mekkora hányadát tette ki, miáltal a díj jelentősége is változó volt. Turkuban a díj elsősorban szimbolikus jelentőségű volt, ezzel szemben Tallinnban a teljes finanszírozás több mint 10 %-át jelentette. A díj előnyeit egyik városban sem ismertették külön a kulturális szereplőkkel és a közönséggel. 3.3.5. Hatékonyság a kulturális tevékenységek fejlesztése terén Az értékelés szerint mindkét 2011. évi ECOC-nak sikerült olyan kulturális programokat megvalósítania, amelyek (a témákat, művészeket/előadókat és a közönséget tekintve) szélesebb körűek, innovatívabbak és nemzetközibbek voltak a szokásos kulturális kínálatnál. E programok új témákat tártak fel, kiemelték az egyes városok kulturális kínálatának gazdag, sokszínű és egyedülálló jellegét, és új vagy szokatlan helyszíneket vettek igénybe. Tallinn pályázatában egy teljesen új, a város meglévő kulturális kínálatát jól kiegészítő kulturális programot javasolt, amelyben a hangsúlyt a részvétel kibővítésére, a bejáratott intézmények és független szereplők bevonására, valamint a közterek és az ipari létesítmények helyszínként való alkalmazására helyezte. Bár a kulturális program (a csökkentett költségvetés miatt) az eredetileg javasoltnál sokkal kisebb horderejű lett, még így is azt lehet mondani, hogy az ECOC az eredeti célkitűzésekkel összevetve eredményesnek bizonyult. Ami a nagyságrendet illeti, a program 251 projektből és több mint 7000 különböző, önálló eseményből állt. A rendezvények kétmillió érdeklődőt vonzottak, ami a várt szám nagyjából kétszerese. A projektgazdák 73 %-a érezte úgy, hogy a látogatók és a közönség figyelmének felkeltése terén az ECOC sikeres volt. A kidolgozott művészi témákat, ai igénybe vett helyszíneket és a lebonyolítás módját tekintve a „Tallinn 2011” túlmutatott a város eddig tevékenységének határain. Turku 2011-es ECOC-éve megerősítette a város kulturális városként betöltött pozícióját és növelte Turku lakosainak kulturális tevékenységekben való részvételét. A kulturális program keretében 165 projektet valósítottak meg – többségében a 2008-ban szervezett nyílt pályázati felhívás során kiválasztottak közül – s 8000 eseményre került sor. Több mint 20 000 művész, közreműködő és producer vett részt a projektekben, és összesen több mint kétmillió látogatást regisztráltak. A projektek révén új kapcsolatok és hálózatok létesültek, és javult ezek működési kapacitása a kultúra területén. A turkui kulturális élet szempontjából az egyik legfontosabb haszonnak a fő érdekeltek közötti fokozott együttműködés tekinthető. A „Turku 2011” kulturális programban megfelelő egyensúlyban voltak a nagyszabású események és az alulról induló kezdeményezések, illetve az ágazatközi együttműködést igénylő projektek. 3.3.6. Hatékonyság „a kultúra európai dimenziójának erősítése, valamint az európai dimenzió erősítése a kultúra révén” területen Az 1999. évi határozat nem határozza meg kifejezetten az „európai dimenziót”, hanem a kulturális együttműködés szempontjából kezeli, beleértve a következőket: olyan európai művészeti mozgalmak és stílusok előtérbe helyezése, amelyeknek a város adott ihletet, vagy amelyekhez jelentős mértékben hozzájárult, továbbá olyan események megrendezésének ösztönzése, amelyekben a tagállamok más városainak a kultúra területén tevékenykedő személyiségei is részt vesznek, és amely rendezvények tartós kulturális együttműködést eredményeznek, illetve támogatják e személyek Európai Unión belüli mobilitását. A városok rugalmasan értelmezhetik a 2006. évi határozatban szereplő „európai dimenzió” követelményt. A példákat a jelölt városok számára készült útmutató szemlélteti, amely az interneten 2007 óta elérhető. Az értékelés szerint Tallinn ECOC-pályázatában az európai dimenzió mindenekelőtt arra vonatkozott, hogy a város visszakerüljön Európa kulturális térképére, Észtország (akkor) friss uniós csatlakozásával összefüggésben. Amennyiben a témák az európai dimenzió szempontjából relevánsak voltak, ezek jellemzően különféle nemzetközi fesztiválok vagy egyéni projektek révén valósultak meg – amelyeknek minden esetben rendelkezniük kellett ilyen dimenzióval valamilyen