HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 248/37

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A civil társadalom hozzájárulása a keleti partnerséghez

2011/C 248/06

Előadó: Gintaras MORKIS

2010. november 15-én az Európai Unió Tanácsa az EUMSZ 304. cikke alapján levélben felkérte az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot, hogy készítsen feltáró véleményt a következő tárgyban:

A civil társadalom hozzájárulása a keleti partnerséghez.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2011. május 25-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2011. június 15–16-án tartott 472. plenáris ülésén (a június 16-i ülésnapon) 133 szavazattal 1 ellenében, 1 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) nagy jelentőséget tulajdonít a keleti partnerségnek mint stratégiai szükségszerűségnek és az EU politikai befektetésének, amelyből az Európai Unió és partnerországai is profitálni fognak. A földközi-tengeri térségben zajló események megmutatták, hogy a civil társadalom továbbra is kulcsfontosságú szerepet tölt be a demokráciába való átmenet, az alkotmányos reform és az intézménykiépítés terén. A civil társadalomnak a keleti partnerséghez való hozzájárulását ezért támogatni kell, és megfelelően figyelembe kell venni a folyamat sikerének biztosítása érdekében.

1.2 Az EGSZB üdvözli azokat az előrelépéseket, amelyeket a keleti partnerség hivatalosan 2009. májusban elindított kezdeményezésének megvalósítása terén sikerült elérni. A keleti partnerség valamennyi országa javította és erősítette az EU-hoz fűződő kapcsolatait a társulási megállapodásokról, szabadkereskedelmi övezetekről, a vízumrendelkezések enyhítéséről, az energiaellátás biztonsága terén folytatott együttműködésről és egyéb kérdésekről szóló párbeszéd révén. (Sajnálatos módon Fehéroroszország a 2010. decemberi elnökválasztást követő események eredményeképpen nagy hátralépést tett az EU-val fenntartott kapcsolataiban.)

1.3 A civil társadalom hozzájárulása a keleti partnerség többoldalú tevékenységeihez

1.3.1 Részvétel a keleti partnerség kormányközi tematikus platformjaiban

1.3.1.1 Az EGSZB meghívást kapott a keleti partnerség négy kormányközi tematikus platformja közül háromba, és kész arra, hogy e platformokon hangot adjon a civil társadalom nézeteinek. Az EGSZB azonban kéri az Európai Bizottságot, hogy a témával kapcsolatos szakértelmére tekintettel hívja meg „Az energiaellátás biztonsága” című 3. tematikus platformban való részvételre és együttműködésre is.

1.3.1.2 Az EGSZB úgy véli, hogy a keleti partnerség civil társadalmi fóruma érintett munkacsoportjainak képviselői számára lehetővé kellene tenni, hogy részt vegyenek a kormányközi tematikus platformok ülésein.

1.3.2 A keleti partnerség civil társadalmi fóruma

1.3.2.1 Az EGSZB ezenkívül üdvözli a keleti partnerség civil társadalmi fórumának 2009. novemberi létrehozását. A keleti partnerség civil társadalmi fórumának nemzeti platformjait különösen alkalmas eszköznek tartja a keleti partnerségnek a partnerországokban, a civil társadalom bevonásával történő megvalósítására, sajnálja azonban, hogy nemzeti szinten a munkaadókat, szakszervezeteket és más társadalmi-gazdasági szervezeteket (mezőgazdasági termelők, fogyasztók) nem, vagy csak kismértékben vonják be a nemzeti platformok munkájába.

1.3.2.2 Mivel a szociális partnerek nincsenek megfelelően képviselve a keleti partnerség civil társadalmi fórumában, az EGSZB kéri a fórum eljárási szabályzatának felülvizsgálatát, különösen a kiválasztási eljárással kapcsolatos szabályokra vonatkozóan, hogy nagyobb súlyt biztosítson a fórumban a munkaadói és munkavállalói képviselőknek és más érdekcsoportok képviselőinek mind az EU-ból, mind a partnerországokból.

1.3.2.3 Az EGSZB kéri, hogy gondolják át a fórum koncepcióját a hatékonyabb működés és az elérhető finanszírozás hatékony felhasználásának céljával. A hangsúlyt a folyamatos és projektorientált (a fórum munkacsoportjainak és nemzeti platformjainak keretében megvalósuló) cselekvésre kellene helyezni.

1.3.2.4 Az EGSZB azt javasolja, hogy a fórumban részt vevő EU-s képviselők számát növeljék, ezzel ösztönözve a tapasztalatcserét és elősegítve az európai értékekkel való konvergenciát. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság az EU szervezett civil társadalmát képviselő 344 tagjával igen alkalmas arra, hogy aktív szerepet játsszon a keleti partnerség céljainak megvalósításában a civil társadalmi fórumon belül, amennyiben a fórum szabályai biztosítják megerősített és állandó részvételét mind a civil társadalmi fórumban, mind az irányítóbizottságban.

