[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2009.11.27.

COM(2009)658 végleges

Javaslat:

A TANÁCS HATÁROZATA

a külső tengeri határoknak az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség által koordinált operatív együttműködés keretében történő őrizete tekintetében a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex kiegészítéséről

INDOKOLÁS

A JAVASLAT HÁTTERE

Előzmények

2007-ben a Bizottság tanulmányban elemezte a külső tengeri határok őrizetének nemzetközi jogi kereteit és a külső tengeri határőrizet hatékony megvalósítását akadályozó tényezőket. Ezt követően egy, a tagállamok, a Frontex, az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága és a Nemzetközi Migrációs Szervezet szakértőiből álló informális csoportot bízott meg azzal, hogy állítson össze iránymutatást a Frontex tengeri műveleteire vonatkozóan.

A Bel- és Igazságügyi Tanács 2007 szeptemberében támogatásáról biztosította a csoportot. A Tanács felkérte „a Bizottságot, a Frontexet és a tagállamokat, hogy kiemelt kérdésként fejezzék be a Frontex közös műveleteire nézve releváns tengerjogi jogszabályok elemzését”, és arra kérte a Bizottságot, „hogy az év vége előtt tegyen jelentést a Tanácsnak”.

A csoport 2007 júliusa és 2008 áprilisa között öt alkalommal találkozott. A találkozók eredményeként iránymutatás-tervezet született a Frontex tengeri műveleteiről. A résztvevőknek nem sikerült megegyezniük olyan kérdésekben, mint az emberi jogokból és a menekültek jogaiból fakadó következmények, a Frontex szerepe és a migránsok partra szállítási helyének előzetes kijelölése.

Mivel a Bizottság úgy véli, hogy a tagállamok véleménykülönbségei miatt nem lesz lehetséges iránymutatást kidolgozni, az informális csoport munkájának eredményeire támaszkodva határozattervezetet készített. A határozattervezet a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex 12. cikkén alapul, amely lehetővé teszi a Bizottság számára, hogy a határőrizetről szabályokat fogadjon el a komitológiai eljárással összhangban (szabályozási bizottság az Európai Parlament ellenőrzési joga mellett).

A Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex bizottsága

A határozattervezetet a Bizottság 2009. február 23–24-én a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex bizottsága elé terjesztette. A határozattervezetet több tagállam erősen ellenezte, jórészt arra hivatkozva, hogy abban a Bizottság túllép a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódexben ráruházott hatáskörökön. Más tagállamok viszont határozottan támogatták a javaslatot, különösen az emberi jogok és a menekültek jogainak védelme tekintetében. Egyes tagállamok még nem fejezték be a belső egyeztetést, ám ugyancsak fenntartásokat fogalmaztak meg a tervezet kapcsán.

Az Európai Tanács 2009. júliusi ülésén elfogadott következtetések fényében – amelyek hangsúlyozzák, hogy „szükség van a Frontex által koordinált határ-ellenőrzési műveletek megerősítésére, a közös járőrözésben való szerepvállalást és a megmentett személyek partra szállítását illetően egyértelmű szabályokra” – a Bizottság úgy döntött, hogy folytatja a komitológiai eljárást. A határozattervezet módosított változatát, amely több, a tagállamok által hangoztatott aggályt is figyelembe vesz, október 19-én terjesztették a bizottság elé. A fontosabb változtatások a következők voltak:

- Az iránymutatás teljes egészében átkerült egy mellékletbe, amely a részt vevő tagállamok és a Frontex által kidolgozott műveleti terv részét képezi majd.

- A visszaküldés tilalmának elvét újrafogalmazta a Bizottság, így az olyan esetekre vonatkozik, ahol alapos okkal feltételezhető, hogy az illető üldöztetésnek, illetve embertelen vagy megalázó bánásmód más formáinak lenne kitéve.

- Egyszerűsödött a feltartóztatásra és a határőrizeti művelet keretében folytatott kutatásra és mentésre vonatkozó rendelkezés.

- A tervezet elsőbbséget biztosít a harmadik országokban történő partra szállításnak (a visszaküldés tilalmára vonatkozó elv tiszteletben tartása mellett); úgy rendelkezik, hogy a földrajzilag legközelebb eső helyen történő partra szállításra akkor kerülhet sor, amennyiben a harmadik országban történő partra szállítás nem lehetséges.

Október 19-i ülésén a bizottság hivatalosan is véleményt nyilvánított a határozattervezetről. Nyolc tagállam támogatta a tervezetet, ez 67 szavazatot jelentett. Hét tagállam a tervezet ellen szavazott, összesen 116 szavazattal. Négy tagállam tartózkodott, öt tagállam pedig nem képviseltette magát. A bizottsági vélemény kibocsátásához szükséges küszöböt (223 szavazat) nem sikerült elérni.

OKOK ÉS CÉLOK

A javaslat benyújtása a komitológiai eljárás következő szakaszát jelenti. Ennek során a Bizottságnak a bizottságban szavazásra bocsátott tervezet szövegét tartalmazó, tanácsi határozat elfogadására irányuló javaslatot kell késedelem nélkül benyújtania a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek.

