[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 28.7.2009

COM(2009) 373 végleges

2009/0100 (CNS)

JAVASLAT:

A TANÁCS HATÁROZATA

A GYERMEKTARTÁS ÉS A CSALÁDI TARTÁSOK EGYÉB FORMÁINAK NEMZETKÖZI BEHAJTÁSÁRÓL SZÓLÓ EGYEZMÉNY EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ÁLTAL TÖRTÉNŐ MEGKÖTÉSÉRŐL

JAVASLAT:

A TANÁCS HATÁROZATA

A GYERMEKTARTÁS ÉS A CSALÁDI TARTÁSOK EGYÉB FORMÁINAK NEMZETKÖZI BEHAJTÁSÁRÓL SZÓLÓ EGYEZMÉNY EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK ÁLTAL TÖRTÉNő MEGKÖTÉSÉRőL

INDOKOLÁS

1. CÉLKITűZÉS

2007. november 23-án két nemzetközi okmány született a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia keretében, nevezetesen a gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak nemzetközi behajtásáról szóló egyezmény, valamint a tartási kötelezettségekre alkalmazandó jogról szóló jegyzőkönyv.

A jegyzőkönyv célja, hogy a tartásra jogosultak és kötelezettek számára nagyobb fokú jogbiztonságot és kiszámíthatóságot biztosítson. 2009. február 23-án a Bizottság a jegyzőkönyv Európai Közösség által történő megkötéséről szóló tanácsi határozatra irányuló javaslatot[1] fogadott el

Az egyezmény célja, hogy biztosítsa a gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak hatékony nemzetközi behajtását. Mivel a tartási követelések túlnyomó többsége gyermektartásra vonatkozik, az egyezmény mindenekelőtt gyermekvédelmi intézkedés. E javaslat az egyezmény Európai Közösségek által történő megkötésére vonatkozik.

2. KÖZÖS IGAZSÁGÜGYI TÉRSÉG KIALAKÍTÁSA A KÖZÖSSÉGEN BELÜL

Az Európai Közösség a bírósági határozatok kölcsönös elismerésének elvén alapuló, valódi igazságügyi térség létrehozását tűzte ki célul maga elé.

2008. december 18-án a Tanács elfogadta a tartással kapcsolatos ügyekben a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az e területen folytatott együttműködésről szóló 4/2009/EK rendeletet[2]. Az egyezmény Közösség általi megkötése megerősíti a tartási kötelezettséget megállapító határozatok elismerésével és végrehajtásával kapcsolatban már létező közösségi szabályokat, valamint a központi hatóságok közötti adminisztratív együttműködést azáltal, hogy a Közösségen belül összehangolt szabályokat hoz létre az egyezmény részes felévé váló harmadik országok tekintetében.

3. A GYERMEKTARTÁS ÉS A CSALÁDI TARTÁSOK EGYÉB FORMÁINAK NEMZETKÖZI BEHAJTÁSÁRÓL SZÓLÓ 2007-ES EGYEZMÉNY

Az Európai Bizottság a Tanács által megadott tárgyalási irányelvek alapján tárgyalt az egyezményről. Az ennek eredményeként született egyezmény összhangban van e tárgyalási irányelvekkel.

Az egyezmény célkitűzését – azaz a családi tartások hatékony behajtásának biztosítását – összetett eszközökkel kívánják elérni, ezek között szerepelnek az alábbiak: (1) átfogó együttműködési rendszer a szerződő államok hatóságai között a nemzetközi kérelmek feldolgozása terén; (2) azon követelmény, hogy a szerződő államoknak a tartási kötelezettséggel kapcsolatos határozatok meghozatala és módosítása céljából rendelkezésre kell bocsátaniuk a kérelmeket; (3) a határokon átnyúló tartási eljárásokhoz történő hatékony hozzáférést biztosító rendelkezések; (4) a szerződő államokban hozott tartási kötelezettséget megállapító határozatok elismerését és végrehajtását szolgáló rendszer; (5) gyorsított és egyszerűsített elismerési és végrehajtási eljárások; valamint (6) a hatékony intézkedések gyors végrehajtására vonatkozó követelmény.

Az egyezmény számos olyan gyakorlati kérdést ölel fel, amelyek befolyásolhatják a nemzetközi követelések végrehajtását – e kérdések érintik például a nyelvi követelményeket, az egységesített formanyomtatványokat, valamint a nemzeti jogszabályokkal kapcsolatos információk kicserélését. A költségek és a késedelmek csökkentése céljából az egyezmény új információs technológiák alkalmazását is ösztönzi.

Az egész egyezmény kötelezően alkalmazandó a gyermektartással kapcsolatos esetekre. Valamennyi fejezet vonatkozik továbbá a házastársak között fennálló azon tartási kötelezettségek elismerésére és végrehajtására vonatkozó kérelmekre is, amelyeket a gyermektartási követeléssel együtt nyújtanak be. Az egyezmény kötelező hatálya a házastársak között fennálló tartási kötelezettségek elismerése és végrehajtása iránti egyéb követelésekre is kiterjed, de ezekre nem vonatkoznak a II. és III. fejezet azon rendelkezései, amelyek létrehozzák a központi hatóságokon keresztül történő adminisztratív együttműködés rendszerét, és amelyek rendelkezéseket tartalmaznak a gyermektartási kötelezettségekkel kapcsolatos esetekben nyújtott támogatással kapcsolatban is. Egy szerződő állam kijelentheti, hogy az egyezményt vagy annak egy részét a családi vagy rokoni kapcsolatból, házassági kapcsolatból vagy házassági rokonságból fakadó bármely egyéb tartási kötelezettségekre is alkalmazza.

Az egyezmény tartalmazza a regionális gazdasági integrációs szervezetek szerződő féllé válásának lehetőségét (59. cikk).

Az 51. cikk (4) bekezdésében szereplő elválasztó záradék kimondja, hogy az egyezmény nem érinti az ezen egyezményben részes regionális gazdasági integrációs szervezet egyezmény által szabályozott területekre vonatkozó azon jogi aktusainak alkalmazását, amelyeket az egyezmény megkötése után fogadtak el, feltéve, hogy e jogi aktusok – a regionális gazdasági integrációs szervezet egyéb szerződő államokkal való kapcsolata tekintetében – nem érintik az egyezmény rendelkezéseinek alkalmazását. A regionális gazdasági integrációs szervezet tagállamai közötti határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében ezen egyezmény nem érinti a regionális gazdasági integrációs szervezet szabályait, függetlenül attól, hogy az egyezmény megkötése előtt vagy után fogadták el őket.

A 62. cikk tartalmazza a fenntartások megtételének lehetőségét, a 63. cikk pedig az egyes cikkekre vonatkozó nyilatkozatok megtételének lehetőségét.

4. A BIZOTTSÁG JAVASLATAI

Az Európai Közösségek Bíróságának ítélkezési gyakorlata[3] szerint a Közösség a 4/2009/EK rendelet hatálya alá tartozó területen kizárólagos külső hatáskörrel rendelkezik. E rendelet az egyezményben foglalt valamennyi területet felöleli. A fenti ítélkezési gyakorlat fényében, az elismeréssel és a végrehajtással kapcsolatos kérdések a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartoznak. A Bizottság úgy véli, hogy az adminisztratív együttműködés, valamint a jogsegéllyel kapcsolatos szabályok ugyancsak a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartoznak, mivel az egyezmény e szabályai ugyancsak kihatnak a közösségi szabályokra.

Amennyiben a Közösségben nem lennének szabályok az adminisztratív együttműködésre vonatkozóan, úgy az egyezmény szabályai lennének alkalmazandóak. Az egyezményben tárgyalt kérdésekkel kapcsolatos közösségi szabályokat – ideértve az adminisztratív együttműködést is – a 4/2009/EK rendelet állapítja meg, és az egyezmény szabályainak tagállamok közötti alkalmazása kihatással lenne e közösségi szabályokra. A 4/2009/EK rendelet – ideértve az adminisztratív együttműködésre vonatkozó szabályokat is – Közösségen belüli alkalmazását elválasztó záradék (az egyezmény 51. cikkének (4) bekezdése) garantálja. Egy ilyen záradék nem zárja ki az egyezmény közösségi jogra esetlegesen gyakorolt hatását. Ellenkezőleg, a megállapodás elválasztó záradékkal történő kiegészítése azt jelezheti, hogy az egyezmény kihatással van a közösségi szabályokra (ld. az EKB 1/03. véleményét). Megjegyzendő továbbá, hogy az egyezmény egészének az a célja, hogy biztosítsa a tartási kötelezettségek hatékony behajtását; az adminisztratív együttműködéssel kapcsolatos szabályok csak a tartási kötelezettséget megállapító határozatok meghozatala és végrehajtása céljából szükségesek. Emellett a 4/2009/EK rendeletben megállapított, adminisztratív együttműködéssel kapcsolatos szabályok vonatkozhatnak harmadik országokban hozott határozatokra. A Bizottság ezért azt javasolja, hogy a Közösség egyedül kösse meg az egyezményt.

A 62. cikk (1) bekezdése lehetővé teszi, hogy a szerződő államok legkésőbb a megerősítés, elfogadás, jóváhagyás vagy csatlakozás időpontjában a 2. cikk (2) bekezdésében, a 20. cikk (2) bekezdésében, a 30. cikk (8) bekezdésében, a 44. cikk (3) bekezdésében és az 55. cikk (3) bekezdésében meghatározott fenntartást tegyenek.

Javasoljuk azonban, hogy ne tegyenek fenntartásokat. Az egyezmény mint olyan legyen alkalmazandó, és semmi sem indokolja alkalmazási körének a 2. cikk (2) bekezdése szerinti, illetve elismerésének és végrehajtásának a 20. cikk (2) bekezdése és a 30. cikk (8) bekezdése szerinti korlátozását. A Bizottság úgy véli továbbá, hogy a tagállamok központi hatóságainak meg kellene állapodniuk arról, hogy más központi hatóságokkal – a megkeresett tagállam hivatalos nyelve mellett – angolul és franciául kommunikálnak. Következésképpen nem kell a 44. cikk (3) bekezdések szerinti fenntartással élni. Jelenleg nem szükséges foglalkozni az 55. cikk (3) bekezdésében foglalt fenntartással.

A 63. cikk (1) bekezdése lehetővé teszi a 2. cikk (3) bekezdésében, a 11. cikk (1) bekezdésének g) pontjában, a 16. cikk (1) bekezdésében, a 24. cikk (1) bekezdésében, a 30. cikk (7) bekezdésében, a 44. cikk (1) és (2) bekezdésében, az 59. cikk (3) bekezdésében, valamint a 61. cikk (1) bekezdésében említett nyilatkozatok megtételét. Valamennyi nyilatkozatot a Közösségnek kell megtennie, mivel javasoljuk, hogy csak a Közösség váljon az egyezmény részes felévé.

Az 59. cikk (3) bekezdése lehetővé teszi, hogy az Európai Közösség az aláírással, elfogadással, jóváhagyással vagy csatlakozással egyidejűleg nyilatkozzon arról, hogy az egyezmény által szabályozott valamennyi ügyben hatáskörrel rendelkezik, és hogy az egyezmény kötelező erejű azon tagállamaira, amelyek ráruházták hatáskörüket. A Bizottság javasolja e nyilatkozat megtételét.

Az egyezmény alkalmazásának a Közösség egész területén egységesnek kell lennie. E követelményt kivétel nélkül tiszteletben kell tartani az olyan fontos kérdésekkel kapcsolatban, mint például az egyezmény alkalmazási köre. A 2. cikk (3) bekezdése alapján bármely szerződő állam kijelentheti, hogy az egyezmény teljes egészének vagy egy részének alkalmazását a családi vagy rokoni kapcsolatból, házassági kapcsolatból vagy házassági rokonságból fakadó – köztük különösen a segítségre szoruló személyekkel szemben fennálló – tartási kötelezettségekre is kiterjeszti. Az ilyen nyilatkozatokból csak akkor keletkezik két szerződő állam között kötelezettség, ha nyilatkozataik ugyanazon tartási kötelezettségre és az egyezmény ugyanazon részeire vonatkoznak.

A Bizottság javasolja, hogy az egyezmény egészének hatályát terjesszék ki a családi vagy rokoni kapcsolatból, házassági kapcsolatból vagy házassági rokonságból fakadó valamennyi tartási kötelezettséget megállapító határozatra, ami azt jelenti, hogy az egyezmény alkalmazási köre megegyezik a 4/2009/EK rendelet alkalmazási körével. A 4/2009/EK rendelet széles alkalmazási körének az a célja, hogy valamennyi tartásra jogosult számára azonos bánásmódot garantáljon. Ehhez hasonlóan, a gyermekeket vagy házastársakat nem érintő tartási követelések ritka előfordulása ugyancsak alátámasztja azon érvelést, hogy valamennyi tartási követelésre ugyanazokat a szabályokat kell alkalmazni. Ez is az egyezmény alkalmazási körének kiterjesztése mellett szól. Emellett egyes tagállamok a tartási kötelezettségekre vonatkozó határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 1973. október 2-i hágai egyezmény alapján ismerik el és hajtják végre a tartási kötelezettséget megállapító határozatokat, anélkül, hogy az említett egyezmény 26. cikkében lehetővé tett fenntartásokkal élnének. Amennyiben az alkalmazási kört nem terjesztik ki a javaslat szerint, az említett tagállamoknak vissza kellene lépniük egyes harmadik államokkal kialakított kapcsolataikban.

