A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

A Bizottság véleménye Szerbia európai uniós tagság iránti kérelméről

A. BEVEZETÉS

a) Tagság iránti kérelem

Szerbia 2009. december 22-én nyújtotta be európai uniós tagság iránti kérelmét. Ezt követően 2010. október 25-én az Európai Unió Tanácsa felkérte a Bizottságot, hogy nyújtsa be véleményét e kérelemről az Európai Unióról szóló szerződés 49. cikkében rögzített eljárásnak megfelelően, amely így szól: „Bármely olyan európai állam kérheti felvételét az Unióba, amely tiszteletben tartja a 2. cikkben említett értékeket, és elkötelezett azok érvényesítése mellett. A kérelemről értesíteni kell az Európai Parlamentet és a nemzeti parlamenteket. A kérelmező államnak a kérelmet a Tanácshoz kell benyújtania, amely a Bizottsággal folytatott konzultációt és az Európai Parlament tagjainak abszolút többségével elfogadott egyetértését követően arról tagjainak többségével határoz. Az Európai Tanács által megállapított feltételeket figyelembe kell venni.”

A 2. cikk így hangzik: „Az Unió az emberi méltóság tiszteletben tartása, a szabadság, a demokrácia, az egyenlőség, a jogállamiság, valamint az emberi jogok – ideértve a kisebbségekhez tartozó személyek jogait – tiszteletben tartásának értékein alapul. Ezek az értékek közösek a tagállamokban, a pluralizmus, a megkülönböztetés tilalma, a tolerancia, az igazságosság, a szolidaritás, valamint a nők és a férfiak közötti egyenlőség társadalmában.”

Ez szolgál jogi keretül ahhoz, hogy a Bizottság benyújtsa jelen véleményét.

A 2000 júniusában Feirában megrendezett Európai Tanács elismerte, hogy a stabilizációs és társulási folyamatban részt vevő nyugat-balkáni országok „potenciális EU-tagjelölt” országok. Ezen országok európai perspektíváját megerősítette a 2003 júniusában Theszaloníkiben megrendezett Európai Tanács, mely elfogadta a „Theszaloníki cselekvési program a Nyugat-Balkánért: az európai integráció útján” című programot, ami továbbra is a régióra tekintetében kialakított uniós politika sarokkövét képezi.

A 2006. decemberi Európai Tanács megújította az EU amelletti elkötelezettségét, hogy „ az Európai Unió jelenti a Nyugat-Balkán jövőjét” és megismételte, hogy „az egyes országoknak az Európai Unió felé vezető úton tett előrehaladása a koppenhágai kritériumoknak, valamint a stabilizációs és társulási folyamat feltételeinek a teljesítésére irányuló egyéni erőfeszítéseitől függ. Egy adott országnak a stabilizációs és társulási megállapodás keretében vállalt kötelezettségei – többek között a kereskedelemmel kapcsolatos rendelkezések – végrehajtása terén felmutatott kielégítő eredményei alapvető jelentőségűek az EU számára a tagsági kérelem mérlegeléséhez.” A 2010. június 2-án Szarajevóban megrendezett EU–Nyugat-Balkán miniszteri találkozó keretében az EU megerősítette a Nyugat-Balkán európai perspektívája melletti egyértelmű elkötelezettségét és azt, hogy az Európai Unió jelenti a Nyugat-Balkán jövőjét.

A Szerződésben foglalt követelményeknek megfelelően ez az értékelés az Európai Tanács által meghatározott csatlakozási kritériumokra épül. Az Európai Tanács 1993-ban Koppenhágában a következő következtetéseket fogadta el:

„A csatlakozásra akkor kerül sor, amikor egy ország az elvárt gazdasági és politikai feltételek teljesítése révén képes a tagsággal járó kötelezettségek vállalására.

A tagság megköveteli:

- hogy a tagjelölt ország kialakítsa a demokráciát, a jogállamiság érvényesülését, az emberi jogok tiszteletét, valamint a kisebbségek tiszteletben tartását és védelmét garantáló intézmények stabilitását;

- a működő piacgazdaság meglétét; azon képesség megszerzését, hogy az adott ország meg tudjon birkózni az Unión belül érvényesülő versenyviszonyokkal és piaci erőkkel;

- a tagsággal járó kötelezettségek, különösen a politikai, gazdasági és monetáris unió célkitűzéseinek vállalására való képességet.”

Mind az Unió, mind a tagjelölt országok számára fontos szempontot jelent az Unió azon képessége, hogy új tagokat fogad be, miközben fenntartja az európai integráció lendületét.

Az 1995 decemberében Madridban megrendezett Európai Tanács utalt arra, hogy szükséges „megteremteni a [csatlakozni szándékozó] országok fokozatos, harmonikus integrációjának feltételeit, különösen a piacgazdaság fejlesztésén, igazgatási struktúráik kiigazításán, valamint stabil gazdasági és monetáris környezet létrehozásán keresztül”.

A stabilizációs és társulási folyamat feltételeit a Tanács 1999. május 31-én határozta meg. A feltételek közt szerepel a volt Jugoszláviával foglalkozó nemzetközi büntetőtörvényszékkel (ICTY) való együttműködés és a regionális együttműködés. A stabilizációs és társulási folyamat alapvető elemeként e feltételeket belefoglalták a Szerbiával kötött, jelenleg megerősítés alatt álló stabilizációs és társulási megállapodásban (STM), valamint a kereskedelemről és a kereskedelemmel kapcsolatos kérdésekről szóló ideiglenes megállapodásban (a továbbiakban: ideiglenes megállapodás), amely 2010. február 1-jén lépett hatályba.