A javaslat célja annak biztosítása, hogy a műveletekben részt vevő tagállamok egységesen alkalmazzák a Frontex által koordinált műveleti együttműködés keretében végrehajtott tengeri határőrizeti műveletekre vonatkozó nemzetközi szabályokat (ENSZ Tengerjogi Egyezmény, a tengeri életbiztonságra, illetve a tengeri felkutatásra és mentésre vonatkozó egyezmények, a menekültekre és az alapvető jogokra vonatkozó nemzetközi jog). A javaslat egyúttal jogalapot kíván biztosítani arra, hogy egy tagállam határőrizeti tevékenységet végezhessen egy másik tagállam tengeri határain.

A közös tengeri műveletekben való szerepvállalásra vonatkozó, a vegyes összetételű migránscsoportokban utazó, védelemre szoruló személyek védelmének a nemzetközi joggal összhangban történő biztosítására kellő figyelmet fordító világos szabályok szükségességét újólag említik az Európai Tanács 2009. október 29–30-i ülésén elfogadott következtetések.

A tervezet különösen a következő problémákra kíván választ adni:

- Egyes tagállamok, európai parlamenti képviselők, egyetemi oktatók és szervezetek aggályokat fogalmaztak meg azzal kapcsolatban, tiszteletben tartják-e az alapvető jogokat és a menekültek jogait a Frontex műveletek során (különösen a visszaküldés tilalma és a menekültügyi eljáráshoz való hozzáférés tekintetében). Felteszik a kérdést, melyik jog irányadó e helyzetekben és különösen a nyílt tengeren, illetve milyen garanciák biztosítják e jogok tényleges tiszteletben tartását. Az alapvető jogok tiszteletben tartása valóban kötelező a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex végrehajtása során, ám ez a kötelesség a határőrizeti műveletek vonatkozásában nem kerül kifejezetten említésre. Ami a visszaküldés tilalmát illeti, a tagállamok eltérően értelmezik a nemzetközi jog ezen elvét; egyes tagállamok például nem fogadják el, hogy a visszaküldés tilalma nemzetközi vizeken is alkalmazható.

- A javaslat célul tűzi ki, hogy a Frontex által koordinált határőrizeti műveletekkel összefüggésben kifejezetten utaljon az alapvető jogok és a menekültjogok tiszteletben tartásának követelményére. Végül a javaslat rendelkezik azon személyek visszaküldésének tilalmáról, akik üldöztetésnek, illetve egyéb embertelen vagy megalázó bánásmód veszélyének vannak kitéve. Ez a tilalom attól függetlenül érvényes, hogy az illető személyekre milyen státuszú tengeri területen találtak rá.

- A határozati javaslat jogalapot hoz létre a közösségi jogban számos olyan hatáskör gyakorlására, amelyre a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex 12. cikkének hatékony alkalmazása érdekében van szükség. Ilyen például a vízi járművek átkutatása vagy feltartóztatása. Megállapítja továbbá azokat a feltételeket is, amelyek mellett ezen intézkedések végrehajthatók a különböző tengeri területeken, ideértve a nemzetközi vizeket is. Ezek a feltételek magukban foglalják a nemzetközi jog vonatkozó szabályait, és ezáltal hozzájárulnak e szabályok tényleges és egységes alkalmazásához a Frontex műveletei során (a parti állam engedélye, a hajó lobogójának ellenőrzése, a lobogó államának engedélye, lobogó nélkül közlekedő hajók stb.).

- A Frontex által koordinált tengeri műveletek legtöbbje kutatási-mentési műveletté alakul. A Frontex mindazonáltal nem kutatási-mentési ügynökség: feladata a határellenőrzési szabályok végrehajtásának elősegítése. Az a tény, hogy a műveletek kutatási és mentési műveletekké alakulnak, gyakorlatilag kivonja e műveleteket a Frontex által végzett koordináció és a közösségi jog hatálya alól. A tengeri segítségnyújtás kötelezettségét és a kutatási-mentési hatóságok feladatait a nemzetközi jog szabályozza, ám a tagállamok nem egyöntetűen értelmezik vagy alkalmazzák ezeket a szabályokat.

- A határozattervezet célja az is, hogy biztosítsa a segítségnyújtásra vonatkozó nemzetközi kötelezettség tiszteletben tartását és a kutatási-mentési rendszer alkalmazását. Bevezeti azt az elvet, hogy a művelet résztvevőinek már a művelet megkezdése előtt meg kell kezdeniük az együttműködést a kutatási-mentési hatóságokkal. Meghatározza azt is, mely kutatási-mentési hatósággal kell felvenni a kapcsolatot akkor, ha az illetékes hatóság nem válaszol, biztosítva ezzel, hogy a műveletben részt vevő egységek ugyanazzal a kutatási-mentési hatósággal lépjenek érintkezésbe.

