BEVEZETÉS

E jelentés felülvizsgálja az egyes fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló 842/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet[1] (a továbbiakban: a rendelet), ezzel téve eleget a rendelet 10. cikkében foglalt jelentéstételi kötelezettségnek. A jelentés értékeli a hatályos szabályok alkalmazását és hatásait, valamint felméri, hogy az Európai Unión belül szükség lesz-e további intézkedésekre a fluortartalmú gázok kibocsátásának csökkentésére. Az értékelés a Bizottság által végzett elemző munkán alapul[2].

A rendelet a fluorozott szénhidrogének, a perfluor-karbonok és a kén-hexafluorid – együttesen: az ún. fluortartalmú üvegházhatású gázok (fluorozott gázok) – kibocsátásaival foglalkozik. Ezek a gázok többek között hűtőközegként, habfúvó anyagként, aeroszol-hajtógázként, valamint elektromos berendezések szigetelő gázaiként használt mesterséges vegyi anyagok. A fluortartalmú gázok alkalmazása világszerte gyorsan nő, minthogy egyre nagyobb arányban használnak ilyen gázokkal működő termékeket és berendezéseket.

A rendelet, valamint a gépjárművek légkondicionáló rendszereiből eredő kibocsátásokról szóló 2006/40/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (a mobil légkondicionáló rendszerekről szóló irányelv)[3] azt tűzte ki általános célul, hogy segít az Európai Uniónak és tagállamainak teljesíteni az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményéhez csatolt Kiotói Jegyzőkönyv[4] szerint a 2008–2012 közötti időszakra vállalt kötelezettségeket. A jogszabályok végrehajtásától azt várták a jogalkotók, hogy egyfelől megállítja az EU-ban megfigyelhető növekvő tendenciát, másfelől 2010-ben a fluorozottgáz-kibocsátások szintjét az EU-15-ben 75 millió tonna/CO2-egyenérték[5] szinten – azaz jóval a korlátozás hiányában várható 98 millió tonna/CO2-egyenérték alatt[6] – tartja.

A fluorozott gázokra vonatkozó uniós szabályozási keret kiterjed azokra a főbb alkalmazásokra, amelyekben fluorozott gázokat használnak, és két cselekvési irányvonalat követ: egyrészt korlátozza a fluorozott gázok egyes alkalmazásainak használatát és forgalmazását, és ezáltal mentesít a fluorozott gázoktól azokban az esetekben, amelyekben már a jogszabály elfogadásakor környezetvédelmi szempontból megfelelőbb, kellőképpen alacsony árú alternatívák álltak rendelkezésre, másrészt pedig csökkenti a szivárgást azon berendezésekben, amelyekben a fluorozott gázokat nem lehetséges életképes alternatívákkal helyettesíteni. A szabályozási keret ehhez egy sor olyan intézkedést léptet életbe, amelyek a berendezések megfelelő kezelését azok teljes élettartama során biztosítják. Ezen túlmenően a nyomon követés elősegítése érdekében a keretben jelentéstételre vonatkozó rendelkezések is helyet kaptak.

A rendelet 2006. július 4-én lépett hatályba, rendelkezéseit pedig 2007. július 4-étől kell alkalmazni[7]. Míg a rendelet közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban, teljes alkalmazása a 2007. december és 2008. április közötti időszakban elfogadott 10 bizottsági végrehajtási rendeleten, valamint bizonyos kiegészítő elemek későbbi tagállami elfogadásán alapult.

Négy év tapasztalatai

Felhasználási és forgalomba hozatali korlátozások sikeres alkalmazása (8. és 9. cikk)

Az egyéni használatra és forgalomba hozatalra vonatkozó korlátozások 2006. július 4. (lábbelik) és 2009. július 4. (aeroszol újdonságok) között, fokozatosan váltak alkalmazandóvá. A korlátozásokat – néhány kivétellel – sikeresen alkalmazták.

Különösen arról érkeztek jelentések, hogy visszaélések történtek az importált, nem újratölthető, 2007. július 4. előtt gyártott fluorozott gáztartályoknak[8] az uniós piacon történő forgalomba hozatal általános tilalma alóli mentesítésével kapcsolatban. A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai nehézségekről számoltak be a tilalom megfelelő betartatásával kapcsolatban, amelyek az importőrök által benyújtott tanúsítványok, címkék és egyéb dokumentumok hitelességének ellenőrzéséhez szükséges megfelelő eszközök és szakértelem hiányából adódtak.

A címkézésre vonatkozó rendelkezések megfelelő alkalmazása (7. cikk)

A címkézésre vonatkozó rendelkezések elősegítik a fluorozott gázokat tartalmazó termékek és berendezések felelősségteljes üzembe helyezését, karbantartását és ártalmatlanítását. A rendelkezések megközelítőleg 50 000, a hűtő-, légkondicionáló és hőszivattyú-berendezéseket gyártó szektorokban tevékenykedő vállalkozóra, valamint az eredetiberendezés-gyártókra, 100 gáztartály-szolgáltatóra – köztük a tűzvédelmi rendszerekhez használt gáztartályok szolgáltatóira – és nagyfeszültségű kapcsolószerkezetek körülbelül 25 gyártójára vonatkozik.

