KIFEJEZÉSGYŰJTEMÉNY

A 13. cikk szerinti jelentés : A Bizottság 438/2001/EK rendelete 13. cikkének értelmében elkészített, a másodfokú ellenőrzések eredményét közzétevő és a Bizottságnak elküldött éves jelentés.

A támogatás lezárásáról szóló záró nyilatkozat : A támogatások lezárásáért felelős szerv véleménye valamely, a strukturális alapok által társfinanszírozott programra vonatkozóan benyújtott záró kifizetési kérelem és záró költségigazolás érvényességéről. Jelentős irányítási vagy kontrollhiányosságok, illetve a szabálytalanságok gyakori előfordulása esetén negatív véleményt kell kiadni. A szabálytalanságok gyakori előfordulása esetén a véleménynek utalnia kell erre a körülményre, és meg kell becsülnie a probléma mértékét és annak pénzügyi hatását.

A támogatások lezárásáért felelős szerv : A programozási időszak végén a támogatás lezárásáról szóló záró nyilatkozatot kiállító szerv. Azonos lehet a másodfokú ellenőrzéseket végrehajtó szervvel.

Elsőfokú ellenőrzések (a rendelet 4. cikke szerinti ellenőrzések) : Valamely program irányításával megbízott szerv által a Bizottság 438/2001/EK rendelete 4. cikkének megfelelően végrehajtott eljárások. Ezek célja az igényelt kiadások valós voltának ellenőrzése és az alkalmazandó tagállami és uniós jogszabályok tiszteletben tartásának biztosítása. E szabályok elsősorban az érintett programhoz tartozó kiadások támogathatóságára, a közbeszerzésre és az állami támogatásra vonatkoznak. Az elsőfokú ellenőrzések az irányítási és kontrollrendszerek részét képezik.

Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) : Az egyik strukturális alap. Célja, hogy a regionális gazdaságok fejlődésének és strukturális alkalmazkodásának támogatása és ezáltal a főbb regionális egyenlőtlenségek megszüntetése révén hozzájáruljon a gazdasági és társadalmi kohézió erősítéséhez. Az ERFA ezenkívül támogatja a határokon átnyúló, a transznacionális és a régiók közötti együttműködéseket is. Az ERFA támogatásait nagyszámú projektet magukban foglaló programok keretében hajtják végre.

Európai Szociális Alap (ESZA) : Az egyik strukturális alap. A foglalkoztatás és a munkalehetőségek növelésével, a magas szintű foglalkoztatás elősegítésével, valamint a több és jobb munkahely létrehozásának ösztönzésével igyekszik erősíteni a gazdasági és társadalmi kohéziót. Az ESZA támogatásait nagyszámú projektet magukban foglaló programok keretében hajtják végre.

Hibaarány : A feltárt szabálytalan kiadások aránya az összes ellenőrzött kiadáshoz viszonyítva.

Irányítási és kontrollrendszerek : A strukturális alapok keretében nyújtott támogatás irányítására és kontrolljára létrehozott, a tagállamok által működtetett rendszerek. E rendszerek feladata, hogy biztosítsák a strukturális alapokkal való hatékony és eredményes gazdálkodást, valamint hogy ésszerű bizonyosságot adjanak a Bizottság számára benyújtott költségnyilatkozatok helyességéről, szabályosságáról és támogathatóságáról.

Irányító hatóság : A tagállam által a program irányítására kijelölt hatóság. E hatóság dönthet úgy, hogy bizonyos feladatokat az úgynevezett közreműködő szervezetekre ruház át.

Kifizető hatóság : A tagállam által a kifizetési kérelmek elkészítésére és benyújtására, valamint a Bizottságtól érkező kifizetések fogadására kijelölt hatóság.

Korrekciós intézkedések : A Bizottság által az irányítási és kontrollrendszerek hiányosságainak megállapítását követően kért intézkedések. Az intézkedések a Bizottság felé már elszámolt kiadásokkal kapcsolatos pénzügyi korrekciók végrehajtását, valamint a rendszerek eredményessé tételét célzó módosítások elvégzését foglalják magukban.

Lezárási folyamat : Egy programmal kapcsolatban fennálló uniós kötelezettségvállalások pénzügyi elszámolása a támogatás lezárásáról szóló záró nyilatkozat alapján, a fennmaradó egyenleg tagállamnak történő kifizetése vagy terhelési értesítés kiállítása révén. A záró elszámolás nem befolyásolja a Bizottság arra vonatkozó jogát, hogy egy későbbi szakaszban pénzügyi korrekciókat fogadjon el.

Másodfokú ellenőrzések (a rendeletekben szereplő mintavételen alapuló ellenőrzések vagy 10. cikk szerinti ellenőrzések) : Az irányító és a kifizető hatóságtól független szerv által a Bizottság 438/2001/EK rendelete 10. cikkének megfelelően végrehajtott ellenőrzések. Céljuk az alkalmazott irányítási és kontrollrendszerek eredményességének ellenőrzése, valamint egy, a különböző szinteken elkészített költségnyilatkozatokból kiválasztott minta vizsgálata. Az ellenőrzések elvégzésére a jóváhagyott projektekből vett reprezentatív minta alapján kerül sor. Az ellenőrzéseknek a Bizottság felé már elszámolt összes támogatható kiadás legalább 5%-át kell lefedniük, és a programozási időszak folyamán egyenletesen kell eloszlaniuk. Az említett ellenőrzések eredményéről éves jelentésekben (a 13. cikk szerinti jelentésekben) számolnak be a Bizottságnak; ezek az eredmények szolgálnak az egyes programok lezárásáról szóló záró nyilatkozatok alapjául. A másodfokú ellenőrzések az irányítási és kontrollrendszerek részét képezik.

Operatív program és egységes programozási dokumentum –a jelentésben "programok" néven szerepelnek : A tagállamok által központi vagy regionális szinten elkészített és a Bizottság által jóváhagyott dokumentumok, amelyeknek intézkedéseket tartalmazó, egymással összhangban lévő prioritásokból kell felépülniük. A strukturális alapokból támogatásban részesülő projekteknek valamelyik intézkedés körébe kell tartozniuk. Egy közösségi támogatási keretterv (a strukturális alapok és a tagállam – különböző programok útján végrehajtandó – stratégiája és intézkedési prioritásai) és egy operatív program egyesíthető egy "egységes programozási dokumentum" formájában. Minden egyes programhoz költségvetés készül, amely egyrészt tagállami, regionális és helyi közpénzekből, másrészt a strukturális alapok társfinanszírozásából tevődik össze.

Pénzügyi korrekció : A Bizottság által egy tagállam számára már kifizetett kiadási összeg finanszírozásból való kizárására irányuló eljárás, amelyet akkor indítanak, ha szabálytalannak találták az adott kiadást. Amennyiben egy tagállam maga hajt végre ilyen korrekciókat, a szabálytalan összegeket más, támogatható kiadásokkal helyettesítheti. Ha a tagállam ezt elmulasztja, akkor a Bizottság maga alkalmazhat pénzügyi korrekciókat. Ez esetben a szabálytalan kiadásokat nem lehet más, támogatható kiadásokkal helyettesíteni, és ez a strukturális alapok hozzájárulásának nettó csökkenését eredményezi.

Programozási időszak : Többéves keretidőszak – mint pl. a 2000–2006-os időszak –, amelyen belül a strukturális alapokhoz kapcsolódó kiadások tervezése és végrehajtása történik.

Strukturális alapok : Az Unió legfőbb politikai eszközei a Szerződés gazdasági és szociális kohéziót érintő célkitűzéseinek elősegítésére. A két strukturális alap az ERFA és az ESZA.

Szabálytalan kiadás : Olyan kiadás, amely vagy azért nem támogatható, mert nem felel meg az uniós, illetve tagállami jogszabályoknak, vagy azért, mert túl magas az elszámolt összeg.

ÖSSZEFOGLALÁS

I. Amikor a tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben jelentős hiányosságokra derül fény, akkor a Bizottság arra törekszik, hogy a múltban előfordult szabálytalanságokat korrigálják, a jövőre nézve pedig tökéletesítsék a rendszereket. Ennek érdekében a Bizottság:

a) felhívhatja a tagállamokat, hogy hajtsanak végre pénzügyi korrekciókat. Ha egy tagállam ezzel nem ért egyet, a Bizottság is kiszabhatja a pénzügyi korrekciót;

b) olyan intézkedésekre hívhatja fel a tagállamokat, hogy rendszereik korrekciója révén biztosítsák a még elszámolandó kiadások eredményes feldolgozását, úgy, hogy rendszereik meg tudják előzni, illetve előfordulásuk esetén fel tudják tárni és ki tudják javítani a szabálytalanságokat;

c) a megfelelő korrekciók végrehajtásáig felfüggesztheti a kifizetéseket.

II. A számvevőszéki ellenőrzés alapját elsősorban 40 program felülvizsgálata képezte, amely programokban jelentős hiányosságokra derült fény. Az ellenőrzés célja annak megállapítása volt, hogy a Bizottság kielégítő módon kezelte-e a tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben megállapított hiányosságokat, és elsősorban azt értékelte, hogy a Bizottság:

a) megfelelő korrekciós intézkedéseket kezdeményezett-e;

b) biztosította-e az intézkedések időben történő végrehajtását;

c) kellő bizonyossággal rendelkezett-e afelől, hogy intézkedései a múltban előfordult szabálytalanságok tekintetében megfelelő pénzügyi korrekciókat eredményeztek, és hogy a jövőre nézve a rendszerek tökéletesítése megelőzi-e a szabálytalanságok ismételt előfordulását.

III. A Számvevőszék összességében a következő megállapításokra jutott:

a) a Bizottság általában megfelelő intézkedéseket hoz, amennyiben hiányosságokat állapít meg az irányítási és kontrollrendszerekben, ezek végrehajtásának folyamata azonban elhúzódik;

b) a Bizottság részben sikerrel biztosította a pénzügyi korrekciók helyes alkalmazását;

c) a Bizottság különböző mértékben tudott megbizonyosodni arról, hogy intézkedései az egyes tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben javulást eredményeztek;

d) a tagállami hatóságok a nem támogatható, finanszírozásból kizárt kiadásokat új kiadásokkal tudták helyettesíteni, és tartalékkal rendelkeztek a jövőbeni pénzügyi korrekciók ellensúlyozására.

IV. A Számvevőszék javaslatai a következők:

a) a korrekciós intézkedések végrehajtásával összefüggésben a Bizottság:

- csökkentse a hiányosságok megállapításától a korrekciós intézkedések végrehajtásáig terjedő adminisztratív eljárás időtartamát;

- helyezze a hangsúlyt az ellenőrző hatóságok munkájára irányuló ellenőrzéseire, így biztosítva az azok által kimutatott hibaarányok megalapozottságát, hogy a pénzügyi korrekciókat ezen hibaarányok alapján lehessen megtenni;

- a követendő legjobb gyakorlatot tükröző ellenőrző listákkal segítse a tagállamokat elsőfokú ellenőrzéseik végrehajtásában;

- biztosítsa, hogy a lezárás előtt végrehajtott pénzügyi korrekciók kiterjednek az elégtelen irányítási és kontrollrendszerek keretében felmerült valamennyi kiadásra;

b) a nem támogatható kiadások helyettesítésével összefüggésben a Bizottság, a Tanács és az Európai Parlament:

- a kohéziós kiadásokra vonatkozó jövőbeni tervek megvitatásakor újból gondolja át, hogy – az európai alapok értéknövelő hatását erősítendő – változtatni kell-e valamilyen módon a nem támogathatónak ítélt kiadások helyettesítésének lehetőségeire vonatkozó rendelkezéseken.

BEVEZETÉS

STRUKTURÁLIS ALAPOK

1. A strukturális alapok az Európai Unió költségvetésének egyharmadát teszik ki. Az 1. táblázat a 2000–2006-os és a 2007–2013-as programozási időszakban a főbb alapoknak szánt pénzügyi forrásokat mutatja be (a 2012.1.3-i állapot szerint).

2. A strukturális alapokhoz kapcsolódó kiadások kezelését a Bizottság és a tagállamok megosztva végzik [1]: a tagállamok többéves programokat dolgoznak ki, ezeket a Bizottság értékeli és jóváhagyja, majd a tagállamok végrehajtják. A Bizottság feladata annak biztosítása, hogy a tagállamok hatékonyan működő irányítási és kontrollrendszerekkel rendelkezzenek, és ezáltal az uniós forrásokat hatékonyan és helyesen használják fel. Az Európai Unió költségvetésének végrehajtásáért a végső felelősséget a Bizottság viseli [2].

1. TÁBLÁZAT

A STRUKTURÁLIS ALAPOK PÉNZÜGYI FORRÁSAI

Forrás: A Bizottság InfoView adatbázisa.

