Az Ügynökség számos tanulmányt készített az adatvédelem területén – ide sorolható az európai adatvédelmi jog kézikönyve, a megfigyelés kapcsán az egyének által igénybe vehető jogorvoslati lehetőségekről szóló tanulmány, továbbá a jelenleg kidolgozás alatt álló, a biometrikus adatok használatának alapjogi következményeivel foglalkozó tanulmány. Fontos, hogy az Ügynökség bővítse szakértelmét és adatokat gyűjtsön a digitális világgal – többek között a médiatartalmakkal – és az internetirányítással összefüggő alapjogi kérdésekről, valamint az e területre vonatkozó uniós jog végrehajtásával kapcsolatos helyi problémákról. Az Ügynökség szoros együttműködést fog folytatni az e témában érintett egyéb uniós ügynökségekkel és szereplőkkel, például az európai adatvédelmi biztossal, az Európai Adatvédelmi Testülettel, az ENISA-val, az eu-LISA-val és a Közös Kutatóközponttal (JRC).

– Igazságügyi és rendőrségi együttműködés: A Bizottság az Európai Unió 2020-ig tartó igazságügyi ütemtervéről szóló közleményében nyomatékosította annak jelentőségét, hogy a különböző tagállami igazságügyi és közigazgatási rendszerek közötti kapcsolódási pontok megteremtése révén megerősödjön a kölcsönös bizalom. Ez a polgári, kereskedelmi, közigazgatási és büntetőügyekre egyaránt érvényes, és az igazságszolgáltatási, közigazgatási és bűnüldöző hatóságok közötti együttműködés szorosabbra fűzését, valamint az EU egészére kiterjedő minimumszabályok kialakítását feltételezi. Fontos, hogy az Ügynökség képes legyen hozzájárulni ehhez az igazságügyi együttműködés megerősítését célzó kutatási és adatgyűjtési kezdeményezései révén. Helyénvaló ezért, hogy ez a tematikus terület a 2018–2022 közötti időszakra szóló többéves keretben is szerepeljen.

Megemlítendő, hogy a Tanács kizárta a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködést a 2013–2017 közötti többéves keretből, annak ellenére, hogy a 2011-es bizottsági javaslatban szerepelt ez a terület. Az Európai Parlament szintén határozottan kiállt amellett, hogy a büntetőügyekben folytatott igazságügyi és rendőrségi együttműködést is emeljék be az Ügynökség jelenlegi többéves keretébe, és őszintén sajnálta, hogy a Tanács nem értett egyet ezzel. A büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta az uniós vívmányok részét képezi, és olyan jelentős uniós kezdeményezések születtek ezen a területen, mint például az Európai Ügyészség létrehozása, illetve a gyanúsítottakat és vádlottakat a büntetőeljárás során megillető jogok védelmére vonatkozó közös normák kidolgozása. Az Európai Tanács a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó stratégiai iránymutatásokat tartalmazó, 2014. június 27-i következtetéseiben többek között kiemelte, hogy további erőfeszítéseket kell tenni a gyanúsítottak és vádlottak eljárási jogainak megerősítése érdekében. Az Európai Tanács ebben az összefüggésben felkérte az Ügynökséget szakértelme mozgósítására. Ezen túlmenően 2014 végén lejárt az igazságszolgáltatási térséget illetően a Lisszaboni Szerződésben meghatározott átmeneti időszak, így megszűntek a korlátozások az Európai Unió Bírósága által gyakorolt bírósági felügyeletre, valamint a büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés terén a Bizottság Szerződés őreként betöltött szerepére vonatkozóan. A helyszínen fennálló helyzetre vonatkozó adatok és információk ezért elengedhetetlenek a Bizottság számára nyomonkövetési feladatainak ellátásához. Az Ügynökség büntető igazságszolgáltatás terén folytatott munkája a Bizottság megbízásából készült eseti jellegű tanulmányok (a büntetőeljárásban érintett gyermekekről, az elítéltek átadásáról, valamint a büntetőeljárás során a tolmácsoláshoz, a fordításhoz és a tájékoztatáshoz való jogról szóló tanulmány) tanúsága szerint máris hasznosnak bizonyult. Ezt a témakört teljes egészében be kell emelni az igazságügyi együttműködés tematikus területébe. Az Ügynökség igazgatótanácsának véleménye maradéktalanul támogatta ezt, és a kérdés az Ügynökség 2012-ben készült külső értékelése során is felvetődött.

