(3)A strukturális reformok – köztük az országspecifikus ajánlásokban előírt, valamint a gazdasági és monetáris unió (GMU) kiteljesítéséhez szükséges intézkedések – összehangoltabb végrehajtása nyomán kedvező továbbgyűrűző hatások jelentkezhetnek a tagállamokban, és a reformok rövid távú pozitív hatásai is erősödhetnek. Az eurócsoport tematikus megbeszélései értékes eszköznek bizonyultak az euróövezet reformprioritásaival kapcsolatos közös álláspont kialakítása, a bevált gyakorlatok megosztása, a reformok végrehajtásának előmozdítása és a strukturális konvergencia szempontjából. Kívánatos, hogy az eurócsoport folytassa és lehetőség szerint erősítse meg ezt a párbeszédet, és a gyakorlatban is alkalmazza az elfogadott közös elveket és az összehasonlító teljesítményértékelést. A 2016. szeptember 20-án elfogadott tanácsi ajánlás értelmében létrehozandó nemzeti versenyképességi testületek nemzeti szinten szintén bekapcsolódhatnak a párbeszédbe, illetve hozzájárulhatnak az euróövezeti gazdaság vonatkozásában szükséges tagállami strukturális reformok kidolgozásához.

(2)Az ambiciózus strukturális reformok elősegítenék a humánerőforrások és a tőkeforrások hatékony újraelosztását, így hozzájárulva a folyamatban lévő technológiai és szerkezeti változásokból fakadó kihívások kezeléséhez. Olyan reformokra van szükség, amelyek kedvező üzleti klímát teremtenek, kiteljesítik az egységes piacot és felszámolják a beruházási akadályokat. Az erre irányuló erőfeszítések elengedhetetlenek a termelékenység és a foglalkoztatás növeléséhez, a konvergencia megerősítéséhez és az euróövezeti gazdaság növekedési potenciáljának, illetve alkalmazkodóképességének fokozásához. A strukturális reformok végrehajtása az alkalmazkodó ármechanizmusokat használó, hatékony piacok megteremtése révén elősegítené, hogy a monetáris politika a reálgazdaságban is kifejtse hatását. A beruházási szűk keresztmetszetek megszüntetését és a beruházásélénkítést célzó reformok kettős előnnyel járnának: rövid távon élénkítenék a gazdasági tevékenységet, és egyúttal megteremtenék a hosszú távú növekedés feltételeit. A termelékenységet javító reformok különösen fontosak azon tagállamok számára, amelyekben a magas külső adósságállomány miatt jelentős hitelállomány-leépítésre van szükség, mivel a gyorsabb ütemű növekedés elősegíti a GDP-arányos adósságráta mérséklését. Az áralapú és nem áralapú versenyképesség fellendítése ugyancsak ösztönözné ezen országok külső egyensúlyának helyreállítását. A nagy folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező tagállamok olyan intézkedések – köztük strukturális reformok – bevezetésével járulhatnak hozzá az euróövezet egyensúlyának helyreállításához, amelyek elősegítik a többletmegtakarítások belső keresletbe történő becsatornázását, mindenekelőtt a beruházások megerősítése révén. A jelenlegi alacsony kamatszint e tekintetben további lehetőségeket is kínál, főleg a jelentős költségvetési mozgástérrel rendelkező országok számára.

(1)Az euróövezet gazdasága fellendülőben van, ám ez a folyamat továbbra is törékeny. Az elmúlt években jelentős előrelépések történtek: 2015 óta az euróövezeti reál GDP elérte a válság előtti szintet, a munkanélküliség pedig 2010–2011 óta most a legalacsonyabb. Ugyanakkor az aggregált kereslet visszafogott, az infláció az Európai Központi Bank rendkívül alkalmazkodó monetáris politikája ellenére is jócskán elmarad a célértéktől, és a növekedést visszaveti a válság hagyatéka, többek között a tartós makrogazdasági egyensúlyhiány és a gazdaság valamennyi ágazatában megfigyelhető nagymértékű eladósodottság, ami hitelállomány-leépítést tesz szükségessé és csökkenti a fogyasztásra és beruházásra rendelkezésre álló erőforrásokat. Az euróövezet gazdaságának növekedési potenciálja ráadásul már egyébként is tartósan lefelé mutató pályán haladt, és a válság tovább erősítette ezt a tendenciát. A javulásra utaló jelek ellenére a tartós beruházási hiányból és a magas munkanélküliségből adódóan fennáll a növekedési kilátások további romlásának kockázata. Az euróövezet gazdasági egyensúlyának helyreállítása változatlanul aszimmetrikus jelleget mutat, mivel az egyensúlyhiány kiigazítása csak a nettó adós országokban figyelhető meg, és ez egyre növekvő folyófizetésimérleg-többletek kialakulásához vezet. A G20-csoport keretében létrejött globális megállapodás részeként az euróövezeti tagállamokkal szemben elvárás, hogy valamennyi – monetáris, fiskális és strukturális – szakpolitikai eszköz egyéni és kollektív alkalmazása révén valósítsanak meg erőteljes, fenntartható, kiegyensúlyozott és inkluzív növekedést.

