[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 18.9.2006

COM(2006) 515 végleges

2004/0048 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Tanácsnak a közösségi vasúti rendszereken mozdonyokat és vonatokat működtető mozdonyvezetők minősítéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadására tekintettel elfogadott közös álláspontjáról

2004/0048 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Tanácsnak a közösségi vasúti rendszereken mozdonyokat és vonatokat működtető mozdonyvezetők minősítéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadására tekintettel elfogadott közös álláspontjáról

1. ELŐZMÉNYEK

A javaslat továbbítása az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz [COM(2004) 142 – C6-0002/2004 – 2004/0048(COD)]: | 2004. március 4. |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye: | 2005. február 9. |

Az Európai Parlament véleménye (első olvasat): | 2005. szeptember 28. |

A közös álláspont elfogadása: | 2006. szeptember 14. |

2. A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK CÉLJA

A Bizottság 2004. március 3-án több intézkedést is előterjesztett („harmadik vasúti csomag”), amelyeket a Tanács 2004 áprilisában, a Parlament 2004 októberében kezdett tanulmányozni. A csomag négy jogalkotási javaslatot tartalmazott, ezek egyike a közösségi vasúthálózat mozdonyait és vonatait üzemeltető vasúti személyzet minősítéséről szóló irányelvre vonatkozott. Az ágazat és a szociális partnerek bevonásával kidolgozott szöveg egy olyan mechanizmus kialakítását irányozta elő, amelynek révén jobban meghatározhatók a mozdonyvezetők és a biztonsági feladatokat ellátó vonatszemélyzet képzésével, értékelésével és képesítéseinek elismerésével összefüggő feladat- és hatáskörök. A mozdonyvezetőknek személyre szóló, általános szakismereteiket elismerő, a Közösség teljes területén érvényes engedéllyel kell rendelkezniük. Ezt az engedélyt a vasúttársaság által kiadott tanúsítvány egészíti ki, amely megjelöli azt a szakképzést, amelyet az engedély birtokosa a működésének megfelelő vasútvonal tekintetében elvégzett, az elsajátított tananyagot, valamint a vasúttársaságnál alkalmazott üzemi és biztonsági eljárásokat.

3. MEGJEGYZÉSEK A KÖZÖS ÁLLÁSPONTHOZ

A Tanács egyhangú döntéssel általános hatású módosításokat fogadott el a Bizottság javaslatához, amelyeket a Bizottság elfogadhatónak tart, mert lehetővé teszik a lefektetett célkitűzések valóra váltását.

Az Európai Parlament által első olvasatban elfogadott 45 módosításból a Bizottság 25-öt teljes egészében vagy szövegezési kiigazításokkal elfogadhatónak talált (1., 3., 4., 6., 7., 8., 9., 10., 11., 12., 13., 14., 18., 19., 27., 28., 29., 30., 31., 33., 34., 36., 42., 44. és 46.), 11-et elvben elfogadott (5., 17., 21., 22., 23., 35., 37., 40., 41., 43. és 47.), egyet részben elfogadott (2.), 8 módosítást pedig nem talált elfogadhatónak (15., 24., 25., 26., 32., 38., 39. és 45.).

A Tanács megállapította, hogy az Európai Parlament által kitűzött célok egy jelentős részét közös álláspontjában már figyelembe vette, ezért egyes módosításokat egy az egyben átvett (27., 36., 44.).

4. A BIZOTTSÁG RÉSZLETES MEGJEGYZÉSEI

4.1. A Bizottság által elfogadott, a közös álláspontban részben figyelembe vett módosítások

Az alábbiakban található hivatkozások a közös álláspont preambulumbekezdéseire és cikkeire vonatkoznak.

- 1. módosítás: a javasolt pontosítások a preambulum más részeiben megtalálhatók.

- 6. módosítás: ez a módosítás más megfogalmazásban a közös álláspont (20) preambulumbekezdésében jelenik meg.

- 8. módosítás: ezt a módosítást a közös álláspont 3. cikkének b) pontjában a „mozdonyvezető” új fogalommeghatározása részben tartalmazza.

- 10. módosítás: ez a módosítás új fogalommeghatározás bevezetését javasolja a „képzési központra”, amelyet a közös álláspont részben tartalmaz (3. cikk k) pont).

