Az ápolás-gondozás legnagyobbrészt az informális gondozás keretei közt zajlik, de ennek megvan az ára. Mintegy 52 millió európai, azaz a 18 és 74 év közötti lakosság 14,4 %-a heti rendszerességgel biztosít informális tartós ápolás-gondozást családtagok vagy barátok számára, ami uniós szinten a tartós ápolást-gondozást nyújtók közel 80 %-át teszi ki. A gondozás azonban nehézséget jelenthet, különösen az idősebb gondozók számára, mert a saját egészségüket és jóllétüket is veszélyezteti. Az informális gondozás a gazdaság és az egyén számára is (rejtett) költségekkel jár. Az informális gondozók (akik általában nők) nagyobb valószínűséggel szakítják meg szakmai pályafutásukat, választják a részmunkaidőt vagy vonulnak ki a munkaerőpiacról, ami tovább növeli a nemek közötti szakadékokat, valamint a munkaerő- és szakemberhiányt.

A munkaerőhiány és a nem szokványos foglalkoztatási formák széles körben jellemzőek a tartós ápolás-gondozásban. A legtöbb tagállam jelentős számú betöltetlen álláshelyről számol be vagy erre számít, különösen a szakképzett ápolási-gondozási személyzet, például a betegápolók esetében. Az időseknek nyújtott szolgáltatások alágazatában különösen magas a betöltetlen álláshelyek aránya. A gyakran rossz munkakörülmények és az alacsony bérek miatt nehéz vonzani és megtartani a gondozókat, ez a probléma azonban a szociális párbeszéd révén enyhíthető. A szociális párbeszéd azonban vegyes szerepet játszik a tartós ápolás-gondozásban. Csak néhány tagállamban mondható el, hogy szinte valamennyi tartós ápolást-gondozást végző munkavállaló kollektív szerződések hatálya alá tartozik. Más tagállamokban a szociális párbeszéd szinte teljesen hiányzik a tartós ápolási-gondozási ágazatból. Kihívást jelent továbbá a gondozottal együtt élő gondozók sajátos helyzetének kezelése, akik általában utazó vagy migráns munkavállalók, és ezért különösen kiszolgáltatott helyzetben vannak, különösen ha be nem jelentett munkát végeznek. Az ilyen munkavállalók nem egyszer rendkívül alacsony bérért dolgoznak, a munkaidő-beosztásuk pedig – beleértve a megfelelő pihenőidőt és egyéb munkakörülményeket is – olykor nincs élesen körbehatárolva, sőt akár ellentétes is lehet a munkajoggal. Emellett az ápolási-gondozási ágazat egyike a nemek szerint leginkább szegregált ágazatoknak. Az ápolási-gondozási munkaerő 90 %-át nők teszik ki, és a gondozással kapcsolatos nemi sztereotípiák széles körben elterjedtek.

A tartós ápolási-gondozási lehetőségekhez nehéz hozzáférni, és a kínálatuk sem elég sokszínű, ami méltányossági aggályokat vet fel. Az ápolási-gondozási lehetőségeknek hagyományosan két fajtája van: az informális gondozás (amelyet jellemzően családtagok vagy barátok – főleg nők – biztosítanak) és a bentlakásos intézmények (jellemzően a tartós ápolás-gondozásra szoruló súlyos esetek vagy a legszegényebbek számára). Terjedőben vannak egyéb, személyközpontúbb lehetőségek is, például az otthoni ápolás-gondozás és a közösségi gondozás, bár ezek megoszlása az Unión belül egyenlőtlen. A hozzáférésnek földrajzi és társadalmi-gazdasági akadályai vannak, a vidéki és elnéptelenedő területeken ugyanis továbbra is nagyon nehéz tartós ápolási-gondozási szolgáltatásokat igénybe venni. Az alacsonyabb jövedelmű idősek nagyobb valószínűséggel szorulnak tartós ápolás-gondozásra, mint a magasabb jövedelműek. Ezen túlmenően a fogyatékossággal élő személyek, akik a tartós ápolásra szorulók jelentős részét teszik ki, szintén hozzáférhetőségi problémákba ütköznek.