- Eltérés van a tagállamok gyakorlatában a tekintetben is, hogy mit minősítenek segítségnyújtást igénylő helyzetnek: egyes tagállamok szerint akkor áll fenn ilyen helyzet, ha a szóban forgó vízi jármű süllyed; más tagállamok szerint akkor, ha a jármű hajózásra alkalmatlan; egyes tagállamok szerint csak akkor kell segítséget nyújtani, ha a fedélzeten lévők ezt kifejezetten kérik, míg más tagállamok ezt nem tartják szükséges feltételnek. A javaslat a kutatási-mentési rendszer működésén alapul, és úgy rendelkezik, hogy amint kétség merül fel valamely vízi jármű vagy személy biztonságával kapcsolatban, fel kell venni a kapcsolatot a kutatási-mentési hatóságokkal, és minden olyan információt közölni kell velük, amelyre annak eldöntéséhez van szükségük, hogy az adott helyzet kutatási-mentési helyzetnek minősül-e.

- Annak eldöntése, hogy a megmentett személyeket hol szállítsák partra, nehéz kérdés, és a kutatási-mentési rendszer egyik gyenge pontja. A 2004. évi módosítások úgy rendelkeznek, hogy a kutatási-mentési helyzetek megoldásában minden államnak együtt kell működnie; a partra szállítás helyéről az adott kutatási-mentési régióért felelős államnak kell döntenie a többi állam együttműködése mellett. Egy tagállam nem fogadta el ezeket a módosításokat. Az egyik vitatott pont az volt, hogy hol kell partra szállítani a megmentett személyeket, ha a kutatási-mentési régióért felelős tagállam nem teljesíti ez irányú kötelezettségeit. Egyes tagállamok vonakodnak részt venni a műveletekben, mert attól tartanak, hogy a megmentett személyeket végül a saját területükre kell szállítaniuk. A határozati javaslat úgy kívánja megoldani ezt a helyzetet, hogy előírja, amennyiben nem lehetséges a megmentetteket harmadik országban partra szállítani, akkor a műveletnek otthont adó országban kell partra tenni őket.

A JAVASLAT JOGI ELEMEI

Jogalap

A javaslat jogalapja a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[1] 12. cikkének (5) bekezdése, amely felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy az Európai Parlament ellenőrzési joga melletti szabályozási eljárás keretében a határőrizetre irányadó további szabályokat fogadjon el.

A javaslat a Frontex műveleteinek keretében végzett tengeri határőrizetre vonatkozik; a Frontex többek között jogosult arra, hogy a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex végrehajtása során elősegítse a tagállamok közötti műveleti együttműködést. Olyan műveletekről van szó, amelyek a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex hatálya alá tartoznak, amelyeket a közösségi ügynökség koordinál, és a közösségi költségvetés finanszíroz. A kódex 12. cikke kifejezetten rendelkezik arról, hogy a Bizottság a határőrizetre irányadó további szabályokat fogadhat el a komitológiai eljárásnak megfelelően. A tengeri határok őrizete esetében magától értetődő, hogy a nemzetközi tengerjog szabályait tiszteletben kell tartani. Az is egyértelmű, hogy – amint erről egyébként a kódex is rendelkezik – a tengeri határőrizeti műveletek során nem sérülhetnek az emberi jogok, ideértve a menekültek jogait is. A javaslat szigorúan betartja a nemzetközi jog e szabályait. Célja, hogy erősítse ezen elvek tiszteletben tartását a műveletek során, és bizonyos mértékű egységességet teremtsen a jogi kereteknek a műveletekben részt vevő valamennyi egység által történő alkalmazásában.

Szubszidiaritás és arányosság

A határozati javaslat olyan témára vonatkozik, amely nem tartozik a Közösség kizárólagos hatáskörébe, ezért a szubszidiaritás elve érvényesül. A javaslatnak meg kell felelnie az arányosság elvének is.

A javaslat célkitűzéseit a tagállamok külön-külön fellépve nem tudják megvalósítani, ezért közösségi szabályok elfogadására van szükség.

A javaslat a Frontex által koordinált műveleti együttműködés keretében végzett tengeri határőrizetre vonatkozik, és nem érinti sem az egyes tagállamok által végzett határőrizeti tevékenységeket, sem a más keretek között folytatott együttműködés során végzett határőrizeti tevékenységeket.

A jogi aktus típusának megválasztása

Javasolt aktus: tanácsi határozat.

Azért javasoljuk tanácsi határozat elfogadását, mert a javaslat célja, hogy a címzett tagállamok számára kötelezettségeket állapítson meg, különösen abban az esetben, amikor a Frontex által koordinált műveleti együttműködés keretében végeznek külső határőrizeti tevékenységet.

A javaslat tartalma

Az 1. cikk úgy rendelkezik, hogy a Frontex által koordinált tengeri határőrizeti tevékenységet a mellékletben meghatározott iránymutatásnak megfelelően kell végrehajtani, mely iránymutatást minden művelet esetében be kell illeszteni a műveleti tervbe.

- A melléklet tartalmát a 2. részben foglaltuk össze.

ÖSSZHANG AZ UNIÓ EGYÉB SZAKPOLITIKÁIVAL

A javaslat összhangban áll az Unió egyéb szakpolitikáival, különösen az Unió külpolitikájával és a közös közlekedéspolitikával. Ugyancsak összhangban áll a javaslat az Európai Unió integrált tengerpolitikájával.

