[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 15.11.2006

COM(2006) 686 végleges

FEHÉR KÖNYV

A BEFEKTETÉSI ALAPOKRA VONATKOZÓ EGYSÉGES PIACI KERETSZABÁLYOZÁS JAVÍTÁSÁRÓL {SEC(2006)1451}{SEC(2006)1452}

(előterjesztő: a Bizottság)

FEHÉR KÖNYV

A BEFEKTETÉSI ALAPOKRA VONATKOZÓ EGYSÉGES PIACI KERETSZABÁLYOZÁS JAVÍTÁSÁRÓL

Bevezetés:

A befektetési alapok révén a lakossági befektetők előnyös feltételekkel juthatnak professzionálisan kezelt és sokrétű befektetésekhez. Az európai befektetőknek hatékony és jól szabályozott vagyonkezelési ágazatra lesz szükségük, mivel az elöregedő társadalom miatt egyre inkább maguk lesznek felelősek a hosszú távú finanszírozási szükségleteik kielégítéséért. E jelenség már most jelentős ágazati növekedést gerjeszt – Európában és világszerte. A háztartási befektetések egyre növekvő arányáért felelősek az intézményi befektetők – az alapokat is beleértve – a G–10-ek valamennyi országában. A befektetési alapok az európai háztartások által befektetett pénzügyi eszközök 12,6 %-át[1] teszik ki. Az EU-ban lévő befektetési alapok által kezelt eszközök az elmúlt 12 évben megötszöröződtek. A 2010-ig tartó időszakban körülbelül évi 10 %-os növekedési ráta várható, amely révén az alapok összesen több mint 8 trillió eurónyi eszközt fognak kezelni. A befektetési alapokra vonatkozó uniós keretszabályozás sarokköve az 1985-ös ÁÉKBV-irányelv. Az ÁÉKBV-irányelv[2] teret biztosított az alapok fellendülésben lévő európai ágazata növekedésének. E piac egyre inkább páneurópai alapon szerveződik. Az ÁÉKBV „termékútleveleket” széles körben használják. Az alapokkal való határokon átnyúló kereskedelem a 2005-ös teljes ágazati nettó bevétel 66 %-át tette ki.

Az EU politikai döntéshozói számára annak biztosítása jelenti a kihívást, hogy e keretszabályok hatékonyak maradjanak a piaci dinamika és a befektetési szükségletek változásai ellenére. Az európai pénzügyi piacokon bekövetkező mélyreható strukturális változások megkérdőjelezik az ÁÉKBV szabályozási rendszerét. E fehér könyv az európai jogalkotási környezet egyszerűsítésének módszereire vonatkozó európai bizottsági álláspontot határozza meg, miközben a befektetők számára vonzó és biztonságos befektetési megoldásokat kínál.

Bekeretezett rovat: Befektetési alapok, ÁÉKBV és nem ÁÉKBV:

A befektetési alapok olyan speciálisan kialakított befektetési eszközök, amelyek egyetlen célja, hogy a befektetőktől vagyont gyűjtsenek, majd e vagyont diverzifikált eszközportfolióba fektessék A befektetők az alapok által – a mögöttes eszköz alapján – kibocsátott befektetési jegyeket vásárolnak, amelyek értéke a mögöttes eszközök értékéhez igazodik. Így a kisbefektetők is részesedést szerezhetnek professzionálisan kezelt és diverzifikált pénzügyi vagy egyéb eszközportfoliókban. Az általános költségek megoszlanak a befektetők között; csökkentve ezáltal az egyes befektetők átlagos költségét. A befektetők igényük szerint visszaválthatják befektetési jegyeket (nyílt végű alapok) vagy meghatározott időre leköthetik eszközeiket (zárt végű alapok).

Az ÁÉKBV (átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások) olyan befektetési alapok, amelyeket a 85/611/EGK irányelv követelményeinek megfelelően hoztak létre és engedélyeztek. Ez az irányelv közös követelményeket határoz meg az alapok szervezése, kezelése és felügyelete tekintetében. Szabályokat ír elő az alapok diverzifikációjára és likviditására, valamint a kiegyenlítő hatás alkalmazására. Az ÁÉKBV-irányelv felsorolja azokat az elfogadható eszközöket, amelyekbe az alap befektethet. Az engedélyezést követően az ÁÉKBV alapokat a Közösség egész területén nyílt piaci forgalomba bocsáthatják, az értékesítés helye szerinti tagállamokban történő bejelentést követően.

„Nem ÁÉKBV” összefoglaló meghatározás, amely valamennyi, nem harmonizált alapra utal, függetlenül attól, hogy az nemzeti szabályozás hatálya alá tartozik-e. Számos befektetési módot és terméket jelöl – a kisbefektető-orientált termékektől kezdve – mint például a nyílt végű ingatlanalapok – egészen a sokkal illékonyabb termékekig, mint például az árupiaci alapok, vagy a kockázatitőke-alapok.

[pic] A hatékonyság növelése a jelenlegi keretek között:

Az ÁÉKBV-irányelv már nem elégséges az újabb versenykihívásoknak és az európai befektetők változó szükségleteinek megfelelni kívánó és ezért szerkezetében átalakuló alapok európai ágazatának a támogatásához. Az irányelv központi elemei nem működnek hatékonyan. Az irányelv által biztosított szabadságok szükségtelenül magas megfelelési költségek révén érhetők el. A különböző tagállamokban pénzeszközökkel rendelkező vagy tevékenységet folytató alapok kezelőinek nem hagy elegendő mozgásteret tevékenységeik szervezéséhez, illetve átszervezéséhez. Ezek az elégtelenségek és akadályok az alap-befektetők várakozásaihoz képest magasabb költségeket és alacsonyabb hozamokat okoznak. Független felmérések becslései szerint az európai alapok működési költségeinek USA-szintre való csökkentése 3 %-kal[3] megnövelné a nominális befektetési hozamot. Az ebben a fehér könyvben tervezett lépések az alapokba fektető háztartások milliói számára potenciálisan kiemelkedő jelentőséggel bírnak. E nyereségek végső befektetőknél való lecsapódása érdekében az alap értékláncában mindvégig hatékony versenyre van szükség.

Növekvő kihívásokkal való szembenézés:

A jelenlegi uniós keretszabályozás hatályát és szemléletmódját új kihívások kérdőjelezik meg:

1. Az ÁÉKBV ágazata és a piaci valóság közötti különbség egyre nő: Számos kisbefektetői alap nem tud megfelelni az irányelv normatív befektetési szabályainak: a kisbefektetők számára csak nemzeti szinten hozzáférhetők, határokon átnyúlóan azonban nem. Az irányelvet már módosították egyszer annak érdekében, hogy többféle befektetési politikára terjedjen ki. A Bizottság most vizsgálja, hogy vajon a befektetési politikák szélesebb spektruma összeegyeztethető-e az irányelv rendelkezéseivel. A folyamatos korszerűsítés azonban magában hordozza azt, hogy e kérdést állandóan felül kell vizsgálni. A fehér könyv a befektetési szabályok, valamint a harmonizált és a nem harmonizált alapok teljesítményének rendszeres felülvizsgálatát írja elő.