2006 decemberében az Európai Tanács egyetértett abban hogy „a konszolidáción, a kondicionalitáson és a kommunikáción alapuló, az Unió új tagok felvételére irányuló képességével ötvözött bővítési stratégia képezi a megújított bővítési konszenzus alapját.”

E véleményében a Bizottság az 1993-ban Koppenhágában ülésező Európai Tanács által meghatározott kritériumoknak, valamint a stabilizációs és társulási folyamat feltételeinek teljesítésére való képessége alapján vizsgálja Szerbia kérelmét. Megvizsgálja továbbá, hogy Szerbia eddig milyen eredményeket ért el a stabilizációs és társulási megállapodás és a kereskedelemről és a kereskedelemmel kapcsolatos kérdésekről szóló ideiglenes megállapodás keretében vállalt kötelezettségek végrehajtásában.

E vélemény a korábbi véleményekben alkalmazotthoz hasonló módszertan alapján készült. A Bizottság több szakértői kiküldetést szervezett Szerbiába, melyek elsősorban a politikai kritériumokhoz kapcsolódó területekre koncentráltak. E megközelítés lehetővé tette a szerbiai intézmények igazgatási kapacitásainak, valamint a jogszabályok végrehajtásának értékelését, valamint elősegítette a még megoldandó kihívások és a jövőbeni intézkedési prioritások meghatározását. A Bizottság a jelenlegi helyzetet és a középtávú kilátásokat egyaránt elemezte. E vélemény alkalmazásában és a csatlakozás időpontjának előzetes meghatározása nélkül a középtávú időtartamot öt évben állapítjuk meg.

Az e véleményhez alapul szolgáló részletes elemzést külön dokumentum tartalmazza (A Szerbia európai uniós tagság iránti kérelméről szóló véleményt kísérő elemző jelentés)[1] . A bővítéssel kapcsolatos megújult konszenzussal összhangban az elemző jelentés első becsléseket tartalmaz Szerbia jövőbeni csatlakozásának néhány kulcsfontosságú politikai területre gyakorolt hatása tekintetében. A Bizottság az előcsatlakozási folyamat későbbi szakaszaiban részletesebb hatásvizsgálatokat készít majd ezekre a politikai területekre vonatkozóan. Továbbá, Szerbia uniós csatlakozási szerződése – az Európai Unióról szóló szerződés fényében – az uniós intézmények technikai kiigazítását is maga után vonná.

b) Az EU és Szerbia közötti kapcsolatok

Az EU és Szerbia közötti kapcsolatokról a 2000. évi demokratikus fordulat óta beszélünk, melyek először a Jugoszláv Szövetségi Köztársasággal, majd 2003-tól kezdve Szerbia és Montenegró Államközösségével alakultak ki. Miután Montenegró 2006-ban függetlenné vált, az EU fenntartotta kapcsolatait a Szerb Köztársasággal, az Államközösség jogutódjával

Szerbia részt vesz a stabilizációs és társulási folyamatban. A stabilizációs és társulási megállapodás megteremti a politikai, kereskedelmi és gazdasági kérdések széles körében vállalt kölcsönös kötelezettségvállalások keretét. A stabilizációs és társulási megállapodást a kereskedelemről és a kereskedelemmel kapcsolatos kérdésekről szóló ideiglenes megállapodással egyidejűleg, 2008 áprilisában írták alá. Az uniós miniszterek megállapodtak abban, hogy megerősítés céljából parlamentjeik elé terjesztik az STM-et, és az EU megállapodott arról, hogy végrehajtja a kereskedelemről és a kereskedelemmel kapcsolatos kérdésekről szóló ideiglenes megállapodást, amint a Tanács úgy határoz, hogy Szerbia teljes mértékben együttműködik a volt Jugoszláviával foglalkozó nemzetközi büntetőtörvényszékkel. Szerbia 2009. január 1-jén kezdte meg az ideiglenes megállapodás végrehajtását. Az ideiglenes megállapodás 2010. február 1-jén lépett hatályba. A külügyminiszterek 2010. június 14-i ülésük alkalmával megállapodtak abban, hogy megerősítés céljából parlamentjeik elé terjesztik a stabilizációs és társulási megállapodást. E folyamat jelenleg is zajlik. Általában véve Szerbia pozitív eredményeket tudott felmutatni a stabilizációs és társulási megállapodásból, valamint az ideiglenes megállapodásból eredő kötelezettségei végrehajtásában. Valahányszor problémák merültek fel, Szerbia konstruktív és átlátható megközelítést alkalmazott a gyors és hatékony megoldás érdekében.

A Tanács 2004-ben fogadta el Szerbiával az európai partnerséget , melyet 2006-ban és 2008-ban frissítettek[2].