Az iparág elsősorban önkéntes alapon ösztönözte a címkék összehangolását, főként az EU-ban forgalmazott termékekre és berendezésekre vonatkozóan, de más címkéket is ellátott a releváns információkkal. Néhány gyártó úgy döntött, hogy a címkék szövegét az összes hivatalos nyelven feltünteti, ami gyakorlati kihívást jelentett a kisebb berendezések, például a hőszivattyús szárítógépeknél. Néhány esetben számoltak be nem szabályszerű termékek és berendezések uniós importjáról. A Bizottság jelenleg mérlegeli annak lehetőségét, hogy beépítse a címkézésre vonatkozó szabályokat az Európai Közösségek integrált vámtarifájába annak érdekében, hogy támogassa a tagállamokat e rendelkezések végrehajtásában[9].

A képzéssel és képesítéssel kapcsolatos késedelmek (5. cikk)

A tagállamok 2009. január 4-ig állapíthatták meg és jelenthették be a Bizottság minimumkövetelményein alapuló képzési és képesítési rendszereiket. 2011. július 4-én 8 olyan tagállam volt, amely még nem tájékoztatta a Bizottságot képzési és képesítési rendszerének egészéről vagy egyes részeiről.

A végrehajtás ütemében megjelenő eltérés a tagállamok szakképzési és képesítési rendszerei közötti, a rendelet alkalmazása előtt fennálló különbségeket tükrözi. Ezen túlmenően, a tagállamok a késedelmeket a különböző szektorok nagyságának, valamint annak tudják be, hogy alábecsülték az új rendszerek létrehozásához és a meglévők kiigazításához szükséges adminisztratív erőfeszítéseket.

A Bizottság rendszeres találkozók alkalmával egyeztetett a tagállamokkal az információcsere elősegítése érdekében, és – adott esetben – jogsértési eljárást indított a késedelmek kezelése céljából.

A képzésre és képesítésre vonatkozó követelmények jelenleg körülbelül 600 000 személyre és 66 000 társaságra vonatkoznak, amelyek több mint 98%-a a hűtő-, légkondicionáló és hőszivattyú-berendezéseket gyártó iparágban tevékenykedik.

Elemzésünk azt mutatja, hogy az e követelmények hatálya alá tartozó személyek és társaságok igen nagy része nem szerzett képesítést 2011. július 4-ig. A tűzvédelem, helyhez kötött hűtő-, légkondicionáló, hőszivattyú-berendezések és gépjárművek légkondicionálása terén fluorozott gázokkal foglalkozó személyek több mint 50%-a még nem szerzett képesítést. A képesítés folyamatban van a tűzvédelmi szektorban tevékenykedő társaságok 90%-a, valamint a helyhez kötött hűtő-, légkondicionáló és hőszivattyú-berendezéseket gyártó szektorokban tevékenykedő társaságok 50%-a esetében[10].

A tározásra vonatkozó intézkedéseknek tö rténő változó szintű megfelelés (3. cikk)

Teljes megfelelés kis százalékban volt megfigyelhető, különösen az olyan tagállamokban, ahol nem alkalmaztak hasonló tározási követelményeket a rendeletet megelőzően. Ezekben az országokban az üzemeltetők körében még mindig alacsony a tudatosság – különösen a kisebb berendezések üzemeltetői esetében – az e rendelkezések végrehajtásával kapcsolatos hiányosságok miatt.

Az elemzés szerint a helyhez kötött hűtő-, légkondicionáló és hőszivattyú-berendezések főbb alkalmazásai esetében a szivárgási ellenőrzések ütemezésének betartása különösen alacsony szintű volt a háztartási és a kisméretű kereskedelmi berendezések üzemeltetői körében. A főbb alkalmazásokra vonatkozó nyilvántartásokat – a jelentések szerint – az üzemeltetők kevesebb, mint 50%-a vezeti. A szivárgásérzékelő rendszerek beszerelésére vonatkozó kötelezettségnek való megfelelés csak azokon a területeken tűnt kielégítőnek, ahol az ilyen rendszerek beszerelése a rendeletet megelőzően is kialakult gyakorlat volt. A tározásra vonatkozó rendelkezéseket szélesebb körben alkalmazták a tűzvédelmi szektorban, ahol a hasonló követelményeket előíró önkéntes műszaki előírások már elterjedtek voltak.

A fluorozott gázok visszanyerésével kapcsolatos fokozott potenciál (4. cikk)

A visszanyerést a berendezés végleges ártalmatlanítása előtt, és – adott esetben – a szervizelés és karbantartás során kell elvégezni.

A hűtő- és légkondicionáló berendezéseket gyártó szektorokban a visszanyerési szintek általában alacsonyak voltak a rendeletet megelőzően. Néhány adat a visszanyert mennyiségek csekély mértékű növekedését mutatja, de nem állnak rendelkezésre a pontosabb értékelést lehetővé tevő rendszerszerű adatok. Jelenleg a tűzvédelmi és a nagyfeszültségű kapcsolószerkezeteket gyártó szektorokban a visszanyerés bevett gyakorlat a szervizelés és karbantartás során. Ezekben a szektorokban a fluorozott gázokat tartalmazó rendszerekből történő visszanyerés potenciálja növekedni fog az elkövetkező években, mivel ez ilyen rendszerek el fogják érni az élettartamuk végét.