2. A befektetési alapok kezelői kiemelkedő szerepet fognak játszani az egyének nyugdíj-előtakarékosságaihoz kínált befektetési lehetőségek tekintetében. A befektetési alapok az aktív időszakban való tőkeképzés kipróbált eszközei. A jelenlegi kihívás az, hogy ezeket a megtakarításokat a nyugdíjban lévő befektetők számára egy előre jelezhető és biztos jövedelemmé alakítsák át. Megkezdődött a verseny e termékek kidolgozása érdekében.

3. Az egyéb típusú pénzügyi termékek versenye Számos piaci szereplő azt állítja, hogy sokkal drágább és nehezebb ÁÉKBV-alapokat kezelni, mint egyéb típusú befektetési termékeket – például befektetésekhez kötött (unit linked) életbiztosítást vagy strukturált kötvényeket és részjegyeket – értékesíteni. A eltérő szabályozási és termékjellemzők miatt ez olyan, mintha az almát és a körtét hasonlítanánk össze. A Bizottság nem hiszi, hogy a megoldás az ÁÉKBV-típusszabályozásának az összes hosszú lejáratú megtakarítási eszközre való kiterjesztése lenne. Szükségesnek látja azonban, hogy a szabályozás során mindig figyelemmel legyenek annak biztosítására, hogy valamennyi befektetési terméket világos, a befektetőket a túlzott díjkövetelésektől és a visszaélésszerű értékesítésektől megóvó szabályok alapján értékesítsenek. A Bizottság 2007 közepén teszi közzé az erre vonatkozó piackutatás eredményét.

4. A világszintű verseny kihívásával való szembenézés. Az ÁÉKBV-engedélyezés a megbízható termékszerkezet-kialakítás és a hatékony szabályozás garanciájaként a világon széles körben elismert. Az alapok innovatív és hatékonyan szabályozott európai ágazata már egyéb régiókba is exportálja know-how-ját. Mindazonáltal kezdik felvenni vele a versenyt az alapokra vonatkozó egyéb szabályozások. Folyamatos erőfeszítésekre van szükség a világ élmezőnyében való bennmaradáshoz.

A jelenlegi keretszabályozás erősítése:

A fehér könyv a jelenlegi keretszabályozás fokozatos fejlesztését írja elő. Számos egyedi és célzott területen ajánlja annak korszerűsítését és kiegészítését, nevezetesen a befektetők védelmét ténylegesen nem növelő eljárások és költségek kiiktatásával. Elismeri, hogy megkérdőjelezhető a jelenlegi irányelv hatálya és felépítése. Azt a következtetést vonja le, hogy mindent figyelembe véve ebben a szakaszban nincsen elegendő ok arra, hogy az irányelvet alapjaiban vizsgálják felül. Ehelyett az irányelv hatályában és szabályozási megközelítésében szükséges változások olyan strukturált felülvizsgálatát tervezi, amely követi az alapok piacának fejlődését.

A fehér könyv az alábbi fellépésekről rendelkezik:

5. Meg kell erősíteni az egységes piaci szabadságokat, amely révén az alapok ágazata hatékonyabban tudja szolgálni az európai és nemzetközi befektetőket;

6. Meg kell bizonyosodni arról, hogy a befektetőknek lehetőségük van arra, hogy a helyzet ismeretében hozzanak befektetési döntéseket, és az objektív szakértői segítségnyújtáshoz képzett közvetítőket vegyenek igénybe;

7. Fel kell mérni, hogy vajon egységes piaci keretszabályozást kell-e létrehozni a nem-ÁÉKBV egyes típusainak a kisbefektetők számára történő határokon átnyúló értékesítéséhez, és hogyan lehetne ezt a leghatékonyabban megtenni;

8. Meg kell kezdeni a „zártkörű kibocsátásra” vonatkozó európai rendszer kiépítésére irányuló munkálatokat annak érdekében, hogy megkönnyítsék a nem harmonizált alapok és pénzügyi eszközök más tagállamokbeli intézményi és tapasztalt befektetőknek történő értékesítését.

E fehér könyvet a fogyasztókkal, az ágazati szereplőkkel és a szakpolitikai döntéshozókkal a két éven át folytatott széles körű konzultáció és vita alapján dolgozták ki. A fehér könyv figyelembe veszi a 2005. júliusi bizottsági zöld könyvre[4] adott válaszokat; az egyedileg kialakított szakértői csoportoktól származó három jelentést és az érdekelt felek válaszait[5]; számos ad hoc kezdeményezést, az egyszerűsített tájékoztatóról szóló két munkaértekezletet is beleértve. Az Európai Parlament jelentésében felmerült jelentős aggályokra is közvetlenül választ ad. E fehér könyvben javasolt lépéseket alapos hatásvizsgálatnak vetették alá.

1. AZ ALAPOK HATÉKONYABB EURÓPAI ÁGAZATÁNAK ELőSEGÍTÉSE:

2005 júliusában a bizottsági zöld könyv a hatályos keretszabályozás alábbi hiányosságaira mutatott rá:

- A termékútlevél korlátai és hibái. A határokon átnyúló forgalomba hozatali eljárások túl hosszú ideig tartanak, túlságosan költségigényesek és túl sok felügyeleti átfedéssel járnak.

- A befektetők normáknak nem megfelelő tájékoztatása: az egyszerűsített tájékoztató nem segíti a befektetőket vagy tanácsadóikat a hatékony és eredményes befektetési döntésekben.

- A kicsi és nem hatékony alapok elterjedése. Az irányelv nem kínál olyan mechanizmust, amely megkönnyítené az alapok összeolvasztását vagy az eszközök közös kezelését. Az alapok európai piacán jellemzően kicsi és viszonylag drága alapokat találunk, amelyek megnövelik a költségeket.

- A funkcionális és a földrajzi specializálódás akadályai. Az irányelv az értéklánc valamennyi eszközének egy tagállamban való tömörülését írja elő: csak az alapot lehet „útlevelesíteni”. Ezek a jogalkotási korlátozások megakadályozzák az alapok ágazatát abban, hogy teljes mértékben kihasználja az egységes piac nyújtotta valamennyi, helykiválasztásból és specializációból eredő előnyt.

A Bizottság szolgálatai megvizsgálták a kínálati oldalon fennálló ezen elégtelenségeket, és felmérték az orvoslásra irányuló különböző lehetőségek negatív és pozitív hatásait. A hatásvizsgálat szerint a fellépéssel járó haszon számos területen egyértelműen meghaladná a fellépés miatti költségeket, illetve kockázatokat. Számos fellépés esetében azonban kevés támogató bizonyítékot talált. Ez a szakasz azokat a pontokat mutatja be, amelyek esetében a Bizottság hamar elő fogja terjeszteni a hatályos irányelv módosítására vonatkozó javaslatokat. E szabadságok némelyike kiegészítő szerepet tölt be. Az alapok kezelői és adminisztrátorai számára – több üzleti modell révén – számos lehetőséget biztosítanak az egységes piac hatékonyságából eredő előnyök kiaknázására.