2003 óta tartanak találkozókat miniszteri szintű politikai párbeszéd céljából. Az Európai Bizottság és a szerb hatóságok közötti politikai párbeszéd 2003 óta a fokozott állandó párbeszéd (EDP) keretei közt folyik. 2006 óta évente rendeznek parlamentközi találkozókat az Európai Parlament és a szerb parlament képviselői között. Az ideiglenes megállapodás szerinti ideiglenes bizottság és számos albizottság, nevezetesen a belső piaccal, a versenypolitikával, az átmenőforgalommal, a kereskedelemmel, a vámokkal, a mezőgazdasággal és a halászattal foglalkozó albizottság évente ülésezik. Számos EDP albizottsági találkozón az STM összes olyan ágazatáról tárgyalnak, amelyek az ideiglenes megállapodásban nem szerepelnek, így például az energiaügyről, a környezetvédelemről, a szociális politikáról, a szabadságról, a biztonságról és a jog érvényesüléséről.

Szerbia részt vesz a Bizottság és a tagállamok között folytatott gazdasági párbeszédben, aminek keretében Szerbia 2011 januárjában mutatta be frissített éves gazdasági és költségvetési programját.

A Tanács az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően 2009. december 19-étől biztosít vízumliberalizációt Szerbia schengeni térségbe utazó állampolgárai számára. E határozat az alapján született, hogy jelentős haladást értek el a jogérvényesülés, szabadság és biztonság, valamint a vízumliberalizációról szóló menetrendben meghatározott feltételek teljesítése terén. Az utazók túlnyomó többsége betartja a vízummentes utazásra vonatkozó szabályokat. A kötelezettségvállalások folyamatos végrehajtásának biztosítása céljából – a régióból származó menedékkérők megnövekedett számára tekintettel – a vízumliberalizációt követő ellenőrzési mechanizmust hoztak létre. A Bizottság 2011 júniusában terjesztette az Európai Parlament és a Tanács elé első monitoring jelentését. Az Európai Unió és Szerbia közötti visszafogadási megállapodás 2008 januárja óta hatályos.

Szerbia 2005 októberében aláírta az Energiaközösségről szóló szerződést, 2006 júniusában pedig az európai közös légtér létrehozásáról szóló megállapodást.

2008 októberében a szerb kormány elfogadta Szerbia 2008–2012 közötti időszakra vonatkozó, európai uniós integrációról szóló nemzeti programját. 2009 decemberében pedig ennek felülvizsgált és frissített változatát fogadták el. 2010 decemberében a kormány cselekvési tervet fogadott el az Európai Bizottság 2010. évi elért haladásról szóló jelentésében rögzített prioritások teljesítéséről. Ezzel az volt a célja, hogy már e jelentés előtt még jobban összpontosítson a reformmenetrendre, valamint további eredményeket tudjon felmutatni annak végrehajtásával kapcsolatban.

Szerbia 2001 óta részesül uniós pénzügyi támogatásban . 2001 és 2011 között az EU összesen több mint 2 milliárd EUR összeget különített el Szerbiának támogatások, 5,8 milliárd EUR-t pedig kedvezményes kölcsönök formájában. 2001 és 2006 között Szerbia az EU CARDS programja keretében 1,045 millió EUR támogatásban részesült. 2007-ben a CARDS program helyébe az előcsatlakozási támogatási eszköz (IPA) lépett, melynek keretében Szerbia 2007 és 2011 között 974 millió EUR támogatásban részesült. Az IPA keretében nyújtott támogatások célja az európai integrációs folyamat részeként végrehajtott reformokat támogatása, különös tekintettel a jogállamiságra, az intézményépítésre, az uniós vívmányokhoz való közelítésre, a fenntartható gazdasági és társadalmi fejlődésre, valamint a civil társadalom támogatására.

A 2007–2013-as pénzügyi keret alatt Szerbia az EU számos programjában teljes mértékben részt vesz: a 7. kutatási és technológiafejlesztési keretprogramban, a PROGRESS-ben, a versenyképességi és innovációs programban, az információs és kommunikációs technológiai szakpolitikai támogatási programban, a Kultúra programban, valamint a Vám programban és a Fiscalis programban is. A programokban való részvétel költségeinek egy részét IPA-forrásokból fedezik.

B. A TAGSÁG KRITÉRIUMAI

POLITIKAI KRITÉRIUMOK

Ez az értékelés a demokráciát, a jogállamiságot, az emberi jogokat, valamint a kisebbségek tiszteletben tartását és védelmét biztosító intézmények stabilitásához kapcsolódó koppenhágai kritériumokra, továbbá a stabilizációs és társulási folyamat feltételeire épül.

Szerbia parlamenti demokrácia . Alkotmányos és jogszabályi keretei nagyban megfelelnek az európai elveknek és szabványoknak, intézményei pedig fejlettek. Szerbia elkötelezett az európai uniós tagság célkitűzése mellett, és 2008 óta egyre inkább az EU-val kapcsolatos reformmenetrendre koncentrálta erőfeszítéseit. A kormány javított néhány eljárásán, a parlament pedig sokkal hatékonyabban végzi jogalkotási tevékenységét ebben a parlamenti ciklusban. A jogalkotási folyamat hasznára válna az alaposabb előkészítés és az érintettekkel való konzultációra helyezett nagyobb hangsúly. További fejlesztést igényelnek a parlamenti felügyeletre és a kormányzati szakpolitika-tervezésre, a koordinációra és a végrehajtásra vonatkozó kapacitások. Szerbia minden szükséges független szabályozási szervet létrehozott. Egyértelműbbek lettek a szabályok e szabályozási szervek éves jelentéseinek parlamenti felülvizsgálatára vonatkozóan, de még tovább kell erősíteni a független és szabályozási szervek ajánlásainak nyomon követését. A közigazgatás általában véve jól fejlett, különösen központi szinten. Teljes mértékben át kell ültetni a gyakorlatba az érdem alapján történő szakmai előmeneteli rendszer elvét. Szerbia speciális státuszt hozott létre a Vajdaság részére és vállalta, hogy bizonyos hatásköröket a helyi önkormányzatok szintjére delegál.

