P6_TA(2007)0183

Lakhatás és regionális politika

Az Európai Parlament 2007. május 10-i állásfoglalása a lakhatásról és a regionális politikáról (2006/2108(INI))

Az Európai Parlament,

- tekintettel a strukturális alapok 2007-2013 között érvényes szabályozására,

- tekintettel a városi környezetre vonatkozó tematikus stratégiáról szóló 2006. szeptember 26-i állásfoglalására [1],

- tekintettel a bővítéssel összefüggésben a városokkal kapcsolatos kérdésekről szóló 2005. október 13-i állásfoglalására [2],

- tekintettel a Tanácsnak a városi és vidéki környezetek építészeti minőségéről szóló, 2001. február 12-i állásfoglalására [3],

- tekintettel a "Kohéziós politika és a városok: a városok és az agglomerációk hozzájárulása a régiók növekedéséhez és foglalkoztatottságához" című bizottsági közleményre (COM(2006)0385),

- tekintettel a "Városi környezetre vonatkozó tematikus stratégia" című bizottsági közleményre (COM(2005)0718),

- tekintettel az "Energiahatékonyság - avagy többet kevesebbel" című 2005. június 22-i bizottsági zöld könyvre (COM(2005)0265),

- tekintettel a 2005. december 7-i bristoli megállapodásra, amely a fenntartható város nyolc jellemzője között felsorolja a megfelelően megtervezett és jól megépített minőségi városi környezetet,

- tekintettel az Európa Tanács által elfogadott és átdolgozott Szociális Chartára (ETS 163), amelyet 1996. május 3-án írtak alá Strasbourgban,

- tekintettel a városi lakásszolgáltatással foglalkozó képviselőcsoportok közötti csoportosulása által 2006. április 26-án elfogadott Európai Lakhatási Chartára,

- tekintettel az emberi településekről szóló vancouveri nyilatkozatra, amelyet az Egyesült Nemzetek 1976. május 31. és június 11. között a méltó lakáskörülményekről Vancouverben tartott konferenciája (Habitat I) alkalmával tettek közzé,

- tekintettel a Régiók Bizottsága véleményére (345/2006), továbbá a az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (407/2007) eljárási szabályzata 117. és 118. cikke alkalmazásában,

- tekintettel eljárási szabályzata 45. cikkére,

- tekintettel a Regionális Fejlesztési Bizottság jelentésére és a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság véleményére (A6-0090/2007),

A. mivel a megfelelő és megfizethető árú lakások hiánya közvetlenül befolyásolja a polgárok életét, nehezítve társadalmi beilleszkedésüket és mobilitásukat mind a városi, mind a vidéki területeken;

B. mivel a lakáskérdés számos európai uniós város számára súlyos gondokat jelent, például a régiótól vagy a várostól függően túl nagy vagy túl kicsi a kínálat, a hajléktalanok problémája, a lakásvásárlás és fenntartás meredeken emelkedő költségei, valamint az épületek rossz állaga, miközben a nem megfelelő karbantartás gyakran a meglévő lakásállomány lebontásához vezet, aminek eredményeképpen új egyenlőtlenségek alakulhatnak ki tekintettel az integrált fejlesztési stratégia nélküli várostervezésre;

C. mivel a városi lakhatás kérdését a várostervezés tágabb kontextusába illesztve kell tekinteni, és így összefüggésben az egyes városrészek elszegényedésével, a környezet romlásával (víz- és levegőszennyezés, zaj, hulladék, zsúfoltság stb.), a közszolgáltatások nem megfelelő működésével, a hozzáférhetőség, a közbiztonság stb. problémájával;

D. mivel a lakhatáshoz való hozzáférés nehézségei megalapozzák a társadalmi szegregációt és a gettósodást;

E. mivel a demográfiai helyzet változása és az elvándorlás egyes régiókban a lakások iránti igény csökkenéséhez, üresen hagyott lakások megjelenéséhez és különösen kulturális és szociális infrastruktúrák eltűnéséhez vezethet, aminek következtében az érintett városnegyedekben - ahol elsősorban a hátrányos helyzetű csoportok laknak - romlik az életminőség;