- 12. módosítás: ez a módosítás azokat a kategóriákat kívánja egyszerűsíteni, amelyeknek megfelelően a harmonizált kiegészítő tanúsítvány alapján a mozdonyvezetési tevékenységet engedélyezik. A Bizottság annyiban egyetért ezzel az egyszerűsítéssel, hogy a közös álláspont 4. cikkének (3) bekezdése olyan kódok meghatározásáról rendelkezik, amelyek felhasználásával pontosabban behatárolhatók az engedélyezett szolgálattípusok.

- 13. módosítás: az Európai Parlament által kért módosítás egy az egyben megtalálható a 11. cikk (3) bekezdésének új szövegében.

- 17., 46., és 47. módosítás: ezek a módosítások a 16. cikkre vonatkoznak, amely azokról az időszakos ellenőrzésekről rendelkezik, amelyeket a mozdonyvezetőnek minősítése megtartásához teljesítenie kell. A Tanács közös álláspontjában a 16. cikk úgy került átdolgozásra, hogy kellő egyensúly legyen a rendelkezésben magában és a mellékletben elhelyezett előírások között. A minimális gyakoriságot a melléklet tartalmazza mindenfajta ellenőrzés tekintetében; ez szükség esetén, a tapasztalatok alapján komitológiai eljárással módosítható lesz. A folyamatos képzés elvét a közös álláspont 23. cikkének (8) bekezdése tartalmazza.

- 19. módosítás: ez a módosítás a 17. cikkre vonatkozik, és csaknem teljes egészében megjelenik a közös álláspontban.

- 21. és 22. módosítás: a 18. cikk átdolgozására irányuló javaslatok elvi szinten elfogadhatók. A javasolt módosítások részben megjelennek a közös álláspontban, amely jobb felosztást ad a munkáltató (18. cikk) és az illetékes hatóság (28. cikk) viszonylatában az ellenőrzési feladatokra.

- 23. módosítás: a 19. cikk átdolgozására irányuló javaslat elvi szinten elfogadható. A Tanács ugyanakkor indokoltnak találta az illetékes hatóság feladatainak taxatív felsorolását, amit a közös álláspont meg is valósít.

- 28. módosítás: ez a módosítás az illetékes hatóság feladatainak átruházását érinti. Ezt a kérdést a közös álláspont a 19. cikk új szövege révén teszi világosabbá és pontosabbá.

- 29. módosítás: ez a módosítás az akkreditált személyek jegyzékének közzétételére vonatkozik. Ezt a kérdést a közös álláspont a 20. cikk új szövege révén teszi világosabbá és pontosabbá.

- 30. és 33. módosítás: ezek a módosítások a képzést és a vizsgáztatást végző személyek és szervek illetékes hatóság általi „elismerésére” vonatkoznak. A két módosítás csaknem teljes egészében megjelenik a közös álláspontban a 20., a 23. (kézpés) és a 24. (vizsgák) cikk módosított szövegében.

- 41. módosítás: a módosításban kitűzött célt, azaz hogy rögzíteni kell a meglévő minősítésekről az új rendszerre való teljes áttérés határidejét, a közös álláspontban a 36. cikk (2) bekezdésének c) pontja valósítja meg.

- 42. módosítás: ezt a módosítást a közös álláspont 33. cikke csaknem teljes egészében átveszi. A módosítás szövege magyarázatot is tartalmaz, amely a rendelkező rész helyett a preambulumban kapott helyet.

4.2. A Bizottság által elfogadott, ám a közös álláspontban nem szereplő módosítások

- 2. módosítás: ezt a módosítást a Bizottság csak részben tudta elfogadni: a beilleszteni javasolt mondat utolsó része („valamint a határokon átnyúló interoperábilis szolgáltatásokat ellátó utazó munkavállalók alkalmazási feltételeinek egyes szempontjairól szóló megállapodás”) azért nem volt elfogadható, mert a Bizottság javaslata nem foglalkozik munka- és pihenőidővel.

- 3. és 4. módosítás: ezek a módosítások a célkitűzések pontosítására irányulnak, és elfogadhatók a Bizottság számára.

- 5. és 37. módosítás: a szociális partnerek szerepével kapcsolatban a Bizottság már jelezte, hogy különbséget kell tenni az átjárhatósági műszaki előírások (ÁME – az Európai Vasúti Ügynökség által a hatályos irányelvekkel és az ügynökség létrehozásáról szóló rendelettel összhangban kidolgozott műszaki előírások), illetve az irányelvek mellékletei között, amely utóbbiak módosítása együttdöntési eljárást, illetőleg hatáskör-átruházás esetén komitológiai eljárást igényel. A Bizottság elfogadhatónak találta volna ugyanakkor azt a megfogalmazást, hogy „ azon intézkedések tekintetében, amelyek hatással vannak a munkavállalók munkakörülményeire, egészségére vagy biztonságára, a szociális partnerekkel kellő mértékben konzultálni kell ”.