2001 óta a szerbiai választásokat következetesen a nemzetközi normáknak megfelelően bonyolították le. A választási törvényt nemrégiben az európai szabványokhoz igazították. Az új szabályok szerint a parlamenti képviselők kinevezése a választók elé terjesztett listák sorrendjét követi, és véget vet a biankó lemondások eddigi gyakorlatának, amely szerint a képviselők lemondóleveleket juttattak el pártjukhoz mandátumuk kezdetén. Ez megerősíti a parlamenti mandátumok szabadon való betöltését, melynek elvét megfelelő időben az alkotmányban is teljes mértékben rögzíteni kell.

Javult a szerbiai jogállamiság jogszabályi és intézményi kerete, ide értve a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelmet is, különösen az igazságszolgáltatás jelentős reformját, a korrupcióellenes ügynökség létrehozását és a büntetőügyekben folytatott nemzetközi együttműködés fokozását követően. Ez kezdeti eredményekre vezetett. A legfontosabb kihívást továbbra is az igazságszolgáltatás, a korrupció elleni küzdelem és a szervezett bűnözés elleni küzdelem jelenti. Különösen a korrupció elleni küzdelem területén van szükség proaktív megközelítésre annak érdekében, hogy hiteles eredményeket lehessen felmutatni a megindított vizsgálatok és a jogerős ítéletek meghozatala terén. Kiterjedt kerete van a biztonsági erők polgári ellenőrzésének.

A nemzeti stratégia 2006-os elfogadása óta jelentős reformok mentek végbe az igazságszolgáltatás területén, különösen 2009-ben és 2010-ben. Erősödött a függetlenség és az önkormányzat az új Bírói Főtanács és az Állami Ügyészi Tanács létrehozásával, melyek 2011 áprilisa óta működnek állandó összetételükben. 2009 decemberében minden bíróra és ügyészre kiterjedő újrakinevezési eljárást bonyolítottak le, amellyel különösen a szakmai színvonalat és a feddhetetlenséget kívánták növelni. Az eljárás jelentős kezdeti hiányosságait időközben világos iránymutatásokon alapuló felülvizsgálati folyamat útján kezdték orvosolni. A felülvizsgálati folyamatot még megfelelően le kell zárni, átlátható módon, ezen iránymutatásoknak megfelelően. Az indokolatlan politikai befolyás további csökkentése érdekében megfelelő időben felül kell majd vizsgálni a parlamentnek az alkotmány által biztosított szerepét a bírói kar kinevezésében és felmentésében. Számos lépést tettek az igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságának javítása érdekében. Átalakították a bírósági hálózatok szerkezetét és csökkentették a bíróságok számát, ami a munkaterhelés jobb elosztását eredményezte. Közigazgatási bíróságot hoztak létre, és 2011 májusában jogszabályt fogadtak el a bírósági határozatok érvényesítéséről. További erőfeszítésekre van még szükség az igazságszolgáltatás működésének javítása, a bíróságok átalakított hálózatából adódó előnyök teljes kiaknázása, és végső soron a polgárok bizalmának erősítése érdekében. További erőfeszítéseket kell tenni a bírósági ítéletek végrehajtásának erősítésére, valamint a jelentős ügyhátralék további csökkentésére.

A korrupció elleni küzdelem jogszabályi és intézményi kerete nagyjából kialakult Szerbiában. Korrupcióellenes ügynökséget hoztak létre, mely a közhivatalnokok feddhetetlenségéért és a politikai pártok finanszírozásának ellenőrzéséért felelős. Az ügynökség rendelkezésére álló erőforrásokat nemrégiben tovább növelték. Az európai standardokkal összhangban megerősített keretet hoztak létre a politikai pártok tevékenységének és a választási kampányok finanszírozásának ellenőrzésére. Az igazságügyminisztert nevezték ki a korrupció elleni küzdelem koordinátorává. A hatóságok megkezdték az elavult korrupcióellenes stratégia és cselekvési terv felülvizsgálatát. Az Állami Számvevő Intézet immár fontos szerepet játszik a közkiadások ellenőrzésében és a szabálytalanságok feltárásában. A vámigazgatás és a rendőrség javították saját belső ellenőrzéseiket, melynek eredményeképpen több ügyet vizsgálnak ki és szankcionálnak. Lépéseket tettek a bűnüldöző szervek specializációja felé is, és több ügyet vizsgáltak ki. A korrupció továbbra is számos területen jelen van és folyamatosan komoly problémát jelent. A korrupció elleni küzdelem jelentős javításához mindenképpen nagyobb politikai eltökéltségre lesz szükség. Feltétlenül meg kell erősíteni a vizsgálati kapacitásokat és bűnüldözési szervek koordinációját. A korrupciós ügyekben a bizonyításfelvétel, a büntetőeljárás és a jogerős ítéletek terén elért eredményeket valamennyi szinten fokozatosan és jelentősen növelni kell. Aggályok merülnek fel a közbeszerzések felügyeletével, a privatizációval, a területfejlesztéssel és az építési engedélyekkel kapcsolatban is.

