C 283/20

A (EU) 2019/33 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 17. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett, egy borágazati elnevezéshez tartozó termékleírás standard módosításának jóváhagyásáról szóló értesítés közzététele.

(2021/C 283/07)

Ez az értesítés a (EU) 2019/33 (1) felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet 17. cikke (5) bekezdésének megfelelően kerül közzétételre

ÉRTESÍTÉS AZ EGYSÉGES DOKUMENTUMOT ÉRINTŐ STANDARD MÓDOSÍTÁSRÓL

„Béarn”

PDO-FR-A0597-AM02

Az értesítés időpontja: 2021.5.7.

A JÓVÁHAGYOTT MÓDOSÍTÁS LEÍRÁSA ÉS INDOKOLÁSA

1. Parcellákra osztott körülhatárolt terület

Leírás és indokolás: A termékleírás IV. szakaszának 1. pontjában Cannet település helyébe Riscle település lép (az egykori Cannet település területén), miután a két települést egyesítették. A termékleírás módosítására irányuló kérelem lehetőséget ad a földrajzi területhez tartozó egyik településnév helyesírásának javítására: Corbères-Abères.

Az egységes dokumentum földrajzi területre vonatkozó 1.6. pontja ennek megfelelően módosul.

2. Szőlőfajták

A termékleírás V. szakaszának 2. pontjában a gazdaságban feldolgozott szőlőfajták arányának megváltoztatására irányuló kérelem a termékleírás következő módosítását eredményezte a vörösborokra vonatkozóan: „A Tannat N szőlőfajta aránya 50 % lehet.” A rozé borokra vonatkozóan a szöveg a következő rendelkezéssel egészül ki: „A Tannat N szőlőfajta aránya legalább 20 %.” A vörösborokra vonatkozó következő szabályt a rozé borokra is kiterjesztették: „Ezek a kötelezettségek nem vonatkoznak azokra a szőlőtermesztőkre, akik nem készítenek bort termésükből, akik 1,5 hektárnál kisebb területet művelnek meg az ellenőrzött eredetmegjelölés céljára, és akiknek a gazdaságában legalább 50 %-ot tesz ki a fő szőlőfajták aránya.” A szöveg kiegészült a rozé borokhoz felhasználható Tannat szőlőfajta minimális arányával annak érdekében, hogy az továbbra is összhangban legyen a házasításra vonatkozó szabályokkal, amelyek legalább 25 %-ban határozzák meg a Tannat arányát.

Ez a módosítás nem érinti az egységes dokumentumot.

3. Házasítás

Az I. fejezet IX. szakasza 1. pontjának b) alpontja a következőképpen módosul: „A rozé borok esetében a fő szőlőfajták legalább 70 %-ot, a Tannat N pedig legalább 25 %-ot tesz ki a házasításban.” Ezt a módosítást a többi fő szőlőfajta, vagyis a Cabernet Franc és a Cabernet-Sauvignon arányának növekedése indokolja, amelyek az érdekvédelmi és irányító szervezet szerint szintén egyre nagyobb arányban fordulnak elő a „Béarn” ellenőrzött eredetmegjelölés fajtaösszetételében. Ezek mind a vegetatív és környezeti viselkedésük, mind az érzékszervi tulajdonságaik tekintetében érdekes szőlőfajtáknak számítanak, és gyümölcsös és viszonylag strukturált borokat adnak. A „Béarn” rozé borok karakterét nem változtatja meg az, hogy a Tannat arányát 25 %-ra csökkentették a rozék házasításában.

Ez a módosítás nem érinti az egységes dokumentumot.

4. A szőlőültetvény művelése

A teraszosan telepített szőlőkre vonatkozóan a VI. szakasz 1. pontjának c) alpontja külön rendelkezéssel egészül ki, amely a 2011 végén jóváhagyott termékleírás „ültetési sűrűség” pontjába kerül be, viszont kikerül a „lombmagasság” pontból: „A teraszosan telepített szőlők esetében a támrendszerre felfuttatott lombállomány magassága legalább 1,55 méter.” A teraszos művelésnél ugyanis a szőlősorok közötti távolság a domborzati adottságoktól függően és egy parcellán belül is gyakran változó, és jóval nagyobb, mint a hagyományos szőlőültetvényeken.

