HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 21/39

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A háztartási munka professzionalizálása (kiegészítő vélemény)

2011/C 21/07

Előadó: Béatrice OUIN

2010. február 16-án az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy Eljárási Szabályzata végrehajtási rendelkezései 29. cikkének A. pontja alapján kiegészítő véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

A háztartási munka professzionalizálása.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2010. május 5-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2010. május 26–27-én tartott, 463. plenáris ülésén (a 2010. május 26-i ülésnapon) 133 szavazattal 7 ellenében, 11 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Ajánlások

2008 márciusában tartott, 301. ülésén az ILO Igazgatótanácsa úgy határozott, hogy a „háztartási alkalmazottak emberhez méltó munkájának” kérdését felveszi a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia (2010 júniusában tartandó) 99. ülésének napirendjére, hogy a jelenséget a kétszeri megvitatás módszerével tárgyalja. Ennek célja, hogy meghatározza a legjobb módját a munkavállalók ezen kategóriája számára nyújtandó jogok és megfelelő munkafeltételek biztosításának. Az ILO a legalkalmasabb eszközök tárgyában már kezdeményezte is a vitát az államok és a szociális partnerek között. Az EGSZB szeretné, ha egy hatékony, és az e munka sajátosságaihoz igazított eszközt is elfogadnának. Kéri továbbá az európai szereplőket, a tagállamokat és a szociális partnereket:

1.1 További kutatások folytatására annak érdekében, hogy adatok álljanak rendelkezésre a szabályozásokról, a háztartási alkalmazottak foglalkoztatási és munkakörülményeiről, a szociális védelmükről, valamint ezek tagállamokbeli alkalmazásáról. A jelenlegi elemzések részlegesek és nem teszik lehetővé az európai szintű összehasonlítást, miközben az egyes helyzetek nagyon eltérőek.

1.2 Adóügyi, társadalombiztosítási, valamint munka- és polgári jogi előírásokat magukban foglaló jogi szabályozások bevezetésére a tagállamokban, ami nagyobb mértékben ösztönzi a háztartásokat a háztartási alkalmazottak bejelentett módon való foglalkoztatására, illetve a potenciális háztartási alkalmazottakat a legális szerződésen alapuló munkavállalásra.

1.3 Tanácsok és ajánlások kidolgozására és széles körű terjesztésére a munkaadó magánszemélyek, valamint az általuk foglalkoztatott háztartási alkalmazottak számára; a munkaadók és az alkalmazottak kötelezettségeiről és jogairól szóló tájékoztatás és képzés ösztönzésére, különösen amennyiben létezik a munkaadóknak kedvezményeket vagy adókedvezményeket biztosító rendszer.

1.4 A létező referencia-útmutató bővítésére, amely ismerteti a háztartáson és családon belüli minőségi munkavégzés feladatait és az azzal járó felelősségi köröket, illetve a szükséges készségeket és képességeket, továbbá a különböző országokban tapasztalható helyzetek összehasonlítására, és az e tevékenységekről folytatott európai ágazati párbeszéd ösztönzésére.

1.5 A különböző szervezeti típusok (közszolgálatok, vállalatok, szövetségek, szövetkezetek, közvetlen foglalkoztatás) összehasonlítására, az alkalmazottak jogai és a nyújtott szolgáltatás minősége szempontjából.

1.6 Az olyan jellegű munkaszervezés megteremtésére, amely lehetővé teszi a helyettesítést a munkaadók vagy ügyfelek háztartásában (ami nélkül puszta illúzió marad a szabadsághoz, a betegszabadsághoz, valamint a szülési és a képzési szabadsághoz való jog), és amely magában foglalja a két háztartás között utazással eltöltött idő javadalmazását is. Szükség van a munkavállalók szervezetbe való tömörülésének a lehetőségére is, hogy ezáltal megvédhessék jogaikat, ki tudjanak törni elszigeteltségükből, és hogy a vállalatok és közigazgatási szervek alkalmazottaival azonos jogokról tárgyalhassanak munkaadóikkal.