Egyértelmű, hogy a Közösségnek nem kellene nyilatkozatot tennie a 16. cikk (1) bekezdésében említett, a gyermekre vonatkozó vizsgálattal kapcsolatban. Ugyancsak nyilvánvaló, hogy a 24. cikk (1) bekezdésében említett alternatív eljárással kapcsolatban sem kellene nyilatkozatokat tenni, mivel a tárgyalások alkalmával a Közösség az elismerési és végrehajtási kérelmek 23. cikkben előírt hatékonyabb eljárása mellett érvelt. Továbbá a tartási kötelezettségről szóló megállapodás elismerése és végrehajtása iránti kérelmek benyújtását nem kellene korlátozni a 30. cikk (7) bekezdése alapján.

Mivel az egyezmény valamennyi tagállamban és valamennyi területi egységben alkalmazandó, nem szükséges a 61. cikk (1) bekezdésében előírt, nem egységes jogrendszerekre vonatkozó nyilatkozatokat tenni. A 61. cikk (3) bekezdése ugyancsak megállapítja, hogy amennyiben nem tesznek nyilatkozatot a 61. cikk alapján, úgy az egyezmény az adott állam valamennyi területi egységére kiterjed.

Egyes különleges helyzetekben, amikor tényszerű és komolyan megalapozott az egyezmény megkülönböztetett alkalmazása, a tagállamok jelezhetik, hogy kívánnak-e élni az egyezményben szereplő pozitív nyilatkozatok alkalmazásának lehetőségével.

A 11. cikk (1) bekezdésének g) pontja alapján a 10. cikk (1) bekezdésének a) pontja és (2) bekezdésének a) pontja szerinti tartási kötelezettségre vonatkozó határozat elismerése, illetve elismerése és végrehajtása iránti kérelmek kivételével, egy szerződő állam nyilatkozattal meghatározhatja, hogy központi hatóságának a kérelem feldolgozásához, illetve igazságügyi és közigazgatósági hatóságainak a szükséges eljárások lefolytatásához milyen további információkra és dokumentumokra van szüksége. A Bizottságnak nincs kifogása az ellen, ha valamely tagállam élni kíván az e cikkben biztosított lehetőséggel, mivel bizonyos esetekben további információkra lehet szükség az egyezmény hatékony alkalmazása érdekében.

A 44. cikk (1) bekezdése alapján valamennyi kérelmet és kapcsolódó dokumentumot az eredeti nyelven kell benyújtani, és csatolni kell a megkeresett állam egyik hivatalos nyelvén vagy a megkeresett állam által tett nyilatkozatban megjelölt egyéb nyelven készített fordítást, kivéve, ha az említett tagállam lemond a fordításról. Javasoljuk, hogy tegyék lehetővé a tagállamok számára, hogy a hivatalos nyelvüktől eltérő nyelveken készített fordításokat is elfogadhassanak, mivel ez megkönnyítené az egyezmény alkalmazását.

A 44. cikk (2) bekezdése alapján az egynél több hivatalos nyelvvel rendelkező azon szerződő államnak, amely belső jogszabályai miatt országa egész területén nem tudja elfogadni az e nyelvek egyikén benyújtott dokumentumokat, nyilatkozattal pontosítania kell, hogy e dokumentumokat vagy azok fordításait országa területének meghatározott részein milyen nyelven kell benyújtani. Javasoljuk, hogy ezt tegyük lehetővé azon tagállamokban, amelyek esetében a különféle nyelvek csak az ország területének egy-egy részén hivatalosak (például Belgium).

A 11. cikk (1) bekezdésének g) pontjában, a 44. cikk (1) bekezdésében, illetve a 44. cikk (2) bekezdésében előírt lehetőségekkel élni kívánó tagállamoknak ezen információkat közölniük kell a Bizottsággal, valamint értesíteniük kell a Bizottságot nyilatkozataik tartalmáról, annak céljáról és nyomós indokairól. Amennyiben a későbbiekben bármely tagállam módosítani kívánja vagy vissza kívánja vonni az erre vonatkozó nyilatkozatát, ezen információt közölnie kell a Bizottsággal, amely értesíti arról a letéteményest.

Mivel javasoljuk, hogy csupán a Közösség legyen az egyezmény részes fele, a tagállamoknak a Bizottság rendelkezésére kell bocsátaniuk a 4. cikkben említett központi hatóság vagy központi hatóságok kijelölésével, valamint az 57. cikkben előírt, jogszabályokkal, eljárásokkal és szolgáltatásokkal kapcsolatos információkat. Az egyezmény megkötésekor a Bizottság közli ezen információkat a Hágai Konferencia Állandó Hivatalával.

Javasoljuk, hogy a tagállamok 2010. szeptember 18-ig valamennyi információt küldjenek meg a Bizottságnak; ugyancsak e határidőig kell közölni a Bizottsággal a kapcsolattartás adataival és nyelveivel kapcsolatos információkat a 4/2009/EK rendelet 71. cikke alapján.

2009/0100 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS HATÁROZATA

a gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak nemzetközi behajtásáról szóló egyezmény európai közösségek által történő megkötéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen 61. cikkének c) pontjára, összefüggésben 300. cikkének (2) és (3) bekezdésével,

tekintettel a Bizottság javaslatára[4],

tekintettel az Európai Parlament véleményére[5],

mivel:

(1) A Közösség jelenleg alakítja ki a bírósági határozatok kölcsönös elismerésének elvén alapuló, közös igazságügyi térséget.

(2) A gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak nemzetközi behajtásáról szóló, 2007. november 23-i egyezmény (a továbbiakban: az egyezmény) jó alapot nyújt egy világszintű együttműködési rendszer létrehozásához, valamint a tartási kötelezettségek elismeréséhez és végrehajtásához azzal, hogy gyakorlatilag ingyenes jogi segítségnyújtást biztosít a gyermektartási kötelezettségekkel kapcsolatos esetekben, valamint egyszerűsített elismerési és végrehajtási eljárást vezet be.

(3) Az egyezmény által szabályozott kérdésekkel a joghatóságról, az alkalmazandó jogról, a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról, valamint az e területen folytatott együttműködésről szóló, 2008. december 18-i 4/2009/EK tanácsi rendelet is foglalkozik. A Közösség kizárólagos hatáskörrel rendelkezik az egyezmény által szabályozott valamennyi tárgykörben, ezért az egyezményt egyedül kellene megkötnie. Az egyezmény – Közösség általi megkötéséből fakadóan – kötelező erejű lesz a tagállamokra nézve. Az egyezmény 59. cikke lehetővé teszi a Közösség számára, hogy az egyezményt aláírja, elfogadja, jóváhagyja, illetve csatlakozzon hozzá.

(4) Az egyezménnyel szemben nem kellene a fenntartások lehetőségével élni. A Közösség teszi meg az összes szükséges nyilatkozatot, valamint azok utólagos módosítását és visszavonását.

(5) Az egyezmény alkalmazási körét nyilatkozat formájában ki kell terjeszteni, hogy az egyezmény egésze a családi vagy rokoni kapcsolatból, házassági kapcsolatból vagy házassági rokonságból származó valamennyi tartási kötelezettségre, annak garantálása érdekében, hogy a tartást valamennyi szerződő fél tekintetében hatékonyan behajtsák, amennyiben nyilatkozatuk ugyanazon tartási kötelezettségekre, valamint az egyezmény ugyanazon részeire vonatkozik.

(6) A tagállamok 2010. szeptember 18-ig értesítik a Bizottságot, amennyiben az egyezmény 11. cikke (1) bekezdésének g) pontjában, 44. cikke (1) bekezdésében és 44. cikke (2) bekezdésében említett nyilatkozat lehetőségével kívánnak élni, valamint értesítik a Bizottságot e tényszerű és jól megalapozott nyilatkozatok tartalmáról. Amennyiben a tagállamok utólagosan kívánnak módosítani vagy visszavonni egy nyilatkozatot, tájékoztatniuk kell a Bizottságot, hogy ez utóbbi értesíthesse a letéteményest.

(7) A tagállamok 2010. szeptember 18-ig az egyezmény 4. cikkének (3) bekezdésében előírt központi hatóságukról vagy központi hatóságaikról is értesítik a Bizottságot. Az egyezmény rendelkezéseinek megfelelően, a megerősítő vagy csatlakozási okmány letétbe helyezésekor a Bizottság közli ezen információkat a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalával. Amennyiben a kijelölt központi hatóság megváltozik, a tagállamok közlik ezen információt a Bizottsággal, amely továbbítja az Állandó Hivatalnak.

(8) A tagállamok 2010. szeptember 18-ig közlik a Bizottsággal az egyezmény 57. cikkében említett, jogszabályokkal, eljárásokkal és szolgáltatásokkal kapcsolatos információkat. A Bizottság az egyezmény Közösség általi megkötéséig az Állandó Hivatal rendelkezésére bocsátja ezen információkat.

(9) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 3. cikke értelmében [az Egyesült Királyság és Írország részt vesz e határozat elfogadásában és alkalmazásában.]

(10) A Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt e határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,

A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:

1. cikk

A gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak nemzetközi behajtásáról szóló, 2007. november 23-i egyezményt a Közösség részéről elfogadják.

A Tanács elnöke felhatalmazást kap arra, hogy kijelölje az egyezmény 58. cikkének (2) bekezdésében említett okiratnak az Európai Közösség részéről történő letétbe helyezésére jogosult személy(eke)t.

Az egyezmény szövegét csatolták e határozathoz.

2. cikk

Az egyezmény megkötésekor a Közösség megteszi az e határozat 1. mellékletében foglalt nyilatkozatokat.

Az egyezmény 11. cikke (1) bekezdésének g) pontja és 44. cikkének (1) bekezdése szerinti nyilatkozatok azon tagállamokra vonatkoznak, amelyek 2010. szeptember 18-ig tájékoztatták a Bizottságot ilyen nyilatkozatok megtételére vonatkozó szándékukról, valamint e nyilatkozatok tartalmáról.

Az egyezmény 44. cikkének (2) bekezdése szerinti nyilatkozat Belgiumra vonatkozik, amelynek 2010. szeptember 18-ig tájékoztatnia kell a Bizottságot a nyilatkozat tartalmáról.

3. cikk

A tagállamok az egyezmény 4. cikkének (3) bekezdésében foglaltaknak megfelelően 2010. szeptember 18-ig értesítik a Bizottságot központi hatóságukról, illetve központi hatóságaikról. Az egyezmény 58. cikkének (2) bekezdésében említett okirat letétbe helyezésekor a Bizottság közli ezen információkat a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalával.

A tagállamok 2010. szeptember 18-ig közlik a Bizottsággal az egyezmény 57. cikkében említett, jogszabályokkal, eljárásokkal és szolgáltatásokkal kapcsolatos információkat. A Bizottság az egyezmény 58. cikkének (2) bekezdésében említett okirat letétbe helyezése előtt a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalának rendelkezésére bocsátja ezen információkat.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

…

1. MELLÉKLET

A Közösség által a gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak nemzetközi behajtásáról szóló egyezmény a gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak nemzetközi behajtásáról szóló egyezmény (a továbbiakban: az egyezmény) megkötésekor az egyezmény 63. cikkével összhangban teendő nyilatkozatok

I. Nyilatkozat az 59. cikk (3) bekezdése alapján az Európai Közösség hatásköréről az egyezményben szabályozott tárgykörökben

1. Az Európai Közösség az egyezmény 59. cikkének (3) bekezdésével összhangban kijelenti, hogy a gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak nemzetközi behajtásáról szóló egyezmény (a továbbiakban: az egyezmény) által szabályozott valamennyi tárgykörben hatáskörrel rendelkezik. Tagállamai az egyezményt nem írják alá, nem fogadják el, nem hagyják jóvá, illetve nem csatlakoznak hozzá, de mivel az Európai Közösség megköti az egyezményt, az ennélfogva rájuk nézve is kötelező.

2. Az Európai Közösség tagállamai jelenleg a Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az Észt Köztársaság, Írország, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság, a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság, a Svéd Királyság és Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága.

3. Ez a nyilatkozat azonban – a Szerződésekhez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében – nem vonatkozik a Dán Királyságra.

4. Ez a nyilatkozat nem alkalmazandó a tagállamok azon területeire, amelyekre az Európai Közösséget létrehozó szerződés nem vonatkozik, valamint nem sérti az egyezmény alapján az érintett tagállamok által az ilyen területek nevében és érdekében elfogadott jogi aktusokat vagy álláspontokat.

II. Nyilatkozatok egyes rendelkezésekkel és kérdésekkel kapcsolatban

5. Az Európai Közösség az egyezmény 2. cikkének (3) bekezdésével összhangban kijelenti, hogy az egyezmény teljes egészét alkalmazza a családi vagy rokoni kapcsolatból, házassági kapcsolatból vagy házassági rokonságból származó tartási kötelezettségekre.

6. Az Európai Közösség az egyezmény 11. cikke (1) bekezdésének g) pontjával összhangban kijelenti, hogy [adja meg a tagállam/tagállamok nevét]-ban/-ben a 10. cikk (1) bekezdésének a) pontja és a (2) bekezdés a) pontja szerinti kérelemtől eltérő kérelemnek tartalmaznia kell [adja meg a szükséges információkat vagy dokumentumokat].

7. Az Európai Közösség az egyezmény 44. cikkének (1) bekezdésével összhangban kijelenti, hogy [adja meg a tagállam/tagállamok nevét] elfogadja a [adja meg a nyelvet/nyelveket] nyelvre lefordított kérelmeket és kapcsolódó dokumentumokat.

8. Az Európai Közösség az egyezmény 44. cikkének (2) bekezdésével összhangban kijelenti, hogy Belgiumban [adja meg az ország területének vonatkozó részeit] a dokumentumokat [adja meg a nyelveket] nyelven kell benyújtani.

