A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE

IRÁNYMUTATÁSOKAT TARTALMAZÓ felülvizsgált DOKUMENTUM

Az elefántcsont-kereskedelmet szabályozó uniós rendszer

(2021/C 528/03)

Tartalomjegyzék

1. Bevezetés és glosszárium 20

2. Háttér 20

a) Az elefántcsont-kereskedelmet szabályozó nemzetközi és uniós jogi keretrendszer 20

b) Az elefántcsont EU-n belüli kereskedelmét és újrakivitelét befolyásoló, a vadon élő állatok és növények jogellenes kereskedelme elleni uniós kezdeményezések 22

3. A dokumentum státusza 22

4. Az ajánlások indokolása és összefoglalása 23

a) Az Európai Unióból történő újrakivitel 23

b) Az elefántcsont Unión belüli kereskedelme 24

c) Az EU-ba történő behozatal 24

5. Az elefántcsont újrakivitelével kapcsolatos uniós szabályok értelmezésének módja 24

a) A nyers elefántcsont újrakivitele 25

b) A megmunkált elefántcsont újrakivitele 25

6. Az elefántcsont EU-n belüli kereskedelmével kapcsolatos uniós szabályok értelmezésének módja 27

a) Különleges iránymutatás a nyers elefántcsont EU-n belüli kereskedelméhez 27

b) Különleges iránymutatás a megmunkált elefántcsont EU-n belüli kereskedelméhez 28

7. Az elefántcsont behozatalával kapcsolatos uniós szabályok értelmezésének módja 29

8. Koordináció az uniós tagállamokon belül és között, valamint nem uniós országokkal 30

9. Az elefántcsont-kereskedelmet szabályozó uniós rendszer összefoglalása 30

I. melléklet – A törvényes beszerzést igazoló bizonyíték 32

II. melléklet – Megjelölés, regisztráció és a bizonyítványok kiadására vonatkozó egyéb követelmények 34

1. Bevezetés és glosszárium

Ez az iránymutatásokat tartalmazó dokumentum arra szolgál, hogy értelmezze a 338/97/EK tanácsi rendeletet (1) (az „alaprendelet”) és a 865/2006/EK bizottsági rendeletet (2), amely azt javasolja az uniós tagállamoknak, hogy:

a) függesszék fel a nyers elefántcsont (újra)kivitelét és (újra)behozatalát;

b) függesszék fel a nyers elefántcsonttal folytatott Unión belüli kereskedelmet, az 1975 előtti hangszerek és az 1947 előtti nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségű antik tárgyak javítását kivéve;

c) függesszék fel az 1947 utáni megmunkált példányokkal folytatott Unión belüli kereskedelmet, az 1975 előtti hangszereket kivéve;

d) korlátozzák a megmunkált elefántcsont behozatalának és (újra)kivitelének engedélyezését az 1975 előtti hangszerekre és az 1947 előtti nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségű antik tárgyak múzeumoknak történő értékesítésére; valamint

e) gondoskodjanak a fennmaradó engedélyezett kereskedelmét szabályozó uniós jog szigorú értelmezéséről.

Ezt az iránymutatásokat tartalmazó dokumentumot a 865/2006/EK bizottsági rendeletet módosító (EU) 2021/2280 bizottsági rendelettel (3) összefüggésben kell értelmezni.

Ennek az iránymutatásokat tartalmazó dokumentumnak az alkalmazásában a következő kifejezések meghatározott jelentéssel bírnak:

— „elefántcsont”: kizárólag az elefántoktól származó elefántcsont,

— „1975 előtti hangszer”: olyan hangszer, amely törvényesen megszerzett 1975 előtti elefántcsontot tartalmaz, és amelyet valamely előadóművész használ vagy használt a közelmúltig és ezért nem pusztán dísztárgy. A CITES-egyezmény 1976. február 26. óta alkalmazandó az afrikai elefántokra, 1975. július 1-je óta pedig az ázsiai elefántokra. Az egyszerűség kedvéért ez az iránymutatásokat tartalmazó dokumentum csak a korábbi dátumot (1975) használja referenciaként,

— „1947 előtti antik tárgy”: elefántcsontot tartalmazó olyan tárgy, amely az alaprendelet 2. cikkének w) pontja szerinti „több mint 50 évvel korábban beszerzett, megmunkált példányok” fogalommeghatározásába tartozik,

— „múzeum”: „olyan, a társadalom és annak fejlődése szolgálatában álló, nyilvános, nonprofit jellegű, állandó intézmény, amely az emberiség és környezete tárgyi és szellemi kulturális örökségének oktatási, tanulmányozási és élvezeti célokra történő megszerzésével, megőrzésével, kutatásával, kiállításával és az azokra vonatkozó tájékoztatással foglalkozik” (4).

2. Háttér

a) Az elefántcsont-kereskedelmet szabályozó nemzetközi és uniós jogi keretrendszer

Mind az afrikai elefánt (Loxodonta africana), mind az ázsiai elefánt (Elephas maximus) szerepel a 183 fél, köztük az EU és az összes uniós tagállam által is aláírt, a veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezményben (CITES).

A jelenlegi CITES szabályozás értelmében a nemzetközi elefántcsont-kereskedelem (5) tilos, amely tilalom alól csak szigorúan korlátozott esetekben van kivétel (azon tárgyak esetében, amelyeket azelőtt vásároltak, hogy a CITES az elefántcsontra vonatkozóan hatályba lépett volna). A CITES-egyezmény azonban a belföldi elefántcsont-kereskedelmet nem szabályozza.

Az EU a CITES-t az alaprendelet és a kapcsolódó bizottsági rendeletek („a vadon élő állatok és növények kereskedelméről szóló uniós rendeletek”) hajtják végre. Az elefántcsont esetében (az alaprendelet A. mellékletében felsorolt egyéb fajokhoz hasonlóan) az EU a CITES-nél szigorúbb kiegészítő intézkedéseket fogadott el.

Ennek eredményeként az EU a vadon élő állatok és növények kereskedelméről szóló uniós rendeletekkel szigorúan szabályozza az elefántcsont-kereskedelmet. Általánosságban véve tilos elefántcsontot az EU-ba behozni, onnan kivinni, illetve elefántcsonttal az EU-n belül kereskedni.

A nemzeti hatóságok azonban az alábbi feltételek mellett engedélyezhetik a kereskedelmi célú elefántcsont-kereskedelmet:

— az újrakivitel azon elefántcsont példányok esetében engedélyezett, amelyek beszerzése azelőtt történt, hogy a CITES rájuk vonatkozó előírásai hatályba léptek volna, azaz 1976. február 26. előtt az afrikai elefánt esetében, és 1975. július 1. előtt az ázsiai elefánt esetében,

— az EU-n belüli kereskedelem azon elefántcsonttárgyak esetében engedélyezett, amelyeket azelőtt hoztak be az EU-ba, hogy az elefántfajok bekerültek volna a CITES I. függelékébe (1990. január 18. az afrikai elefánt esetében, illetve 1975. július 1. az ázsiai elefánt esetében) (6), amennyiben a fentieket igazoló bizonyítványt állított ki az az EU-tagállam, amelyikben a tárgyat elsőként értékesítésre kínálják,

— az 1947 előtti tárgyak behozatala, valamint az 1975 előtt jogszerűen megszerzett, az EU-ba már korábban jogszerűen behozott tárgyak behozatala engedélyezett.

Az elefánt-orvvadászat és az illegális elefántcsont-kereskedelem szintje az ázsiai kereslet miatt továbbra is veszélyesen magas

Az elefánt-orvvadászat a közelmúltban minden eddiginél magasabb szintet ért el, ami az afrikai elefánt populációinak általános csökkenéséhez vezetett (7).

