(4)Az európai szemeszter a gyorsan változó gazdasági és geopolitikai helyzetet figyelembe véve 2022-ben újraindítja az átfogó gazdaság- és foglalkoztatáspolitikai koordinációt, ugyanakkor a 2022. évi éves fenntartható növekedési jelentésben foglaltaknak megfelelően a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz végrehajtási követelményeihez is igazodik. Az elfogadott helyreállítási és rezilienciaépítési tervek végrehajtása elengedhetetlen az európai szemeszter szerinti szakpolitikai prioritások teljesítéséhez, mivel a tervek a 2019. és 2020. évi szemeszter ciklusában kiadott releváns országspecifikus ajánlások összességét vagy egy jelentős részét érintik. A 2019. és 2020. évi országspecifikus ajánlások – a módosított terv benyújtásának időpontjáig kiadott országspecifikus ajánlások mellett – ugyanúgy relevánsak maradnak az (EU) 2021/241 rendelet 14., 18. és 21. cikkével összhangban felülvizsgált, aktualizált vagy módosított helyreállítási és rezilienciaépítési tervek tekintetében is.

(3)A világjárványból való kilábalás időszakában Ukrajna ellen indított orosz invázió jelentősen megváltoztatta a geopolitikai és gazdasági környezetet. Az inváziónak a tagállamok gazdaságára gyakorolt hatása például az energia- és élelmiszerárak emelkedésében, valamint a növekedési kilátások romlásában tükröződik. A magasabb energiaárak különösen az energiaszegénységben élő vagy az energiaszegénység kockázatának kitett legkiszolgáltatottabb háztartásokat sújtják. Az Unió emellett az Ukrajnából menekülő emberek példátlan mértékű beáramlásával is szembesül. Erre való tekintettel 2022. március 4-én első ízben aktiválták az átmeneti védelemről szóló irányelvet, amely biztosítja az ukrajnai lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek számára az EU-ban való jogszerű tartózkodás jogát, valamint az oktatáshoz és képzéshez, a munkaerőpiachoz, az egészségügyi ellátáshoz, a lakhatáshoz és a szociális ellátásokhoz való hozzáférést.

(2)A Bizottság 2021. november 24-én elfogadta az éves fenntartható növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2022. évi európai szemeszterét. A jelentés kellően figyelembe vette a szociális jogok európai pillérének további végrehajtására vonatkozó közös kötelezettségvállalást, amelyet az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság 2017. november 17-én hirdetett ki, majd a 2021. májusi portói szociális csúcstalálkozón újólag megerősített. Az Európai Tanács 2022. március 25-én jóváhagyta a 2022. évi éves fenntartható növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság 2021. november 24-én az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Hollandiát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra van szükség. Ugyanezen a napon a Bizottság elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is, amelyet a Tanács 2022. április 5-én elfogadott, valamint a foglalkoztatási iránymutatások és a szociális jogok európai pillérében foglalt elvek végrehajtását elemző 2022. évi együttes foglalkoztatási jelentésre vonatkozó javaslatot, amelyet a Tanács 2022. március 14-én elfogadott.

(5)Az általános mentesítési rendelkezést 2020 márciusa óta alkalmazzák. A 2021. március 3-i közleményében a Bizottság kifejtette azon álláspontját, hogy az általános mentesítési rendelkezés deaktiválására vagy további alkalmazására vonatkozó döntést a gazdaság állapotának átfogó értékelése alapján kell meghozni, és ehhez fő mennyiségi kritériumként az uniós vagy az euróövezeti gazdasági aktivitásnak a válság előtti (azaz a 2019 végi) állapothoz viszonyított szintjét kell figyelembe venni. Az Európában zajló háborúval összefüggésben a megnövekedett bizonytalanság és a gazdasági kilátásokat övező számottevő lefelé mutató kockázatok, továbbá az energiaárak példátlan emelkedése és az ellátási láncok tartósan fennálló zavarai indokolttá teszik a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglalt általános mentesítési rendelkezés alkalmazásának 2023-ig történő meghosszabbítását.