1.1. A határokon átnyúló forgalmazás közigazgatási akadályainak eltávolítása:

Egy alapnak egy másik tagállamban való forgalmazását megelőzően az ÁÉKBV irányelv megköveteli az alap kezelőjétől, hogy az illetékes helyi hatósághoz kiterjedt dokumentációt nyújtson be, majd két hónapig várjon, amíg ez utóbbi ellenőrzi a helyi reklámszabályokkal való összeegyeztethetőséget. Nem mindig tartják be a két hónapos határidőt. Olyan esetekről is beszámoltak, ahol nyolc, sőt kilenc hónapba is telt az bejelentési eljárás lefolytatása. A jelenlegi bejelentési rendszer kevés azonosítható előnnyel jár. A piaci résztvevők számára csupán kiadást jelent. Lényegesen akadályozza az új termékek egységes piacon való megjelenését.

Kiterjedt erőfeszítések folynak a hivatali visszásságok legfontosabb forrásainak megszüntetésére, amelyeket a CESR[6] 2006. júniusi iránymutatásai foglalnak össze. Ezek a jelentős javítások azonban nem szüntetik meg azokat az igazgatási és eljárási akadályokat, amelyek az irányelv elavult rendelkezéseiből erednek.

A Bizottság módosító indítványokat nyújt be az irányelv 44–47. cikke tekintetében. Az alapoknak más tagállamban való forgalomba hozatala előtt lefolytatandó meglévő közigazgatási eljárásokat – nevezetesen a fogadó tagállam hatóságának az alap dokumentációjára irányuló részletes előzetes ellenőrzését és a jelenlegi maximum két hónapos várakozási időt – le kell rövidíteni. A dokumentációra és egyebekre irányuló információcseréket a szabályozók között kell lefolytatni. Az ellenőrzés tekintetében együttműködési mechanizmusokat kell bevezetni a meghatározott problémák gyors megoldása érdekében. A fogadó tagállam felügyeleti hatóságainak arra kellene összpontosítani, hogy a fogadó államban a kifejtett tevékenységekért közvetlenül felelős közvetítők – és nem a partnerország alapkezelője – betartották–e a helyi forgalmazási- és reklámszabályozást. |

1.2. Az alapok határokon átnyúló összeolvadásainak elősegítése.

Az ÁÉKBV piacon szuboptimális alapok találhatók: az ÁÉKBV alapok kb. 54 %-a kevesebb mint 50 millió eurónyi eszközt kezel. Következésképpen jelentős méretgazdaságossági előny marad kihasználatlanul, és a végfelhasználóra szükségtelenül magas költségek hárulnak. A felmérések szerint évente 5–6 milliárd euróval lehetne csökkenteni a költségeket.

Egy támogató uniós keretszabályozás hiányában az alapfúziók – ha egyáltalán véghezvihetők – összetettek, időigényesek és drágák. Az alapok határokon átnyúló összeolvadásai esetében különleges akadályok merülnek fel, amelyek az eltérő nemzeti jogi és felügyeleti szabályozásokból erednek. 2005. során az összeolvadásoknak csupán 3,5 %-a volt határokon átnyúló. Az alapok határokon átnyúló összeolvadásai nem járhatnak a befektetőkre nézve hátrányos adójogi következményekkel. Számos tagállamban alkalmaznak már olyan adójogi rendelkezéseket, amelyek biztosítják, hogy a helyi alapok közti fúzió adózási szempontból előnnyel járjon. Fontos azt biztosítani, hogy ezek az előnyök kiterjedjenek a más tagállamból származó alapokat is magukban foglaló összeolvadásokra is.

A Bizottság kiegészítéseket javasol az ÁÉKBV-irányelvhez annak érdekében, hogy megfelelő jogi és szabályozási feltételeket hozzon létre az alapok összeolvadása tekintetében. Ezek a rendelkezések biztosítják, hogy az alapok összeolvadásai teljes mértékben figyelembe vegyék az összeolvadó alapok befektetőinek szükségleteit. Különösen fontos az összeolvadásról szóló hatékony előzetes tájékoztatás, valamint, hogy a befektetési jegy tulajdonosai számára biztosítsák a költségmentes visszaváltást. A határokon átnyúló ÁÉKBV összeolvadások[7] adójogi vonatkozásai tekintetében a Bizottság kívánatosnak tartja, hogy az Európai Bíróság vonatkozó ítélkezési gyakorlatát vegyék figyelembe. Ez a megoldás az adóharmonizációs javaslatok – amelyekhez a 27 tagállam egyhangú támogatására van szükség – benyújtásánál ígéretesebbnek tűnik. Az Európai Bíróság (EB) vonatkozó ítélkezési gyakorlatát alapul véve a Bizottság közleményt terjeszt elő annak tisztázására, hogy a nemzeti adósemleges rendelkezéseket ki kell terjeszteni a más tagállamban bejegyzett alapokat is tartalmazó összeolvadásokra. |

1.3. Eszközök összevonása [8]

Az eszközök összevonása (pooling) a különböző alapokból származó eszközök egyidejű kezelését teszi lehetővé, miközben az alapok jelen vannak a különböző célpiacokon. A sikeres alapkezelői csoportok szaktudása és költségei egy kiterjedtebb eszközportfolión oszlanak el. Ezek a technikák nem csak a befektetési alapok szempontjából lényegesek, hanem a nyugdíjalapok lehetséges modelljeiként is. Néhány tagállamban egyre növekvő mértékben alkalmazzák az összevonást. Az alapok határokon átnyúló összevonásának azonban jelentős akadályai vannak.

Az alapok összevonásának egy technikailag és jogilag is egyszerű megközelítése a „jogalany-összevonás”. Ezt a megközelítést jelenleg az ÁÉKBV-irányelv diverzifikációs követelményei elutasítják. Mindazonáltal egyes jogalany-összevonási struktúrák támogatottsága jelentős, és vonatkozásukban sok tapasztalat áll rendelkezésre (pl. master-feeder alapok). A másik megközelítés „virtuális összevonásként” ismert, amely nem követeli meg az eszközöknek a címzett alapba való szerződéses átruházását. Nagy terhet ró azonban az alapkezelésre és a back-office funkciókra. Néhány szabályozó fenntartással él e viszonylag új és még nem kipróbált módszerrel kapcsolatban – különösen az átláthatóság és a szerződés kikényszeríthetősége, valamint az információtechnológia és a kockázatkezelés megbízhatósága tekintetében.