Ez a módosítás nem érinti az egységes dokumentumot.

5. A borok szállítása

A termékleírást úgy módosították, hogy a rozé borok érlelési idejét egy hónappal lerövidítették, azaz december 1-jére hozták előre. Ez azt jelenti, hogy a bort december 15-én hozzák forgalomba a fogyasztók számára. A rozé boroknak a szüretelés évének december 15-étől történő forgalomba hozatala lehetővé teszi az érdekvédelmi és irányító szervezet számára, hogy lendületben tartsa a kereskedelmet. A „további” érlelési hónap törlésre kerül. Az előbbre (decemberre) hozott palackozás ugyanis kedvezően hat e rozé borok érzékszervi jellemzőire, vagyis az ízleléskor érezhető üdeségükre és virágos ízjegyeikre.

Ez a módosítás nem érinti az egységes dokumentumot.

6. Analitikai előírások

A IX. szakasz 1. pontjának d) alpontja a következő rendelkezéssel egészül ki: „A rozé borok esetében az ömlesztve vagy kiszerelve forgalmazott bortételek erjeszthetőcukor-tartalma (glükóz- és fruktóztartalma) legfeljebb 4 g/l.” Ez az érték literenként 5 grammra növelhető, ha a H2SO4-ben kifejezett összes savtartalom literenként legalább 81,6 milliekvivalens (vagy 4 g H2SO4). Ezzel kiegyensúlyozottabbá lehet tenni a rozé borok élénkségét, mivel ízleléskor jobb lenne a savasság és a gyümölcsösség egyensúlya, így a borok lágyabbak és aromásabbak lesznek.

A rozé borok cukortartalmának módosítása következtében az egységes dokumentum 1.4. pontja megfelelően módosul.

7. Átmeneti intézkedések

Az átmeneti intézkedéseket törölték, mivel lejártak.

Ez a módosítás nem érinti az egységes dokumentumot.

8. Kapcsolat az eredettel

A kapcsolatra vonatkozó rész a következőképpen módosult: „A vörös-, rozé- és fehérborok főként házasítással készülnek”, ami annak kiemelését szolgálja, hogy a borok nem kizárólag házasítással készülnek, ami már a módosítás előtt is érvényes volt.

A kapcsolatra vonatkozó részben a rozé borok leírása is változott. A kevésbé élénk színű borok figyelembevétele érdekében pontosabban meghatározták a rozé borok színét, és a leírást további aromákkal egészítették ki, ami a következőket eredményezi: „A rozé borok színe általában halvány rózsaszíntől élénkebb rózsaszínig terjed. Ezeket az üde és lágy, kellemes szerkezetű borokat piros bogyós gyümölcsöket és citrusféléket idéző aromajegyek jellemzik.”

Az aroma kiegészítése, illetve a szín és a fajtaborok módosítása következtében az egységes dokumentum 1.8. pontja megfelelően módosul.

9. Ellenőrző szerv

Átírták az ellenőrző szervre vonatkozó hivatkozást, hogy annak megszövegezése összhangban legyen a megjelöléshez tartozó többi termékleírással. Ez a módosítás csak szövegezésbeli módosítást jelent.

Ez a módosítás nem vonta maga után az egységes dokumentum módosítását.

EGYSÉGES DOKUMENTUM

1. Elnevezés(ek)

Béarn

2. A földrajzi árujelző típusa

OEM – oltalom alatt álló eredetmegjelölés

3. A szőlőből készült termékek kategóriái

1. Bor

4. A bor(ok) leírása

1. Vörösborok

TÖMÖR SZÖVEGES LEÍRÁS

A borok térfogatszázalékban kifejezett minimális természetes alkoholtartalma 11 %.