F. mivel az alacsony jövedelmek, a magas energiaárak, valamint a nem megfelelő fűtési rendszerek és szigetelés együtt az energiaszegénység jelenségéhez és az energiaellátásból való kirekesztettséghez vezet;

G. mivel a lakhatás kérdése nem csupán a lakásépítés kérdését jelenti, hanem magába foglalja a szociális jellegű infrastruktúrákat (művelődési központok, könyvtárak, stadionok, közösségi találkozóhelyek stb.) is, amelyek jelentős mértékben elősegítik a társadalmi beilleszkedést, ellensúlyozva az elidegenedettség érzését, amely különösen a nagy városi agglomerációkban gyakori;

H. mivel a társadalmi kirekesztés az európai szociális modellel ellentétes;

I. mivel meg kell őrizni a városközpontok és a városnegyedek életképességét, valamint biztosítani kell a történelmi műemlékké nyilvánított épületek fennmaradását;

J. mivel a városok terjeszkedése számos társadalmi és gazdasági problémával jár, amely érinti a közlekedést (a tömegközlekedés zsúfoltsága, a személygépkocsi használatától való függés) a környezetvédelmet (növekvő energiafogyasztás, szennyezés) és a szolgáltatások hozzáférhetőségét;

K. mivel fontos a rozsdaövezetek (brownfield sites) regenerálása és konverziója, valamint a zöldmezős területek (greenfield sites) védelme;

L. mivel a kohéziós politikát elõsegítõ pénzügyi eszközök hozzájárulnak a városfejlesztéshez, mert támogatják a közterek rehabilitációját, a közbiztonsági és bûnmegelõzési intézkedések végrehajtását, az energia- és vízfelhasználás hatékonyságát elõsegítõ intézkedések kidolgozását, a társadalmi beilleszkedés ügyét stb.;

M. mivel külön problémát jelentenek az elõre gyártott elemekbõl épített nagy lakóházak egyrészt a lakáskörülmények minõsége, másrészt az infrastruktúrák felújításának nehézsége (a karbantartási és a felújítási munkák finanszírozása, valamint a megfelelõ mûszaki és technológiai eljárásokkal kapcsolatos kutatások) tekintetében;

N. mivel az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) új szabályozása alapján az új tagállamokban lévõ lakások több speciális esetben jogosultakká váltak a támogatásra [4];

O. mivel problémákat vet fel a lakások tulajdonjoga, különösen egyes tagállamokban a lakbérek vagy a tulajdon-átruházások nem megfelelõ szabályozása következtében;

P. tekintettel a hetedik kutatási keretprogramra [5];

Q. emlékeztetve a Jeremie [6] és a Jessica [7] pénzügyi kezdeményezésekre, amelyeket az Európai Beruházási Bankkal (EBB), illetve az Európai Beruházási Alappal (EBA) együttmûködve hajtanak végre;

R. mivel a lakásszektor jelentõs szerepet tölt be a foglalkoztatásban az építõipar terén csakúgy, mint a felújítás, a területrendezés, a közelségi szolgáltatások biztosítása és a pénzügyi szolgáltatások terén;

S. mivel a Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és Fogyasztásügyi Tanács a hajléktalanok és a lakáshelyzethez fûzõdõ kirekesztettség kérdését a szociális beilleszkedést és a szociális védelmet célzó uniós stratégia keretében a prioritások sorába emelte;

T. mivel a szociális bérlakásokba történõ beruházások lényeges szerepet játszanak és fognak a jövõben is játszani azzal, hogy számos olyan embernek is lehetõvé teszik a lakáspiacra való bejutást, aki máskülönben ki lenne onnan zárva,

1. úgy ítéli meg, hogy a megfelelõ, minõségi és méltányos árú lakáshoz való jog jelentõs alapjog, amelyet elismer számos nemzetközi charta és számos tagállam alkotmánya is;

2. azt kívánja, hogy a tagállamok fogadjanak el ahhoz szükséges törvényi rendelkezéseket, hogy a megfelelõ, jó minõségû és elfogadható árú lakáshoz való jog érvényesüljön;