KONZULTÁCIÓ ÉS HATÁSVIZSGÁLAT

Külső konzultációk

A határozati javaslat nagyrészt a Bizottság által szervezett – a tagállamok, a Frontex, az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága és a Nemzetközi Migrációs Szervezet szakértőiből álló – informális csoport 2007-ben és 2008-ban végzett munkájának eredményein alapul.

Hatásvizsgálat

Hatásvizsgálatra nem került sor, mivel a javaslat jórészt már létező nemzetközi és közösségi szabályokat reprodukál és tesz egyértelműbbé.

ÉRTÉKELÉS

A Bizottság nem tervezi a határozat végrehajtásának értékelését.

PÉNZÜGYI KIMUTATÁS ÉS A CSALÁS KOCKÁZATÁNAK MÉRLEGELÉSE

Az intézkedés nem ró a Közösségre pénzügyi vagy adminisztratív terheket. A javaslatnak ezért nincsenek a közösségi költségvetést érintő vonzatai.

EGYES TAGÁLLAMOK ÉS TÁRSULT ORSZÁGOK KÜLÖNLEGES HELYZETE

A javaslat a schengeni vívmányokra épül, ezért a különböző jegyzőkönyvekkel kapcsolatban figyelembe kell venni az alábbi következményeket:

- Egyesült Királyság és Írország: a javaslat a schengeni vívmányok továbbfejlesztésére irányul, amelyekben az Egyesült Királyság és Írország nem vesz részt a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2000. május 29-i 2000/365/EK tanácsi határozat, illetve Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2002. február 28-i 2002/192/EK tanácsi határozat értelmében. Ezek a tagállamok nem vesznek részt e határozat elfogadásában, és az rájuk nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

- Dánia: a javaslat az 562/2006/EK rendelet helyébe lép. Mivel a rendelet az Európai Közösséget létrehozó szerződés harmadik részének negyedik címében meghatározott rendelkezések alapján a schengeni vívmányok továbbfejlesztésére irányul, Dánia, az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 5. cikkének megfelelően 2006. június 8-án levélben küldött értesítést arról, hogy a rendeletet átültette nemzeti jogszabályai közé. Ebből következően a nemzetközi jog kötelezi e határozat végrehajtására.

- Norvégia és Izland: a javaslat az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között létrejött, az utóbbiaknak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás[2] értelmében a schengeni vívmányok rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi.

- Svájc: a javaslat az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás[3] értelmében a schengeni vívmányok rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi.

- Liechtenstein: a javaslat az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi.

Javaslat

A TANÁCS HATÁROZATA

a Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex kiegészítéséről a külső tengeri határoknak az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség által koordinált operatív együttműködés keretében történő őrizete tekintetében

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (a továbbiakban: Schengeni Határ-ellenőrzési Kódex)[4] és különösen annak 12. cikke (5) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

mivel:

1. A határőrizet célja a jogellenes határátlépések megakadályozása, a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelem, valamint a határt illegálisan átlépő személyek őrizetbe vétele vagy ellenük más intézkedések meghozatala. A határőrizetet oly módon kell végrehajtani, hogy az megakadályozza a személyeket a határátkelőhelyeken történő ellenőrzés megkerülésében, visszatartsa őket ettől, és felderítse a külső határok jogosulatlan átlépését.

2. Az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség (a továbbiakban: az ügynökség) feladata a tagállamok közötti operatív együttműködés összehangolása a közösségi jog alkalmazása, ezen belül a határőrizet tekintetében. Kiegészítő szabályokra van szükség azokra az esetekre, amikor a határőrizeti tevékenységeket az ügynökség által koordinált operatív együttműködés keretében egy tagállam tengeri vagy légi egységei valamely másik tagállam tengeri határain végzik, illetve ezen együttműködés további megerősítésére.

3. Az 562/2006/EK rendelettel és a közösségi jog alapelveivel összhangban a határőrizeti művelet során hozott intézkedéseknek a kitűzött célokkal arányosaknak kell lenniük, és maradéktalanul tiszteletben kell tartaniuk az alapvető jogokat és a menekültek és menedékkérők jogait, különösen a visszaküldési tilalmat illetően. A tagállamok kötelesek betartani a menekültügyi vívmányok, és különösen a menekültstátusz megadására és visszavonására vonatkozó tagállami eljárások minimumszabályairól szóló, 2005. december 1-jei 2005/85/EK tanácsi irányelv[5] rendelkezéseit a tagállamok területén benyújtott menedékkérelmek tekintetében, ideértve a tagállamok határait vagy tranzitzónáit is.

4. A 2009. június 18–19-i és október 29–30-i ülésén az Európai Tanács hangsúlyozta, hogy szükség van az ügynökség által koordinált határ-ellenőrzési műveletek megerősítésére és a közös járőrszolgálatban való szerepvállalást és a megmentett személyek partra szállítását rendező egyértelmű szabályokra.