A Bizottság módosításokat terjeszt elő az irányelv diverzifikációs szabályai és egyéb rendelkezései tekintetében, a jogalany-összevonás átfogó megközelítése érdekében. A jogszabályok kidolgozása során a Bizottság tovább vizsgálja a virtuális összevonások eredményességét és hatékonyságát, valamint az irányelv módosításának szükségességét a jogbiztonság és az ilyen struktúrák hatékony kezelésének és felügyeletének megerősítése érdekében. |

1.4. Alapkezelő-társasági útlevél:

Jelenleg a befektetés-kezeléssel foglalkozó csoportoknak minden tagállamban, ahol alapot jegyeztek be, teljesen működőképes alapkezelő társaságot kell létrehozniuk: költségigényes helyi kötelező követelményeknek kell eleget tenniük. Ez megnöveli a költségeket és csökkenti a méretgazdaságossági és a specializációból eredő nyereséget. A 2001-es módosítás a társasági alapokra nézve nem vezetett be hatékony alapkezelő-társasági útlevelet. Ideje lezárni e befejezetlen vállalkozást, és kiterjeszteni e jogokat a szerződéses alapokra is. A Bizottság bízik abban, hogy megoldható a felügyelettel kapcsolatos aggályok leküzdése, azaz el lehet választani az alap kezelésének felügyeletéért való felelősséget az alap igazgatásától. Alaposan át kell gondolni az útlevelesíthető igazgatási szolgáltatások hatályát, és biztosítani kell, hogy az alapkezelő-társasági útlevél ne bonyolítsa az alap értékláncának adóhatékony szerkezetét. Az alapkezelő-társasági útlevél nem veheti át a bejegyzés szerinti országban történő összes ellenőrzési feladatot. Ez aláásná a letétkezelőnek az alap feletti hatékony felügyeletét, amely az ÁÉKBV-irányelvben a befektető-védelem egyik fő pillére.

A Bizottság az irányelvre vonatkozó módosításokat javasol annak érdekében, hogy az engedélyezett alapkezelő társaság egyéb tagállamokban is kezelhessen társasági és szerződéses alapokat. Az útlevelesíthető szolgáltatások körét az előkészítő szakaszban körültekintően kell tesztelni és jóváhagyni. |

1.5. A felügyeleti együttműködés megerősítése:

A befektetési alapok egységes piacára vonatkozó keretszabályozásra irányuló fenti módosítások szabad utat nyitnak a határokon átnyúló, adott esetben jogilag és technikailag összetettebb műveleteknek, platformoknak és struktúráknak. Az átstrukturált értékláncban más végrehajtó hatóságok lehetnek felelősek a különböző szereplők tekintetében. A határokon átnyúló struktúrák és funkciók hatékony felügyeletét a vonatkozó nemzeti hatóságok közötti teljes és időszakos együttműködés segíti. Az alapokra vonatkozó bejelentési eljárások kívánt racionalizálását például olyan rendelkezések kísérik, amelyek az alap bejegyzés szerinti országa hatóságait arra kötelezik, hogy valóban és megfelelő időben válaszoljanak a partnerország aggályaira. Az egyéb módosításokhoz – mint például az alapkezelő-társasági útlevél, összevonási (pooling) struktúrák és összeolvadások – a különböző felügyeleti hatóságok vonatkozó felelősségi köreinek egyértelmű tisztázása szükséges, valamint a különböző felügyelők kollégáikoz viszonyított kötelezettségeinek meghatározása. Ez megnövelné a határokon átnyúló struktúrák stabilitásába vetett bizalmat. A Bizottság bízik abban, hogy az ÁÉKBV tekintetében is kialakítható az értékpapírjog egyéb érzékeny területein (pl. piaci visszaélés) már meglévő hatékony felügyeleti együttműködés. A befektetés-kezeléssel foglalkozó CESR szakértői csoport már bizonyítottan hatékony hálózatként működik a közös felügyeleti kihívások gyakorlati megoldásainak megtalálásában.

A Bizottság módosító indítványokat nyújt be az ÁÉKBV-irányelv illetékes hatóságokra és felügyeleti együttműködésre vonatkozó rendelkezéseinek megerősítéséhez. A módosítások alapját az értékpapírjog újabb vonatkozó rendelkezései – pl. MiFID[9] és a tájékoztatókról szóló irányelv – adják. A felügyeleti hatóságok kötelesek időben segítséget nyújtani, és szükség szerint beavatkozni a tagállami jogszabályokból eredő nehézségek esetében. Hasonló jogkörrel rendelkeznek akkor is, ha az alap kezelőinek nem megfelelő magatartása ellen kell fellépni vagy azt szankcionálni kell.

1.6. A hatékonyság javítása az irányelv módosítása nélkül:

- A bejegyzés helye szerinti országban való engedélyezésre szabott szigorú határidő: Az ÁÉKBV-engedélyek megszerzése nem ritkán hat hétbe telik. Az egyéb befektetési termékekhez és egyes értékpapírokhoz viszonyítva ez jelentős hátrányt jelent az ÁÉKBV számára. A Bizottság ezért az alapok jóváhagyásának meggyorsítására szólítja fel a nemzeti hatóságokat. Nem szükséges azonban EU-szintű jogalkotási beavatkozás. Hadd dolgozzon a „rendszerek közti verseny”. Az eredményesen működtetett hazai alapok kiépítésében érdekelt nemzeti hatóságok egyértelműen a hatékony és megbízható engedélyezési eljárások kialakítását kezdeményezik.

- Az ügyleti utasítások kezelése és az alapra vonatkozó megbízások feldolgozása/rendezése: Az alapra vonatkozó megbízások feldolgozása nem tartott lépést a piac növekedésével, valamint a forgalmazási rendszerek változásaival. Nagyobb működési kockázattal, hosszabb feldolgozási idővel és elkerülhetetlenül magasabb költségekkel jár. Ezek az elégtelenségek azonban nem a szabályozásnak vagy a közszektor beavatkozásainak, hanem a magánszektor tehetetlenségének, valamint a fejlettebb technológiákra vagy a hatékonyabb üzleti modellekre való áttérés koordinálása nehézségeinek tudhatók be. A Bizottság az alapok európai ágazatát szólítja fel e funkciók szükséges javításainak bevezetésére irányuló koherens stratégia kidolgozására.

- A letétkezelői útlevél: Úgy tűnik, hogy a más tagállamban lévő letétkezelő szabad kijelölésétől nem várható jelentős haszon. A letétkezelői feladatok az alapok összköltségének csak kis hányadát teszik ki, és a feladatátadások széles körű alkalmazása miatt erősen lecsökkentek. Úgy tűnik, hogy a csekély haszon elenyésző azon kiigazításokhoz képest, amelyeket az irányelven a letétkezelő felelősségének és feladatainak harmonizálása érdekében kellene végrehajtani. A Bizottság arra buzdítja a tagállamokat, hogy tegyenek lépéseket a letétkezelő kinevezésére irányuló választási lehetőség és rugalmasság előtti akadályok eltávolítása érdekében. A Bizottság különösen arra ösztönzi a tagállamokat, hogy engedélyezzék, hogy a más tagállamban engedéllyel rendelkező bankok fióktelepei letétkezelőként működjenek; és engedélyezzék a letétkezelő számára, hogy egy másik tagállambeli letétkezelőt hatalmazzon fel az eszközök őrzésére. Hosszabb távon a Bizottság szolgálatai továbbra is figyelemmel kísérik a letétkezelői piacot a nagyobb rugalmasság és/vagy a harmonizáció szükségessége mértékének felbecslésére.

