Összefoglalás

I. A európai uniós gyártók elsősorban cukorrépa-termelők által termesztett cukorrépából állítanak elő cukrot. A piac reformját megelőzően az EU volt a világ egyik legnagyobb cukortermelője, és ma is a második legnagyobb cukorfogyasztó. 2006-ban cukorpiaci reform elfogadására került sor, hogy a piac összhangba kerüljön a közös agrárpolitika fokozott piacorientáltságot diktáló új alapelveivel, és teljesüljenek az Unió nemzetközi kötelezettségvállalásai.

II. A reform fő célkitűzései a következők voltak:

- az uniós cukoripar versenyképességének biztosítása;

- a piacok stabilizálása és a cukorellátás garantálása;

- hozzájárulás a mezőgazdasági népesség megfelelő életszínvonalának biztosításához olyan eszközök révén, amelyek célja az érintett térségek mezőgazdasági népességénél közvetlenül és közvetetten jelentkező fontosabb társadalmi, illetve gazdasági hatások enyhítése.

III. A reform főbb elemei az alábbiak voltak:

- 6 millió tonnás, azaz a kvóta szerinti össztermelés mintegy 30%-ának megfelelő kvótacsökkentés 2010 szeptemberéig egy olyan termelési szint eléréséhez, amely a Bizottság becslése szerint piaci egyensúlyt tartana fenn;

- a cukor és cukorrépa tonnánkénti árának fokozatos csökkentése. A cukorrépa árának csökkentéséért a termelőket közvetlen kifizetésekkel részben kompenzálják;

- a kvóták után fizetett gyártói hozzájárulásokból finanszírozott 6,2 milliárd EUR-s ideiglenes szerkezetátalakítási alap létrehozása, amely elsősorban szerkezetátalakítási támogatást (4,7 milliárd EUR), továbbá diverzifikációs támogatást (0,7 milliárd EUR) és a teljes időben cukorfinomítással foglalkozó üzemeknek átmeneti támogatást (0,2 milliárd EUR) nyújt.

IV. A számvevőszéki ellenőrzés értékelte, hogy a reform célkitűzései eddig milyen mértékben valósultak meg.

V. Ami az uniós cukoripar versenyképességét illeti, a Számvevőszék megállapítja, hogy a nem nyereséges termelési kapacitások szelektív leépítésére irányuló reformfolyamat – egészét tekintve – nem biztosította teljes mértékben az uniós cukoripar jövőbeli versenyképességét. A reform első két éve nem hozta meg az önkéntes kvótalemondások várt szintjét. A harmadik évtől bevezetett lényegi változásoknak köszönhetően többé-kevésbé megvalósult az összesen hatmillió tonnára vonatkozó cél, bár a kvóták jelentős részéről olyan termelők mondtak le, akik nem a legkevésbé versenyképes régiókból származtak. A Számvevőszék megjegyzi továbbá, hogy a reform amellett, hogy ösztönzést nyújtott a kvótaszint csökkentéséhez, egyidejűleg további kvótákat is kiosztott, állítólag a leghatékonyabb gyártóknak, akik azonban e kiegészítő kvóták egy részéről később lemondtak. A bevezetett intézkedések csak korlátozottan járultak hozzá az egyes cukorrépa-termelők versenyképességének növeléséhez, a múltbeli rugalmatlanságok és korlátok pedig megmaradtak a jelenlegi kvótarendszerben is. Ezért valószínű, hogy az uniós cukorágazat továbbra sem szabadulhat fel a jelenlegi külső nyomás alól.

VI. A piac stabilizálásával és a cukorellátás garantálásával kapcsolatos célkitűzés tekintetében a Számvevőszék megállapította, hogy noha egyelőre sikerült biztosítani a piac viszonylagos stabilitását, és az uniós cukorpiaci árak eleddig stabilan a referenciaárak körül maradtak, ezt olyan termelési kvóták alkalmazásával sikerült elérni, amelyek a belső termelés engedélyezett maximumát jelenleg jóval a piaci kereslet alatt, az uniós cukorfogyasztás 85%-ának megfelelő szinten tartják. Az uniós készletek ezért fokozottan függenek az importtól, míg a készletek iránti kereslet a cukor újfajta felhasználási módjai következtében nő. A Számvevőszék megjegyzi továbbá, hogy az EBA-országokból érkező import megnyílása következtében nő a gyártóüzemek kitelepítésének kockázata. A Számvevőszék felhívja a figyelmet arra a kockázatra is, hogy a cukorárak csökkenését nem adják tovább a fogyasztóknak. A feldolgozott termékek esetében a legtöbb költségmegtakarítást nagy valószínűséggel a gyártók tartják meg, míg a kiskereskedelemben forgalmazott cukor esetében az árcsökkenés továbbadását a forgalmazási hálózatok koncentrációja befolyásolja.