A visszanyert gázokat újrahasznosítani, regenerálni vagy ártalmatlanítani kell. 2010-ben a regenerálási és ártalmatlanítási infrastruktúra csak a tagállamok körülbelül felében állt rendelkezésre a fluorozott szénhidrogének, és csak néhány tagállamban a kén-hexafluorid vonatkozásában. A visszanyert fluorozott gázoknak az EU-n belüli regenerálás és ártalmatlanítás céljából történő határokon átnyúló szállítása tehát kulcsfontosságú, és ezt a tagállamoknak meg kell könnyíteniük[11], ahogyan azt a rendelet (9) preambulumbekezdése is kimondja.

A jelentéstételi kötelezettség általá nos betartása (6. cikk)

Az éves jelentéstétel 2008-ban kezdődött, a 2007-es naptári évre vonatkozóan. A jelentéstételre vonatkozó rendelkezést általánosságban megfelelően alkalmazzák. Az elemzés szerint a követelmények jelenleg körülbelül 100 uniós társaságra vonatkoznak, és a nagyvállalatok viszonylag kis csoportja tesz jelentést a gyártási, import- és exportmennyiségek jelentős részéről. Nem jelentősek az egy tonnás határérték miatt a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések hatálya alól potenciálisan kizárt mennyiségek.

Az importált vagy exportált, előre feltöltött termékekben vagy berendezésekben meglévő fluorozott gázok mennyiségei nem tartoznak a jelentéstételi kötelezettség hatálya alá. A becslések szerint 2008-ban az EU-ba importált fluorozott gázok körülbelül 10%-a volt megtalálható előre feltöltött helyiség-légkondicionáló berendezésekben és gépjárművek légkondicionáló rendszereiben. Ugyanebben az évben az egykomponensű habok, kapcsolószerkezetek, orvosi aeroszolok és gépjárművek légkondicionáló rendszerei tartalmazták az EU-ból exportált fluorozott gázok körülbelül 30%-át. Ez – a jelentéstételre vonatkozó rendelkezésekben fennálló – eltérés torzítja az import és export teljes mennyiségére, valamint az EU-ban elérhető (és potenciálisan onnan kibocsátott) fluorozott gázok összetételére és tervezett alkalmazásaira vonatkozó számadatokat.

Azt is meg kell jegyezni, hogy a regenerált vagy ártalmatlanított fluorozott gázok mennyiségére vonatkozó jelentéstételi követelmény csak részben biztosítja a regenerált és ártalmatlanított mennyiségek nyomon követését. Ennek az az oka, hogy ezeket a tevékenységeket az esetek többségében olyan jogalanyok végzik, amelyek nem termelnek, importálnak, vagy exportálnak fluorozott gázokat, ekként pedig nem tartoznak a rendelet szerinti jelentéstételi követelmények hatálya alá.

A Kiotói Jegyzőkönyvhöz kapcsolódó nyomon követést illetően[12] a tagállamok határozzák meg és jelentik ezt követően éves fluorozottgáz-kibocsátásaikat, az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport 1996 évi, üvegházhatású gázok kibocsátása nemzeti jegyzékeiről szóló iránymutatásainak[13] megfelelően. Úgy tekinthető, hogy az e követelményeknek megfelelő, meglévő jelentéstételi rendszerek általánosságban megfelelnek a rendelet azon követelményének, hogy a kibocsátásra vonatkozó adatok összegyűjtése érdekében jelentéstételi rendszereket kell létrehozni a megfelelő szektorokban.

A néhány tagállamban elfogadandó nemzeti szankciók (13. cikk)

A tagállamoknak 2008. július 4-ig kellett megállapítaniuk a jogsértésekre alkalmazandó szankciókra vonatkozó nemzeti szabályokat, és erről tájékoztatniuk a Bizottságot. Három évvel a határidő letelte után négy tagállam még nem tájékoztatta a Bizottságot a szankciókra vonatkozó szabályaikról. A Bizottság – adott esetben – jogsértési eljárást indított e késedelmek kezelése céljából.

Szigorúbb nemzeti rendelkezések néhány tagállamban (9. cikk (3) bekezdés és 14. cikk)

A 2002/358/EK tanácsi határozat[14] szerint a tagállamok kötelezettséget vállaltak az üvegházhatású gázok csökkentésével kapcsolatos különböző célok elérésére. Ennek tükrében a rendelet lehetővé tette, hogy azok a tagállamok, amelyek már bevezettek szigorúbb nemzeti forgalmazási korlátozásokat, ezeket fenntarthassák 2012. december 31-ig, feltéve, hogy ezek az intézkedések összeegyeztethetően a Szerződéssel, valamint hogy azokat a Bizottságnak bejelentik. A Bizottság ez alapján engedélyezte Dánia és Ausztria számára, hogy szigorúbb rendelkezéseket 2012. december 31-ig tartsanak fenn[15].