Minden, ömlesztve vagy kiszerelve történő forgalmazásra kész bortételnek az alábbi jellemzőkkel kell rendelkeznie:

— a térfogatszázalékban kifejezett összes alkoholtartalom az alkoholtartalom-növelést követően nem haladja meg a 13,5 %-ot;

— az almasavtartalom legfeljebb 0,4 g/l (gramm/liter);

— az erjeszthetőcukor-tartalom (glükóz- és fruktóztartalom) legfeljebb:

3 g/l a 14 térfogatszázaléknál alacsonyabb természetes alkoholtartalmú vörösborok esetében;

4 g/l a 14 térfogatszázaléknál magasabb természetes alkoholtartalmú vörösborok esetében.

Az összes savtartalom, az illósavtartalom és az összes kén-dioxid-tartalom értékei a jogszabályokban megállapított értékek. A vörösborok házasítással is készíthetők. Megjegyzendő, hogy a felhasznált fő szőlőfajták helyi eredetűek, amelyek jól alkalmazkodnak a térség talaj- és éghajlati viszonyaihoz. Részben ennek is köszönhető az eredetmegjelölés borainak eredetisége.

A vörösborok jó tanninpotenciállal rendelkeznek. Gyakran a gyümölcsös aromák dominálnak bennük, amelyek az érlelés során még összetettebbé alakulhatnak.

ÁLTALÁNOS ANALITIKAI JELLEMZŐK

Általános analitikai jellemzők Maximális összes alkoholtartalom (térfogatszázalék) Minimális tényleges alkoholtartalom (térfogatszázalék) Minimális összes savtartalom Maximális illósavtartalom (milliekvivalens/liter) Maximális összes kén-dioxid-tartalom (milligramm/liter)

2. Fehérborok

TÖMÖR SZÖVEGES LEÍRÁS

A borok térfogatszázalékban kifejezett minimális természetes alkoholtartalma 11 %.

Minden, ömlesztve vagy kiszerelve történő forgalmazásra kész bortételnek az alábbi jellemzőkkel kell rendelkeznie:

— a térfogatszázalékban kifejezett összes alkoholtartalom az alkoholtartalom-növelést követően nem haladja meg a 13,5 %-ot;

— az erjeszthetőcukor-tartalom (glükóz- és fruktóztartalom) legfeljebb 4 g/l.

Az összes savtartalom, az illósavtartalom és az összes kén-dioxid-tartalom értékei a jogszabályokban megállapított értékek. A borok házasítással is készíthetők. Megjegyzendő, hogy a felhasznált fő szőlőfajták helyi eredetűek, amelyek jól alkalmazkodnak a térség talaj- és éghajlati viszonyaihoz. Részben ennek is köszönhető az eredetmegjelölés borainak eredetisége.

A fehérborokban egyensúlyt alkot az üdeség és az olajosság, illatuk bizonyos komplexitást mutat, amelyben a gyümölcsös és virágos aromajegyek dominálnak.

ÁLTALÁNOS ANALITIKAI JELLEMZŐK

Általános analitikai jellemzők Maximális összes alkoholtartalom (térfogatszázalék) Minimális tényleges alkoholtartalom (térfogatszázalék) Minimális összes savtartalom Maximális illósavtartalom (milliekvivalens/liter) Maximális összes kén-dioxid-tartalom (milligramm/liter)

3. Rozé borok

TÖMÖR SZÖVEGES LEÍRÁS

A borok térfogatszázalékban kifejezett minimális természetes alkoholtartalma 11 %.

Minden, ömlesztve vagy kiszerelve történő forgalmazásra kész bortételnek az alábbi jellemzőkkel kell rendelkeznie:

— a térfogatszázalékban kifejezett összes alkoholtartalom az alkoholtartalom-növelést követően nem haladja meg a 13,5 %-ot;

— a rozé borok esetében az erjeszhetőcukor-tartalom (glükóz- és fruktóztartalom) legfeljebb 4 gramm/liter. Ez az érték literenként 5 grammra növelhető, ha a H2SO4-ben kifejezett összes savtartalom literenként legalább 81,6 milliekvivalens (vagy 4 gramm H2SO4).