(milliárd EUR) |

| 2000–2006 | 2007–2013 |

| Teljes előirányzat [9999] | A tagállamoknak kifizetett összeg | Teljes előirányzat [9999] | A tagállamoknak kifizetett összeg |

Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) | 129,6 | 124,3 | 200,3 | 68,7 |

Európai Szociális Alap (ESZA) | 68,5 | 64,5 | 76,6 | 27,1 |

3. A 2000–2006-os időszak irányítási és kontrollrendszerét az alábbi Ábra mutatja be és a következő bekezdések írják le. Ehhez képest a 2007-2013-as időszakra [3] a rendszer a szándékok szerint csak erősödik. Ha a két időszak közötti valamely különbség e jelentés összefüggésében jelentősnek tekinthető, azt a megfelelő szövegrészben jelezzük.

ÁBRA

A STRUKTURÁLIS ALAPOKHOZ KAPCSOLÓDÓ PROGRAMOK IRÁNYÍTÁSA ÉS KONTROLLJA

+++++ TIFF +++++

4. A projektgazdák [4] által javasolt egyedi projekteket a program irányító hatósága vagy – annak felügyelete mellett – közreműködő szervezetek értékelik és hagyják jóvá. A projektek végrehajtása során felmerülő kiadásokról szabályos időközönként tájékoztatják az elsőfokú ellenőrzések végrehajtásáért is felelős irányító hatóságot. Ezek az ellenőrzések hivatottak biztosítani a kiadások jogszerűségét és szabályszerűségét.

5. Ezután a különböző projektgazdáknál felmerült kiadásokat összesítik, és továbbítják a kifizető hatósághoz, amely a Bizottságnak elküldött költségnyilatkozatok igazolásáért felelős. A kifizető hatóságnak meg kell bizonyosodnia arról, hogy az irányító hatóság megfelelően elvégezte feladatait, és a költségkimutatás kizárólag jogszerű és szabályszerű kiadási tételeket tartalmaz. A Bizottság az említett igazolt költségnyilatkozat alapján fizeti ki a tagállamoknak a strukturális alapokból származó társfinanszírozási [5] összeget.

6. A rendszerek eredményességének és a különböző szinteken tett költségnyilatkozatok valódiságának ellenőrzésére hivatott másodfokú ellenőrzések végrehajtásáért egy olyan szerv felel, amelynek függetlennek kell lennie az irányító és a kifizető hatóságoktól. Az eredményeket, amelyek – különösen a 2000–2006-os időszak vége felé – gyakran az ellenőrzött kiadásokon belüli hibaarányt is magukban foglalták, az ún. 13. cikk szerinti éves jelentésekben [6] évente közlik a Bizottsággal.

7. A programozási időszak után a programok a lezárási folyamatba lépnek, amelynek során a Bizottság és a tagállamok véglegesen rendezik a számlákat. Ez az eljárás azzal indul, hogy a tagállamok legkésőbb a programozási időszak végét követő 15 hónapon belül benyújtják a Bizottságnak a programok záródokumentumait [7]. Ezek között szerepelnie kell egy, a támogatás lezárásáról szóló nyilatkozatnak, amelyben a projektlezáró szerv, amely megegyezhet a független szervvel, közzéteszi véleményét az igazolt záró költségkimutatásban szereplő kiadások jogszerűségéről és szabályszerűségéről. E vélemény alapja elsősorban az egyes programok szintjén megállapított hibaarány, amelyet a programozási időszak alatt a független szerv által végzett másodfokú ellenőrzések állapítanak meg.

RENDSZERHIÁNYOSSÁGOK ÉS KORREKCIÓS INTÉZKEDÉSEK

8. A tagállamokban működtetett kontrollrendszerekre vonatkozó követelményeket (mint pl. a kinevezendő szervek és a végrehajtandó ellenőrzések) először az 1994–1999-es programozási időszak [8] derekán határozták meg, majd a következő programozási időszakokra érvényes rendeletekben fejlesztették tovább.

9. A rendszerek akkor eredményesek, ha megelőzik, illetve előfordulásuk esetén feltárják és kijavítják a szabálytalan kiadásokat. A 2000–2006-os időszakra nézve a rendszerek legfőbb elemei az elsőfokú és másodfokú ellenőrzések [9]:

(a) az elsőfokú ellenőrzéseket a kiadások Bizottság felé történő elszámolása előtt kell elvégezni, és azoknak a projektgazda által benyújtott valamennyi költségnyilatkozatra ki kell terjedniük, kivéve, ha indokolható a minta alapján végzett ellenőrzés;

(b) a másodfokú ellenőrzéseknek a működtetett rendszerekre és a projektekkel kapcsolatban elszámolt kiadásokra egyaránt ki kell terjedniük. A projektek ellenőrzését a Bizottság felé már elszámolt kiadások legalább 5%-át kitevő, de statisztikailag nem okvetlenül reprezentatív minta alapján kell elvégezni. A hibaarányt a mintán belül talált, az összes ellenőrzött kiadás százalékos arányában kifejezett szabálytalan kiadások jelentik.

10. Amennyiben ezek az ellenőrzések elégtelenek, nagy a kockázata annak, hogy szabálytalan kiadások elszámolására és kifizetésére kerül sor. Ezt alátámasztja, hogy a Számvevőszék a 2000–2006-os időszakra vonatkozó éves ellenőrzéseiben folyamatosan magas hibaarányt állapított meg. A rendszerhiányosságokra és hibákra az 1. háttérmagyarázat szolgál példákkal.

11. Az irányítási és kontrollrendszerek hiányosságait a Bizottság állapítja meg saját, az Európai Számvevőszék, illetve a tagállami hatóságok (pl. a 13. cikk szerinti jelentésekben bemutatott) ellenőrzései alapján. A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága és a Regionális Politikai Főigazgatóság éves tevékenységi jelentéseiben értékeli az egyes jóváhagyott programok rendszereinek eredményességét.

12. A hiányosságok azonosítása után a Bizottságnak az alábbi intézkedési lehetőségek állnak rendelkezésére [10]:

(a) a hiányosságok kijavításáig felfüggesztheti a kifizetéseket, miután a felfüggesztést megelőzően kiküldött levélben felhívta a tagállami hatóságokat, hogy tegyék meg észrevételeiket;

(b) felhívhatja a tagállamokat korrekciós intézkedések végrehajtására. A Bizottság ajánlásai a hiányosságokat megállapító forrástól függően vagy saját ellenőrzési jelentéseiben jelennek meg, vagy levélben hivatkozik a más hatóságok jelentéseiben szereplő észrevételekre. Az ajánlásokat külön egyeztetett cselekvési tervek egészíthetik ki.

1. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

RENDSZERHIÁNYOSSÁGOK ÉS HIBÁK: NÉHÁNY PÉLDA

Ha az elsőfokú ellenőrzések nem terjednek ki elegendő számú kiadásra, vagy nem megfelelő minőségűek, akkor nő a kockázata annak, hogy bizonyos szabálytalan kiadások felderítetlenül maradnak. Ilyenek pl. a következők:

nem támogatható kiadások: ha például egy ellenőrzés azt tárja fel, hogy egy nem támogatható területen folyó projekthez kapcsolódó kiadásokat számoltak el, akkor ez a szabálytalanság 100%-os hibaarányt eredményez;

ténylegesen fel nem merült vagy nem dokumentált kiadások: ha például egy adott projekt esetén négy dolgozóra számoltak el személyi jellegű ráfordításokat, és egy ellenőrzés során kiderül, hogy egy személynek valójában nem volt köze a projekthez, akkor ez a szabálytalanság 25%-os hibaarányt eredményez.

13. A Bizottság egyrészt olyan helyzet elérésére törekszik, amikor a kiadások jogszerűek és szabályszerűek, másrészt a jövőre nézve tökéletesíteni igyekszik az irányítást (lásd: a 2. háttérmagyarázat példái):

(a) a már felmerült és a Bizottság által megtérített kiadásokat illetően: a Bizottság felhívja a tagállami hatóságokat, hogy mérjék fel a szabálytalanságok mértékét, és alkalmazzanak megfelelő pénzügyi korrekciókat. Ha a tagállam hozzájárul a korrekció végrehajtásához, akkor az így felszabaduló uniós forrást újra felhasználhatja az érintett programhoz kapcsolódó más támogatható kiadás finanszírozására. Ha egy tagállam nem ért egyet a korrekció végrehajtásával, a Bizottság maga végezheti el a pénzügyi korrekciókat [11]. Ha azonban a korrekciót a Bizottság hajtja végre, az érintett tagállam elveszíti a kérdéses uniós összeget;

(b) a Bizottság felé még elszámolandó kiadásokat illetően: a Bizottság felhívja a tagállami hatóságokat, hogy célirányos módosításokkal tegyék eredményesebbé irányítási és kontrollrendszereiket.

2. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A BIZOTTSÁG ÁLTAL A HIÁNYOSSÁGOK KIKÜSZÖBÖLÉSÉRE IGÉNYELT INTÉZKEDÉSEK: NÉHÁNY PÉLDA

Az egyik tagállamban elvégzett ellenőrzéseket követően a Bizottság egy három programot érintő, a közbeszerzésekkel foglalkozó [12] cselekvési terv végrehajtását kérte. Ez a következő intézkedéseket foglalta magában:

az elszámolt kiadásokkal rendelkező közbeszerzési szerződések statisztikai mintavételen alapuló, visszamenőleges ellenőrzése és a feltárt hibák pénzügyi hatásának számszerűsítése;

a közbeszerzési eljárások jogszerűségének ellenőrzésére szolgáló módszerek felülvizsgálata és erről szóló beszámoló elküldése a Bizottságnak.

Egy másik esetben a Bizottság egy ellenőrzés során megállapította, hogy az elsőfokú ellenőrzések nem voltak megfelelőek. Ezért felkérte a tagállami hatóságokat, hogy:

növeljék az ellenőrzés alá vont kiadási tételek számát;

győződjenek meg arról, hogy a támogathatósági szabályok teljesülését ellenőrzik az elsőfokú ellenőrzések során (legyenek kellően részletesek az alkalmazott ellenőrzési listák).

14. Miután a Bizottság elegendő és megbízható bizonyítékra tett szert a kért intézkedések sikeres végrehajtásáról, lezárhatja az intézkedéseket, illetve a felfüggesztésnek véget vetve újraindíthatja a kapott költségnyilatkozatoknak megfelelő összegek kifizetését.

15. A 2000–2006 közötti programozási időszak jelenleg folyó lezárási folyamata az utolsó alkalom, amikor a Bizottság elháríthatja a rendszerhiányosságokat. A Bizottság minőségellenőrzéseket végez, hogy bizonyosságot szerezzen többek között a támogatás lezárásáról szóló nyilatkozatban bemutatott hibaarány érvényességéről. Ahol a Bizottság által validált végleges hibaarány meghaladja a 2%-ot, ott a Bizottság extrapolálással pénzügyi korrekciókat ír elő. A szabálytalan összegek korrekciója, ha a hibaarány 2% alatt van, egyedileg történik.

16. A Számvevőszék 2006-os éves jelentése nyomán 2008-ban a Bizottság cselekvési tervet [13] fogadott el a tagállamok feletti felügyeletének megerősítésére, azzal a céllal, hogy csökkentse a strukturális intézkedések keretében eszközölt visszatérítések terén tapasztalható magas hibaszintet és orvosolja a tagállami rendszerek hiányosságait. Két évvel később, 2010 februárjában [14] a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a 2007–2013 közötti időszak programjainak első ellenőrzései pozitív eredményeket hoztak, és a programok lezárására született, többek között pénzügyi korrekciókat tartalmazó számos megelőző intézkedés azzal a reménnyel kecsegtet, hogy a programok lezárásakor az általános hibakockázat lényegesen alacsonyabb lesz, s ezáltal csökken az uniós költségvetés veszteségének kockázata [15].

AZ ELLENŐRZÉS HATÓKÖRE ÉS MÓDSZERE

17. Az ellenőrzés azt vizsgálta, hogy a Bizottság sikeresen kezelte-e a tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben megállapított hiányosságokat.

18. A Számvevőszék a következő részkérdéseket vizsgálta:

(a) A tagállamok irányítási és kontrollrendszereiben tapasztalható hiányosságok megállapításakor a Bizottság megfelelő korrekciós intézkedéseket kezdeményezett-e?

(b) Ésszerű határidőn belül hajtották-e végre a korrekciós intézkedéseket?

(c) Kellő bizonyossággal rendelkezett-e a Bizottság, amikor megállapította, hogy a hiányosságokat orvosolták?

19. Az ellenőrzés azokra a korrekciós intézkedésekre összpontosított, amelyeket a Bizottság a 2000–2006-os programozási időszak ERFA- és ESZA-programjaival kapcsolatban hozott, elsősorban a 2005–2006-tól kezdődően feltárt hiányosságok kapcsán.