Az elefántok illegális vadászatának ellenőrzésére létrehozott CITES-program (Monitoring the Illegal Killing of Elephants – MIKE) (8) szerint az illegálisan megölt elefántok aránya (Proportion of Illegally Killed Elephants – PIKE) 2006-tól kezdődően folyamatos növekedést mutatott, 2011-ben tetőzött, majd 2011 és 2019 között csökkenő tendencia jellemezte. Ez arra enged következtetni, hogy az orvvadászat szintje csökkenni kezd, azonban azt alaposan meg kell vizsgálni, hogy ez tartósnak bizonyul-e. Azt is fel kell ismerni, hogy az illegális elefántcsont-kereskedelem csökkenése az afrikai elefántpopulációk általános csökkenésével összefüggésben következik be (9). Míg a PIKE becslései az elefánt-orvvadászat 2011 óta tartó általános csökkenését mutatják Afrikában, jelentős regionális különbségek állnak fenn, és az afrikai elefántok orvvadászatának általános szintje továbbra is aggodalomra ad okot.

Az illegális elefántcsont-kereskedelem szintje továbbra is hasonlóképpen magas, bár az elefántcsont ára a vadon élő állatokkal kapcsolatos bűnözésről szóló 2020. évi világjelentés (2020 World Wildlife Crime Report) szerint folyamatosan csökken (10). Az Elefántkereskedelmi Információs Rendszer (ETIS) (11) jelentése szerint 2012 és 2017 között világszerte mintegy 280 tonna elefántcsontot jelentettek mintegy 8 000 elefántcsont-lefoglalási ügy kapcsán. Az ETIS adatai azt is mutatják, hogy növekszik a kínaiak által végrehajtott elefántcsont-feldolgozási műveletek száma Afrikában, melyek célja a termékek kivitele az ázsiai piacokra (12) – 2017-ben négy afrikai országból legalább 24 esetben szállítottak összesen 1,11 tonna megmunkált elefántcsontot Afrikából Ázsiába (13). Az ilyen jelentős mennyiségű elefántcsont-szállítmányok mozgása a nemzetközi szervezett bűnözői hálózatok egyre nagyobb arányú részvételére utal.

A nemzetközi válasz

Az elefánt-orvvadászat és az illegális elefántcsont-kereskedelem jelentette kihívásra válaszul a nemzetközi közösség számos kötelezettségvállalást fogadott el az ENSZ közgyűlésének és környezetvédelmi közgyűlésének állásfoglalásai formájában, valamint több magas szintű konferencián.

2016 októberében a CITES tagjainak 17. konferenciáján (CoP17) intézkedéssorozatot fogadtak el, amelynek célja az elefánt-orvvadászattal és az illegális elefántcsont-kereskedelemmel szembeni szabályok érvényre juttatásának javítása, az illegális elefántcsont iránti kereslet csökkentése, valamint a belföldi piacokon jelen lévő elefántcsont törvényességének szigorúbb vizsgálata. Az elefántpéldányok kereskedelméről szóló 10.10 (Rev. CoP18) számú CITES-állásfoglalás sürgeti a feleket, hogy vezessenek be átfogó belső jogalkotói, szabályozói, végrehajtási és egyéb intézkedéseket az elefántcsont-kereskedelemre/belső piacokra vonatkozóan. Az állásfoglalás azt is javasolja, hogy „minden olyan fél és külső fél, amelynek a joghatósága alatt van olyan törvényesen működő belföldi piac, amely hozzájárul az orvvadászathoz vagy az illegális kereskedelemhez, tegyen meg minden szükséges jogalkotói, szabályozói és végrehajtási intézkedést, hogy a lehető leghamarabb bezárja azon belföldi piacait, ahol nyers és megmunkált elefántcsont kereskedelme folyik”, továbbá elismeri, hogy „a bezárás alól egyes elemek szűk köre számára mentességet lehet biztosítani; e mentességek azonban nem járulhatnak hozzá az orvvadászathoz vagy az illegális kereskedelemhez”.

Az EU-t – a többi szerződő félhez hasonlóan – szintén felkérik, hogy tegyen jelentést az Állandó Bizottságnak és az egyezmény tagjai konferenciájának azokról az intézkedésekről, amelyeket annak érdekében tett, hogy belföldi piaca ne járuljon hozzá az orvvadászat és az illegális kereskedelem jelenlegi szintjéhez.

Csökkent az EU-ból kiinduló törvényes elefántcsont-kereskedelem

A nyers és megmunkált elefántcsontnak az alaprendelettel összhangban történő kereskedelmi újrakivitele („törvényes újrakivitel”) 2015-ig jelentős mértékben nőtt.

Az iránymutatásokat tartalmazó dokumentum előző változatának (14) 2017. júliusi elfogadása óta felfüggesztették a nyers elefántcsont újrakivitelét, ami az elefántcsontagyar újrakivitelének csökkenéséhez vezetett már a tilalom hatálybalépése előtt (420 újra kivitt agyar 2016-ban, 101 2017-ben).

A törvényesen megmunkált elefántcsont kereskedelmi újrakivitele szintén visszaesett 2016 óta. Az EU-tagállamok által évente kiadott újrakiviteli bizonyítványok átlagos száma a 2012–2015-ös időszak 470 körüli értékéről a 2016–2018-as időszakra 280-ra csökkent.

b) Az elefántcsont EU-n belüli kereskedelmét és újrakivitelét befolyásoló, a vadon élő állatok és növények jogellenes kereskedelme elleni uniós kezdeményezések

A vadon élő állatok és növények jogellenes kereskedelme elleni uniós cselekvési tervről szóló közlemény (15) felhívta az EU-t és tagállamait, hogy alkalmazzanak átfogó stratégiát a vadon élő állatok és növények jogellenes kereskedelme ellen (16). A közlemény kifejezetten előírja (a 2. intézkedés keretében: „Az EU-n belüli és az EU-ból kiinduló elefántcsont-kereskedelem további korlátozása”), hogy az Európai Bizottságnak 2016 végéig iránymutatást kell kiadnia „az uniós szabályok egységes értelmezésének biztosítása érdekében azzal a céllal, hogy felfüggesztésre kerüljön a CITES létrehozása előtt forgalomba hozott nyers elefántcsont exportja, és garantált legyen, hogy kizárólag a legális antik elefántcsont tárgyakkal kereskedjenek az EU-ban”. Az Európai Unió Tanácsa az említett közleménnyel kapcsolatos 2016. júniusi következtetéseiben sürgette „a tagállamokat, hogy az uniós iránymutatások alapján ne adjanak ki kiviteli vagy újrakiviteli okmányt a veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény létrehozása előtt forgalomba hozott nyers elefántcsontra, és vizsgálják meg további intézkedések bevezetésének lehetőségét az elefántcsont-kereskedelem beszüntetése érdekében”.

A Bizottság 2017 májusában iránymutatásokat tartalmazó dokumentumot fogadott el a fenti felszólításokra adott válaszként. Ez az iránymutatásokat tartalmazó dokumentum naprakésszé teszi a 2017. évi változatot, valamint annak helyébe lép, és választ ad a 2030-ra szóló uniós biodiverzitási stratégiában az elefántcsont-kereskedelem uniós szabályainak további szigorítására vonatkozó bizottsági kötelezettségvállalásra (17).

3. A dokumentum státusza

A jelen iránymutatásokat tartalmazó dokumentum megvitatása és kidolgozása a tagállamok képviselőinek közreműködésével történt, akik az Illetékes CITES-igazgatási hatóságok szakértőinek csoportja (a „szakértői csoport”) keretében gyűltek össze.

Célja az, hogy segítséget nyújtson az állampolgároknak, a vállalkozásoknak és a nemzeti hatóságoknak az alaprendelet, valamint a kapcsolódó bizottsági rendeletek alkalmazását illetően. Nem helyettesíti, nem egészíti ki és nem módosítja az alaprendelet és a végrehajtási rendeletek szabályait; továbbá nem vehető figyelembe ettől a jogszabálytól különállóan, hanem azzal együttesen alkalmazandó. Az EU jogának hiteles értelmezése az Európai Unió Bírósága kizárólagos hatáskörébe tartozik.

Jelen iránymutatásokat tartalmazó dokumentum elektronikus változatát a Bizottság, valamint esetlegesen az EU tagállamai is közzéteszik.

Az e dokumentumban foglalt ajánlások címzettjei a tagállamok, és az elővigyázatosság elvének megfelelően mindaddig érvényben maradnak, amíg fel nem merülnek olyan meggyőző, új tudományos bizonyítékok, amelyek indokolttá tennék jelen iránymutatásokat tartalmazó dokumentumnak a szakértői csoporttal egyeztetésben végzett felülvizsgálatát.