(6)A 2021. évi stabilitási programról szóló 2021. június 18-i tanácsi véleményben alkalmazott megközelítés alapján a költségvetési irányvonal jelenleg a Covid19-válsággal kapcsolatos ideiglenes szükséghelyzeti intézkedéseket figyelmen kívül hagyva, de a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszközből és más uniós alapokból származó vissza nem térítendő támogatásokból finanszírozott kiadások figyelembevételével számított elsődleges kiadások (diszkrecionális bevételi intézkedések nélküli) változásának a középtávú potenciális növekedéshez viszonyított arányával mérhető a legjobban. Az összesített költségvetési irányvonalon túl – annak értékelése érdekében, hogy a nemzeti költségvetési politika prudens-e, és összetétele elősegíti-e a zöld és digitális átállással összhangban lévő fenntartható helyreállítást – figyelmet kell fordítani a (diszkrecionális bevételi intézkedések nélkül és a Covid19-válsággal kapcsolatos ideiglenes szükséghelyzeti intézkedések nélkül számított) nemzeti finanszírozású elsődleges folyó kiadások és a beruházások alakulására is.]

(7)A Bizottság 2022. március 2-án közleményt fogadott el, amelyben átfogó költségvetés-politikai iránymutatást nyújt 2023-ra, ezáltal támogatva a tagállamok stabilitási és konvergenciaprogramjainak előkészítését, egyúttal erősítve a szakpolitikai koordinációt. A Bizottság megjegyezte, hogy a 2022. évi téli előrejelzésben felvázolt makrogazdasági kilátások alapján a 2020–2022-ben követett, támogató jellegű aggregált költségvetési irányvonalról 2023-ban célszerűnek tűnik áttérni egy lényegében semleges aggregált költségvetési irányvonalra, ugyanakkor készen kell állni a változó gazdasági helyzetre való reagálásra. A Bizottság véleménye szerint a 2023-ra vonatkozó költségvetési ajánlásokban továbbra is differenciáltan kell kezelni a tagállamokat, és figyelembe kell venni az országok közötti esetleges átgyűrűző hatásokat. A Bizottság felkérte a tagállamokat, hogy stabilitási és konvergenciaprogramjukban is juttassák érvényre az iránymutatást. A Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy szorosan nyomon követi a gazdasági fejleményeket, és szükség szerint – de legkésőbb a szemeszter tavaszi fordulójában, 2022 májusának végén – kiigazítja gazdaságpolitikai iránymutatását.

(8)A 2022. március 2-án közzétett költségvetési iránymutatásnak megfelelően a 2023-ra vonatkozó költségvetési ajánlások figyelembe veszik a gazdasági kilátások romlását, a fokozott bizonytalanságot és más lefelé mutató kockázatokat, valamint a téli előrejelzéshez képest magasabb inflációt. E megfontolások fényében a költségvetési válaszintézkedések részeként bővíteni kell a zöld és digitális átállásra, valamint az energiabiztonságra irányuló közberuházásokat, továbbá meg kell őrizni a legkiszolgáltatottabb háztartások vásárlóerejét, ezáltal célzott és átmeneti intézkedésekkel enyhítve az energiaárak megugrásának hatását, és mérsékelve a másodlagos hatásokból eredő inflációs nyomást; változatlanul rugalmas költségvetési politikát kell folytatni, hogy az lépést tudjon tartani a gyorsan változó körülményekkel, és az egyes országok költségvetési és gazdasági helyzetének függvényében differenciált megközelítést kell alkalmazni, többek között azzal összefüggésben, hogy mennyire érinti az adott országot a válság és a lakóhelyüket elhagyni kényszerült, Ukrajnából érkező személyek beáramlása.

(9)Hollandia az 1466/97/EK rendelet 4. cikkével összhangban 2022. április 29-én benyújtotta 2022. évi stabilitási programját. Hollandia még nem nyújtott be nemzeti reformprogramot, ugyanis a program a helyreállítási és rezilienciaépítési terv részét fogja képezni.

(10)A Bizottság 2022. május 23-án közzétette a Hollandiára vonatkozó 2022. évi országjelentést. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2019-ben, 2020-ban és 2021-ben elfogadott releváns országspecifikus ajánlások végrehajtása, valamint az új és kialakulóban lévő – többek között az ukrajnai orosz invázióból eredő – kihívások kezelése terén Hollandia által elért eredményeket. A jelentés értékelte továbbá a Hollandia által a szociális jogok európai pillérének végrehajtása, a foglalkoztatásra, a készségekre és a szegénység csökkentésére vonatkozó kiemelt uniós célok elérése, valamint az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak megvalósítása terén elért eredményeket.

