HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 185/24

A Régiók Európai Bizottsága véleménye – Közösségi gazdaság és online platformok: a városok és régiók közös álláspontja

(2017/C 185/04)

Előadó: Benedetta BRIGHENTI (IT/PES), Castelnuovo Rangone polgármester-helyettese (Modena tartomány) Referenciaszövegek: A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Online platformok és a digitális egységes piac – Lehetőség és kihívás Európa számára COM(2016) 288 final A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: A közösségi gazdaságra vonatkozó európai menetrend COM(2016) 356 final

I. ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK

A RÉGIÓK EURÓPAI BIZOTTSÁGA

1. megjegyzi, hogy azáltal, hogy a 2016. június 2-án kiadott közleményének „A közösségi gazdaságra vonatkozó menetrend” címet adta, az Európai Bizottság megerősítette, hogy az átfogóbb „megosztásalapú gazdaság” helyett inkább a „közösségi gazdaság” kifejezést kívánja használni;

2. úgy véli, hogy az említett közleményben található hivatkozás a közösségi gazdaság „nonprofit” oldalára – „a közösségi gazdaság keretében zajló ügyletek általában nem járnak tulajdonjog átruházásával, elvégzésük nyereségorientált vagy nonprofit formában is történhet” – nem elegendő, amennyiben a közösségi gazdaság által előidézett változások és újítások nem korlátozódnak a szolgáltatásokkal kapcsolatos kereslet-kínálat kölcsönhatásából fakadó hatásokra;

3. nagyra értékeli a közösségi gazdaság iránti nyitottságot, amelyről az Európai Bizottság e dokumentum révén tanúbizonyságot tesz. A tagállamoknak, valamint a helyi és regionális önkormányzatoknak szükségük van egy közös szabályozási keretre, amely irány- és útmutatást nyújt;

4. megerősíti, hogy mivel a jelenség egyértelműen több szintet is érint, egy többszintű, a különböző intézményi szintek közötti szoros és folyamatos kölcsönhatások és együttműködés által kísért megközelítésre van szükség;

5. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az Európai Bizottság 2017. évi munkaprogramja egyáltalán nem tartalmaz javaslatot a közösségi gazdaságra vonatkozó európai menetrend nyomon követését illetően. Pedig a vonatkozó európai jogszabályok nem tűnnek egységesnek, és a platformok és résztvevőik közötti szerződéses kapcsolatok kerete is bizonytalannak látszik;

6. figyelembe véve, hogy ez az új gazdaság számos tekintetben a polgárok és a fogyasztók aktív szerepvállalására támaszkodik, úgy véli, hogy olyan szabályozási megközelítésre van szükség, amely a többszintű kormányzásra, a részvételre, az arányosságra és a bürokrácia elkerülésére épül;

II. AJÁNLÁSOK

7. kéri, hogy az e területre vonatkozó jövőbeni kezdeményezésekről az Európai Bizottság végezzen szigorú területi hatásvizsgálatot, amelynek szükségességére rávilágított az RB által e témáról rendezett, a városi hatásvizsgálat szakértőinek szóló szeminárium (1); rámutat a jelenség kiemelkedő helyi és regionális vetületére, mivel számos közösségi gazdasági kezdeményezés jelentős hatást fejt ki elsősorban a városok szintjén, valamint gyakran képezik helyi és/vagy regionális szintű besorolás, szabályozás és olykor adózás tárgyát;

8. egyetért az Európai Bizottsággal abban, hogy kerülni kell a szabályok szétaprózását, és kéri, hogy ennek a célnak a követése annak biztosítása érdekében történjen, hogy a helyi és regionális gazdaságok kiaknázzák a közösségi gazdaság előnyeit. Ezért azt is kéri, hogy az Európai Bizottság vegye figyelembe a szolgáltatási irányelv 4. cikkének (8) bekezdésében meghatározott „közérdeken alapuló kényszerítő indokok” helyi és regionális dimenzióját;

9. hangsúlyozza, hogy egy olyan horizontális jelenséget, mint a közösségi gazdaság, az EU városfejlesztési menetrendjének keretében kell kezelni, különös tekintettel az Amszterdami Paktum egyik kiemelt témájára, a digitális átállásra;

10. elengedhetetlennek tartja egy olyan holisztikus megközelítés kialakítását, amely képes figyelembe venni az ezekből a már meglévő és az új technológiák segítségével működő irányítási, megosztási, illetve áru- és szolgáltatáskereskedelmi rendszerekből fakadó gazdasági, társadalmi és környezeti gazdagságot;

