P6_TA(2007)0016

A dalitok emberi jogai Indiában

Az Európai Parlament állásfoglalása az indiai dalitok emberi jogi helyzetéről

Az Európai Parlament,

- tekintettel a Fejlesztési Bizottság által tartott 2006. december 18-i meghallgatásra,

- tekintettel a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságnak az EU és India közötti gazdasági és kereskedelmi kapcsolatokról szóló, 2006. szeptember 28-i jelentésére [1], valamint az Európai Parlament 2000., 2002., 2003. és 2005. évi emberi jogi állásfoglalására,

- tekintettel az ENSZ faji diszkrimináció eltörlésével foglalkozó bizottsága 2002. augusztus 22-i XXIX. általános ajánlására (származás szerinti megkülönböztetés), valamint a részes államok által hozott 48 intézkedésre,

- tekintettel az emberi jogok előmozdításával és védelmével foglakozó ENSZ-albizottság tanulmányára, amelyben "a munka és származás szerinti megkülönböztetés" eltörlésére vonatkozó alapelveket és iránymutatásokat dolgoznak ki, továbbá rámutatva a különmegbízottak által a munka és származás szerinti megkülönböztetésről szóló előzetes jelentésre,

- tekintettel az indiai alkotmány a dalitok (kaszton kívüliek) jogainak védelmét és előmozdítását célzó különböző rendelkezéseire, amelyek legalább 167 millió embert érintenek, közöttük: az érinthetetlenség gyakorlatának eltörlése és a kaszt szerinti megkülönböztetés megtiltása; esélyegyenlőség a közfoglalkoztatásban; oktatási, foglalkoztatási és politikai támogató intézkedések, amelyek révén álláshelyek tarthatók fenn államilag működtetett intézményekben és politikai képviseleti testületekben; számos törvényhozási intézkedés az érinthetetlenség és a kaszt szerinti megkülönböztetés néhány legrosszabb gyakorlatának eltörlésére, beleértve a rabszolgamunkát, a latrinatisztítást és a dalitokat érő atrocitásokat,

- tekintettel a Nemzeti Emberi Jogi Bizottságra, a kaszton kívüliekkel foglalkozó nemzeti és állami bizottságokra és a latrinatisztítókkal (safai karamchari) foglalkozó bizottságra,

- tekintettel eljárási szabályzata 91. cikkére és 90. cikkének (4) bekezdésére,

A. mivel India a világ legnagyobb működő demokráciája, ahol minden állampolgár egyenlő a választójog tekintetében, és arra, hogy India előző elnöke és államfője dalit volt, és dalitok miniszteri rangban is tevékenykednek; tekintettel arra, hogy vannak olyan hindu elméleti iskolák, amelyek hitük torzulásának tekintik és elutasítják a kasztok szerinti megkülönböztetést és kirekesztést;

B. mivel dalitok és hasonló csoportok találhatók Nepálban, Pakisztánban és Bangladesben is;

C. mivel az indiai Nemzeti Emberi Jogi Bizottság jelentése szerint a kirekesztett kasztok és őslakos törzsek elleni atrocitások megelőzéséről szóló törvény végrehajtása továbbra is rendkívül elégtelen, és mivel a probléma kezelésére számos ajánlást adott ki;

D. mivel annak ellenére, hogy naponta hivatalosan 27, dalitok elleni atrocitást regisztrálnak, a rendőrség gyakran megakadályozza, hogy a dalitok belépjenek a rendőrség épületébe, megtagadják jegyzőkönyv felvételét a dalitok ügyeiben, és rendszeresen és büntetlenül folyamodnak kínzáshoz a dalitok esetében;

E. mivel annak ellenére, hogy az uralkodó kasztok megtorlásától tartva sok dalit nem jelenti be a bűncselekményeket, a hivatalos rendőrségi statisztika szerint az elmúlt öt év eseményei azt mutatják, hogy hetente átlagosan 13 dalitot gyilkolnak meg, 5 dalit házát vagy tulajdonát gyújtják fel és 6 dalitot rabolnak vagy hurcolnak el, naponta 3 dalit nőt erőszakolnak meg és 11 dalitot vernek meg, valamint minden 18. percben követnek el bűncselekményt dalit ellen [2];

F. mivel az India vidéki területein 11 államban 565 falura kiterjedő, az érinthetetlenséggel foglalkozó, a közelmúltban készült tanulmány [3] úgy találta, hogy a falvak 33%-ában a közegészségügyi munkások megtagadták, hogy a dalitok otthonába menjenek és 27,6%-ában nem engedték be a dalitokat a rendőrségre, az állami iskolák 37,8%-ában a dalit gyermekeket külön ültették étkezéskor, a falvak 23,5%-ában a dalitok részére nem vitték házhoz a postát, valamint a falvak 48,8%-ában a dalitok nem férhettek hozzá vízforrásokhoz a szegregáció és az érinthetetlenség gyakorlata miatt;