(11)A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke alapján Hollandia vonatkozásában részletes vizsgálatot végzett, amelynek eredményeit 2022. május 23-án közzétette. A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Hollandia esetében makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Az országot sebezhetővé teszi különösen a magánszektor magas adósságszintje és a jelentős folyófizetésimérleg-többlet, amelynek országhatárokon átívelő hatása is van.

(12)A Tanács a 2020. július 20-i ajánlásában felkérte Hollandiát, hogy az általános mentesítési rendelkezéssel összhangban 2020 és 2021 folyamán hozzon meg minden szükséges intézkedést a világjárvány hatékony kezelése, a gazdaság működőképességének fenntartása és a későbbi helyreállítás támogatása érdekében. Az ajánlásban szerepelt továbbá, hogy Hollandia – amint a gazdasági feltételek lehetővé teszik – folytasson a prudens középtávú költségvetési pozíció elérésére és az adósság fenntarthatóságának biztosítására irányuló költségvetési politikát, egyúttal fokozza a beruházásokat. Az Eurostat által hitelesített adatok alapján Hollandia államháztartási hiánya a 2020. évi 3,7 %-ról 2021-ben 2,5 %-ra csökkent. Hollandia költségvetés-politikai válasza 2021-ben támogatta a gazdasági helyreállítást, míg az ideiglenes szükséghelyzeti támogatási intézkedésekre fordított kiadások GDP-arányosan mind 2020-ban, mind 2021-ben 3,3 %-ot képviseltek. A Hollandia által 2021-ben hozott intézkedések összhangban vannak a 2020. július 20-i tanácsi ajánlással. A kormány által 2020-ban és 2021-ben elfogadott diszkrecionális költségvetési intézkedések ideiglenesek voltak, illetve azokat más intézkedések ellensúlyozták. Az Eurostat által hitelesített adatok alapján az államadósság 2021-ben a GDP 52,1 %-ának felelt meg.

(13)A 2022. évi stabilitási program költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv realista. A kormány előrejelzése szerint a reál-GDP 2022-ben 3,6 %-kal, 2023-ban pedig 1,7 %-kal nő. A Bizottság 2022. tavaszi előrejelzése hasonló reál-GDP-növekedéssel számol: 2022-ben 3,3 %-kal, 2023-ban pedig 1,6 %-kal. A 2022. évi stabilitási program szerint a kormány arra számít, hogy az államháztartási hiány 2022-ben a GDP 2,5 %-ának megfelelő szinten marad, 2023-ban pedig a GDP 2,3 %-ára csökken. A program szerint a GDP-arányos államadósság 2022-ben várhatóan 53,1 %-ra, majd 2023-ban 52,7 %-ra mérséklődik. Az előrejelzés zárónapján ismert gazdaságpolitikai intézkedések alapján a Bizottság 2022. tavaszi előrejelzése 2022-re a GDP 2,7 %-ának, és 2023-ra 2,1 %-ának megfelelő költségvetési hiánnyal számol. Ez magasabb a 2022. évi stabilitási programban foglalt 2022. évi hiány-előrejelzésnél, elsősorban azért, mert a program csak részben tartalmazta a magas energiaárak miatt elfogadott intézkedéseket, és valamivel alacsonyabb a 2023. évinél, elsősorban a bruttó állóeszköz-felhalmozásnak és az egyéb kiadásoknak a Bizottság által várt alacsonyabb szintje miatt. A Bizottság 2022. tavaszi előrejelzése alacsonyabb GDP-arányos államadóssággal számol: 2022-ben 51,4 %-kal, 2023-ban pedig 50,9 %-kal. A különbség a nominális GDP-re vonatkozó eltérő előrejelzésnek tudható be.

A Bizottság 2022. tavaszi előrejelzése alapján a kibocsátás középtávú (tízéves átlagos) potenciális növekedése 1,5 %-ra tehető.