VII. Annak tekintetében, hogy az alkalmazott eszközök és mechanizmusok sikeresen kezelték-e és enyhítették-e a reformból eredő alkalmazkodási gondokat, a Számvevőszék megjegyzi, hogy egyelőre nem lehet általános következtetést levonni azzal kapcsolatban, hogy a bevezetett eszközök ellensúlyozták-e az érintett térségek mezőgazdasági népességét közvetlenül és közvetetten érő jelentősebb szociális, illetve gazdasági hatásokat. A reform következtében mintegy 80 gyár zárt be. A Bizottság és a tagállamok nem fordítottak kellő figyelmet a gyártóüzemek leszereléséből közvetlenül adódó szociális hatások nyomon követésére. Egyes tagállamokban a Számvevőszék késedelmeket tapasztalt a cukortermelés alternatíváinak kidolgozását célzó diverzifikációs intézkedések végrehajtásában, illetve a környezetvédelmi kötelezettségeknek való megfelelésben. Nem állt rendelkezésre továbbá bizonyíték annak igazolására, hogy a hagyományos nádcukor-finomítók a nekik kifizetett 150 millió EUR-s átmeneti támogatást nem "bizonyos korábbi juttatások" elvesztése fejében, hanem a cukorreform hatásainak más, objektív tényezői alapján kapták.

VIII. A Számvevőszék megjegyzi, hogy bár a szerkezetátalakítási alapban várhatóan maradni fog egy közel 640 millió EUR-s összeg, amelyet az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap céljaira kell felhasználni, ezzel szemben viszont számolni kell sok járulékos, nem közvetlenül a költségvetés mezőgazdasági fejezetét terhelő kiegészítő költséggel is, ilyen például a hagyományos AKCS-exportőrök bevételkiesése miatt nyújtott kárpótlás. Ennek következtében a reform teljes költsége 1,2 milliárd EUR-val több, mint a reform előtti költségvetési támogatás átlagos összege.

IX. E tényezők figyelembevételével a Számvevőszék az alábbiakat javasolja:

- Ha a belső termelésre vonatkozóan további kiigazítások válnak szükségessé, akkor dolgozzanak ki olyan eszközöket és intézkedéseket, amelyek minden szempontból biztosítják a következetességet, és az igények alapos technikai felmérésén, illetve tárgyilagos kritériumokon alapulnak;

- a Bizottság javasoljon olyan intézkedéseket, amelyek segítségével meg lehet szabadulni a jelenlegi kvótarendszerben rejlő, a cukorrépa-termelők és gyártók versenyképességét kedvezőtlenül érintő rugalmatlanságoktól és korlátoktól;

- az uniós cukortermelést érintő valamennyi jövőbeni döntés vegye figyelembe a Szerződésben megfogalmazott célhoz, a cukorellátás biztosításához szükséges belső cukortermelési szintet;

- a Bizottság rendszeresen kövesse nyomon az árképzést, és a tagállamokkal együtt gondoskodjon a versenyjogi szabályok helyes végrehajtásáról az ágazatban, biztosítva ezáltal a Szerződés azon célkitűzésének megvalósulását, hogy a fogyasztók ésszerű áron juthassanak a készletekhez;

- a Bizottság és a tagállamok sürgősen tegyenek intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a diverzifikációs intézkedéseket gyorsan alkalmazni kezdjék és azok a tervezett hatást váltsák ki;

- a Bizottság és a tagállamok aktívabban lépjenek fel annak biztosítása érdekében, hogy a bezárt üzemek maradéktalanul eleget tegyenek az általuk vállalt környezetvédelmi kötelezettségeknek.