G. mivel az indiai dalit gyermekek fele alultáplált, 21%-uk "súlyosan sovány" és 12%-uk nem éri meg az 5 éves kort [4];

H. mivel az érinthetetlenség az iskolákban a dalit gyermekek körében az egész lakosságra jellemző értékekhez képest jóval nagyobb lemorzsolódási és írástudatlansági arányt eredményez, és mivel a dalitok és nem dalitok közötti műveltségbeli szakadék alig változott India függetlenné válása óta és a dalit nők között az írástudók aránya a vidéki Indiában mindössze 37,8% [5];

I. mivel a dalit nők, csakúgy mint a törzsi nők a szegények legszegényebbjei közé tartoznak Indiában, és az élet minden területén kettős - kaszt szerinti és nemi alapú - megkülönböztetésnek vannak kitéve; fizikai épségüket súlyosan veszélyeztetik, beleértve a felsőbb kasztok által büntetlenül elkövetett szexuális erőszak révén; valamint társadalmilag kirekesztik és gazdaságilag kizsákmányolják őket;

J. mivel a kirekesztett kasztokkal foglalkozó nemzeti bizottság úgy találta, hogy a kormánynak a kaszton kívüliek részére kidolgozott különleges terve keretében a dalitok jólétére és fejlődésére elkülönített összeg messze nem éri el a kívánt szintet sem az előirányzatok, sem pedig a kiadások tekintetében;

K. mivel a dalitokkal rabszolga- és kényszermunkát végeztetnek, és számos piacon hátrányos megkülönböztetésnek teszik ki őket, beleértve a munka-, a lakhatási, a fogyasztói, a tőke- és a hitelpiacot; alacsonyabb bérezésben részesülnek és hosszabb munkaidőben dolgoznak, bérüket késve kapják kézhez, valamint szóban vagy fizikailag bántalmazzák őket;

1. üdvözli az indiai alkotmánynak a dalitok jogainak védelmét és előmozdítását célzó különböző rendelkezéseit; megjegyzi azonban, hogy e rendelkezések ellenére a dalitok jogait védő törvények végrehajtása messze nem megfelelő, valamint hogy India dalitjainak életét továbbra is beárnyékolja a sok atrocitás, az érinthetetlenség, az írástudatlanság, az esélyegyenlőség hiánya, a latrinatisztítás, az alulbérezettség, a rabszolgamunka, a gyermekmunka és a földnélküliség;

2. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az ilyen bűncselekmények elkövetőinek csak kis százalékát ítélik el, és felhívja az indiai kormányt, hogy tökéletesítse büntetőjogi rendszerét a dalitokat érintő bűncselekmények elkövetői elleni vádak nyilvántartásba vételének elősegítése, a bűnelkövetők nagyobb arányának elítélése, a bírósági eljárások időtartamának lerövidítése; valamint a dalit nők védelmére különleges intézkedések meghozatala érdekében;

3. üdvözli a gyermekek háziszolgaként, valamint útszéli étkezdékben, éttermekben, teázókban stb. való foglalkoztatásának közelmúltbeli megtiltását, és sürgeti az indiai kormányt, hogy tegyen lépéseket a gyermekmunka minden fajtájának átfogó betiltása érdekében;

4. felszólítja az indiai kormányt, hogy sürgősen tegyen lépéseket annak érdekében, hogy a dalitok mindenki máshoz hasonlóan hozzáférjenek a rendőrségekhez és minden más közintézményhez és létesítményhez, beleértve a demokratikus berendezkedés olyan létesítményeit mint a községtanács (panchayat) épülete és a szavazóhelyiségek;

5. üdvözli az Indiai Tervezési Bizottság és az egyes minisztériumok által követett költségvetési politikát, amelynek keretében költségvetési előirányzatokat határoznak meg a dalitok jóléte és fejlődése támogatására, valamint felhívja az indiai kormányt, hogy biztosítsa a dalitok jóléte és fejlődése támogatását célzó összes politikai és költségvetési intézkedés átfogó és időkorlátokhoz kötött végrehajtását, beleértve a kaszton kívüliek részére kidolgozott különleges tervet;