(14)2022-ben a kormány fokozatosan megszüntette a Covid19-válságra válaszul hozott intézkedések többségét, így az ideiglenes szükséghelyzeti támogatási intézkedésekre fordított kiadások az előrejelzések szerint a 2021. évi 3,4 %-ról 2022-ben a GDP 0,9 %-ára csökkennek. A költségvetési hiányt befolyásolják az energiaár-növekedés gazdasági és társadalmi hatásainak ellensúlyozása érdekében hozott intézkedések, amelyek a Bizottság 2022. tavaszi előrejelzése szerint 2022-ben a GDP 0,7 %-át fogják kitenni, 2023-ban pedig megszüntetésre kerülnek. Ezek az intézkedések elsősorban a szegényebb háztartásoknak nyújtott szociális transzfereket és az energiafogyasztás után fizetendő közvetett adók mérséklését foglalják magukban. Ezeket az intézkedéseket ideiglenes intézkedésként jelentették be. Amennyiben azonban az energiaárak 2023-ban is magasak maradnak, ezen intézkedések némelyike továbbra is hatályban maradhat. Ezen intézkedések egyike, nevezetesen az energiafogyasztás után fizetendő közvetett adók mérséklése nem célzott. A költségvetési hiányt emellett szintén befolyásolják a lakóhelyüket elhagyni kényszerült, Ukrajnából érkező személyek ideiglenes védelmének költségei, amelyek a Bizottság 2022. tavaszi előrejelzése szerint 2022-ben és 2023-ban egyaránt a GDP 0,1 %-át fogják kitenni, valamint a védelmi kiadások miatti megnövekedett költségek, amelyek 2023-ban a GDP 0,1 %-ának fognak megfelelni.

(15)A Tanács 2021. június 18-án azt ajánlotta, hogy Hollandia 2022-ben – többek között a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz által biztosított költségvetési impulzusra támaszkodva – folytassa a támogató költségvetési irányvonalat, és tartsa fenn a nemzeti finanszírozású beruházások szintjét. Az ajánlásban szerepelt továbbá, hogy Hollandia – amint a gazdasági feltételek lehetővé teszik – folytasson a prudens középtávú költségvetési pozíció elérésére és a középtávú költségvetési fenntarthatóság biztosítására irányuló költségvetési politikát, ugyanakkor a növekedési potenciál élénkítése céljából fokozza a beruházásokat.

(16)A Bizottság 2022. tavaszi előrejelzése és a Hollandia 2022. évi stabilitási programjában foglalt információk alapján 2022-re a Tanács ajánlásával összhangban támogató jellegű, a GDP –2,6 %-ának megfelelő költségvetési irányvonal valószínűsíthető. A Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz vissza nem térítendő támogatásai és más uniós alapok által finanszírozott kiadásoknak a gazdasági aktivitáshoz való pozitív hozzájárulása az előrejelzések szerint 2021-hez viszonyítva változatlan marad. A nemzeti finanszírozású beruházások az előrejelzések szerint 2022-ben 0,0 százalékpontnak megfelelő, tehát semleges hatást gyakorolnak a költségvetési irányvonalra. Hollandia ezért a Tanács ajánlásával összhangban fenn kívánja tartani a nemzeti finanszírozású beruházásokat. Ugyanakkor a nemzeti finanszírozású (az új bevételi intézkedések nélkül számított) elsődleges folyó kiadások 2022-es növekedése az előrejelzések szerint 2,0 százalékpontos expanzív hatást gyakorol az összesített költségvetési irányvonalra. Ez a jelentős expanzív hatás magában foglalja a magasabb energiaárak gazdasági és társadalmi hatásainak kezelésére irányuló intézkedések addicionális hatását (a GDP 0,7 %-a), valamint a lakóhelyüket elhagyni kényszerült, Ukrajnából érkező személyeknek nyújtott ideiglenes védelem költségeit (a GDP 0,1 %-a), miközben várhatóan – más intézkedések mellett – az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésére és a megújuló forrásból előállított energia támogatására irányuló újabb éghajlat-politikai intézkedések a GDP 0,3 %-ának megfelelő mértékben, az oktatás területén hozott intézkedések (átképzés, tanárképzés) pedig a GDP 0,2 %-ának megfelelő mértékben szintén hozzájárulnak a folyó kiadás nettó növekedéshez.

(17)A Bizottság a 2022. tavaszi előrejelzésében – változatlan szakpolitikát feltételezve – 2023-ban a GDP +0,5 %-ának megfelelő költségvetési irányvonalra számít. A Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz vissza nem térítendő támogatásai és más uniós alapok által finanszírozott kiadásoknak a gazdasági aktivitáshoz való pozitív hozzájárulása az előrejelzések szerint 2022-hez viszonyítva változatlan marad. A nemzeti finanszírozású beruházások az előrejelzések szerint 2023-ban 0,1 százalékpontnak megfelelő expanzív hatást gyakorolnak a költségvetési irányvonalra. Ugyanakkor a nemzeti finanszírozású (az új bevételi intézkedések nélkül számított) elsődleges folyó kiadások 2023-as növekedése az előrejelzések szerint 1,0 százalékpontos restriktív hatást gyakorol az összesített költségvetési irányvonalra. Ez magában foglalja a megnövekedett energiaárak kezelését célzó intézkedések kivezetésének hatását (a GDP 0,7 %-a).