1.3.2.5 A civil társadalmi fórum egyre növekvő hatáskörére és különösen a nemzeti platformok tevékenységi körére tekintettel az EGSZB kész hozzájárulni a fórum jobb működéséhez. Úgy véli továbbá, hogy szükségessé vált egy titkárság létrehozása, nem utolsósorban az irányítóbizottság munkájával összefüggésben.

1.3.2.6 Ha a fórum működése során továbbra sem szűnnek meg strukturális hiányosságai, az EGSZB más módokat fontolna meg a keleti partnerség országai társadalmi-gazdasági szereplőinek mozgósítására a keleti partnerség céljainak végrehajtása érdekében.

1.4 A civil társadalom megerősödése a partnerországokban és hozzájárulása a keleti partnerség kétoldalú tevékenységéhez

1.4.1 Az EGSZB szorosan figyelemmel kíséri a Földközi-tenger déli térségében zajló eseményeket. Szilárd meggyőződése, hogy az EU-nak támogatnia kellene a demokratizálódás és a stabilizáció folyamatát ebben a térségben. Ugyanakkor hosszú távú, kiegyensúlyozott megközelítést követel az EU déli és keleti szomszédaival kapcsolatban, többek között a politikai és gazdasági reformokra irányuló pénzügyi támogatásokat, az uniós normákhoz való alkalmazkodást és a civil társadalom erősítését illetően.

1.4.2 Az EGSZB úgy véli, hogy a nem megfelelő finanszírozás ahhoz vezethet, hogy nem válnak valóra a keleti partnerséghez mint az európai értékekkel való konvergencia ösztönzésének fontos eszközéhez fűződő várakozások. Ebben a tekintetben az EGSZB általánosságban üdvözli az Európai Bizottság javaslatát az európai szomszédságpolitika felülvizsgálatára vonatkozóan, azonban sajnálja, hogy „Az átalakuló szomszédság új megközelítése” c. közlemény nem hangsúlyozza, mennyire fontos lenne mechanizmusokat alakítani ki az európai szomszédságpolitika országaiban folytatandó civil társadalmi konzultációkra, és egyáltalán nem teremt kapcsolatot az EU saját civil társadalmi intézménye és azon szerep között, amelyet az EGSZB tölthet be e folyamatban.

1.4.3 Az EGSZB üdvözölne egy, a demokrácia megteremtését célzó európai kezdeményezés és egy civil társadalmi eszköz létrehozására irányuló javaslatot. Kéri azonban az Európai Bizottságot, hogy a hibák elkerülése érdekében vonja le a következtetéseket a nyugat-balkáni civil társadalmi eszközzel szerzett tapasztalatokból.

1.4.4 Az EGSZB rendkívül fontosnak tartja az együttműködést a partnerországok független szervezeteivel. Együtt kell azonban működni a kormányoktól függő meglévő szervezetekkel is, támogatva ugyanakkor független szakszervezetek és munkaadói szervezetek létrejöttét, melyek képesek részt venni egy valódi szociális párbeszédben, terjeszteni a demokráciáról, az emberi és a munkaügyi jogokról szóló elképzeléseket, valamint megvalósítani a keleti partnerség kezdeményezés egyéb céljait.

1.4.5 Az EGSZB úgy véli, hogy a kormányok és a civil társadalom közötti nemzeti szintű párbeszéd erősítése előfeltétele a keleti partnerség társadalmai demokratizálódásának és az európai értékekkel való konvergenciájuknak. Különösen fontos a civil társadalom szomszédságpolitikai cselekvési tervek kidolgozásában és megvalósításában betöltött szerepének megerősítése.

1.4.6 Az EGSZB kéri, hogy a keleti partnerség valamennyi országában hozzák létre a civil társadalommal való konzultáció mechanizmusait, például gazdasági és szociális tanácsokat vagy hasonló szervezeteket, figyelembe véve az egyes partnerországok specifikus körülményeit. Egyes országokban a keleti partnerség civil társadalmi fórumának létező nemzeti platformjai jó alapul szolgálhatnának ehhez a folyamathoz. Az EGSZB kész megosztani tapasztalatait a civil társadalommal a keleti partnerség országaiban.

1.4.7 Az EGSZB úgy véli, hogy az EU és a partnerországok között létrejövő társulási megállapodásokba fel kell venni olyan közös civil társadalmi testületek létrehozásáról szóló rendelkezéseket, melyek a megállapodások végrehajtásának nyomon követéséért felelősek.