1.7 A szakmai tapasztalatról és az egész életen át tartó tanulásról szóló bizonyítványok biztosítására, e munka értékének elismerése érdekében, valamint azért, hogy a munkaadók és ügyfelek biztosítékot kapjanak a foglalkoztatottak szakmai képességeiről.

1.8 Az innováció ösztönzésére ennek az ágazatnak a megszervezésében, a hatékonyabb és hasznosabb megvalósítás érdekében támogatva az innovatív gondolatok kipróbálását és az új szervezési és partnerségi formák kifejlesztését.

1.9 A háztartási munkavégzésre jellemző szakmai kockázatok csökkentésére és megelőzésére, valamint olyan munkahelyi egészségvédelmi és biztonsági, illetve társadalombiztosítási feltételek garantálására (ideértve a szülési szabadságot és a nyugdíjat is), amelyek nem rosszabbak más alkalmazottakénál.

1.10 Az ebben az ágazatban elterjedt illegális munka elleni küzdelemre és a visszaélések áldozatává váló, rendezetlen státuszú bevándorló női munkaerő védelmére: a „kettős büntetés” eltörlésére e nők esetében, akiket visszatoloncolnak hazájukba, amikor az elszenvedett erőszak, sőt szexuális zaklatás, vagy a fizetésük elmaradása miatt a rendőrségre mennek panaszt tenni. E nők védelme érdekében alkalmazni kell a nemzetközi egyezményeket (1).

2. Általános megjegyzések

2.1 Megállapítások

2.1.1 Takarítónők, dajkák, otthoni kisegítők, bejárónők … e kizárólag nők által űzött foglalkozások nem számítanak még valódi mesterségnek, azért is, mivel a háziasszonyok ingyen végzik ezt a munkát. Akkor, amikor a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet a „háztartási alkalmazottak emberhez méltó munkájával” foglalkozik, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság mélyebben kívánja vizsgálni a 2009 októberében a nemek közötti egyenlőség, a gazdasági növekedés és a foglalkoztatási arány közötti kapcsolatokról elfogadott véleményében (2) felvetett témákat: e vélemény rámutatott arra, hogy a személyeknek szolgáltatást nyújtó foglalkozások professzionalizálása jelentőséggel bír mind a nemek közötti egyenlőség, mind pedig a gazdasági növekedés szempontjából.

2.1.2 Az európai államok a személyeknek történő szolgáltatásnyújtást át nem helyezhető munkahely-kínálatnak tekintik. Sok esetben adómentességeket vagy kedvezményeket vezettek be, amelyek célja az illegális foglalkoztatás kifehérítése és az új munkahelyek létrehozásának oly módon való ösztönzése, hogy segítik a kedvezményezetteket magánéletük és hivatásuk jobb összeegyeztetésében.

2.1.3 A 2010. júniusi konferenciára készített ILO-jelentés (3) szerint a háztartási munka az iparosodott országokban a teljes foglalkoztatás 5–9 %-át teszi ki. E jelentés bevezetőjében megállapítják, hogy „számos országban a fizetett háztartási munka továbbra is egy gyakorlatilag láthatatlan foglalkoztatási forma. Nem gyárban vagy irodában, hanem egy magánszemély otthonában végzik. Az alkalmazottak nem családfenntartó férfiak, hanem az esetek túlnyomó többségében nők. Nem másokkal együtt végzik munkájukat, hanem a négy fal között, egyedül. Munkájuk célja nem a hozzáadott érték előállítása, hanem ellátás és szolgáltatás nyújtása háztartások millióinak. A háztartási munka leggyakrabban olyan nem fizetett feladatokat takar, amelyeket hagyományosan a nők végeznek otthonukban. Ez magyarázatot ad arra, hogy anyagilag miért alulértékelt ez a munka, valamint arra is, hogy miért végzik gyakran informálisan és illegálisan. Nem tartják a munkajog általános keretébe illeszkedő megszokott munkának, habár eredete az »úr-szolga« kapcsolatra vezethető vissza. Ezért a jogi rendelkezések jelentős része nem foglalkozik a háztartási munka sajátos munkaviszonyával, emiatt pedig e dolgozók egyenlőtlen, igazságtalan és sokszor kizsákmányoló elbánásban részesülnek” (4).