(6)A bankunió kiépítése terén újabb előrelépések történtek, ám a folyamat még nem zárult le. Hiányzik a közös európai betétbiztosítási rendszer, és az Egységes Szanálási Alap közös védőhálója sincs kiépítve, ami visszaveti a bankunió arra vonatkozó képességét, hogy betöltse a bankok és az államok közötti kapcsolattartó szerepét. Az euróövezet bankszektorának ellenálló képessége ugyan a válság óta összességében megerősödött, ám számos tényező – például a nemteljesítő hitelek nagy aránya, a nem megfelelő üzleti modellek és a bizonyos tagállamokban kialakult kapacitásfelesleg – miatt egyre nagyobb nyomás nehezedik a bankokra, ami alacsony nyereségességhez vezet, és a bankok életképességét is megkérdőjelezi. Ez a nyomás hátrányosan érinti a bankok gazdaságnak történő hitelezési képességét. A kockázatok a reálgazdaságra is kiterjednek, ugyanis egyes tagállamokban továbbra is magas az állam és a magánszektor nem pénzügyi szereplőinek adósságállománya. A magánszektorban folytatni kell a rendezett hitelállomány-leépítést: a fenntartható adósság tekintetében adósságrendezési megállapodások, adósságszolgálat és szükség esetén adósságátütemezés révén, illetve a nem fenntartható adósságállomány leépítése révén, hogy a tőkeeszközök gyorsabban és hatékonyabban újraeloszthatók legyenek. Ebben az összefüggésben a nemteljesítő hitelek változatlanul magas arányának kezelése, továbbá a vállalkozásokra és a háztartásokra vonatkozó fizetésképtelenségi keretek közös elvek mentén történő kialakítása – így például a fizetésképtelenségi eljárások és a peren kívüli egyezségre vonatkozó keret javítása – a sikeres és a növekedésbarát hitelállomány-leépítési folyamat kulcsfontosságú összetevőjének számít.

(7)Az elmúlt évben némi előrelépés történt az öt elnök által kiadott, az európai GMU megvalósításáról szóló jelentésben felvázolt kezdeményezések terén – többek között az európai szemeszterben hangsúlyosabbá vált az euróövezeti dimenzió szerepe, ajánlást fogalmaztak meg a nemzeti versenyképességi testületekről és a Bizottságon belül megalakult az Európai Költségvetési Tanács. A költségvetési szabályok átláthatóságának javítására és összetettségének mérséklésére irányuló munka jelenleg is zajlik. Ugyanakkor a GMU szempontjából meghatározó egyéb kezdeményezések – például a Bizottság által 2015 novemberében javasolt európai betétbiztosítási rendszer – tekintetében egyelőre nem sikerült megállapodásra jutni. Az öt elnök jelentésében foglaltak szerint ráadásul ennél átfogóbb kihívásokkal is meg kell birkózni. A Bizottság bejelentette, hogy 2017 márciusában közzé kívánja tenni az Európa jövőjéről szóló fehér könyvet, amely egyebek mellett a GMU jövőjével is foglalkozik majd. A további teendők operatív részleteiről való megállapodáshoz valamennyi euróövezeti tagállam és uniós intézmény, illetve az euróövezeten kívüli tagállamok körében is együttes felelősségvállalásra és a közös cél tudatának kialakítására van szükség, hiszen egy erős GMU előmozdítja az EU előtt álló kihívások hatékonyabb leküzdését, és az euróövezeten kívüli tagállamokra is kedvező hatást gyakorol,

AJÁNLJA, hogy az euróövezeti tagállamok a 2017–2018 közötti időszakban – egyénileg és kollektíven – tegyenek intézkedéseket az eurócsoporton belül a következők érdekében:

1.Olyan szakpolitikák megvalósítása, amelyek rövid és hosszú távon egyaránt élénkítik a növekedést, javítják az alkalmazkodóképességet és előmozdítják az egyensúly helyreállítását és a konvergenciát. Olyan reformok prioritásként való kezelése, amelyek növelik a termelékenységet, javítják az intézményi és üzleti környezetet, megszüntetik a beruházási szűk keresztmetszeteket és támogatják a munkahelyteremtést. A folyófizetésimérleg-hiánnyal vagy magas külső adósságállománnyal rendelkező tagállamoknak fokozniuk kell termelékenységüket, ugyanakkor kordában kell tartaniuk a fajlagos munkaköltségeket. A nagy folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező tagállamoknak fel kell gyorsítaniuk a belföldi keresletük növelésére – kiváltképp a beruházásélénkítésre – irányuló intézkedések végrehajtását.