4. Az ajánlások indokolása és összefoglalása

Az elefánt-orvvadászat és az illegális elefántcsont-kereskedelem egyik legfontosabb hajtóerejét az jelenti, hogy Ázsiában folyamatosan magas a kereslet az elefántcsont iránt. A legfrissebb elemzések (MIKE és ETIS, lásd: 2. szakasz a) pontja) az orvvadászat szintjének kismértékű csökkenését mutatták. Ennek ellenére az orvvadászat áldozatául esett elefántok száma továbbra is meghaladja a fenntartható szintet sok afrikai populáció esetében.

Noha az ETIS jelentéseiben az uniós tagállamok egyikét sem azonosították olyan országként, amely érintett az illegális elefántcsont-kereskedelemben, az EU-nak továbbra is csökkentenie kell az elefántcsont iránti kereslethez való hozzájárulás kockázatát.

Ezen iránymutatásokat tartalmazó dokumentum célja, hogy tovább korlátozza a potenciálisan magasabb kockázatú tárgyak kereskedelmét és a kereskedelem bizonyos típusait, továbbra is lehetővé téve eközben az alacsony kockázatú tárgyak korlátozott és megfelelően ellenőrzött kereskedelmét. A dokumentum az EU-n belüli belföldi elefántcsont-kereskedelemre vonatkozó szabályok végrehajtásában alkalmazott elővigyázatossági megközelítésen alapul. Ott, ahol nagyobb a kockázata annak, hogy a kereskedelem hozzájárul az elefántcsont iránti kereslethez, illetve az illegális elefántcsont-kereskedelemhez, korlátozásokat alkalmaznak. Ezért bizonyos korlátozott tárgytípusoknak – amelyek esetében az elefántcsont iránti kereslethez vagy az illegális elefánt-orvvadászathoz való hozzájárulás kockázata alacsony vagy elhanyagolható – az Európai Unión belüli kereskedelme engedélyek mellett továbbra is folytatódhat. A dokumentum célja továbbá, hogy segítse az állampolgárokat és a vállalkozásokat a szabályok jobb megértésében és betartásában, és hogy lehetővé tegye a hatékonyabb végrehajtást.

A következő szakaszok az elefántcsont EU-ból történő újrakivitelével (5. szakasz), az elefántcsont EU-n belüli kereskedelmével (6. szakasz) és az EU-n kívülről érkező behozatalával (7. szakasz), valamint a koordináció kérdéseivel (8. szakasz) foglalkoznak.

E szakasz további része kiegészítő indoklásokat tartalmaz arra vonatkozóan, hogy miért van szükség fellépésre a felsorolt kereskedelmi folyamatok mindegyike terén, továbbá összefoglalja az ajánlásokat a tagállamok számára. A záró 9. szakasz táblázatos formában tömörebb összefoglalót tartalmaz.

a) Az Európai Unióból történő újrakivitel

Világszerte a nemzetközi illegális kereskedelembe kerülő elefántcsont legnagyobb része nyers elefántcsont (18). Ezt támasztják alá a CITES tagjai által az ETIS-nek szolgáltatott adatok, amelyek azt mutatják, hogy világszerte a lefoglalt elefántcsont legnagyobb részét az illegális eredetű nyers elefántcsont teszi ki.

A nyers elefántcsont főleg agyarakat jelent, amelyeket nehéz megkülönböztetni egymástól. Bár a törvényes eredetű agyarak csak akkor hozhatók forgalomba, ha meg vannak jelölve, annak a kockázata, hogy a törvényes újrakivitel elleplezi az illegális kereskedelmet, a nyers elefántcsont esetében nagyobb, mint a megmunkált elefántcsont esetében.

A nyers elefántcsont EU-ból való újrakivitelének felfüggesztése biztosítja, hogy a törvényes eredetű agyarak ne keveredjenek a törvénytelen eredetű elefántcsonttal, és segít a célországoknak abban, hogy végrehajtsák az elefántcsont iránti kereslet csökkentésére irányuló intézkedéseiket, ami fontos lépést jelent az illegális elefántcsont-kereskedelem és az elefánt-orvvadászat felszámolásában. Ez indokolja a nyers elefántcsont kereskedelmi újrakivitelének tényleges betiltását, amely 2017 júliusa óta van érvényben (lásd az 5. szakasz a) pontját).

Mivel vannak arra utaló jelek, hogy a megmunkált tárgyak is egyre nagyobb arányban jelennek meg a nemzetközi illegális elefántcsont-kereskedelemben (19), további korlátozásokat kell bevezetni a megmunkált elefántcsont újrakivitelére. Bár nincs jele annak, hogy az EU-ban bármilyen törvényes tevékenység hozzájárulna az orvvadászathoz és az illegális kereskedelemhez, az EU elkötelezett amellett, hogy a lehető legkisebbre csökkentse annak kockázatát, hogy az EU-ból kiinduló bármely nemzetközi kereskedelem fokozza az elefántcsont iránti keresletet, és ezzel az elefánt-orvvadászatot ezen igény kielégítésére ösztönözze.

Ezért a Bizottság ajánlása, hogy a megmunkált elefántcsont példányok újrakiviteli bizonyítványainak kiadását szintén fel kell függeszteni, kivéve az 1975 előtti hangszerek és a múzeumoknak értékesített, nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségű, 1947 előtti antik tárgyak esetében (az e kivételekkel kapcsolatos részleteket lásd az 5. szakasz b) pontjában). Ezek a kivételek olyan tárgyakra vonatkoznak, amelyeknek az értéke nem kapcsolódik a bennük található elefántcsonthoz. Ráadásul az ajánlott ellenőrzések mellett nagyon valószínűtlen, hogy ezek a kivételek hozzájárulnak az elefántok orvvadászatához vagy az elefántcsont illegális kereskedelméhez, miközben hozzájárulnak a fontos művészeti, kulturális vagy történelmi értékek megőrzéséhez.

b) Az elefántcsont Unión belüli kereskedelme

Az Európai Unió feladata, hogy gondoskodjon az elefántcsont EU-n belüli kereskedelmi használatának szigorú ellenőrzéséről és szabályozásáról, a CITES konf. 10.10 (Rev. CoP18) számú állásfoglalásának és az alaprendeletnek megfelelően.

Azóta, hogy a CITES 1989-ben hozott döntésével betiltotta a nemzetközi elefántcsont-kereskedelmet, Európában jelentősen visszaesett az elefántcsont iránti kereslet. A CITES az uniós tagállamokat nem úgy tartja számon, hogy azok a törvénytelen eredetű elefántcsont fontos célpiacai vagy tranzitországai lennének. Az EU-n belüli kereskedelem nagy részét az 1947 előtti antik tárgyak teszik ki.

Volt azonban már példa az elefántcsont tárgyak EU-n belüli illegális kereskedelmére. A nyers elefántcsont kereskedelme magasabb kockázatot jelent az illegális elefántcsont-kereskedelem szempontjából, mint a megmunkált elefántcsont példányok kereskedelme. Ez indokolja a nyers elefántcsont EU-n belüli kereskedelmére vonatkozó bizonyítványok kiadásának felfüggesztését, kivéve az 1975 előtti hangszerek vagy a múzeumok vagy közintézmények birtokában lévő, nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségű 1947 előtti antik tárgyak javítása céljára.

A Bizottság ajánlásában továbbá az 1947 után megszerzett megmunkált példányokra – az 1975 előtti hangszereket kivéve – vonatkozó bizonyítványok kiadásának felfüggesztését javasolja. Ez a megmunkált tárgyak Unión belüli kereskedelmét az 1947 előtti antik tárgyakra és az 1975 előtti hangszerekre korlátozza.