2. MELLÉKLET

EGYEZMÉNY A GYERMEKTARTÁS ÉS A CSALÁDI TARTÁSOK EGYÉB FORMÁINAK NEMZETKÖZI BEHAJTÁSÁRÓL

Az ezen egyezményt aláíró államok,

Azzal az óhajjal, hogy fejlesszék az államok közötti együttműködést a gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak nemzetközi behajtása terén,

Tudatában annak, hogy olyan eljárásokat kell bevezetni, amelyek eredményesek, hozzáférhetőek, gyorsak, hatékonyak, költséghatékonyak, választ adnak a problémákra és méltányosak,

Azzal az óhajjal, hogy alapul vegyék a hágai egyezmények és egyéb nemzetközi jogi okmányok – különösen a tartásdíjak külföldön történő behajtásáról szóló, 1956. június 20-i ENSZ-egyezmény – legjobb elemeit,

Arra törekedve, hogy kiaknázzák az új technológiai fejlemények előnyeit és olyan rugalmas rendszert hozzanak létre, amely a szükségletek változása és a további technológiai fejlesztések által kínált új lehetőségek szerint tovább alakítható,

Emlékeztetve arra, hogy a gyermekek jogairól szóló, 1989. november 20-i ENSZ-egyezmény 3. és 27. cikkével összhangban,

– a gyermekeket érintő valamennyi fellépésben elsősorban a gyermek mindenek felett álló érdekét kell figyelembe venni;

– minden gyermeknek joga van olyan életszínvonalhoz, amely lehetővé teszi kellő testi, szellemi, lelki, erkölcsi és társadalmi fejlődését;

– elsősorban a szülők, vagy a gyermekért felelős egyéb személyek alapvető feladata, hogy lehetőségeik és anyagi eszközeik keretei között biztosítsák a gyermek fejlődéséhez szükséges életkörülményeket; és

– a részes államok megtesznek minden megfelelő intézkedést – ideértve nemzetközi megállapodások megkötését is – arra, hogy a gyermektartást behajtsák a szülőktől vagy a gyermekkel szemben pénzügyi felelősséggel tartozó bármely más személytől, különös figyelemmel azokra az esetekre, amelyekben a gyermekkel szemben pénzügyi felelősséggel tartozó személy nem ugyanabban az államban él, mint a gyermek.

Úgy határoztak, hogy megkötik ezt az egyezményt, és az alábbi rendelkezésekről állapodtak meg –

I. FEJEZET – TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk Tárgy

Ezen egyezmény célja, hogy biztosítsa a gyermektartás és a családi tartások egyéb formáinak hatékony nemzetközi behajtását, különösen az alábbiak révén –

a) a szerződő államok hatóságai közötti együttműködés átfogó rendszerének létrehozása;

b) a tartási kötelezettséget megállapító határozatok megállapítása iránti kérelmek rendelkezésre bocsátása;

c) a tartási kötelezettséget megállapító határozatok elismerése és végrehajtása; valamint

d) a tartási kötelezettséget megállapító határozatok gyors végrehajtását szolgáló hatékony intézkedések előírása.

2. cikk Hatály

1. Ezen egyezmény az alábbiakra vonatkozik –

a) a szülő-gyermek kapcsolatból fakadó, 21. életévét be nem töltött személyre vonatkozó tartási kötelezettségekre;

b) a volt házastársak között fennálló tartási kötelezettségre vonatkozó határozat elismerésére és végrehajtására, illetve végrehajtására, amennyiben a kérelmet az a) albekezdés hatálya alá tartozó követeléssel együtt nyújtják be; valamint

c) a II. és III. fejezet kivételével a volt házastársak között fennálló tartási kötelezettségre.

2. A 62. cikkel összhangban valamennyi szerződő állam fenntarthatja a jogot arra, hogy ezen egyezmény alkalmazását az (1) bekezdés a) albekezdése alapján a 18. életévüket be nem töltött személyekre korlátozza. Az e fenntartással élő szerződő államnak nem áll jogában az egyezmény alkalmazását követelni az e fenntartása által kizárt életkorú személyekre.

3. A 63. cikkel összhangban bármely szerződő állam kijelentheti, hogy az egyezmény teljes egészének vagy egy részének alkalmazását a családjogi viszonyból, szülői jogviszonyból, házasságból vagy rokoni viszonyból fakadó – köztük különösen a segítségre szoruló személyekkel szemben fennálló – tartási kötelezettségekre is kiterjeszti. Az ilyen nyilatkozatokból csak akkor következik két szerződő állam közötti kötelezettség, amennyiben nyilatkozataik ugyanazon tartási kötelezettségre és az egyezmény ugyanazon részeire vonatkoznak.

4. Ezen egyezmény rendelkezései – a szülők családi állapotától függetlenül – a gyermekekre vonatkoznak.

3. cikk Fogalommeghatározások

Ezen egyezmény alkalmazásában –

a) „jogosult”: olyan egyén, aki tartásra jogosult, vagy tartási igényt érvényesít;

b) „kötelezett”: olyan egyén, akit tartásra köteleztek, vagy akivel szemben a tartási igényt érvényesítik;

c) „jogi segítségnyújtás”: az ahhoz szükséges segítségnyújtás, hogy a felek megismerhessék és érvényesíthessék jogaikat, és hogy a megkeresett tagállamban biztosított legyen a kérelmek teljes körű és hatékony intézése. Szükséges jogi segítségnyújtásként e segítségnyújtás magában foglalhatja az ügy hatóság elé viteléhez nyújtott segítséget, a jogi képviselet, valamint az eljárási költségek alóli mentességet;

d) „írásos megállapodás”: bármilyen olyan eszközön rögzített megállapodás, amely későbbi hivatkozás céljából elérhetővé teszi a benne rögzített információkat;

e) „tartási kötelezettségről szóló megállapodás”: a tartásdíjak kifizetésével kapcsolatos olyan írásbeli megállapodás, amelyet:

i. az alaki követelményeknek megfelelően egy illetékes hatóság közokiratként kiállított vagy nyilvántartásba vett; vagy

ii. egy illetékes hatóság hitelesített, nyilvántartásba vett vagy illetékes hatósággal kötöttek, illetve annál iktattak,

és azt az illetékes hatóság felülvizsgálhatja vagy módosíthatja;

f) „segítségre szoruló személy”: olyan személy, aki személyes képességeinek nincs vagy nincs teljesen birtokában, és ezért érdekeit nem képes képviselni.

II. FEJEZET – KÖZIGAZGATÁSI EGYÜTTMŰKÖDÉS

4. cikk A központi hatóságok kijelölése

1. Minden szerződő állam kijelöl egy központi hatóságot azoknak a feladatoknak az ellátására, amelyet ez az egyezmény ró az ilyen hatóságokra.

2. A szövetségi államoknak, a több jogrendszerrel vagy autonóm területi egységekkel rendelkező államoknak jogukban áll több központi hatóságot is kijelölni, és meghatározni feladatkörük területi vagy személyi hatályát. Amennyiben egy állam több központi hatóságot jelöl ki, ki kell jelölnie azt a központi hatóságot, amelyhez az adott államon belüli megfelelő központi hatóságnak való továbbítás céljából a megkeresések intézhetők.

3. A központi hatóság vagy központi hatóságok kijelöléséről, elérhetőségükről, valamint adott esetben feladatköreik (2) bekezdésben meghatározott kiterjedéséről a szerződő államnak – a megerősítő vagy csatlakozási okmány letétbe helyezésekor vagy a 61. cikkel összhangban tett nyilatkozat benyújtásakor – tájékoztatnia kell a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalát. A szerződő államok bármilyen változásról haladéktalanul tájékoztatják az Állandó Hivatalt.

5. cikk A központi hatóságok általános feladatai

A központi hatóságok:

a) együttműködnek egymással és elősegítik az államaikon belüli illetékes hatóságok közötti együttműködést az egyezmény céljainak elérése érdekében.

b) a lehetőségekhez mérten törekednek megoldást találni az ezen egyezmény alkalmazása során felmerülő nehézségekre.

6. cikk A központi hatóságok különleges feladatai

1. A központi hatóságok segítséget nyújtanak a III. fejezet szerint benyújtott kérelmek tekintetében. Különösen:

a) továbbítják és fogadják ezeket a kérelmeket;

b) megindítják az ilyen kérelmekkel kapcsolatos eljárásokat, vagy elősegítik azok megindítását.

2. Az ilyen kérelmek tekintetében a központi hatóságok minden szükséges intézkedést megtesznek az alábbiak érdekében:

a) amennyiben a körülmények megkívánják, jogi segítségnyújtás biztosítása vagy annak elősegítése;

b) segítségnyújtás a kötelezett vagy a jogosult tartózkodási helyének meghatározásához;

c) segítségnyújtás a kötelezett vagy a jogosult jövedelmével és szükség esetén egyéb anyagi körülményeivel – ideértve a vagyontárgyak helyét is – kapcsolatos információk beszerzéséhez;

d) peren kívüli megegyezésre ösztönzés a tartásdíj önkéntes megfizetése érdekében, adott esetben közvetítés, békéltetés vagy más hasonló eljárások útján;

e) a tartási kötelezettséget megállapító határozatok folyamatos végrehajtásának elősegítése, ideértve a hátralék végrehajtását is;

f) a tartásdíjfizetések behajtásának és mielőbbi átutalásának elősegítése;

g) az okirati vagy egyéb bizonyítékok megszerzésének elősegítése;

h) segítségnyújtás a származás megállapításához, amennyiben az a tartási követelések behajtásához szükséges;

i) eljárás indítása vagy annak elősegítése olyan területi jellegű ideiglenes intézkedések meghozatala érdekében, amelyek célja annak biztosítása, hogy a függőben lévő tartási kérelmekkel kapcsolatos eljárást lezárják;

j) a dokumentumok kézbesítésének megkönnyítése.

3. A központi hatóság e cikkben foglalt feladatait a tagállamának joga által megengedett mértékben az adott tagállam illetékes hatóságainak felügyelete alatt álló állami szervek és egyéb testületek is elláthatják. Az ilyen állami szervek vagy egyéb szervek kijelöléséről, azok elérhetőségeiről, valamint tevékenységük hatályáról a szerződő tagállam tájékoztatja a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalát. A szerződő államok bármilyen változásról haladéktalanul tájékoztatják az Állandó Hivatalt.

4. E cikk és a 7. cikk egyetlen rendelkezését sem lehet úgy értelmezni, hogy olyan hatáskörök gyakorlására köteleznék a központi hatóságot, amelyeket a megkeresett tagállam joga szerint csak igazságügyi hatóságok gyakorolhatnak.

7. cikk Különleges intézkedések iránti megkeresések

1. A központi hatóság megfelelő indoklással felkérhet egy másik központi hatóságot arra, hogy hozza meg a 6. cikk (2) bekezdésének b), c), g), h), i) és j) pontjában előírt megfelelő különleges intézkedéseket, amennyiben nem terjesztettek elő a 10. cikk szerinti kérelmet. A megkeresett központi hatóság megteszi a megfelelőnek ítélt intézkedéseket, amennyiben megbizonyosodott arról, hogy azok egy esetleges kérelmező számára a 10. cikk szerinti kérelem benyújtásához, vagy annak megállapításához szükségesek, hogy be kellene-e nyújtani e kérelmet.

2. A központi hatóság nemzetközi elemmel bíró, tartási követelések behajtására vonatkozó és a megkereső államban folyamatban lévő üggyel kapcsolatban is hozhat különleges intézkedéseket egy másik központi hatóság megkeresésére.

8. cikk A központi hatóság költségei

1. Ezen egyezmény alkalmazása során minden központi hatóság maga viseli saját költségeit.

2. A központi hatóságok az ezen egyezmény alapján nyújtott szolgáltatásaikért – a 7. cikkben foglalt különleges intézkedés iránti megkeresés következtében felmerülő kivételes költségek kivételével – nem terhelhetnek költséget a kérelmezőre.

3. A megkeresett központi hatóság nem követelheti vissza a (2) bekezdésben említett szolgáltatások kapcsán felmerülő költségeket, ha a kérelmező előzetesen nem egyezett bele az adott szolgáltatások meghatározott áron történő igénybevételébe.

III. FEJEZET – A KÖZPONTI HATÓSÁGOKON KERESZTÜL BENYÚJTOTT KÉRELEM

9. cikk A központi hatóságokon keresztül benyújtott kérelem

Az e fejezet szerinti kérelmet a kérelmező tartózkodási helye szerinti szerződő állam központi hatóságán keresztül kell benyújtani a megkeresett állam központi hatóságához. E rendelkezés alkalmazásában a tartózkodási hely kizárja a puszta ott-tartózkodást.

10. cikk Benyújtható kérelmek

1. A megkereső államban azon jogosult, aki ezen egyezmény alapján tartási követeléseket kíván behajtani:, az alábbiak iránt nyújthat be kérelmet:

a) a határozat elismerése, illetve elismerése és végrehajtása;

b) a megkeresett államban hozott vagy elismert határozat végrehajtása;

c) amennyiben még nem született határozat, határozathozatal a megkeresett államban, ideértve szükség esetén a származás megállapítását is;

d) határozathozatal a megkeresett tagállamban, amennyiben egy határozat elismerése és végrehajtása – az elismerés és végrehajtás 20. cikk szerinti alapjainak hiánya miatt, vagy a 22. cikk b) vagy e) pontjában meghatározott okokból – nem lehetséges, vagy azt megtagadják.

e) a megkeresett államban hozott határozat módosítása;

f) a megkeresett államtól eltérő államban hozott határozat módosítása.

2. A megkereső államban azon kötelezett, akivel szemben tartási ügyben határozat született, az alábbiak iránt nyújthat be kérelmet:

a) olyan határozat vagy azzal egyenértékű eljárás elismerése, amelynek eredményeként a megkeresett államban felfüggesztik vagy korlátozzák egy előző határozat végrehajtását;

b) a megkeresett államban hozott határozat módosítása;

c) a megkeresett államtól eltérő államban hozott határozat módosítása.