A Bizottság arra bíztatja a tagállamokat, hogy ezeken, illetve egyéb területeken vizsgálják felül az alapok engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó gyakorlataikat annak érdekében, hogy – figyelembe véve az EU-ban máshol kialakult legjobb gyakorlatokat – azonosítsák az egyoldalúan is bevezethető fejlesztési megoldásokat. Míg az alapok sikeres és dinamikus ágazatának kialakításához szükséges lendület egy része uniós szintű fejlesztésekből ered, a tagállamok is számos lépést tehetnek a befektetési alapok hazai működési környezetének fejlesztéséhez.

2. A VÉGSő BEFEKTETő ÉRDEKÉT SZOLGÁLÓ EGYSÉGES PIACI ALAP LÉTREHOZÁSA

A költségek csökkentését és az ágazat előtt megnyitott újabb piacokat kézzelfogható javulásként is érzékelhetővé kell tenni a végső befektetők számára - alacsonyabb terhek vagy magasabb hozamok formájában, valamint a termékek teljesítőképességének folyamatos javulásából eredő előnyökhöz való hozzáféréssel is. Ehhez azonban szükséges, hogy az ágazatban erős keresleti oldali fegyelem, valamint az egységes piacon éles verseny alakuljon ki. A befektetőknek érthető és megbízható tájékoztatásra van szükségük, amely lehetővé teszi, hogy a legelőnyösebb kockázat/haszon aránnyal rendelkező versenyképes termékeket válasszák ki. Fontos, hogy számíthassanak a befektetési alapokat számukra értékesítő pénzügyi tanácsadók és közvetítők által nyújtott szolgáltatások jó minőségére és megbízhatóságára. Mindkét területen javításokra van még szükség.

2.1. Az egyszerűsített tájékoztató

Az egyszerűsített tájékoztató célja az volt, hogy ellássa a befektetőket és a közvetítőket a vonatkozó termék lehetséges kockázataira, a kapcsolódó terheire és várható hasznára vonatkozó alapvető információkkal. Azonban nyilvánvalóan nem volt sikeres. A legtöbb esetben a dokumentum túl hosszú és célzott olvasói számára nem érthető. Sokféleképpen értelmezték és további nemzeti követelményeket támasztottak (gold-plating): a vonatkozó bizottsági ajánlást[10] a gyakorlatban alig követték. Mindez a befektetők számára kevés haszonnal járó hatalmas papírmunkát, az alapok ágazata számára pedig jelentős költségeket eredményezett.

E hiányosságok ellenére erős az igény az alapokról szóló, szabványosított, a polcról leemelhető tájékoztatók iránt. Még dolgozni kell azon, hogy az egyszerűsített tájékoztató egy rövid és érthető, a terheket, a kockázatokat, valamint a várható teljesítményt leíró dokumentumra korlátozódjon, amely sokatmondó a végső befektető számára. Ugyanazon alapvető információkat kell, hogy tartalmazza valamennyi ÁÉKBV esetében függetlenül attól, hogy az EU-n belül hol jegyezték be. Meg kell változtatni a meglévő irányelv rendelkezéseit, logikája, valamint alapelveinek jobb meghatározása érdekében; és a végrehajtási rendelkezések elfogadásához, amelyek az elveknek egységes, jogilag kötelező erőt biztosítanának. Ezek a munkák irányadók lehetnek az egyéb befektetési termékekre – mint például a befektetéshez kötött (unit linked) életbiztosításokra – vonatkozó, a polcról leemelhetõ, hatékony kockázati és költségtájékoztatók tekintetében.

Az egyszerűsített tájékoztató hiányosságai túlságosan jelentősek ahhoz, hogy az irányelv módosítására várjunk. Az egyszerűsített tájékoztató hibái kiküszöböléséhez szükséges alapvető intézkedéseket haladéktalanul meg kell hozni. A nemrég tartott munkaértekezletek meghatározták azokat a területeket, ahol javítani kell az egyszerűsített tájékoztatón. A Bizottság a tárgykörre vonatkozó ajánlásai felülvizsgálatával törekszik a javított kockázati, költség- és teljesítménytájékoztatók kodifikálására. A munkálatokat a CESR, valamint a nemzeti hatóságok hozzájárulásait figyelembe véve folytatják. Az e területen folytatott munkák során a befektetők és a közvetítők észrevételeket tehetnek annak biztosítására, hogy a végeredmény hasznos segítséget adjon a befektetések jobb megválogatásához. A fogyasztókkal és a piaccal történő megfelelő konzultáció sok időt vesz igénybe. Mindazonáltal a nem jogalkotási fejlesztések remélhetőleg 2008 közepén előterjeszthetők lesznek. E javítások az irányelv módosításainak hatályba lépését követően kapnak jogilag kötelező erőt.

Kétszintes módszert kell használni. Módosítani kell magát az irányelvet az egyszerűsített tájékoztató alapvető célkitűzéseinek és vezérelveinek tisztázásához. Ezen kívül a jogilag kötelező erővel bíró végrehajtó intézkedések elfogadásához is, hogy az elveknek hatékony és egységes megjelenése legyen. A módosított irányelv hatályba lépését megelőzően a Bizottság felülvizsgálja a kockázati, költség- és teljesítménytájékoztatók javítására irányuló ajánlását. E feladatot a tagállamokkal való szoros együttműködésben teszi, és alapos konzultációt folytat a befektetőkkel, a forgalmazókkal és az ágazattal. |

2.2. Elosztórendszerek: a befektetői érdekek előtérbe helyezése:

Fontos, hogy a befektetői keresletet az alapok kínálatával összeegyeztető elosztóhálózatok hatékonyan működjenek. A kínált termékeknek versenyképes feltételek mellett kell megfelelni az egyéni befektetők igényeinek. A befektetési alapok ágazata költségeinek legnagyobb részét jelenleg az alapok forgalmazása teszi ki, amely a teljes költségek 46 %-ától (Franciaország) a 75 %-áig (Olaszország) terjed.