3. úgy ítéli meg, hogy a lakások szociális és energiatakarékossági célú felújítása nem csak városi probléma, és megfelelõ figyelemmel kell lenni a vidéki területeken, különösen az új kohéziós országokban felmerülõ, a lakáshelyzettel összefüggõ számos nehézségre is;

4. kéri azoknak a minõségi mutatóknak a kidolgozását európai szinten, amelyek meghatározzák a "megfelelõ minõségû lakás" fogalmát;

5. hangsúlyozza, fontos, hogy az EU elfogadjon egy nyilatkozatot a lakhatásról a Parlament városi lakásszolgáltatással foglalkozó képviselõcsoportok közötti csoportosulása által elfogadott charta alapján; ebben a tekintetben azt javasolja, hogy a Regionális Fejlesztési Bizottság tegyen kezdeményezést az ügyben;

6. ragaszkodik ahhoz, hogy - a lisszaboni stratégiával összefüggésben - erõsíteni kell a lakhatás támogatásához való jogot, a társadalmi beilleszkedés elérése céljából és annak érdekében is, hogy a munkavállalók számára valódi lehetõség legyen a mobilitás;

7. kitart amellett, hogy a lakáspolitikákat egy olyan területrendezési politika keretében kell kialakítani, amely kedvez a társadalmi egyensúly létrejöttének és a társadalmi keveredésnek;

8. annak a reményének ad hangot, hogy a nemzeti és helyi vezetõk a jövõben intézkedéseket fogadnak el a fiatalok elsõ lakáshoz való jutásának elõsegítése érdekében;

9. felszólítja a Bizottságot, hogy a városokról és a régiók fenntartható fejlõdésérõl szóló vitát, valamint a városi dimenziót befolyásoló politikák koordinálása céljából felállított szolgálatok közötti munkacsoport munkaprogramját terjessze ki a lakhatás kérdésére;

10. hangsúlyozza a biztonsággal kapcsolatos kérdések fontosságát:

- a bûnözés tekintetében különösen a hátrányos helyzetû negyedekben,

- az épületek tekintetében (az építéssel és a felhasználással kapcsolatos normák),

- az elektromos, a gázvezeték-, továbbá a vízvezeték-, csatorna- és fûtési hálózatok tekintetében (a meglévõ rendszerek és a rehabilitációs technológiák biztonságossága, továbbá az elavult csatornarendszerek cseréje);

11. továbbá véleménye szerint fontos a fenntartható fejlõdés különbözõ dimenzióinak (szolidaritás, környezetvédelem, energia), az elérhetõség, az egészség, a biztonság és a használati minõség kérdéseinek koherens módon történõ kezelése, illetve biztosítani kell, hogy a lakásminõség javításának terhei összeegyeztethetõk legyenek a háztartások bevételeivel;

12. hangsúlyozza a mûvelõdési központok, a kultúrák közötti párbeszéd és a több városnegyedre kiterjedõ közös projektek fontosságát, mivel ezek elõsegíthetik a városokban, külvárosokban és a közeli vidéki területeken élõ különbözõ közösségek integrációját;

13. hangsúlyozza, hogy figyelembe kell venni a vidéki területeken jelentkezõ egyedi lakhatási problémákat annak érdekében, hogy egy olyan kiegyensúlyozott területrendezési politika kapjon támogatást, amely szembeszáll a vidéki területek kirekesztésével és elnéptelenedésével, különös tekintettel az ilyen területeken kialakuló hátrányokra, mint például az alacsony fizetések, szétszórt és omladozó lakóépületek, valamint a bérelhetõ, a szociális vagy más típusú lakások hiánya;

14. felhívja a figyelmet a kisvárosi lakhatás kérdéseinek egyediségére is; megítélése szerint a kisvárosok falusi lakosságra gyakorolt vonzerejét nem csupán az ott kínálkozó munkalehetõségek magyarázzák, hanem az is, hogy lehetõvé teszik magasabb oktatási és képzettségi szint elérését, és mert kielégítik az egészségügy és a kultúra terén támasztott igényeket; hangsúlyozza, hogy támogatni kell a kisvárosok e szerepkörének fejlesztését, mivel az szorosan összekapcsolódik a vidéki területek strukturális átalakulásával, különösen az egészségügyi szolgáltatások, a középfokú oktatás, a kkv fejlõdése, a turizmus, a gyógyüdülés stb. terén;