20. Az ellenőrzés az alábbiak vizsgálatán alapult:

(a) az a 210 program, amelyeknél a Bizottság 2006–2008 között jelentős hiányosságokat tárt fel (lásd: 2. táblázat); az ellenőrzés azt kívánta megállapítani, hogy a Bizottság minden olyan esetben hozott-e intézkedést, amikor hiányosságokat fedezett fel;

(b) 40 véletlenszerűen kiválasztott programból álló minta (lásd: Melléklet) (23 ERFA-program és 17 ESZA-program, összesen 43109 millió EUR költségvetéssel); az ellenőrzés értékelni kívánta a meghozott intézkedések megfelelőségét, az intézkedések végrehajtásának időtartamát, valamint azt, hogy a Bizottság az intézkedésekkel összefüggésben mekkora bizonyossággal vonhatott le következtetéseket. A mintába tartozó programok közül négynél került sor helyszíni vizsgálatra is.

(c) a Bizottság éves tevékenységi jelentéseinek (lásd: 11. bekezdés) értékelése arról, hogy a 2007–2013-as programozási időszakra nézve milyen fokú bizonyosság érhető el a mintában szereplő 40 program utódprogramjai irányítási és kontrollrendszereinek eredményességét illetően.

2. TÁBLÁZAT

A PROGRAMOK ALAPSOKASÁGA

Forrás: Az Európai Számvevőszék az Európai Bizottság adatai alapján.

| ERFA | ESZA |

Programok összesen [8888] | 223 | 212 |

Azok a programok, amelyeknél a Bizottság 2006 és 2008 között jelentős hiányosságokat állapított meg | 113 | 97 |

Azok a programok, amelyek esetében a Bizottság és a tagállamok pénzügyi korrekciókban állapodtak meg | 110 | 58 |

Azok a programok, amelyeknél a Bizottság a kifizetések felfüggesztéséről döntött | 27 | 5 |

ÉSZREVÉTELEK

A TAGÁLLAMOK IRÁNYÍTÁSI ÉS KONTROLLRENDSZEREIBEN TAPASZTALHATÓ HIÁNYOSSÁGOK MEGÁLLAPÍTÁSAKOR A BIZOTTSÁG MEGFELELŐ KORREKCIÓS INTÉZKEDÉSEKET KEZDEMÉNYEZETT-E?

ELŐZMÉNYEK ÉS AZ ELLENŐRZÉS KRITÉRIUMAI

21. A felügyeleti szerepét megfelelően betöltő Bizottságnak, mihelyt tudomására jut, hogy valamely program irányítási és kontrollrendszereiben jelentős hiányosságok mutatkoznak, a tagállam felelős hatóságaival együtt eljárást kell kezdeményeznie. Az eljárás célja a tagállami hatóságok által végrehajtandó vonatkozó korrekciós intézkedések meghatározása, ezáltal a már elszámolt szabálytalan kiadások korrekciója és a rendszerek eredményessé tétele.

22. A Számvevőszék megvizsgálta, hogy:

(a) a Bizottság minden esetben intézkedett-e, amikor jelentős hiányosságok megállapítására került sor;

(b) valamennyi jelentős hiányosságra a megfelelő korrekciós intézkedések születtek-e.

A BIZOTTSÁG SZISZTEMATIKUSAN KEZDEMÉNYEZETT KORREKCIÓS INTÉZKEDÉSEKET

23. Azon 210 programra kiterjedő vizsgálat, amelyeknél 2006 és 2008 között jelentős hiányosságokat tártak fel, azt mutatja, hogy a Bizottság minden esetben intézkedett.

24. Azok a felszólítások, amelyeket a Bizottság a 13. cikk szerinti jelentésekben található információk alapján fogalmazott meg (a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága esetében többnyire ez volt a jellemző) szükségszerűen általános megfogalmazásokkal éltek, mivel a hiányosságokra vonatkozóan nem álltak rendelkezésre részletes információk. Az esetek többségében (körülbelül 75%-ában) a 13. cikk szerinti jelentéseken alapuló felszólítások nem vezettek pénzügyi korrekciókhoz.

A FELTÁRT HIÁNYOSSÁGOKAT AZ ESETEK 90%-ÁBAN MEGFELELŐEN KEZELTÉK

25. A Számvevőszék által felülvizsgált 40 program többségénél a tagállamokban alkalmazott rendszerek javítását célzó bizottsági intézkedések valamennyi feltárt hiányossággal foglalkoztak.

26. Ha a Bizottság a projekteknél olyan hibákat állapított meg, amelyek rendszerszintű jelleget ölthettek [16], akkor azon egyéb kiadásokkal kapcsolatban is intézkedéseket kért, amelyek valószínűsíthetően szintén érintettek voltak. Arra is volt példa, hogy miután egy adott országban egy vagy több programnál hibákat tártak fel, a Bizottság e tagállam olyan programjai vonatkozásában is kért intézkedéseket, amely programok nem képezték ellenőrzés tárgyát. A 3. háttérmagyarázat példával szemlélteti az intézkedésre irányuló kérés kiterjesztését.

27. A Számvevőszék által felülvizsgált 40 program többségénél (90%) a Bizottság által kért intézkedések megfelelő választ adtak a megállapított hiányosságokra. A 4. háttérmagyarázat egy olyan példát ismertet, ahol az intézkedés által adott válasz nem volt teljes körű.

3. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

AZ INTÉZKEDÉSRE IRÁNYULÓ KÉRÉS NEM ELLENŐRZÖTT PROGRAMOKRA VALÓ KITERJESZTÉSE: EGY PÉLDA

A Bizottságnak egy tagállam két programjára (Szardínia és Lazio) irányuló ellenőrzése a közbeszerzési szabályok alkalmazásával kapcsolatos problémákra derített fényt. Mivel a Bizottság úgy ítélte meg, hogy ezek a problémák rendszerszintűek, a pénzügyi korrekciók végrehajtására vonatkozó kérését nem korlátozta csak az ellenőrzött projektekre. A Bizottság felkérte a tagállamot, hogy a közbeszerzési szabályok alá eső szerződések reprezentatív mintáját alapul véve hajtson végre egy valamennyi programra kiterjedő ellenőrzést. Ennek eredménye alapján került sor pénzügyi korrekciókra.

28. Az, hogy mire terjedtek ki a Bizottság által kért intézkedések, esetenként eltért, különösen az elsőfokú ellenőrzések végrehajtásával kapcsolatban, amint azt az 5. háttérmagyarázat ismerteti. Míg egyes programok esetében a hatóságok az elszámolt kiadások 100%-át ellenőrizték, más programoknál ez mindössze 1% volt. Amikor a kiadásoknak csak egy kis hányadát ellenőrzik, akkor megnő annak a kockázata, hogy egyes szabálytalan kiadások felderítetlenül maradnak, és ezt a kockázatot legkésőbb a lezárásig kezelni kell.

4. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

EGY ESET, AHOL A KÉRT INTÉZKEDÉSEK NEM VOLTAK TELJES KÖRŰEK

Egy program (Galícia) 2007-es bizottsági ellenőrzése egy közreműködő szervezetre terjedt ki, valamint hatra abból a 13 megbízott szervből, amelyekre az irányítást átruházták. Az ellenőrzés jelentős hiányosságokat tárt fel, pedig a tagállami hatóságok 2003 és 2005 között már több rendszerellenőrzést lefolytattak. Noha a Bizottság jelentése leszögezte, hogy a közreműködő szervezetnek valamennyi megbízott szervet felügyelnie kellene, és az összes szabálytalan kiadást le kellene vonnia, konkrét ajánlásai csak az ellenőrzés körébe vont megbízott szervekre vonatkoztak. Igaz, hogy a kezelt pénzösszegek nagyságát tekintve (az összes forrás mintegy 80%-a) ezek a szervek voltak a legjelentősebek, a feltárt problémák (nem működő elsőfokú ellenőrzések, nem támogatható kiadások elszámolása stb.) súlyát figyelembe véve a Bizottságnak mégis fel kellett volna kérnie a tagállami hatóságokat, hogy további ellenőrzések révén győződjenek meg arról, hogy az ellenőrzés körébe be nem vont szervekkel kapcsolatban nem fordulnak elő hasonló problémák.

5. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

ELTÉRŐ SZIGORÚSÁGÚ KÖVETELMÉNYEK AZ ELSŐFOKÚ ELLENŐRZÉSRE NÉZVE: NÉHÁNY PÉLDA

Az egyik tagállam programjai esetén (pl. Extremadura) a Bizottság azt igényelte, hogy a kiadások legalább 25%-át ellenőrizzék, illetve még többet, ha a hibaszint lényegesnek mutatkozik.

Egy másik tagállam programjai esetén a Bizottság elfogadta a tagállami hatóságok azon iránymutatását, amely az ellenőrizendő projektek számát illetően semmilyen számszerű követelményt nem támasztott, azt azonban megszabta, hogy az ellenőrzött projektek költségeit igazoló dokumentumokat költségkategóriánként öt tétel vizsgálatával kell ellenőrizni. A Merseyside program esetében például az összes elszámolt kiadásnak csak 1,3%-ára nézve ellenőrizték az igazoló dokumentumokat.

Egy további esetben (Saar-vidék) a Bizottságnak az elsőfokú ellenőrzésekre vonatkozóan semmilyen követelménynek nem sikerült érvényt szereznie.

ÉSSZERŰ HATÁRIDŐN BELÜL HAJTOTTÁK-E VÉGRE A KORREKCIÓS INTÉZKEDÉSEKET?

ELŐZMÉNYEK ÉS AZ ELLENŐRZÉS KRITÉRIUMAI

29. A hiányosságok feltárása és orvoslása között a lehető legkevesebb időnek kell eltelnie, hogy elkerülhető legyen a nagy hibakockázattal járó kiadások folytatódó elszámolása, s hogy kifizetésmegszakítás vagy -felfüggesztés miatt ne kerüljenek nehéz helyzetbe folyamatban lévő projektek.

30. A korrekciós intézkedések végrehajtási szakaszának időtartama függ attól, hogy:

(a) a tagállamok betartják-e a Bizottság által az egyedi intézkedésekre vonatkozóan megszabott határidőket;

(b) a Bizottság a belső határidőkön belül (az ellenőrzés után három hónappal a Regionális Politikai Főigazgatóság és kilenc héttel a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága esetében) bocsátja-e ki jelentéseit a (hiányosságokat feltáró, illetve az utó-) ellenőrzésekről, és gyorsan (két hónapon belül) reagál-e a tagállami hatóságok válaszaira.

31. A Számvevőszék a következőket vizsgálta meg:

(a) mennyi időt vesznek igénybe a záró korrekciós intézkedések;

(b) mi okozza a felmerült késedelmeket.

A KORREKCIÓS INTÉZKEDÉSEK VÉGREHAJTÁSA ÁTLAGOSAN 30 HÓNAPOT VETT IGÉNYBE

32. Az ellenőrzés alá vont mintában szereplő programok hiányosságainak meghatározásától az összes korrekciós intézkedés végrehajtásáig eltelt idő átlagosan 30 hónap volt [17]. A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága átlagosan kevesebb időt vett igénybe (27 hónap), mint a Regionális Politikai Főigazgatóság (32 hónap). Ez a társfinanszírozott projektek fajtái közötti különbségeket és a korrekciós intézkedések nyomon követésének módjai közötti különbségeket tükrözi:

(a) az ERFA terén feltárt problémák megoldása – a támogatásra jogosult projektek sokfélesége és az ellenőrizendő szabályok nagyobb száma miatt – általában több időt vesz igénybe, mint az ESZA-val kapcsolatos problémáké [18]. Ezenkívül az ERFA-projektek és -programok rendszerint több pénzügyi forrást mozgatnak meg, mint az ESZA-projektek és -programok, ezért itt nagyobb feladatot jelenthet a feltárt hiányosságok orvoslására elvégzett munka;

(b) a mintából a Regionális Politikai Főigazgatóság több esetre nézve végzett utóellenőrzést, mint a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága (lásd: 46. bekezdés). Ezeknek az ellenőrzéseknek a megszervezése, a kiértesítés, az eredmények kiküldése, az esetleg feltárt problémákkal kapcsolatos újabb levelezés mind időbe kerül, amit a Számvevőszék bele is számított a felhasznált időbe;

(c) a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága által irányított programok 30%-ában a hiányosságokra nem a főigazgatóság saját ellenőrzése, hanem tagállami hatóságok jelentései vagy az Európai Számvevőszék ellenőrzése derített fényt. Ez azt jelenti, hogy a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatóságának kevesebb időt kellett igénybe vennie, hiszen a hiányosságokat feltáró ellenőrzés végétől az eredmények kiküldéséig tartó időszak nem számít bele az időbe.