11. hangsúlyozza, hogy egy gyors intézkedés, amely a széttagoltság elkerülését célozza, összetettsége ellenére jóval könnyebb megoldás lenne, mint a 28 nemzeti keret és számtalan helyi és regionális szabály utólagos összehangolása;

12. úgy véli, hogy a túl sok szabályozó intézkedés elnyomja az innovációt; ugyanakkor arra is felhívja a figyelmet, hogy szabályozó intézkedések nélkül bizonytalanság léphet fel, amely akadályozza a beruházásokat és az ágazat fejlődését;

13. úgy véli, hogy e kérdés a digitális szakadék csökkentésének szükségességét tekintve is lényeges. A fent említett gazdaságok nem egységes módon történő kezelése növelheti a vidéki és városi területek közötti szakadékot;

14. megjegyzi, hogy az egyesült államokbeli vállalatok erős túlsúlyban vannak a közösségi gazdaságban, és hangsúlyozza, hogy egyértelmű, a szubszidiaritás és az arányosság elvét tiszteletben tartó uniós szintű szabályok bevezetése lehetővé tenné az európai induló innovatív vállalkozások számára, hogy növekedjenek és globális szinten versenyképesebbé váljanak; egyébiránt úgy véli, hogy figyelembe kellene venni a közösségi vagy megosztásalapú gazdaság terén történő európai szintű cselekvés hiányából fakadó költségeket (2);

Meghatározás

15. úgy véli, hogy a megosztáson/együttműködésen/részvételen/kapcsolaton alapuló új megközelítés az erejét nemcsak az új technológiákból meríti, hanem a bizalomból és a felelősségből is, valamint gazdasági és társadalmi, illetve „tapasztalati” értékkel rendelkezik;

16. úgy véli, hogy a megosztásalapú/közösségi gazdaságban tevékenykedő és hosszú távú elképzelésekkel rendelkező üzleti szervezeteknek aktív szerepet kellene játszaniuk az ágazat jövőbeli politikáinak kialakításában;

17. kiemelt fontosságúnak tartja olyan paraméterek és értékek azonosítását és meghatározását, amelyeket támogatni és védeni kívánunk annak érdekében, hogy az új paradigma ne öltsön olyan formát, amely „nem jellemző ránk”, illetve hogy az új paradigma társadalmi szempontból fenntartható legyen. Ez az igény konkrét formában megnyilvánul például a vendéglátóipari ágazatban, ahol fennáll a veszély, hogy tisztességtelen verseny alakul ki a közösségi gazdaság szolgáltatásai és a hagyományos tevékenységek között, illetve hogy az árak emelésével vagy az épületek használatának megváltoztatásával befolyásolhatják az ingatlanpiacot. A kérdés, amellyel helyi szinten kell foglalkozni, az, hogy a közösségi gazdaság keretében működő platformok mennyire egészítik ki a meglévő lakóingatlanokat és hagyományos szállodákat üzemeltetők tevékenységét;

18. a jogok védelme, illetve az európai szintű egységesség és jogbiztonság érdekében elengedhetetlennek tartja, hogy ahol csak lehetséges, továbbá a szubszidiaritás és az arányosság elvének maradéktalan tiszteletben tartása mellett hasonló fogalmakat és fogalommeghatározásokat alkalmazzanak. Szükségesnek tartja, hogy az EU világosabban határozza meg a „szolgáltató”, a „munkaadó” és a „munkavállaló” fogalmát, illetve oldja meg a fogyasztók közötti és a kereskedők közötti kapcsolatokkal összefüggő problémákat az online platformokon, hogy meg lehessen határozni a hivatkozási alapul szolgáló jogokat és jogszabályokat;

19. amint az előző véleményében már szerepelt, „úgy véli azonban, hogy a meglévő piacokra vonatkozó szabályokat rendszeresen felül kell vizsgálni annak ellenőrzése érdekében, hogy elő tudják-e mozdítani a folytonos innovációt. A körforgásos gazdaságról és a digitális egységes piacról szóló vita olyan terület lehet, ahol a megosztásalapú gazdaságot figyelembe kell venni” (3);

20. sajnálatát fejezi ki ugyanakkor amiatt, hogy nem történt utalás arra, hogy a helyi és regionális önkormányzatokat be kívánnák vonni a jövőbeni elemzésekbe, valamint amiatt, hogy a tagállamok túl nagy mozgásteret kaptak. Ez a széttagoltság veszélyét hordozza magában, amelyet el kell kerülni;