- 7., 9., 11., 34. és 35. módosítás: a Bizottság által követett szemléletmóddal teljes összhangban ezek a módosítások a vonatszemélyzet („fedélzeti személyzet”) fogalmának jobb meghatározását, valamint a vonatszemélyzetre alkalmazandó rendelkezések jobbítását célozzák. Ezért a Bizottság elvi szinten elfogadhatónak találja őket, bár megjegyzi, hogy az Európai Parlament javaslatának megfelelően a komitológiai eljárás hatálya alá tartozó új melléklet beiktatása jogi problémákat vet fel. Megjegyzendő, hogy a Tanács nemcsak hogy nem fogadta el ezeket a módosításokat, hanem leszűkítette az irányelv hatályát a mozdonyvezetőkre.

- 14. módosítás: a kategóriák egyszerűsítésének logikus következményeiről van szó. Ez a rendelkezés azonban, amely lehetővé teszi a tagállamok számára annak megkövetelését, hogy a „B” kategóriába jutáshoz a jelöltnek legalább két év szakmai gyakorlattal kelljen rendelkeznie az „A” kategóriában, mégsem szerepel a közös álláspontban, mert a minősítést a vasúttársaság adja ki saját felelősségére, és a minősítés elnyeréséhez a jelöltnek az irányelv mellékletében előírt céloknak megfelelően szervezett képzésen kell részt vennie, és elismert vagy akkreditált vizsgáztatók előtt le kell tennie bizonyos számú vizsgát. Minden feltétel megvan tehát ahhoz, hogy a minősítések kiadása kellően megalapozott legyen, a rendszer pedig kellően rugalmas ahhoz, hogy a vasúttársaságok megfelelően megszervezhessék mozdonyvezetőik képzését és minősítését.

- 18. módosítás: a Bizottság elfogadhatónak találja ezt a módosítást, amely előírja, hogy ha egy mozdonyvezetőnek megszűnik a munkaviszonya a vasúttársaságnál vagy a pályahálózat-működtetőnél, akkor köteles erről haladéktalanul tájékoztatni az illetékes hatóságot.

- 31. módosítás: ez a felvetés összhangban van a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló 95/46/EK irányelvvel.

- 40. módosítás, a 34. cikk (1)–(4) bekezdésére vonatkozó részek: a módosítás első részében az Európai Parlament azt javasolja, hogy a szöveg hivatkozzék a 91/440/EGK irányelv alapján hozzáférési joggal rendelkező vonatokra. Bár az irányelv alkalmazásának folyamata leegyszerűsödne, a javaslat elfogadása azzal a hátrányos következménnyel járna, hogy nehezebben behatárolhatóvá válna az irányelv alkalmazási köre. Másrészt a javasolt dátumok nem reálisak a harmadik vasúti csomag elfogadásának időpontja szempontjából. A 34. cikk új szövege lehetővé teszi a különböző megfontolások ötvözését: biztosítja, hogy a nyilvántartás rendelkezésre álljon, mire megkezdik a mozdonyvezetők minősítését, figyelembe veszi a már mozdonyvezetőként foglalkoztatott személyek érdekeit, figyelembe veszi az irányelv hatálybalépésekor már képzésen részt vevő mozdonyvezetők érdekeit, stb.

- 43. módosítás: a módosítás a fizikai alkalmasság ellenőrzésére a III. melléklet 3.2. pontjának első bekezdésében előírt szabályokra vonatkozik, és a Bizottság elvben elfogadhatónak tartja.

4.3. A Bizottság által elvetett, a közös álláspontban sem szereplő módosítások

- 15. módosítás: az „időszakos ellenőrzés” megfogalmazás azért fontos, hogy egyértelmű legyen, hogy az engedély és a harmonizált kiegészítő tanúsítvány megtartásához a mozdonyvezetőnek rendszeresen vizsgálatoknak kell alávetnie magát, és ez biztonsági okokból szükséges.

- 24. és 25. módosítás: az „üzemorvos” és a „közlekedéspszichológus” fogalmát a tagállamok eltérően értelmezik. A Bizottság ezért nem támogatja ezeket a módosításokat.