Ezen túlmenően, jó néhány tagállamban léteznek olyan nemzeti rendelkezések, amelyek –célkitűzésük vagy hatályuk tekintetében – túlmennek a rendelet vonatkozó követelményein. Ilyen intézkedések többek között a tározásra vonatkozó rendelkezéseknek a kisebb mennyiségű fluorozott gázokat tartalmazó, helyhez kötött berendezésekre és/vagy egyes további berendezésekre való kiterjesztése, az üzemeltetők által vezetett nyilvántartásokra vonatkozó további intézkedések, a maximálisan megengedett szivárgási mértékek meghatározása a helyhez kötött berendezésekre vonatkozóan, a tanúsítási követelmények kiterjesztése egyéb személyzetre, a berendezések kötelező regisztrációja, valamint az olyan rendszerek, amelyek megkövetelik a gyártóktól és forgalmazóktól a visszanyert fluorozott gázok visszavitelét újrahasznosítás, regenerálás és ártalmatlanítás céljából.

A RENDELET HATÁSOSSÁGÁNAK ÉS HATÉKONYSÁGÁNAK VIZSGÁLATA

A rendelettel bevezetett felhasználási és forgalomba hozatali korlátozások 2010 végéig már ellenőrizhető, a rendelet alkalmazása nélküli forgatókönyvhöz képest 3 millió tonna/CO2-egyenérték csökkenést eredményeztek a fluorozott gázok kibocsátásában. Az említett korlátozások hatálya alá tartozó alkalmazások kibocsátás-csökkentési potenciálja azonban csaknem teljesen kimerült. A fluorozott gázok tervezett csökkenése várhatóan kevéssel emelkedik 3 millió tonna/CO2-egyenérték fölé 2020-ig, és 4 millió tonna/CO2-egyenérték fölé 2050-ig.

Ami a tározásra és visszanyerésre vonatkozó rendelkezéseket illeti, az elemzés arra a következtetésre jut, hogy még mindig nem állnak rendelkezésre megbízható és megfelelő időtartamot felölelő adatok, ezért túl korai lenne jelenlegi hatékonyságuk számszerűsítése. Mindazonáltal nem valószínű, hogy az intézkedések 2010 előtt jelentős hatással lesznek az érintett berendezések szivárgási arányaira az intézkedések jellege, alkalmazásuk rövid időszaka, valamint amiatt, hogy némely kulcsfontosságú területen a vonatkozó rendelkezések betartását illetően jelenleg még hiányosságok tapasztalhatók.

Ha azonban a tározásra és visszanyerésre vonatkozó rendelkezéseket rövidtávon teljes mértékben alkalmazzák, 2015-ig várhatóan a szivárgási arányok jelentős csökkenését fogják eredményezni az érintett berendezések működtetése és elhasználódása során. Ezek 2020-ig több mint 29 millió tonna CO2-egyenértékkel, 2050-ig pedig akár több mint 38 millió tonna CO2-egyenértékkel csökkenthetik a tervezett kibocsátásokat.

A mobil légkondicionáló rendszerekről szóló irányelv korlátozásokat vezetett be a 150 fölötti globális felmelegedési potenciálú (GWP) fluorozott gázok gépjárművek légkondicionáló rendszereiben történő használatára vonatkozóan, és ez 2020-ra várhatóan jelentős, körülbelül 13 millió tonna CO2-egyenérték, 2050-ig pedig várhatóan 50 millió tonna CO2-egyenérték csökkenést eredményez a tervezett kibocsátásokban.

Figyelembe véve a rendelet és a mobil légkondicionáló rendszerekről szóló irányelv hatásait, az összkibocsátás várhatóan a jelenlegi, 110 millió tonna CO2-egyenérték szinten stabilizálódik az EU-27-ben az ilyen gázokon alapuló főbb alkalmazások egyre elterjedtebb használata ellenére, lásd az 1. ábrát.

[pic]

1. ábra: Az EU-ban a fluorozottgáz-kibocsátásokra vonatkozó előrejelzések a fluorozott gázokról szóló rendelet és a mobil légkondicionáló rendszerekről szóló irányelv intézkedéseinek alkalmazásával és azok alkalmazása nélkül

A becslések szerint a relatív kibocsátás-csökkenés 2010-ben kevesebb, mint 3% lesz. Az előrejelzések szerint azonban az éves kibocsátások 28%-kal fognak csökkeni 2020-ban, 44%-kal 2030-ban és 46%-kal 2050-ben. A rendelettel kapcsolatos költségek a becslések szerint körülbelül 41 euró/tonna/csökkentett CO2-egyenértéket tesznek ki.

Általánosságban elmondható, hogy a rendelet – négy évvel hatálybalépése után – már hozzájárult a 2008 és 2012 közötti időszakra vonatkozó, a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti kötelezettségvállalások teljesítéséhez. Amennyiben a rendeletet és a mobil légkondicionáló rendszerekről szóló irányelvet rövidtávon megfelelően alkalmazzák, lehetőség nyílik a tervezett kibocsátások csaknem felének elkerülésére, ekként pedig a kibocsátások jelenlegi szinten történő stabilizálására. Ennek elérése érdekében azonban a Bizottság felhívja a tagállamokat arra, hogy fokozzák a gyors és hatékony végrehajtásra és érvényesítésre irányuló erőfeszítéseiket.