33. A kiszámított időtartamba nem számított bele a pénzügyi korrekciók – jóváhagyásuk utáni – végrehajtásához szükséges idő. Az esetek többségében a jóváhagyott pénzügyi korrekciókat azonnal, a következő költségnyilatkozat Bizottság elé terjesztésekor végrehajtották. A korrekciók kb. felénél ez azt jelentette, hogy a pénzügyi korrekciók egészét vagy egy részét a program lezárásakor, a záró költségnyilatkozat benyújtásakor kellett végrehajtani, mivel az volt a következő nyilatkozat.

34. A Bizottság a Számvevőszék által vizsgált programok 87%-ánál foganatosított korrekciós intézkedések végrehajtásával kapcsolatban pozitív következtetésre jutott. Ebben olyan programok is benne foglaltattak – az esetek mintegy 8%-a –, amelyeknél, noha a program már le volt zárva, néhány ügy még folyamatban volt. A programok fennmaradó 13%-át illetően, amelyeknél a korrekciós intézkedések végrehajtásának eljárása a záró határidő idején átlagosan 35 hónapja folyamatban volt, a Bizottság úgy határozott, hogy a hiányosságokat a lezárási folyamat során kezeli.

ELSŐSORBAN A TAGÁLLAMI HATÓSÁGOK VOLTAK FELELŐSEK A FELMERÜLT KÉSEDELMEKÉRT, ÁM A BIZOTTSÁG IS OKOZOTT KÉSÉSEKET…

35. A 40 felülvizsgált program 35%-ában a késedelmekért elsősorban a tagállamok voltak felelősek, míg 39%-uknál a felelősség közös volt. Az esetek további 5%-ában elsősorban a Bizottságé a felelősség. Az esetek 21%-ában mindkét fél gyors lépéseket tett.

36. Egyes tagállami hatóságok elismerték a hiányosságokat, és vállalták, hogy végrehajtják a kért intézkedéseket. Más hatóságok vitatták a hiányosságok fennállását, és csak akkor intézkedtek, amikor világossá vált, hogy a Bizottság fenntartja álláspontját (lásd: 6. háttérmagyarázat).

37. A Bizottság olykor lassan továbbította ellenőrzései eredményeit a tagállami hatóságoknak. A Bizottság által a 40 programon belül végrehajtott ellenőrzések 16%-ánál ez megközelítőleg egy évet vett igénybe, noha a Bizottságon belül előírt határidő az ellenőrzést követő három hónap vagy kilenc hét, attól függően, hogy melyik főigazgatóság intézkedik (lásd: a 30. bekezdés b) pontja).

6. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A BIZOTTSÁG ÉS A TAGÁLLAMI HATÓSÁGOK KÖZÖTTI EGYÜTTMŰKÖDÉS NEHÉZSÉGEI: KÉT PÉLDA

A Bizottság az egyik tagállamban (Írország) 2006 közepén elvégzett ellenőrzései során több programnál (így a déli és a keleti régióban) különböző hiányosságokat állapított meg. A tagállami illetékes hatóságok vezető szerepet vállaltak a cselekvési tervben, és a Bizottság nehezen vagy egyáltalán nem jutott hozzá a kért információkhoz. A korrekciós intézkedések a program lezárásakor még véglegesítésre vártak.

Egy másik program esetében (Szardínia) a tagállami hatóságok vitatták a Bizottság által kért korrekciós intézkedéseket. A Bizottság több egymást követő levélben is fenntartotta álláspontját. A tagállami hatóságok csak 20 hónappal az első felszólítás után fogadták el a Bizottság álláspontját, és a 33 korrekciós intézkedésből 25-öt tettek magukévá.

38. A 40 felülvizsgált program 60%-ánál a kifizetések felfüggesztését kilátásba helyező előzetes levelet küldtek ki a hiányosságok megállapítása után átlagosan 16 hónappal. Az esetek 10%-ában született felfüggesztő határozat. Végül a Bizottságnak több esetben már nem volt lehetősége figyelmeztető levél kiküldésére vagy felfüggesztő határozat meghozatalára, mivel a lezárási folyamat előtt már nem volt hátra több kifizetés.

39. Tekintve, hogy a mintában kevés felfüggesztő határozat szerepel, nem lehet megállapítani, hogy e határozatok felgyorsították volna-e az eljárást, és ha igen, milyen mértékben.

...ÉS A BIZOTTSÁG HOZOTT BIZONYOS INTÉZKEDÉSEKET E KÉSEDELMEK MÉRSÉKLÉSÉRE

40. A 2008. évi cselekvési terve értelmében (lásd: 16. bekezdés) a Bizottság arra törekedett, hogy a hiányosságok megállapításától számított 24 hónapon belül lezárja a felfüggesztő, illetve pénzügyi korrekciókra irányuló eljárást. Ez a törekvés azonban már nem befolyásolhatta jelentős mértékben a 2000–2006-os programozási időszak korrekciós intézkedéseinek végrehajtásához átlagosan szükséges időt.

41. A 2007–2013 közötti időszakra vonatkozó szabályozás lehetővé teszi, hogy a kifizetések megszakításáról vagy pénzügyi korrekciókról előzetes felfüggesztési eljárás nélkül szülessen döntés. A Bizottság várakozásai szerint ez arra ösztönzi majd a tagállamokat, hogy a problémák feltárása után gyorsan reagáljanak. Megjegyzendő az is, hogy mivel a megszakítás vagy a felfüggesztés azt a célt szolgálja, hogy a megállapított hiányosságok megszüntetését célzó korrekciós intézkedések végrehajtásáig a Bizottság semmilyen szabálytalan kifizetést ne eszközöljön, ez várhatóan a Számvevőszék éves jelentéseiben szereplő hibaarányokra is pozitív hatással lesz.

KELLŐ BIZONYOSSÁGGAL RENDELKEZETT-E A BIZOTTSÁG, AMIKOR MEGÁLLAPÍTOTTA, HOGY A HIÁNYOSSÁGOKAT ORVOSOLTÁK?

ELŐZMÉNYEK ÉS AZ ELLENŐRZÉS KRITÉRIUMAI

42. Amikor a Bizottság megállapítja, hogy a jelentős hiányosságokat kielégítően orvosolták (a 40 programból álló minta 87%-ában ez történt, lásd: 34. bekezdés), akkor ennek a végrehajtott korrekciós intézkedésekre vonatkozó szilárd bizonyítékokon kell nyugodnia. Ezek az intézkedések az alábbiak voltak:

(a) a már elszámolt kiadásokban fellelt hibák mértékéről szóló értékelés alapján kért pénzügyi korrekciók;

(b) a rendszerek tökéletesítése annak érdekében, hogy eredményesen előzzék meg, illetve előfordulásuk esetén hatékonyabban szűrjék ki és korrigálják a szabálytalan kiadásokat.

43. A Számvevőszék megvizsgálta, hogy a Bizottság:

(a) kellőképpen meggyőződött-e arról, hogy megfelelő pénzügyi korrekciókat hajtottak-e végre, valamint arról, hogy a hasonló hibák megismétlődését elkerülendő a rendszereket tökéletesítették;

(b) felmérte-e, hogy a 2007–2013 közötti programozási időszak utódprogramjaiban jelentős hiányosságok nem fordulnak-e elő.

A BIZOTTSÁG KÜLÖNBÖZŐ MÓDOKON SZEREZ BIZONYOSSÁGOT

44. A Bizottságnak különböző eszközök állnak rendelkezésére arra, hogy meggyőződjön a korrekciós intézkedések kielégítő végrehajtásáról. A Bizottság erről egyrészt utóellenőrzések végrehajtásával szerezhet bizonyosságot. Másrészt támaszkodhat a tagállami hatóságok által tett nyilatkozatokra és kötelezettségvállalásokra, vagy értékelheti a tagállami hatóságok által rendelkezésére bocsátott igazoló dokumentumokat. Ennek a dokumentációnak része lehet a mintavételezéshez és a kiegészítő ellenőrzésekhez használt módszer leírása, naprakész ellenőrzési listák és a végrehajtott egyedi ellenőrzésekről szóló jegyzőkönyvek. Ezek a módszerek együttesen is alkalmazhatók.

45. Ezekből a forrásokból nem feltétlenül nyerhető ugyanolyan szintű bizonyosság. Ezt támasztja alá az is, hogy amikor a Bizottság utóellenőrzések révén vizsgálta felül a tagállami hatóságok által tett nyilatkozatok megbízhatóságát, illetve az általuk elvégzett ellenőrzések eredményeit, az első utóellenőrzés után az esetek mindössze 22%-ában jutott pozitív következtetésre. A Bizottság minden más esetben további korrekciós intézkedéseket kért, és bizonyos további esetekben újabb utóellenőrzéseket végzett.

46. A Bizottságnak figyelembe kell vennie a potenciálisan megbízhatóbb bizonyíték megszerzésének erőforrásigényét: egy utóellenőrzés sokkal több emberi erőforrást és időt igényel, mint a tagállamok által biztosított igazoló dokumentumok vagy nyilatkozatok értékelésének elkészítése (lásd: a 7. háttérmagyarázat példája). A Bizottságnak ezért kockázatelemzéssel kell megtalálnia az egyensúlyt aközött, hogy milyen fokú bizonyosságra kíván szert tenni, illetve hogy milyen mértékben támaszkodjék a tagállami hatóságokra. Mielőtt azonban megállapította volna, hogy a korrekciós intézkedéseket kielégítő módon hajtották végre, a Bizottság utóellenőrzéseket végzett: a mintában szereplő programok közül a Regionális Politikai Főigazgatóság által irányított programok 89%-ára, illetve a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága által irányított programok 47%-ára nézve.

7. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

MILYEN KOCKÁZATTAL JÁR, HA EGY KÉRDÉS LEZÁRÁSÁRA EGY TAGÁLLAMI HATÓSÁG KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSA/NYILATKOZATA ALAPJÁN KERÜL SOR: EGY PÉLDA

Egy programra (Kelet-Skócia) nézve a Bizottság megállapította, hogy a 13. cikk szerinti jelentések nem foglalkoztak a hibák rendszerszintű jellegének kérdésével. E kérdést 2009-ban azzal a tagállami hatósági kötelezettségvállalással zárták le, hogy a hatóságok minden rendszerszintű hibát azonosítani fognak. A támogatás lezárásáról szóló nyilatkozat azonban egy szóval sem tájékoztat a hibák jellegéről, mindössze kijelenti, hogy minden megállapított rendszerszintű hiányosságot eredményesen kezeltek. Ezt követően, 2011-ben a Bizottság lezáró ellenőrzést végzett, s ennek keretében megvizsgálta a rendszerszintű hibák kezelésének kérdését.

A LEGTÖBB PROGRAM ESETÉBEN PÉNZÜGYI KORREKCIÓK ELFOGADÁSÁRA KERÜLT SOR…

47. Az elégtelen rendszerek által feldolgozott és a Bizottság felé elszámolt kiadásokat az esetek többségében pénzügyi korrekciókkal zárták le.

48. Háromféle pénzügyi korrekció van [19]:

(a) olyan korrekció, amely számszerűsítéssel jár, mivel a hiba mértéke a projekt szintjén meghatározható (a következőkben: számszerűsíthető korrekció);

(b) kivetítésen (extrapoláláson) alapuló korrekciót alkalmaznak akkor, ha a hibák egy vagy több típusa által érintett projektek alapsokasága meghatározható, és a hibák számszerűsíthetőek, a projektsokaság azonban túl számos ahhoz, hogy valamennyi projektet ellenőrizni lehessen;

(c) a rendszerhibák vagy a közbeszerzési szabályokat nem teljesítő projektek esetén átalánykorrekciókat alkalmaznak, ha a hiba hatása nem számszerűsíthető.

49. A kivetítésen alapuló korrekció során a véletlenszerű projektmintánál megállapított hibaarányt az adott hiba által érintett valamennyi projektre alkalmazzák.

50. Az átalánykorrekció során az elégtelen rendszerek által feldolgozott kiadásokra egy adott százalékarányt alkalmaznak. Ez általában a rendszerhibák kijavításának időpontjáig elszámolt kiadásokat jelenti. Az alkalmazandó százalékarányt a bizottsági iránymutatás a hiányosságok súlyossága szerint szabja meg.

51. A 3. táblázat a 40 felülvizsgált programon belül előfordult különböző típusú pénzügyi korrekciókat részletezi. A strukturális alapok által társfinanszírozott projektekkel kapcsolatos, jóváhagyott pénzügyi korrekciók 650 millió eurót tesznek ki, és még további pénzügyi korrekciók vannak jóváhagyás alatt. A pénzügyi korrekciók jelentős része az uniós és tagállami közbeszerzési szabályok megsértésének volt a következménye.