A megmunkált tárgyakra alkalmazandó eltérő rendszert az indokolja, hogy az ilyen termékek Unión belüli kereskedelme esetében az illegális elefántcsont-kereskedelem alacsonyabb kockázatát állapították meg a nyers elefántcsont-kereskedelemhez és általában az EU külső kereskedelméhez képest, különösen, ha 1947 előtti antik tárgyakról vagy 1975 előtti hangszerekről van szó. Rendkívül valószínűtlen, hogy az 1947 előtti antik tárgyak vagy az 1975 előtti hangszerek Unión belüli kereskedelme hozzájárulna az illegális elefántcsont-kereskedelemhez vagy az illegális elefántcsont iránti kereslethez, tekintettel arra is, hogy ezek fennmaradó kereskedelme szigorú ellenőrzés alá fog esni. Ezért az 1947 előtti antik tárgyakkal és az 1975 előtti hangszerekkel továbbra is lehet kereskedni az EU-n belül, de ehhez bizonyítvány kiadására van szükség.

c) Az EU-ba történő behozatal

Az elefántcsont EU-n kívülről érkező behozatala szigorúan szabályozott. A kereskedelmi behozatal tilos, kivéve az 1947 előtti antik tárgyakat vagy a CITES létrehozása előtt az EU-ba már korábban jogszerűen behozott tárgyak újrabehozatalát (lásd a 7. szakaszt).

Az elmúlt években az EU-ba irányuló kereskedelmi behozatal szintje nagyon alacsony volt.

Míg a megmunkált példányok behozatala tekintetében továbbra is fennáll az elefántcsont iránti kereslet fellendülésének, illetve az orvvadászathoz vagy általában az illegális kereskedelemhez való hozzájárulásnak bizonyos kockázata, rendkívül valószínűtlen, hogy az 1975 előtti hangszerek és a múzeumoknak értékesített, nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségű, 1947 előtti antik tárgyak ilyen kockázatot jelentenek.

Az EU-n belüli kereskedelemre és az újrakivitelre javasolt szabályokkal való összhang javítása érdekében a Bizottság ajánlása az alábbiak felfüggesztése:

— nyers elefántcsontra vonatkozó beviteli és újrabeviteli engedélyek kiadása,

— megmunkált elefántcsont példányokra vonatkozó beviteli és újrabeviteli engedélyek kiadása, az 1975 előtti hangszerekre és a múzeumoknak értékesített, nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségű, 1947 előtti antik tárgyakra vonatkozóakat kivéve (a kivételek alkalmazásának feltételeivel kapcsolatos további részletekért lásd a 7. szakaszt).

5. Az elefántcsont újrakivitelével kapcsolatos uniós szabályok értelmezésének módja

Az azon elefántcsont példányok újrakivitelére vonatkozó szabályok, amelyek beszerzése a CITES rájuk vonatkozó előírásainak hatálybalépése előtt történt, az alaprendelet 5. cikkében vannak lefektetve.

Az 5. cikk (2) bekezdésének d) pontja értelmében az A. mellékletben felsorolt fajok újrakivitelére vonatkozó kérelem elbírálásakor az igazgatási hatóságoknak „az illetékes tudományos testülettel folytatott konzultáció után meg kell bizonyosodniuk arról, hogy a fajok megőrzésével kapcsolatban semmiféle más ok nem áll fenn, amely a kiviteli engedély kiadása ellen szólna”.

Ezt a követelményt a 2. szakaszban leírt körülmények fényében, valamint az elefántcsont nemzetközi kereskedelmével kapcsolatos jellegzetességek figyelembevételével kell értelmezni mind a nyers, mind a megmunkált tárgyak esetében.

a) A nyers elefántcsont újrakivitele

A Bizottság azt javasolja, hogy a tagállamok vegyék fontolóra, hogy vannak rendkívül fontos, az elefántfajok megőrzésére vonatkozó tényezők, amelyek a nyers elefántcsonttal kapcsolatos újrakiviteli bizonyítványok kiadása ellen szólnak.

Ennek megfelelően, az alaprendelettel összhangban a Bizottság azt javasolja a tagállamoknak, hogy ahogyan 2017. július 1-je óta, továbbra se adjanak ki nyers elefántcsontra újrakiviteli bizonyítványt, kivéve azokat a kivételes eseteket, amelyekben a tagállam illetékes igazgatási hatósága megbizonyosodott arról, hogy az illető tárgy:

1. kulturális javak jó hírű intézetek (pl. múzeumok) közötti valódi cseréjének képezi részét; vagy

2. egy család költözése keretében helyet változtató örökség; vagy

3. végrehajtási, tudományos vagy oktatási célból kerül másik helyre.

A fenti kivételes esetekben javasolt, hogy az igazgatási hatóságok kövessék a jelen dokumentum iránymutatását a példány törvényes eredetét megfelelően igazoló bizonyíték beszerzésére (a jelen dokumentum I. melléklete), a megjelölésre (II. melléklet), és adott esetben a más tagállamokkal és harmadik országokkal való együttműködésre (8. szakasz) vonatkozóan.

b) A megmunkált elefántcsont újrakivitele

A nyers elefántcsonttal szemben a megmunkált elefántcsont számos különböző típusú példányt foglal magában. Olyan elemek is ide tartoznak, amelyek évtizedek óta legálisan vannak forgalomban (például hangszerek vagy antik tárgyak).

A Bizottság azt javasolja a tagállamoknak, hogy jelen iránymutatásokat tartalmazó dokumentum közzétételének napjától ne állítsanak ki újrakiviteli bizonyítványokat a megmunkált példányokkal való kereskedelemhez.

A kereskedelem kivételesen engedélyezhető, amennyiben a tagállam illetékes igazgatási hatósága megbizonyosodott arról, hogy:

— az illető tárgy 1975 előtti hangszer, vagy

— az illető tárgy múzeumnak értékesített 1947 előtti antik tárgy, és a kulturális örökségért felelős illetékes hatóság (például az illetékes minisztérium) megerősíti annak nagy kulturális, művészeti és történelmi jelentőségét és támogatja az ügyletet.

Az uniós tagállamok kötelesek rendkívül szigorúan ellenőrizni az ilyen tárgyak újrakivitelére vonatkozó kérelmeket, annak biztosítása érdekében, hogy csak akkor adják át a megfelelő dokumentumokat, ha teljesülnek az uniós jogban lefektetett, az elefántcsont törvényes eredetét garantáló feltételek.

A kereskedelmi újrakivitel alóli fent leírt mentesség mellett az igazgatási hatóságok abban az esetben is kiadhatnak újrakiviteli bizonyítványt, ha megbizonyosodtak arról, hogy az illető tárgy:

1. kulturális javak jó hírű intézetek (pl. múzeumok) közötti valódi cseréjének képezi részét; vagy

2. egy család költözése keretében helyet változtató örökség; vagy

3. végrehajtási, tudományos vagy oktatási célból kerül másik helyre.

Javasoljuk, hogy az újrakiviteli bizonyítványok fenti kivételek esetében történő kibocsátásának feltételeit értelmezzék szigorúan.

Konkrétabban, a kereskedelmi vagy egyéb célú újrakivitel iránti kérelem elbírálásakor a tagállamoknak a következő szempontokat javasolt megfontolniuk:

— Annak értékelésekor, hogy a példány megfelel-e az „1975 előtti hangszer” fogalommeghatározásának, a tulajdonosnak bizonyítania kell, hogy a tárgyat valamely előadóművész hangszerként használja vagy használta a közelmúltig és ezért nem pusztán elefántcsontot tartalmazó dísztárgy.

— Annak értékelésekor, hogy egy 1947 előtti antik tárgy rendeltetési helye múzeumnak tekinthető-e, figyelembe vehető, ha az intézmény tagja a Múzeumok Nemzetközi Tanácsának (ICOM) vagy hasonló szervezetnek.

— Ha a tárgyat nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségű, 1947 előtti antik tárgyként írják le, bizonyítani kell, hogy a tárgy megfelel a „több mint 50 éve beszerzett, megmunkált tárgy” feltételeinek. Az „Iránymutatás a megmunkált példányokhoz a vadon élő állat- és növényfajok kereskedelmét szabályozó uniós rendeletek alapján” (20) dokumentum e tekintetben egyértelmű utasításokat tartalmaz. A kulturális örökségért felelős hatóságnak (például az illetékes minisztériumnak) kifejezetten meg kell erősítenie a tárgy nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségét, és támogatnia kell az ügyletet, a múzeumnak történő értékesítés engedélyezésének előfeltételeként. Figyelembe vehetők olyan megfontolások, mint a fontos kulturális tárgyak származási országukba való visszaszállítása.