A TOVÁBBI KIBOCSÁTÁSCSÖKKENTÉSEK SZÜKSÉGESSGÉNEK ÉS HATÁLYÁNAK ÉRTÉKELÉSE

A fluorozott gázok költséghatékony hozzájárulása a kibocsátás-csökkentéssel kapcsolatos célok eléréséhez

Az Európai Tanács 2011 februárjában megerősítette azt a célkitűzését, amely szerint az 1990-es szinthez képest 2050-re 80–95%-kal kívánja csökkenteni az üvegházhatású gázok kibocsátását. E célok elérésének egyik költséghatékony módja lenne a mezőgazdaságon kívüli nem CO2 kibocsátásoknak az 1990-es szinthez képest 72–73%-kal és 70–78%-kal történő csökkentése 2030-ig, illetve 2050-ig[16]. Annak eredményeként, hogy felgyorsult az ózonréteget lebontó anyagok forgalomból történő kivonása a Montreali Jegyzőkönyv szerint, a fluorozott gázok legnagyobb csoportjának – a fluorozott szénhidrogéneknek – a használata a következő két évtizedben várhatóan a négyszeresére nő nemzetközi szinten, ami akadályozza a globális felmelegedésnek az iparosodás előtti időszak szintje feletti 2(C alatt történő korlátozására irányuló erőfeszítéseket. A kockázat kezelése érdekében az EU – az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményében meghatározott, csökkentésre vonatkozó intézkedés kiegészítéseként – támogatja az ózonréteget lebontó anyagokról szóló montreali jegyzőkönyvben meghatározott, a fluorozott szénhidrogének fokozatos megszüntetésére irányuló világméretű cselekvést[17].

Fejlődő technológiák: a jelenlegi helyzet

A Tanács és az Európai Parlament 2006-ban elismerte, hogy a fluorozott gázok alternatíváinak fejlesztése folyamatban van[18], várakozásaik szerint pedig – az alternatív technológiák folyamatos fejlesztése, illetve a már létező, környezetbarátabb technológiákra való áttérés ösztönzésével – a rendelet alkalmazása és végrehajtása előmozdítja a technológiai fejlődést[19].

Mára az alacsony GWP értékű folyadékokon és egyéb hasonló technológiákon alapuló alternatív technológiák a legtöbb alkalmazási területen műszakilag megvalósíthatóak. Az olyan energiaigényes alkalmazásokban, mint például a hűtő-, légkondicionáló és hőszivattyú-berendezések, és az olyan energia-megőrző alkalmazásokban, mint például az épületek és alkalmazások szigetelésére használt habok, az alacsony GWP értékű technológiák potenciálisan egyenlő teljesítményt érnek el a legtöbb esetben. A folyamatos kutatás és fejlesztés segítségével – amelyek javítják az ilyen alternatívák biztonsági és teljesítménybeli jellemzőit, és tovább csökkentik ezeknek a költségét – az ilyen alternatívák lehetőséget biztosítanak a magas GWP értékű fluorozott gázokon alapuló technológiák fokozatos lecserélésére, ily módon járulva hozzá a környezetbarát, alacsony széndioxid-kibocsátású gazdaság költséghatékony létrehozásához, lásd az 1. szövegdobozt.

1. szövegdoboz: Technológiai fejlesztések az egyes szektorokban

A vegyipar olyan új fluortartalmú szénhidrogéneket fejlesztett ki, amelyek a magas GWP értékű fluorozott gázok potenciális helyettesítőinek tekinthetők több szektorban, többek között a helyhez kötött és mobil hűtő- és légkondicionáló berendezéseket, hőszivattyú-berendezéseket, habokat és aeroszolokat gyártó iparágakban. A hűtő-, légkondicionáló és hőszivattyú-berendezéseket gyártó szektorokban jó néhány alacsony GWP értékű technológia – mint például a meglévő folyadékokon (széndioxid, ammónia és szénhidrogének) – alapuló technológiák javára váltak a biztonságukkal, teljesítménybeli jellemzőikkel és költségekkel kapcsolatos, innovatív optimalizáláson keresztül elért fejlesztések, habár néhány alkalmazás esetében vagy különös körülmények között ezek a szempontok továbbra is folyamatos kihívást jelentenek. Ezek a technológiák a közelmúltban piaci teret nyertek, különösen az EU-ban, mivel több alkalmazásban is használják azokat, többek között háztartási, kereskedelmi és ipari hűtőberendezésekben, hőszivattyú-berendezések néhány típusában és egységként árusított légkondicionáló egységekben. Az építőiparban és készülékekben szigetelésre használt néhány habtermék esetében kizárólag a szénhidrogéneket használják. Az építő-, hűtő-, gépjármű- és bútoriparokban használt legtöbb habtermék esetében, ahol jelenleg a fluorozott gázok a legelterjedtebb fúvóanyagok, a széndioxidon, szénhidrogéneken, telítetlen fluortartalmú szénhidrogéneken és vízen alapuló speciális technológiák életképes és költséghatékony alternatívák lehetnek a jövőben. Ezen túlmenően, a rendelkezésre álló, alacsony GWP értékű folyadékok lehetővé tehetik a fluorozott gázok fokozatos, költséghatékony helyettesítését egyéb alkalmazási területeken is, többek között a tűzvédelem, néhány aeroszol, a magnéziumöntés és a magnéziumötvözetek újrahasznosítása területén. |