52. Szinte valamennyi pénzügyi korrekciót a tagállamok hajtották végre. Ezért az így felszabaduló uniós pénzösszegeket az érintett program keretében fel lehetett használni egyéb támogatható, a programozási időszak végéig a Bizottság felé elszámolandó kiadásokra [20] (lásd: 7. lábjegyzet). Hét program kiadásainak egy részénél azonban a Bizottság vetette ki a pénzügyi korrekciókat, mivel a tagállam nem hajtotta végre azokat. Ezért ezek az összegek elvesztek a tagállam számára (lásd: 13. bekezdés).

3. TÁBLÁZAT

A PROGRAMOK SZÁMA A PÉNZÜGYI KORREKCIÓK TÍPUSA SZERINT

Megjegyzés: Egyazon program esetén – a hiányosságok számától és jellegétől függően – különböző típusú pénzügyi korrekciókat is jóvá lehetett volna hagyni.

Pénzügyi korrekció típusa | A programok száma |

Regionális Politika | Foglalkoztatás, Szociális Ügyek és Társadalmi Befogadás |

Számszerűsíthető korrekciók | 15 | 13 |

Kivetítésen alapuló korrekciók | 2 | 4 |

Átalánykorrekciók

Rendszerhibák | 8 | 3 |

Közbeszerzés | 13 [7777] | 2 |

…AZONBAN A BIZOTTSÁG A PÉNZÜGYI KORREKCIÓK PONTOSSÁGÁT ILLETŐEN CSAK AZ ESETEK 67%-ÁBAN SZERZETT MAGAS FOKÚ BIZONYOSSÁGOT…

53. A Számvevőszék úgy véli, hogy a Bizottság az alábbi feltételek mellett szerezhet magas fokú bizonyosságot a megállapított hiányosságra alkalmazott pénzügyi korrekció pontosságáról:

(a) számszerűsíthető korrekció alkalmazása esetén: minden olyan projektet azonosítanak, amelynél hiányosság mutatkozik, és a tagállami hatóságok által elvégzett magas színvonalú ellenőrzés [21] alapján feltárt hibának megfelelő pénzügyi korrekciót alkalmaznak;

(b) kivetítéses korrekció alkalmazása esetén: helyesen határozzák meg, hogy a hiányosság a projektek milyen részsokaságát érinti [22], a hibaarányt reprezentatív minta alapján állapítják meg, és a tagállami hatóságok magas színvonalú ellenőrzéseket hajtanak végre;

(c) átalánykorrekció esetén: az alkalmazott százalékarány megfelel a Bizottság által kialakított iránymutatásnak.

54. Az, hogy a Bizottság milyen fokú bizonyosságra tesz szert, attól is függ, hogy a feltételek teljesítésére vonatkozóan milyen típusú bizonyítékra tud szert tenni (lásd: 44–46. bekezdés). A Bizottság a pénzügyi korrekció által érintett programok 65%-ánál hajtott végre utóellenőrzést. Ha a bizottsági ellenőrzés eredménye nem volt pozitív, akkor vagy további – a Bizottság által addigra pontosan körülhatárolt – teendőket kellett elvégezniük a tagállami hatóságoknak, vagy kiegészítő pénzügyi korrekciókban állapodtak meg. A 8. háttérmagyarázat egy olyan példát mutat be, ahol további teendőket kellett elvégezni.

8. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

AZ UTÓELLENŐRZÉS NEM VEZETETT POZITÍV KÖVETKEZTETÉSRE: EGY PÉLDA

Egy program során (ipari és vállalati szektor a Cseh Köztársaságban) az illetékes hatóságokat arra kérték fel, hogy végezzék el az elszámolt kiadások ellenőrzését, külön figyelemmel egyes konkrét kérdésekre (például a közbeszerzési szabályok betartása). A Bizottság a végrehajtott ellenőrzések minőségének értékelésére irányuló utóellenőrzése során arra a következtetésre jutott, hogy a hatóságok ellenőrzései számos problémát nem tártak fel, illetve nem javasoltak megfelelő pénzügyi korrekciókat azok megoldására. Ezért felkérték a hatóságokat, hogy – figyelembe véve a Bizottság megállapításait – számítsák újra az ellenőrzött projektek hibaarányát. Ez azzal járt, hogy az eredetileg elvégzett valamennyi ellenőrzést át kellett vizsgálni azt biztosítandó, hogy azok a korábban nem vizsgált problémákra is kiterjedjenek, majd újra ki kellett számítani a szükséges pénzügyi korrekciókat.

55. A Számvevőszék véleménye szerint a Bizottság a mintában szereplő esetek 67%-ában magas fokú bizonyosságot szerzett. A többi esetben (33%) [23] egyes hiányosságok csökkentették a bizonyosság szintjét.

56. Az egyik hiányosság az alábbi kérdésekre vonatkozó információk teljes vagy részleges hiánya:

(a) a végrehajtott pénzügyi korrekciók teljeskörűsége;

(b) a pénzügyi korrekciók összegének alátámasztása az eredetileg megállapított hiányosságok alapján. A 9. háttérmagyarázat egy erre vonatkozó példát mutat be.

57. Egy másik hiányosság a ténylegesen elvégzett ellenőrzések hatókörével függ össze: egyes esetekben a hatókör nem volt elégséges, amit a Bizottság nem vitatott (lásd: a 10. háttérmagyarázat példái), ám ez a hibaarány tekintetében megbízhatatlan következtetéseket eredményezett.

9. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A VÉGREHAJTOTT PÉNZÜGYI KORREKCIÓK ALÁTÁMASZTÁSA TEKINTETÉBEN NEM ÁLLT RENDELKEZÉSRE ELEGENDŐ INFORMÁCIÓ: EGY PÉLDA

Egy program esetében (Galícia), ahol a közreműködő szervezet az intézkedések végrehajtásával különböző szerveket bízott meg, a Bizottság pénzügyi korrekciókat kért azon szervek elszámolt kiadásaira vonatkozóan, amelyeknél a 13. cikk szerinti jelentések magas hibaarányt állapítottak meg. A korrekciókat négy szervvel kapcsolatban végezték el, egy esetben statisztikai ellenőrzés alapján, de a Bizottság nem rendelkezett olyan információval, amelynek alapján egyeztetni tudta volna a korrekciók összegét az elsőfokú ellenőrzések során azonosított hibaaránnyal. A három másik szervtől vagy egyáltalán nem, vagy csak hiányos információ érkezett. A Bizottság nem kért további információkat, és újraindította a kifizetéseket.

…ÉS JÓVAL KISEBB MÉRTÉKŰ BIZONYOSSÁGRA TETT SZERT AZ IRÁNYÍTÁSI ÉS KONTROLLRENDSZEREK EREDMÉNYES MŰKÖDÉSÉT ILLETŐEN

58. A Számvevőszék úgy véli, hogy a Bizottság az irányítási és kontrollrendszerek eredményességét illetően akkor szerez magas fokú bizonyosságot, ha az elsőfokú és másodfokú ellenőrzések mennyisége és minősége a tagállami hatóságok számára lehetővé teszi a szabálytalan kiadások feltárását és kijavítását (lásd: 9., 10. és 28. bekezdés). Az elsőfokú ellenőrzések a 2000–2006 közötti időszakban az irányítási és kontrollrendszerek kulcselemének bizonyultak, tekintve a másodfokú ellenőrzésekre vonatkozó követelmények jogi keretének hiányosságait (lásd: 9. bekezdés).

59. A Számvevőszék megállapítása szerint minden olyan esetben, amikor a megbízhatósági szintet magasnak ítélte, a Bizottság utóellenőrzést végzett.

10. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A HIBAÖSSZEG – ÉS ENNÉLFOGVA A PÉNZÜGYI KORREKCIÓK – MEGHATÁROZÁSÁHOZ FIGYELEMBE VETT HATÓKÖR NEM VOLT ELÉGSÉGES: KÉT PÉLDA

Egy program esetében (közlekedés Olaszországban) a Bizottság mintavételen alapuló projektellenőrzése több lehetséges rendszerszintű hibát állapított meg. A Bizottság felkérte a hatóságokat, hogy ezen rendszerszintű hibák teljes hatókörének feltárása érdekében végezzenek átfogó vizsgálatot, majd ennek eredményeképp hajtsanak végre pénzügyi korrekciókat. A vizsgálat csak egyetlen hibatípus esetében vezetett pénzügyi korrekcióhoz. A többi hibatípus esetében nem javasoltak korrekciókat.

Egy másik esetben (humánerőforrás-fejlesztés Lengyelországban) a Bizottság – két, összesen mintegy 214 millió EUR összegű, egyazon szerv által irányított projektre nézve – a legkülönbözőbb hibákat tárta fel egy bizonyos típusú pályázati eljárás (gyorsított eljárás) alapján odaítélt közbeszerzési szerződéseknél. Mintegy 25 millió EUR összegű pénzügyi korrekcióra került sor. A Bizottság ennek ellenére sem kérte, hogy a különböző hibatípusok előfordulását az ugyanezen szerv által a nem a gyorsított eljárás keretében odaítélt szerződéseknél is vizsgálják meg.

60. A Számvevőszék a bizonyosság szintjét azokban az esetekben ítélte közepesnek, amikor a rendszerekkel kapcsolatban alkalmazott megoldások elégségesek voltak, leszámítva az első- és másodfokú ellenőrzések bizonyos elemeit. Ezekben az esetekben a Bizottság jobbadán a tagállami hatóságok nyilatkozataira támaszkodott (lásd: a 11. háttérmagyarázatban ismertetett példa).

61. A Számvevőszék a bizonyosság szintjét akkor ítélte alacsonynak, ha az elsőfokú ellenőrzések több jelentős szempontból nem voltak kielégítőek. Ezek a hiányosságok elsősorban az elvégzett ellenőrzések mennyiségével voltak kapcsolatosak (lásd: 28. bekezdés), és a helyzetet időnként tovább rontották a másodfokú ellenőrzések hiányosságai.

62. Az "alacsony" minősítésű kategóriába tartozó programok tekintetében a Bizottság az esetek 64%-ában hajtott végre utóellenőrzést. E vizsgálatok nagy része az elsőfokú ellenőrzések minőségére irányult, azok mennyiségére azonban nem terjedt ki.

11. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

A BIZOTTSÁG A FÜGGETLEN SZERVTŐL SZÁRMAZÓ JELENTÉS ALAPJÁN HATÁROZTA MEG, ILLETVE SZÁMOLTA FEL A HIÁNYOSSÁGOKAT: EGY PÉLDA

A Bizottság egy program (Aquitánia) elsőfokú ellenőrzéseinek jelentős hiányosságai miatt intézkedésre irányuló kérést fogalmazott meg. A tagállami hatóságok egy, a 2000–2004 közötti időszakban elszámolt kiadásokból képzett mintát alapul véve külön ellenőrzési eljárást indítottak. A Bizottság megkapta az eljárás eredményeiről szóló jelentést, amely 2,12%-os hibaarányt mutatott. A Bizottság ezt kielégítőnek ítélte, és nem tett további lépéseket, nem kért be semmilyen igazoló dokumentumot – például a kitöltött ellenőrzési listákat –, és nem vizsgálta meg az e hibaarány és a másodfokú ellenőrzés során megállapított, jóval magasabb hibaarány közötti különbséget. Utóellenőrzésre nem került sor. A jelentés nem tért ki a hibák jellegére, nevezetesen arra, hogy azok rendszerszintűek voltak-e. Az eljárások 2005-től tartó tökéletesítésével összefüggésben az illetékes hatóságok megerősítést küldtek a Bizottságnak, mely szerint a kiadásokra vonatkozó eljárások összhangban vannak a strukturális alapok szabályaival.

Nem egészen egy évvel az első intézkedés lezárása után a Bizottság a másodfokú ellenőrzések által megállapított, továbbra is magas – közel 12%-os – hibaarány miatt másodszor is intézkedésre hívott fel. A Bizottság kérte a magas hibaarány okainak megállapítását. Az érintett hatóságok újabb külön ellenőrzési eljárást indítottak. Egy rendszerszintű hibát elemeztek, és meghatározták az érintett projektek körét, amire már az első kérés után sort kellett volna keríteniük. Az újabb intézkedés révén a másodfokú ellenőrzéskor talált hibaarányt 4,7%-ra lehetett csökkenteni. Bár ez meghaladja a 2%-os küszöböt (lásd: 15. bekezdés), a Bizottság úgy döntött, hogy ezekben a kérdésekben véglegesen majd csak a 2010 októberében indult lezárási folyamat keretében foglal állást.

63. Ahol nem került sor ellenőrzésekre, vagy ahol azok hatóköre nem volt elégséges, ott a korrekciós intézkedéseknek legalább egy részét a tagállami hatóságok nyilatkozataira vagy kötelezettségvállalásaira, illetve az általuk rendelkezésre bocsátott igazoló dokumentumokra támaszkodva zárták le. A 12. háttérmagyarázat erre mutat be példát.