- 26. módosítás: nem világos, a módosítási javaslat milyen célt kíván elérni. Az általános szakmai ismeretek ellenőrzését akár „intézmény”, akár „vizsgáztató” végezheti, de csak akkor, ha rendelkezik az illetékes hatóság akkreditációjával. Másrészről a közös álláspont az eredeti javaslatnál pontosabb megfogalmazást tartalmaz (lásd a 20. és a 23. cikket), ami az Európai Parlament számára kielégítő lehet ebben a kérdésben.

- 32. módosítás: Bár elvi síkon a javaslat látszólag védi a munkáltató által a mozdonyvezető képzése érdekében tett befektetést, több probléma is felmerül. Először is, más közlekedési módokban nem érvényesül hasonló követelmény, még a légi közlekedésben sem, ahol pedig a képzés ugyancsak igen költséges. A rendelkezés munkajogi vonatkozású, ezért nemigen látszik helyénvalónak ebben az irányelvben. Végül: hogy a mozdonyvezető elhagyja a munkáltatóját, annak igen különböző okai lehetnek. Ha a mozdonyvezető munkaviszonya a munkáltató hibájából szűnik meg, miért kellene egy másik társasággal kifizettetni a képzést?

- 39. módosítás: a tagállamoknak kellő időt kell hagyni, hogy az irányelv elfogadása után elvégezzék a hazai jogba való átültetést, és megfelelően módosítsák nemzeti jogszabályaikat. Ebben az összefüggésben a kétéves időszak nem tűnik tovább szűkíthetőnek.

- 45. módosítás: a biztonsággal összefüggésben ki kell emelni, hogy ahhoz, hogy másik országban harmonizált kiegészítő tanúsítványt kaphasson, a mozdonyvezetőnek megfelelő képzésben kell részesülnie az infrastruktúra ismeretéből, az üzemi szabályokból és a kérdéses nyelvből, majd pedig olyan vizsgáztató előtt kell vizsgát tennie, amelyet annak az országnak az illetékes hatósága akkreditált vagy ismert el, amelyben a mozdonyvezető mozdonyt kíván vezetni. Ez a módosítás gazdasági szempontból feleslegesen súlyosbítaná a vasúttársaság képzési terhét.

4.4. A Bizottság által elvetett, ám a közös álláspontban figyelembe vett módosítások

- 38. módosítás: ez a módosítás az Ügynökség által az irányelv alkalmazásáról benyújtandó jelentésre vonatkozik. A közös álláspont szövege a teljesség kedvéért figyelembe veszi ezt a módosítást.

- 40. módosítás, a 35. cikk (5) bekezdésére vonatkozó rész: a módosításnak ez a része ideiglenes eltérést tesz lehetővé a „hazai” mozdonyvezetők vonatkozásában. A Bizottság az efféle nemzeti szintű eltéréseket több okból sem tudja elfogadni. Először, szociális szempontból: a mozdonyvezetők körében két „osztály” alakulna ki, még ha a gyakorlatban lenne is átjárás a két kategória között. Ez nehezen indokolható következményekkel járna a szakmai előmenetelre és a fizetésekre nézve. Másodszor, biztonsági megfontolásból: egyazon vonalon kétféle mozdonyvezető is dolgozna: olyan, aki ezen irányelv alapján részesült képzésben és kapott tanúsítványt, és olyan, akit valamilyen esetileg szervezett nemzeti rendszer alapján képeztek ki és tanúsítottak. Könnyen előfordulhat, hogy ezek a mozdonyvezetők ugyanarra a helyzetre eltérően fognak reagálni. Harmadszor, gazdaságossági szempontból: a tagállamoknak két különböző jogszabályi rendszert és a képzés és a vizsgáztatás céljára két eltérő akkreditációs, illetve elismerési rendszert kellene fenntartaniuk, a vasúttársaságoknak két képzési rendszert kellene működtetniük, stb. Ez a kettősség nem lenne eléggé hatékony, és bizony költségekkel járna.

5. KÖVETKEZTETÉS

A Bizottság javaslata a vonaton tartózkodó minden olyan vasúti alkalmazottakra kiterjedt, akik biztonsági szempontból kritikus feladatot látnak el, és nem tett lehetővé tagállami szinten eltéréseket. A Bizottság tudatában van ugyanakkor annak, hogy a Tanács közös álláspontja a bizottsági javaslatnak sem fő célkitűzését, sem szellemét nem módosítja.