21. úgy véli, hogy az Európai Bizottság közleménye elemeket és kritériumokat biztosít az értékeléshez, ugyanakkor nem ad teljes választ, és emiatt elkerülhetetlenül eltérő értelmezésekhez és az egységes piac további széttagoltságához vezet; ezért azt ajánlja az Európai Bizottságnak, hogy tegyen javaslatot egy olyan egyértelmű jogi keretre, amely garantálja a tisztességes verseny elveinek érvényesülését; ezzel összefüggésben sajnálja, hogy úgy látszik, az Európai Bizottság megközelítése szerint az európai jogalkotó feladata kimerül bizonyos számú bírósági ítélet (4) jóváhagyásában, többek között azzal a kérdéssel kapcsolatban is, hogy pontosan mit takar a „szállítás” kizárása a szolgáltatásokról szóló 2006/123/EK irányelv 2. cikkének hatálya alól;

22. üdvözli az Európai Bizottság megközelítését, amely többek között a bizottsági szolgálati munkadokumentumban összegyűjtött adatoknak köszönhetően ismerteti a közösségi gazdaságban rejlő gazdasági lehetőségeket. Ugyanakkor javasolja nemcsak a pénzben kifejezhető gazdasági nyereség, hanem a közösségi tevékenységekből fakadó környezeti és társadalmi haszon és megtakarítás elemzését és elismerését is. Az RB ezért azt ajánlja, hogy határozzák meg a legjobb módszert a megosztás hasznának tanulmányozására és nyomon követésére, mert a megosztás ily módon a körforgásos gazdaság elismert, aktív részévé válhat;

23. úgy véli, hogy ha olyan egyablakos rendszert hoznának létre a megosztásalapú/közösségi gazdaságban tevékenykedő vállalkozók részére, amely egy helyre gyűjtené össze az összes vállalkozástámogatási szolgáltatást, akkor az segítséget jelenthetne abban, hogy jobban elterjedjenek a megosztásalapú/közösségi gazdasági tevékenységek;

Piacrajutási követelmények

24. felteszi a kérdést, hogy a „szolgáltató” szolgáltatási irányelv szerinti fogalommeghatározása még mindig megfelelő-e, mivel a jelenlegi megfogalmazás mindennemű gazdasági tevékenységet felölel, beleértve a számos, magánszemélyek közötti, rendkívül ritka és nem szakmai tevékenységet;

25. úgy véli, hogy különösen hasznos lenne „minőségi” és „mennyiségi” jellegű piacrajutási „határértékeket” rögzíteni annak meghatározása érdekében, hogy kire vonatkoznak a piacrajutási követelmények, ugyanakkor azon tevékenységek terjedésének megelőzése érdekében is, amelyek a közösségi gazdaság színe alatt megkerülhetik a jogszabályokat és szabályzatokat;

A felhasználók védelme

26. úgy véli, hogy az Európai Bizottságnak pontosítania kell a „kereskedő” fogalommeghatározására vonatkozó iránymutatásokat; úgy ítéli meg, hogy a nyereségszerzési cél hiánya esetén a szolgáltató nem minősülhet kereskedőnek, továbbá a kínált szolgáltatások gyakoriságán alapuló uniós határértékeket kell alkalmazni;

27. megjegyzi, hogy az értékelések és minősítések – a törvényi előírásokkal együtt – lényeges tényezőként járulhatnak hozzá a fogyasztók bizalmának és védelmének biztosításához, valamint hangsúlyozza, hogy a platformoknak fokozottan fel kellene lépniük a hamis termékismertetők ellen;

Foglalkoztatási és szociális szempontok

28. megjegyzi ugyanakkor, hogy úgy tűnik, hogy a közösségi gazdaság keretében történő munkavégzés számos formája félúton helyezkedik el a munkaviszony és az egyéni vállalkozóként való munkavégzés között, és ez a helyzet fontos kérdéseket vet fel a munkakörülmények, az egészség és a biztonság, az egészségbiztosítás, a fizetett betegszabadság, az álláskeresési ellátás és az öregségi nyugdíj tekintetében; hangsúlyozza, hogy ez a helyzet a bizonytalan helyzetű munkavállalók új csoportját hozhatja létre;

29. megjegyzi, hogy a közösségi gazdaság egyes üzleti modelljei fejlődésük során erőteljes negatív externáliákat idéznek elő társadalmi és foglalkoztatási téren, különösen az „egyéni vállalkozás” fogalmával való visszaélés révén, és a munkavállalók közötti társadalmi különbségeken alapulnak a szolgáltatásnyújtás helyén érvényes nemzeti jogszabályoktól függően; javasolja az Európai Bizottságnak, hogy dolgozzon ki egy pontosabb keretet a tagállamok közötti koordináció biztosítására;