A zárt elosztói rendszerekről a nyitott vagy orientált szerkezetekre való áttérés – amelyben a közvetítők harmadik fél által kezelt termékekből is kínálnak – egyre jobban elterjed. E változás előnyös lehet a befektető számára, ha a harmadik fél által kezelt alapokból objektíven megfontolva – például a költségeket és a várható teljesítményt figyelembe véve – válogatnak. Az olyan megfontolások, mint például az alapot hirdető által a forgalmazónak fizetett jutalék mértéke, ne befolyásolják az alapok kiválasztását. Az alap kezelői jelenleg átlagosan a kezelési díjuk 50 %-át fizetik ki a forgalmazó harmadik félnek. Meg kell vizsgálni, hogy ezek a szolgáltatás – mint például az ügyfélnek az értékesítés előtt vagy után nyújtott szolgáltatás – nyújtásáért való fizetésnek minősülnek-e. Az érdekösszeütközéseket és az előnyöket megfelelően kell kezelni vagy közzé kell tenni: a közvetítők következetesen eleget tesznek a lakossági ügyfél felé a gondos eljárási kötelezettségüknek. A MiFID biztosítja az e kérdések kezeléséhez szükséges eszközöket. Végrehajtási intézkedései előírják, hogy közzé kell tenni az előnyöket, és csak akkor lehet velük élni, ha az ügyfél érdekét szolgálják.

Általában véve a MiFID-nek hozzá kellene járulnia a tanácsadók, a brókerek és egyéb közvetítők befektetési alapokba befektetni kívánó ügyfelek számára nyújtott tanácsadása minőségének javításához. Megszigorítja az alapokat értékesítő befektetési vállalkozások arra irányuló felelősségét, hogy meggyőződjenek arról, hogy a termék megfelelő az egyéni ügyfél számára, és hogy az ügyfelet figyelmeztették az egyes termékekre vonatkozó minden kockázatra.

A Bizottság gondosan figyelemmel kíséri az üzletvitelre és a közvetítők igénybevételével történő alap-értékesítés előnyeire vonatkozó MiFID szabályok alkalmazását. A Bizottság szolgálatai kézikönyvet tesznek közzé e rendelkezések hatékony alkalmazásának megszilárdítása érdekében annak biztosítására, hogy a befektetők objektív és professzionális alapközvetítésre számíthassanak. |

3. A NEM HARMONIZÁLT KISBEFEKTETőI ALAPOKRA VONATKOZÓ EGYSÉGES PIACI MEGOLDÁSOK

Az ÁÉKBV-keretszabályozás már nem terjed ki a kisbefektetők részére – a széttöredezett nemzeti rendszerek keretében – értékesíthető számos befektetési alapra. A befektetési alapok egyes kategóriái nem összeegyeztethetők az ÁÉKBV-vel a befektetési politikájuk vagy az alapok szerkezetének egyes elemei miatt. Mindazonáltal nemzeti szinten széles körben hozzáférhetők a kisbefektetők számára, eltérő termékforma és forgalmazási szabályozások mellett. Az útlevél hiánya gátolja a régóta meglévő kisbefektetői termékeket – mint például a nyílt végű ingatlanalapokat (150 billió EUR kezelt tőke az EU-ban) –, amelyeknek potenciális lehetőségei vannak a páneurópai alapú befektetőkiszolgálásban. Egyre jelentősebb az eltérő feltételekkel vagy korlátozásokkal és különböző forgalmazási módszerekkel jellemezhető, nem harmonizált alapokba való befektetés.

A Bizottság becslései szerint a kisbefektetőkre összpontosító, nem harmonizált ágazat által kezelt tőke a kezelt összes tőke körülbelül 10 %-át teszi ki. A befektetési alapok ágazatának ezen szegmensére nem vonatkozik a határokon átnyúló kisbefektetők számára való értékesítéseket támogató hivatalos keretszabályozás. Vajon szükség van-e ilyen keretszabályozás kidolgozására? Mielőtt igenlő választ adnánk a kérdésre, tisztázni kell az alábbi pontokat:

9. Vajon a kérdéses alapok kockázati és teljesítményjellemzői alkalmasak-e arra, hogy kisbefektetők számára tanácsadás nélkül értékesítsék őket?

10. Vajon az útlevél-mechanizmus bevezetése tényleges és anyagi haszonnal jár az érintett ágazat, a befektetők és a tág értelemben vett piac számára, a további szabályozási költségekre és az ilyen mechanizmus beindításának egyéb körülményeire is tekintettel? E megfontolások során figyelembe kell venni azt is, hogy az egységes piaci keretszabályozás ésszerű és praktikus, a sokféle kereskedelmi stratégiára, eszköztípusra, a pénzügyi módszerre, valamint a tagállamok között a befektetési kultúrák vonatkozásban meglévő eltérésekre tekintettel.

11. Ha az egységes piacot lehetővé tévő keretszabályozásra van szükség, vajon azt hogyan lehet a leghatékonyabban létrehozni?

12. Az egyik lehetséges jogi megoldás a jelenlegi ÁÉKBV-irányelv hatályának kiterjesztése. Mindazonáltal lehetséges, hogy az ÁÉKBV-nek az alapok szervezésére és a befektetési politikára vonatkozó rendelkezéseit az elveket követve alaposan át kell alakítani a további, nem harmonizált alaptípusokra való kiterjesztés érdekében. Ezeket a változtatásokat nem lehet véghezvinni azelőtt, hogy értékelnénk a befektetők alapvető védelmét biztosító rendelkezések felhígításához kapcsolódó kockázatokat, valamint a szélesebb értelemben vett ÁÉKBV-piacokra gyakorolt lehetséges hatásokat. Vajon az ÁÉKBV-irányelv hatályának és szerkezetének a további nem harmonizált alaptípusokra történő kiterjesztés érdekében való megváltoztatása jelentős nettó hasznot hozna, és emellett továbbra is biztosítaná a befektetők magas szintű védelmét?

13. Be lehetne-e vezetni termékspecifikus rendszereket az ÁÉKBV-irányelv mellett? Ez azzal a kockázattal jár, hogy termékenként széttöredezett szabályozási környezetet hozunk létre, amely a piac torzulásaihoz és szabályozási önkényhez vezet. Azzal a veszéllyel is jár, hogy a jogi keretszabályozást az új befektetési politikák megjelenésekor állandóan ki kell igazítani.

A lehetséges hatásokra, valamint a legjobb megoldásra vonatkozó bizonytalanságra tekintettel a Bizottság szerint ebben a szakaszban még túl korai lenne jogalkotási kezdeményezéseket beterjeszteni az egyes nem harmonizált alapok piacának integrálása érdekében. Mindazonáltal rendszeresen elemezni fogja e kérdéseket, a szakmabeliekkel és a szakértőkkel a fontos területekre – az ingatlanalapokat előtérbe helyezve, amelyre szakértői csoportot hoz létre – vonatkozó konzultációt is beleértve, hogy jól megalapozott és tapasztalati úton gyűjtött adatokon alapuló döntést hozzon 2008-ban.