Az összes savtartalom, az illósavtartalom és az összes kén-dioxid-tartalom értékei a jogszabályokban megállapított értékek. A borok házasítással is készíthetők. Megjegyzendő, hogy a felhasznált fő szőlőfajták helyi eredetűek, amelyek jól alkalmazkodnak a térség talaj- és éghajlati viszonyaihoz. Részben ennek is köszönhető az eredetmegjelölés borainak eredetisége.

A rozé borok színe általában halvány rózsaszíntől élénkebb rózsaszínig terjed. Ezeket az üde és lágy, kellemes szerkezetű borokat piros bogyós gyümölcsöket és citrusféléket idéző aromajegyek jellemzik.

ÁLTALÁNOS ANALITIKAI JELLEMZŐK

Általános analitikai jellemzők Maximális összes alkoholtartalom (térfogatszázalék) Minimális tényleges alkoholtartalom (térfogatszázalék) Minimális összes savtartalom Maximális illósavtartalom (milliekvivalens/liter) Maximális összes kén-dioxid-tartalom (milligramm/liter)

5. Borkészítési eljárások

5.1. Különleges borászati eljárások

1. Különleges borászati eljárás

— A fehér- és rozé borok közvetlen préseléssel készülnek.

— A rozé borok készítéséhez tilos borászati felhasználásra szánt aktív szenet használni, akár önmagában, akár különféle készítményekbe keverve.

— A térfogatszázalékban kifejezett összes alkoholtartalom az alkoholtartalom-növelést követően nem haladja meg a 13,5 %-ot.

A fenti rendelkezésen kívül a boroknak az alkalmazott borászati eljárások tekintetében meg kell felelniük a közösségi szinten, valamint a mezőgazdaságról és a tengeri halászatról szóló törvénykönyvben meghatározott kötelezettségeknek.

2. Művelési gyakorlat

Ültetési sűrűség

A szőlőültetvényeken a minimális ültetési sűrűség hektáronként 4000 tőke, a sorok közötti távolság pedig legalább 2,50 méter.

A Pyrénées-Atlantiques megye következő településein található, vörös- és rozé borok előállítására szánt szőlőültetvényeken a sorok közötti távolság legfeljebb 2,80 méter lehet: Abos, Arbus, Artiguelouve, Aubertin, Bosdarros, Cardesse, Cuqueron, Estialesq, Gan, Gelos, Haut-de-Bosdarros, Jurançon, Lacommande, Lahourcade, Laroin, Lasseube, Lasseubétat, Lucq-de-Béarn, Mazères-Lezons, Monein, Narcastet, Parbayse, Rontignon, Saint-Faust és Uzos.

Ezek a rendelkezések nem alkalmazandók a teraszosan telepített szőlőültetvényekre.

A metszésre vonatkozó szabályok

A szőlőtőkéket egyszerű vagy kettős Guyot-metszéssel művelik, tőkénként legfeljebb az alábbi számú rügyet hagyva meg:

16 rügy a Tannat N, Manseng N, Gros manseng B, Raffiat de Moncade B szőlőfajták esetében;

20 rügy a többi szőlőfajta esetében.

Az adott évi termőágak száma a virágzás után (a Lorenz-féle 23. fenológiai fázisban) tőkénként legfeljebb az alábbi számú lehet:

12 rügy a Tannat N, Manseng N, Gros manseng B, Raffiat de Moncade B szőlőfajták esetében;

16 rügy a többi szőlőfajta esetében.

— Az öntözés engedélyezhető.