2.1.4 „Gyakoriak a médiában a bántalmazásról és kizsákmányolásról szóló beszámolók, ideértve a szexuális erőszakot és a rabszolgatartás eseteit is, mindenekelőtt a munkaadójuknál lakó, külföldről bevándorolt háztartási alkalmazottak esetében”, teszi hozzá. Miközben folyamatosan nő az ebben az ágazatban foglalkoztatott személyek száma, a háztartási munka továbbra is a legbizonytalanabb, a legrosszabbul fizetett, a legkevésbé védett, és az egyik legkockázatosabb foglalkoztatási forma. Mivel egy sajátos, a nemzetközi szabályozások által le nem fedett foglalkoztatási formáról van szó, az ILO 1948 óta a megfelelő szabályozás kidolgozásán fáradozik.

2.1.5 Ez a vélemény a lakóhelyen, a háztartás számára végzett fizetett háztartási munkáról szól, ideértve a háztartási feladatokat, a gyermekgondozást és más személyes szolgáltatásokat. Nem foglalkozik sem a szociális szolgáltatásokkal, sem pedig a magánvállalkozásokkal, ehelyett a magánszemélyek által foglalkoztatott munkavállalók munkakörülményeit tárgyalja. Mivel az e munka által érintettek – vagyis azok, akik végzik, és azok, akiknek a javára végzik – száma egyre nő, és mivel sajátos jelleggel bír, fontos, hogy e sajátosságokhoz igazodó, megfelelő szabályozási rendszerbe illeszkedjen.

2.1.6 Az európai háztartásokban alkalmazott legtöbb férfinek és nőnek több munkaadója van. Csupán a – gyakran bevándorlói háttérrel rendelkező – női alkalmazottak kis része él munkaadója otthonában. Igen gyakori a nem hivatalos munkaviszony. A háztartásokban dolgozó nők gyakran kiszolgáltatott személyek, akik vidékről érkeznek, alig ismerik jogaikat és alacsony az iskolázottsági szintjük, vagy bevándorlók, akik rosszul beszélik a fogadó ország nyelvét.

2.1.7 A törvényi helyzettől függetlenül a munkajog vállalatok számára lett kidolgozva, és a gyakorlatban az esetek túlnyomó többségében nem alkalmazzák a háztartásban elvégzett munkára, vagy pedig nehezen ellenőrizhető, illetve nem is kerül sor ellenőrzésre. Nem alkalmazhatóak egyébként a nyereségérdekelt, jövedelemtermelő tevékenységeket szabályozó előírások sem. E munkát Adam Smith (5) nem termelő jellegű munkának tartja. Értékét nem ismerik el, miközben nélkülözhetetlen a társadalom működése szempontjából.

2.1.8 „A háztartási alkalmazottakat, mivel jogállásukat a munkajog sok esetben nem határozza meg világosan, gyakran kizárják a hivatalos szabályozásokból, úgy a szövegek, mint a tettek szintjén.” (6). Habár a háztartási alkalmazottak az uniós tagállamokban az előírások szerint nincsenek kizárva az általános munkajogi normákból, a gyakorlatban igen ritkán alkalmazzák rájuk ezeket az előírásokat. A munkaadó magánszemélyek rosszul tájékozottak kötelezettségeikről és felelősségeikről. A háztartásokban alkalmazott nők elszigeteltek, következésképpen nehezen tudnak szervezetbe tömörülni.

2.2 A professzionalizálás meghatározása

2.2.1 A háztartási és a házimunka fogalma olyan feladatokat takar, amelyek a családban végzett kötetlen tanulás tárgyát képezik. Ez a tanulási folyamat generációról generációra változik. Európában a gyapjúfonást és a baromfietetést ma a mosógép mosási programjának kiválasztása helyettesíti, de ide tartozik a szupermarketek frissárupultja előtt a le nem járt szavatosságú élelmiszerek kiválasztása is. El kell ismerni ezt a kötetlen tanulást, és meg kell határozni az ismeretek és a képességek szükséges tartalmát. Az egész életen át tartó tanulást is be kell vezetni. A többi ágazathoz hasonlóan e területre is be kell, hogy gyűrűzzenek a technológiai innovációk, és integrálni kell a táplálkozás területére vonatkozó új ismereteket, valamint a környezet megőrzésére vonatkozó új követelményeket.