A legjobb forgatókönyvként a fluorozott gázok kibocsátásának pusztán a jelenlegi szinten történő stabilizálása nem felel meg az EU kibocsátás-csökkentési célkitűzéseinek. Az egyes szektorokban rendelkezésre álló és kialakulóban lévő technológiákból eredő lehetőségek jelentős teret engednek az EU-ban a fluorozottgáz-kibocsátások további költséghatékony csökkentésének uniós és nemzetközi szinten egyaránt. Ez az oka annak, hogy az EU-ban a további csökkentések elérésére irányuló politikai lehetőségeket a lehetséges hatások – többek között az energiafogyasztásra, adminisztratív terhekre és biztonságra gyakorolt hatások – figyelembevételével kell megfontolni.

A FLUOROZOTTGÁZ-KIBOCSÁTÁSOK TOVÁBBI CSÖKKENTÉSÉRE IRÁNYULÓ LEHETSÉGES OPCIÓK

Az alacsonyabb GWP értékű technológiák ra való áttérés ösztönzése

Az elemzés azt mutatja, hogy a kibocsátások csökkentésének leghatékonyabb módja a fluorozott gázok alkalmazásának elkerülése, amennyiben ez megvalósítható és költséghatékony alternatívák állnak rendelkezésre. Műszakilag lehetséges lenne a tervezett fluorozottgáz-kibocsátások CO2-egyenértékének közel 70 millió tonnával történő csökkentése 2030-ban, kevesebb, mint 20 euró/csökkentett CO2-egyenérték/tonna átlagos költség mellett.

Az ezen áttéréshez hozzájáruló lehetőségek többek között a következők lehetnek:

- az uniós piacon forgalmazott fluorozott gázok mennyiségének legfelső, fokozatosan csökkenő határértékeinek meghatározása (csökkentés), CO2-egyenértékben kifejezve;

- felhasználási és forgalmazási tilalmak az új berendezések és termékek tekintetében (tilalmak);

- önkéntes környezetvédelmi megállapodások közösségi szinten.

A tározásra és visszanyerésre vonatkozó rendelkezések javítása

Még akkor is, ha a magas hatékonyságú fluorozott gázok használatának fokozatos csökkentését célzó intézkedések léptek életbe, még mindig rendkívül fontos a magas GWP értékű fluorozott gázokat továbbra is használó berendezések szivárgásának elkerülése, és az említett gázok megfelelő visszanyerésének biztosítása. A rendelet már tartalmaz a tározásra és visszanyerésre vonatkozó lényeges rendelkezéséket, amelyek kiterjednek közel az összes főbb alkalmazásra, és amelyek lehetővé teszik a fluorozott gázok szivárgásának jelentős csökkentését, továbbá a különböző érintettek jelentős lépéseket tettek a rendelkezéseknek történő megfelelés érdekében. Ezért létfontosságú, hogy a tagállamok megfelelően hajtsák végre és érvényesítsék a meglévő rendelkezéseket.

Több lehetőséget is meghatároztak az említett rendelkezések további javítása érdekében, beleértve a rendelet 10. cikkében javasolt lehetőségeket: további berendezések – mint például szállító járművek légkondicionáló és hűtőrendszereinek – bevonása az egyes tározási és visszanyerési rendelkezések hatálya alá; a képzési és képesítési követelmények kiterjesztése; egyes tározási rendelkezések kisebb berendezésekre történő kiterjesztése; berendezések maximális szivárgási mértékeinek megállapítása; a fluortartalmú üvegházhatású gázok kibocsátásának megelőzésével, illetve minimalizálásával kapcsolatos, a rendelkezésre álló legjobb technológiák és legjobb környezetvédelmi gyakorlatok leírását tartalmazó uniós szabványok és tájékoztatók kidolgozása.

Az elemzés azt mutatja, hogy az említett rendelkezések további, költséghatékony javításának lehetőségei felettébb korlátozottak. Egyes meghatározott lehetőségeket – például a tározási és visszanyerési rendelkezések közúti járművek egyes kategóriáira, például tehergépkocsikra és pótkocsikra történő kiterjesztését, valamint a címkézésre vonatkozó rendelkezések új termékekre és berendezésekre történő kiterjesztését – azonban érdemes megfontolni és értékelni.

A legújabb tudományos információk figyelembevétele

A rendelet jelenleg a Kiotói Jegyzőkönyv hatálya alá tartozó fluorozott gázok három csoportjára vonatkozik. A rendelet I. mellékletének 1. része a rendelet hatálya alá tartozó fluorozott szénhidrogének 17 típusát, a perfluor-karbonok 7 típusát, valamint a kén-hexafluoridot és az ezekből előállított készítményeket sorolja fel, amelyek tejes GWP értéke 150 vagy efölötti.