5. Figyelembe kell venni azt a tényt, hogy az ügynökség által koordinált határőrizeti műveleteket a részt vevő tagállamok és az ügynökség által jóváhagyott műveleti tervvel összhangban, a részt vevő tagállamok és az ügynökség képviselőit tömörítő koordinációs központtól származó ütemezés és utasítások alapján hajtják végre, továbbá hogy a művelet megkezdése előtt meg kell határozni azt a fogadó tagállamot vagy azon fogadó tagállamokat, amely(ek) határait felügyelet alá vonják. Az e határozatban foglalt iránymutatást be kell illeszteni a vonatkozó műveleti tervbe.

6. E határozat végrehajtása nem érintheti a tagállamok azon kötelezettségeit, amelyek az ENSZ Tengerjogi Egyezményéből, az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú nemzetközi egyezményből, a tengeri felkutatásról és mentésről szóló nemzetközi egyezményből, az ENSZ nemzetközi szervezett bűnözés elleni egyezményéből és annak a migránsok szárazföldön, tengeren és légi úton való csempészete elleni jegyzőkönyvéből, a menekültek helyzetére vonatkozó egyezményből, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezményből és más vonatkozó nemzetközi jogi eszközökből fakadnak.

7. A nemzetközi joggal összhangban minden állam megköveteli a lobogóját használó hajó kapitányától, legénységétől vagy utasaitól, hogy – amennyire erre a hajó komoly veszélyeztetése nélkül lehetőség van – nyújtsanak segítséget a tengeren talált, az eltűnés veszélyének kitett minden személynek, és a lehető leggyorsabban járjanak el a bajba jutott személyek megmentése érdekében. A segítségnyújtást a segítségre szorulók nemzetiségétől vagy státuszától, valamint feltalálási körülményeitől függetlenül kell biztosítani. E határozat nem érinti a kutatási-mentési szolgálatok feladatait, beleértve azokat a feladatokat, amelyek célja a megmentett személyek biztonságos helyre történő szállítására irányuló koordináció és együttműködés biztosítása.

8. E határozat tiszteletben tartja az alapvető jogokat és különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája által rögzített alapelveket, nevezetesen az emberi méltóságot, a kínzás és az embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés tilalmát, a szabadsághoz és biztonsághoz való jogot, a származási országba való visszaküldés tilalmát, a megkülönböztetésmentességet, valamint a gyermekek jogait. E határozatot a tagállamoknak e jogokkal és alapelvekkel összhangban kell alkalmazniuk.

9. Mivel a meghozandó intézkedés célkitűzései – nevezetesen az ügynökség koordinációja mellett tevékenykedő határőrizeti szervek által végzett tengeri határőrizet vonatkozásában további szabályok elfogadása – a jogalkotási és jogalkalmazási eltérések miatt a tagállamok szintjén nem valósíthatóak meg a szükséges mértékben, azaz a műveletek nemzetközi jellegéből adódóan közösségi szinten hatékonyabban valósíthatók meg, a Közösség a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban e határozat nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések teljesítéséhez szükséges mértéket.

10. Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 2. cikkének megfelelően Dánia nem vett részt az 562/2006/EK rendelet elfogadásában, így az rá nem kötelező, illetve nem alkalmazható. Tekintettel azonban arra, hogy az 562/2006/EK rendelet az Európai Közösséget létrehozó szerződés harmadik része IV. címének rendelkezései szerint a schengeni vívmányokra épül, Dánia – az említett jegyzőkönyv 5. cikkével összhangban – 2006. június 8-i levelében jelezte, hogy e vívmányokat átülteti a nemzeti jogrendszerébe. Ebből következően a nemzetközi jog kötelezi e határozat végrehajtására.

11. Izland és Norvégia tekintetében ez a határozat az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között létrejött, e két államnak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás[6] értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az említett megállapodás alkalmazását szolgáló egyes szabályokról szóló 1999/437/EK tanácsi határozat[7] 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak.

12. Svájc tekintetében ez a határozat az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között létrejött, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás[8] értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozat 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak, összefüggésben az említett megállapodás aláírásáról szóló 2008/146/EK tanácsi határozat[9] 3. cikkével.

13. Liechtenstein tekintetében ez a határozat az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség között a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról aláírt jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozat 1. cikkének A. pontjában említett terület alá tartoznak, összefüggésben az e jegyzőkönyv aláírásáról és egyes rendelkezéseinek ideiglenes alkalmazásáról szóló 2008/261/EK tanácsi határozat[10] 3. cikkével.

14. E határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek végrehajtásában az Egyesült Királyág – a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2000. május 29-i 2000/365/EK tanácsi határozatnak[11] megfelelően – nem vesz részt. Ennélfogva az Egyesült Királyság nem vesz részt e határozat elfogadásában, amely így rá nézve nem kötelező és nem is alkalmazható. Ezért Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága e határozatnak nem címzettje.

15. E határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését jelenti, amelyekben Írország – az Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2002. február 28-i 2002/192/EK tanácsi határozatnak[12] megfelelően – nem vesz részt. Írország ezért nem vesz részt e határozat elfogadásában, amely így rá nézve nem kötelező és nem is alkalmazható. Ezért Írország e határozatnak nem címzettje.