— Bizonyítékokra, például számlára – vagy más dokumentumra, például a kort és az árat részletező szakértői értékelésre –, valamint a tárgy részletes leírására és a tárgyról készült képekre van szükség annak igazolására, hogy a tárgy belső értékkel rendelkezik, amely nem kapcsolódik ahhoz az elefántcsonthoz, amelyet tartalmaz.

— Az értékelés részét kell képezze az eladó és a vevő személyazonosságának megállapítása. Az eladó személye bizonyos esetekben további információkkal szolgálhat a tárgyról. Figyelembe kell venni a célországot, valamint a vevő személyét is.

— Az ETIS által az illegális elefántcsont-kereskedelemben részt vevő országként meghatározott célországba történő újrakivitel iránti kérelmek szigorúbb ellenőrzést igényelnek, mint más célországokra irányuló kérelmek. Kerülni kell a Nemzeti Elefántcsont Akcióterv folyamatban (21) részt vevő felek felé irányuló újrakiviteleket.

— Általánosságban a vevő személyazonossága további biztosítékot jelenthet arra nézve, hogy a tranzakcióra a példány belső értéke miatt kerül sor (pl. múzeumok, jó hírű gyűjtők, zenészek vagy hasonló vevők).

A kérelmező feladata annak bizonyítása, hogy a tárgy a fent leírt kivételek hatálya alá tartozik. Ha a kérelmező nem tud elegendő bizonyítékot szolgáltatni a tagállami hatóság megelégedésére, és továbbra is kétségek állnak fenn, nem lehet az igazolást kiadni.

Ha a bizonyítvány kiadásra kerül, akkor olyan részletességgel kell leírnia az 1975 előtti hangszert vagy az 1947 előtti antik tárgyat, hogy a bizonyítványt csak az érintett példányhoz lehessen használni. Emellett, ha a jogszabályok lehetővé teszik, a tagállamok összevethetik, ellenőrizhetik és nyilvántartásba vehetik a kérelmező, és ha lehetséges, a vásárló személyazonosságát.

Az újrakiviteli bizonyítvány kérelmezőjének különösen fontos azt bizonyítani, hogy a hangszer 1975 előtti törvényes elefántcsont felhasználásával készült vagy 1947 előtti antik tárgy, továbbá hogy a megszerzése jogszerűen történt. A kérelmező ezt a tárgy EU-n belüli bizonyítványának benyújtásával teheti meg, amely igazolja a beszerzés törvényességét, és általában adatokat is közöl a példány életkorával kapcsolatban. Előfordulhat, hogy a kérelmező nem rendelkezik bizonyítvánnyal: lehet, hogy soha nem kérelmezett ilyet, vagy a tárgy korábban a „több mint 50 éve beszerzett, megmunkált tárgyak” tanúsítási követelménye alóli mentesség hatálya alá tartozott. Ilyen esetekben a kérelmezőnek igazolnia kell az alaprendelet 5. cikkében meghatározott követelményeknek való általános megfelelését.

A 865/2006/EK bizottsági rendelet 11. cikke (4a) bekezdésének értelmében lejárt tanúsítványok kereskedelmi tranzakciókra már nem érvényesek. Mindazonáltal ajánlott, hogy a tulajdonos megőrizze az ilyen tanúsítvány egy példányát, hogy a jövőbeni bármely kérelem vagy ellenőrzés során azzal tudja bizonyítani a beszerzés törvényességét.

A tagállamoknak ellenőrizniük kell, hogy a tárgy valóban a fent említett esetek valamelyikének hatálya alá tartozik-e, azaz hogy van-e a bizonyítvány hiányának valamilyen érvényes oka.

Javasoljuk, hogy az uniós tagállamok azon feltételek vizsgálatakor, amelyek teljesülése esetén a kereskedelem engedélyezhető, a következő iránymutatásokat is alkalmazzák:

— „Iránymutatás a megmunkált példányokhoz a vadon élő állat- és növényfajok kereskedelmét szabályozó uniós rendeletek alapján”;

— „A törvényes beszerzést igazoló bizonyíték” jelen dokumentum I. mellékletében;

— „Megjelölés, regisztráció és a bizonyítványok kiadására vonatkozó egyéb követelmények” a jelen dokumentum II. mellékletében.

6. Az elefántcsont EU-n belüli kereskedelmével kapcsolatos uniós szabályok értelmezésének módja

Az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésének értelmében az A. mellékletben szereplő példányok EU-n belüli kereskedelme általánosságban véve tilos. A 8. cikk (3) bekezdése felhatalmazza a tagállamokat, hogy eltérjenek ettől a tilalomtól, amennyiben az a)–h) pontokban felsorolt feltételek legalább egyike teljesül.

A 8. cikk (3) bekezdésében szereplő „engedélyezhető” kifejezés azonban egyértelművé teszi, hogy a tagállamok nem kötelesek kiadni az EU belüli kereskedelemre vonatkozó bizonyítványt a szóban forgó feltételek teljesülése esetén sem (hacsak az uniós jog másként nem rendelkezik, például az arányosság elvének alkalmazásáról). Amikor a hatóság arról dönt, hogy megadja-e a bizonyítványt vagy sem, mérlegelési jogkörét megfelelő módon kell használnia.

Ebből az következik, hogy a 8. cikk (3) bekezdését nem lehet úgy tekinteni, hogy az minden kérelmezőt feljogosítana az EU-n belüli kereskedelemmel kapcsolatos bizonyítványra, még abban az esetben sem, ha a vonatkozó feltételek egyike teljesül. Továbbá a 8. cikk (3) bekezdésére az elővigyázatosság elve vonatkozik, és ahogy fentebb említettük, a kérelmezőre hárul a bizonyítási teher arra vonatkozóan, hogy a tranzakció törvényes és összhangban van az alaprendelet céljaival.

Amikor egy tagállam a 8. cikk (3) bekezdése értelmében kap egy kérelmet az elefántcsont EU-n belüli kereskedelmi használatára vonatkozóan, a tagállam az uniós jog alapján megtagadhatja a bizonyítvány kiadását, még akkor is, ha a feltételek egyike teljesül, feltéve, hogy a kérelem elutasítása összeegyeztethető az arányosság elvével (azaz a kérelem elutasítása révén védhető meg a faj, és az elutasítás nem lép túl azon, ami a fent említett cél eléréséhez szükséges). A Bizottság és a szakértői csoport szerint ez történik abban az esetben, ha a kérelmező nem bizonyította meggyőzően, hogy a tranzakció törvényes és összhangban van az alaprendelet céljaival.

A tagállamok felelősek azért, hogy ne adjanak ki olyan bizonyítványokat, amelyek megkönnyíthetnék az illegális tevékenységeket, ezért úgy kell kezelniük az EU belüli kereskedelemre irányuló kérelmeket, hogy a lehető legminimálisabbra csökkentsék ennek kockázatát. A bizonyítványok kiadása csak olyan EU-n belüli tranzakciók esetében mérlegelhető, amelyek semmiféle vagy csak nagyon alacsony kockázatot jelentenek az illegális elefántcsont-tevékenységekhez vagy az illegális elefántcsont iránti kereslethez való hozzájárulás szempontjából. Javasoljuk, hogy a tagállamok biztosítsanak maximális szintű ellenőrzést az EU-n belüli bizonyítványok iránti kérelmek kezelése során, és értelmezzék szigorúan a bizonyítványok kiadásának feltételeit.

Ennek érdekében javasoljuk, hogy az uniós tagállamok alkalmazzák a jelen dokumentum I. mellékletében („A törvényes beszerzést igazoló bizonyíték”), valamint II. mellékletében („Megjelölés, regisztráció és a bizonyítványok kiadására vonatkozó egyéb követelmények”) szereplő iránymutatást.

Ha a bizonyítvány kiadásra kerül, akkor olyan részletességgel kell leírnia az illető példányt, hogy a bizonyítványt csak az illető példányhoz lehessen használni – ez különösen a nyers elefántcsont esetében fontos, amely kevesebb olyan jellemzővel rendelkezik, amely lehetővé teszi az azonosítást. Emellett, ha a jogszabályok (22) lehetővé teszik, javasoljuk, hogy a tagállamok vessék össze, ellenőrizzék és vegyék nyilvántartásba az eladó és a vevő személyazonosságát. A tagállamok meghatározhatnak egy olyan, kifejezetten a nyers elefántcsont EU-n belüli kereskedelmére vonatkozó feltételt, amely arra kötelezi az eladót, hogy tájékoztassa a hatóságokat a vevő személyazonosságáról.