2.2.2 E foglalatosságok jobb feltételek közötti végzése a teljesítendő feladatoknak, a felelősségeknek és az elvárt készségeknek a pontos leírását, majd a szükséges ismeretek formális elsajátítását, vagy pedig a gyakorlati tapasztalat elismerését követeli meg annak érdekében, hogy bármely ügyfél számára hibátlanul szolgáltatni tudják ezeket. A tanulást és a tapasztalatok birtoklását egy alkalmassági bizonyítvánnyal kellene elismerni. A munkaadóknak és az ügyfeleknek is érdeke, hogy olyan személyekhez fordulhassanak, akik igazolt képességekkel rendelkeznek.

2.2.3 A professzionalizálás lehetővé teszi az alkalmazottnak, hogy a hivatalokban vagy a műhelyekben dolgozó munkavállalókkal azonos jogokat és védelmet élvezzenek: a két háztartás közötti utazást magában foglaló méltányos fizetés, a heti munkaidő meghatározása, a fizetett szabadság lehetősége, a higiéniai és biztonsági előírások tiszteletben tartása, a méltányos nyugdíj, az anyasági védelem (7), a fizetett betegszabadság, a rokkantsági ellátás, az elbocsátásra vagy a munkaszerződés felbontására vonatkozó szabályok, a visszaélés esetén rendelkezésre álló jogorvoslat, valós hozzáférés a szakképzéshez és a karrierépítéshez ugyanúgy, mint a többi szakma esetében. A szerződéskötés elterjedésével lehetővé válna mind a munkavállaló, mind pedig a munkaadó védelme.

2.2.4 A professzionalizálás révén e munka mesterség lesz, és lehetővé válik az e tevékenységet végző nőkről élő sztereotípiák leküzdése. A professzionalizálás felé történő előrelépést a nők és a férfiak közötti egyensúly mértékével lehetne mérni.

2.3 A háztartási munka meghatározása

2.3.1 A háztartási munka legfőbb jellemzője, hogy láthatatlan. Igen ritka a háztartási munkát végzők feladatainak, és elsősorban a rájuk háruló felelősségeknek a megnevezése és felsorolása. A munkaadók olyan személyekre bízzák otthonukat és gyermekeiket, akiknek a képességeit nem áll módjukban leellenőrizni (8). Az otthonokban végzett, a családok mindennapi életét biztosító – időköltségvetésben kifejezhető – munka értékét érintő felmérések (9) hangsúlyozzák, hogy a társadalom nem lenne működőképes e munka elvégzése nélkül. Ezt az értéket el kell ismerni.

2.3.2 A háztartási és családi munka olyan tevékenységeket érint, amelyeket az állami szociális ellátók, az állam által fenntartott szervezetek vagy a magánvállalkozások által alkalmazott személyek, illetve közös megegyezéssel, bejelentett vagy nem bejelentett módon a magánszemélyek foglalkoztatásában álló háztartási alkalmazottak végeznek. Bár a háztartási munkát minden esetben majdnem kizárólag nők végzik, a foglalkoztatási és munkakörülmények általánosságban véve kedvezőbbek az állami szociális ellátók és a vállalkozások alkalmazásában, ahol az alkalmazottak szervezetekbe tömörülhetnek, a szociális partnerek a kollektív megállapodásról tárgyalnak, illetve lehetséges az adminisztratív kontroll.