Ez a rendőrségi együttműködést illetően is elmondható, amelyet kifejezetten meg kell említeni a 2018–2022 közötti többéves keretben. A rendőrségi együttműködés megerősítésének jelentőségét már az Európai Tanács is hangsúlyozta 2014. június 27-i következtetéseiben, és az uniós tagállamokban 2015-ben elkövetett terrortámadások nyomán még egyértelműbbé vált a helyzet. E tekintetben meghatározó az alapjogi dimenzió, amint arra a Bizottság is rámutatott az európai biztonsági stratégiáról szóló közleményében. Szintén ezen a területen az Ügynökség értékes támogatást nyújtott a bizottsági szolgálatoktól érkező eseti megkeresések alapján. Például az utas-nyilvántartási adatállomány (PNR) adatainak feldolgozására vonatkozó megfelelő alapjogi normák kidolgozása terén a tagállamoknak való segítségnyújtás összefüggésében kidolgozta az utas-nyilvántartási adatállományban szereplő adatok feldolgozásakor a bűnüldöző hatóságok által alkalmazandó tizenkét operatív alapjogi szempontot. A megerősített rendőrségi együttműködés szükségességét a menekültügyi válság is indokolja, aminek nyomán terjedőben van az emberkereskedelem és a migránscsempészet. Fontos, hogy az Ügynökség megbízható és összehasonlítható adatokkal és a bevált gyakorlatok megosztásával tudja támogatni a különböző kezdeményezéseket, például a migránscsempészet, a szervezett bűnözés és a terrorizmus elleni küzdelem terén.

– Migráció, határok, menedékjog, valamint a menekültek és migránsok integrációja: Az elmúlt években ugrásszerűen megnőtt a menedékkérők száma, így a migráció a Bizottság egyik legfontosabb prioritásává vált, amint azt Juncker elnök is hangsúlyozta a 2015. szeptember 9-i, az Unió helyzetéről szóló értékelő beszédében, és ugyancsak ezt bizonyítja az európai migrációs stratégia 2015. májusi elfogadása, valamint a Bizottság által e téren már megtett, illetve előirányzott számos kezdeményezés. Ebben az összefüggésben, és az EU-ba irányuló egyre nagyobb mértékű migrációs áramlásokat figyelembe véve, az Ügynökség munkája meghatározó a helyszínen fennálló körülmények megismerése szempontjából. Az Ügynökségnek tovább kell folytatnia adatgyűjtő tevékenységét a témában szorosan együttműködve a többi uniós ügynökséggel, különösen az EASO-val és a Frontexszel. Az Ügynökség az elmúlt néhány évben már számos jelentést adott ki (pl. az uniós polgársággal rendelkező, veszélyeztetett gyermekek visszaküldése/átadása; a társadalmi befogadás és a migránsok társadalmi részvétele; a kiutasítási eljárás alatt álló menedékkérők és személyek alternatív őrizete; az egészségügyből való kizárás költségei – a szabálytalan helyzetű migránsok esete; alapvető jogok a szárazföldi határokon: egyes kiválasztott uniós határátkelőhelyek vizsgálatának megállapításai; a nemzetközi védelemre szoruló személyek EU-ba való beutazásának jogszerű lehetőségei: eszköztár; alapvető jogok a repülőtereken és a szárazföldi határokon, a menekültüggyel, a határokkal és a bevándorlással kapcsolatos európai jogról szóló kézikönyv), és a Frontexszel együttműködve részt vett az határőröknek biztosított alapjogi képzési tevékenységekben. Ezen túlmenően rendszeresen közzéteszi az EU-ban fennálló aktuális migrációs helyzettel kapcsolatos adatokat. Ami a migránsok integrációját illeti (ideértve a menekülteket is), az Ügynökség 2016-ban és 2017-ben két nagyléptékű projektet fog végrehajtani a migránsok integrációja terén. Az egyik a kisebbségekről és a megkülönböztetésről szóló uniós felmérés (EU-MIDIS II) második szakasza, amely lehetővé teszi a tendenciák azonosítását. A másik a társadalmi befogadással és a migránsok társadalmi részvételével (SIMPS) kapcsolatos regionális/helyi politikákra vonatkozó, az Ügynökség FRANET nevű kutatói hálózatán keresztül megvalósuló adatgyűjtés. A migránsokkal szembeni megkülönböztetéssel és a társadalmi befogadással kapcsolatos ezen jelentős munkának 2018 után is folytatódnia kell. Az érdekelt felek határozottan támogatják, hogy az Ügynökség folytassa a migrációs kérdésekkel kapcsolatos tevékenységét. Az igazgatótanács szintén felszólította az Ügynökséget az e témában végzett munka folytatására.