Azon kérelmek esetében, amelyeket a 8. cikk (3) bekezdésének c) pontja értelmében nyújtanak be az elefántcsont EU-n belüli kereskedelmére vonatkozóan, azaz „olyan célokra […], amelyek nem károsak az érintett fajok fennmaradása szempontjából”, a tagállamoknak szem előtt kell tartaniuk, hogy mivel az elefántcsontot (személyes használati tárgyként, különösen vadásztrófeaként) csak nem kereskedelmi célból szabad behozni, a tulajdonos az említett rendelkezés értelmében nem kaphat az EU-n belüli kereskedelem céljára szóló bizonyítványt.

Javasoljuk, hogy a nyers elefántcsont, valamint az elefántcsontot tartalmazó megmunkált példányok EU-n belüli kereskedelmére vonatkozó bizonyítványok iránt benyújtott kérelmek elbírálásánál az uniós tagállamok kövessék az alább ismertetett iránymutatást.

a) Különleges iránymutatás a nyers elefántcsont EU-n belüli kereskedelméhez

Megjegyzendő, hogy a módosított 865/2006/EK bizottsági rendelet 11. cikkének (4a) bekezdése lejárati dátumot határoz meg a nyers elefántcsontra vonatkozó, 2022. január 19-én előtt kiadott bizonyítványokra. A Bizottság azt javasolja a tagállamoknak, hogy ettől az időponttól kezdve ne adjanak ki bizonyítványokat nyers elefántcsont EU-n belüli kereskedelmére.

Amennyiben azonban az érintett tagállam illetékes igazgatási hatósága megbizonyosodott arról, hogy az elefántcsont egy konkrét tárgy javításához szükséges, amelyhez helyettesítő anyag nem használható, kizárólag a következő tárgyak javítása céljára a nyers elefántcsont értékesítését lehetővé tevő bizonyítványt ki lehet adni:

— 1975 előtti hangszerek,

— múzeum vagy közintézmény birtokában lévő 1947 előtti antik tárgyak, amelyeknek nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségét a kulturális örökségért felelős illetékes hatóság (például az illetékes minisztérium) megerősíti, és amelynek az elefántcsont felhasználásával történő javítását az támogatja.

Ezek az esetek ritkának és nagyon kivételesnek tekinthetők.

A bizonyítványt csak abban az esetben lehet kiadni, ha az igazgatási hatóságnak nincs kétsége afelől, hogy a nyers elefántcsontot ilyen tárgyak javításához használják fel, a hatóság ezt képes ellenőrizni, továbbá szükség esetén meg tud győződni arról, hogy a nyers elefántcsontot nem fogják semmilyen más célra felhasználni.

Ajánlott, hogy a tagállamok mérlegeljék a javítóműhelyek kezében lévő nyers elefántcsont-készletek ellenőrzésére szolgáló saját nemzeti rendszer létrehozását.

Az igazgatási hatóságoknak egyértelművé kell tenniük, hogy a nyers elefántcsont ilyen javításokhoz való felhasználása egy végső megoldás, és arra kell ösztönözniük a hivatásos restaurátorokat, hogy lehetőség szerint nem elefántcsontból álló, helyettesítő anyagokat használjanak. Azokban a ritka esetekben, amikor ez nem lehetséges, az igazgatási hatóságok tranzakcióspecifikus bizonyítványt adhatnak ki a nyers elefántcsontra.

A nyers elefántcsont javítások céljára történő felhasználására kiállított bizonyítványnak legalább a következő szöveget kell tartalmaznia a 20. rovatban:

Az 1975 előtti hangszerek esetében: „Ez a bizonyítvány csak egyetlen, szakműhely számára történő eladásra érvényes, kizárólag 1975 előtti, törvényesen megszerzett hangszerek javítására történő felhasználás céljából”.

A múzeum vagy közintézmény birtokában lévő 1947 előtti nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségű antik tárgyak esetében: „Ez a bizonyítvány csak egyetlen, szakműhely számára történő eladásra érvényes, kizárólag a/az [illessze be ide a javítandó tárgy leírását] javítása céljából”.

Ha szükségesnek ítélik, a tagállamok feltüntethetik a hivatásos restaurátor nevét a tranzakcióspecifikus bizonyítványban.

Bizonyítvány csak abban az esetben adható ki, ha a tagállam meggyőződött arról, hogy az elefántcsontot törvényesen, a CITES elefántokra vonatkozó előírásainak hatálybalépése előtt szerezték meg (lásd a 2. lábjegyzetet).

A Bizottság azt is javasolja, hogy a tagállamok jelöljék meg a nyers elefántagyarakat a 10.10. sz. (Rev. CoP18) konferenciahatározatnak megfelelően, és tüntessék fel a jelölés hivatkozását a bizonyítványon a leírás megadására szolgáló rovatba (lásd még a II. mellékletet).

b) Különleges iránymutatás a megmunkált elefántcsont EU-n belüli kereskedelméhez

Az A. mellékletben szereplő példányok forgalomba hozatalának az alaprendelet 8. cikkének (1) bekezdésében foglalt általános tilalma alóli kivételként az elefántcsontot tartalmazó valamennyi megmunkált termék EU-n belüli kereskedelmi forgalmazása csak abban az esetben engedélyezett, ha egy tagállami hatóság eseti alapon erre a célra bizonyítványt adott ki (az alaprendelet 8. cikke (3) bekezdésének a) és b) pontja).

A Bizottság azt javasolja a tagállamoknak, hogy jelen iránymutatásokat tartalmazó dokumentum közzétételének napjától ne állítsanak ki újrakiviteli bizonyítványokat a megmunkált példányokkal való kereskedelemhez, kivéve, ha megbizonyosodtak arról, hogy az illető tárgy:

1. 1975 előtti hangszer; vagy

2. 1947 előtti antik tárgy.

Az 1947 előtti antik tárgyra vonatkozó kérelem elbírálásakor a példány kora és a „megmunkált példány” meghatározásához kapcsolódó egyéb szempontok a legjelentősebb tényezők (23), és a tagállamoknak csak akkor kell további vizsgálatok elvégzését mérlegelniük, ha arra utaló jeleket találnak, hogy a tárgyat illegálisan szerezték be.

Az 1975 előtti hangszerek esetében általában mind a kort, mind a törvényes beszerzést ellenőrizni kell, az igazgatási hatóság pedig csak akkor adhatja ki a bizonyítványt, ha megbizonyosodik arról, hogy e két feltételnek való megfelelés igazolásához elegendő bizonyítékot nyújtottak be. Továbbá a tulajdonosnak bizonyítania kell, hogy a tárgyat valamely előadóművész hangszerként használja vagy használta a közelmúltig és ezért nem pusztán elefántcsontot tartalmazó dísztárgy.

7. Az elefántcsont behozatalával kapcsolatos uniós szabályok értelmezésének módja

Az elefántcsont példányok behozatalára vonatkozó szabályok az alaprendelet 4. cikkében vannak lefektetve. A 4. cikk (1) bekezdésének d) pontja szerint az A. mellékletben szereplő fajok behozatalára vonatkozó kérelmek elbírálásakor az igazgatási hatóságoknak meg kell bizonyosodniuk „arról, hogy a példány felhasználása elsődlegesen nem kereskedelmi célból történik”, ami gyakorlatilag megtiltja az elefántcsont kereskedelmi célú behozatalát az EU tagállamaiba.

A kereskedelmi célú behozatal általános tilalma alól két konkrét esetben lehetséges kivétel:

— a példányt előzően jogszerűen hozták be az EU-ba vagy ott szerezték be, és hogy azt – módosított vagy változatlan formában – ismételten hozták be az EU-ba (az alaprendelet 4. cikke (5) bekezdésének a) pontja), vagy

— a példány egy több mint ötven évvel korábban beszerzett, megmunkált példány (az alaprendelet 4. cikke (5) bekezdésének b) pontja).