15. véleménye szerint a vidéki területeken feltétlenül szükség van a régebbi épületállomány megszerzését, rehabilitációját és felújítását elõsegítõ intézkedésekre tett javaslatokra, valamint az olyan köz- és magánszférabeli szervezetek támogatására, amelyek tanácsadást és személyre szabott támogatást biztosítanak magánszemélyek és üzletemberek számára, akik meg akarják szilárdítani és ki akarják szélesíteni a köz- és magánszféra által kínált új és felújított szociális lakások kínálatát;

16. ösztönzi, hogy - tekintetbe véve a lakások birtokbavételének sokféleségét, a hagyományos családi struktúrák megváltozását, továbbá a fiatalok sajátos helyzetét és népesség elöregedést és fogyását - a Bizottság tanulmányozza a lakhatási költségeket és a lakások iránti keresletet, valamint általában az ingatlanpiacot, a tagállamok pedig javítsák az ezekrõl szóló adatbázisuk minõségét; továbbá felszólítja a tagállamokat, hogy a lakhatási projektek tervezésekor és átalakításakor, valamint az adatok gyûjtésekor vegyék figyelembe a mûszaki, szociális, mûvelõdési és közlekedési infrastruktúrák használatához való hozzáférést és felhasználásuk arányát;

17. hangsúlyozza, hogy - figyelemmel a szubszidiaritás elvére - a lakásproblémákat, mint nemzeti problémát, elsõsorban helyi szinten kellene kezelni, és e tekintetben szükség van a települési önkormányzatok támogatására; úgy véli, hogy az európai útmutatások hozzájárulhatnak ahhoz, hogy ezen problémákat nagyobb hatékonysággal oldják meg;

18. úgy véli, hogy a lakhatást befolyásoló tényezõk összetettsége miatt integrált, a szubszidiaritás és a közelség elvének megfelelõ megközelítést kell alkalmazni annak érdekében, hogy biztosítani lehessen a különbözõ - a lakáshoz jutás megkönnyítését, az építészeti minõség javítását, valamennyi nemzedék életminõségének, valamint a városi és a vidéki környezetek vonzerejének javítását elõsegítõ - alkotóelemek egy idõben történõ végrehajtását;

19. hangsúlyozza, hogy mivel a szociális lakások többsége egészségügyi szempontból nem túl elõnyös környezetben található, és minõségük folytán nem biztosítanak egészséges életkörülményeket, az Európai Regionális Fejlesztési Alap által finanszírozott fejlesztési intézkedéseket nem elegendõ a lakáshelyzet javítására felhasználni, hanem arra is, hogy a szociális lakásokban lakók egészségét és környezetét - s ezzel életminõségüket - is javítsák;

20. úgy ítéli meg továbbá, hogy az integrált megközelítésnek nagyobb esélye van a sikerre, ha a helyi hatóságok alkalmazzák, amelyek képesek az agglomerációban végrehajtott kezdeményezések és politikák összességének átlátására és optimális összehangolására, és hosszú távú elképzelésük van az adott agglomeráció fejlesztésérõl; ezért bátorítja a tagállamokat, hogy - az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendelet 11. cikke alapján - a városokat vonják be az operatív programok keretében támogatható városi fellépések társfinanszírozására szánt strukturális támogatás programozásába és kezelésébe, valamint hogy a végrehajtással is a városokat bízzák meg;

21. felhívja a tagállamokat és a helyi hatóságokat, hogy a közösségi támogatásokban részesülõ lakáshelyzet- javító programok kidolgozásakor a helyi önkormányzatok - a finn elnökség "Egészség minden politikában" (Health in all policies) címû ajánlása alapján - végezzék el azt az egészségügyi hatásvizsgálatot is, amely lehetõvé teheti egészséges környezet kialakítását a szociális értelemben hátrányos helyzetû személyek számára;