30. javasolja a tagállamoknak, a helyi és regionális önkormányzatoknak, valamint az Európai Bizottságnak, hogy mozdítsanak elő olyan innovatív megoldásokat a közösségi gazdaságból fakadó társadalmi és foglalkoztatási kihívásokra, mint a szövetkezeti szervezetek vagy a biztosító egyesületek, amelyek munkavállalói státuszt adnak olyan személyeknek, akik egyébként kénytelenek lennének – akaratuk ellenére – az önfoglalkoztatói státuszt választani, és ily módon széles körű szociális védelemre jogosulttá teszik őket;

Adózás

31. hangsúlyozza ugyanakkor, hogy valamennyi online közvetítői platformon keresztül végzett tevékenység teljes mértékben nyomon követhető, valamint hogy megfelelő politikai intézkedésekkel a közösségi gazdaság alkalmas eszköz lehet az adózási szabályok tiszteletben tartásának javítására és az igazgatási terhek csökkentésére;

32. felszólítja a közösségi gazdasági platformokat, hogy minden aktív szolgáltatótól követeljék meg a hatályos adózási szabályok betartását, valamint hogy az e kötelezettségek betartatását célzó információátadási mechanizmusok kialakítása érdekében az érvényes adatvédelmi előírások maradéktalan tiszteletben tartása mellett működjenek együtt a nemzeti, regionális és helyi hatóságokkal; felhívja a figyelmet arra, hogy ilyen rendszerek már léteznek, és általánosan be kellene vezetni azokat;

33. hangsúlyozza különösen az idegenforgalmi adók esetét, amelyeket számos helyi és regionális önkormányzat súlyosan aggályosnak tart, mivel sok helyen, ahol ez az adó kivetésre kerül, azt nem hajtják be a közösségi gazdasági platformokon keresztül foglalt tartózkodások után; hozzáteszi, hogy a jogszabályok ilyen jellegű megsértését nem szabad tolerálni, mivel tisztességtelen versenyt teremt a hagyományos szálláshelyekkel szemben, valamint bevételtől fosztja meg a helyi és regionális önkormányzatokat; üdvözli ugyanakkor, hogy egyes városok és platformok között megállapodások születtek az ilyen adók rendszeres behajtásáról;

A platformok

34. hangsúlyozza, hogy a platformok társadalmi felelősségét a hozzájuk tartozó különféle konstellációk tekintetében pontosabban meg kellene határozni, különös tekintettel a munkahelyi biztonságra és egészségvédelemre, valamint a képzésre; hangsúlyozza, hogy munkavállalóknak a vállalkozáson belüli tájékoztatáshoz és konzultációhoz való jogát, valamint a kollektív tárgyaláshoz és fellépéshez való jogot, amint azok az Alapjogi Charta 27. és 28. cikkében szerepelnek, az üzleti modelltől függetlenül garantálni kell;

35. különös jelentőséget tulajdonít az online platformok – a szóban forgó gazdasági paradigma áttételi eszköze – szerepének, és azt kéri tőlük, hogy vállaljanak felelősséget a felhasználók, a közösség és az érintett terület jogainak tiszteletben tartására, mivel az nem gátolja vagy akadályozza automatikusan a tevékenységüket;

36. üdvözli az Európai Bizottság kijelentését, amely szerint az „adatok szabad áramlására” vonatkozó kezdeményezése megkönnyíti majd a különböző online platformok közötti adatkapcsolást és adathordozhatóságot, hiszen ez alapvető ahhoz, hogy az egységes piacon biztosítani lehessen a tisztességes versenyt és a felhasználók védelmét;

37. javasolja az Európai Bizottságnak, hogy vizsgálja meg, szükséges, illetve megvalósítható-e, hogy a platformok számára jogi kötelezettségként előírják, hogy a gyakran használt dokumentumokon kívül az általános szerződési feltételeiket is egyszerű és könnyen használható módon összefoglalják, mivel hosszú és bonyolult mivoltuk miatt a legtöbb felhasználó nem olvassa el azokat, ami rendkívül aszimmetrikus kapcsolatot teremt;

38. üdvözli az Európai Bizottság kötelezettségvállalását az online platformokkal való együttműködésre egy, az online gyűlöletbeszéd elleni magatartási kódex bevezetése érdekében;

39. kéri az Európai Bizottságot, hogy a lehető legrövidebb időn belül tegyen lépéseket a jelenség holisztikus megközelítése irányában annak érdekében, hogy ne gátolja meg a megosztásalapú gazdaság közeljövőbeli fejlődését és annak vonzatait;