A szervezett bűnözés elleni küzdelemben Szerbia megfelelő jogi keretet alakított ki, a kapacitások javultak, a nemzetközi együttműködésben is. Mindez jelentős eredményekhez vezetett, például egy fontosabb nemzetközi kábítószerkereskedő-hálózat felgöngyölítéséhez. A legnagyobb problémát a pénzmosás és a kábítószer-csempészet jelenti, és tovább kell építeni az eredményeket a vizsgálatok és ítéletek tekintetében. A proaktív és koordináltabb vizsgálatokhoz, valamint a regionális és nemzetközi szintű megerősített együttműködéshez szükséges kapacitásokat még tovább kell fejleszteni. A különleges vizsgálati intézkedések végrehajtásához szükséges technikai kapacitásokat a bűnüldözési szerveken belül, az igazságszolgáltatás közvetlen ellenőrzése mellett kell kialakítani.

Az emberi jogokkal és a kisebbségek védelmével kapcsolatos szerbiai jogszabályi és szakpolitikai keret általában véve összhangban áll az európai előírásokkal. Az alkotmány számos emberi jogot és alapvető szabadságjogot garantál, és az emberi jogok védelmének végső eszközeként lehetőséget teremt alkotmányos felülvizsgálati kérelem benyújtására. A jogszabályok végrehajtását azonban javítani kell. A közigazgatás, a rendőrség és a bírói kar magasabb szintű képzését tovább kell fejleszteni annak biztosítására, hogy a területre vonatkozó standardokat aktívabban és következetesebben alkalmazzák.

Szerbiában általában tiszteletben tartják az emberi jogokat. Az ombudsman, valamint a információkhoz való hozzáféréssel és adatvédelemmel foglakozó biztos egyre hatékonyabb szerepet játszik a közigazgatás felügyeletében. Jelentősen javult a diszkrimináció elleni küzdelem jogszabályi kerete, és végrehajtásának felügyeletére mechanizmusokat hoztak létre, amelyek egyelőre korai szakaszban vannak. A hatóságok egyre nagyobb figyelmet szentelnek a gyülekezési és egyesülési szabadság tiszteletben tartásának biztosításának, valamint a civil társadalom szerepének. A frissen elfogadott médiastratégia jelentősen egyértelművé kívánja tenni azt a jogszabályi és piaci környezetet, amelyben a médiaorgánumok tevékenykednek. Az érintett intézményektől átfogóbb és proaktívabb fellépés várható el a radikális csoportok részéről az újságírók és a média elleni fenyegetések és erőszak esetében. A jelenlegi börtönkörülmények komoly aggodalomra adnak okot. Elfogadták a rég várt visszaszolgáltatásról szóló törvényt, valamint a köztulajdonról szóló új törvényt. Biztosítani kell mindkét törvény átlátható és megkülönböztetésmentes végrehajtását, és további intézkedéseket kell hozni a tulajdonjogokat illető teljes jogi egyértelműség megteremtése érdekében. A Bizottság nyomon fogja követni e törvények végrehajtását és alkalmazását.

Készen áll a szerbiai kisebbségek tiszteletben tartásának és védelmének jogszabályi és intézményi kerete. Az alkotmány – az összes állampolgárt megillető jogokon felül – különleges jogokat biztosít a nemzeti kisebbségekhez tartozóknak, és jogalapot biztosít a nemzeti kisebbségi tanácsok számára. A kisebbségek politikai képviselete biztosított. Állami szinten az ombudsman és az egyenlőségi biztos gyakorolják jogosítványaikat ezen e területen. Szerbia átfogó stratégiát dolgozott ki a romák integrálására, melynek végrehajtása folyamatban van. Aktív intézkedéseket tettek a társadalmi befogadás érdekében, különösen az egészségügy, az oktatás és a lakhatás terén. Nemrégiben születtek intézkedések a „jogi szempontból láthatatlan személyek” nyilvántartásba vétele előtt álló akadályok lebontása érdekében, aminek köszönhetően e személyek jobban gyakorolhatják majd alapvető jogaikat. További komoly erőfeszítésekre, köztük pénzügyi erőforrásokra van szükség a romák státuszának és társadalmi-gazdasági körülményeinek javítására, akik továbbra is a legsérülékenyebb és a leginkább marginalizált kisebbségnek számítanak, amint azt az illegális letelepedések magas száma is jelzi. A menekültek és az országon belül lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek helyzete továbbra is aggodalomra ad okot annak ellenére, hogy jelentős haladást sikerült elérni az elmúlt években a gyűjtőközpontok számának csökkentésében.

Szerbia általában teljesíti a stabilizációs és társulási folyamat feltételeit. A volt Jugoszláviával foglalkozó nemzetközi büntetőtörvényszékkel való együttműködés sokat javult 2008 óta, és mára teljes mértékben kielégítő szintet ért el, amint azt a legjobban Radovan Karadzic 2008-as, valamint Ratko Mladic és Goran Hadzic 2011-es letartóztatása és a hágai törvényszéknek való átadása illusztrálja Szerbia elkötelezett az együttműködés ilyen szintű folytatása mellett. Az ország aktívan részt vesz a regionális kezdeményezésekben, és jelentős lépéseket tett a megbékélés előmozdítása érdekében. A Bosznia-Hercegovinával, Horvátországgal és Montenegróval a szarajevói nyilatkozattal kapcsolatos folyamat keretében a menekültek és hazájukon belül lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek számára biztosított tartós megoldás kérdésében elért megállapodás fontos eredménynek számít. Szerbia jó haladást ért el a bővítési folyamatban érintett más országokkal, különösen Horvátországgal, Bosznia-Hercegovinával és Montenegróval kialakított bilaterális kapcsolatok terén, valamint továbbra is általában jó kapcsolatokat tart fenn a szomszédos EU-tagállamokkal. Szerbia és a szomszédos országok tekintetében még számos bilaterális kérdés marad rendezetlenül, különös tekintettel a határok kijelölésére.