3. Feltéve, hogy ezen egyezmény másként nem rendelkezik, az (1) és (2) bekezdésben szereplő kérelmeket a megkeresett állam joga szerint határozzák meg, és az (1) bekezdés c)–f) pontjában, valamint a (2) bekezdés b) és c) pontjában szereplő kérelmekre a megkeresett állam hatályos joghatósági szabályai vonatkoznak.

11. cikk A kérelem tartalma

1. A 10. cikkben előírt kérelmeknek legalább az alábbiakat kell tartalmazniuk:

a) a kérelem vagy kérelmek jellegére vonatkozó nyilatkozat;

b) a kérelmező neve, elérhetőségei – ideértve a címet is – és születési ideje;

c) az alperes neve, valamint – amennyiben ismert – címe és születési ideje;

d) azon személyek neve és születési ideje, akik számára a tartásdíjat kérik;

e) a kérelem alapjául szolgáló indokok;

f) a jogosult által benyújtott kérelem esetében információ arra nézve, hogy a tartásdíjat hova kell küldeni vagy elektronikus úton átutalni;

g) a 10. cikk (1) bekezdésének a) pontja és (2) bekezdésének a) pontja szerinti kérelem kivételével, a megkeresett állam 63. cikkel összhangban tett nyilatkozatával meghatározott valamennyi információ és dokumentum;

h) annak a személynek vagy szervezeti egységnek a neve és elérhetősége, aki/amely a megkereső állam központi hatóságánál a kérelem intézéséért felelős.

2. Adott esetben és az adatok ismeretének függvényében a kérelemnek ezen túlmenően tartalmaznia kell a következőket:

a) a jogosult pénzügyi helyzete;

b) a kötelezett pénzügyi helyzete, ideértve a kötelezett munkáltatójának nevét és címét, valamint a kötelezett vagyonának jellegét és helyét;

c) minden egyéb információ, amely segíthet az alperes tartózkodási helyének megállapításában.

3. A kérelemhez csatolni kell a szükséges igazoló információkat vagy dokumentumokat, ideértve a kérelmezőnek a költségmentes jogi segítségnyújtásra való jogosultságát igazoló dokumentumokat is. A 10. cikk (1) bekezdésének a) pontja és (2) bekezdésének a) pontja szerinti kérelmek esetében a kérelemhez csak a 25. cikkben felsorolt dokumentumokat kell csatolni.

4. A 10. cikk szerinti kérelmet a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által ajánlott és közzétett formában lehet benyújtani.

12. cikk A kérelmek és az ügyek központi hatóságokon keresztül történő továbbítása, átvétele és feldolgozása

1. A megkereső állam központi hatósága segítséget nyújt a kérelmező számára, hogy a kérelemhez csatoljon minden, a hatóság tudomása szerint a kérelem elbírálásához szükséges információt és dokumentumot.

2. A megkereső állam központi hatósága – miután megbizonyosodott afelől, hogy a kérelem megfelel ezen egyezmény követelményeinek – a kérelmező nevében, illetve annak beleegyezésével továbbítja a kérelmet a megkeresett állam központi hatóságának. A kérelemhez csatolni kell az 1. mellékletben szereplő adattovábbítási formanyomtatványt. A megkereső állam központi hatósága – a megkeresett állam központi hatóságának kérésére – ez utóbbi rendelkezésére bocsátja a 16. cikk (3) bekezdésében, a 25. cikk (1) bekezdésének a), b) és d) pontjában és (3) bekezdése b) pontjában, valamint a 30. cikk (3) bekezdésében meghatározott dokumentumoknak az eredeti eljárás helye szerinti állam illetékes hatósága által hitelesített, hiánytalan példányát.

3. A megkeresett központi hatóság a kérelem kézhezvételétől számított hat héten belül a 2. mellékletben szereplő formanyomtatvány segítségével elismeri a kérelem átvételét, tájékoztatja a megkereső állam központi hatóságát, hogy milyen első lépéseket tett vagy fog tenni a kérelem intézése érdekében, valamint további szükséges dokumentumokat és információkat kérhet. A megkeresett központi hatóság ugyanezen hathetes határidőn belül közli a kérelmező központi hatósággal a kérelem intézésével kapcsolatos megkeresések megválaszolásáért felelős személy vagy szervezeti egység nevét és elérhetőségeit.

4. A megkeresett központi hatóság az átvételi elismervény kibocsátásától számított három hónapon belül tájékoztatja a kérelmező központi hatóságot a kérelem feldolgozásának állásáról.

5. A megkereső és a megkeresett központi hatóság tájékoztatják egymást:

a) az adott ügyért felelős személyről vagy szervezeti egységről;

b) az ügy előrehaladtáról,

és a megkeresésekre időben válaszolnak.

6. A központi hatóságok olyan gyorsan dolgozzák fel az ügyeket, amennyire azt az esetek megfelelő mérlegelése lehetővé teszi.

7. A központi hatóságok a rendelkezésükre álló leggyorsabb és leghatékonyabb kommunikációs eszközöket használják.

8. A megkeresett központi hatóság csak abban az esetben utasíthatja el egy kérelem feldolgozását, ha az nyilvánvalóan nem felel meg ezen egyezmény követelményeinek. Ebben az esetben az említett központi hatóság az elutasítás okairól haladéktalanul tájékoztatja a megkereső központi hatóságot.

9. A megkeresett központi hatóság nem utasíthat el kérelmet pusztán azért, mert további dokumentumokra vagy információkra van szükség. Ugyanakkor felkérheti a megkereső központi hatóságot arra, hogy bocsásson rendelkezésére további dokumentumokat vagy információkat. Amennyiben a megkereső központi hatóság három hónapon vagy a megkeresett központi hatóság által meghatározott hosszabb határidőn belül e kérésnek nem tesz eleget, a megkeresett központi hatóság úgy határozhat, hogy nem foglalkozik tovább a kérelemmel. Ebben az esetben e határozatáról tájékoztatja a megkereső központi hatóságot.

13. cikk A kommunikáció módja

A felperes nem kifogásolhatja az e fejezettel összhangban a szerződő államok központi hatóságain keresztül benyújtott kérelmeket, valamint az azokhoz csatolt vagy a központi hatóság által rendelkezésre bocsátott dokumentumokat és információkat pusztán az érintett központi hatóságok közötti kommunikációs csatorna vagy eszköz miatt.

14. cikk Az eljárásokhoz való tényleges hozzáférés

1. A megkeresett állam a kérelmezők számára tényleges hozzáférést biztosít az e fejezet szerinti kérelmekből fakadó eljárásokhoz, ideértve a végrehajtási és jogorvoslati eljárásokat is.

2. E tényleges hozzáférés biztosítása céljából a megkeresett állam – a 14–17. cikkel összhangban – költségmentes jogi segítségnyújtást biztosít, feltéve, hogy a (3) bekezdés nem alkalmazandó.

3. A megkeresett állam nem köteles ilyen költségmentes jogi segítségnyújtást biztosítani, amennyiben és amilyen mértékben az adott tagállamban alkalmazott eljárások lehetővé teszik, hogy a kérelmező számára anélkül járjon el az ügyben, hogy ilyen segítségnyújtásra szorulna, és a központi hatóság költségmentesen biztosítja a szükséges szolgáltatásokat.

4. A költségmentes jogi segítségnyújtáshoz való jog feltételei nem lehetnek szigorúbbak a hasonló belföldi ügyek során alkalmazott feltételeknél.

5. Az egyezmény hatálya alá tartozó eljárások során felmerülő költségek és kiadások megfizetésének biztosítására semmiféle biztosíték, óvadék vagy letét – függetlenül annak elnevezésétől – nem követelhető.

15. cikk Költségmentes jogi segítségnyújtás a gyermektartás iránti kérelmekre

1. A megkeresett állam költségmentes jogi segítségnyújtást biztosít a jogosult által e fejezet értelmében, 21. életévét be nem töltött személlyel szembeni, szülő-gyermek kapcsolatból eredő tartási kötelezettségekre vonatkozóan benyújtott valamennyi kérelem tekintetében.

2. Az (1) bekezdés ellenére a megkeresett állam a 10. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja értelmében, valamint a 20. cikk (4) bekezdésében felölelt esetekben benyújtottaktól eltérő kérelmek esetében megtagadhatja a költségmentes jogi segítségnyújtást, amennyiben úgy ítéli meg, hogy a kérelem vagy bármely jogorvoslat érdemben nyilvánvalóan megalapozatlan.

16. cikk Nyilatkozat a gyermek anyagi helyzetét felmérő vizsgálat alkalmazásának engedélyezéséről

1. A 15. cikk (1) bekezdése ellenére egy állam – a 63. cikkel összhangban – nyilatkozhat arról, hogy költségmentes jogi segítségnyújtás biztosít a 10. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja alapján benyújtottaktól eltérő kérelmek és a 20. cikk (4) bekezdésében szereplő esetek tekintetében, a gyermek anyagi helyzetének felmérésén alapuló vizsgálattól függően.

2. Ilyen nyilatkozat tételekor az államnak tájékoztatnia kell a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalát arról, hogy hogyan fogják elvégezni a gyermek anyagi helyzetére vonatkozó vizsgálatot, ideértve azon pénzügyi kritériumokat is, amelyeknek a vizsgálat érdekében eleget kell tenni.

3. Az (1) bekezdésben említett kérelemnek – amelyet a szóban forgó bekezdésben említett nyilatkozatot tevő államhoz intéznek – tartalmaznia kell a kérelmező hivatalos igazolását arról, hogy a gyermek anyagi helyzete eleget tesz a (2) bekezdésben említett kritériumoknak. A megkeresett állam csak akkor kérhet további bizonyítékot a gyermek anyagi helyzetével kapcsolatban, ha megalapozottan hiszi, hogy a kérelmező által rendelkezésére bocsátott információk pontatlanok.

4. Amennyiben a megkeresett állam joga által az e fejezet szerint, a szülő-gyermek kapcsolatból származó gyermektartási kötelezettségekre benyújtott kérelmek tekintetében biztosított legkedvezőbb jogi segítségnyújtás kedvezőbb, mint az (1)-(3) bekezdések alapján előírt jogi segítségnyújtás, a legkedvezőbb jogi segítségnyújtást kell biztosítani.

17. cikk – A 15. cikk vagy a 16. cikk alá nem sorolható kérelmek

Az ezen egyezmény alapján benyújtott, a 15. cikk és a 16. cikk szerint benyújtottaktól eltérő valamennyi kérelem esetében:

a) a költségmentes jogi segítségnyújtás biztosítása anyagi helyzettől vagy a kérelem megalapozottságától függ;

b) azon kérelmező, aki az eredeti eljárás helye szerinti államban költségmentes jogi segítségnyújtásban részesült, jogosult arra, hogy valamennyi, elismeréssel és végrehajtással kapcsolatos eljárásban legalább ugyanolyan mértékű költségmentes jogi segítségnyújtásban részesüljön, mint amilyet a megkeresett állam joga azonos körülmények esetén biztosít.

IV. FEJEZET – AZ ELJÁRÁSOK INDÍTÁSÁVAL KAPCSOLATOS KORLÁTOZÁSOK

18. cikk Az eljárások korlátozása

1. Amennyiben egy olyan szerződő államban hoztak határozatot, amelyben a jogosult szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik, a kötelezett mindaddig nem nyújthat be másik tagállamban a határozat módosítása vagy új határozat meghozatala iránti kérelmet, amíg a jogosult továbbra is abban az államban rendelkezik szokásos tartózkodási hellyel, amelyben a határozatot hozták.

2. Az (1) bekezdés nem alkalmazandó:

a) kivéve a gyerektartási kötelezettségekkel kapcsolatos vitákat, a felek között írásos megállapodás született e másik szerződő állam joghatóságáról;

b) amennyiben a jogosult akár kifejezetten, akár azáltal elfogadta az említett másik szerződő állam joghatóságát, hogy az ügy érdeme alapján védekezve az első adandó alkalommal nem kérdőjelezte meg azt;

c) amennyiben az eredeti eljárás helye szerinti állam illetékes hatóságának – a határozat módosítására vagy új határozat meghozatalára vonatkozóan – nem áll módjában joghatóságát gyakorolni vagy azt megtagadja; vagy

d) amennyiben az eredeti eljárás szerinti államban hozott határozatot nem ismerik el vagy nem végrehajtható azon szerződő államban, ahol az új vagy módosított határozatra irányuló eljárást mérlegelik.

V. FEJEZET – ELISMERÉS ÉS VÉGREHAJTÁS

19. cikk A fejezet hatálya

1. E fejezet az igazságszolgáltatási vagy közigazgatósági hatóságok által a tartási kötelezettségekkel kapcsolatban hozott határozatokra alkalmazandó. A „határozat” fogalom ugyancsak magában foglalja az ilyen hatóság előtt kötött vagy az által jóváhagyott megegyezést vagy megállapodást. A határozat magában foglalhatja az indexálással történő automatikus kiigazítást, a hátralék, visszamenőleges tartásdíj vagy kamat kifizetésére irányuló kötelezettséget, valamint a költségek vagy kiadások meghatározását.

2. Amennyiben egy határozat nem kizárólag tartási kötelezettséggel kapcsolatos, e fejezet hatálya a határozat tartási kötelezettséget érintő részeire korlátozódik.

3. Az (1) bekezdés alkalmazásában a „közigazgatási hatóság” olyan állami szerv, amelynek azon állam joga értelmében, amelyben létrehozták:

a) határozatai ellen jogorvoslattal lehet élni, vagy azokat valamely igazságügyi hatóság felülvizsgálhatja; valamint

b) határozatai hasonló érvénnyel és hatállyal bírnak, mint az igazságügyi hatóságok által ugyanilyen tárgykörben hozott határozatok.

4. E fejezet a 30. cikk értelmében vett tartási kötelezettségről szóló megállapodásokra is alkalmazandó.

5. E fejezet rendelkezései ugyancsak alkalmazandók a – 37. cikkel összhangban.– közvetlenül a megkeresett állam illetékes hatóságához benyújtott elismerés és végrehajtás iránti megkeresésre.