1.4.8 A mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodás tárgyalásait és következtetéseit tekintve az EGSZB úgy véli, hogy mind az uniós, mind a partnerországokbeli civil társadalmat be kellene vonni egy fenntarthatósági hatásvizsgálat kidolgozásába a tárgyalásokat megelőzően, valamint hogy a civil társadalmi mechanizmusokat be kell építeni a jövőbeli szabadkereskedelmi megállapodásokba a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos rendelkezések végrehajtásának nyomon követése céljából.

1.5 Az EGSZB reméli, hogy a 2011-es év döntő jelentőségű lesz a keleti partnerség számára, mivel a magyar és különösen a lengyel tanácsi elnökség új lendületet ad majd a kezdeményezésnek.

1.6 Az EGSZB ezeket az ajánlásokat az állam- és kormányfőknek címezi, és reméli, hogy a keleti partnerség 2011 őszén Lengyelországban tartandó csúcstalálkozóján megfelelően elismerik majd a civil társadalom elmúlt két évben megvalósult hozzájárulását és az elért eredményeket, ugyanakkor kritikusan megvizsgálják a hiányosságokat is, melyek a szociális partnerek nem megfelelő bevonásával és a civil társadalmi fórum elégtelenségével kapcsolatosak.

2. A civil társadalom hozzájárulása a keleti partnerség többoldalú tevékenységeihez

2.1 Az Európai Uniónak létfontosságú érdeke, hogy a keleti határai mentén fekvő szomszédos országokban stabilitás uralkodjon, jó kormányzást és kiszámítható politikát folytassanak, a gazdaság pedig kedvezően alakuljon. A kelet-európai és a dél-kaukázusi országok a maguk részéről szintén aktívabb és szorosabb kapcsolatra törekednek az EU-val. Ezen országoknak az EU felé való közeledés során megtett előrelépéseiben a központi tényezőt az értékekről alkotott elképzelések, valamint a jogalkotás és szabályozás konvergenciája jelentik. Ezért a keleti partnerség az EU olyan politikai beruházásának tekinthető, amely a jövőben az Európai Unió polgárainak hasznára válik, és a partnerországokban az általános haladást szolgálja.

2.2 Részvétel a keleti partnerség kormányközi tematikus platformjaiban

2.2.1 Az Európai Bizottság keleti partnerségről szóló közleménye utalt arra, hogy a civil társadalom részvételének különleges szerepet kell tulajdonítani. Az EGSZB meghívást kapott a négy kormányközi tematikus platform közül háromba (1. platform: Demokrácia, felelősségteljes kormányzás és stabilitás; 2. platform: Gazdasági integráció és konvergencia az uniós politikákkal; valamint 4. platform: Közvetlen kapcsolatok az emberek között), és kész arra, hogy e platformokon hangot adjon a civil társadalom nézeteinek. „Az energiaellátás biztonsága” című lényeges tematikus platformba azonban, bár igen mélyrehatóan foglalkozik energiakérdésekkel, az EGSZB nem kapott meghívást.

2.2.2 Az EGSZB úgy véli, hogy a platformok előrelépést tettek a keleti partnerség kezdeményezés céljainak elérése felé, sajnálattal látja azonban, hogy a civil társadalom részvétele korlátozott. Az EGSZB úgy véli, hogy a keleti partnerség civil társadalmi fóruma érintett munkacsoportjainak képviselői számára lehetővé kellene tenni, hogy részt vegyenek a kormányközi tematikus platformok ülésein. Ezáltal a civil társadalom tájékoztatást kaphat a platformok munkájáról, valamint használhatóbb és konkrétabb ajánlásokat fogalmazhat meg. Az EGSZB felszólítja az Európai Bizottságot, hogy kezdjen tárgyalásokat a partnerországokkal arról, hogy a kormányközi platformok eljárási szabályzatába olyan módosítások kerüljenek, amelyek révén a fórum állandó résztvevői szerepet kap a platformokban.

2.2.3 Az EGSZB szerint a platformokat össze lehetne kapcsolni a civil társadalom számára fontos projektekkel. Az üzleti szervezetnek a keleti partnerségbe való bevonására jó példa lehet az EAST-INVEST program, az Eurochambres és a keleti partnerség országaiban működő partnerek közös vállalkozása. Egy új, hároméves projektről van szó, mely a keleti partnerségre irányul, és amelynek célja a kereskedelem megkönnyítése a keleti szomszédok régiójában, valamint a gazdasági fejlődés és a beruházások elősegítése. 21 uniós országokban működő kamara vesz részt a projektben, amely a gazdasági integrációval és az uniós politikákkal való konvergenciával foglalkozó 2. kormányközi platform céljait valósítja meg. A projekt összköltségvetése 8,75 millió euró, melyből 7 millió az Európai Bizottságtól származik. Reméljük, hogy a projekt eléri kitűzött céljait, és ténylegesen hozzájárul a keleti partnerség céljainak valóra váltásához. Ezt a példát lehetne követni az EU és a partnerországokbeli szervezetek közötti konkrét projekteknél más ágazatokban, pl. gazdálkodók, fogyasztók, környezetvédelmi szervezetek stb. esetében.