Szerbia nem ismeri el Koszovó[3] egyoldalúan kikiáltott függetlenségét. Szerbia továbbra is fenntartja igazgatási struktúráit Koszovóban, és 2008 májusában párhuzamos helyhatósági választásokat rendezett, ami ellentétes az ENSZ BT 1244/1999. sz. határozatával. Az ENSZ Közgyűlése által 2010. szeptember 9-én elfogadott határozata alapján, amelyet Szerbia és a 27 EU-tagállam közösen terjesztettek elő, márciusban megkezdődött a párbeszéd Belgrád és Pristina között. Ez a folyamat Szeptemberig általában konstruktív szellemben zajlott, és számos kérdésben sikerült megállapodásra jutni: az áruk és személyek szabad mozgása, népesség-nyilvántartás és telekkönyvi nyilvántartás. Az eddig elfogadott megállapodásokat jóhiszeműen végre kell hajtani. További eredményeket kell még elérni elsősorban az inkluzív és működő regionális együttműködés elveinek megvalósításában, valamint fenntartható megoldásokat kell találni az uniós vívmányokkal kapcsolatos kérdésekben olyan ágazatokban, mint például a energia és a telekommunikáció. A térségben élők érdekében minden félnek hozzá kell járulnia a Koszovó északi részén tapasztalható feszültségek oldásához, valamint a személyek és áruk szabad mozgásának lehetővé tételéhez.

GAZDASÁGI KRITÉRIUMOK

Ez az értékelés a működő piacgazdaság meglétéhez, valamint az Unión belüli versenyviszonyokkal és piaci erőkkel való megbirkózás képességéhez kapcsolódó koppenhágai kritériumok alapján készült.

Szerbiában széleskörű a politikai egyetértés a piacgazdaság alapjait illetően, az ország eredményeket ért el a gazdasági reformok végrehajtása terén. Szerbiában a makrogazdasági stabilitás olyan szintet ért el, amely lehetővé teszi, hogy a gazdasági szereplők kiszámítható környezetben hozhassák meg döntéseiket. Az elmúlt évtized gazdaságpolitikája támogatta az átlagosan 5% körüli állandó növekedést, így fokozatosan csökkent az infláció és általában nőtt az életszínvonal. A globális pénzügyi és gazdasági válság azonban felerősítette a növekedési paradigma sebezhetőségét, ami egyrészt annak tudható be, hogy az nagyrészt külföldi kölcsönökből finanszírozott hazai keresletre épült, másrészt annak, hogy a gazdaságpolitika szerkezete csak korlátozottan tudja hatékonyan kivédeni a negatív külső hatásokat. Nemrégiben jelentős haladás történt a pénzügyi keret és az államháztartás minőségének megerősítésében, ami alátámasztaná az export és a beruházások által vezérelt fenntarthatóbb és kiegyensúlyozottabb növekedést. A piaci erők szabad összjátéka – lassú és egyenlőtlen ütemben ugyan, de – fejlődött, a privatizációnak, valamint a kereskedelem és az árak liberalizálásának köszönhetően. Előrelépés történt a piacralépés és a piacról való kivonulás megkönnyítése terén. Az EU-val kialakított gazdasági integráció magas szintű.

Számos strukturális gyengeség tapasztalható még, melyek visszafogják a gazdaság teljesítményét. Az állam továbbra is komoly befolyást gyakorol a gazdaságra, amit a privatizáció és az árak liberalizálása terén tapasztalható lassú haladásnak tulajdonítható. A jogi kiszámíthatóság megteremtése és a túlzott bürokrácia feloldása érdekében tett lépések ellenére a jogbizonytalanság továbbra is rányomja bélyegét az üzleti környezetre. A bírósági határozatok hosszadalmas végrehajtási eljárásai aláássák a jogrendszerbe vetett bizalmat. Bizonyos ágazatokban a verseny hiánya, valamint és a jelentős infrastrukturális korlátok szintén visszafogják a gazdaságban rejlő potenciált. A 2008 előtt viszonylag magas közvetlen külföldi befektetések a gazdasági válság alatt jelentősen visszaestek, majd lassan újra növekedésnek indultak. Szerbiának ugyanakkor tovább kell javítania a beruházási környezetet. A gazdaság szerény élénkülése ellenére a munkanélküliség továbbra is magas, a társadalmi helyzet pedig viszályokkal terhelt. Szerbiának sürgősen kezelnie kell a munkaerőpiac merev struktúráját, ide értve a képzett munkaerő iránti kereslet és a kínálat között tapasztalható eltéréseket. Az informális gazdaság továbbra is jelentős kihívásnak számít.