20. cikk Az elismerés és a végrehajtás alapjai

1. Az egy szerződő államban (a továbbiakban: az eredeti eljárás helye szerinti államban) hozott határozatot más szerződő államokban is el kell ismerni és végre kell hajtani, amennyiben:

a) az eljárás megkezdésekor a felperes szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett az eredeti eljárás helye szerinti államban;

b) az alperes akár kifejezetten, akár azáltal elfogadta a joghatóságot, hogy az ügy érdeme alapján védekezve az első adandó alkalommal nem kérdőjelezte meg azt;

c) az eljárás megkezdésekor a jogosult szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett az eredeti eljárás helye szerinti államban;

d) a gyermek, amely számára a tartást elrendelték, az eljárások megkezdésekor szokásos tartózkodási hellyel rendelkezett az eredeti eljárás helye szerinti államban, feltéve, hogy az alperes a gyermekkel élt az adott államban, vagy az adott államban tartózkodási hellyel rendelkezett és ott gyermektartást biztosított.

e) kivéve a gyerektartási kötelezettségekkel kapcsolatos vitákat, a felek között írásos megállapodást született a joghatóságáról; vagy

f) a határozatot személyi állapot vagy szülői felelősség tárgyában joghatóságot gyakorló hatóság hozta, feltéve, hogy e joghatóság nem kizárólag az egyik fél állampolgárságán alapul.

2. A 62. cikkel összhangban a szerződő állam fenntartást tehet az (1) bekezdés c), e) vagy f) pontjával szemben.

3. A (2) bekezdés alapján fenntartással élő szerződő állam elismeri és végrehajtja a határozatot, amennyiben saját joga hasonló tényállas mellet joghatósággal ruházza fel vagy ruházta volna fel hatóságait ilyen határozat meghozatalára.

4. A szerződő állam – amennyiben a határozat végrehajtása a (2) bekezdésben említett fenntartás eredményeként nem lehetséges, és amennyiben a kötelezett abban az államban szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik – valamennyi megfelelő intézkedést meghozza a célból, hogy a jogosult érdekében határozatot hozzanak Az előző mondat nem vonatkozik a 19. cikk (5) bekezdésében említett, az elismerés és végrehajtás iránti közvetlen megkeresésekre, valamint a 2. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett tartásdíj-követelésekre.

5. A 18. életévét be nem töltött gyermek tekintetében hozott azon határozat, amelyet pusztán az (1) bekezdés c), e) vagy f) pontja tekintetében tett fenntartás alapján nem lehet elismerni, úgy tekintendő, mint amely megállapítja a szóban forgó gyermek tartásdíjra való jogosultságát a megkeresett tagállamban.

6. Csak az eredeti eljárás helye szerinti államban hatályos, illetve végrehajtható határozatokat ismerik el, illetve hajtják végre.

21. cikk Elválaszthatóság, valamint részleges elismerés és végrehajtás

1. Amennyiben a megkeresett államnak nem áll módjában a teljes határozatot elismerni vagy végrehajtani, elismeri vagy végrehajtja a határozat valamennyi olyan elválasztható részét, amelyet ezáltal el lehet ismerni vagy végre lehet hajtani.

2. Mindig lehet kérni egy határozat részleges elismerését vagy végrehajtását.

22. cikk Az elismerés és végrehajtás megtagadásának okai

A tartási kötelezettségről szóló megállapodás elismerése és végrehajtása elutasítható, amennyiben:

a) az elismerés és végrehajtás nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen a megkeresett állam közrendjével;

b) a határozat az eljárással kapcsolatos csalás eredményeként született;

c) a megkeresett állam valamely hatósága előtt ugyanazon felek között, ugyanazon célért eljárás van folyamatban, és ez utóbbi eljárást kezdték meg először;

d) a határozat összeegyeztethetetlen egy, ugyanazon felek között, ugyanazon célból, a megkeresett államban vagy egy másik államban hozott határozattal, feltéve, hogy ez utóbbi határozat eleget tesz a megkeresett államban történő elismeréséhez és végrehajtásához szükséges feltételeknek;

e) abban az esetben, ha az eredeti eljárás helye szerinti államban folytatott eljárásokon az alperes nem jelent meg és nem képviseltette magát:

i. amennyiben az eredeti eljárás helye szerinti állam előírja az eljárásról történő értesítést, az alperes nem értesült megfelelően az eljárásról és nem volt lehetősége arra, hogy meghallgassák; vagy

ii. amennyiben az eredeti eljárás helye szerinti állam nem írja elő az eljárásról történő értesítést, az alperes nem értesült megfelelően a határozatról és nem volt lehetősége arra, hogy az ellen de facto vagy de jure kifogást emeljen vagy azt megfellebbezze; vagy

f) a határozat meghozatala a 18.cikkbe ütközik.

23. cikk Az elismerés és végrehajtás iránti kérelemre vonatkozó eljárás

1. Az egyezmény rendelkezéseire is figyelemmel, az elismerésre és végrehajtásra vonatkozó eljárásokra a megkeresett állam joga irányadó.

2. Amennyiben egy határozat elismerése és végrehajtása iránti kérelmet a III. fejezettel összhangban a központi hatóságokon keresztül nyújtanak be, a megkeresett központi hatóság haladéktalanul

a) továbbítja a kérelmet az illetékes hatósághoz, amely haladéktalanul végrehajtandónak nyilvánítja a határozatot vagy végrehajtásra nyilvántartásba veszi; vagy

b) amennyiben az illetékes hatóságról van szó, ő maga teszi meg e lépéseket.

3. Amennyiben a kérelmet a megkeresett államban – a 19. cikk (5) bekezdésével összhangban – közvetlenül az illetékes hatósághoz nyújtják be, a hatóság haladéktalanul végrehajtandónak nyilvánítja, vagy végrehajtásra nyilvántartásba veszi a határozatot.

4. Egy nyilatkozat vagy nyilvántartásba vétel csak a 22. cikk a) bekezdésében meghatározott okokból tagadható meg. Ebben a szakaszban sem a kérelmező, sem a felperes nem tehet észrevételt.

5. A kérelmezőt és a felperest haladéktalanul értesítik a (2) és (3) bekezdés szerinti nyilatkozatról vagy nyilvántartásba vételről, illetve annak (4) bekezdéssel összhangban történő megtagadásáról, amellyel szemben a kérelmező vagy az alperes de facto és de jure kifogást emelhet vagy fellebezhet.

6. A kifogást vagy a fellebbezést az (5) bekezdés szerinti értesítéstől számított 30 napon belül kell benyújtani. Amennyiben a vitató fél nem rendelkezik tartózkodási hellyel a nyilatkozat vagy a nyilvántartásba vétel helye szerinti szerződő államban, a kifogást vagy a fellebbezést az értesítéstől számított 60 napon belül kell benyújtani.

7. A kifogást vagy a fellebbezést csak az alábbiakra lehet alapozni:

a) az elismerés és végrehajtás megtagadásának a 22. cikkben meghatározott indokai;

b) az elismerés és végrehajtás 20. cikk szerinti alapjai;

c) a 25. cikk (1) bekezdésének b) vagy d) pontjával vagy a (3) bekezdés b) pontjával összhangban továbbított dokumentumok hitelessége és egységessége.

8. A felperes által emelt kifogást vagy fellebbezést a tartozás teljesítésére is lehet alapozni, amennyiben az elismerés és végrehajtás a múltban esedékessé vált kifizetésekkel kapcsolatos.

9. A kérelmezőt és a felperest haladéktalanul értesítik a kifogást vagy a fellebbezést követően hozott határozatról.

10. A további jogorvoslati eszköz – amennyiben azt a megkeresett állam joga lehetővé teszi – csak kivételes körülmények fennállása esetén eredményezheti a határozat végrehajtásának felfüggesztését.

11. Az elismeréssel és végrehajtással kapcsolatos határozatok – ideértve a fellebbvitelt is – meghozatalakor az illetékes hatóság gyorsan jár el.

24. cikk Az elismerés és végrehajtás iránti kérelemre vonatkozó alternatív eljárás

1. A 23. cikk (2)–(11) bekezdései ellenére egy állam – a 63. cikkel összhangban – kijelentheti, hogy az e cikkben meghatározott eljárást alkalmazza az elismerésre és végrehajtásra.

2. Amennyiben egy határozat elismerése és végrehajtása iránti kérelmet a III. fejezettel összhangban a központi hatóságokon keresztül nyújtják be, a megkeresett központi hatóság haladéktalanul

a) az illetékes hatósághoz továbbítja a kérelmet, amely határozatot hoz az elismerés és végrehajtás iránti kérelem tekintetében; vagy

b) amennyiben az illetékes hatóságról van szó, ő maga hozza meg e határozatot.

3. Az elismerésről és végrehajtásról szóló határozatot az illetékes hatóság hozza meg, miután az alperest kellően és haladéktalanul értesítették az eljárásról, valamint mindét fél megfelelő lehetőséget kapott a meghallgatásra.

4. Az illetékes hatóság hivatalból felülvizsgálhatja az elismerés és végrehajtás megtagadásának a 22. cikk a), c) és d) pontjában felsorolt okait. Felülvizsgálhatja a 20. és 22. cikkben, valamint a 23. cikk (7) bekezdésének c) pontjában felsorolt okokat, amennyiben azt az alperes kéri, vagy amennyiben a 25. cikkel összhangban benyújtott dokumentumok alapján kétségek merülnek fel az említett okokat illetően.

5. Az elismerés és végrehajtás megtagadását a tartozás teljesítésére is lehet alapozni, amennyiben az elismerés és végrehajtás a múltban esedékessé vált kifizetésekkel kapcsolatos.

6. Bármilyen jogorvoslati eszköz – amennyiben azt a megkeresett állam joga lehetővé teszi – csak különleges körülmények fennállása esetén eredményezheti a határozat végrehajtásának felfüggesztését.

7. Az elismeréssel és végrehajtással kapcsolatos határozatok – ideértve a fellebbvitelt is – meghozatalakor az illetékes hatóság gyorsan jár el.

25. cikk Dokumentumok

1. A 23. vagy a 24. cikk szerint benyújtott, elismerés és végrehajtás iránti kérelemhez csatolni kell az alábbiakat:

a) a határozat teljes szövege;

b) a határozatnak az eredeti eljárás helye szerinti államban való végrehajthatóságát megállapító dokumentum, valamint – közigazgatási hatósági határozat esetén – a 19. cikk (3) bekezdésében szereplő követelmények teljesülését megállapító dokumentum, feltéve, hogy a szóban forgó állam az 57. cikkel összhangban nem határozta meg, hogy a közigazgatósági hatóságai által hozott határozatok mindig megfelelnek a fenti követelményeknek;

c) amennyiben az alperes nem jelent meg és nem képviseltette magát az eredeti eljárás helye szerinti államban lefolytatott eljárásokon, olyan dokumentum vagy dokumentumok, amely(ek) – adott esetben – vagy azt igazolja/igazolják, hogy az alperest megfelelő módon értesítették az eljárásról és lehetősége volt arra, hogy meghallgassák, vagy azt, hogy megfelelő módon értesítették a határozatról és lehetősége volt a határozat ellen de facto és de jure kifogást emelni vagy azt megfellebbezni;

d) szükség esetén a hátralékokról szóló dokumentum, amely jelzi az összeg kiszámításának dátumát;

e) szükség esetén – automatikus indexálást előíró határozat esetében – a megfelelő számítások elvégzéséhez szükséges információkat biztosító dokumentum;

f) szükség esetén az eredeti eljárás helye szerinti államban a kérelmező számára biztosított költségmentes jogi segítségnyújtás mértékét megállapító dokumentum.

2. A 23. cikk (7) bekezdése szerinti kifogás vagy fellebbezés esetén, illetve a megkeresett állam illetékes hatóságának kérésére az alábbiak haladéktalanul rendelkezésre bocsátják az érintett dokumentumoknak az eredeti eljárás helye szerinti állam által hitelesített teljes példányát:

a) a megkereső állam központi hatósága, amennyiben a kérelmet a III. fejezettel összhangban nyújtották be;

b) a kérelmező, amennyiben a kérelmet közvetlenül a megkeresett állam illetékes hatóságához nyújtották be.

3. A szerződő államok a 57. cikkel összhangban

a) rendelkezhetnek úgy, hogy a kérelemhez csatolni kell a határozatnak az eredeti eljárás szerinti állam illetékes hatósága által hitelesített teljes példányát;

b) rendelkezhetnek azon körülményekről, amelyek fennállása esetén a határozat teljes szövege helyett elfogadják az eredeti eljárás helye szerinti állam illetékes hatósága által hozott határozat összefoglalását vagy kivonatát a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által ajánlott és közzétett formában; vagy

c) rendelkezhetnek úgy, hogy nem kérnek dokumentumot a 19. cikk (3) bekezdésében előírt követelmények teljesüléséről.

26. cikk Az elismerés iránti kérelemre vonatkozó eljárás

E fejezet értelemszerűen alkalmazandó a határozatok elismerése iránti kérelmekre, azzal a különbséggel, hogy a végrehajthatósági követelmény helyébe azon követelmény lép, hogy a határozat hatályos legyen az eredeti eljárás szerinti államban.

27. cikk Ténymegállapítások

A megkeresett állam valamennyi illetékes hatóságát kötik azon ténymegállapítások, amelyekre az eredeti eljárás helye szerinti állam hatósága joghatóságát alapozta.

28. cikk Az érdemi felülvizsgálat lehetőségének hiánya

A megkeresett állam illetékes hatóságai a határozatot érdemben nem vizsgálhatják felül.