2.2.4 Az EGSZB továbbá úgy véli, hogy a vállalatoknak a 2. platformhoz tartozó, a kkv-kra vonatkozó kiemelt kezdeményezésbe történő határozott bevonása és a vállalatok között szervezett találkozók a keleti partnerség üzleti fórumának létrehozásához vezethetnek, amely növelni fogja a szabadkereskedelmi megállapodás tárgyalásainak az üzleti szervezetek általi támogatottságát.

2.2.5 Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy a szociális párbeszéd egyik platform munkájában sem szerepel, bár az is a közösségi vívmányok része.

2.3 A keleti partnerség civil társadalmi fóruma

2.3.1 Széles körű támogatásra talált az az európai bizottsági javaslat, hogy alapítsanak civil társadalmi fórumot.

2.3.2 A keleti partnerség civil társadalmi fórumának legtöbb résztvevője azonban agytröszt vagy nem kormányzati szervezet, melyek nem képviselik a civil társadalom teljes körét. A partnerországbeli szervezetek közül csak nagyon kevés képviseli az üzleti szféra és a munkavállalók, valamint a szociális partnerek érdekeit, azaz a gazdasági szövetségekét és/vagy szakszervezetekét, vagy más társadalmi-gazdasági érdekeket (gazdálkodók, fogyasztók, tudományos körök stb.).

2.3.3 A 17 tagú irányítóbizottságban egyetlen szociális partner sem képviselteti magát a partnerországokból.

2.3.4 Az elmúlt másfél évben valamennyi partnerországban létrejöttek a keleti partnerség civil társadalmi fórumának nemzeti platformjai, így minden országban összegyűlhetnek a civil társadalmi szervezetek a partnerség céljainak végrehajtása érdekében.

2.3.5 Az EGSZB kifejezetten üdvözli a keleti partnerség civil társadalmi fórumán belüli nemzeti platformok létrehozását, valamint a platformoknak a keleti partnerség folyamatához nyújtott hozzájárulását. Számos példát érdemes megemlíteni:

— a fehérorosz platform 2010 júliusában kidolgozta a „Menetrendek a keleti partnerség keretében Fehéroroszország számára” című dokumentumot,

— az azerbajdzsáni platform számos rendezvényt tartott a kormány és a civil társadalom számára fontos témákkal kapcsolatban, mint pl. Azerbajdzsán csatlakozása a WTO-hoz, alternatív és megújuló energiaforrások, energiahatékonyság, valamint a kis- és középvállalkozások helyzete,

— a moldovai nemzeti részvételi tanács, amely a moldovai nemzeti platform szerepét töltötte be a megfelelő platform formális megalapítását megelőzően, részt vehetett a moldovai minisztertanács valamennyi ülésén, és előterjeszthette a tanács álláspontját a kormány döntéseire és a javasolt politikai intézkedésekre vonatkozóan.

Az EGSZB sajnálja azonban, hogy a szociális partnerek ezekben a platformokban is csak korlátozott mértékben vesznek részt – ha részt vesznek egyáltalán – a nemzeti platformok nemzeti szintű tevékenységében, és ennek köszönhetően a fórumok nem foglalkoznak a szociális jogok kérdésével.

2.3.6 Az EGSZB számos hiányosságot tárt fel a fórum működésében, és felajánlotta együttműködését az irányítóbizottsággal a fórum tevékenységének fejlesztése érdekében.

2.3.7 A fórum jelenlegi összetétele nem felel meg az Európai Bizottság szakpolitikai dokumentumának, amelyben az áll, hogy „A keleti partnerség civil társadalmi fórumában való tagság nyitva kell hogy álljon valamennyi civil szervezet, így például a polgári szervezetek, a szakszervezetek, a munkaadói szövetségek, a szakmai szövetségek, a nem kormányzati szervezetek, az »agytrösztök«, a közhasznú alapítványok, az országos és nemzetközi civil társadalmi szervezetek/hálózatok, továbbá a keleti partnerországok civil társadalmának más érintett szereplői, de az uniós tagállamok civil társadalmának szereplői és a nemzetközi szervezetek és hálózatok előtt is. Harmadik országok civil szervezeteit is be lehet vonni. Az EGSZB-nek és a partnerországok hozzá hasonló intézményeinek fontos szerepet kell játszaniuk, mindenekelőtt a vállalkozás, a foglalkoztatás, a munka és a szociális kérdések terén.” Európa legnagyobb munkaadói és munkavállalói szervezetei 2010. május 19-én kelt, a fórum tagjaihoz intézett levelükben aggodalmuknak adtak hangot emiatt. Az EGSZB és az Európai Bizottság magas rangú képviselői megbeszéléseket folytattak a fórum összetételéről, valamint arról, hogy a keleti partnerség egyedi céljait, különösen a gazdasági integrációval kapcsolatos célkitűzéseket, csak úgy lehet elérni, ha valamennyi érintett partner részt vesz a fórum munkájában.