– Rasszizmus, idegengyűlölet, valamint a kapcsolódó intolerancia: ennek a tematikus területnek a rendelet 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjában előírtaknak megfelelően szerepelnie kell a többéves keretben. Az EU-ban egyre terjednek a rasszizmus, az idegengyűlölet és az intolerancia egyéb megnyilvánulásai az interneten és azon kívül egyaránt. Fokozódó kihívást jelent a terrorizmus és a radikalizálódás elleni küzdelem, valamint a migrációs helyzet. Az EU kihasználta a rasszizmus és idegengyűlölet elleni küzdelem közös keretét, amelyet a Bizottság szorosan nyomon követ. A Bizottság alapvető jogokról szóló első éves kollokviuma egy sor intézkedést irányozott elő a gyűlölet-bűncselekmény és a gyűlöletbeszéd elleni küzdelem, valamint az inkluzív tolerancia és tisztelet uniós kultúrájának előmozdítása jegyében. A kollokvium elkészítése során a Bizottság kiemelte a gyűlölet-bűncselekménnyel kapcsolatos megbízható és összehasonlítható adatok hiányát. Éppen ezért fontos, hogy az Ügynökség a tagállamoknak nyújtott támogató tevékenysége keretében az e területen való előrelépésre összpontosítson, többek között a gyűlölet-bűncselekmények rögzítésére vonatkozó közös módszertan kidolgozása révén. Ezt a feladatot az Eurostattal együttműködve kell végrehajtani. Emellett az is lényeges, hogy az Ügynökség a tendenciák azonosítása céljából rendszeresen megismételje széles körű tanulmányait – például az antiszemitizmust illetően –, valamint a migrációs helyzetre való tekintettel összeállítsa a muszlimellenes gyűlöletre vonatkozó adatbázist és az idegengyűlölettel kapcsolatos, különálló adatbázist.

– A gyermekek jogai: Az Európai Unió Alapjogi Chartája magában foglalja a gyermekek jogainak előmozdítását és védelmét, és a témát az EU prioritásként kezeli. A 2013–2017 közötti többéves keret alapján végzett tevékenysége során az Ügynökség kiemelt figyelmet fordított e területre. Az Ügynökség számos olyan kutatási eredményt tett közzé a gyermekek jogairól, amelyek más szakpolitikai területek – például a menedékjog és a migráció, a társadalmi befogadás, az igazságügy, a megkülönböztetésmentesség, a rasszizmus és az idegengyűlölet, a gyermekek elleni erőszak, a gyermekek védelme és a gyermekek jóléte – szempontjából is relevánsak. A Bizottság évente megrendezi az Európai Gyermekjogi Fórumot, és nemrégiben a gyermekvédelmi rendszerekre, illetve a migrációban érintett gyermekekre vonatkozó intézkedéseket hozott. A gyermekek jogaira összpontosító kutatások és adatok nélkülözhetetlenek az uniós és a nemzeti kezdeményezések támogatásához és szükséges ismeretanyagának biztosításához. Fontos, hogy a gyermekek jogai a 2018–2022 közötti időszakban is az Ügynökség kiemelt tevékenységi területe maradjon, hogy az Ügynökség a továbbiakban is folytathassa az adatgyűjtést, valamint a fejlemények és a tendenciák nyomon követését olyan kérdéseket illetően, mint például a gyermekbarát igazságszolgáltatás és a kiszolgáltatott helyzetben lévő gyermekek, ezáltal biztosítva a gyermekek jogaival kapcsolatban kidolgozott mutatóinak helytállóságát. Az Ügynökség igazgatótanácsa egyértelműen támogatta ezt.