Bevezetés

Háttér és a reform előtti helyzet

1. Az uniós gyártók a cukrot vagy a cukorrépa-termelők által termesztett cukorrépából [1] állítják elő, vagy cukornádból készült import nyerscukorból finomítják. A cukorrépa-termelést ideális esetben az üzemekhez közel eső földeken kellene végezni a szállítási költségek ésszerű szinten tartása érdekében és amiatt, mert a répa cukortartalma a betakarítást követően hamarosan lebomlik. A legtöbb cukorrépa-termelő gépipari beszállítók szolgáltatásait veszi igénybe olyan tevékenységek végrehajtásához, mint például a vetés vagy a cukorrépa betakarítása. Ezután a cukorrépát feldolgozásra elszállítják a gyártók üzemeibe. Végül a cukorgyártók részben ömlesztve értékesítik a cukrot különféle élelmiszeripari és nem élelmiszeripari felhasználóknak, részben csomagolva a kiskereskedőknek.

2. A cukorágazat közös piaci szabályozását (KPSZ) 1967-ben vezették be [2] annak érdekében, hogy tisztességes jövedelmet biztosítsanak a közösségi termelőknek és stabilizálják a piacot. Az uniós gyártók a cukrot garantált árakon, azaz intervenciós árakon értékesíthették, amelyek az 1996 és 2006 közötti időszakban jelentősen meghaladták a világpiaci árat (lásd az 1. ábrát).

1. ábra

A fehércukor ára 1996-tól 2006-ig

+++++ TIFF +++++

1 Kijelölt európai kikötőkben új zsákokban berakodott (FOB) fehércukorra vonatkozó azonnali árak (június–július) számtani középértéke

Forrás: A Bizottság (Mezőgazdasági Főigazgatóság) – "Mezőgazdaság az Európai Unióban – Statisztikai és gazdasági információk (2000–2008. évi jelentések)".

3. A tagállamok között szétosztott termelési kvóták bizonyos határokon belül tartották az össztermelést. Importilletékeket alkalmaztak az Unión kívül termelt cukorra, a többletcukrot pedig exportálták. A kvótákon belül termelt, azonban a piaci szükségleteken felüli cukrot export-visszatérítések alkalmazásával exportálták [3]. Nem nyújtottak export-visszatérítést a kvótákon felül termelt cukor exportjáért.

4. A piac reformját megelőzően évi 20 millió tonnát meghaladó termelésével az EU volt a világ harmadik legnagyobb cukortermelője, valamint második legnagyobb cukorfogyasztója [4]. Az EU ezenfelül korlátozott mennyiségben izoglükózt is termel, amelyet rendszerint a kukoricából, gabonából vagy burgonyából előállítandó keményítő feldolgozása során vonnak ki. Az izoglükózt széles körben használják az élelmiszeriparban, sokszor (például üdítőitalok esetében) a cukor egyik lehetséges helyettesítőjeként. Az EU izoglükóz-termelését elhanyagolható nagyságrendű kvóta meghatározásával korlátozták [5]. Kevésbé jelentős kvóták vannak érvényben továbbá az inulinszirup, egy cikóriagyökérből kivont rostból előállított édesítőszer tekintetében is. Az 1. táblázatban megtekinthetők a cukorágazat reform előtti és reform utáni főbb számadatai.

5. A reformot megelőző években az Unióra egyre nagyobb nyomás nehezedett abban a tekintetben, hogy elkerülje a cukortöbblet támogatott árfolyamon történő exportálását a világpiacra. Ez a nyomás végül 2005-ben egy WTO-döntéshez vezetett, amely arra kötelezte az Uniót, hogy cukorexport-vállalásába foglalja bele a kvótán kívüli cukorkivitelt és az AKCS-importok újraexportálását is. Ezért 2006-tól az EU – az addigi 6,5 millió tonna átlagos éves export [6] helyett – legfeljebb 1,37 millió tonna támogatott fehércukrot exportálhat. Az 1. háttérmagyarázatban további információk találhatók a WTO döntéséről.

1. táblázat

A cukorágazat a reform előtt és után

Reform előtti adatok (EU-25) | Reform utáni adatok (EU-27) [1001] |

Több mint 20 millió tonna éves cukortermelés (figyelmen kívül hagyva a bioetanolhoz történő felhasználást) | 14–15,5 millió tonna éves cukortermelés (figyelmen kívül hagyva a bioetanolhoz történő felhasználást) |

285000 cukorrépa-termelő termeszt cukorrépát összesen 2,1 millió ha területen, gépipari beszállítók igénybevételével; több mint 8000 cukornád-termelő termeszt cukornádat 43000 ha területen, elsősorban az EU tengerentúli területein. | 164000 cukorrépa-termelő termeszt cukorrépát összesen 1,4 millió ha területen, gépipari beszállítók igénybevételével; kevesebb mint 8000 cukornád-termelő termeszt cukornádat. |