2.3.8 Az EGSZB ezenkívül úgy véli, hogy meg kell erősíteni az uniós civil társadalmi szervezeteknek a fórumon belül betöltött szerepét. Részvételük mindeddig korlátozott volt, éspedig nemcsak amiatt, hogy az uniós résztvevők viszonylag kis létszámban vannak jelen a fórumban (a berlini civil társadalmi fórumra meghívott 230 szervezetből csak 80 volt uniós) és az irányítóbizottságban (7 hely 17-ből). Az uniós civil társadalmi szervezetek részvétele területi szempontból is korlátozott. Túlsúlyban vannak egyes, a keleti határokhoz közeli tagállamok szervezetei. Csak néhány olyan uniós civil társadalmi szervezet van, amely rendelkezik a keleti partnerség résztvevőire irányuló speciális projektekkel vagy programokkal.

2.3.9 Az EGSZB kész arra, hogy kapacitásait, tapasztalatát, szaktudását és kapcsolatait felhasználva hozzájáruljon a civil társadalmi fórum jelenlegi egyenlőtlenségeinek javításához. Az EGSZB 344 tagja hatalmas lehetőséget képvisel, amely révén jobban hangsúlyozni lehet a keleti partnerséget az uniós intézményekben, valamennyi tagállamban és a civil társadalom valamennyi szférájában, különösen a szociális partnerek körében.

2.3.10 Ahhoz, hogy az EGSZB eleget tudjon tenni ennek a szerepnek, megfelelően kell képviseltetnie magát a civil társadalmi fórum struktúráiban. A jelenlegi szabályozások nem adnak lehetőséget az EGSZB állandó és hatékony részvételére a civil társadalmi fórumban, és ezért úgy kellene módosítani őket, hogy lehetővé tegyék az állandó és megerősített részvételt.

2.3.10.1 Az EGSZB és más társadalmi-gazdasági szereplők fokozott részvétele hozzájárulhatna a civil társadalmi fórum munkacsoportjaiban való kiegyensúlyozottabb részvétel eléréséhez is. Jelenleg a legtöbb szervezet a „Demokrácia, felelősségteljes kormányzás és stabilitás”, valamint a „Közvetlen kapcsolatok az emberek között” munkacsoportokban vesz részt. Ugyanakkor a „Gazdasági integráció és konvergencia az uniós politikákkal” és a „Környezet, éghajlatváltozás és energiabiztonság” munkacsoportokban nincs elegendő résztvevő, ami ellentétben áll azzal, hogy milyen jelentőséggel bírnak a munkacsoportban tárgyalt témák a keleti partnerség sikeres végrehajtását tekintve. Az EGSZB ezen a téren is segítséget tudna nyújtani.

2.3.10.2 Az EGSZB úgy véli, hogy a fórum munkáját projektorientáltabb módon kell végezni. Egyes munkacsoportok, például a „Gazdasági integráció és konvergencia az uniós politikákkal” munkacsoport, megpróbáltak speciális projekteket kidolgozni, de az elégtelen finanszírozás és a partnerek túl alacsony száma miatt nem értek el sikert. Az EGSZB potenciálja és adminisztratív kapacitása hasznos lehetne a konkrét projektek kidolgozásához. Közösen végzett tanulmányok és projektek is segíthetnének megerősíteni a civil társadalom keleti partnerséghez nyújtott hozzájárulását.

2.3.10.3 Az EGSZB azt javasolja, hogy az irányítóbizottságot két évre válasszák meg, hogy hatékonyabb legyen, és hogy elegendő ideje legyen projektek és ötletek megvalósítására. Az EGSZB továbbá úgy véli, hogy szükségessé vált egy titkárság létrehozása az irányítóbizottság számára.

2.3.11 Ha a fórum működése továbbra sem megfelelő, az EGSZB más módokat fontolna meg a társadalmi-gazdasági szereplők mozgósítására a keleti partnerség céljainak végrehajtása érdekében.

3. A civil társadalom megerősödése a partnerországokban és hozzájárulása a keleti partnerség kétoldalú tevékenységeihez

3.1 Az Észak-Afrikában és a Közel-Keleten zajló legutóbbi események egyértelműen megmutatták, hogy a kormányzatok akkor is kudarcot vallhatnak, ha fontos szerepet játszanak ugyan a biztonság és a stabilitás fenntartásban a régióban és a nyugati demokráciáktól pénzügyi támogatást kapnak, de elhanyagolják a lakosság gazdasági és szociális helyzetét, és figyelmen kívül hagyják az emberi jogokat és szabadságjogokat. A világ most csak aggodalommal tud a régió politikai jövőjére tekinteni, és csak sejtheti a globális következményeket. A régióban nemrégiben történt eseményeket pontosan elemezni kell, értékelni kell az ezekből levonható tanulságokat és le kell vonni a következtetéseket.