A Bizottság meg fogja vizsgálni a nem harmonizált kisbefektetői termékekre vonatkozó egységes piaci keretszabályozás várható költségeit, hasznait és kockázatait, valamint elsősorban azt, hogy ezek a termékek alkalmasak-e a befektetők számára történő, határokon átnyúló értékesítésre. Amennyiben az ágazat, a befektetők és a szabályozók által végzett alapos kutatások és hozzájárulások alapján érdemes lenne egyes nem harmonizált termékek esetében egységes piaci megoldásokat kidolgozni, a Bizottság meg fogja vizsgálni a rendelkezésre álló lehetőségeket, valamint az ÁÉKBV-keretszabályozás szükséges módosításainak természetét. A Bizottság 2008-ban beszámol e felülvizsgálat következtetéseiről a Tanácsnak és a Parlamentnek.

4. TERMÉKEKNEK A MINőSÍTETT BEFEKTETőK RÉSZÉRE TÖRTÉNő FORGALMAZÁSA ÉS ÉRTÉKESÍTÉSE

Vannak olyan nem ÁÉKBV-alapok is, amelyeket általában alkalmasabbnak tartanak a megalapozott befektetési döntéseket önállóan is meghozni képes intézményi és egyéb tapasztalt befektetők számára. Ilyenek például a kockázatitőke-alapok és számos fedezeti alapba való befektetés. Ezek jellemzően olyan befektetési termékek, amelyeknél viszonylag nagy a valószínűsége a kedvezőtlen befektetési teljesítménynek. Új típusú kockázatokat – például az eszköz értéke meghatározásának a nehézsége – magukban foglaló termékekről is szó lehet.

Nincs közös európai felfogás a kisbefektetők és a tapasztaltabb befektetők számára fenntartandó termékek elkülönítésére. A nemzeti tapasztalatok azt mutatják, hogy nincs teljesen kielégítő indok egy ilyen merev elkülönítésre. A kisbefektetők számára alkalmas, biztonságosnak ítélt termékek skálája idővel változhat, ahogy az új eszköztípusok érnek és a kockázati tényezőket egyre jobban megértik.

A MiFID az egyes eszközöknek meghatározott befektetői csoportok számára történő értékesítése kezdeti tilalmait egy olyan rendszerrel váltja fel, amely a befektetési vállalkozásra helyezi annak felelősségét, hogy ügyfelenként győződjön meg arról, vajon az adott befektetés megfelelő vagy alkalmas-e. Új befektetővédelmi felfogást jelent ez számos tagállamban. A felügyeleti hatóságoknak nagy erőfeszítést kell majd tenniük annak biztosítására, hogy a befektetési vállalkozások pontosan értsék, hogy mit várnak el tőlük. E megközelítés alkalmazását gondosan figyelemmel fogják kísérni annak biztosítására, hogy a befektetési vállalkozások Európa-szerte szigorúan végrehajtsák ezeket az ellenőrzéseket. A nemzeti hatóságokkal szorosan együttműködő bizottsági szolgálatok megvizsgálják, hogy mely típusú forgalmazási és értékesítési korlátozásokat kell megszüntetni a befektetési vállalkozások szintjén alkalmazandó üzletviteli szabályokra való áttéréshez. Ennek során különös figyelmet kap a nem harmonizált alapok forgalmazása és értékesítése, amelyeknél viszonylag nagy a valószínűsége a kedvezőtlen befektetési teljesítménynek.

Ezen eljárás során a Bizottság felméri az alapoknak és egyéb pénzügyi eszközöknek az intézményi befektetők és egyéb alkalmas ügyfelek számára történő „zártkörű ajánlatát” korlátozó nemzeti szabályozásokat és korlátozásokat. A nemzeti szabályozókat nem kötelezi semmilyen befektetővédelmi követelmény arra, hogy beavatkozzanak a befektetéshez kapcsolódó kockázatokat ismerő professzionális befektetőket magában foglaló pénzügyi ügyletekbe. A Bizottság dolgozni fog a kijelölt ügyfelek közötti határokon átnyúló ügyletek liberalizálásán, amennyiben azok megmaradnak a „ zártkörű kibocsátásra ” vonatkozó közös rendszer keretei között. A MiFID és a tájékoztatóról szóló irányelv meghatározta e rendszer egyes fő építőköveit azáltal, hogy előírta, hogy az üzletviteli szabályok és az értékesítési korlátozások nem vonatkoznak egyes ügyletekre. A teljességhez szükséges azonban a termékengedélyezésre vonatkozó nemzeti szabályokból fennmaradó akadályok megszüntetése is. A Bizottság úgy véli, hogy az ilyen rendelkezések jelentősen hozzájárulnak az intézményi termékek – például a kockázatitőke-befektetések – európai piacának mélyítéséhez. E szabályok módszeres felülvizsgálata alapján, amelybe a CESR-t és a nemrég létrehozott európai értékpapírpiaci szakértői csoportot – European Securities Markets Expert Group (ESME) – is bevonják, a Bizottság 2007 őszén beszámol a Tanácsnak és a Parlamentnek arról, hogy hogyan lehetne a leghatékonyabb módon kidolgozni a zártkörű kibocsátások közös megközelítését.

A bizottsági szolgálatok a CESR-rel és a nemzeti hatóságokkal együttműködve megvizsgálják, hogy mely típusú forgalmazási és értékesítési korlátozásokat kell megszüntetni, bízva abban, hogy a befektetési vállalkozások, gyakorolva meglévő felelősségüket, ügyfelenként győződnek meg a megfelelő termékértékesítésről.

Ezen eljárás részeként a Bizottság és a CESR rendszeresen felméri és értékeli azokat a nemzeti korlátokat, amelyek akadályozzák az intézményi befektetőknek és egyéb alkalmas ügyfeleknek a pénzügyi eszközökre irányuló zártkörű kibocsátásait. A Bizottság 2007 őszén beszámol a Tanácsnak és a Parlamentnek a zártkörű kibocsátásra vonatkozó közös rendszer teljes kiépítéséhez szükséges lépésekről.

5. KÖVETKEZTETÉSEK:

A befektetési alapok az európai pénzügyi rendszer jól kidolgozott és jelentős pillére. Jelentőségük egyre nő, mivel az európai befektetők a nyugdíjelőtakarékossági eszközeként használják. A stabil és hatékony szabályozási környezet előfeltétele annak, hogy a befektetési alapok európai piaca továbbra is sikeresen fejlődjön.

Ez a fehér könyv meghatározott néhány intézkedést a befektetési alapok működési környezetének egyszerűsítése érdekében, nevezetesen a nehézkes bejelentési eljárás racionalizálása és az egyszerűsített tájékoztató leszűkítése révén. Ezek a lépések anélkül teremtenek új lehetőségeket a határokon átnyúló szereplők számára, hogy az egyéb ágazati résztvevőkre további jelentős költségeket rónának. A fehér könyv felismeri azt az igényt is, hogy a befektetők számára jobb eszközökről kell gondoskodni a helyzet ismeretében hozott döntések meghozatalához, és hogy biztosítani kell azt, hogy objektív és részrehajlás nélküli segítséget kapjanak az alapok forgalmazóitól. Ezek a lépések egy gondosan kidolgozott, az alapok európai ágazata és a befektetői számára azonnali jelentőséggel bíró menetrendet alkotnak.