A tartós ápolás-gondozás igénybevételét jelentősen akadályozzák a pénzügyi okok és a megfelelő szociális védelem hiánya. A tartós ápolási-gondozási szükségletekből eredő kockázatra a jelenlegi szociális védelmi rendszerek általában kevésbé terjednek ki, mint más általános kockázatokra (pl. időskori jövedelem és egészségügyi ellátás), és a szociális védelmi megoldások Unió-szerte eltérőek. Egyes országokban az állami támogatás a tartós ápolásra-gondozásra szoruló személyeknek csak kis hányada számára áll rendelkezésre. Ha rendelkezésre áll is, a szociális védelem sokszor nem megfelelő. A tartós ápolásra-gondozásra szoruló időseknek átlagosan közel a fele még a támogatással együtt is becslések szerint a szegénységi küszöb alatt él, miután az otthoni ápolás-gondozás közvetlen költségeit kifizette.

A népesség elöregedése növelni fogja a tartós ápolás-gondozás iránti – már egyébként is magas – keresletet. A potenciálisan tartós ápolás-gondozásra szorulók száma az egész Unióban várhatóan a 2019. évi 30,8 millióról 2030-ra 33,7 millióra, 2050-re pedig 38,1 millióra emelkedik, ami összesen 23,5 %-os növekedést jelent. Az informális gondozók köre csökken, mivel a nők, akikre hagyományosan az informális gondozás terhe hárult, egyre nagyobb mértékben vannak foglalkoztatásban és egyre később vonulnak nyugdíjba. Ugyanakkor a népesség elöregedése azzal is jár, hogy az EU munkaképes korú népessége az előrejelzések szerint tovább fog csökkenni. A különböző gazdasági ágazatokban tapasztalható megnövekedett munkaerő-kereslet mellett ez azzal a kockázattal jár, hogy tovább csökken a formális gondozók kínálata, mivel vonzóbb ágazatokba térnek át.

A tartós ápolás-gondozás fontos társadalmi és gazdasági szerepet játszik. Hozzájárul a gondozásra szorulók méltó életének és jóllétének biztosításához, valamint alapvető jogaik védelméhez. Emellett csökkenti az egyenlőtlenségeket, és ezáltal növeli a társadalmi méltányosságot és a nemzedékek közötti szolidaritást. A tartós ápolás-gondozásba való befektetés gazdaságilag is megtérül: egyrészt munkahelyeket teremt, másrészt munkaerő-forrásokat szabadít fel más ágazatok számára azáltal, hogy enyhíti a gondozott családjára háruló terheket. Az erős tartós ápolási-gondozási ágazat hozzájárulhat a nemek közötti egyenlőség előmozdításához, mivel a gondozási feladatok nők millióit vonják ki a munkaerőpiacról és/vagy részmunkaidős foglalkoztatásba kényszerítik, ami negatív hatással van az általános munkaerő-kínálatra és ezáltal a potenciális növekedésre. A gondozási feladatok negatív hatással lehetnek a nők fizetésére és öregségi nyugdíjára is, ami azt jelenti, hogy sokuk idősebb korában kevésbé tudja megfizetni a számára szükséges gondozást. A megfelelő formális tartós ápolás-gondozás hiánya azt jelenti, hogy az ápolás-gondozás terhe időnként a családtagokra hárul, ami negatív hatással lehet az egészségükre és a jóllétükre.

Az európai szemeszter keretében nyomon követik a tartós ápolás-gondozással kapcsolatos szakpolitikai fejleményeket és kihívásokat. Az elmúlt években több tagállam kapott országspecifikus ajánlásokat a tartós ápolás-gondozás különböző vetületeivel – többek között a hozzáféréssel, a minőséggel, a megfizethetőséggel, a nők munkaerőpiaci részvételének növelésével és a fenntarthatósággal – kapcsolatban. A foglalkoztatási iránymutatások megfelelő és inkluzív szociális védelmi rendszereket szorgalmaznak. Azt is leszögezik, hogy a megfizethető tartós ápolás-gondozási és egészségügyi szolgáltatásokhoz való időben történő és egyenlő hozzáférés, beleértve a betegségmegelőzést és az egészségfejlesztést is, különösen releváns a Covid19-válság fényében, csakúgy mint az elöregedő társadalmak kontextusában. A 2022. évi együttes foglalkoztatási jelentés kiemeli a tartós ápolási-gondozási szolgáltatások fontosságát a nők munkaerőpiaci részvételének növelése szempontjából. Azt is hangsúlyozza, hogy a népesség elöregedése várhatóan a tartós ápolás-gondozás iránti kereslet erőteljes növekedéséhez vezet. A jelentés felszólítja a tagállamokat, hogy növeljék a minőségi, megfizethető és fenntartható tartós ápolási-gondozási szolgáltatások nyújtását.