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökség (a továbbiakban: az ügynökség) által koordinált, tagállamok közötti operatív együttműködés keretében folytatott külső tengeri határőrizeti tevékenységet a mellékletben meghatározott iránymutatásnak megfelelően kell végrehajtani. Ez az iránymutatás az ügynökség által koordinált minden egyes művelet esetében elkészített, a részt vevő tagállamok és az ügynökség által kidolgozott műveleti terv részét képezi.

2. cikk

Ennek a határozatnak a Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság, a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság a címzettjei.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

MELLÉKLET Iránymutatás a Frontex tengeri műveleteihez

ÁLTALÁNOS ELVEK

1.1 A határőrizeti művelet céljából hozott intézkedéseket olyan formában kell végrehajtani, amely nem veszélyezteti a feltartóztatott vagy megmentett személyek, illetve a részt vevő egységek biztonságát.

1.2. A művelet során mindvégig kiemelt figyelmet kell fordítani a gyermekek speciális szükségleteire, a csempészet áldozataira, a sürgős orvosi segítségre szoruló személyekre, a nemzetközi védelemre szoruló személyekre, továbbá a különösen sebezhető személyekre.

1.3. Ezt az iránymutatást az alapvető jogokkal összhangban kell alkalmazniuk a tagállamoknak. A tagállamok biztosítják, hogy az őrizeti műveletben részt vevő határőrök kiképzést kapjanak az emberi jogi és a menekültjogi rendelkezésekről, és ismerjék a kutatásra és mentésre vonatkozó nemzetközi eljárásokat.

FELTARTÓZTATÁS

2.1 A hajót vagy más tengeri járművet (a továbbiakban: hajó) az észrevételt követően az azonosítás és a lobogó szerinti állam megállapítása céljából meg kell közelíteni, és további intézkedésig biztonságos távolságból figyelemmel kell kísérni. A hajóra vonatkozó információkat haladéktalanul továbbítani kell a Frontex által koordinált tengeri művelet keretében és céljára létrehozott koordinációs központnak.

2.2 Ha a hajó olyan tagállam felségvizére vagy csatlakozó övezetébe készül belépni vagy lépett be, amely nem vesz részt a műveletben, a hajóra vonatkozó információkat a koordinációs központtal kell közölni, amely továbbítja azokat az érintett tagállamnak.

2.3. Bármely olyan hajóról, amely tengeren folytatott, a művelet hatáskörén kívül eső illegális tevékenységekkel gyanúsítható, tájékoztatást kell küldeni a koordinációs központnak, amely továbbítja azt az érintett tagállam(ok) felé.

2.4. Az őrizeti művelet során a következő intézkedések hozhatók azon hajókkal szemben, amelyekről alapos okkal feltételezhető, hogy a határforgalom-ellenőrzést megkerülni szándékozó személyeket szállítanak:

a) felszólítás a hajó tulajdonosára, regisztrációjára, az utazással kapcsolatos részletekre, valamint a fedélzeten tartózkodó személyek személyazonosságára, állampolgárságára és egyéb releváns adataira vonatkozó információk és dokumentumok átadására;

b) a hajó megállítása, fedélzetre szállás, a hajó, a rakomány és a fedélzeten tartózkodók átkutatása, a fedélzeten tartózkodó személyek kikérdezése;

c) a fedélzeten tartózkodó személyek tájékoztatása arról, hogy nem jogosultak határátlépésre, és hogy a hajót irányító személyek az utazás elősegítése miatt büntetéssel sújthatók;

d) a hajó lefoglalása és a fedélzeten tartózkodók őrizetbe vétele;

e) utasítás a hajó útvonalának a felségvizeken vagy a csatlakozó területeken kívüli célállomás irányába történő módosítására, a hajó kísérete vagy a közelében hajózás mindaddig, amíg erre az útvonalra beáll;

f) a hajó vagy a fedélzeten tartózkodó személyek harmadik országba való elvezetése, illetve a hajó vagy a fedélzeten tartózkodó személyek harmadik országok hatóságai részére történő átadása;

g) a hajó vagy a fedélzeten tartózkodó személyek elvezetése a fogadó tagállamba vagy a műveletben részt vevő egyéb tagállamba.

2.5. A 2.4. bekezdésben meghatározott intézkedések a következő feltételek mellett alkalmazhatók:

2.5.1. Felségvizek és csatlakozó övezetA 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedéseket a fogadó tagállam felhatalmazása alapján, és az utóbbi által a részt vevő egységnek a koordinációs központon keresztül továbbított utasításoknak megfelelően kell végrehajtani. E célból a részt vevő egység a koordinációs központon keresztül tájékoztatja a fogadó tagállamot, hogy a feltartóztatott hajó kapitánya kérelmezte-e a lobogó szerinti állam diplomáciai képviselőjének vagy konzuli tisztviselőjének értesítését.