22. ragaszkodik ahhoz, hogy szükség van a helyi, regionális és kormányzati hatóságok különbözõ szintjei közötti párbeszédre és egyeztetésre annak érdekében, hogy biztosítható legyen az állami beavatkozás koherenciája, társadalmi felelõssége, továbbá hogy a horizontális (a lakhatást érintõ valamennyi közösségi politika közötti), a vertikális (a különbözõ - európai, nemzeti, regionális és helyi - szinteken a lakhatással foglalkozó szereplõk közötti) és az átfogó (a hatóságok, a társadalmi, gazdasági szereplõk és a civil társadalom közötti) koordinációra épüljön; kifejezi továbbá kívánságát, hogy a városi környezetet érintõ újjáélesztési, rehabilitációs, irányítási és megõrzési programokra vonatkozóan a helyben lakók és szervezeteik jelentõs részvételével jussanak közös döntésekre;

23. szorgalmazza a lakhatást érintõ pénzmozgások és politikák fokozottabb összehangolását, nevezetesen azt, hogy az ERFA által, a Jessica és Jeremie pénzügyi eszközök által, a hetedik kutatási keretprogram által, valamint más, a lakhatásra és a városi újjáépítésre vonatkozó közösségi, nemzeti, regionális és helyi szintû kezdeményezés által támogatott fellépések egészítsék ki egymást, és különösen azt, hogy biztosítsák a városok történelmi városrészeiben található lakóépületek korszerûsítését és felújítását;

24. reméli, hogy - a kohéziós politikát szabályozó rendeletek 2009-re elõirányzott felülvizsgálatának perspektívájában - újfent induljon vita arról, hogy az energiatakarékosság és a környezetvédelem érdekében valamennyi tagállam hozzájuthasson a szociális lakások felújítását támogató közösségi alapokhoz, ami jelenleg csak bizonyos országok számára lehetséges tekintve, hogy a lakásszükséglet egész Európában egyformán kritikus kérdés; kéri a Bizottságot és az EBB-t, hogy a JESSICA kezdeményezés végrehajtása is azonos feltételekkel történjen valamennyi országban a lakhatást integrált fejlesztési megközelítés keretébe illesztve;

25. szorgalmazza, hogy az érintett tagállamok teljes egészében használják ki az ERFA által a lakhatás terén a rendelkezésükre bocsátott alapokat;

26. felhívja a Bizottságot, hogy a strukturális alapok tevékenységének ellenõrzése során fordítson figyelmet arra, hogy a lakásépítés európai strukturális alapok által történõ finanszírozása keretében hiánytalanul tartsák be az 1080/2006/EK rendelet 7. cikkének (2) bekezdésében foglaltakat, továbbá arra is, hogy a támogatott lakásépítés segítségével, megfelelõ minõségû lakásokhoz juttassák a hátrányos helyzetû társadalmi csoportokat;

27. megerõsíti, hogy támogatja a hatóságok, a társadalmi-gazdasági szereplõk és a civil társadalom közötti partnerség megszilárdítását; hangsúlyozza, hogy a köz- és magánszféra közötti partnerségek fontos szerepet tölthetnek be különösen a panelépületek korszerûsítésében és a rozsdaövezetek újjáélesztésében;

28. támogatja a Bizottság kampányát, amelynek célja, hogy a fenntartható energia érdekében tudatosítsa az európai polgárokban a háztartási energiafogyasztás csökkentésének fontosságát; szorgalmazza, hogy a Bizottság indítson egy nagyszabású tájékoztató jellegû kampányt az energiahatékonyságot támogató cselekvési terve keretében;

29. felhívja a Bizottságot, hogy a lakásszektorban könnyítse meg azoknak az új, hatékonyabb technológiáknak és építõipari termékeknek a terjesztését, amelyek lehetõvé teszik az energiafogyasztás csökkentését;

30. szorgalmazza, hogy a Bizottság hatékonyan folytassa a SAVE [8] program keretében a szociális lakásszektor számára indított kísérleti fellépést annak érdekében, hogy támogassa és terjessze az energiahatékonyság terén kiválasztott példaértékû projekteket;

31. hangsúlyozza a lakhatási politikával kapcsolatos jó gyakorlatok cseréjének fontosságát, és szorgalmazza, hogy a Bizottság az URBACT program keretében létrehozott hálózatokhoz hasonló tematikus hálózatokat hozzon létre a lakhatás területén is; ebben az összefüggésben érdeklõdéssel fogadja a Bizottság "Régiók a gazdasági változásért" címû közleményét (COM(2006)0675) és várja e kezdeményezés végrehajtása módozatainak bemutatását;