A szociális jogok európai pillérére vonatkozó cselekvési terv 2022-ben kezdeményezést jelentett be a tartós ápolás-gondozásra vonatkozóan. Az Unió helyzetéről szóló 2021. évi beszédében Ursula von der Leyen, az Európai Bizottság elnöke új európai gondozási stratégiát jelentett be, amely segíti a férfiakat és a nőket abban, hogy megtalálják a legjobb ellátást és a legjobb életegyensúlyt. Ezen tanácsi ajánlásra irányuló javaslat célja, hogy támogassa a tagállamokat a megfizethető, magas színvonalú tartós ápolás-gondozáshoz való hozzáférés javítására irányuló erőfeszítéseikben. Útmutatást fog nyújtani a megfizethetőséggel, a rendelkezésre állással, a minőséggel és az ápolási-gondozási munkaerővel kapcsolatos közös kihívások kezelését célzó reformok irányával, valamint a tartós ápolás-gondozásra vonatkozó hatékony és eredményes szakpolitikai irányítással kapcsolatban. Ez tovább fogja strukturálni a tartós ápolás-gondozás terén folytatott uniós együttműködést, törekedve egyúttal a felfelé irányuló konvergenciára.

A tartós ápolás-gondozás biztosítása számos tagállamban szétaprózott, egészségügyi és szociális ellátást, valamint más típusú támogatásokat tartalmazó összetett szolgáltatási rendszert alkot, és a felelősségi körök nemzeti, regionális vagy helyi megoszlásától függ. Ez hozzájárul a tartós ápolási-gondozási szolgáltatások rendelkezésre állása és minősége közötti különbségekhez, és csökkenti a költséghatékonyságot. A tartós ápolás-gondozás nyomon követésére szolgáló mutatók eltérőek, az adminisztratív adatok nemzeti szinten sokszor fragmentáltak, uniós szinten pedig sokszor nem is állnak rendelkezésre vagy nem összehasonlíthatóak. Ez csökkenti a hatékonyságot, és az eredményes nyomon követés, valamint a kölcsönös tanulás lehetőségét is korlátozza. A tartós ápolás-gondozás számos szereplőt érint, köztük a tartós ápolás-gondozásra szorulókat, családtagjaikat és az őket képviselő szervezeteket, az illetékes (nemzeti, regionális, helyi) hatóságokat, a szociális partnereket, a civil társadalmi szervezeteket, a szociális gazdasági szervezeteket, a tartós ápolás-gondozást nyújtókat, valamint a társadalmi befogadás, az integráció és az alapvető jogok védelme előmozdításáért felelős szerveket, beleértve az egyenlőség előmozdításával foglalkozó nemzeti szerveket is. Megbízható szakpolitikai irányításra van szükség annak biztosításához, hogy valamennyi rendelkezésre álló erőforrás a megfelelő helyre irányuljon, többek között adatok gyűjtése, a rendelkezésre álló infrastruktúra és szolgáltatások feltérképezése, az egyéni igények felmérése és hiányelemzés révén, figyelembe véve a területi egyenlőtlenségeket és a demográfiai kihívásokat is.

