-a releváns témák tekintetében kellően átfogó, a jellemzők és bontás tekintetében pedig kellően részletes statisztikák szolgáltatása;

-olyan jogi és adatgyűjtési keretek előmozdítása, amelyek kellően rugalmasak ahhoz, hogy az adatkészleteket hozzáigazítsák az új forrásokból eredő, kialakulóban lévő szakpolitikai igényekhez és lehetőségekhez.

Szakpolitikai alternatívák és hatásaik

A szakpolitikai alternatívákat úgy határozták meg, hogy a konkrét célkitűzésekre irányuló részletes szakpolitikai intézkedéseket egy lehetséges beavatkozás négy jellemzője szerint csoportosították:

-a statisztikák harmonizációja, ahol a fő hangsúly az alapnépesség meghatározására helyeződik;

-a statisztikai folyamatok integrálása;

-statisztikai eredmények;

-a keret rugalmassága.

Az 1. táblázat azokat az alternatívákat mutatja be, amelyek az említett négy jellemző tekintetében ambiciózusabbak.

Az A. alternatíva az alapforgatókönyv, amely különálló statisztikai folyamatokat és jogszabályokat, valamint a népesség fogalommeghatározásának korlátozott mértékű harmonizációját foglalja magában új statisztikai eredmények meghatározása nélkül.

A B.1. és a B.2. alternatíva – növekvő ambíciószint mellett – a statisztikai eredmények bővítését és a keret rugalmasságának növelését tartalmazza, de az alapnépesség fogalmát csak korlátozott mértékben harmonizálná.

A C.1. és a C.2. alternatíva megegyezik a B.1. és a B.2. alternatívával, de ambiciózusabb kísérletet tenne az alapnépesség fogalmának harmonizálására. A B.2. és a C.2. alternatíva a B.1. és a C.1. alternatívánál nagyobb mértékben javítaná a statisztikai eredményeket, és növelné a keret rugalmasságát.

Végezetül a D.1. és a D.2. alternatíva teljes harmonizációt és az eredmények jelentős mértékű javítását foglalja magában, egyúttal kellő rugalmasságot biztosítva a statisztikák későbbi kidolgozásához, hogy kielégíthetők legyenek az új igények. A D.2. alternatíva emellett statisztikai népesség-nyilvántartást vezetne be minden tagállamban.

Az összes lehetőség költségeit a lehető legnagyobb mértékben számszerűsítették, kritériumként a következőket használva: i. az alapnépesség harmonizációjának mértéke; ii. a statisztikai eredmények javítása; valamint iii. a statisztikai folyamatok integrálása nemzeti statisztikai népesség-nyilvántartásokon keresztül. Végezetül tételesen felsorolták az előnyöket, de többségüket nem lehetett számszerűsíteni, mivel azok sok esetben közvetve vagy elszórtan jelentkeznének, ezért minőségi szempontból értékelték őket.

Az előnyben részesített alternatíva összehasonlítása a többi alternatívával

Számszerűsített előnyök hiányában az alternatívák közvetlen rangsorolása nem lehetséges. A hatékonysági értékelésből azonban kiderült, hogy a minőséget tekintve egyik alternatíva sem egyértelműen költséghatékonyabb a többinél. Ehelyett egyre nagyobb (közvetlenül a statisztikák felhasználóinál és közvetve az egész társadalomnál jelentkező) előnyöket kínálnak növekvő költségek mellett (többnyire a statisztikák előállítói, vagyis a nemzeti statisztika-előállítási rendszerek számára). A statisztikák előállítói és felhasználói közötti mély megosztottság is ezt a mintát tükrözi, mivel az előállítók a költségekre összpontosítottak, a felhasználók számára pedig inkább az előnyök voltak fontosak. Azonban az értékelés egyértelműen kimutatta, hogy az uniós szakpolitikai prioritásokhoz kapcsolódó adatigények kielégítésére irányuló, ambiciózus intézkedéseknek megvan az ára, amely a statisztikák előállítói számára szükséges, a jelenlegi alapköltségekhez viszonyítva számottevő (a D.2. alternatíva esetében mintegy mintegy 10 %-kal magasabb) többletforrások formájában jelentkezne. Pontosabban csak a legambiciózusabb alternatívák – tehát a D.1. és a D.2. alternatíva – tartalmaznak olyan széles körű intézkedéseket, amelyek kulcsfontosságú uniós szakpolitikai területeken, így a városi/vidéki integráció, az európai zöld megállapodás, valamint az alapjogok és megkülönböztetésmentesség terén jelentkező igények kielégítésére irányulnak. Ezenkívül csak a D.2. alternatíva foglalja magában a statisztikai népesség-nyilvántartást, mint a statisztikák hatékony előállításának erőteljes eszközét, amely megkönnyíti az eredményekkel kapcsolatos ambiciózus célok elérését.