64. Azt, hogy a kiadásokat illetően – miután azokat tökéletesített irányítási és kontrollrendszerek dolgozták fel – milyen fokú bizonyosságot szerzett a Bizottság a meghatározott kritériumok alapján történt számvevőszéki értékelés szerint, a 4. táblázat mutatja be.

4. TÁBLÁZAT

AZ IRÁNYÍTÁSI ÉS KONTROLLRENDSZEREK EREDMÉNYES MŰKÖDÉSÉRE VONATKOZÓ BIZONYOSSÁG SZINTJE A SZÁMVEVŐSZÉK ÉRTÉKELÉSE SZERINT

Bizonyosság szintje | Az érintett programok százalékos aránya [6666] |

Magas | 28% |

Közepes | 34% |

Alacsony | 38% |

12. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

EGY MEGÁLLAPÍTÁST A TAGÁLLAM HATÓSÁGA ÁLTAL RENDELKEZÉSRE BOCSÁTOTT LEÍRÁS ALAPJÁN VÉGLEGESÍTETTEK: EGY PÉLDA

Egy programot illetően (Navarra) mind a hiányosságok megállapításához, mind azok kiküszöböléséhez a tagállami hatóságok jelentései szolgáltak alapul. A tagállami hatóságok arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy az irányítással megbízott több különböző szervezetet illetően új eljárásokat léptettek életbe több, egyazon szervezet által irányított intézkedésre nézve (nem szolgáltak viszont olyan információval, amely alapján a Bizottság megítélhette volna az újfajta ellenőrzések mennyiségét és minőségét). Az ugyanezen szervezet által irányított egyéb intézkedéseket illetően készültek útmutatók, az ellenőrzések tartalma mégis problémás maradt. A többi szervezet esetében továbbra sem léteztek útmutatók és ellenőrzési listák, pedig ezek alapvető tényezők az ellenőrzések eredményességének biztosításában. A Bizottság további kérést nem fogalmazott meg.

…EZÉRT A LEZÁRÁSI FOLYAMAT RÉVÉN TOVÁBBI BIZONYOSSÁGOT KELL SZEREZNI…

65. A hiányosságok bizottsági követővizsgálatának egyik célja a hosszadalmas és forrásigényes lezárási folyamat elkerülése volt, hogy az ne hátráltassa a folyamatban levő 2007–2013-as programozási időszakot. Különösen azon programok esetében azonban, ahol az elért bizonyosság szintje nem volt magas, a Bizottságnak a jelenleg zajló lezárási folyamat során kell majd záró értékelést adnia a még meglévő hibakockázatokról (lásd: 15. bekezdés).

66. A lezárási folyamat előkészítése érdekében a Bizottság 2007-től kezdve ellenőrzéseket hajtott végre az azon programok lezárásáért felelős szervek szintjén, amelyek az uniós költségvetés pénzügyi érdekei szempontjából magas kockázatúnak minősültek. Az ezen ellenőrzések során megállapított hiányosságokat azonban a Bizottság jórészt az érintett hatóságok nyilatkozatai alapján tekintette orvosoltnak (lásd: a 7. háttérmagyarázatban bemutatott példa).

67. A mintában szereplő azon programok támogatáslezárási nyilatkozatainak felülvizsgálata alapján, amelyek esetében a Bizottság pozitív következtetésre jutott (87%, lásd: 34. bekezdés) a Számvevőszék úgy ítéli meg, hogy:

(a) az esetek 23%-ában (a 2011. június végi állapot szerint) a támogatás lezárásáról szóló nyilatkozatokban nyújtott információk alapján további pénzügyi korrekciókra lesz szükség; mindez főleg azokra az esetekre vonatkozik, amikor a Számvevőszék megítélése szerint a Bizottság nem tett szert magas fokú bizonyosságra (lásd: 55. bekezdés és 4. táblázat);

(b) az esetek 57%-ában a támogatás lezárásáról szóló nyilatkozatban kifejtett vélemény, illetve az azokban megjelölt hibaarány vitatható, leginkább azért, mert a hibaarány a programban megállapított hiányosságokhoz mérten túl alacsony. A Számvevőszék értékelése szerint kétséges az eredmények reprezentativitása is, mivel a másodfokú ellenőrzéseket nem kellett statisztikai mintán elvégezni. A további pénzügyi korrekciók szükségességének megítélésénél mégis elsősorban ezen ellenőrzések eredményeinek kell támaszként szolgálniuk.

68. Végül, az ellenőrzött mintában előfordult (lásd: 13. háttérmagyarázat), hogy egy költségnyilatkozatból eredetileg visszavont kiadást a záró költségnyilatkozatba visszahelyeztek. Más esetekben röviddel a zárási határidő előtt illesztették be az újonnan elfogadott projektekkel kapcsolatos kiadásokat. Fennáll a veszélye, hogy az uniós források lekötésének sürgető igyekezetében e projekteket esetleg nem ellenőrizték megfelelő módon.

69. A Bizottság a programok kockázatértékelése alapján dönthet úgy, hogy a bemutatott hibaarány érvényességének értékelésére a lezárási folyamat keretében ellenőrzéseket végez. Jelenleg azon esetek mintegy felénél folyik ilyen ellenőrzés, ahol a Számvevőszék a bizonyosság szintjét nem ítélte magasnak (az 55. bekezdésben említettek 66%-a, illetve a 4. táblázat "alacsony" minősítésű kategóriájának 36%-a). Az ellenőrzések száma még tovább növekedhet.

13. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

NEM TÁMOGATHATÓ KIADÁSOK VISSZAHELYEZÉSE A KÖLTSÉGNYILATKOZATBA, ÚJ PROJEKTEK BEILLESZTÉSE KÉSŐI SZAKASZBAN: KÉT PÉLDA

Egy 2006 márciusától 2007 szeptemberéig korrekciós intézkedések alá vont program során (Északkelet-Anglia) az irányító hatóság a záró költségkimutatásba visszahelyezett egy előzőleg levont 19,3 millió EUR összegű kiadást. Ez esetben a támogatások lezárásáért felelős szerv eredményesen működött, és nyilvánosságra hozta a tényeket.

Egy másik program esetében (Szardínia), amelyet 2007 szeptemberétől vontak – a lezáráskor még folyamatban lévő – korrekciós intézkedések alá, egy 80 millió EUR összegű kiadást késői szakaszban illesztettek be a záró költségkimutatásba. A független szerv egyik érintett projektet sem vonta másodfokú ellenőrzés alá. A Bizottság ezt a hiányosságot azért tudta kiszűrni, mert a támogatáslezáró nyilatkozatban szerepelt, amely még nem ad végleges véleményt a programról. Ahhoz azonban, hogy elkerülhető legyen a nem támogatható kiadásokra történő kifizetés kockázata, még alaposabb munkával kell felmérni a kapcsolódó kiadások támogathatóságát.

70. A Bizottságnak valamennyi olyan esetben, amikor nem tervezi záró ellenőrzés végrehajtását, a további pénzügyi korrekciók alkalmazására vonatkozó döntésének meghozatalakor a támogatások lezárásáért felelős szerv információira és kijelentéseire kell támaszkodnia, amelyek vagy a támogatáslezáró nyilatkozat részét képezik, vagy a Bizottság újabb kéréseinek eredményeképp születtek. A Bizottság így nem feltétlenül fogja tudni megállapítani a nyújtott információk igazságtartalmát és pontosságát, akár olyan döntő kérdésekre vonatkozóan, mint például a hatóságok azon érvei [24], amelyekkel az eredetileg magasabb hibaaránynak a 2%-os küszöbérték alá hozatalát támasztják alá (lásd: 15. bekezdés). A 14. háttérmagyarázat mutatja be, hogy milyen nehézségekkel néz szembe a Bizottság a lezárás során.

14. HÁTTÉRMAGYARÁZAT

EGY PROGRAM VÉGLEGES HIBAARÁNYÁNAK ELTÉRŐ ÉRTELMEZÉSEI: EGY PÉLDA

A bizottsági ellenőrzések eredményeképpen egy tagállamban 2005 második felében egy több programra vonatkozó cselekvési tervet fogadtak el. Néhány konkrét kérdés megfelelő kezelése mellett a fő intézkedés az elsőfokú ellenőrzések megerősítésére irányult. Ennek eredményeként ellenőrzések bevezetésére és/vagy formalizálására került sor, illetve kapcsolódó útmutatók készültek. Mindennek alapján a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a cselekvési tervet sikeresen végrehajtották. Az ellenőrzések kiterjedésére – például az ellenőrizendő projektek vagy kiadások százalékos arányára – nézve azonban nem volt semmilyen követelmény. A Bizottság számos program utóellenőrzését elvégezte, és az elsőfokú ellenőrzések minőségét is értékelte, és nem állapított meg nagyobb hiányosságokat.

Az egyik érintett programra (Yorkshire és Humberside) vonatkozó számvevőszéki ellenőrzés azonban megállapította, hogy az elsőfokú ellenőrzések a kiadások mindössze 3%-ára terjedtek ki. Ezenkívül az elsőfokú ellenőrzések által megállapított hibaarány jóval alacsonyabb volt, mint amit a másodfokú ellenőrzések tártak fel. Ez kételyeket ébreszt az elsőfokú ellenőrzések minőségét illetően, és azzal jár, hogy a program lezárásakor teljes mértékben a másodfokú ellenőrzések eredményéből kell kiindulni.

A támogatás lezárásáról szóló nyilatkozatban az egész programra vonatkozóan előterjesztett hibaarány 1,959%. A Számvevőszék ellenőrzése azonban kimutatta, hogy az előterjesztés statisztikailag nem helyes, mivel nem veszi figyelembe, hogy a program három részsokaságból tevődik össze [25]. A Számvevőszék ellenőrzése tehát – ugyanazon számadatokból kiindulva – 9,3%-os hibaarányt állapított meg. A Bizottság a jogi keretre való hivatkozással elfogadta a támogatáslezáró nyilatkozatban bemutatott hibaarányt.

71. Az előző bekezdésekben leírt egyes problémák megoldására a 2007 és 2013 közötti programozási időszakra a szabályokat néhány új rendelkezéssel egészítették ki:

(a) a másodfokú ellenőrzéseket véletlenszerű statisztikai mintavétel alapján kell elvégezni; ez növeli annak valószínűségét, hogy a lezáráskor érvényes hibaarányt terjesztenek a Bizottság elé;

(b) egy (a 2000–2006-os programozási időszakban működő független szervhez/támogatások lezárásáért felelős szervhez hasonló) ellenőrző hatóságnak évente véleményeznie kell a Bizottság számára az irányítási és kontrollszervek működésének eredményességét; ezek a vélemények a statisztikai mintavételi módszernek köszönhetően várhatóan megbízhatóbbak lesznek, mint a 13. cikk szerinti jelentések, és a Bizottság fő támpontját jelenthetik majd a rendszerek eredményességéről való bizonyosság megszerzéséhez.

72. Módosult a 2007–2013-as programozási időszak jogszabályi kerete egy olyan egyszerűsítés révén is, amely a hibaarány csökkentését célozza. A tagállami hatóságoknak most lehetőségük van arra, hogy az általános kiadásokat a tényleges költségek helyett átalánydíjak vagy átalányösszegek formájában számolják el.

...MÉG HA A TOVÁBBI PÉNZÜGYI KORREKCIÓKNAK ESETLEG NINCS IS HATÁSA, MIVEL AZ ELSZÁMOLT KIADÁSOK MEGHALADJÁK A MEGÁLLAPÍTOTT KÖLTSÉGVETÉST

73. A 40 felülvizsgált program záró kiadásairól szóló nyilatkozatok vizsgálata kimutatta, hogy a tagállami hatóságok az esetek 50%-ában (az ERFA-programok 74%-ában és az ESZA-programok 24%-ában) a programhoz rendelt költségvetést meghaladó kiadásokat számoltak el [26]. A költségek túlzott elszámolásának mértéke 1%-tól 28%-ig terjed. Ez egyrészt azt jelenti, hogy a tagállami hatóságok a múltban jóváhagyott pénzügyi korrekciók teljes összegét (lásd: 51. bekezdés) minden esetben helyettesíteni tudták újonnan elszámolt kiadásokkal, másrészt pedig azt, hogy a tagállami hatóságok tartalékkal rendelkeznek a projektzáráskor felmerülő további pénzügyi korrekciók fedezésére [27]. Másképpen fogalmazva: az újabb pénzügyi korrekciók nem eredményeznék a Bizottság által kifizetendő végső összeg csökkenését.

TOVÁBBI ERŐFESZÍTÉSEK SZÜKSÉGESEK, HOGY A RENDSZEREK A 2007–2013-AS PROGRAMOZÁSI IDŐSZAKBAN EREDMÉNYESEK LEGYENEK

74. Tekintettel arra, hogy 2006 és 2008 között sok hiányosságra derült fény, és hogy a korrekciós intézkedések végrehajtása időbe kerül (lásd: 32. bekezdés), gyakori volt, hogy az egyes hiányosságokat csak közvetlenül a lezárási folyamat megkezdése előtt tekintették orvosoltnak. Ennek következményeként az irányítási és kontrollrendszerek tényleges javulása csak a 2007–2013-as programozási időszakra volt várható.