· Mapping long-term care quality practices in the EU (A tartós ápolás-gondozás színvonalas gyakorlatainak feltérképezése az EU-ban), Európai Szociálpolitikai Hálózat (2020),

· Challenges in long-term care in Europe (A tartós ápolás-gondozás kihívásai Európában), Európai Szociálpolitikai Hálózat (2018),

·„Estimating the Effects of Social Protection for Long-Term Care in Old Age in Europe” (Az időskori tartós ápolás-gondozás szociális védelmének becsült hatása Európában), Európai Bizottság, Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) (a közeljövőben jelenik meg),

A végrehajtást illetően a civil társadalmi szervezetek támogatták a mutatókon és célértékeken alapuló nyomon követést, és felszólították a tagállamokat, hogy dolgozzanak ki a végrehajtásra vonatkozó nemzeti cselekvési terveket. A szociális partnerek fontosnak tartották, hogy az európai szemeszter keretrendszereire építve nyomon kövessék a tartós ápolás-gondozási ágazat kihívásainak kezelése terén elért eredményeket. A szociális védelemmel foglalkozó bizottságban (SPC) és a Foglalkoztatási Bizottságban (EMCO) a tagállamok azt is hangsúlyozták, hogy pontosabb tény- és ismeretanyagra van szükség, és támogatták a bevált gyakorlatok folyamatos cseréjét. Néhány tagállam aggályainak adott hangot a potenciálisan megnövekedő adminisztratív terhekkel kapcsolatban, és kiemelte a kapcsolódó uniós és nemzetközi szintű szakpolitikai kezdeményezésekkel való összhang és szinergiák fontosságát. Az e két bizottsággal folytatott tájékozódó viták során több tagállam rámutatott arra, hogy a kezdeményezést a nemzeti hatáskörök, valamint a szubszidiaritás és az arányosság elvének teljes körű tiszteletben tartása mellett kell kidolgozni, figyelembe véve az eltérő nemzeti körülményeket és a nemzeti gondozási rendszerek eltérő kialakítását is.

Az erős szociális védelem szerepét és annak a magas színvonalú tartós ápolási-gondozási szolgáltatásokhoz való hozzáférésre és azok megfizethetőségére gyakorolt hatását számos válaszadó, köztük a tagállamok, a szociális partnerek és a civil társadalom is kiemelte. Kiemelték – különösen a civil társadalmi szervezetek – a személyközpontú megközelítések fontosságát, valamint az ápolási-gondozási és egészségügyi szolgáltatások közötti nagyobb fokú integráció szükségességét. E cél megvalósításához döntő fontosságúnak ítélték a megfelelő közfinanszírozást és az ápolási-gondozási szolgáltatásokba való beruházást, többek között az összes rendelkezésre álló uniós eszköz felhasználásával. A szociális partnerek egyetértettek azzal, hogy a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszközt fel kell használni az ápolási-gondozási területen is.

· Study on exploring the incidence and costs of informal long-term care in the European Union (Tanulmány az informális tartós ápolás-gondozás európai unióbeli gyakoriságának és költségeinek feltárásáról), Ecorys (2021),

· Study on the long-term care supply and market in EU Member States (Tanulmány a tartós ápolás-gondozás kínálatáról és piacáról az uniós tagállamokban), KPMG, 2021,

· COVID-19 and older people: Impact on lives, support and care (A Covid19 hatása az idősek életére, a támogatásukra és a gondozásukra), Eurofound, 2021,

· Who Cares? Attracting and Retaining Care Workers (Ki törődik velük? A gondozók vonzása és megtartása), OECD (2020),

· Long-term care workforce: employment and working conditions (A tartós ápolásban-gondozásban dolgozók foglalkoztatási és munkakörülményei), Eurofound (2021),

· The 2021 Ageing Report: Economic and Budgetary Projections for the EU Member States (2019-2070), (2021. évi jelentés a népesség elöregedéséről – Gazdasági és költségvetési előrejelzések az EU tagállamaira vonatkozóan (2019–2070)), Európai Bizottság (DG ECFIN), Gazdaságpolitikai Bizottság (a népesség elöregedésével foglalkozó munkacsoport).