29. cikk A gyermek vagy a kérelmező személyes megjelenésének szükségtelensége

A megkeresett államban e fejezet alapján folytatott eljárásokon nincs szükség a gyermek vagy a kérelmező személyes megjelenésére.

30. cikk Tartási kötelezettségről szóló megállapodások

1. Egy szerződő államban hozott tartási kötelezettségről szóló megállapodást e fejezet alapján határozatként kell elismerni és végrehajtani, feltéve, hogy az eredeti eljárás helye szerinti államban határozatként végrehajtandó.

2. A 10. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja, valamint a (2) bekezdés a) pontja alkalmazásában a „határozat” fogalom a tartási kötelezettségről szóló megállapodást is magában foglalja.

3. A tartási kötelezettségről szóló megállapodás elismerése és végrehajtása iránti kérelemhez csatolni kell

a) a tartási kötelezettségről szóló megállapodás teljes szövegét; valamint

b) a tartási kötelezettségről szóló megállapodásnak az eredeti eljárás helye szerinti államban határozatként történő végrehajthatóságát megállapító dokumentumot.

4. A tartási kötelezettségről szóló megállapodás elismerése és végrehajtása megtagadható, amennyiben:

a) az elismerés és végrehajtás nyilvánvalóan összeegyeztethetetlen a megkeresett állam közrendjével;

b) a tartási kötelezettségről szóló megállapodást csalással vagy hamisítással szerezték;

c) a tartási kötelezettségről szóló megállapodás összeegyeztethetetlen egy, ugyanazon felek között, ugyanazon célból, a megkeresett államban vagy egy másik államban hozott határozattal, feltéve, hogy ez utóbbi határozat eleget tesz a megkeresett államban történő elismertetéséhez és végrehajtásához szükséges feltételeknek.

5. A 20. cikk, a 22. cikk, a 23. cikk (7) bekezdése, valamint a 25. cikk (1) és (3) bekezdése kivételével e fejezet rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell a tartási kötelezettségről szóló megállapodások elismerésére és végrehajtására, mindazonáltal:

a) a 23. cikk (2) és (3) bekezdésével összhangban benyújtott nyilatkozat vagy nyilvántartásba vétel csak a (4) bekezdés a) pontjában meghatározott okból tagadható meg;

b) a 23. cikk (6) bekezdésében említett kifogást vagy fellebbezést csak az alábbiakra lehet alapozni:

i. az elismerés és végrehajtás megtagadásának a (4) bekezdésben meghatározott indokai;

ii. a (3) bekezdéssel összhangban továbbított dokumentumok hitelessége és egységessége;

c) a 24. cikk (4) bekezdésében említett eljárás tekintetében az illetékes hatóság hivatalból felülvizsgálhatja az elismerés és végrehajtás megtagadásának e cikk (4) bekezdésének a) pontjában említett okát. Felülvizsgálhatja az e cikk (4) bekezdésében felsorolt valamennyi okot, valamint a (3) bekezdéssel összhangban benyújtott dokumentumok hitelességét és egységességét, amennyiben ezt az alperes kéri, vagy amennyiben az említett dokumentumok alapján kétségek merülnek fel az okokat illetően.

6. Amennyiben a tartási kötelezettségről szóló megállapodással kapcsolatban egy szerződő állam illetékes hatósága előtt jogorvoslati eljárás van folyamatban, fel kell függeszteni az elismerésre és végrehajtásra vonatkozó eljárásokat.

7. A 63. cikkel összhangban egy állam kijelentheti, hogy a tartási kötelezettségről szóló megállapodások elismerése és végrehajtása iránti kérelmeket csak a központi hatóságokon keresztül lehet benyújtani.

8. A 62. cikkel összhangban a szerződő állam fenntarthatja magának a jogot arra, hogy ne ismerje el és hajtsa végre a tartási kötelezettségről szóló megállapodást.

31. cikk Az ideiglenes és megerősítő végzések gyüttes hatásából fakadó határozatok

Amennyiben egy határozat egy államban hozott ideiglenes végzés és egy, az ideiglenes végzést megerősítő másik állam (a továbbiakban: a megerősítő állam) hatósága által hozott végzés együttes hatásaként születik:

a) e fejezet alkalmazásában mindkét állam az eredeti eljárás helye szerinti államnak tekintendő;

b) a 22. cikk e) pontjában foglalt követelményeknek eleget kell tenni, ha az alperes kellően értesült a megerősítő államban folytatott eljárásokról és lehetősége volt arra, hogy az ideiglenes végzés megerősítésével szemben ellentmondással éljen;

c) a 20. cikk (6) bekezdésének azon követelménye, hogy a határozat végrehajtható legyen az eredeti eljárás helye szerinti államban, teljesül, ha a határozat végrehajtható a megerősítő államban; valamint

d) a 18. cikk nem akadályozhatja a valamelyik államban a határozat módosítására vonatkozóan megkezdett eljárásokat.

VI. FEJEZET – A MEGKERESETT ÁLLAM ÁLTALI VÉGREHAJTÁS

32. cikk A nemzetközi jog alapján történő végrehajtás

1. E fejezet rendelkezéseire is figyelemmel a végrehajtásra a megkeresett állam jogszabályaival összhangban kerül sor.

2. A végrehajtásnak gyorsnak kell lennie.

3. A központi hatóságokon keresztül benyújtott kérelmek esetében, amennyiben egy határozatot az V. fejezet alapján végrehajtandónak nyilvánítottak vagy végrehajtásra nyilvántartásba vettek, a végrehajtáshoz nincs szükség a kérelmező további fellépésére.

4. A tartási kötelezettség időtartamával kapcsolatos határozatra vonatkozóan az eredeti eljárás helye szerinti államban alkalmazandó szabályok hatályosak.

5. A hátralékok végrehajthatóságának elévülési idejét a határozattal kapcsolatos eredeti eljárás helye szerinti állam jogszabályai vagy a megkeresett tagállam jogszabályai határozzák meg, attól függően, hogy melyik ír elő hosszabb elévülési időszakot.

33. cikk A megkülönböztetés tilalma

A megkeresett állam legalább annyi végrehajtási módot biztosít az egyezmény alapján felmerülő ügyekre, mint amennyi a belföldi ügyekre vonatkozóan rendelkezésre áll.

34. cikk Végrehajtási intézkedések

1. A szerződő tagállamoknak belső jogukban hatékony intézkedéseket kell elérhetővé tenniük az ezen egyezmény alapján hozott határozatok végrehajtása céljából.

2. Ezen intézkedések között szerepelhetnek a következők:

a) bérvisszatartás;

b) bankszámlákról, valamint egyéb forrásokról való letiltás;

c) szociális biztonsági ellátásokból való letiltás;

d) vagyontárgyak zálogba helyezése vagy kényszereladása;

e) adóvisszatérítés visszatartása;

f) öregségi nyugdíj visszatartása vagy az abból való letiltás;

g) hitelintézmények értesítése;

h) különféle engedélyek (például vezetői engedélyek) megtagadása, felfüggesztése vagy bevonása;

i) közvetítés, békítés vagy egyéb eljárások alkalmazása a szabályoknak való önkéntes megfelelés elősegítése érdekében.

35. cikk Pénzeszközök átutalása

1. A szerződő államokat arra biztatják, hogy mozdítsák elő – többek között nemzetközi megállapodások révén – a tartásdíjként fizetendő összegek átutalására rendelkezésre álló leginkább költséghatékony és leghatásosabb módszerek alkalmazását.

2. Azon szerződő államok, amelyek joga korlátozza a pénzátutalásokat, elsődleges fontosságúnak tekintik az ezen egyezmény alapján fizetendő összegek átutalását.

VII. FEJEZET – ÁLLAMI SZERVEK

36. cikk Állami szervek mint kérelmezők

1. A 10. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett elismerés és végrehajtás iránti kérelmek, valamint a 20. cikk (4) bekezdésében meghatározott esetek alkalmazásában a „jogosult” kifejezés olyan állami szervet is magában foglal, amely tartásra jogosult személy helyett jár el, vagy amely a tartás helyett nyújtott ellátások után visszatérítésre jogosult.

2. Az állami szervek azon jogára, hogy tartásra jogosult személyek helyett járjanak el vagy a jogosult számára tartás helyett nyújtott ellátások után visszatérítést igényeljenek, az adott intézményre vonatkozó jogot kell alkalmazni.

3. Állami szerv az alábbiak elismerését kérheti vagy végrehajtását követelheti:

a) a tartás helyett nyújtott ellátások megfizetését kérő állami szerv kérelmére a kötelezett ellen hozott határozat;

b) a jogosult és a kötelezett közötti ügyben hozott határozat, a tartás helyett a jogosult számára nyújtott ellátások mértékéig.

4. A határozat elismerését és végrehajtását kérő állami szerv kérésre bemutatja a (2) bekezdésben foglalt jogának megállapításához szükséges, valamint a jogosult számára nyújtott ellátásokat igazoló dokumentumokat.

VIII. FEJEZET – ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

37. cikk Az illetékes hatóságokhoz intézett közvetlen megkeresések

1. Ezen egyezmény nem zárja ki a szerződő állam belső joga alapján rendelkezésre álló olyan eljárások alkalmazásának lehetőségét, amelyek lehetővé teszik, hogy egy személy (a kérelmező) közvetlenül az adott állam illetékes hatóságához forduljon egy, az egyezmény által szabályozott tárgykörben, ideértve – a 18. cikkre is figyelemmel – a tartási kötelezettséggel kapcsolatos határozathozatal vagy határozatmódosítás céljából történő megkeresést is.

2. A 14. cikk (5) bekezdése és a 17. cikk b) pontja, valamint az V., VI., VII. és e fejezet rendelkezései – a 40. cikk (2) bekezdése, a 42. cikk, a 43. cikk (3) bekezdése, a 45. cikk és az 55. cikk kivételével – alkalmazandóak a szerződő államokban közvetlenül az illetékes hatósághoz benyújtott, elismerés és végrehajtás iránti kérelemre vonatkozóan.

3. A (2) bekezdés alkalmazásában a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontja alkalmazandó az említett albekezdésben meghatározott életkort meghaladó, segítségre szoruló személyre vonatkozó tartásdíjat meghatározó határozatra, amennyiben e határozatot még azelőtt hozták, hogy az érintett személy e kort betöltötte volna, és e határozat és a határozat az adott életkoron túli tartást a megváltozott képesség miatt rendelte el.

38. cikk Személyes adatok védelme

Az egyezmény alapján gyűjtött vagy továbbított személyes adatokat csak azokra a célokra lehet felhasználni, amelyekre azokat gyűjtötték vagy továbbították.

39. cikk Titoktartás

Az ilyen adatokat feldolgozó hatóságok – saját államuk jogának megfelelően – biztosítják az adatok bizalmas kezelését

40. cikk Az információk felfedésének tilalma

1. A hatóságok nem fedhetik fel vagy erősíthetik meg az ezen egyezmény alkalmazásában összegyűjtött vagy továbbított információkat, amennyiben úgy ítélik hogy ez a személyek egészségét, biztonságát vagy szabadságát veszélyeztethetné.

2. A központi hatóságok – különösen családon belüli erőszak esetében - kötelesek figyelembe venni más központi hatóságok fentieket megállapító határozatát.

3. E cikk semmilyen rendelkezése sem akadályozhatja a hatóságok közötti információgyűjtést és –továbbítást, amennyiben ez az egyezményből fakadó kötelezettségek végrehajtásához szükséges.

41. cikk Hitelesítés alóli mentesség

Ezen Egyezménnyel összefüggésben hitelesítés vagy más hasonló alakiság nem követelhető.

42. cikk Meghatalmazás

A megkeresett állam központi hatósága csak abban az esetben kérhet meghatalmazást a kérelmezőtől, ha bírósági eljárások során vagy más hatóságok előtt a nevében jár el, vagy azért, hogy e célból képviselőt jelöljön ki a kérelmező számára.

43. cikk Költségek megtérítése

1. Az ezen egyezmény alkalmazása során felmerülő költségek megtérítése nem élvezhet elsőbbséget a tartási követelések behajtásával szemben.

2. Az állam behajthatja a költségeket a pervesztes féltől.

3. A 10. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerinti, a (2) bekezdéssel összhangban a költségek pervesztett féltől történő behajtása iránti kérelem alkalmazásában a 10. cikk (1) bekezdése szerinti „jogosult” fogalmába államok is beletartoznak.

4. Ezt a cikket a 8. cikk sérelme nélkül kell alkalmazni.

44. cikk Nyelvi követelmények

1. Valamennyi kérelmet és kapcsolódó dokumentumot az eredeti nyelven kell benyújtani, és csatolni kell a megkeresett állam egyik hivatalos nyelvén vagy a megkeresett állam által – a 63. cikkel összhangban tett nyilatkozat formájában – megjelölt egyéb nyelven készített fordítást, kivéve ha az említett tagállam lemond a fordításról.

2. Az egynél több hivatalos nyelvvel rendelkező azon szerződő állam, amely belső jogszabályai miatt országa egész területén nem tudja elfogadni az e nyelvek egyikén benyújtott dokumentumokat, a 63. cikkel összhangban tett nyilatkozattal pontosítja, hogy e dokumentumokat vagy azok fordításait országa területének meghatározott részein milyen nyelven kell benyújtani

3. A központi hatóságok egyéb megállapodása hiányában, e hatóságok közötti valamennyi kommunikáció a megkeresett állam hivatalos nyelveinek egyikén, illetve angolul vagy franciául történik. A szerződő állam azonban – a 62. cikkel összhangban tett fenntartásban – tiltakozhat az angol vagy a francia nyelv használatával szemben.