(18)A 2022. évi stabilitási program a költségvetési hiány fokozatos csökkenését vetíti előre: a hiány 2024-ben a GDP 2,5 %-ára csökken, 2025-ben azonban a GDP 2,9 %-ára nő. A költségvetési hiány tehát a tervek szerint a program időhorizontjában a GDP 3 %-a alatt marad. Ezek az előrejelzések bizonyos további költségvetési konszolidációs intézkedéseket is feltételeznek, amelyek pontos definiálása még nem történt meg. A program szerint a GDP-arányos államadósság 2025-ig várhatóan nőni fog: 2024-ben 53,1 %-ra, majd 2025-ben 54,4 %-ra. A Bizottság elemzése alapján az államadósság fenntarthatóságát övező kockázatok középtávon közepesnek tűnnek.

(19)A torz lakáspiaci viszonyok hozzájárulnak a lakásárak gyors emelkedéséhez és a háztartások jelentős eladósodásához, ezen keresztül pedig ahhoz, hogy gazdasági sokkhatások idején a háztartások kiszolgáltatott helyzetbe kerülhetnek. A lakásárak 2021-ben jelentősen megugrottak (az éves növekedési ütem 15 % volt), és egyre több jel mutat arra, hogy a piac túlárazza a lakásokat, ami növeli a kockázatokat és a sebezhetőségeket. Annak ellenére, hogy fokozatosan csökkentik a jelzáloghitelek törlesztőkamatainak levonhatóságát az adóból, a csökkentés csak részleges, és a jelzáloghitel-törlesztés adókedvezményei továbbra is nagyvonalúak. Ez a viszonylag magas értékarányos hitelplafonokkal együtt erősen az eladósodás felé hajtja a háztartásokat. A magánbérlakások piaca ugyanakkor továbbra is szűk és fejletlen. A bérlakáspiacon a jól működő középszegmens hiánya arra ösztönzi a háztartásokat, hogy a lakásbérlés helyett inkább vásároljanak, ami elősegíti a magas jövedelemarányos eladósodottságot és a pénzügyi sebezhetőséget. A torz lakáspiaci viszonyokat a kínálati oldal merev volta is erősíti. A viszonylag rugalmatlan lakáskínálat növeli annak kockázatát, hogy a lakások megfizethetőbbé tételére irányuló szakpolitikai törekvések a kereslet ösztönzésén keresztül végső soron további árnövekedést idéznek elő, és ezáltal a szóban forgó szakpolitikák eredeti céljait ássák alá.

(20)Miközben a nyugdíjrendszer jól teljesít a nyugdíjak megfelelősége és a költségvetési fenntarthatóság szempontjából, a foglalkoztatói nyugdíjrendszerben (második pillér) hiányosságok mutatkoznak a nemzedékek közötti szolidaritás, a nyugdíjjogosultságok átláthatósága és a rugalmasság terén. A második pilléres nyugdíjjárulékok magasak, és potenciálisan jelentős kiigazítást igényelnének a nyugdíjalapok mérlegének egyensúlyba hozásához. A nagy összegű kötelező megtakarítások a folyó fizetési mérleg többletét is növelik. A nyugdíjrendszer reformja reziliensebbé tehetné a nyugdíjalapokat a sokkhatásokkal szemben. A nyugdíjreform általános elveiről 2019-ben elfogadott keretmegállapodás nyomán a kormány és a szociális partnerek 2020 júniusában megegyeztek a második pilléres szerződések új rendszeréről. A tervezett reform összességében a nyugdíjrendszer legfontosabb sebezhetőségeit igyekszik orvosolni. A megállapodás szerinti nyugdíjreform végrehajtását célzó jogalkotási intézkedéseket a holland parlament várhatóan 2022 folyamán megvitatja és elfogadja. Ezt követően a legfontosabb kihívás a reform maradéktalan végrehajtása lesz, amely alapos nyomon követést igényel majd.