Ezért összességében a D.2. az előnyben részesített alternatíva. Ezzel a statisztikai eredmények és a keret rugalmassága szempontjából legambiciózusabb alternatívával érhető el a legjobb eredmény a statisztika-előállítási rendszerek hasonlóan ambiciózus egyszerűsítésének és integrálásának, valamint a fenntartható, hosszú távú hatékonyságnövekedésnek köszönhetően. Azonban továbbra is vannak bizonytalanságok a szubszidiaritást és az arányosságot illetően, ráadásul az interoperábilis statisztikai népesség-nyilvántartások minden tagállamban történő bevezetése is jelentős átalakítási költségekkel járna. Következésképpen a C.2. alternatívát előnyben részesítő másik (óvatos) megközelítés is észszerű lehet, ha a D.2. alternatíva arányosságát és hatékonyságát érintő aggályok nagyobb hangsúlyt kapnak, emellett a C.2. alternatíva a végrehajtás kulcsfontosságú érdekelt felei, vagyis a statisztikák előállítói számára is elfogadhatóbb lenne.

Az előnyben részesített D.2. és C.2. alternatíva valószínűleg biztosít némi mozgásteret a REFIT-tel összefüggő esetleges költségmegtakarításra a statisztikai folyamatok egyszerűsítésének, észszerűsítésének és integrálásának eredményeképpen (lásd: Table 2 ). Jelentős egyszerűsítés várható a forrásadatok tulajdonosai és a nemzeti statisztikai hivatalok közötti adatmegosztás, a szabályozásnak a nemzeti statisztikai hivatalokkal és az Eurostattal szembeni változó adatigényekhez igazítása és az adatoknak a nemzeti statisztikai hivataloktól az Eurostat részére történő továbbítására szolgáló eljárások terén. A felhasználók egyszerű és központi hozzáférést kapnak a statisztikákhoz az Eurostat honlapján. Végezetül a nemzeti statisztikai népesség-nyilvántartások valamennyi tagállamban történő bevezetése várhatóan jelentős hosszú távú hatékonyságnövekedést eredményez majd. A hatásvizsgálat népszámlálási fordulónként mintegy félmilliárd euróra becsülte a népszámlálásokkal kapcsolatos potenciális uniós szintű, ismétlődő költségmegtakarítást.

Ami az emberekre nehezedő esetleges új terheket illeti, az előnyben részesített D.2. lehetőség szerint az ilyen hatások egyetlen lehetséges forrása az egyenlőségre vonatkozó adatok új gyűjtési módjait bevezető szakpolitikai intézkedés. Mivel e változók közül legalább néhányat önbevallással kell gyűjteni, általánosságban szükség lesz az emberekkel való közvetlen interakció valamilyen formájára. Az „egy be, egy ki” elvet alkalmazva az elemzés csak elhanyagolható járulékos válaszadási terhet mutat, amely így nem generálna jelentős „nettó pluszt”.

Ami a vállalkozásokat terhelő új költségeket illeti, az előnyben részesített D.2. és C.2. alternatíva esetében az ilyen hatások egyetlen lehetséges forrása az a szakpolitikai intézkedés, amely lehetővé teszi az üzleti és a közszféra közötti adatmegosztást az európai népességstatisztikák számára. Az elemzés megállapította, hogy az ilyen adatmegosztás általában, beleértve a hivatalos statisztikákat is, nem hoz létre olyan „nettó” terhet a vállalkozások számára, amely a „egy be, egy ki” elv értelmében releváns lenne.