Az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport (IPPC) negyedik értékelő jelentése a fluorozott szénhidrogének[20] és a perfluor-karbonok[21] további két típusát határozza meg. Ugyanez a jelentés határozza meg elsőként a nitrogén-trifluoridot[22], azt az anyagot, amelyet egyre elterjedtebben használnak az elektronikai iparban plazmamaratás és kamratisztító folyamatok során a perfluor-karbonok és a kén-hexafluorid helyettesítőjeként.

Meg kell fontolni e gázoknak az I. mellékletbe való felvételét.

Ezen túlmenően, meg kell fontolni az I. mellékletben felsorolt GWP értékek frissítését az IPCC negyedik értékelő jelentése alapján. Az I. mellékletben jelenleg szereplő GWP értékek az IPCC harmadik értékelő jelentésén alapulnak.

A nyomon követésnek a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések szigorítása révén történő javítása

A nyomon követés javítása érdekében meg kell fontolni a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések az EU-ba importált, illetve az EU-ból exportált, előre feltöltött termékekben és berendezésekben meglévő fluorozott gázokra, valamint az EU-ban fluorozott gázokat regeneráló és ártalmatlanító személyekre történő kiterjesztésének költségeit és előnyeit.

Meg kell fontolni továbbá a tagállamok kibocsátási adatokkal kapcsolatos jelentéstételi rendszerei minőségének – az üzemeltetők által a rendelet szerint rögzített és fenntartott információk hasznosítása révén történő – fejlesztését. Az elemzés szerint a jelentéstételre vonatkozó rendelkezések hatálya alól az egy tonnás határérték miatt potenciálisan kizárt mennyiségek nem jelentősek, ezért e határérték módosítása nem tűnik szükségesnek.

Következtetések és további lépések

A rendelet rendelkezései 2006 és 2011 között fokozatosan léptek hatályba. Az elemzés meghatározott néhány hiányosságot a rendelet főbb rendelkezéseinek – így különösen a képzésre és képesítésre, tározásra és visszanyerésre vonatkozó rendelkezéseinek – jelenlegi alkalmazására vonatkozóan.

Mivel a rendelet rövid ideje hatályos, a rendelet tározásra és visszanyerésre vonatkozó rendelkezéseinek jelenlegi hatásait még nem lehet számszerűsíteni. Ennek ellenére a felhasználásra és forgalomba hozatalra vonatkozó korlátozásai révén a rendelet már segítséget nyújtott az Európai Unió és tagállamai számára abban, hogy teljesíthessék az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményéhez csatolt Kiotói Jegyzőkönyv szerinti, a 2008 és 2012 közötti időszakra vonatkozó kötelezettségvállalásaikat.

Amennyiben a tagállamok tejes mértékben alkalmazzák a rendelet összes jelenlegi rendelkezését, az – a mobil légkondicionáló rendszerekről szóló irányelvvel együtt – lehetővé teheti a tervezett kibocsátások közel felének 2050-ig történő elkerülésére, valamint az EU-27 tagállamok kibocsátásainak a jelenlegi szinten, azaz 110 millió tonna/CO2-egyenérték szinten történő stabilizálását. Következésképpen rendkívül fontos, hogy a tagállamok haladéktalanul fokozzák a rendelet megfelelő végrehajtására és érvényesítésére irányuló erőfeszítéseiket. A Bizottság továbbra is támogatni, szervezni és segíteni kívánja a jogszabály jobb alkalmazását célzó intézkedéseket. A Bizottság továbbá – adott esetben – jogsértési eljárásokat is indítani fog.

A kibocsátásoknak 2050-re 80–95%-kal történő csökkentésére irányuló általános uniós célkitűzéssel összefüggésben, a fluorozottgáz-kibocsátások jelenlegi szinten történő stabilizálása nem elegendő, az elemzés pedig azt mutatja, hogy a már rendelkezésre álló vagy új, alacsony GWP értékű technológiák gyakorlatban megvalósíthatóak és költséghatékonyak lennének számos alkalmazási területen. A biztonsági és teljesítménybeli jellemzőket állandóan javító, folyamatos kutatás segítségével az ilyen lehetőségek rendelkeznek azzal a potenciállal, hogy fokozatosan felváltsák a magas GWP értékű fluorozott gázokon alapuló technológiákat, ezzel segítve elő a környezetbarát, alacsony széndioxid-kibocsátású gazdaságra való áttérést.

Következésképpen az EU-nak további lépéseket kell tennie az üvegházhatású gázok kibocsátásának további, költséghatékony csökkentése érdekében. Az EU jelenleg is támogatja a Montreali Jegyzőkönyvben meghatározott, a fluorozott gázok kibocsátásának csökkentésére irányuló világméretű fellépést, ez a jelentés pedig az EU-ban a fluorozott gázok további költséghatékony csökkentését lehetővé tevő opciókat határozza meg. A Bizottság konzultálni fog az érintettekkel ezekkel a lehetőségekkel kapcsolatban, és értékelni fogja ezek lehetséges gazdasági, társadalmi és környezeti hatásait. A Bizottság ennek alapján – adott esetben – a rendelet felülvizsgálatára vonatkozó jogalkotási javaslatot fog előterjeszteni.