3.1.1 A keleti partnerországok jelentősen különböznek egymástól politikai helyzetüket és a civil társadalmi szervezetek helyzetét tekintve. Különböző fejlettségi szinten állnak a demokrácia, az emberi jogok és a polgári szabadságok terén; gazdasági és szociális szintjük, sőt geopolitikai irányultságuk sem egységes. Ugyanígy különböznek ezeknek az országoknak a törekvései az EU-hoz való közeledést és a keleti partnerségben való részvételükkel kapcsolatos célokat illetően. Ezenkívül az egyes partnerországok civil társadalma előtt nem ugyanolyan lehetőségek állnak nyitva a keleti partnerségben való részvételre. Ezért az érintett partnerországokat először egyenként meg kell vizsgálni, mielőtt értékelni lehet azt, hogy milyen előrelépéseket értek el és milyen mértékben vonják be a civil társadalmat ebbe a kezdeményezésbe, illetve milyen lehetőségek állnak előttük.

3.2 A keleti partnerországok közül elsősorban Ukrajna, a Moldovai Köztársaság és Grúzia értette meg, hogyan lehet felhasználni bizonyos területeken a keleti partnerség nyújtotta lehetőségeket. Ha azonban tovább növekszik a távolság e három ország és a többi keleti partnerállam között, akkor megkérdőjeleződhet a keleti partnerség mint kelet-európai regionális projekt fenntarthatósága. Ebben az összefüggésben az Európai Bizottságnak és a másik három ország civil társadalmának jelentősen hozzá kell járulnia ahhoz, hogy ez a szakadék ne növekedjen még tovább. A legnagyobb problémákat természetesen Fehéroroszország veti fel, de éppen speciális belpolitikai helyzetére tekintettel nem kellene megkérdőjelezni a keleti partnerségbe való bevonását.

3.3 Az EGSZB elismeri, hogy a keleti partnerség keretében a regionális biztonság, a stabilitás, a gazdasági integráció, a környezetvédelem, az energiaellátás biztonsága, az emberek közötti kapcsolatok stb. terén meglévő feladatok végrehajtása csak akkor elképzelhető, ha a partnerországokban tiszteletben tartják az emberi jogokat és az egyesülési szabadságot, és ha tényleges szociális és civil párbeszédre kerül sor. Ezért kellene éppen Fehéroroszország esetében nagyobb figyelmet fordítani ezekre a kérdésekre, bár összességében szemlélve a többi partnerországban is megfigyelhetők problémák ezeken a területeken.

3.4 Tagadhatatlan, hogy a keleti partnerországokban hiányzik a tényleges szociális párbeszéd, és nem léteznek a civil társadalommal való konzultáció mechanizmusai: gyakran csak a kormányok által létrehozott és fenntartott szervezeteket tekintik partnernek a szociális és a civil párbeszédben. Az EGSZB tisztában van vele, hogy rendkívül fontos az együttműködés a partnerországok független szervezeteivel. Együtt kell azonban működni az elismert és esetenként a kormányoktól függő meglévő szervezetekkel is, támogatva fejlődésüket és ugyanakkor – ahol még nincsenek – független szakszervezetek és munkaadói szervezetek létrejöttét is, hogy képesek legyenek részt venni egy valódi szociális párbeszédben, terjeszteni a demokráciáról, az emberi és a munkaügyi jogokról szóló elképzeléseket, valamint megvalósítani a keleti partnerség kezdeményezés egyéb céljait.

3.5 A civil társadalom aktívabb részvétele előmozdíthatná a keleti partnerség céljainak megvalósítását a partnerországokban; a keleti partnerség és a civil társadalom abba történő bevonása pedig hozzájárulhat magának a civil társadalomnak a megerősítéséhez. Az állami szektort a közigazgatási kapacitások erősítését célzó programok kidolgozása során tájékoztatni kellene a civil társadalom és a szociális partnerek jelentőségéről, valamint arról, hogy az EU és tagállamai milyen tapasztalatokat szereztek a civil társadalom döntéshozatalba való bevonásának lehetőségeivel kapcsolatban. A közép-európai országok civil társadalmi szervezeteinek tapasztalatai rendkívül hasznosnak bizonyulhatnak a keleti partnerség országaiban működő kormányzati és nem kormányzati szervezetek kapacitásainak erősítéséhez. Az EGSZB kész arra is, hogy ismereteit a keleti partnerség kormányainak rendelkezésére bocsássa, azzal a céllal, hogy megfelelő jogalkotási keret jöjjön létre a társadalmi és civil párbeszédhez.