5.2. Maximális hozamok

Béarn – vörös-, rozé- és fehérborok

hektáronként 60 hektoliter

6. Körülhatárolt földrajzi terület

A szőlő szüretelése, a borok erjesztése, készítése és érlelése a következő települések területén történik:

— Gers megye: Riscle (az egykori Cannet település területén), Maumusson-Laguian, Viella;

— Hautes-Pyrénées megye: Castelnau-Rivière-Basse, Hagedet, Lascazères, Madiran, Saint- Lanne és Soublecause;

— Pyrénées-Atlantiques megye: Abos, Arbus, Arricau-Bordes, Arrosès, Artiguelouve, Au- bertin, Aubous, Aurions-Idernes, Aydie, Baigts-de-Béarn, Bellocq, Bérenx, Bétracq, Bosdarros, Bu- rosse-Mendousse, Cadillon, Cardesse, Carresse, Castagnède, Castetpugon, Castillon (Lembeye járás), Conchez-de-Béarn, Corbère-Abères, Crouseilles, Cuqueron, Diusse, Escurès, Estialescq, Gan, Gayon, Gelos, Haut-de-Bosdarros, L’Hôpital-d’Orion, Jurançon, Lacommande, Lagor, Lahontan, Lahourcade, Laroin, Lasserre, Lasseube, Lasseubetat, Lembeye, Lespielle-Germenaud-Lannegrasse, Lucq-de-Béarn, Mascaraàs-Haron, Mazères-Lezons, Moncaup, Moncla, Monein, Monpezat, Mont- Disse, Mourenx, Narcastet, Ogenne-Camptort, Oraàs, Orthez, Parbayse, Portet, Puyoo, Ramous, Ron- tignon, Saint-Faust, Saint-Jean-Poudge, Salies-de-Béarn, Salles-Mongiscard, Sauvelade, Séméacq- Blachon, Tadon-Sadirac-Viellenave, Tadousse-Ussau, Uzos, Vialer, Vielleségure.

7. Fontosabb borszőlőfajták

Cabernet franc N

Cabernet-Sauvignon N

Gros Manseng B

Petit Manseng B

Raffiat de Moncade B

Tannat N

8. A kapcsolat(ok) leírása

Béarn – vörös-, rozé- és fehérborok

A földrajzi terület Béarn tartomány három bortermelő központját foglalja magában. A Pireneusok lábánál húzódó dombvidéken elterülő földrajzi területen összességében nagyon eltérő talajokkal és topoklimatikus viszonyokkal találkozhatunk.

A szőlővidék diszkréten húzódik meg ebben a tájban, és nem alkot egybefüggő területet. Egy diverzifikált polikultúrás rendszer részét képezi. A domborzati elemeket alkotó kőzetek főként kontinentális üledékekből (molassz, márga, mészkő, agyag, vöröshomok és lapos kavicsos rétegek), helyenként pedig tengeri üledékekből (flis) állnak. A negyedidőszakban a domborzatot eolikus lösz borította be, amely elvétve még ma is megtalálható.

A kapcsolódó talajok is igen változatosak, bár többségük kilúgozott és savanyú. Néhány helyen mészkövön képződött talaj is látható. E talajok kövessége változó mértékű: a csúcson lévő lapos kavicsos rétegek következtében a lejtők sok kavicsot tartalmaznak, a flis pedig sarkos kavicsok formájában látható. A homok és a kavics javítja a vízelvezetést. A talajok összességében jó vízelvezető és felmelegedési képességgel rendelkeznek, többek között a kövességüknek köszönhetően. A domboldalak gyakran aszimmetrikusak. A rendkívül tagolt domborzat különféle tájolásokat, többek között sok déli, keleti vagy nyugati oldalt eredményez, amelyek melegek és kellő lejtéssel rendelkeznek az esővíz elvezetéséhez.

A túlnyomórészt óceáni, nedves és enyhe éghajlat a terület északi részén évi 1 000 mm, nyugaton pedig évi 1 300 mm csapadékot hoz, amely viszonylag egyenletesen oszlik el az év folyamán, nyáron és kora ősszel pedig szárazabb időszakot biztosít. Általában szintén ebben az időszakban (kb. 3 naponta) fúj dél felől a meleg és száraz, főn jellegű szél.

A helyi okiratgyűjtemények és levéltárak tanúsága szerint a terület egy részén már a XIII. században is volt szőlőültetvény.

A XIV. század közepén Béarn fehér- és vörösborait ezzel a névvel kezdték exportálni Hollandiába. A borkivitel a XIX. századig fejlődött.