6. sürgeti az indiai kormányt, hogy működjön szorosabban együtt az illetékes ENSZ emberi jogi testületekkel a kasztok szerinti megkülönböztetés hatékony eltörlése tekintetében, beleértve az ENSZ faji diszkrimináció eltörlésével foglalkozó bizottságát és a munka és származás szerinti megkülönböztetés eltörlésére vonatkozó alapelveket és iránymutatásokat kidolgozó ENSZ különmegbízottakkal;

7. felhívja az indiai kormányt, hogy ratifikálja a kínzás és más kegyetlen, embertelen és megalázó bánásmódok és büntetések elleni ENSZ egyezményt, hozzon megelőző intézkedéseket, hogy csökkenjen a megkínzás veszélye a dalitok számára, hozzon jogi lépéseket a kínzás bűncselekménnyé nyilvánítása érdekében Indiában, hozzon büntető intézkedéseket a kínzást elkövető rendőrök elítélésére, következetesen segítse a kínzások áldozatainak rehabilitációját és biztosítson számukra kártérítést, valamint vezessen be a dalitok számára hozzáférhető, független panasztételi mechanizmust a kínzások áldozatai részére;

8. aggodalommal jegyzi meg, hogy az EU az indiai kormánnyal fennálló kapcsolataiban - különösen az EU-India csúcstalálkozók keretében - nem foglalkozik kellő mélységben a kasztok szerinti megkülönböztetés széles körű problémájával;

9. sürgeti a Tanácsot és a Bizottságot, hogy vessék fel a kasztok szerinti megkülönböztetés kérdését az EU-India csúcstalálkozókon és egyéb ülések során, minden politikai, emberi jogi, polgári társadalmi, fejlesztési és kereskedelmi párbeszéd részeként, és tájékoztassák az érintett bizottságokat a párbeszédek előrelépéseiről és az eredményeiről;

10. sürgeti a Közös Fellépési Bizottság EU-s tagjait, hogy fejlesszék tovább a párbeszédet a kasztok szerinti megkülönböztetés problémájáról a demokráciáról és az emberi jogokról, a szociális és foglalkoztatási politikáról, valamint a fejlesztési együttműködésről szóló megbeszélések keretében;

11. megismétli elvárását, hogy az EU indiai fejlesztési programjai foglaljanak magukban egyedi intézkedéseket annak biztosítására, hogy az olyan kisebbségek mint a dalitok és az ádivászik és a társadalom perifériájára szorult egyéb közösségek, törzsek és kasztok, valamint a társadalom fennmaradó része között fennálló szakadék bezárul a millenniumi fejlesztési célok elérése kapcsán;

12. megismétli azt a követelését, hogy a Tanács és a Bizottság prioritásként kezelje az esélyegyenlőséget az EU-s székhelyű magáncégeknél, és ösztönözze az EU-s székhelyű cégeket az "Ambedkar-elvek" végrehajtására (foglalkoztatási és kiegészítő elvek a gazdasági és társadalmi kirekesztésről a külföldi befektetők részére Dél-Ázsiában a kaszt-alapú megkülönböztetés kérdésének kezelésére);

13. üdvözli az EU elkötelezettségét az emberi jogok előmozdításával és védelmével foglakozó ENSZ albizottság által a munka és származás szerinti megkülönböztetés eltörlésére vonatkozó alapelvek és iránymutatások kidolgozása iránt, és sürgeti a Bizottságot és a Tanácsot, hogy továbbra is támogassa ezt a munkát;

14. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a tagállamok kormányainak, India elnökének, kormányának és parlamentjének, az ENSZ főtitkárának, az emberi jogok előmozdításával és védelmével foglakozó ENSZ albizottság elnökének, a Nemzetközi Munkaügyi Szervezetnek (ILO), a UNICEF-nek, a Világbanknak és a Nemzetközi Valutaalapnak (IMF).

[1] Elfogadott szövegek, P6_TA(2006)0388.

[2] Az adatok forrása: Crime in India 2005, http://ncrb.nic.in/crime2005/home.htm és http://ncrb.nic.in/crime2005/cii- 2005/CHAP7.pdf.

[3] Ghanshyam Shah, Harsh Mander, Sukhadeo Thorat, Satish Deshpande, Amita Baviskar: Untouchability in Rural India, Sage Publications, India, 2006.

[4] Az Indiai Egészségügyi és Családjóléti Minisztérium felkérésére készült nemzeti családi egészségi felmérés, 1998-1999 (utolsó rendelkezésre álló felmérés), 6. fejezet, 187. o. http://www.nfhsindia.org/data/india/indch6.pdf.

[5] 2001. évi népszámlálás Indiában.

--------------------------------------------------