2.3.3 Az ILO-jelentés (10) megállapítja: „Az ILO-nak a foglalkozásokra vonatkozó nemzetközi osztályozási rendszere (CITP) alapján a háztartási munkát két nagy (5. és 9.) csoportba sorolják, bizonyos feladatokat és bizonyos szintű képzettséget társítva ezekhez. Az 5. nagy csoport a kereskedelmi létesítményeket, az intézményeket és a magánháztartásokat foglalja magában. Két nagy kategóriát fed le: házvezető(nő) és éttermi kiszolgáló személyzet (512. alcsoport), ideértve a háztartási és a vele azonos besorolású személyzetet, valamint a szakácsokat; gondozó és a vele azonos besorolású személyzet, ideértve a gyermekfelügyeletet és az otthoni ápolást ellátó személyzetet (513. alcsoport). Az 5121. cím alatt érintett feladatok a háztartási szolgáltatások szabályozására helyezik a hangsúlyt. Az 5131. csoport meghatározása szerint a gyermekfelügyelők olyan személyek, akik »felügyelik a munkaadó gyermekeit és nyomon követik mindennapi tevékenységüket«, feladataik pedig a következők:

— segítik a gyermekeket a tisztálkodásban, az öltözködésben és az étkezések ideje alatt,

— iskolába kísérik, illetve hazaviszik a gyermekeket, és elkísérik őket szabadidős tevékenységeikre,

— játszanak a gyermekekkel, illetve szórakoztatják őket, felolvasnak nekik vagy történeteket mesélnek,

— rendben tartják a gyermekek háló- és játszószobáját,

— foglalkoznak a gyermekekkel az iskolai ebészünet ideje alatt, vagy az egyéb tanítási szünetekben,

— foglalkoznak a gyermekekkel az iskolai kirándulások, múzeumlátogatások vagy más hasonló kirándulások ideje alatt,

— ellátják a fentiekhez kapcsolódó feladatokat,

— más munkavállalókat ellenőriznek.

Az otthoni ápolószemélyzetre (5133. csoport) hasonlóképpen érvényes, hogy »foglalkoznak bizonyos személyes szükségletekkel, és általánosságban véve otthoni ápolást nyújtanak olyan személyeknek, akiknek testi vagy szellemi betegségük, fogyatékosságuk, vagy az idős korhoz kötődő gyengeségük miatt szükségük van erre«. Az e kategóriába tartozó munkavállalók, ideértve az otthoni ápolást végző személyzetet is, a következő feladatokat látják el:

— segítenek a lefekvés és a felkelés alkalmával, valamint az átöltözéskor,

— cserélik az ágyneműt, segítenek a fürdésnél és a tisztálkodásnál,

— felszolgálják a maguk által vagy harmadik fél által elkészített ételeket, és megetetik a gondozottat, ha az segítségre szorul,

— odaadják a felírt gyógyszereket és felügyelik a gyógyszerek bevételét,

— az egészségi állapot romlásának minden jelét észlelik és erről tájékoztatják a kezelőorvost vagy az illetékes szociális szolgálatokat,

— ellátják a kapcsolódó feladatokat,

— más munkavállalókat ellenőriznek.

A 913. alcsoport »a bejárónőket és más kisegítőket, a takarítókat és a mosást végző személyeket« érinti. A magánszemélyek otthonában, szállodákban, hivatalokban, kórházakban és más létesítményekben, illetve a mindenféle gépjárműben végzett, a belső terek és a bútorok tisztán tartására irányuló munkákra vonatkozik. Ez az alcsoport a bejárónőket és a háztartásokban takarítókat, valamint a kézzel történő mosást és vasalást végzőket foglalja magában. A 9131. cím alá sorolt bejárónők és a háztartásokban takarítók »söprést, porszívózást, padlófelmosást és- fényezést végeznek, rendben tartják az ágyneműt, megveszik a háztartásban szükséges termékeket, elkészítik és felszolgálják az ételeket, emellett pedig sok más háztartási feladatot is ellátnak«.”

2.3.4 Ha az orvosi ellátás nem is képezi a háztartási munkák részét, a bejárónőnek vagy pótmamának képesnek kell lennie arra, hogy beadja a gyógyszereket a gondjaira bízott személyeknek, és reagáljon az olyan váratlan eseményekre, melyek veszélyeztetik e személyek életét. Erre a feladatra ki kell őt képezni.