formában –, nem pedig a program egészében. Turku esetében az értékelés megjegyzi, hogy az európai dimenzió különösen a balti-tengeri régióra helyezett nagy hangsúlyban tükröződött. Emellett a cím viselésének évében a projektek mintegy 50 %-a fokozta a nemzetközi partnerekkel folytatott együttműködést a tevékenységi területeiken. Fontos elem volt még Turku Finnországon kívüli ismertségének javítása. Bár Tallinn és Turku egyaránt nagyon mélyen gyökeredző helyi történeteket mutatott be, ezek mind alapvetően európai jellegűnek tekinthető közös témákat boncolgattak. Mindkét város kulturális programja kiemelte például az Oroszország szerepével kapcsolatos közös történelmüket, a Balti-tengert, valamint multikulturális társadalmaik jelentette napjainkban jellemző sajátosságukat. A 2011-es tapasztalatok tehát azt mutatják, hogy az ECOC-cím lehetőséget ad arra, hogy az ilyen helyi történeteket közérthető formában kommunikálják az európai közönség felé. A két ECOC kulturális programjának európai dimenziója legnagyobb részben a transznacionális kulturális együttműködés támogatásához és a városok kulturális ágazatának nemzetközivé tételéhez kapcsolódott. Bár az európai témák mindkét ECOC programjában jelen voltak, ezek jellemzően inkább konkrét projektekhez kapcsolódtak, nem hatották át a kulturális program egészét. 3.3.7. Hatékonyság a társadalmi, gazdasági, városfejlesztési és turisztikai hatások terén Tallinn és Turku célja egyaránt az volt, hogy a művészetet és a kultúrát a korábbi ipari területek gazdasági és társadalmi rehabilitációjának egyik eszközévé avassa. Tallinn esetében az értékelés megjegyzi, hogy az ECOC jelentős mértékben hozzájárult a város gazdasági és városi fejlődéséhez, noha az eredeti elképzelést nem sikerült teljes mértékben megvalósítani. Tallinn pályázata ambiciózus célkitűzéseket tartalmazott kreatív gazdasága fejlesztésének támogatásával, a város kulturális infrastruktúrájának bővítésével és idegenforgalmi vonzerejének növelésével kapcsolatban. Ezeket a célkitűzéseket megtartva azok olyan új értelmezésükben a város tenger felé való nyitásáról szólnak. Miközben az eredeti pályázat a széles közű gazdasági és társadalmi fejlesztési célkitűzéseket hangsúlyozta, a felülvizsgált szemlélet célirányosabb volt és jobban igazodott a város prioritásaihoz. A tallinni kreatív gazdaság fejlesztésével kapcsolatban a bizonyítékok azt támasztják alá, hogy a nemzetközi, illetve a nagyobb szabású működés szempontjából a kulturális szereplők most jobb helyzetben vannak. A szereplők gyümölcsözőbb nemzetközi összeköttetésekre tettek szert, és a különböző ágazatok és művészeti ágak között is fokozódott az együttműködés. Az értékelők megjegyzik, hogy e képesség erősítése azért is nagyon fontos, mert Észtországban nincsenek régi hagyományai a sokszínű, független, multidiszciplináris kulturális ágazatnak, ahogyan a kulturális és kreatív iparágakban sem jellemző a régóta működő kereskedelmi és magánszereplők jelenléte. Ami a társadalmi fejlődés kultúrán keresztül megvalósuló támogatását illeti, a „Tallinn 2011” program célkitűzései inkább a kultúrában való részvétel bővítéséhez, semmint magához a társadalmi fejlődéshez kapcsolódtak. Az ECOC-nak a polgárok szélesebb körét sikerült mozgósítania közönség, alkotói, előadói és önkéntesi minőségben, és egy számottevő önkéntesi programot működtetett. Turku esetében az ECOC-cím jelentős gazdasági hatással járt. A Turkui Közgazdasági Egyetem becslése szerint az ECOC 3300 személyévvel járult hozzá a foglalkoztatás növekedéséhez, a teljes termelés pedig 260 millió euróval nőtt. Ez a hatás jelentős részben az idegenforgalomnak volt köszönhető. Turku számára fontos célkitűzés volt a kreatív iparágak fejlesztése, és az értékelés szerint az ECOC hozzájárult ahhoz, hogy ez a kérdés helyet kapjon a politikai napirenden. A „Turku 2011” volt az első az európai kulturális főváros rendezvénysorozatok között, amely kulturális programjában hangsúlyozta a kultúra, a kultúrához való hozzáférés és a jólét közötti kapcsolatokat. A program arra is figyelmet fordított, hogy a kulturális tevékenységek helyszínei ne csak