Még ha a kivétel két feltételének egyike teljesül is, az igazgatási hatóság elutasíthatja a kérelmet, ha az illetékes tudományos testülettel lefolytatott konzultáció alapján úgy ítéli meg, hogy a behozatali engedély megadását meghiúsító, a fajok védelmét befolyásoló egyéb okok állnak fenn (4. cikk (1) bekezdés e) pont).

A Bizottság azt javasolja a tagállamoknak, hogy jelen iránymutatásokat tartalmazó dokumentum közzétételének napjától ne állítsanak ki engedélyeket a nyers elefántcsont kereskedelmi behozatalára.

A Bizottság azt javasolja a tagállamoknak, hogy ugyanazon időponttól kezdődően ne állítsanak ki behozatali engedélyeket a megmunkált példányokra.

A kereskedelmet illetően két kivétel alkalmazása marad lehetséges, amennyiben az érintett tagállam illetékes igazgatási hatósága megbizonyosodott arról, hogy:

— az illető tárgy 1975 előtti hangszer, vagy

— az illető tárgy múzeumnak értékesített 1947 előtti antik tárgy, és a kulturális örökségért felelős illetékes hatóság (például az illetékes minisztérium) megerősíti annak nagy kulturális, művészeti és történelmi jelentőségét és támogatja az ügyletet.

A behozatali kérelmek értékelése egyenértékű az újrakiviteli kérelmekével, ezért az engedélyek kiadására vonatkozóan az 5. szakasz b) pontjában felsorolt kritériumokat is alkalmazni kell.

A nyers elefántcsont vagy megmunkált elefántcsont példányok nem kereskedelmi célú behozatalát lehetővé tevő behozatali engedélyeket az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdésével összhangban lehet kiadni. Bármely ilyen behozatalhoz a legszigorúbb ellenőrzés szükséges, és az engedélyeket általában csak akkor lehet kiadni, ha az igazgatási hatóság meggyőződött arról, hogy nem áll fenn annak kockázata, hogy ezek a tárgyak kereskedelmi forgalomba kerüljenek. A legfrissebb kereskedelmi adatok (az Afrikából az EU-ba történő, 2016 és 2018 közötti behozatal) alapján egyértelmű, hogy a gyakorlatban az ilyen behozatal vagy személyes célokra, vagy vadásztrófeákra vonatkozik, amelyek nem teszik lehetővé a behozatalt követő további forgalmazást. A behozatali engedélyben ajánlott kifejezetten megemlíteni azt a korlátozást, hogy ezeket a termékeket csak személyes használatra szánják. A következő megjegyzés használható: „E példány behozatala csak személyes használatra szolgál. A tárgynak jelen engedély birtokosának tulajdonában kell maradnia. Kérésre be kell mutatni az illetékes hatóságoknak”. Ez vonatkozik a vadásztrófeák behozatalára is, mivel személyes használatra szolgáló tárgyakról van szó.

A vadásztrófeák behozatala iránti kérelmek értékelésekor az igazgatási hatóságokat emlékeztetik arra, hogy vegyék figyelembe a tudományos felülvizsgálati csoport legfrissebb tudományos szakvéleményeit („fenntarthatósági állásfoglalás” vagy annak hiánya).

Az elefántból származó vadásztrófeák az EU-ba történő behozatalt követő kereskedelmi felhasználása tilos, függetlenül az elefánt származási helyétől (24). Ezeknek a trófeáknak a vadász birtokában kell maradniuk.

A kereskedelmi behozatalok alóli fent leírt mentesség mellett az igazgatási hatóságok abban az esetben is kiadhatnak behozatali engedélyt, ha megbizonyosodtak arról, hogy az illető tárgy:

1. kulturális javak jó hírű intézetek (pl. múzeumok) közötti valódi cseréjének képezi részét; vagy

2. egy család költözése keretében helyet változtató örökség; vagy

3. végrehajtási, tudományos vagy oktatási célból kerül másik helyre.

Javasoljuk, hogy az uniós tagállamok azon feltételek vizsgálatakor, amelyek teljesülése esetén a kereskedelem engedélyezhető, alkalmazzák a jelen dokumentum I. mellékletében („A törvényes beszerzést igazoló bizonyíték”), valamint II. mellékletében („Megjelölés, regisztráció és a bizonyítványok kiadására vonatkozó egyéb követelmények”) szereplő iránymutatást.

8. Koordináció az uniós tagállamokon belül és között, valamint nem uniós országokkal

Ahol helyi vagy regionális CITES igazgatási hatóságok felelnek a CITES-dokumentáció kiadásáért, javasolt, hogy a tagállamok gondoskodjanak arról, hogy e hatóságok jelentést tegyenek a központi CITES igazgatási hatóságnak minden, az újrakiviteli és EU-n belüli bizonyítvánnyal kapcsolatban beadott kérelemről. Ez biztosítaná mind a törvényes beszerzés összehangolt ellenőrzését, mind pedig a következetességet a kérelmek elbírálása terén. Mindehhez támogatást jelentene a megfelelő információk őrzésére szolgáló nemzeti adatbázisok létrehozása.

Ezenkívül lehetséges, hogy további korlátozásokat/ellenőrzéseket kell alkalmazni olyan országokba/területekre történő újrakivitelek kapcsán, amelyek szigorúbb belföldi intézkedéseket vezettek be az elefántcsont-kereskedelemmel kapcsolatban (például Kína, Hongkong és az Amerikai Egyesült Államok). Az elefántcsontra vonatkozó újrakiviteli bizonyítvány kiadása előtt az érintett tagállam számára határozottan javasolt, hogy tájékoztassa a kérelmezőket arról, hogy a célországban szigorúbb belföldi intézkedések lehetnek érvényben. A kérelmező felelőssége, hogy ellenőrizze az elefántcsont célországba történő behozatalának feltételeit.

Igény esetén a tagállam tájékoztathatja a célország CITES-hatóságait is, hogy ellenőrizni tudják, hogy az adott példány behozatala összhangban van-e a hatályos rendeletekkel.

Abban az esetben, ha egy uniós tagállam által kiadott EU-n belüli bizonyítványt mutatnak be a beszerzés törvényességének bizonyítékaként egy újrakiviteli bizonyítvány (kizárólag az 1975 előtti hangszerek esetében) vagy egy EU-n belüli bizonyítvány kérelmezése céljából, a kérelmet kezelő tagállam számára ajánlott, hogy ellenőrizze az EU-n belüli kereskedelemre vonatkozó bizonyítvány érvényességét az azt kiadó tagállamnál.

Ha az igazgatási hatósághoz nyers elefántcsontra vonatkozó kérelem érkezik, amely kapcsán ismert a hivatásos restaurátor személyazonossága, de az egy másik tagállamban tartózkodik, a bizonyítványt kiadó tagállamot arra ösztönzik, hogy vegye fel a kapcsolatot a rendeltetési tagállammal, ellenőrizendő, hogy vannak-e olyan megfontolások, amelyek a bizonyítvány kiadása ellen szólnak.

9. Az elefántcsont-kereskedelmet szabályozó uniós rendszer összefoglalása

Az alábbi táblázat összehasonlítja az elefántcsont-kereskedelem „régi” és „jelenlegi” uniós rendszerét:

— régi rendszer – amely jelen iránymutatásokat tartalmazó dokumentum és az (EU) 2021/2280 bizottsági rendelet közzététele előtt volt hatályban;

— jelenlegi rendszer – az azóta hatályban lévő szabályok (25).

A részletekért lásd a vadon élő állat- és növényfajok kereskedelmét szabályozó rendeleteket és a jelen iránymutatásokat tartalmazó dokumentum vonatkozó szakaszait.