KÉPESSÉG A TAGSÁGGAL JÁRÓ KÖTELEZETTSÉGEK VÁLLALÁSÁRA

Az alábbi mutatók alapján értékeltük, hogy Szerbia mennyire képes felvállalni a tagsággal járó kötelezettségeket:

a stabilizációs és társulási megállapodásban meghatározott kötelezettségek;

az uniós vívmányok elfogadása, végrehajtása és betartatása terén elért haladás.

Szerbia általában véve zökkenőmentesen végrehajtotta az ideiglenes megállapodásból származó kötelezettségeket, és általában tiszteletben tartja a stabilizációs és társulási megállapodás szerinti kötelezettségeit.

Szerbia 2008-ban nemzeti programot fogadott el az európai uniós integrációról, ami nem más, mint a nemzeti jogszabályok uniós vívmányokhoz való közelítésének átfogó és ambiciózus terve a 2008–2012-es időszakra. Azóta jelentős előrelépés történt az uniós vívmányokhoz igazodó jogszabályok elfogadása terén, különösen a belső piac, a statisztika, a kereskedelemmel kapcsolatos rendelkezések, a vám- és az adóügy tekintetében. Az adminisztratív kapacitások általában jól fejlettek, és a bírói kar jelentős átalakuláson megy keresztül. Az ország ugyanakkor kihívásokkal néz szembe a jogszabályok végrehajtását és érvényesítését illetően. Idővel azonban azt várjuk el, hogy különös és folyamatos figyelmet fordítsanak a korrupció elleni küzdelemre. Az országnak további erőfeszítéseket kell majd tennie annak érdekében, hogy középtávon vállalni tudja a tagsággal járó kötelezettségeket.

Szerbia, amennyiben folytatja erőfeszítéseit, középtávon képes lesz teljesíteni az uniós vívmányok követelményeit a következő területeken:

- Társasági jog;

- Halászat;

- Adóügy;

- Gazdaság- és monetáris politika;

- Statisztika;

- Vállalkozás- és iparpolitika;

- Tudomány és kutatás;

- Oktatás és kultúra;

- Vámunió;

- Külkapcsolatok;

- Kül-, biztonság- és védelmi politika;

- Pénzügyi és költségvetési rendelkezések;

Szerbiának további erőfeszítéseket kell tennie az uniós vívmányokhoz való igazodást és azok középtávon történő hatékony végrehajtását illetően a következő területeken:

- Az áruk szabad mozgása;

- A munkavállalók szabad mozgása;

- A letelepedési jog és a szolgáltatásnyújtás szabadsága;

- A tőke szabad mozgása;

- Közbeszerzés;

- Szellemi tulajdonjog;

- Versenypolitika;

- Pénzügyi szolgáltatások;

- Információs társadalom és média;

- Élelmiszerbiztonság, állat- és növény-egészségügyi politika;

- Közlekedéspolitika;

- Energia;

- Szociálpolitika és foglalkoztatás;

- Transzeurópai hálózatok;

- Regionális politika és a strukturális eszközök koordinációja;

- Fogyasztó- és egészségvédelem.

A fenti területeken a jogi és az intézményi keret további kiigazítására szükség van , és különösen meg kell erősíteni az igazgatási és a végrehajtási kapacitásokat.

Szerbiának jelentős és tartós erőfeszítéseket kell tennie az uniós vívmányokhoz való igazodást és azok hatékony középtávú végrehajtását illetően a következő területeken:

- Mezőgazdaság és vidékfejlesztés;

- Igazságszolgáltatás és alapvető jogok;

- Jogérvényesülés, szabadság és biztonság;

- Pénzügyi ellenőrzés.

Ezeken a területeken a jogszabályi és az intézményi keret jelentős kiigazítására, valamint az igazgatási és a végrehajtási kapacitások jelentős megerősítésére van szükség.

A környezetvédelmet és az éghajlatváltozást illetően további koordinált és folyamatos erőfeszítésekre van szükség az uniós vívmányokhoz való igazodás és azok eredményes végrehajtása tekintetében. Többek között jelentős beruházásokra van szükség, valamint meg kell erősíteni a jogszabályok végrehajtását szolgáló igazgatási kapacitásokat ahhoz, hogy a legfontosabb kérdésekben, ideértve az éghajlatváltozást is, középtávon megfelelést biztosítsanak. A vívmányoknak való teljes mértékű megfelelés csak hosszútávon érhető el, és magasabb szintű beruházásokat tenne szükségessé.

C. KÖVETKEZTETÉS ÉS AJÁNLÁS

Az elmúlt években végrehajtott jelentős reformokat tekintve megállapítható, hogy Szerbia figyelemre méltó haladást ért el a demokráciát, a jogállamiságot, az emberi jogokat, valamint a kisebbségek tiszteletben tartását és védelmét biztosító intézmények stabilitásához kapcsolódó politikai kritériumok teljesítése felé. Ezeket a kritériumokat az 1993. évi koppenhágai Európai Tanács, valamint a stabilizációs és társulási folyamat feltételei rögzítették. Szerbia átfogó alkotmányos, jogalkotási és intézményi kerettel rendelkezik, amely általában véve megfelel az európai és nemzetközi normáknak. A parlament jogalkotási tevékenysége sokkal hatékonyabbá vált a jelenlegi ciklus alatt. A jogállamiság jogi ás intézményi kerete átfogó, a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelem területén is, ahol már kezdenek mutatkozni az első eredmények. Megfelelően ki van dolgozva az emberi jogok és a kisebbségek védelmére szolgáló jogszabályi keret, melynek alkalmazása is megkezdődött. Szerbia teljesen megfelelően működik együtt az ICTY-vel, és egyre aktívabb szerepet vállalt a térség megbékélésének előmozdításában. Szerbia beleegyezett és részt vett a Koszovóval kezdeményezett párbeszéd folyamatában, melynek célja az emberek életének megkönnyítése, és melynek eredményeképpen számos megállapodás született (a személyek és áruk szabad mozgása, népesség-nyilvántartás és telekkönyvi nyilvántartás), és Szerbia meg is tette a kezdeti lépéseket ezek végrehajtására.