2.3.5 Az ezeket a feladatokat végző személyeknek munkaadójuk távolléte vagy függőségi helyzete esetében önállónak kell lenniük és be kell tudniuk osztani idejüket, bizalmat keltőnek kell lenniük – hiszen rájuk bízzuk otthonunk kulcsát, gyermekeinket, idős szüleinket, vagyis azokat, akik számunkra a legértékesebbek –, felelősségteljesnek, kezdeményezőkésznek és diszkrétnek kell lenniük, és amikor teljes felelősség nehezedik rájuk a gyermekek vagy a függőségi helyzetben lévők iránt, egyszerre több feladatot is el kell tudniuk végezni, ébernek, figyelmesnek, meggyőzőnek, türelmesnek, kiegyensúlyozottnak kell lenniük, tudniuk kell összpontosítani, odafigyelni, tekintéllyel kell rendelkezniük, és tudniuk kell, mi a teendő baleset esetén. Empátiával, továbbá pszichológiai, dietetikai, higiéniai ismeretekkel is kell rendelkezniük.

2.4 A háztartási munka jellemzői

A háztartási munka bizonytalan helyzetű és rosszul fizetett, mivel értékét nem ismerik el. Ez több okra is visszavezethető: a háziasszonyok ingyen is elvégzik, a munkaadók magánszemélyek, akik nem tudnak, vagy nem akarnak többet fizetni, egyedül dolgozó nők végzik, túlnyomórészt több munkaadónak is, e nőknek nincs lehetőségük önszerveződésre, nem sztrájkolhatnak, nem tudják a vállalati dolgozókhoz hasonlóan a termelést követeléseik alátámasztásaként megakadályozni, az ilyen foglalkozásokhoz kötődő elképzelések, valamint a nő és az anya képéhez tapadt sztereotípiák elfedik a munka mögött rejlő valódi szakképzettséget, a munkavégzés helye magánlakás, így azt lehetetlen ellenőrizni, végül a gyakran illegális helyzetben lévő, jogokkal nem rendelkező bevándorlók munkája.

2.4.1 E tevékenységeket bizonytalanság övezi, a háztartás szükségleteivel összefüggésben: a gyermekek növekszenek és önállósodnak, a gondozásra szoruló idősek meghalnak, és amikor a háztartás forrásai csökkennek, például a munkanélküliség miatt, megválnak a háztartási alkalmazottól.

3. Részletes megjegyzések

3.1 A professzionalizálás céljai

3.1.1 A családi élet és a munka jobb összeegyeztethetősége

3.1.1.1 A nők munkavállalása, amely a nemek közötti egyenlőség előfeltétele, tette szükségessé olyan szolgáltatások létrejöttét, amelyek helyettesítik a háztartásbeli nők által végzett munkákat. A nők munkavállalása jelentősebb pénzügyi eszközöket is biztosított a családok számára, sokuknak lehetővé téve ilyen szolgáltatások igénybe vételét, ami egyben munkalehetőségeket is teremt.

3.1.1.2 Ezek a szolgáltatások azért alakultak ki, mert nélkülözhetetlenek a családi élet és a szakmai élet közötti egyensúly kialakításához. A férfiaknak és nőknek lehetőségük kell legyen arra, hogy ne a családi és magánéletük rovására végezhessék szakmai munkájukat, ebben az esetben pedig harmadik személyekre kell bízniuk a családi és háztartási feladatok egy részét.

3.1.1.3 Ahhoz, hogy egyenlőséget érjünk el a nők és a férfiak között a munkaerő-piaci részvétel terén, és hogy tekintettel legyünk a népesség elöregedése által kiváltott új szükségletekre, a jövőben továbbra is fejlődniük kell ezeknek a szolgáltatásoknak, ezek tehát az alkalmazottak még jelentősebb részét fogják érinteni.

3.1.2 Minőségi munkahelyek és szolgáltatások

3.1.2.1 Ha fejleszteni akarjuk ezeket a szolgáltatásokat, akkor garantálni kell minőségüket, általánossá kell tenni a már létező képzéseket, be kell vezetni az egész életen át tartó tanulást a fejlődés nyomon követésére, és bővíteni kell a képességek ellenőrzésének lehetőségét. A professzionalizálás azt jelenti, hogy javul az ilyen foglalkoztatás minősége az ügyfelek és kedvezményezettek, valamint az alkalmazottak szempontjából is. Ez a legbiztosabb útja annak, hogy a jövőben olyan jelölteket találjunk, akik kedvet éreznek ehhez a foglalkozáshoz.