Az EU-n belül kereskedelem kereskedelmi célból Az EU-ból történő újrakivitel kereskedelmi célból Az EU-ba irányuló behozatal kereskedelmi célból Régi rendszer Jelenlegi rendszer Régi rendszer Jelenlegi rendszer Régi rendszer Jelenlegi rendszer Nyers elefántcsont Az 1990/1975 előtti tárgyak eseti engedélyezése lehetséges – bizonyítvány szükséges Felfüggesztve, a hangszerek vagy nagy kulturális, művészeti és történelmi jelentőségű 1947 előtti antik tárgyak javítása céljából lehetséges eseti engedély kivételével (26) – egyetlen tranzakcióra vonatkozó tranzakcióspecifikus bizonyítvány szükséges Felfüggesztve Felfüggesztve (nincs változás) Eseti engedély lehetséges az 1947 előtti antik tárgyakra vagy az 1975 előtti újra behozott tárgyakra – engedély szükséges Felfüggesztve Megmunkált elefántcsont: 1975 és 1990 között beszerzett elefántcsontból készült tárgyak – „az I. függelék előtti” Eseti engedély lehetséges – bizonyítvány szükséges Felfüggesztve Tilos Tilos (nincs változás) Tilos Tilos (nincs változás) Megmunkált elefántcsont: 1947 és 1975 között beszerzett elefántcsontból készült tárgyak „CITES előtti” Felfüggesztve, eseti engedély lehetséges hangszerekre – bizonyítvány szükséges Eseti Engedélyezés lehetséges – bizonyítvány szükséges Felfüggesztve, eseti engedély lehetséges hangszerekre – bizonyítvány szükséges Eseti engedély, kizárólag újrakivitel esetében lehetséges – engedély szükséges Felfüggesztve, eseti engedély lehetséges hangszerekre – engedély szükséges 1947 előtti megmunkált tárgyak (antik tárgyak) Engedélyezett – nem szükséges bizonyítvány Eseti engedély lehetséges – bizonyítvány szükséges Felfüggesztve, eseti engedély lehetséges hangszerekre és múzeumoknak értékesített antik tárgyakra bizonyítvány szükséges Eseti Engedélyezés lehetséges - engedély szükséges Felfüggesztve, eseti engedély lehetséges hangszerekre és múzeumoknak értékesített antik tárgyakra engedély szükséges

(1) A Tanács 338/97/EK rendelete (1996. december 9.) a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről (HL L 61., 1997.3.3., 1. o.).

(2) A BIZOTTSÁG 865/2006/EK RENDELETE (2006. május 4.) a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló 338/97/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 166., 2006.6.19., 1. o.).

(3) HL L 473., 2021.12.22., 1. o.

(4) http://uis.unesco.org/en/glossary-term/museum#:~:text=Definition,of%20education%2C%20study%20and%20enjoyment.

(5) Ebben az iránymutatásokat tartalmazó dokumentumban az „elefántcsont” kifejezés csak az elefántoktól származó elefántcsontra vonatkozik.

(6) Az alaprendelet 8. cikke (3) bekezdésének a) pontja szerint.

(7) Nellemann, C., Henriksen, R., Raxter, P., Ash, N., Mrema, E. (Eds). (2014). The Environmental Crime Crisis – Threats to Sustainable Development from Illegal Exploitation and Trade in Wildlife and Forest Resources. A UNEP Rapid Response Assessment. United Nations Environment Programme and GRID-Arendal, Nairobi and Arendal.

(8) https://cites.org/eng/MIKE_PIKE_Trends_report_elephants_CITES_16112020

(9) Thouless, C.R., Dublin, H.T., Blanc, J.J., Skinner, D.P., Daniel, T.E., Taylor, R.D., Maisels, F., Frederick H. L., Bouché, P. (2016). African Elephant Status Report 2016: an update from the African Elephant Database. Occasional Paper Series of the IUCN Species Survival Commission, No. 60 IUCN / SSC Africa Elephant Specialist Group. IUCN, Gland, Svájc.

(10) https://cites.org/eng/UNODC_releases_WorldWildlifeCrimeReport2020_CITES_10072020

(11) Az Elefántkereskedelmi Információs Rendszert (ETIS) a CITES Az elefántpéldányok kereskedelméről szóló, konf. 10.10 (Rev. CoP17) számú állásfoglalásában hozta létre. Céljainak egyike, hogy „i) mérje és regisztrálja az elefántok illegális elpusztítása és az elefántcsont-kereskedelem terén jelen lévő szinteket és trendeket, illetve ezek változásait”. Az ETIS a CITES minden egyes konferenciája előtt átfogó jelentést készít a világszerte lefoglalt elefántcsontról. A legfrissebb jelentés elérhető itt: https://cites.org/sites/default/files/eng/cop/18/doc/E-CoP18- 069-03-R1.pdf

(12) https://cites.org/sites/default/files/eng/cop/18/doc/E-CoP18-069-02.pdf

(13) https://cites.org/sites/default/files/eng/com/sc/70/E-SC70-49-01x-A1.pdf

(14) 2017/C 154/06 bizottsági közlemény.

(15) http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HU/TXT/PDF/?uri=CELEX:52016DC0087&from=HU

(16) A vadon élő állatok és növények jogellenes kereskedelme elleni uniós cselekvési tervet 2020-ban és 2021-ben értékelik, felülvizsgált változatát pedig az értékelés alapján fogják elfogadni – vö. A 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégia, COM(2020) 380 final, 2020.5.20.

(17) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HU/TXT/?qid=1590574123338&uri=CELEX:52020DC0380

(18) Javasoljuk, hogy a tagállamok a „nyers elefántcsont” kifejezésnek a CITES konf. 10.10 (Rev. CoP18) számú állásfoglalásában szereplő meghatározását használják, azaz:

„a) a »nyers elefántcsont« kifejezés magában foglal formájától függetlenül minden teljes elefántagyart, legyen az csiszolt vagy csiszolatlan, továbbá – a »megmunkált elefántcsont« kivételével – minden vágott elefántcsontdarabot, legyen az csiszolt vagy csiszolatlan, függetlenül attól, hogy az eredeti formája mennyire módosult; és

b) a »megmunkált elefántcsont« olyan elefántcsontra vonatkozik, amelyet részben vagy egészben faragtak, alakítottak vagy feldolgoztak, de nem terjed ki az egész agyarak egyetlen formájára sem, kivéve azt az esetet, amikor a teljes felület faragott”.

(19) Vö. Status of elephant populations, levels of illegal killing and the trade in ivory: A report to the CITES Standing Committee, elérhető a következő címen: https://cites.org/sites/default/files/eng/com/sc/70/E-SC70-49-01x-A1.pdf

(20) HL C 154., 2017.5.17., 15. o.

(21) https://cites.org/eng/niaps

(22) Különösen a személyes adatok védelméről szóló jogszabályok.

(23) A megmunkált példány meghatározása négy elemet tartalmaz, amelyek mindegyikét értékelni kell: a tárgy gyártása/megmunkálása 1947. március 3. előtt történt; a tárgy természetes állapotát jelentősen megváltoztatták; a tárgy egyértelműen besorolható a következő kategóriák valamelyikébe: ékszer, dísztárgy, művészeti tárgy, használati eszköz vagy hangszer, és rendeltetése betöltéséhez további faragásra, iparos munkára vagy egyéb megmunkálás alkalmazására nincs szükség; az érintett tagállam igazgatási hatósága megbizonyosodott arról, hogy a tárgy beszerzése ilyen feltételek mellett történt. Lásd: Iránymutatás a megmunkált példányokhoz a vadon élő állat- és növényfajok kereskedelmét szabályozó uniós rendeletek alapján (HL C 154., 2017.5.17., 15. o.).

(24) Ez a tilalom mind az A., mind a B. mellékletben felsorolt elefántpopulációkra vonatkozik, mivel a B. mellékletben szereplő vadásztrófeák kereskedelme csak nem kereskedelmi célból lehetséges (lásd a Botswana, Namíbia, Dél-Afrika és Zimbabwe elefántpopulációinak felsorolásához fűzött megjegyzést a B. mellékletben az alaprendeletben).

(25) Ebben a táblázatban a „felfüggesztve” kifejezést használjuk, amennyiben az intézkedést ezen iránymutatás vagy annak elődje révén vezették be. A „tilos” kifejezés az alaprendeletben és/vagy a CITES-ben foglalt kötelezettségekre utal.

(26) Múzeum vagy közintézmény birtokában lévő nagy kulturális, művészeti és történelmi jelentőségű 1947 előtti antik tárgyak, amelyeknek nagy kulturális, művészeti vagy történelmi jelentőségét a kulturális örökségért felelős illetékes hatóság (például az illetékes minisztérium) megerősíti, és amelynek az elefántcsont felhasználásával történő javítása szükségességét az támogatja.