40. támogatja, hogy középtávon egy speciális európai alapokmányt lehessen kidolgozni a közösségi platformok számára, melyet a maguk a platformok vagy ennek hiányában az állami hatóságok által kezdeményezett címkézési folyamat előzhetne meg. Ennek a címkézési folyamatnak lehetővé kellene tennie a platformok számára, hogy tisztázzák felelősségi köreiket, valamint minimumszabályokat állapítsanak meg a közösségi munkavállalókra alkalmazandó szabályokra és elvekre vonatkozóan (javadalmazás, besorolásra vonatkozó szabályok és visszakövetés, vitarendezés stb.);

41. hangsúlyozza, hogy szabályozási szinten meg kell találni a megfelelő egyensúlyt: a politikai döntéshozók nem fojthatják el az innovációt és nem szabályozhatják a közösségi gazdaságot a végsőkig, miközben éppen azért avatkoznak be, hogy elkerüljék a széttagoltságot és kezeljék a társadalmi-gazdasági kihívásokat;

42. kéri az Európai Bizottságot, hogy biztosítsa a minden szintet érintő jelentéstételt, tájékoztatást és részvételt annak érdekében, hogy megismertesse azt a kísérleti programot, amelyet az Európai Parlament javaslatára fogadott el, és amelynek célja a közösségi gazdasággal kapcsolatos tanulmányok, nyomon követés és képzési programok megvalósítása;

43. kéri, hogy vizsgálják meg és fontolják meg olyan uniós szintű határértékek meghatározását, amelyek alatt a gazdasági tevékenységek nem szakmai, illetve személyközi tevékenységnek minősülnek, és így nem vonatkoznak rájuk a piacrajutási követelmények;

44. úgy véli, hogy nem annyira abszolút és monetáris jellegű, mint inkább viszonylagos és az időn – például a vendégéjszakák szálláshelyenkénti számán, más ágazatokban a ledolgozott napok/órák számán – alapuló határértékeket kell alkalmazni annak érdekében, hogy mindenkire azonos feltételek vonatkozzanak, továbbá úgy véli, hogy a visszaélések elkerülése és az érintett tevékenység valóban alkalmi és nem szakmai jellegének biztosítása érdekében e határértékeknek alacsonynak is kell lenniük;

45. kéri, hogy a lakáságazat közösségi gazdasági platformjai írják elő a szolgáltatóknak az idegenforgalmi adóra vonatkozó jogszabályok betartását, és kötelező módon vessék ki ezt az adót minden olyan foglalásra, amely az érintett városokban és régiókban rajtuk keresztül valósul meg, hogy az adóbevételt eljuttassák az illetékes hatóságoknak; hangsúlyozza, hogy vannak már példák a hatóságok és a platformok közötti ilyen jellegű együttműködésre;

46. javasolja, hogy a tapasztalatok megosztása és a bevált gyakorlatok cseréje érdekében hozzák létre a közösségi gazdaságban részt vevő városok fórumát, amelynek az RB mellett a közösségi gazdaság helyi és regionális dimenziójában aktív európai szervezeteket és hálózatokat is be kellene vonnia, illetve fel kellene vennie a kapcsolatot az uniós városfejlesztési menetrend adott tematikus partnerségeivel; hangsúlyozza, hogy az ágazat szükséges területi hatásvizsgálatait tekintve ez a fórum alapvető forrás és elsőrangú partner lenne;

47. szorgalmazza, hogy valamennyi politikai szint foglalkozzon a jelenlegi helyzettel, nem feledkezve meg arról, hogy a valódi politikai kihívást a holnap megosztásalapú gazdaságának megtervezése jelenti.

Kelt Brüsszelben, 2016. december 7-én. a Régiók Európai Bizottsága elnöke Markku MARKKULA

(1) UIA, Urban Impact Assessment, The Sharing Economy (Városi hatásvizsgálat, A megosztásalapú gazdaság), ECON szakbizottság, 2016.6.30.

(2) Az Európai Parlament Kutatószolgálata, 2016. január: The Cost of Non-Europe in the Sharing Economy:

http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/558777/EPRS_STU%282016%29558777_EN.pdf.

(3) Vélemény a következő tárgyban: A megosztásalapú gazdaság helyi és regionális vetülete, COR-2015-02698-00-00-AC-TRA, 2015. december.

(4) Lásd például a C-434/15. sz. ügyet: A Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spanyolország) által 2015. augusztus 7-én benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem – Asociación Profesional Elite Taxi kontra Uber Systems Spain, S.L. (HL C 363., 2015.11.3., 21. o.)..