75. A vizsgált programok közül tíz program – a 2007–2013-as programozási időszakban futó – utódprogramjának rendszereit a Bizottság 2010-ben ismét negatívan értékelte, amint az a Regionális Politikai Főigazgatóság és a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága éves tevékenységi jelentéseiben is tükröződik. A Bizottságnak így ezekre a programokra nézve további korrekciós intézkedéseket kell majd hoznia.

76. Ezek az éves tevékenységi jelentések arra is rámutatnak, hogy az ellenőrző hatóságok által kimutatott hibaarányok a Regionális Politikai Főigazgatóság által irányított programok 35,6%-ánál (lásd: 15. bekezdés) és a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága által irányított programok 47,4%-ánál meghaladták a 2%-os küszöböt [28]. A főigazgatóságoknak a 2007–2013-as időszak rendszereinek eredményességére irányuló saját értékelése a Regionális Politikai Főigazgatóság által irányított programok 15,4%-áról, illetve a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága által irányított programok 25,8%-áról úgy ítélte, hogy azok jelentős hiányosságokat mutatnak. A Számvevőszék 2010-es éves jelentésében közölt becsült legvalószínűbb hibaarány a "Kohézió, energia és közlekedés" területén 7,7% volt [29].

77. Meg kell jegyezni, hogy még ahol a Bizottságnak sikerült is eredményessé tenni a tagállamok irányítási és kontrollrendszereit, ott sincs biztosíték arra, hogy az utódprogramok rendszerei is hasonlóan eredményesek lesznek. Ennek az az oka, hogy a tagállamok, például költségvetési okokból, saját belátásuk szerint lecserélhetnék a strukturális alapokhoz tartozó programok kontrollmechanizmusaiért felelős szerveket, rendszereket és munkatársakat. A Bizottság számos ilyen esettel találkozott már.

KÖVETKEZTETÉSEK ÉS AJÁNLÁSOK

78. A Bizottság a korrekciós intézkedésekkel azt kívánja biztosítani, hogy a már végrehajtott szabálytalan kifizetések képezzék megfelelő pénzügyi korrekciók tárgyát, és hogy az irányítási rendszerek tökéletesítése révén a jövőben meglegyen a kellő bizonyosság a kifizetések szabályszerűségére nézve.

79. A számvevőszéki ellenőrzés eredménye szerint a Bizottság a hiányosságok megállapítását követően általában megfelelő intézkedéseket hozott, ám ez csak egy elhúzódó eljárás első lépése volt; az ellenőrzött programokra vonatkozóan a Bizottság különböző mértékben tudott megbizonyosodni arról, hogy korrekciós intézkedéseinek köszönhetően az egyes tagállamok irányítási és kontrollrendszereinek kiigazítása megtörtént-e.

A BIZOTTSÁG ÁLTALÁBAN MEGFELELŐ INTÉZKEDÉSEKET HOZ, AMENNYIBEN HIÁNYOSSÁGOKAT ÁLLAPÍT MEG A TAGÁLLAMI RENDSZEREKBEN, EZEK VÉGREHAJTÁSÁNAK FOLYAMATA AZONBAN ELHÚZÓDIK

80. Hiányosságok megállapítása esetén a Bizottság rendszerint korrekciós intézkedéseket kezdeményezett. A Bizottság az esetek 90%-ában megfelelően kezelte a hiányosságokat (lásd: 23–27. bekezdés).

81. A korrekciós intézkedések végrehajtása azonban átlagosan 30 hónapot vett igénybe. A 2000 és 2006 közötti időszakra vonatkozóan megállapított hiányosságok nagy része a 2005-2006-tal kezdődő évekre esett, ami az eljárás elhúzódásával együtt azt eredményezte, hogy a pénzügyi korrekciókat a mintában szereplő esetek mintegy felénél a programok lezárásakor kellett végrehajtani. A Bizottság jelenlegi célkitűzése szerint a korrekciós intézkedéseket 24 hónapon belül végre kell hajtani (lásd: 32–40. bekezdés).

A BIZOTTSÁG RÉSZBEN SIKERREL BIZTOSÍTOTTA A PÉNZÜGYI KORREKCIÓK HELYES ALKALMAZÁSÁT

82. A Bizottság a Számvevőszék által vizsgált esetek kétharmadában szerzett magas fokú bizonyosságot a pénzügyi korrekciók megfelelő alkalmazása felől. A többi esetben a bizonyosság szintjét különböző elégtelenségek csökkentették: vagy információhiány, vagy a pénzügyi korrekciók összegének megállapítására irányuló ellenőrzések hatókörének elégtelensége (lásd: 44–57. bekezdés).

A BIZOTTSÁG KEVESEBB SIKERREL BIZONYOSODOTT MEG ARRÓL, HOGY INTÉZKEDÉSEI A TAGÁLLAMOK IRÁNYÍTÁSI ÉS KONTROLLRENDSZEREINEK JAVULÁSÁT EREDMÉNYEZTÉK

83. Az ellenőrzött programokra nézve (lásd: Melléklet) a Bizottság különböző mértékben tudott megbizonyosodni arról, hogy korrekciós intézkedéseinek köszönhetően az egyes tagállamok irányítási és kontrollrendszereinek kiigazítása megtörtént-e. A Számvevőszék az ellenőrzött programok 28%-ánál találta a megbízhatósági szintet magasnak, 34%-ánál közepesnek, 38%-ánál pedig alacsonynak. A lezárási folyamat során a Bizottság további munkát végez, azt azonban még meg kell oldania, hogy kellő bizonyosságra tegyen szert a közölt információk – elsősorban a támogatáslezáró nyilatkozatban foglalt végleges hibaarány – tekintetében (lásd: 28. és 58–73. bekezdés).

84. A Számvevőszék által vizsgált programok közül tíz programnak a 2007–2013-as időszakban futó utódprogramját a Bizottság 2010-ben újra negatívan értékelte. Ráadásul a tagállami ellenőrző hatóságok a jelenlegi időszakban igen gyakran lényeges hibaarányról számolnak be (lásd: 74–77. bekezdés). A Bizottságnak ezekre a programokra nézve további korrekciós intézkedéseket kell majd hoznia.

EGYES TERÜLETEK JAVÍTÁSRA SZORULNAK

85. Habár a Bizottság korrekciós intézkedései igen jótékony hatással lehetnek, egyes területek még további javításra szorulnak ahhoz, hogy a rendszerek a 2007–2013-as időszakban stabilan magas szinten működjenek. Ezek a javítások azonban valószínűleg külön erőforrásokat igényelnek, amit a Bizottságnak figyelembe kell vennie.

1. AJÁNLÁS

A Bizottság:

- csökkentse a hiányosságok megállapításától a korrekciós intézkedések végrehajtásáig terjedő adminisztratív eljárás időtartamát;

- helyezze a hangsúlyt az ellenőrző hatóságok munkájára irányuló ellenőrzéseire, így biztosítva az azok által kimutatott hibaarányok megalapozottságát, hogy a pénzügyi korrekciókat ezen hibaarányok alapján lehessen megtenni;

- a követendő legjobb gyakorlatot tükröző ellenőrző listákkal segítse a tagállamokat elsőfokú ellenőrzéseik végrehajtásában;

- biztosítsa, hogy a lezárás előtt végrehajtott pénzügyi korrekciók kiterjednek az elégtelen irányítási és kontrollrendszerek keretében felmerült valamennyi kiadásra.

A JÖVŐBENI KOHÉZIÓS KIADÁSOKRÓL SZÓLÓ DÖNTÉSEKKEL ÖSSZEFÜGGÉSBEN MEGFONTOLÁSRA ÉRDEMES A NEM TÁMOGATHATÓ KIADÁSOK HELYETTESÍTÉSE

86. A Számvevőszék által vizsgált programok felénél a tagállami hatóságok a programhoz rendelt költségvetést meghaladó kiadásokat számoltak el. Ez azt jelenti, hogy a nem támogatható, finanszírozásból kizárt kiadásokat új kiadásokkal tudták helyettesíteni, és tartalékkal rendelkeztek a jövőbeni pénzügyi korrekciók ellensúlyozására (lásd: 73. bekezdés).

87. A kiadások ily módon történő helyettesítését a szabályok megengedik (lásd: 13. bekezdés a) pontja), ami lehetővé teszi, hogy a strukturális alapokból a tagállamoknak juttatott támogatási összegeket a gazdasági és társadalmi kohézió erősítését szolgáló programokra fordítsák.

88. Az azonban, hogy a tagállamok a strukturális alapokból származó támogatásokat ily módon újra felhasználhatják, felvet néhány megfontolandó kérdést, különösen a jövőbeni kohéziós kiadásokról szóló döntésekkel összefüggésben:

(a) a megállapított hiányosságok egy része rendszerszintű (pl. a közbeszerzési szabályok helytelen alkalmazása). Mindaddig, amíg e hibákat nem küszöbölik ki, fennáll az a kockázat, hogy egy projekt nem támogatható kiadásait valamely más projekt nem támogatható kiadásaival helyettesítik;

(b) előfordul, hogy a nem támogatható kiadást felváltó új kiadás teljes mértékben tagállami forrásokból finanszírozott projektekhez kapcsolódik (visszamenőleges finanszírozás). Más jelentéseinkben már kimutattuk, hogy az ilyen projektek nagyobb eséllyel hordoznak hibákat (lásd: 20. lábjegyzet); emellett visszamenőleges finanszírozás alkalmazása esetén a kohéziós kiadások a tagállamok költségvetéseinek utólagos támogatásává lényegülnek át.

(c) a Bizottság korrekciós intézkedései igen forrásigényesek, és jelentős adminisztratív költséggel járnak. Ha a támogatást át kell csoportosítani, és a tagállam jelentős számú valóban megfelelő projekttel rendelkezik (lásd: 26. lábjegyzet), akkor a Bizottság korrekciós intézkedése adminisztratív módosításokat fog eredményezni (az uniós támogatást más projektek javára kell átírni), de nem okoz változást a végzett tevékenységekben. Továbbá, amint azt a Számvevőszék már észrevételezte [30], a pénzügyi korrekciók a mögöttes tranzakciókat egyáltalán nem teszik kevésbé szabálytalanná, hanem azt eredményezik, hogy az elutasított szabálytalan tranzakciók költsége az uniós költségvetésből a tagállami költségvetésekhez kerül.

2. AJÁNLÁS

A kohéziós kiadásokra vonatkozó jövőbeni tervek megvitatásakor a Bizottság, az Európai Parlament és a Tanács újból gondolja át, hogy – az európai alapok értéknövelő hatását erősítendő – változtatni kell-e a nem támogathatónak ítélt kiadások helyettesítésének lehetőségeire vonatkozó rendelkezéseken.

Ezt a jelentést Harald NOACK számvevőszéki tag elnökletével a II. kamara a 2012. január 18-i ülésén, Luxembourgban fogadta el.

a Számvevőszék nevében

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

elnök

[1] A Bizottságnál az Európai Regionális Fejlesztési Alap igazgatását a Regionális Politikai Főigazgatóság, az Európai Szociális Alap igazgatását pedig a Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága látja el.

[2] Az EUSZ 17. cikkének (1) bekezdése és az EUMSZ 317. cikke.

[9999] Az adott időszakra vonatkozó pénzügyi kereten belül az ERFA és az ESZA rendelkezésére bocsátott pénzügyi források. Ez a keret egy többéves kiadási terv, amely pénzügyi szempontból fejezi ki az Európai Unió szakpolitikai prioritásait.

[3] A Bizottság és a tagállamok 2000–2006-os programozási időszakra vonatkozó felelősségi körét elsősorban a strukturális alapokra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. június 21-i 1260/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 161., 1999.6.26., 1. o.) és a strukturális alapok keretében nyújtott támogatások irányítási és ellenőrzési rendszerei tekintetében az 1260/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2001. március 2-i 438/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 63., 2001.3.3., 21. o.) határozza meg. A 2007–2013 közötti időszakra vonatkozóan a felelősségi köröket elsősorban az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1260/1999/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 210., 2006.7.31., 25. o.), valamint az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló 1083/2006/EK tanácsi rendelet, illetve az Európai Regionális Fejlesztési Alapról szóló 1080/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló 2006. december 8-i 1828/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 371., 2006.12.27., 1. o.) határozza meg.

[4] Projektgazdák az állami vagy magánszférába tartozó szervek, illetve magánszemélyek lehetnek. Állami projektgazda lehet például egy új autópálya építését végrehajtó útigazgatóság. Magánszférához tartozó projektgazda lehet például egy magántársaság, amely termelési folyamatát új gépek beszerzésével kívánja racionalizálni.