A gazdasági kritériumok tekintetében Szerbia fontos lépéseket tett a működő piacgazdaság megteremtésére, és sikerült bizonyos fokú makrogazdasági stabilitást megvalósítania a globális gazdasági és pénzügyi válság ellenére. Ennek ellenére további erőfeszítésekre lesz szükség a gazdaság szerkezeti átalakításához és az üzleti környezet javításához, különösen a jogállamiság megerősítése és a túlzott bürokrácia megszűntetése, a verseny és a magánszektor szerepének erősítése, valamint a munkaerőpiac merevségeinek kezelése útján. Szerbiának strukturális reformokat kell végrehajtania a gazdaság termelési kapacitásainak növelése, valamint a külföldi befektetések emelkedésének kedvező környezet kialakítása érdekében ahhoz, hogy közép távon képes legyen megbirkózni az Unión belül tapasztalható versenynyomással és piaci erőkkel.

Szerbiának sikerült eredményeket felmutatnia a stabilizációs és társulási megállapodásból, valamint az ideiglenes megállapodásból adódó kötelezettségeinek teljesítésében.

Szerbia az uniós vívmányok szinte minden területén képes lenne középtávon vállalni a tagsággal járó kötelezettségeket, feltéve, hogy a jogszabályok közelítése folytatódik, és hogy további erőfeszítéseket tesz a jogszabályok végrehajtásának és betartatásának biztosítása érdekében. Különös figyelmet kell fordítani a mezőgazdaság és a vidékfejlesztés, az igazságszolgáltatás és az alapvető jogok, a szabadság, a biztonság és a jogérvényesülés, valamint a pénzügyi ellenőrzés területére. A környezetvédelemhez és az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó uniós vívmányok területén csak hosszú távon érhető el megfelelés, amihez a beruházások szintjét is emelni kellene.

Az előzetes becslések szerint Szerbia csatlakozása korlátozott általános hatást gyakorolna az Európai Unió politikáira, és nem befolyásolná azt, hogy az unió mennyire tudja majd fenntartani és elmélyíteni saját fejlődését.

A Bizottság azt ajánlja, hogy a Tanács adja meg a tagjelölt státuszt Szerbia számára, figyelembe véve az eddig elért eredményeket, feltéve, hogy Szerbia újra tárgyalásokat kezd Koszovóval, és gyorsan halad az eddig elért megállapodások jóhiszemű végrehajtása felé.

Szerbia jó úton halad az 1993. évi koppenhágai Európai Tanács, valamint a stabilizációs és társulási folyamat feltételei által rögzített politikai kritériumok megfelelő teljesítése felé. E haladást a jövőben is fenn kell tartani, valamint gyakorlati megoldásokat kell találni a Koszovóval kapcsolatos problémákra.

A Bizottság ezért azt ajánlja, hogy meg kell kezdeni az Európai Unióhoz való csatlakozásról folytatandó tárgyalásokat Szerbiával, amint az ország további jelentős haladást ér el a következő kulcsfontosságú prioritások teljesítése tekintetében:

- További lépések a Koszovóhoz fűződő kapcsolatok normalizálása érdekében a stabilizációs és társulási folyamat feltételeivel összhangban, a következők útján: az inkluzív regionális együttműködés elveinek teljes mértékű tiszteletben tartása; az Energiaközösségről szóló szerződés rendelkezéseinek teljes mértékű tiszteletben tartása; a telekommunikációs, valamint a diplomák kölcsönös elismerésével kapcsolatos problémák megoldása; az összes eddig elért megállapodás jóhiszemű végrehajtásának folytatása; valamint az EULEX-szel való aktív együttműködés annak érdekében, hogy az EULEX Koszovó valamennyi részén elláthassa feladatait.

Amint megfelelő haladás mutatkozik a fenti kulcsfontosságú területeken, a Bizottság jelentést fog benyújtani azok Szerbiai általi végrehajtásáról.

A Bizottság arra bátorítja Szerbiát, hogy tartsa fenn a reformok lendületét a tagsági kritériumoknak való megfelelés szükséges szintjének kialakításában, különös tekintettel a jogállamiságra, és hogy folytassa konstruktív elkötelezettségét a regionális együttműködésben és a szomszédos országokhoz fűződő kétoldalú kapcsolatok megerősítésében. Folytatni kell az ideiglenes megállapodás, valamint annak hatályba lépésétől kezdve a stabilizációs és társulási megállapodás végrehajtását. A Bizottság továbbra is támogatni fogja ezeket az erőfeszítéseket az IPA pénzügyi eszközön keresztül.

[1] SEC(2011) 1208.

[2] HL L 80.,2008.3.18., 46. o.

[3] Az ENSZ BT 1244/1999. sz. határozata szerint.