– Romaintegráció és társadalmi befogadás: A romaintegráció egyértelmű prioritás az Európai Unió számára. „A nemzeti romaintegrációs stratégiák uniós keretrendszere 2020-ig” című közlemény felkéri az Ügynökséget, hogy valamennyi tagállamra kiterjedően végezzen adatgyűjtést a romák helyzetéről a foglalkoztatáshoz, az oktatáshoz, az egészségügyi ellátáshoz és a lakhatáshoz való hozzáférés tekintetében, továbbá működjön együtt a tagállamokkal olyan nyomonkövetési módszerek kidolgozása érdekében, amelyek lehetővé teszik az európai romák helyzetének összehasonlítható elemzését. Az Ügynökség az utóbbi években jelentős szakismereteket halmozott fel a romakérdésekkel kapcsolatos adatgyűjtés során, amit több jelentés is bizonyít (a romák helyzete 11 tagállamban, az Európai Unió egyik tagállamából egy másikba költöző és ott letelepedő roma polgárok helyzete, a kisebbségekről és a megkülönböztetésről szóló uniós felmérés). A romaintegráció kulcsfontosságú prioritásként való megőrzését az érdekelt felek indítványozták, amint az az Ügynökség által végzett nyilvános konzultáció eredményeiből is kiderül. Az Ügynökség igazgatótanácsa szintén határozottan támogatta ezt. Az Ügynökségnek ezért folytatnia kell a tagállamoknak való adatszolgáltatási tevékenységét, többek között a romaintegrációs mutatók alapján, amelyeket az Ügynökség a Bizottság által kifejlesztett online jelentéstételi eszköz kiegészítéseként kíván kidolgozni. Ebben az összefüggésben a társadalmi befogadás is fokozott figyelmet érdemel, tekintettel a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem jelentőségére, amelyet az EU az Európa 2020 növekedési stratégia öt célkitűzésének egyikeként határozott meg. A romák és egyéb kisebbségek, valamint a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok társadalmi beilleszkedéssel kapcsolatos tapasztalataira vonatkozó információgyűjtés (például olyan felmérések mint az EU-MIDIS: a kisebbségekről és a megkülönböztetésről szóló uniós felmérés, vagy olyan projektek mint a SIMPS: a társadalmi befogadással és a migránsok társadalmi részvételével kapcsolatos regionális/helyi politikákra vonatkozó adatgyűjtés) terén az Ügynökség által szerzett tapasztalatok a jövőbeli munka szempontjából is hasznosnak bizonyulhatnak, például a közeljövőben esedékes alapjogi felmérés összefüggésében vagy a szociális jogok európai pilléréhez kapcsolódó uniós prioritások tükrében. Törekedni kell a további szereplők – például az EUROFUND és az Eurostat – tevékenységével való komplementaritás és szinergia kialakítására és a meglévő együttműködés megerősítésére. Meg kell jegyezni, hogy az Ügynökség által 2015-ben végzett nyilvános konzultáció keretében az érdekelt felek, valamint a következő többéves keretre vonatkozó véleményében az Ügynökség igazgatótanácsa egyaránt szorgalmazták, hogy az Ügynökség többéves keretében szenteljenek kiemelt figyelmet a társadalmi befogadásnak. Az Európai Parlament szintén osztotta ezt az álláspontot.