32. szorgalmazza, hogy a Bizottság hozzon létre az Unió valamennyi nyelvén egy internetes oldalt, amely az együttmûködésnek, az információk és a jó gyakorlatok cseréjének fóruma lehet hasonlóan a városi politikákat ismertetõ európai hálózathoz (EUKN - Európai Városok Tudáshálózata);

33. felhívja a Bizottságot, hogy készíttessen egy tanulmányt, amely felmérné a különbözõ tagállamokban a hatáskörök és felelõsségek megoszlását a nemzeti, regionális és helyi szint között, valamint a lakhatásra vonatkozó jogi keretet valamennyi tagállamban; úgy véli, hogy egy ilyen tanulmány lehetõvé tenné a megfontolt döntések meghozatalát és az EU lakhatással kapcsolatos lehetséges mozgásterének megállapítását annak érdekében, hogy a közösségi intézkedések valódi hozzáadott értéket hordozzanak a nemzeti, a regionális és a helyi intézkedésekhez képest, tekintetbe véve a tagállamok megfelelõ, jó minõségû és elfogadható árú lakáshoz való hozzáféréssel kapcsolatos általános érdekû feladatát;

34. fokozottan támogatja a bürokrácia valamennyi szinten történõ egyszerûsítésének gondolatát annak érdekében, hogy a területtervezés és kezelés hatékonyabbá váljon;

35. hangsúlyozza az ezen a területen mûködõ helyi szereplõk képzésének fontosságát, amelynek része a várostervezéssel, az építéssel, a meglevõ ingatlanállomány rehabilitációjával, irányításával és megõrzésével kapcsolatos külön felkészítés, és üdvözli, hogy a képzéseket az Európai Szociális Alap (ESZA) keretében finanszírozzák;

36. hangsúlyozza, hogy a területrendezéssel foglalkozó hatóságoknak - a területrendezési politikák kialakításakor, az intézkedések tervezésekor és azok végrehajtásakor - a fogyatékkal élõkre és az idõs emberekre való tekintettel figyelembe kell venniük az akadálymentesítést, továbbá játszó- és pihenõtereket kell tervezniük a gyermekek és a fiatalok számára;

37. szorgalmazza, hogy az EBB és az Európai Bizottság a Jeremie programon belül és a Jessica kezdeményezéssel összhangban dolgozzon ki egy stratégiát, amely az építõipari ágazat fellendülését segítené elsõsorban az új tagállamokban, és a városfejlesztési projektekhez kapcsolódó helyi és regionális források mozgósításával strukturális támogatást biztosítana a lakásszolgáltatás fejlesztéséhez;

38. ösztönzi a nemzeti és a helyi szintû hatóságokat, hogy mérjék fel a tagállamokban lévõ városok és területek helyzetének sokféleségét, továbbá a fenntarthatóság elvének megfelelõen állapítsák meg és vizsgálják felül a lakhatásra vonatkozó politikáikat;

39. kéri a nemzeti, regionális és helyi hatóságokat, hogy sürgõsen fogjanak hozzá a lakhatási politika egyik elsõdleges céljának megvalósításához, azaz oldják meg a hajléktalanok helyzetét;

40. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, valamint a tagállamok kormányainak, a Régiók Bizottságának és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak.

[1] Elfogadott szövegek, P6_TA(2006)0367.

[2] HL C 233. E, 2006.9.28., 127. o.

[3] HL C 73., 2001.3.6., 6. o.

[4] Az Európai Parlament és a Tanács 2006. július 5-i 1080/2006/EK rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapról: 7. cikk (2) bekezdése és (5) és (6) preambulumbekezdés.

[5] Az Európai Közösség kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs tevékenységeket támogató hetedik keretprogramja (2007-2013).

[6] Mikro-, kis- és középvállalkozásokat támogató közös európai források.

[7] A városi térségekbe irányuló fenntartható beruházások közös európai támogatása.

[8] SAVE - az energiahatékonyságot támogató többéves program.

--------------------------------------------------