• Hatásvizsgálat

A javasolt eszköz iránymutatást nyújt a tagállamoknak arra vonatkozóan, hogy miként tehetik hozzáférhetőbbé a megfizethető és magas színvonalú tartós ápolás-gondozást, és lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy nemzeti gyakorlatuknak megfelelően rugalmasan alakítsák ki és hajtsák végre az intézkedéseket. Ebből következően hatásvizsgálatra nincs szükség. Továbbá ezen ajánlás hatása nemcsak attól függ, hogy a tagállamok hogyan hajtják végre az intézkedéseket, hanem az olyan országspecifikus körülményektől is, mint a makrogazdasági helyzet, a szociális védelmi rendszerek és a szociális szolgáltatások kialakítása, valamint a munkaerőpiac szerkezete és működése. E körülmények megnehezítik a javaslat konkrét hatásának más tényezőktől való elválasztását. A javaslatot bizottsági szolgálati munkadokumentum kíséri, amely számba veszi a tartós ápolás-gondozással kapcsolatos kihívásokat, és feltérképezi a lehetséges cselekvési lehetőségeket.

• Célravezető szabályozás és egyszerűsítés

Tárgytalan.

• Alapjogok

Ez az ajánlás tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és szem előtt tartja az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert elveket. Tiszteletben tartja különösen a megkülönböztetésmentesség elvét (a Charta 21. cikke), és hozzájárul az olyan jogok védelméhez, mint a gyermekek jogai (a Charta 24. cikke), az időseknek a méltó és önálló élethez, valamint a társadalmi és kulturális életben való részvételhez való joga (a Charta 25. cikke), továbbá a fogyatékossággal élő személyeknek az önállóságuk, társadalmi és foglalkozási beilleszkedésük, valamint a közösség életében való részvételük biztosítását célzó intézkedésekhez való joga (a Charta 26. cikke), a családok jogi, gazdasági és szociális védelemhez való joga (a Charta 33. cikke), továbbá a szociális biztonsági ellátásokra és szociális szolgáltatásokra való jogosultság, amelyek védelmet nyújtanak anyaság, betegség, munkahelyi baleset, gondoskodásra utaltság vagy idős kor, továbbá a munkahely elvesztése esetén, az uniós jog, valamint a nemzeti jogszabályok és gyakorlat által megállapított szabályokkal összhangban (a Charta 34. cikke).

4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

A javaslatnak nincs pénzügyi hatása az Unió általános költségvetésére.

5. EGYÉB ELEMEK

• Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

Javasolt, hogy a Bizottság az európai szemeszter keretében, valamint a szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal és a Foglalkoztatási Bizottsággal együtt kövesse nyomon ezen ajánlás végrehajtását. A nyomon követésnek a tagállamok által az ajánlás elfogadásától számított egy éven belül a Bizottságnak benyújtandó nemzeti cselekvési terveken és az azt követően benyújtott, az elért eredményekről szóló jelentéseken kell alapulnia.

A javaslat azt ajánlja a tagállamoknak, hogy jelöljenek ki egy megfelelő erőforrásokkal és megbízatással rendelkező, tartós ápolás-gondozásért felelős nemzeti koordinátort, aki hatékonyan koordinálja és figyelemmel kíséri az ajánlás végrehajtását, és uniós szintű kapcsolattartói szerepet tölt be. A Bizottság együtt fog működni a tartós ápolás-gondozásért felelős koordinátorokkal, a szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal és a Foglalkoztatási Bizottsággal, valamint más érdekelt felekkel az egymástól való tanulás elősegítése, a tapasztalatok megosztása és az ezen ajánlás végrehajtása céljából hozott tagállami intézkedések nyomon követése érdekében.

Javasoljuk, hogy a Bizottság a tagállamok által benyújtott nemzeti cselekvési tervek és az elért eredményekről szóló jelentések alapján rendszeresen tekintse át ezen ajánlás végrehajtását a szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal, valamint adott esetben a Foglalkoztatási Bizottsággal. A Bizottság együtt fog működni továbbá a szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal a tartós ápolás-gondozásra vonatkozó mutatók keretrendszerének továbbfejlesztése érdekében, amely segítene nyomon követni az ajánlás végrehajtását, és közös jelentéseket fog készíteni azzal a tartós ápolás-gondozással kapcsolatos közös kihívások elemzése céljából.

Végül a végrehajtás kezdeti időszakát követően a Bizottság számba veszi az elért eredményeket, és az elfogadást követő öt éven belül jelentést tesz a Tanácsnak.