a városközpontban összpontosuljanak, hanem az összes városrészben elosztva. Mintegy 1500 esemény szólt a bölcsődéknek, iskoláknak, kórházaknak, idősotthonoknak és börtönöknek. A közterületen elhelyezett műalkotásokat pedig gyakran egyszerűen csak a járókelőknek szánták. Az előző évekhez képest 2011-ben emelkedett a kulturális eseményeken és tevékenységekben való részvétel. Turku kulturális ágazata most először élvezhette egy olyan összehangolt önkéntes program előnyeit, amely tevékenységek széles körét ölelte fel szerte a városban. Tallinn és Turku egyaránt határozottan támogatta a polgárok aktív részvételét, és igyekezett olyan embereket megszólítani, akik jellemzően kevésbé vesznek részt kulturális tevékenységekben. Tallinnban komoly figyelmet fordítottak az orosz közösség bevonására. Turkuban a svéd ajkú közösség tagjait arra ösztönözték, hogy az anyagok svéd nyelvre való lefordításával vegyenek részt a programban. Mindkét ECOC tapasztalatai azt jelzik azonban, hogy a polgárok alkotói és előadói minőségben való bevonásához nagyon más (jellemzően sokkal intenzívebb) módszerekre van szükség, mint ahhoz, hogy egyszerű közönségként növekedjen a részvételük. 3.3.8. Fenntarthatóság Az ECOC célja, hogy „legyen fenntartható, és szervesen illeszkedjék a város hosszú távú kulturális és társadalmi fejlődésébe”[5]. Mindkét ECOC esetében bizonyosságot nyert, hogy a cím viselésének évét követően is folytatódó kulturális tevékenységeket teremtettek, valamint új, helyreállított kulturális létesítményeket hoztak létre. A fenntartható kulturális kapacitás tekintetében az ECOC-nak köszönhetően a városok nagyobb tapasztalatot és szakértelmet szereztek, valamint bővült kapcsolatrendszerük és másokkal folytatott együttműködésük a kulturális ágazatokon belül. Tallinn a cím viselésének éve végére tervet készített a különböző kulturális tevékenységek fenntarthatóságáról. Az ECOC-ban számos új vagy kibővített esemény kapott helyet, és ezek közül sok 2012-ben és azon túl is folytatódni fog; a felmérésre válaszoló szereplők 82 %-a jelezte, hogy a tevékenységei részben vagy egészében folytatódni fognak, további 8 % pedig úgy nyilatkozott, hogy (bár az ECOC-projektjük nem folytatódik) új tevékenységek 2012-es bevezetéséhez kaptak ösztönzést. Turkuban 2011 közepén kezdtek el dolgozni a fenntarthatósági stratégián. Az ECOC-év jelentős hatásai között említették meg a kulturális szereplők és más érdekelt felek közötti fokozott együttműködést. Néhány projekt tevékenységeit 2012-ben nagyobb léptékben fogják megvalósítani, mint 2011-ben. A Turku 2011 Alapítvány néhány tevékenységet tovább fog támogatni 2013-ig, és egyes hálózatok és szövetségek számára is támogatást nyújt, ezzel is hozzájárulva a fenntarthatósági stratégia végrehajtásához. Amint azt már a korábbi értékelések megállapították, az ECOC a cím viselésének évén túl is fenntartható új tevékenységeket, együttműködést és kulturális létesítményeket teremt. Ez a 2011. évi címet viselő mindkét városra egyaránt igaz. Az év pozitív örökségének biztosításának egyik módszere egy kijelölt szerv létrehozása (vagy fenntartása). A 2011. évi ECOC rendezvénysorozat megmutatta, hogy mindkét város kulturális irányításában megvan a lehetőség a fejlődésre és arra, hogy a kulturális ágazat nagyobb mértékben járuljon hozzá a város tágabb értelemben vett fejlődéséhez. E potenciál kiaknázása azonban még várat magára, és a legfontosabb érdekelt felek döntéseitől fog függeni. 4. A külső értékelés főbb ajánlásai és a Bizottság következtetései A Bizottság általánosságban egyetért az értékelők ajánlásaival, amelyek a 2011. évi ECOC vizsgálatán alapulnak, de az ECOC-fellépés egészének végrehajtására vonatkoznak. Az ajánlások megerősítik, hogy az ECOC-címnek változatlanul nagy a megbecsülése, kiterjedt kulturális programokat generál, és jelentős hatásokat ér el. Az uniós címnek és a pénzügyi hozzájárulásnak jelentős kiegyenlítő hatása van, ami a kezdeményezést költséghatékonnyá és eredményessé teszi. A Bizottság egyetért az értékelő átfogó értékelésével, és a fentiekben megfogalmazott formában elfogadja ajánlásait. Az ajánlások nagyrészt