Az ágazat egyre növekvő jelentőségéből következik, hogy állandó korszerűsítésre és az uniós jogalkotási keret fejlesztésére van szükség. Az ÁÉKBV-irányelv tervezett módosítása e folyamatnak csak része. A befektetési módszerek és termékek legutóbbi korszerűsödése jelzi, hogy az uniós és a nemzeti hatóságok továbbra is szembesülni fognak a befektetési alapok európai jogalkotási keretének hatályára és szerkezetére irányuló összetett problémákkal. A hirtelen levont következtetések helyett e fehér könyv e kérdések alaposabb vizsgálatát javasolja annak érdekében, hogy ezen új termékek és eszközkategóriák érésével párhuzamosan a helyzet jobb ismeretében alakuljon ki szakpolitikai vita.

- 1. melléklet: A fehér könyvben javasolt fellépések listája:

A. A 85/611 irányelv módosítására irányuló javaslat:

A Bizottság célzott kiigazításokat és kiegészítéseket javasol az alábbi célokból: 1). a meglévő útlevél-mechanizmus egyszerűsítése, valamint az ÁÉKBV-alapok és kezelői szabadságának kiterjesztése; 2). az egyszerűsített tájékoztató hatékonyságának és jelentőségének növelése; 3). a felügyeletre irányuló együttműködés megerősítése. A jogalkotási változtatásra irányuló javaslatok egységes csomagként 2007 őszén kerülnek előterjesztésre. Az átláthatóságra irányuló kötelezettségvállalása részeként a Bizottság szolgálatai 2007 tavaszán nyílt konzultációt kezdenek a tervezett javaslatokról. A konzultáció költséghatékonysági szempontból is vizsgálni fogja a tervezett intézkedést. Az irányelv módosításai, illetve új rendelkezései részletes végrehajtási szabályozás alkalmazását fogják előírni a jogok és kötelezettségek gyakorlása módjának meghatározására. Ez nagyobb jogbiztonságot és egységességet biztosít az irányelvből eredő jogok és kötelezettségek végrehajtása során, és a változó piaci körülményekhez és a befektetői szükségletekhez való rugalmasabb alkalmazkodást tesz lehetővé. A várható menetrend: A Bizottság 2007 őszén teszi közzé javaslatát.

B. Az ÁÉKBV-keretszabályozás fejlesztésére irányuló nem jogalkotási fellépések:

- A vonatkozó bírósági ítélkezési gyakorlatot felidéző közlemény annak tisztázására, hogy a helyileg bejegyzett alapok összeolvadásakor létrejövő tőkenyereség adóztatására vonatkozó nemzeti rendszereket ki kell terjeszteni az egyéb tagállamból származó alapokat is magában foglaló összeolvadásokra is. A várható időzítés: 2008 eleje.

- Az egyszerűsített tájékoztatóról szóló bizottsági ajánlás felülvizsgálata, a CESR útmutatásai, valamint a konzultáció és a fogyasztói felmérések eredményei alapján. Ezt az irányelv vonatkozó rendelkezéseire irányuló módosításokkal egy időben hajtják végre. A munkálatok kezdetének várható ideje: 2007 eleje: a lezárás tervezett ideje: 2008 közepe.

- A Bizottság szolgálatainak a MiFID vonatkozó rendelkezései kollektív befektetésekre/ÁÉKBV-re való alkalmazásáról szóló kézikönyve. A várható menetrend: 2007 nyara.

- A letétkezelő általi értékpapír-letéti őrzésre irányuló feladatok átruházásáról, valamint az európai bankok fióktelepeinek letétkezelőként történő kijelöléséről szóló közlemény/ajánlás: várható menetrend: 2008 eleje.

C. A nem harmonizált befektetési alapok:

- A pénzügyi eszközök befektetéseire vonatkozó nemzeti szabályozások felülvizsgálata, beleértve a minősített befektetőknél lévő egyes alapokat is, valamint a zártkörű kibocsátásra vonatkozó európai közös rendszer kialakítására irányuló lehetséges megoldások első értékelése. A várható menetrend: 2007 ősze.

- Harmonizált és a nem harmonizált alapokra vonatkozó befektetési politikákra, valamint a kapcsolódó kockázatokra és teljesítményre irányuló újabb kutatások: Az eredmények közzététele – 2007 végén;

- A nyílt végű ingatlanalapokkal foglalkozó szakértői csoport felállítása: A jelentés közzététele – 2007 őszén;

- A nem harmonizált kisbefektető-orientált alapokra vonatkozó egységes piaci keret kifejlesztése iránti szükséglet felméréséről és annak lehetséges megoldásairól szóló bizottsági jelentés a Tanács és a Parlament számára: 2008 közepe.

[1] EFAMA Fact Book, 2006.

[2] A 2001/107/EK és a 2001/108/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított 85/611/EGK tanácsi irányelv.

[3] CRA (2006).

[4] COM(2005) 314 végleges, 2005.7.14.

[5] A befektetési alapok piacának hatékonyságával és az alternatív befektetésekkel (fedezeti alapok és magántőke) foglalkozó szakértői csoportok jelentései. E jelentések nyilvános meghallgatásáról szóló beszámolók és következtetések hozzáférhetők az alábbi internetcímen: http://ec.europa.eu./internal market/securities/ucits/ .

[6] Az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottsága

[7] A legtöbb ÁÉKBV nem tartozik az „egyesülésre alkalmazandó adóztatási irányelv” (90/434/EGK tanácsi irányelv) hatálya alá.

[8] Az eszközök összevonása a különböző befektetési alapok eszközeinek összevonására utal, ezen eszközök egyetlen közös alapban (pool) való együttes kezelése céljából, ezáltal kihasználva a méretgazdaságossági, likviditási és egyéb kereskedelmi hasznokat. Az összevonás jogalanyok összevonását is jelentheti. A résztvevő alapok eszközeit egy elkülönülő jogalanyban vonják össze. A master-feeder struktúra a jogalany-összevonás egy olyan formája, amikor az ellátó alapok a juttatott valamennyi eszközt a master alapba helyezik. A virtuális összevonás információtechnológiát alkalmaz a részt vevő alapok eszközeinek – mintha alapul szolgáló pool lenne – összvonására, azonban nem hoz létre külön jogalanyisággal rendelkező poolt.

[9] A pénzügyi eszközök piacáról szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK irányelv („MiFID” – Markets in Financial Instruments Directive).

[10] A 85/611/EGK tanácsi irányelv I. mellékletének C. listájában meghatározott egyszerűsített tájékoztató egyes elemeiről szóló, 2004. április 27-i 2004/384/EK bizottsági ajánlás