2.5.2. Kizárólagos gazdasági övezet és nyílt tenger

2.5.2.1. Ha a hajó a műveletben részt vevő valamely tagállam lobogója alatt hajózik vagy az ottani regisztrációra utaló felségjelzést visel, a 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedéseket a lobogó szerinti állam felhatalmazása alapján kell végrehajtani. A koordinációs központban e tagállam képviseletét betöltő tisztviselőt fel kell jogosítani arra, hogy megadja vagy továbbítsa ezt a felhatalmazást.

2.5.2.2. Ha a hajó a műveletben részt nem vevő tagállam vagy harmadik ország lobogója alatt hajózik, vagy ilyen országban történt regisztrációra utaló felségjelzést visel, a megfelelő csatornákon keresztül visszaigazolást kell kérni a lobogó szerinti államtól a bejegyzésre vonatkozóan, majd a honosság megerősítését követően felhatalmazást kell kérni a lobogó szerinti államtól a 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedések végrehajtására.A koordinációs központot tájékoztatni kell a lobogó szerinti állammal folytatott mindenfajta kommunikációról.

2.5.2.3. Ha idegen lobogó alatt hajózó vagy lobogója bemutatását megtagadó hajóról alapos okkal feltételezhető, hogy valójában ugyanaz a honossága, mint a részt vevő egységnek, a részt vevő egységnek meg kell győződnie arról, hogy a hajó jogosan viseli-e lobogóját. Evégből egy tiszt parancsnoksága alatt csónakot küldhet a gyanús hajóhoz. Ha a gyanú a hajóokmányok ellenőrzése után továbbra is fennáll, további vizsgálatot kell tartani a hajó fedélzetén, melyet a lehető legteljesebb körültekintéssel kell végrehajtani. A megfelelő csatornákon keresztül fel kell venni a kapcsolatot azzal az országgal, amelynek lobogóját a hajó feltételezhetően viseli.

2.5.2.4. Ha idegen lobogó alatt hajózó vagy lobogója bemutatását megtagadó hajóról alapos okkal feltételezhető, hogy valójában a műveletben részt vevő valamely másik tagállam honosságával rendelkezik, a lobogó viselésének jogosságára irányuló ellenőrzést e másik tagállam felhatalmazása alapján kell végrehajtani. A koordinációs központban e tagállam képviseletét betöltő tisztviselőt fel kell jogosítani arra, hogy megadja vagy továbbítsa ezt a felhatalmazást.A hajó honosságával kapcsolatos gyanú beigazolódása esetén a 2.5.2.1. bekezdésben rögzített feltételeknek megfelelően végre kell hajtani a 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedéseket.

2.5.2.5. Ha a hajó hontalansága vagy hontalan hajóval való hasonlósága alapos okkal feltételezhető, a részt vevő egységnek meg kell győződnie arról, hogy a hajó jogosan viseli-e lobogóját. Evégből egy tiszt parancsnoksága alatt csónakot küldhet a gyanús hajóhoz. Ha a gyanú a hajóokmányok ellenőrzése után továbbra is fennáll, további vizsgálatot kell tartani a hajó fedélzetén, melyet a lehető legteljesebb körültekintéssel kell végrehajtani.A 2.4. bekezdésben hivatkozott intézkedéseket akkor kell végrehajtani, ha beigazolódik a hajó hontalanságára vonatkozó gyanú, és alapos okkal feltételezhető, hogy a hajó az Egyesült Nemzetek keretében létrejött, a nemzetközi szervezett bűnözés elleni egyezménynek a migránsok szárazföldön, légi úton és tengeren történő csempészete elleni fellépésről szóló jegyzőkönyve értelmében migránsok tengeren való csempészetében érintett.Valamely hajó akkor hontalan vagy akkor tekinthető hontalan hajóhoz hasonlónak, ha egyetlen állam sem engedélyezte számára lobogójának viselését, vagy ha kettő vagy több állam lobogója alatt hajózik, e lobogókat igényei szerint használva.

2.5.2.6. A lobogó szerinti tagállam felhatalmazásának hiányában, illetve a felhatalmazás kiadásáig a hajót biztonságos távolságból kell figyelemmel tartani. A lobogó szerinti állam kifejezett felhatalmazása nélkül – vagy amíg a hajó el nem érte a csatlakozó övezetet – tilos egyéb intézkedést hozni, kivéve azokat, amelyek a 3. részben említetteknek megfelelően az emberéletet fenyegető veszély elhárításához szükségesek, valamint azokat, amelyek vonatkozó két- vagy többoldalú megállapodásokból következnek.

2.6. A műveletben részt nem vevő tagállam vagy harmadik ország felségvizein végrehajtott műveleti tevékenységeket a parti állam felhatalmazása és utasításai alapján kell végrehajtani. A koordinációs központot tájékoztatni kell a parti állammal folytatott mindenfajta kommunikációról és az ezt követően foganatosított intézkedésekről.

A MűVELET SORÁN ELőFORDULÓ KUTATÁSI-MENTÉSI HELYZETEK

3.1. A részt vevő egységek minden tengeren bajba jutott hajónak vagy személynek segítséget nyújtanak. A segítségnyújtást nem tehetik függővé sem az ilyen személy állampolgárságától vagy státuszától, sem azon körülményektől, amelyek között az illetőt találták.