összhangban állnak a Bizottság közelmúltban kiadott javaslatával, amelyben egy európai parlamenti és tanácsi határozatra tesz javaslatot az Európa kulturális fővárosai kezdeményezés 2020–2033. évekre szóló uniós fellépésének létrehozásáról[6]. Az új javaslat kidolgozása hozzájárulások széles körén alapult. Ezek közé tartozott az ECOC 25. évfordulójának tiszteletére 2010. márciusban rendezett konferencia, a korábbi fővárosokról készült független értékelések, a jelenlegi kiválasztási és ellenőrzési eljárások független értékelése, egy online konzultáció, egy nyilvános konzultációs ülés és az Oktatásügyi és Kulturális Főigazgatóságnak a kezdeményezés koordinálása terén 1999 óta szerzett saját tapasztalatai. A javaslat célja, hogy a jelenlegi, összességében jól működő rendszer szilárdságára építsen, ugyanakkor okuljon a tapasztalatokból, és néhány fejlesztést is bevezessen annak érdekében, hogy maximálisra növelje a cím elnyerésével és a versenypályázaton való részvétellel járó hasznot az összes pályázó város és a polgáraik számára. Az új javaslat a jelenlegi rendszer fő vonásainak és általános felépítésének megőrzése mellett több fejlesztést is javasol. Különösen ajánlja, hogy a címet a tagállamok továbbra is rotációs rendszerben nyerhessék el. A javaslat emellett a korábbi értékelésekben szereplő ajánlások közül is reagál a következőkre: – általános célkitűzés bevezetése azzal kapcsolatban, hogy a kultúra hogyan járul hozzá a városok hosszú távú fejlődéséhez; – egyértelműbb, szélesebb körű kiválasztási követelmények bevezetése, egyebek mellett az irányításra és a finanszírozásra vonatkozóan; – a Melina Mercouri-díj odaítélési feltételeinek megerősítése, hogy az szorosabban kötődjön a városok által a kötelezettségvállalásaik teljesítésében elért előrehaladáshoz és az EU logó a kommunikációs anyagokon való használatához, valamint a díj kifizetésének elhalasztása a cím viselésének évére; – kötelezettség arra, hogy célkitűzéseik teljesítésének jobb felmérése érdekében a városoknak valamilyen kutatási feladatot kell végezniük. Érdemes megjegyezni, hogy a Bizottság javaslata a 2010-es értékelés ajánlásait is figyelembe veszi akkor, amikor bevezeti a fellépés potenciális megnyitását a tagjelölt és lehetséges tagjelölt országok előtt, valamint azt a kötelezettséget, hogy a pályázó városoknak már a pályázat benyújtásának időpontjában rendelkezniük kell egy érvényes stratégiával a város kulturális fejlesztésére, illetve amikor a fellépés központi eleméül továbbra is a városokat nevezi meg. Végül, de nem utolsósorban a Bizottság a 2011-es értékelés egy másik ajánlásának megfelelően és kifejezetten a jövőben pályázó városok megszólításának szándékával 2012. október 15-én tapasztalatcserét szervezett a korábbi, jelenlegi és leendő európai kulturális fővárosok számára, és az ilyen pozitív eszmecserék ösztönzésére a továbbiakban is törekedni fog. [1] Az Európai Parlament és a Tanács 2006. október 24-i 1622/2006/EK határozata az Európa kulturális fővárosa eseménysorozat 2007–2019. évekre szóló közösségi fellépésének megállapításáról (HL L 304., 2006.11.3., 1. o.). [2] Az „Európa kulturális fővárosa” címet azzal a céllal hozták létre, hogy segítségével az európai polgárok közelebb kerülhessenek egymáshoz. Lásd a kulturális ügyekért felelős miniszterek 1985.6.13-i állásfoglalását az „Európa kulturális városa” éves megrendezéséről. [3] Az Európai Parlament és a Tanács 1999. május 25-i 1419/1999/EK határozata a Kultúra Európai Fővárosa eseménysorozat 2005–2019. évekre szóló közösségi cselekvési programjának megállapításáról (HL L 166., 1999.7.1., 1. o.). A 649/2005/EK határozattal (HL L 117., 2005.5.4., 20. o.) módosított határozat. [4] A 2011-es Európai Kulturális Fővárosokról szóló utólagos értékelés, záró jelentés az Európai Bizottság részére, http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/culture/2012/ecocreport_en.pdf, az értékelésről, értékeléssel kapcsolatos szolgáltatásokról és hatásvizsgálathoz nyújtott támogatásról szóló EAC/50/2009. sz. szolgáltatási keretszerződés alapján. [5] 1622/2006/EK határozat. [6] COM(2012) 407 végleges.