2.A kiegyensúlyozott gazdaságpolitikai kombinációt előmozdító, általánosan pozitív költségvetési irányvonal érvényesítése a reformok ösztönzése és a gazdasági fellendülés megerősítése érdekében. Ez utóbbi úgy érhető el, hogy a tagállamok 2017-ben a GDP 0,5 %-áig terjedő költségvetési expanziót hajtanak végre. A Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseit tiszteletben tartó, hosszú távú költségvetési fenntarthatóság biztosítására, valamint az euróövezet rövid távú makrogazdasági stabilizálására irányuló nemzeti erőfeszítések ötvözése, a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében rendelkezésre álló mozgástér maradéktalan kihasználásával. Az egyes tagállamok költségvetési kiigazításai közötti differenciálás, fokozottan figyelembe véve a Stabilitási és Növekedési Paktum szerint rájuk vonatkozó követelményekből adódó egyedi helyzetüket, az euróövezet átfogó helyzetét, valamint az euróövezeti országokat érintő továbbgyűrűző hatásokat: i. a költségvetési céljukat túlteljesítő tagállamoknak a belső kereslet és a minőségi – többek között határon átnyúló – beruházások élénkítésére kell felhasználniuk költségvetési mozgásterüket az európai beruházási terv keretében; ii. a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozó tagállamoknak, amelyekben további költségvetési kiigazításra van szükség, biztosítaniuk kell, hogy alapvetően eleget tegyenek a Paktum követelményeinek; iii. a korrekciós ághoz tartozó tagállamoknak gondoskodniuk kell túlzott hiányuk időben történő megszüntetéséről, többek között az előre nem látható körülmények ellensúlyozására szolgáló költségvetési tartalékok kialakítása révén. Az államháztartás összetételének javítása a tárgyieszköz- és immateriális beruházásokra fenntartott mozgástér bővítése révén, továbbá a nemzeti költségvetési keret hatékony működésének biztosítása.

3.A munkahelyteremtést, a társadalmi méltányosságot és a konvergenciát előmozdító reformok végrehajtása, amit hatékony szociális párbeszéd kísér. A reformoknak ötvözniük kell az alábbiakat: i. megbízható munkaszerződések, amelyek rugalmasságot és biztonságot nyújtanak mind a munkavállalók, mind a munkaadók számára; ii. színvonalas és hatékony oktatási és képzési rendszer, illetve az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó átfogó stratégiák, a munkaerőpiaci igényekhez igazodva; iii. a munkaerőpiaci részvételt elősegítő, hatékony aktív munkaerőpiaci intézkedések; iv. korszerű és megfelelő szociális védelmi rendszerek, amelyek támogatják a rászorulókat és ösztönzik a munkaerőpiaci integrációt. A munka adóterhének enyhítése – különös tekintettel a kis jövedelmű munkavállalókra és a költség-versenyképesség terén az euróövezeti átlagtól elmaradó tagállamokra –, valamint ezen intézkedés költségvetési semlegességének biztosítása a költségvetési mozgástérrel nem rendelkező országokban.

4.Az európai betétbiztosítási rendszerről való megállapodás a 2015 novemberében előterjesztett bizottsági javaslat alapján, továbbá az Egységes Szanálási Alap közös védőhálójával kapcsolatos munka megkezdése, hogy a védőháló még az Alap átmeneti időszakának lejárta előtt életbe léphessen. Az euróövezet egészére kiterjedő hatékony stratégia kidolgozása és végrehajtása a bankszektor életképességét fenyegető kockázatok – köztük a nemteljesítő hitelek nagy aránya, a nem hatékony üzleti modellek és a kapacitásfelesleg – kezelése érdekében. A hitelállomány rendezett leépítésének elősegítése azon tagállamokban, ahol nagy a magánszektor adósságállománya.

5.A GMU kiteljesítését célzó kezdeményezések nyitott és átlátható módon történő felgyorsítása, maradéktalanul tiszteletben tartva az uniós belső piacot. Az öt elnök által kiadott, az európai GMU megvalósításáról szóló jelentés szerint az első szakaszba tartozó, fennmaradó intézkedések végrehajtása.

Kelt Brüsszelben,