3.2. Ha az adott helyzet a hajó vagy a fedélzeten tartózkodók biztonságával kapcsolatos bizonytalanságra vagy aggodalomra ad okot, a részt vevő egység haladéktalanul továbbítja a rendelkezésre álló valamennyi információt az adott kutatási-mentési régió illetékes mentési koordinációs központjának.

Amennyiben a harmadik országnak az adott kutatási-mentési régió tekintetében illetékes mentési koordinációs központja nem reagál a részt vevő egység által továbbított bejelentésre, az egység kapcsolatba lép a fogadó tagállam azon mentési koordinációs központjával, amely földrajzi értelemben a legközelebb esik a vészhelyzeti esemény helyszínéhez.

A részt vevő egységeknek minden megfelelő intézkedést meg kell tenniük az érintett személyek biztonságának garantálására miközben a mentési koordinációs központ utasításaira várnak.

3.3. A részt vevő egységek elemzik az összes releváns információt, majd helyzetértékelésüket továbbítják az illetékes mentési koordinációs központnak, különös tekintettel az alábbiakra:

16. a segítségkérés ténye;

17. a hajó hajózásra való alkalmassága és annak a valószínűsége, hogy a hajó nem éri el a rendeltetési kikötőt;

18. az utaslétszám a hajótípus névleges utaslétszámához viszonyítva (túlterhelés);

19. a partot éréshez szükséges készletek (üzemanyag, víz, élelem stb.) mennyisége;

20. megfelelő képzettséggel rendelkező személyzet és tisztek;

21. biztonsági, navigációs és kommunikációs berendezésekkel való ellátottság;

22. sürgős orvosi ellátásra szoruló utasok jelenléte;

23. elhunyt utasok jelenléte;

24. terhes nők vagy gyermekek jelenléte;

25. időjárási és tengeri viszonyok.

3.4. A vészhelyzet fennállását nem kizárólagosan a segítségkérés ténye alapján kell megállapítani.

Amennyiben a hajó megállapíthatóan vészhelyzetben van, de a fedélzeten tartózkodók elutasítják a segítséget, a részt vevő egység tájékoztatja a mentési koordinációs központot, és tovább folytatja az ellátási feladatot, azaz megteszi az érintett személyek biztonságának szavatolásához szükséges intézkedéseket, ugyanakkor tartózkodik a helyzetet súlyosbító vagy a sérülés vagy haláleset esélyét növelő intézkedésektől.

3.5. A műveletet koordináló központot a lehető leghamarabb tájékoztatni kell a mentési koordinációs központtal folytatott minden információcseréről, valamint a részt vevő egység által hozott intézkedésekről.

3.6. Ha a hajó nem vagy már nem tekinthető vészhelyzetben lévőnek, vagy a kutatási-mentési művelet befejeződött, a részt vevő egység a műveletet koordináló központtal konzultálva a 2. rész rendelkezéseivel összhangban folytatja a műveletet.

PARTRA SZÁLLÍTÁS

4.1. A feltartóztatott vagy megmentett személyek partra szállításának a nemzetközi jog előírásainak és a vonatkozó kétoldalú megállapodásoknak megfelelő módozatait a műveleti terv részletezi.

A 4.2. pont rendelkezéseinek sérelme nélkül elsőbbséget kell biztosítani az abban a harmadik országban történő partra szállításnak, amelyből a személyek eltávoztak, vagy amelynek felségvizein vagy kutatási-mentési régióján keresztül áthaladtak, vagy amennyiben ez nem lehetséges, a földrajzilag legközelebb eső olyan helyen történő partra szállításnak, ahol a személyek biztonsága szavatolható.

4.2. Egyetlen személy sem tehető partra olyan országban, vagy adható át egyéb módon olyan ország hatóságainak, amelyről alapos okkal feltételezhető, hogy az illető személy ott üldöztetésnek, kínzásnak, illetve embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés egyéb formáinak lenne kitéve, vagy amelyből ilyen országba kitoloncolhatják vagy visszatéríthetik. A feltartóztatott vagy megmentett személyeket megfelelő módon tájékoztatni kell, lehetőséget biztosítva számukra arra, hogy kifejthessé, miért gondolják úgy, hogy a partra szállítás javasolt helyén ilyen bánásmódnak lennének kitéve.

4.3. A koordinációs központot tájékoztatni kell a 4.2. bekezdés szerinti személyek jelenlétéről, mely információt a központ továbbítja a fogadó tagállam illetékes hatóságainak.

[1] HL L 105., 2006.4.13., 9. o.

[2] HL L 176., 1999.7.10., 36. o.

[3] HL L 53., 2008.2.27., 52. o.

[4] HL L 105., 2006.4.13., 1. o.

[5] HL L 326., 2005.12.13., 13. o.

[6] HL L 176., 1999.7.10., 36. o.

[7] HL L 176., 1999.7.10., 31. o.

[8] HL L 53., 2008.2.27., 52. o.

[9] HL L 53., 2008.2.27., 1. o.

[10] HL L 83., 2008.3.26., 3. o.

[11] HL L 131., 2000.6.1., 43. o.

[12] HL L 64., .2002.3.7., 20. o.