45. cikk A fordítás módjai és költségei

1. A III. fejezet alapján benyújtott kérelmek esetében a központi hatóságok egyéni esetekben vagy általánosan elfogadhatják, hogy a megkeresett állam hivatalos nyelvére történő fordítást a megkeresett államban készítsék el az eredeti nyelvről vagy bármely más jóváhagyott nyelvről. Amennyiben nincs megállapodás és a megkereső központi hatóság nem tud eleget tenni a 44. cikk (1) és (2) bekezdésében szereplő követelményeknek, a kérelmet és a kapcsolódó dokumentumokat, valamint azok angol vagy francia nyelvű fordítását a megkeresett állam hivatalos nyelvére történő további fordítás céljából továbbítják.

2. Az (1) bekezdés alkalmazásából fakadó fordítási költségek a megkereső államot terhelik, feltéve, hogy arról az érintett államok központi hatóságai másként nem állapodnak meg.

3. A 8. cikk ellenére a megkereső központi hatóság a kérelmezőre terhelheti a kérelem és kapcsolódó dokumentumok fordítási költségeit, kivéve, ha e költségekre kiterjedhet a jogi segítségnyújtás.

46. cikk Nem egységes jogrendszerek – értelmezés

1. Az olyan állam vonatkozásában, amelyben a különböző területi egységekben két vagy több jogrendszert kell alkalmazni az ezen egyezményben szabályozott bármilyen tárgykör tekintetében:

a) az állam jogára vagy eljárására történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezni, hogy az érintett területi egység hatályos jogára vagy eljárására vonatkozik;

b) az említett államban hozott, elismert, elismert és végrehajtott, végrehajtott vagy módosított határozatra történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezni, hogy az érintett területi egységben hozott, elismert, elismert és végrehajtott, végrehajtott vagy módosított határozatra vonatkozik;

c) az állam igazságszolgáltatási és közigazgatási hatóságaira történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezi, hogy az érintett területi egység igazságszolgáltatási és közigazgatási hatóságaira vonatkozik;

d) az állam illetékes hatóságaira, állami szerveire vagy – a központi hatóságoktól eltérő – egyéb testületeire történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezi, hogy az érintett területi egység eljárásra jogosult szerveire vonatkozik;

e) az államban található tartózkodási helyre vagy szokásos tartózkodási helyre történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezi, hogy az érintett területi egységben található szokásos tartózkodási helyre vonatkozik;

f) a vagyontárgyaknak az adott államban található helyére történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezi, hogy a vagyontárgyaknak az érintett területi egységben található helyére vonatkozik;

g) az államban hatályos viszonossági megállapodásra történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezi, hogy az érintett területi egységben hatályos viszonossági megállapodásra vonatkozik;

h) az államban biztosított költségmentes jogi segítségnyújtásra történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezi, hogy az érintett területi egységben biztosított költségmentes jogi segítségnyújtásra vonatkozik;

i) az államban hozott tartási kötelezettségről szóló megállapodásra történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezi, hogy az érintett területi egységben hozott tartási kötelezettségről szóló megállapodásra vonatkozik;

j) az állam általi költség-visszatéríttetésre történő valamennyi hivatkozást – adott esetben – úgy kell értelmezi, hogy az érintett területi egység általi költség-visszatéríttetésre vonatkozik;

2. Ez a cikk nem alkalmazandó a regionális gazdásági integrációs szervezetekre.

47. cikk Nem egységes jogrendszerek – Anyagi jogi szabályok

1. A két vagy több, különböző jogrendszereket alkalmazó területi egységből álló szerződő államok nem kötelesek alkalmazni az egyezményt olyan helyzetekben, amelyek egyedül az ilyen különböző területi egységeket érintik.

2. A két vagy több, különböző jogrendszereket alkalmazó területi egységből álló szerződő államok területi egységeinek illetékes hatóságai nem kötelesek a másik szerződő államban hozott határozatokat elismerni vagy végrehajtani csupán azért, mert ezen egyezmény ugyanazon szerződő államának egy másik területi egysége már elismerte vagy végrehajtotta azokat.

3. Ez a cikk nem alkalmazandó a regionális gazdásági integrációs szervezetekre.

48. cikk A tartásra vonatkozó korábbi hágai egyezményekkel való összhang

A szerződő államok közötti kapcsolatok tekintetében ezen egyezmény – az 56. cikk (2) bekezdésére is figyelemmel – a tartási kötelezettségekre vonatkozó határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 1973. október 2-i hágai egyezmény, valamint a gyerektartási kötelezettségekre vonatkozó határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 1958. április 15-i hágai egyezmény helyébe lép, amennyiben az ilyen államok közötti kapcsolatok tekintetében alkalmazási körük egybeesik ezen egyezmény alkalmazási körével.

49. cikk Az 1956. évi New York-i egyezménnyel való összhang

A szerződő államok közötti kapcsolatok tekintetében ezen egyezmény a tartásdíjak külföldön történő behajtásáról szóló, 1956. június 20-i ENSZ-egyezmény helyébe lép, amennyiben ezen egyezmény alkalmazási köre az ilyen államok közötti kapcsolatok tekintetében egybeesik ezen egyezmény alkalmazási körével

50. cikk Az iratok kézbesítéséről és a bizonyításfelvételről szóló korábbi hágai egyezményekkel való kapcsolat

Ezen egyezmény nem érinti a polgári eljárásról szóló, 1954. március 1-jei hágai egyezményt, a polgári és kereskedelmi ügyekben keletkezett bírósági és bíróságon kívüli iratok külföldön történő kézbesítéséről szóló, 1965. november 15-i hágai egyezményt, valamint a polgári és kereskedelmi ügyekben külföldön történő bizonyításfelvételről szóló, 1970. március 18-i hágai egyezményt.

51. cikk A jogi aktusok és kiegészítő megállapodások közötti összhang

1. Ezen egyezmény nem érinti az ezen egyezmény előtt kötött olyan nemzetközi jogi aktusokat, amelyeknek a szerződő államok részes felei, és amelyek rendelkezéseket tartalmaznak az ezen egyezmény által szabályozott kérdésekkel kapcsolatban.

2. Bármely szerződő állam köthet egy vagy több szerződő állammal, az egyezmény egymás közötti alkalmazásának továbbfejlesztése céljából olyan megállapodást, amely rendelkezéseket tartalmaz az ezen egyezmény által szabályozott kérdésekkel kapcsolatban, feltéve hogy az ilyen megállapodások következetesek az egyezmény tárgyával és céljával, valamint – az ilyen államok egyéb szerződő államokkal való kapcsolata tekintetében – nem érintik az egyezmény rendelkezéseinek alkalmazását. Az ilyen megállapodást kötő tagállamok a megállapodás egy példányát továbbítják az egyezmény letéteményesének.

3. Az (1) és (2) bekezdés ugyancsak alkalmazandó a viszonossági megállapodásokra és az érintett államok közötti különleges kötelékeken alapuló egységes jogszabályokra.

4. Ez az egyezmény nem érinti az ezen egyezménynek részes regionális gazdasági integrációs szervezetnek az egyezmény által szabályozott területekre vonatkozó azon jogi aktusainak alkalmazását, amelyeket az egyezmény megkötése után fogadtak el, feltéve, hogy e jogi aktusok – a regionális gazdasági integrációs szervezet egyéb szerződő államokkal való kapcsolata tekintetében – nem érintik az egyezmény rendelkezéseinek alkalmazását. A regionális gazdasági integrációs szervezet tagállamai közötti határozatok elismerése és végrehajtása tekintetében ezen egyezmény nem érinti a regionális gazdasági integrációs szervezet szabályait, függetlenül attól, hogy az egyezmény megkötése előtt vagy után fogadták el azokat.

52. cikk A leghatékonyabb szabály alkalmazása

1. Ezen egyezmény nem akadályozza a megkereső állam és a megkeresett állam közötti hatályos megállapodás, egyezség vagy nemzetközi jogi aktus alkalmazását, illetve a megkeresett államban hatályos olyan viszonossági megállapodást, amely az alábbiakat írja elő:

a) tágabb értelemben vett alapok a tartási kötelezettséget megállapító határozatok elismerésére, az egyezmény 22. cikke f) pontjának sérelme nélkül;

b) egyszerűsített, gyorsabb eljárások a tartási kötelezettséget megállapító határozatok elismerése, illetve elismerése és végrehajtása iránti kérelmekre vonatkozóan;

c) a 14–17. cikkekben előírtnál kedvezőbb jogi segítségnyújtás; vagy

d) olyan eljárások, amelyek lehetővé teszik a megkereső állam kérelmezője számára, hogy kérését közvetlenül a megkeresett állam központi hatóságához intézze.

2. Ezen egyezmény nem akadályozza az (1) bekezdés a)–c) pontjaiban említetteknél hatékonyabb szabályokat biztosító megkeresett állam hatályos jogának alkalmazását. Ugyanakkor az (1) bekezdés b) pontjában említett egyszerűsített, gyorsabb eljárások tekintetében e szabályoknak összeegyeztethetőnek kell lenniük a 23. és 24. cikk alapján a felek számára nyújtott védelemmel, különös tekintettel egyrészt a felek azon jogára, hogy az eljárásokról megfelelően értesüljenek és lehetőséget kapjanak a meghallgatásra, másrészt a jogorvoslat bármely formájának hatására.

53. cikk Egységes értelmezés

Az egyezmény értelmezésében tekintetbe kell venni nemzetközi jellegét és egységes alkalmazása elősegítésének szükségességét.

54. cikk Az egyezmény gyakorlati működésének felülvizsgálata

1. A Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia főtitkára rendszeresen összehív egy különbizottságot az egyezmény gyakorlati működésének felülvizsgálata, valamint az egyezmény alkalmazásában kialakult bevált gyakorlatok ösztönzése céljából.

2. Ilyen felülvizsgálat céljából a szerződő államok együttműködnek a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalával az egyezmény gyakorlati alkalmazásával kapcsolatos információk – ideértve statisztikákat és ítélkezési gyakorlatot is – összegyűjtése terén.

55. cikk A formanyomtatványok módosítása

1. Az ezen egyezményhez mellékelt formanyomtatványokat a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia főtitkára által összehívott különbizottság – amelybe valamennyi szerződő államot és tagot meghívnak – határozatával lehet módosítani. A formanyomtatványok módosítására irányuló javaslatról szóló értesítést csatolni kell az ülés napirendjéhez.

2. A különbizottságban jelen levő szerződő államok által elfogadott módosítások azon naptól számított hét naptári hónapot követő első napon lépnek hatályba valamennyi szerződő állam számára, amikor ezekről a letéteményes valamennyi szerződő államot tájékoztatta.

3. A (2) bekezdésben előírt időszakban bármely szerződő állam a letéteményeshez intézett írásos értesítés útján – a 62. cikkel összhangban – fenntartást tehet a módosítás tekintetében. Az ilyen fenntartással élő államot – a fenntartás visszavonásáig – úgy kell tekinteni, hogy a szóban forgó módosítás tekintetében ezen egyezménynek nem részes fele.

56. cikk Átmeneti rendelkezések

1. Az egyezmény minden olyan esetben alkalmazandó, amikor

a) a megkeresett állam központi hatóságához a 7. cikk szerinti megkereséssel fordultak vagy a III. fejezet értelmében kérelmet nyújtottak be azután, hogy az egyezmény hatályba lépett a megkereső és a megkeresett állam között;

b) a megkeresett állam illetékes hatóságához elismerés és végrehajtás iránti közvetlen megkereséssel fordultak azután, hogy az egyezmény hatályba lépett az eredeti eljárás helye szerinti állam és a megkeresett állam között.

2. Ezen egyezmény azon szerződő államai között hozott elismerési és végrehajtási határozatok tekintetében, amelyek a 48. cikkben említett, a tartásra vonatkozó hágai egyezmények egyikének is részes felei, amennyiben az ezen egyezményben előírt elismerési is végrehajtási feltételek megakadályozzák egy olyan határozat elismerését és végrehajtását, amelyet még azelőtt hoztak az eredeti eljárás helye szerinti államban, hogy az említett állam tekintetében ezen egyezmény hatályba lépett volna, és amelyet a határozathozatalkor hatályos egyezmény feltételei alapján egyébként elismertek és végrehajtottak volna, a határozatra az utóbbi egyezmény feltételei alkalmazandók.

3. A megkeresett államot ezen egyezmény nem kötelezi arra, hogy határozatot vagy tartási kötelezettségről szóló megállapodást hajtson végre az egyezménynek az eredeti eljárás helye szerinti államban és a megkeresett államban történő hatályba lépését megelőzően esedékes kifizetések tekintetében, kivéve a 21. életévét be nem töltött személyt megillető, szülő-gyermek kapcsolatból fakadó tartási kötelezettségek esetében.

57. cikk Tájékoztatás jogszabályokkal, eljárásokkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban

1. A megerősítő vagy csatlakozási okmány letétbe helyezésének vagy a nyilatkozat benyújtásának idejére a szerződő államnak – az egyezmény 61. cikkével összhangban – a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia Állandó Hivatalának rendelkezésére kell bocsátania:

a) a tartási kötelezettségekkel kapcsolatos jogszabályai és eljárásai leírását;

b) a 6. cikk szerinti kötelezettségek teljesítése érdekében hozandó intézkedések leírását;

c) annak leírását, hogy a kérelmezők számára hogyan fogja biztosítani a 14. cikkben előírt, az eljárásokhoz történő tényleges hozzáférést;

d) a nemzeti végrehajtási jogszabályok és eljárások leírását, ideértve a végrehajtásra vonatkozó korlátozásokat – különösen a kötelezettet védő szabályokat és az elévülési időszakokat – is.

e) a 25. cikk (1) bekezdésének b) pontjában és (3) bekezdésében említett rendelkezéseket.

2. A szerződő államok – az (1) bekezdés szerinti kötelezettségeik teljesítéséhez – felhasználhatják a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia által ajánlott és közzétett, az egyes országokra vonatkozó információkat tartalmazó formanyomtatványt is.