3.1.3 A szegénység elleni küzdelem

3.1.3.1 Köztudott, hogy Európában a nőket nagyobb arányban sújtja a szegénység. Az alacsony fizetések és a munkaviszony bizonytalansága, a bejelentetlen munka – amelyek a háztartási munka jellemzői – a társadalmi kirekesztés tényezői. Európában a háztartási munka területén a legjelentősebb a bejelentetlen munka, megelőzve az építőipari és a vendéglátó-ipari ágazatot (11).

3.1.4 Az informális munkavégzés és az illegális bevándorlás elleni küzdelem

3.1.4.1 A modern rabszolgaság Európában kiderített esetei a rendezetlen státusú háztartási alkalmazottakat érintik, akiknek a munkaadó nem fizet, hanem cserébe a tartózkodási engedély megszerzését ígéri. Ezek a munkavállaló nők a legsebezhetőbbek: nem mernek panaszt tenni a rossz bánásmóddal, erőszakkal és szexuális visszaélésekkel kapcsolatban, mivel félnek, hogy kiutasítják őket. A háztartási munkát össze kellene kapcsolni az irányított bevándorlással, amely jelenleg a magasan képzett személyekre összpontosít. Európa demográfiai helyzete szükségessé teszi a bevándorlás által biztosított lehetőségek igénybevételét, különösképpen a függő helyzetben lévő idős személyek szükségleteinek kielégítése terén.

3.1.4.2 Az informális munkavégzés következtében a dolgozó nem részesül szociális védelemben, a közösség pedig nem jut adóbevételhez és szociális járulékhoz. Rontja a háztartási munkáról alkotott képet, alantas munkavégzésként állítván be azt, ez pedig erősíti a sztereotípiákat és káros az egész szakma arculatára nézve is. Emellett növeli az elszegényedés kockázatát.

3.1.4.3 A nem bejelentett háztartási munka jelenségének visszaszorítása érdekében számos olyan – ülönösen adóügyi, társadalombiztosítási, valamint munka- és polgári jogi előírásokat magukban foglaló – intézkedésre van szükség, amely beépül az egyes tagállamok jogrendszerébe. A nem bejelentett módon történő foglalkoztatásra vagy munkavégzésre való hajlandóság oka többnyire gazdasági jellegű, mivel ez a munka mindkét fél számára jövedelmezőbb, mint a bejelentett munka. A tagállami intézkedések céljaként a jövedelmezőségben tapasztalható különbségek csökkentését kellene kitűzni. Fontos továbbá, hogy az intézkedéseket a helyi társadalmi és kulturális körülményekhez alkalmazkodó kezdeményezések támasszák alá (médiakampány, közszereplők példamutatása, tájékoztatás a nem bejelentett munkával kapcsolatos kockázatokról).

3.2 Foglalkoztatási feltételek

3.2.1 A munkáltatói szervezetek és a szakszervezetekbe tömörült alkalmazottak tárgyalások útján kollektív szerződésekről állapodtak meg. Ezekre az előrelépésekre kell támaszkodni a háztartási alkalmazottak sorsának javítása érdekében. Tanulmányozni kell a háztartási munkákat jelenleg szabályozó kollektív szerződéseket, és a legjobb gyakorlatokból ihletet merítve lehetne ezeket általánossá tenni. A különböző szervezeti típusokat (vállalatok, szövetségek, szövetkezetek, közvetlen foglalkoztatás) is össze kell hasonlítani az alkalmazottak jogai, valamint a nyújtott szolgáltatás minősége szempontjából.