[5] A programok költségvetését a tagállamok közpénzeiből, magántőkéből és a strukturális alapokból finanszírozzák.

[6] E jelentések neve onnan ered, hogy azokat a 438/2001/EK rendelet 13. cikke írja elő.

[7] A 2000–2006-os programozási időszakban a programok többségének kiadásai a program jóváhagyása iránti kérelem Bizottság általi átvételének időpontjától (többnyire 2000. január 1.) 2009. június 30-ig voltak támogathatóak. A lezárási folyamat a dokumentumoknak ez utóbbi határidő letelte után 15 hónappal történt benyújtásával, azaz 2010. szeptember 30-án indult. Bizonyos programok esetében azonban az eljárás korábban kezdődött, mivel a támogathatóság határidejét 2008. december 31-ben szabták meg, míg a görögországi programok esetében később indult, mivel ezek támogathatóságának határidejét 2009. december 31-ig meghosszabbították.

[8] Az 1994–1999-es programozási időszakra vonatkozóan lásd: a 4253/88/EGK tanácsi rendeletnek a strukturális alapok által társfinanszírozott műveletek tagállamok általi pénzügyi ellenőrzése tekintetében történő végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1997. október 15-i 2064/97/EK bizottsági rendelet (HL L 290., 1997.10.23., 1. o.). E rendeletet a 2000–2006-os időszakra alkalmazandó 438/2001/EK rendelet hatályon kívül helyezte.

[9] A kifizető hatóságok által elvégzett ellenőrzéseket (lásd: 5. bekezdés) nem tekintették a legfőbb elemek közé tartozónak, mert jellegüknél fogva ezek ritkán tudták volna ellensúlyozni az elsőfokú és másodfokú ellenőrzések hiányosságait, valamint ritkán képezték nagyszabású korrekciós intézkedések tárgyát.

[10] Lásd: az 1260/1999/EK rendelet 38. és 39. cikke.

[11] Az 1260/1999/EK rendelet 39. cikkének (1) bekezdése.

[12] Európai irányelvek rendelkeznek azokról a szabályokról, amelyeket az építési beruházásra, a szolgáltatásnyújtásra és az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések esetében akkor kell alkalmazni, ha az e szerződésekben foglalt kezdeti költségvetés meghaladja az irányelvekben meghatározott felső határt. Az Európai Parlament és az Európai Tanács jelenleg hatályos (és a tagállamok jogrendjébe átültetett) irányelvei a következők: az Európai Parlament és a Tanács 2004. március 31-i 2004/17/EK irányelve a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról (HL L 134., 2004.4.30., 1. o.), valamint az Európai Parlament és a Tanács 2004. március 31-i 2004/18/EK irányelve az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról (HL L 134., 2004.4.30., 114. o.). Az olyan szerződésekre, amelyek nem esnek az irányelvek hatálya alá (mivel költségvetésük nem haladja meg a felső határt), nemzeti vagy regionális jogszabályok külön rendelkezései vonatkozhatnak.

[13] "A Bizottságnak a megosztott irányítású strukturális intézkedésekre vonatkozó felügyeleti szerepének megerősítésére irányuló cselekvési terv", COM(2008) 97 végleges, 2008.2.19. Ez a cselekvési terv, amely magát a Bizottságot érinti, nem tévesztendő össze a Bizottság által kért és a tagállamok által végrehajtandó korrekciós intézkedések egy fajtájával, amelyeket szintén "korrekciós cselekvési tervnek" neveznek (lásd: 12. bekezdés).

[14] "A Bizottság megosztott irányítású strukturális intézkedésekre vonatkozó felügyeleti szerepe megerősítésére irányuló cselekvési terv hatása", COM(2010) 52 végleges, 2010.2.18.

[15] Az Európai Unió 2010. évi éves beszámolója szerint a 2000–2006-os időszakra megállapított pénzügyi korrekciók teljes összege 4165 millió EUR az ERFA esetében, illetve 1174 millió EUR az ESZA esetében. Az 1994–1999-es időszakra vonatkozó jelentések szerint a pénzügyi korrekciók teljes összege az ERFA esetében 1758 millió EUR, az ESZA esetében pedig 397 millió EUR.

[8888] Ez az alapsokaság nem tartalmaz Interreg-programokat (a határokon átnyúló, nemzetek közötti és régiók közötti együttműködés előmozdítása), URBAN-programokat (a válságban lévő városok és városkörnyékek gazdasági és társadalmi megújulásának előmozdítása) és EQUAL-programokat (humánerőforrás-fejlesztés az esélyegyenlőség jegyében). Ugyanazon program egyfelől az ESZA, másfelől az ERFA által társfinanszírozott intézkedéseket is magában foglalhat. Ilyen esetben a program az ERFA és az ESZA oszlopában egyaránt szerepel.

[16] Egy hiba akkor minősül rendszerszintűnek, ha ugyanaz a probléma nagy valószínűséggel más projektekben is ugyanolyan módon jelentkezik. Ilyen esetben meg kell határozni a rendszerszintű hiba elterjedtségét. Például ha egy projektgazda helytelenül értelmezett egy támogathatósági szabályt, és több projektet hajtott végre, akkor lehetséges, hogy helytelen értelmezése valamennyi projektnél érvényesült, így elképzelhető, hogy mindegyiknél elszámoltak szabálytalan kiadást.

[17] Az átlagos időtartam kiszámításakor az utolsó intézkedés lezárásának időpontját tekintettük azon időpontnak, amikor a hiányosságok orvoslása megtörtént. Meg kell azonban jegyezni, hogy az egyes programokhoz tartozó különböző egyedi intézkedések gyakran különböző időpontokban zárultak le.

[18] Az ERFA-támogatásban részesülő projektekre gyakrabban érvényesek a közbeszerzéssel, illetve az állami támogatással kapcsolatos szabályok.

[19] Iránymutatások a Bizottság szervezeti egységei által a pénzügyi korrekciók meghatározása során alkalmazandó alapelvekre, kritériumokra és javasolt értékhatárokra az 1260/1999/EK rendelet 39. cikkének (3) bekezdése, illetve a közbeszerzéseket illetően a COCOF (az alapok koordinációs bizottsága) 07/0037/03. sz. dokumentuma ( 2007. nov. 29-i végleges változat) alapján.

[20] Az újonnan elszámolt kiadások vonatkozhatnak új, még be nem fejezett projektekre, vagy olyan befejezett projektekre, amelyeket eredetileg az uniós társfinanszírozás igénylése előtt, nemzeti forrásokból finanszíroztak. Ez utóbbi az úgynevezett "visszamenőleges finanszírozás". A visszamenőleges finanszírozás elfogadása tekintetében a főigazgatóságok eltérő gyakorlatot folytatnak. A Számvevőszék megállapította, hogy ezeknek a projekteknek az esetében nagyobb valószínűséggel merültek fel hibák, mint a szokásos módon támogathatónak ítélt projekteknél (lásd: a Számvevőszék 2008. évi éves jelentésének 6.19. bekezdése).

[7777] Ez a szám nem foglalja magában azt a hét programot, amelyeknél – elsősorban közbeszerzések kapcsán – rendszerhibára vonatkozó átalánykorrekciót hagytak jóvá.

[21] Minden kockázatot részletesen számba vevő ellenőrzési listák szigorú alkalmazásán alapuló ellenőrzés.

[22] Például: i.a közbeszerzési szabályok hatálya alá eső valamennyi szerződés vagyii.valamennyi elszámolt projekt kiadásainak egy része (mint például az igazgatási/személyi jellegű kiadások).

[23] Meg kell jegyezni, hogy a vizsgált mintában szereplő két program esetén nem hívták fel a tagállami hatóságokat pénzügyi korrekciók végrehajtására. Így ezeket a programokat ez a számítás nem veszi tekintetbe.

[6666] Hat program esetében az értékelés nem foglalkozott a rendszerekben történt fejlesztésekkel, mivel a pénzügyi korrekciók a programozási időszakban elszámolt valamennyi kiadásra vonatkoztak. Az 55. bekezdésben figyelembe vettük a korrekciós intézkedések hatását ezekre a programokra nézve.

[24] Példák a benyújtott érvekre: (i) bizonyos hibákat "atipikusnak" nyilvánítanak; (ii) arról számolnak be, hogy a rendszerszintű hibákat kielégítően kezelték.

[25] A sokaság (a projektek összessége) a projektek homogén részsokaságokba (rétegekbe) csoportosításával több részre osztható..

[26] A tagállamok az érintett program pénzügyi támogatását meghaladó nagyságú "projektkosárral" is rendelkezhetnek.

[27] E jelentés kibocsátásának idején a Bizottság még nem hozott végső döntést az alkalmazandó pénzügyi korrekció összegéről: a költségvetés szerinti összeg vagy az elszámolt összeg, ha az utóbbi meghaladja a költségvetést.

[28] A Regionális Politikai Főigazgatóság által irányított programokat illetően: a programok 22,5%-ának volt 2% és 5% közötti a hibaaránya, míg 13,1%-uknál a hibaarány 5% fölött volt. A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága által irányított programoknál: a programok 19,0%-ának volt 2% és 5% közötti a hibaaránya, míg 28,4%-uknál volt a hibaarány 5% fölött.

[29] A hibaarány alsó határa: 4,7%; a hibaarány felső határa: 10,7%.

[30] 2005. évi éves jelentés, 1.65. bekezdés (HL C 263., 2006.10.31.).

--------------------------------------------------

MELLÉKLET

MELY PROGRAMOK DOKUMENTÁCIÓJÁNAK ÁTTEKINTÉSÉRE KERÜLT SOR

ERFA |

Ország | A program száma | A program elnevezése | Költségvetés(millió EUR) |

Cseh Köztársaság | 2003CZ161PO003 | Ipari és vállalati szektor | 347,8 |

Németország | 2000DE162DO003 | Saar-vidék | 293,0 |

Spanyolország | 2000ES161PO004 | Asturias | 1695,4 |

2000ES161PO008 | Ceuta | 89,4 |

2000ES161PO010 | Extremadura | 2262,4 |

2000ES162DO006 | Madrid | 781,4 |

Egyesült Királyság | 1999GB161DO002 | Merseyside | 2600,3 |

2000GB162DO005 | Északkelet-Anglia | 1716,6 |

2000GB162DO012 | Kelet-Skócia | 661,4 |

Görögország | 2000GR051PO003 | Egészségügy és gondozás | 220,2 |

2000GR161PO004 | Nyugat-Görögország | 530,0 |

2000GR161PO007 | Epirusz | 464,7 |

2000GR161PO011 | Ión-szigetek | 268,5 |

2000GR161PO016 | Versenyképesség | 2826,2 |

2000GR161PO026 | Kultúra | 647,6 |

Írország | 2000IE161PO005 | Déli és Keleti Régió | 829,5 |

Olaszország | 1999IT161PO010 | Szardínia | 2601,0 |

1999IT161PO005 | Szállítás | 4520,2 |

2000IT162DO009 | Lazio | 884,4 |

Lengyelország | 2003PL161PO001 | Integrált regionális program | 3485,3 |

Portugália | 1999PT161PO008 | Gazdaság | 4009,3 |

1999PT161PO004 | Információs társadalom | 652,3 |

Szlovákia | 2003SK161PO002 | Ipar és szolgáltatások | 291,0 |

ESZA |

Ország | A program száma | A program elnevezése | Költségvetés (millió EUR) |

Belgium | 1999BE053DO002 | Szövetségi Foglalkoztatási és Munkaügyi Minisztérium | 140,3 |

Spanyolország | 2000ES051PO015 | Vállalkozói kezdeményezőképesség és folyamatos képzés | 2279,3 |

2000ES053PO305 | Navarra | 173,4 |

2000ES161PO011 | Galícia | 579,7 |

Franciaország | 1999FR161DO002 | Nord-Pas-de-Calais | 202,1 |

2000FR162DO003 | Lotaringia | 84,5 |

2000FR162DO019 | Pikárdia | 66,2 |

2000FR162DO013 | Aquitánia | 125,4 |

Egyesült Királyság | 1999GB161DO002 | Merseyside | 1032,8 |

1999GB161DO003 | Dél-Yorkshire | 1043,7 |

2000GB162DO010 | Délnyugat-Anglia | 81,8 |

2000GB162DO003 | Yorkshire és Humberside | 142,0 |

Olaszország | 1999IT161PO007 | Campania | 1003,5 |

1999IT053PO003 | Piemont | 1054,2 |

Hollandia | 1999NL161DO001 | Flevoland | 71,4 |

Lengyelország | 2003PL051PO001 | Humánerőforrás-fejlesztés | 1960,1 |

Szlovákia | 2003SK051PO001 | Humánerőforrás-fejlesztés | 367,2 |

--------------------------------------------------