3. A szerződő államok naprakészen tartják az információkat.

IX. FEJEZET –ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

58. cikk Aláírás, megerősítés és csatlakozás

1. Az egyezmény a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia XXI. ülésszakán tagként jelenlevő államok, és az azon résztvevő egyéb államok számára aláírásra nyitva áll.

2. Az egyezményt meg kell erősíteni, el kell fogadni vagy jóvá kell hagyni, és a megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okiratokat az egyezmény letéteményesénél, a Holland Királyság Külügyminisztériumánál kell letétbe helyezni.

3. A 60. cikk (1) bekezdésével összhangban az egyezményhez – annak hatályba lépése után – bármely állam vagy regionális gazdásági integrációs szervezet csatlakozhat.

4. A csatlakozási okiratot a letéteményesnél kell letétbe helyezni.

5. A csatlakozás csak a csatlakozó állam és azon szerződő államok közötti kapcsolatban hatályos, amelyek a 65. cikkben említett értesítés időpontját követő 12 hónapon belül nem emeltek kifogást a csatlakozás ellen. Az államok ilyen kifogással élhetnek akkor is, amikor egy csatlakozást követően megerősítik, elfogadják vagy jóváhagyják az egyezményt. A kifogásról értesíteni kell a letéteményest.

59. cikk Regionális gazdasági integrációs szervezetek

1. Ezt az egyezményt aláírhatják, elfogadhatják, jóváhagyhatják, illetve csatlakozhatnak hozzá. azok a regionális gazdásági integrációs szervezetek is, amelyek kizárólag szuverén államokból állnak, és az egyezmény hatálya alá eső tárgykörök mindegyikében vagy némelyikében hatáskörrel rendelkeznek. Ebben az esetben a regionális gazdásági integrációs szervezetre a szerződő államokéval megegyező jogok és kötelezettségek vonatkoznak, amennyiben a szervezet az egyezményben szabályozott tárgykörökben hatáskörrel rendelkezik.

2. A regionális gazdásági integrációs szervezetek az aláírással, elfogadással, jóváhagyással vagy csatlakozással egyidejűleg írásban értesítik a letéteményest az egyezmény hatálya alá tartozó azon tárgykörökről, amelyek tekintetében a tagállamok hatáskörüket a szervezetre ruházták. A szervezetek az e bekezdés szerinti, legutóbb megküldött értesítésben meghatározott hatáskört érintő mindennemű változásról haladéktalanul, írásban értesítik a letéteményest.

3. A regionális gazdásági integrációs szervezet az aláírással, elfogadással, jóváhagyással vagy csatlakozással egyidejűleg a 63. cikk szerint nyilatkozhat arról, hogy az ezen egyezmény által szabályozott valamennyi tárgykörben hatáskörrel rendelkezik, és hogy ezen egyezmény azokra a tagállamokra nézve is kötelező, amelyek a szóban forgó tárgykörben hatáskörüket – a jegyzőkönyvnek a szervezet általi aláírásával, elfogadásával, jóváhagyásával, illetve a szervezet ezen egyezményhez való csatlakozásával – átruházták a regionális gazdasági integrációs szervezetre.

4. Ezen egyezmény hatálybalépése tekintetében a regionális gazdasági integrációs szervezet által letétbe helyezett okiratokat kizárólag akkor veszik figyelembe, ha a regionális gazdasági integrációs szervezet – a (3) bekezdéssel összhangban – e tekintetben nyilatkozatot tesz.

5. Az ezen egyezményben a „szerződő államra” vagy „államra” tett hivatkozások – adott esetben – egyaránt vonatkoznak azokra a regionális gazdásági integrációs szervezetekre is, amelyek az egyezmény részes felei. Amennyiben a regionális gazdásági integrációs szervezet a (3) bekezdésnek megfelelően nyilatkozatot tesz, az ezen egyezményben a „szerződő államra” vagy „államra” tett hivatkozások – adott esetben – egyaránt vonatkoznak a szervezet adott tagállamaira is.

60. cikk Hatálybalépés

1. Az egyezmény a második megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó okirat 58. cikkben említett letétbe helyezésétől számított három hónap elteltét követő hónap első napján lép hatályba.

2. Ezt követően az egyezmény a következőképpen lép hatályba:

a) az egyezményt később megerősítő, elfogadó vagy jóváhagyó valamennyi aláíró állam vagy az 59. cikk (1) bekezdésében említett regionális gazdásági integrációs szervezet tekintetében a megerősítési, elfogadási vagy jóváhagyási okirat letétbe helyezésétől számított három hónapos időszak lejártát követő hónap első napján;

b) valamennyi állam vagy az 58. cikk (3) bekezdésében említett regionális gazdasági integrációs szervezet esetében azon időszak lejártát követő napon, amely alatt az 58. cikk (5) bekezdésével összhangban kifogást lehet emelni;

c) az olyan területi egység tekintetében, amelyre az egyezményt a 61. cikkel összhangban kiterjesztették, az említett cikkben szereplő értesítéstől számított három hónap elteltét követő hónap első napján.

61. cikk Nem egységes jogrendszerekre vonatkozó nyilatkozatok

1. Amennyiben egy államban két vagy több olyan területi egység van, amelyben az ezen egyezményben szabályozott kérdésekre különböző jogrendszer vonatkozik, akkor az állam az aláíráskor, megerősítéskor, elfogadáskor, jóváhagyáskor vagy csatlakozáskor a 63. cikknek megfelelően nyilatkozhat arról, hogy az egyezmény kiterjed valamennyi területi egységére vagy azok közül csak egyre vagy néhányra, és e nyilatkozatot egy másik nyilatkozat benyújtásával bármikor módosíthatja.

2. Az ilyen nyilatkozatról értesíteni kell a letéteményest és kifejezetten meg kell jelölni azokat a területi egységeket, amelyek vonatkozásában az egyezményt alkalmazni kell.

3. Azon államok esetében, amelyek e cikk alapján nem tesznek nyilatkozatot, az egyezmény hatálya kiterjed minden területi egységükre.

4. Ez a cikk nem alkalmazandó a regionális gazdásági integrációs szervezetekre.

62. cikk Fenntartások

1. Bármely szerződő állam legkésőbb a megerősítés, elfogadás, jóváhagyás vagy csatlakozás időpontjában, illetve a 61. cikk szerinti nyilatkozat megtételekor a 2. cikk (2) bekezdésében, a 20. cikk (2) bekezdésében, a 30. cikk (8) bekezdésében, a 44. cikk (3) bekezdésében és az 55. cikk (3) bekezdésében meghatározott fenntartást tehet. Más fenntartást nem lehet tenni.

2. Bármely állam bármikor visszavonhatja az általa tett fenntartást. A letéteményest értesíteni kell a visszavonásról.

3. A fenntartás a (2) bekezdésben említett értesítést követő harmadik naptári hónap első napján veszíti hatályát.

4. Az e cikk szerinti fenntartások – a 2. cikk (2) bekezdésében előírt fenntartás kivételével – nem kölcsönös hatásúak.

63. cikk Nyilatkozatok

1. A 2. cikk (3) bekezdésében, a 11. cikk (1) bekezdésének g) pontjában, a 16. cikk (1) bekezdésében, a 24. cikk (1) bekezdésében, a 30. cikk (7) bekezdésében, a 44. cikk (1) és (2) bekezdésében, az 59. cikk (3) bekezdésében és a 61. cikk (1) bekezdésében említett nyilatkozatokat az aláírással, megerősítéssel, elfogadással, jóváhagyással vagy csatlakozással egyidejűleg vagy a későbbiekben bármikor meg lehet tenni, és ezeket bármikor lehet módosítani vagy visszavonni.

2. A letéteményest értesíteni kell a nyilatkozatokról, módosításokról és visszavonásokról.

3. Az aláírás, megerősítés, elfogadás, jóváhagyás vagy csatlakozás időpontjában tett nyilatkozatok az érintett állam tekintetében az egyezmény hatálybalépésével egyidejűleg lépnek hatályba.

4. A későbbiekben tett nyilatkozatok és a nyilatkozatok módosításai vagy visszavonásai az értesítésnek a letéteményeshez való beérkezésétől számított három hónapos időszak lejártát követő hónap első napján lépnek hatályba.

64. cikk Felmondás

1. Az egyezményben részes szerződő állam az egyezményt a letéteményesnek címzett írásbeli értesítéssel felmondhatja. A felmondás korlátozódhat az egyezmény hatálya alá tartozó, több egységet magukban foglaló államok bizonyos területi egységeire.

2. A felmondás az értesítésnek a letéteményeshez való beérkezésétől számított tizenkét hónapos időszak lejártát követő hónap első napján lép hatályba. Amennyiben az értesítés a felmondás hatálybalépése vonatkozásában ennél hosszabb időszakot határoz meg, a felmondás az értesítésnek a letéteményeshez való beérkezésétől számított e hosszabb időszak lejártát követő napon lép hatályba.

65. cikk Értesítés

A letéteményes értesíti a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia tagjait és az 58. és 59. cikknek megfelelően aláíró, megerősítő, elfogadó, jóváhagyó vagy csatlakozó többi államot és regionális gazdásági integrációs szervezetet az alábbiakról:

a) az 58. és 59. cikkben említett aláírások, megerősítések, elfogadások, jóváhagyások és csatlakozások;

b) az 58. cikk (3) és (5) bekezdésében, valamint az 59. cikkben említett csatlakozások és a csatlakozásokkal szemben emelt kifogások;

c) az egyezmény hatálybalépésének időpontja a 60. cikkel összhangban;

d) a 2. cikk (3) bekezdésében, a 11. cikk (1) bekezdésének g) pontjában, a 16. cikk (1) bekezdésében, a 24. cikk (1) bekezdésében, a 30. cikk (7) bekezdésében, a 44. cikk (1) és (2) bekezdésében, az 59. cikk (3) bekezdésében és a 61. cikk (1) bekezdésében említett nyilatkozatok;

e) az 51. cikk (2) bekezdésében említett megállapodások;

f) a 2. cikk (2) bekezdésében, a 20. cikk (2) bekezdésében, a 30. cikk (8) bekezdésében, a 44. cikk (3) bekezdésében és az 55. cikk (3) bekezdésében említett fenntartások, valamint a 62. cikk (2) bekezdésében említett visszavonások;

g) a 64. cikkben említett felmondások.

Ennek hiteléül a kellően meghatalmazott alulírottak aláírták az egyezményt.

Kelt Hágában 2007. november 23-án, egyaránt hiteles angol és francia nyelven, egyetlen példányban, amelyet a Holland Királyság kormányának levéltárában kell letétbe helyezni, és amelynek hiteles másolatát diplomáciai úton megküldik a Hágai Nemzetközi Magánjogi Konferencia azon tagállamainak, amelyek a huszonegyedik ülés idején már tagok voltak, valamint valamennyi egyéb olyan államnak, amely ezen az ülésen részt vett.

1. MELLÉKLET

A 12. cikk (2) bekezdése szerinti adattovábbítási formanyomtatvány

BIZALMASSÁG ÉS A SZEMÉLYES ADATOK VÉDELMÉRE VONATKOZÓ NYILATKOZAT

Az egyezmény alapján gyűjtött vagy továbbított személyes adatokat csak azokra a célokra lehet felhasználni, amelyekre azokat gyűjtötték vagy továbbították. Az ilyen adatokat feldolgozó hatóságoknak – saját államuk jogának megfelelően – biztosítaniuk kell az adatok bizalmas kezelését

A 40. cikkel összhangban a hatóságok nem fedhetik fel vagy erősíthetik meg az ezen egyezmény alkalmazásában összegyűjtött vagy továbbított információkat, amennyiben úgy vélik, hogy az személyek egészségét, biztonságát vagy szabadságát veszélyeztethetné.

( A központi hatóság – a 40. cikkel összhangban – az információ felfedésének tilalmát határozta meg

1. Megkereső központi hatóság a. Cím b. Telefonszám c. Fax d. E-mail e. Hivatkozási szám | 2. Kapcsolattartó személy a megkereső államban a. Cím (amennyiben különbözik) b. Telefonszám (amennyiben különbözik) c. Fax (amennyiben különbözik) d. E-mail (amennyiben különbözik) e. Nyelv(ek) |

3. Megkereső központi hatóság

Címe

4. A kérelmező adatai

a. Vezetéknév(nevek):

b. Keresztnév(nevek):

c. Születési idő: (éééé/hh/nn)

vagy

a. Állami szerv neve:

5. Azon személy(ek) adatai, aki(k) részére a tartást kérik vagy a tartás fizetendő

a. ( A személy azonos a 4. pontban megjelölt kérelmezővel

b. i. Vezetéknév(nevek):

Keresztnév(nevek):

Születési ideje: év/hónap/nap

ii. Vezetéknév(nevek):

Keresztnév(nevek):

Születési ideje: év/hónap/nap

iii. Vezetéknév(nevek):

Keresztnév(nevek):

Születési idő: (év/hónap/nap)

6. A kötelezett[6] adatai:

a. ( A személy azonos a 4. pontban megjelölt kérelmezővel

b. Vezetéknév(nevek):

c. Keresztnév(nevek):

d. Születési idő: (év/hónap/nap)

7. Ezen adattovábbítási formanyomtatvány az alábbiak szerinti kérelemre vonatkozik, illetve azt kíséri:

( 10. cikk (1) bekezdés a) pont

( 10. cikk, (1) bekezdés, b) pont

( 10. cikk, (1) bekezdés, c) pont

( 10. cikk (1) bekezdés d) pont

( 10. cikk (1) bekezdés e) pont

( 10. cikk (1) bekezdés f) pont

( 10. cikk (2) bekezdés a) pont

( 10. cikk, (2) bekezdés, b) pont

( 10. cikk, (2) bekezdés, c) pont

8. Az alábbi dokumentum a kérelem függelékében