(21)Hollandia 2021. december 22-én, 2021. december 23-án és 2022. március 22-én benyújtotta a kohéziós politika programozási dokumentumait. A 2021. június 24-i (EU) 2021/1060 európai parlamenti és tanácsi rendelettel összhangban Hollandiának a 2021–2027-es kohéziós politikai alapok programozása során figyelembe kell vennie a vonatkozó országspecifikus ajánlásokat. Ez előfeltétele annak, hogy a kohéziós politikai alapokból nyújtandó pénzügyi támogatás eredményesebbé váljon és a lehető legnagyobb hozzáadott értéket biztosítsa, egyúttal előmozdítja az említett alapok és más uniós eszközök és alapok közötti koordinációt, kiegészítő jelleget és koherenciát. A kohéziós politikai programok sikeres végrehajtása a zöld és digitális átállást, valamint a kiegyensúlyozott területfejlesztést támogató beruházások szűk keresztmetszeteinek felszámolásától is függ.

(22)A rugalmas foglalkoztatás aránya továbbra is magas, és a munkaerőpiac jelentős részét teszi ki Hollandiában. Ez növeli a munkaerőpiac szegmentációjának veszélyét. E foglalkoztatási formák igénybevételét jelentősen befolyásolják intézményi tényezők és nemzeti szakpolitikai választások, például az adóügyi megítélés eltérései (az alkalmazottat nem foglalkoztató önfoglalkoztatók esetében), a társadalombiztosítási jogosultságok rendszere és a munkavállalói védelem szabályai. Ezek az egymástól eltérő hatások és intézményi tényezők komoly pénzügyi (ellen)ösztönzést jelentenek, és – különösen a munkaerőpiac peremén – torz viszonyokat eredményeznek. A Covid19-világjárvány szintén ráirányította a figyelmet a szegmentált munkaerőpiachoz és az egyes csoportok hátrányos foglalkoztatási és szociális helyzetéhez társuló kockázatokra, valamint azokra a jelentős kihívásokra, amelyekkel az – igen gyakran elégtelen betegségi, rokkantsági, munkanélküliségi és öregségi biztosítással rendelkező – önfoglalkoztatók szembesülnek a megfelelő szociális védelemhez való hozzáférés terén. Emellett további, az önfoglalkoztatók munkavégzésre irányuló jogviszonyának minősítésére vonatkozó előírások egyértelműbbé tételét és az alkalmazandó szabályok betartatását célzó intézkedésekkel elősegíthető lenne a színlelt önfoglalkoztatás eseteinek csökkentése.

(23)A munkaerőhiány tovább nőtt, és a gazdaság általános helyreállásával és a munkaerő iránti kereslet növekedésével számos ágazatban még általánosabbá vált. A munkaerőpiaci előrejelzések szerint a szűk munkaerőpiac a jövőben is megmarad, különösen az oktatásban, az egészségügyben, a műszaki munkakörökben és az informatikai ágazatban. Rövid távon nagyon nagy munkaerőhiány várható az építőiparban is. Tartani kell attól, hogy a szűk munkaerőpiac akadálya lesz a zöld és a digitális átálláshoz szükséges nagy beruházások végrehajtásának. Ugyanakkor léteznek kihasználatlan vagy nem eléggé kihasznált munkaerőpiaci lehetőségek, különösen a migráns hátterű munkavállalók alacsonyabb foglalkoztatási rátáját és a részmunkaidős foglalkoztatás nagymértékű jelenlétét tekintve. Tovább mérséklődhetne a munkaerőhiány és csökkenhetne a bérek és a nyugdíjak terén a nemek között fennálló átlagos egyenlőtlenség, ha a részmunkaidőben foglalkoztatottak (sokan közülük nők – 2021-ben a munkahellyel rendelkező nők 62,5 %-a dolgozott részmunkaidőben) ösztönzést kapnának a ledolgozott munkaóraszám növelésére. Az inaktív (azaz sem nem dolgozó, sem nem állást kereső) személyek, a hosszú távon munkanélküliek és a munkaerőpiac peremére szorultak célzott és igényre szabott intézkedésekkel történő aktivizálása és tovább- vagy átképzése segíthetne enyhíteni a munkaerő- és a szakemberhiányt, egyúttal pedig előmozdíthatná az esélyegyenlőség és az aktív befogadás ügyét.