3.6 Ebben a tekintetben az EGSZB általánosságban üdvözli az Európai Bizottság javaslatát az európai szomszédságpolitika felülvizsgálatára vonatkozóan, azonban sajnálja, hogy „Az átalakuló szomszédság új megközelítése” c. közlemény nem hangsúlyozza, mennyire fontos lenne mechanizmusokat alakítani ki az európai szomszédságpolitika országaiban folytatandó civil társadalmi konzultációkra, és egyáltalán nem teremt kapcsolatot az EU saját civil társadalmi intézménye és azon szerep között, amelyet az EGSZB tölthet be e folyamatban.

3.7 Az EGSZB üdvözölne továbbá egy, a demokrácia megteremtését célzó európai kezdeményezés és egy civil társadalmi eszköz létrehozására irányuló javaslatot, mivel az minden bizonnyal fellendíti a civil társadalom részvételét a politikai életben. Ugyanakkor arra kérjük az Európai Bizottságot, hogy vonja le a következtetéseket a civil társadalmi eszközzel és az előcsatlakozási támogatások keretében a civil társadalomnak biztosított egyéb támogatási formákkal szerzett tapasztalatokból. Az Európai Bizottság kidolgozás alatt álló „A nyugat-balkáni és törökországi civil társadalomnak nyújtott uniós támogatás felülvizsgálata” című dokumentumához nyújtott hozzájárulásában az EGSZB hangsúlyozta, hogy nagyobb figyelmet kell fordítani a szociális partnerekre, különösen a szakszervezetekre, amelyeket egyes esetekben csaknem teljesen figyelmen kívül hagytak. Ez konkrétan azt jelenti, hogy nemcsak projektekre kell összpontosítani, hanem az intézményfejlesztésre és a szervezetek átfogó fenntarthatóságára is.

3.8 Annak feltárása érdekében, hogy a civil társadalmi szervezetek milyen mértékben vesznek részt a keleti partnerségben és a nemzeti kormányokkal folytatott folyamatos párbeszédben, az EGSZB egy rövid kérdőív kitöltésére kérte fel ezeket a szervezeteket. A felmérés eredményei azt mutatják, hogy hiányzik a párbeszéd a nemzeti kormányok és a civil társadalmi szervezetek között, nem utolsósorban a társulási megállapodásokkal és az európai szomszédságpolitikai cselekvési tervek megvalósításával kapcsolatosan. A kormányok nem elegendő mértékben kérik ki a szervezetek véleményét a keleti partnerséggel kapcsolatos kérdésekről. A fő információforrások e téren az Európai Bizottság egyes országokban tevékenykedő képviseletei és a média. A helyzet természetesen országonként eltérő. A hatóságok és a civil társadalom közötti párbeszéd a Moldovai Köztársaságban a legfejlettebb, míg a legnehezebb helyzet e téren Fehéroroszországban tapasztalható. Az EGSZB kéri, hogy a keleti partnerség valamennyi országában hozzák létre a civil társadalommal való konzultáció mechanizmusait, például gazdasági és szociális tanácsokat vagy hasonló szervezeteket. A keleti partnerség civil társadalmi fórumának létező nemzeti platformjait be lehetne vonni ebbe a folyamatba. Az EGSZB kész arra, hogy a legutóbbi bővítések során szerzett tapasztalatait felhasználva támogassa a partnerországok civil társadalmát a civil párbeszéd intézményeinek kialakításában.

3.9 Az EGSZB úgy véli, hogy az EU és a partnerországok között létrejövő társulási megállapodásokba (jelenleg Fehéroroszország kivételével valamennyi partnerországgal folynak tárgyalások) az intézményi rendelkezések közé fel kell venni közös civil társadalmi testületek létrehozását, melyek révén a civil társadalom nyomon követheti a megállapodások végrehajtását. Az ilyen testületek véleményét kikérhetnék a társulási megállapodások által létrehozott társulási tanácsok, vagy pedig maguk a testületek dolgozhatnának ki saját kezdeményezésű ajánlásokat. Ideális esetben megfigyelőként részt vehetnek a társulási tanácsok ülésein is. A testületeknek a civil társadalom képviselőiből kell állniuk, és társadalmi-gazdasági partnereknek és nem kormányzati szervezeteknek is részt kell venniük bennük. Az EGSZB-t megfelelő módon kell képviselni.

3.10 Az Európai Bizottság már megkezdte a tárgyalásokat Ukrajnával egy mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodásról, és tárgyalásokat tervez Grúziával, Örményországgal és Moldovával is, ha teljesülnek az ehhez szükséges feltételek. A megállapodás jelentős hatást gyakorolna az üzleti légkörre és a szociális körülményekre a partnerországokban. A civil társadalommal a tárgyalási folyamat során folytatott állandó párbeszéd ezért kiemelkedő jelentőségű.