Melléklet: rövidítések

Fluorozott gázok Fluortartalmú üvegházhatású gázok

Mobil légkondicionáló A gépjárművek légkondicionáló rendszereiből eredő

rendszerekről szóló irányelv kibocsátásokról szóló 2006/40/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv

CO2-egyenérték Széndioxid-egyenérték

GWP ……………… Globális Felmelegedési Potenciál

HFC ………………. Fluorozott szénhidrogének

PFC ………………. Perfluor-karbonok

SF6 ……………… Kén-hexafluorid

NF3 ……………… Nitrogén-trifluorid

[1] HL L 161., 2006.6.14., 1–11. o.

[2] Schwarz, W. et al. (2011) Végleges jelentés: az egyes fluortartamú üvegházhatású gázokról szóló 842/2008/EK rendelet felülvizsgálatának lefolytatásához szükséges műszaki támogatás biztosítására vonatkozó szolgáltatási szerződés.

[3] HL L 161., 2006.6.14., 12–18. o.

[4] A 2002/358/EK bizottsági határozattal (HL L 130., 2002.5.15., 1–3. o.) elfogadva.

[5] A széndioxid-egyenérték olyan érték, amely a különböző üvegházhatású gázok kibocsátásait hasonlítja össze globális felmelegedési potenciáljuk alapján.

[6] COM(2003) 492 végleges, 2003.8.11. Ez a bizottsági javaslat szolgált a rendelet és a mobil légkondicionáló rendszerekről szóló irányelv alapjául.

[7] A 9. cikk és a II. melléklet tilalmakat vezet be egyes olyan termékek forgalomba hozatalára vonatkozóan, amelyek fluorozott gázokat tartalmaznak, vagy amelyek működése ilyen gázokon alapul. Ezeket a tilalmakat – kivételesen – 2006. július 4-i hatállyal alkalmazták, jóllehet az egyes tilalmak fokozatosan – 2006. július 4. (lábbelik) és 2009. július 4. (aeroszol újdonságok) között – váltak alkalmazandóvá.

[8] A 9. cikk (2) bekezdése kizárja a forgalomba hozatali tilalom alól a II. mellékletben felsorolt, a vonatkozó rendelkezés hatálybalépése előtt gyártott termékeket és berendezéseket.

[9] A módosított, a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (HL L 256., 1987.9.7., 1–675. o.) szerinti rendelkezések.

[10] A helyhez kötött hűtő-, légkondicionáló és hőszivattyú-berendezéseket gyártó szektorban tevékenykedő személyzet minden tagjának és valamennyi társaságnak legkésőbb 2011. július 4-ig teljes körű képesítést kell szereznie.

[11] A hulladékszállításról szóló 1013/2006/EK rendelet (HL L 190., 2006.7.12., 1–98. o.)

[12] Az üvegházhatást okozó gázok Közösségen belüli kibocsátásának nyomon követését szolgáló rendszerről és a Kiotói Jegyzőkönyv végrehajtásáról szóló, 2004. február 11-i 280/2004/EK határozat (HL L 49., 2004.2.19., 1–8. o.)

[13] Az Európai Parlament és a Tanács 280/2004/EK határozata az üvegházhatást okozó gázok Közösségen belüli kibocsátásának nyomon követését szolgáló rendszerről és a Kiotói Jegyzőkönyv végrehajtásáról szóló végrehajtási szabályok megállapításáról szóló, 2005. február 10-i 2005/166/EK bizottsági határozat (HL L 55., 2005.3.1., 57–91. o.)

[14] HL L 130., 2002.5.15., 1–3. o.

[15] A Dánia által egyes üvegházhatású ipari gázokra vonatkozóan bejelentett nemzeti rendelkezésekről szóló, 2006. december 8-i 2007/62/EK bizottsági határozat (HL L 32., 2007.2.6., 130–134. o.) és az Osztrák Köztársaság által egyes fluortartalmú üvegházhatást okozó gázokra vonatkozóan bejelentett nemzeti rendelkezésekről szóló, 2007. december 21-i 2008/80/EK bizottsági határozat (HL L 24., 2008.1.29., 45–50. o.)

[16] A Bizottság Közleménye az Európai Parlamentnek, a tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, versenyképes gazdaság 2050-ig történő megvalósításának ütemterve. COM(2011) 112 végleges.

[17] Az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezményét aláíró felek 16. cancúni konferenciájának (november 29–december 10.) előkészületeiről szóló, 2010. október 14-i tanácsi következtetések.

[18] Az egyes fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló 842/2006/EK rendelet (7) preambulumbekezdése.

[19] Az egyes fluortartalmú üvegházhatású gázokról szóló 842/2006/EK rendelet (8) preambulumbekezdése.

[20] HFC-152 és HFC-161 53-as és 12-es, 100 évre vonatkozó GWP-értékkel.

[21] PFC 9-1-18 és perfluor-ciklopropán nagyobb, mint 7500-as és nagyobb, mint 17340-es, 100 évre vonatkozó GWP-értékkel.

[22] NF3 17200-as, 100 évre vonatkozó GWP-értékkel.