3.2.2 Számos európai országban a munkaadó magánszemélyek és a háztartási munkát vállaló nők is rosszul tájékozottak jogaikról és kötelezettségeikről. A munkaadók a bejárónőre vagy a dajkára nem úgy tekintenek, mint jogokkal rendelkező alkalmazottra. A sztereotípiák miatt a munkaadók pusztán segítőnek tekintik őket, akiknek szívességből néhány órás munkát adnak. Gyakran semmiféle írott munkaszerződést nem ír alá a két fél, nincsenek egyértelműen meghatározva a munkafeltételek, a fizetések, a szabadságok, a munkaidő, a feladatok, a szerződés felbontása, a végkielégítés. Világosabbá kell tenni mindenki jogait és kötelességeit, ez védelmet jelent a munkaadó számára is, akinek jobban át kellene látnia a háztartási alkalmazott felvételével járó kockázatokat (lopás, baleset), valamint saját kötelezettségeit is.

3.2.3 Higiénia és biztonság: a háztartási munkát veszélytelennek tekintik helytelen módon. Az égési sérülések, vágott sebek, háztartási termékekkel való mérgezés, esés, háztartási gépek miatti áramütés mind gyakori balesetek, főként, ha a munkaadó nincs tudatában annak, hogy figyelembe kell venni a biztonsági szabályokat, és nem tájékoztatja a munkavállalót a veszélyekről és elkerülési módjaikról.

3.2.4 Egészség, anyasági védelem, nyugdíj: a szülési szabadság gyakran elbocsátáshoz vezet, mivel a munkaadónak szüksége van arra, hogy valaki elvégezze a háztartási munkát, ezért más alkalmazottat keres, és nem érzi kötelességének, hogy visszavegye a szülési szabadságról visszatérő munkavállalót. Az időszakos helyettesítést biztosító szervezet nélkül lehetetlen a jogok alkalmazása, amelyek így elméletiek maradnak. A társadalombiztosítási és nyugdíjrendszerek gyakran alkalmatlanok a több munkaadónál végzett néhány órás munkavégzés figyelembe vételére.

3.2.5 Szakképesítés, képzés: a szükséges kompetenciák hosszú ideig informális tanulás tárgyát képezték. Az elmúlt néhány évben megállapítható, hogy az ilyen ismereteket egyre kevésbé adják át egymásnak a családban. A fiatal anyák tanácstalanok első gyermekük megszületésekor, a fiatal szülők már nem tudják, hogyan kell kiegyensúlyozott tápértékű ételeket készíteni, inkább a készen kapható ételeket részesítik előnyben, ami a gyermekkori elhízás egyik oka. A feladatok és a kompetenciák megnevezése és oktatása lehetővé tenné, hogy szélesebb körben terjedjenek el, mégpedig mindkét nem körében.

Kelt Brüsszelben, 2010. május 26-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Mario SEPI

(1) Lásd a vendégmunkások jogállásáról szóló európai konvenciót, valamint az Európa Tanács emberkereskedelem elleni fellépésről szóló egyezményét.

(2) HL C 318., 2009.12.23., 15. o.

(3) Lásd ILO: „Emberhez méltó munkát a háztartási alkalmazottak számára” – IV. jelentés a nemzetközi munkaügyi konferencia 99. ülésére, 2010. http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/@ed_norm/@relconf/documents/meetingdocument/wcms_104701.pdf

(4) Vö. ua., 1. o.

(5) Vö. ua., 11. o.

(6) Lásd ugyanott.

(7) A szülési szabadságról szóló irányelv felülvizsgálata (a Tanács 1992. október 19-i, 92/85/EGK irányelve) bevezeti a háztartási alkalmazottak jogát e szabadságra.

(8) HL C 277., 2009.11.17., 102. o.

(9) Háztartási munka: megfizetethetetlen vagy értéktelen?, Marianne A. Ferber és Bonnie G. Birnbaum (1977), http://www.roiw.org/1980/387.pdf;

Időfelhasználás a gyermekgondozásban és a háztartási munkában, valamint a gyermekek összköltsége, Björn Gustafsson és Urban Kjulin © 1994 Springer, http://www.jstor.org/pss/20007438.

(10) Lásd a 3. lábjegyzetet, 31–32. o.

(11) Lásd: „Be nem jelentett munka az Európai Unióban”, az Eurobarometer 284. sz. különkiadása, wave 67., 2007. október 3., 21. o.