3.11 A mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi megállapodások tárgyalását és megkötését illetően az EGSZB úgy véli, hogy a civil társadalmat be kellene vonni egy fenntarthatósági hatásvizsgálat kidolgozásába a tárgyalásokat megelőzően. Ez segít majd felhívni a közvélemény figyelmét a megállapodások hasznára. Ezenkívül a civil társadalmi mechanizmusokat a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos rendelkezések végrehajtásának nyomon követése érdekében fel kellene venni a jövőbeli szabadkereskedelmi megállapodásokba.

3.12 Csaknem két évvel a keleti partnerség elindítása után még mindig nem világos, hogy ennek milyen módon kell kiegészítenie a fekete-tengeri szinergiára irányuló regionális kezdeményezést (2007), mivel mindkét kezdeményezésben majdnem ugyanazok a partnerek vesznek részt. A civil társadalom szintjén együttműködést lehetne kiépíteni a keleti partnerség civil társadalmi fóruma és a Fekete-tenger menti nem kormányzati szervezetek fóruma között.

3.13 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság hozzájárulása a keleti partnerséghez

3.13.1 Az EGSZB nagy jelentőséget tulajdonít a keleti partnerségnek, mivel az stratégiai szükségszerűségen alapul és politikai befektetést jelent az EU részéről, és az Európai Uniónak és partnerországainak polgárai a jövőben profitálni fognak belőle.

3.13.2 Az EGSZB már öt éve foglalkozik a civil társadalomnak az egyes partnerországokban tapasztalható helyzetével, mindenekelőtt az egyesülési szabadság, a bejelentési rendelkezések, az adószabályok és -eljárások, a véleményszabadság és a háromoldalú konzultációk működési módja tekintetében. A következő témákról dolgozott ki véleményeket, és tett számos ajánlást: „A kibővített Európa – Szomszédság: Az EU keleti és déli szomszédaihoz fűződő kapcsolatainak új kerete”; (1)„A civil társadalom Fehéroroszországban”; (2)„Az EU és Moldova közötti kapcsolatok: a szervezett civil társadalom szerepe”; (3)„Az EU és Ukrajna közötti kapcsolatok: új, dinamikus szerep a civil társadalom számára”; (4)„A civil szervezetek hálózatainak létrehozása a fekete-tengeri régióban”; (5)„A civil társadalom részvétele az európai szomszédságpolitika keretében a dél-kaukázusi térség országai (Örményország, Azerbajdzsán és Grúzia) számára kidolgozott cselekvési tervek végrehajtásában”. (6) A cseh elnökség felkérésére az EGSZB feltáró véleményt dolgozott ki „A civil társadalom részvétele a keleti partnerségben” tárgyában.

3.13.3 Az EGSZB kapcsolatokat épített ki a keleti partnerség országainak civil társadalmi szervezeteivel, és számos szemináriumot szervezett a társadalmi párbeszéd és a civil társadalommal való konzultáció jelentőségéről. A szemináriumok során az EGSZB ismételten hangsúlyozta azt is, hogy a civil társadalmat be kell vonni a szomszédságpolitikai cselekvési tervek megvalósításába.

3.13.4 Az EGSZB az Ukrán Nemzeti Háromoldalú Szociális és Gazdasági Tanáccsal együtt éves szemináriumokat rendez Ukrajnában közös érdekű témákról, és reméli, hogy ilyen éves rendezvényeket az elkövetkező években a keleti partnerség többi tagországával is létre lehet hozni. Az EGSZB kész segíteni a civil társadalom éves áttekintő szemináriumainak megszervezését, amelyek célja a szomszédságpolitikai cselekvési tervek megvalósítása terén elért haladás értékelése.

3.13.5 Az EGSZB támogatja, hogy a Tanács jelenlegi magyar és következő lengyel elnöksége prioritásként kezeli a keleti párbeszéd témáját, és két másik véleményével is hozzájárul ehhez, mégpedig az „Energiaellátás: Az EU számára ellátásbiztonságot garantáló szomszédsági politika” című, valamint a keleti partnerségről és az uniós politikák keleti dimenziójáról szóló véleménnyel, amely különös hangsúlyt helyez az EU agrárpolitikájára. Az EGSZB reméli, hogy a keleti partnerségről szóló három véleménye széles körű támogatásra talál, és hozzájárul a keleti partnerség egyes célkitűzéseinek eléréséhez.

Kelt Brüsszelben, 2011. június 16-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) HL C 80., 2004.3.30., 148–155. o.

(2) HL C 318., 2006.12.23., 123–127. o.

(3) HL C 120., 2008.5.16., 89–95. o.

(4) HL C 77., 2009.3.31., 157–163. o.

(5) HL C 27., 2009.2.3., 144–151. o.

(6) HL C 277., 2009.11.17., 37–41. o.