Bigorre és a Pireneusok révén a XV. századtól egy másik felvevőpiac is kialakult. A XVI. századtól a fehér szőlők elsősorban a Petit Manseng B, Gros Manseng B, Arrufiac B, Courbu B és a Raffiat de Moncade B fajtákból álltak.

A XVIII. században kevés vörös fajtát használtak: a Fer N és a Bouchy (Cabernet Franc N) mellett egy nagyon színes és csersavas helyi szőlőfajta, a Tannat N volt jelen.

A borvidék rozé borai a XX. század elején nagyon ismertté váltak, ami a párizsi régióban lévő állandó piacokkal állt összefüggésben.

A rozé- és fehérborok esetében a „Béarn” eredetmegjelölést 1951-ben ismerték el mint meghatározott termőhelyről származó minőségi bort (Appellation d’Origine Vin Délimité de Qualité Supérieure).

A „Béarn” eredetmegjelölést 1975-ben ismerték el ellenőrzött eredetmegjelölésként (Appellation d’Origine Contrôlée) a vörös-, rozé- és fehérborok esetében.

A XX. században jelentősen csökkent a szőlőültetvény területe. A szőlővidék területe 1980 óta ismét nő. Az eredetmegjelölés használatához igényelt területek nagysága továbbra is 300 hektár körül mozog.

Napjainkban a béarni borok újra a régió imázsát előmozdító húzótermékeknek számítanak, köszönhetően a borászok erőfeszítéseinek, akik igyekeznek továbbadni és fejleszteni tudásukat.

A földrajzi terület dimbes-dombos domborzatú, részben erdős, nagyon változatos tájolású és talajú vidékén a szőlőt nem lehetett egybefüggően telepíteni, így az egy intarziás tájképet alkot. A domboldalak lejtői kedvező topoklimatikus feltételeket teremtenek, mivel lehetővé teszik a felesleges csapadékvíz elvezetését, és ha jó tájolásúak, a szőlő éréséhez kedvező napsütést és hőmérsékletet biztosítanak. A szőlő érési időszakában fújó meleg, száraz déli szél segítette elő a szőlőtermesztést ebben az általában párás térségben.

A szőlőtermő parcellaterületen pontosan körülhatárolták azokat a parcellákat, amelyek a legalkalmasabbak arra, hogy a szőlő jó egészségügyi körülmények között beérjen: ezek a jó fekvésű, viszonylag jó vízelvezetésű talajjal rendelkező parcellák.

A helyi szőlőfajtákra építő, híres borvidék a rendelkezésére álló piacokhoz igazodva fejlődött. Az, hogy a helyi szőlőfajták alkalmazkodni tudtak a meglehetősen párás éghajlathoz és a kései éréshez, az egyik kulcsa volt annak, hogy a borvidék az évszázadok során hírnevet szerzett. Ezek a szőlőfajták különleges szaktudást igényelnek, amely ezen a földrajzi területen alakult ki: a vörös szőlőfajták tanninpotenciáljának szakszerű szabályozása, a fehér szőlőfajták erős alkoholképző képességének kezelése, a szüret időpontjának megválasztása és a házasítás tudománya révén.

A vörös-, rozé- és fehérborok főként házasítással készülnek. Megjegyzendő, hogy a felhasznált fő szőlőfajták helyi eredetűek, amelyek jól alkalmazkodnak a térség talaj- és éghajlati viszonyaihoz. Részben ennek is köszönhető az eredetmegjelölés borainak eredetisége.

9. További alapvető feltételek (csomagolás, címkézés, egyéb követelmények)

Nagyobb földrajzi egység

Jogi keret:

Nemzeti jogszabályok

A további feltétel típusa:

A címkézésre vonatkozó kiegészítő rendelkezések

A feltétel leírása:

A „Béarn” ellenőrzött eredetmegjelölés kiegészíthető a nagyobb földrajzi egységet jelölő „Sud-Ouest” kiegészítő földrajzi névvel.

A termékleíráshoz vezető link:

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-b053abef-87b5-43bf-a8a5-f3afe4be0e75

(1) HL L 9., 2019.1.11., 2. o.