189 cukorgyár, 50000 foglalkoztatott | 114 cukorgyár, 30000 foglalkoztatott (beleértve a két új EU-tagállamban található négy gyárat is) |

16 izoglükóz- és 4 inulinszirup-gyártó, 820000 tonna termelés | 10 izoglükózgyártó, 690000 tonna termelés (inulinszirup-gyártó nincs) |

Hét, kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzem évi 2 millió tonna, nádcukorból kivont nyerscukrot importál és dolgoz fel | 26, kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzem (ebből 15 az új tagállamokban, Bulgáriában és Romániában) évi 2,7 millió tonna, nádcukorból kivont nyerscukrot importál és dolgoz fel |

7,5 millió tonnát elérő kivitel, ebből 2,5 millió tonna export-visszatérítéssel | 1,37 millió tonna alatti kvótacukor-kivitel, export-visszatérítéssel nem támogatott |

Uniós fogyasztás: több mint 15 millió tonna (figyelmen kívül hagyva a bioetanolhoz történő felhasználást) | Uniós fogyasztás: több mint 17 millió tonna (figyelmen kívül hagyva a bioetanolhoz történő felhasználást) |

6. Emellett az EU 2001-ben már elfogadta az úgynevezett "Fegyver kivételével mindent" (EBA) programot, amely 49 fejlődő ország termékei esetében felfüggesztett minden importvámot. Az EBA program közvetlen hatást gyakorolt a cukorágazatra, mivel a kedvezményezettjei között volt hat olyan ország [7] is, amely aláírta az AKCS-cukorról szóló jegyzőkönyvet. A gazdasági partnerségi megállapodásról szóló rendeletben (EPA-rendelet) meghatározott védelmi mechanizmus egyik korlátja, hogy az EBA és AKCS-országok 3,5 millió tonnát exportálhatnak az Unióba. A cukorimportjukra kivetett vámokat 2001-ben függesztették fel először a finomító iparnak szánt korlátozott mennyiségekre, majd ezeket a mennyiségeket fokozatosan növelték, míg 2009. október 1-jétől szabad, korlátozás nélküli hozzáférést kaptak.

1. háttérmagyarázat

A WTO döntése

Az 1994. évi általános vám- és kereskedelmi egyezményhez (GATT) csatolt Marrakeshi Jegyzőkönyv aláíró felei többek között megállapodtak arról, hogy az exporttámogatásokat 36%-kal, a támogatott exportmennyiségeket pedig 21%-kal csökkentik egy hatéves időszak alatt. Minden egyes aláíró fél a Marrakeshi Jegyzőkönyvhöz csatolt külön engedményes listában rögzítette részletes kötelezettségvállalásait, amely az "1994. évi GATT-listák" néven vált ismertté.

Az Európai Közösség saját engedményes listájában megállapította, hogy a kvótán kívüli (C-cukor) exportja nem minősül támogatott exportnak, arra ugyanis nem jár export-visszatérítés; továbbá – arra hivatkozva, hogy a Közösség egyszerre fontos importőr és exportőr is – úgy határozott, hogy csökkentési ütemtervében csak azokat az export-visszatérítéseket szerepelteti, amelyek a behozatalon felüli nettó exporthoz kapcsolódnak. Ezen az alapon a támogatott referenciamennyiséget 1,612 millió tonnában állapította meg, amelyet (21%-kal) 1,273 millió tonnára kellett volna csökkenteni; ez a küszöb az új tagállamok uniós csatlakozását követően 1,37 millió tonnára emelkedett. Így az összes kivitel a C-cukor termelésének szintjétől függően a 4–7 millió tonnás sávban ingadozhatott. A korlátok betartását a kiviteli engedélyek igazgatásán keresztül biztosították.

Miután Brazília, Thaiföld és Ausztrália 2002-ben "konzultáció kezdeményezésére irányuló kérelmet" nyújtott be, a WTO vitarendezési testülete ismét megvizsgálta az EK kötelezettségvállalásait és kiviteli politikáját, és 2005. április 28-i végleges jelentésében megállapította: az EK engedményes listájának szövegezéséből nem következik, hogy lehetséges lenne az AKCS-importnak megfelelő mennyiségű cukor vállalt korláton felüli exportálása, valamint hogy a (kvótán felüli) C-cukor kivitelét támogatottnak kell tekinteni, ezért azt sem lehet a vállalt korláton kívül exportálni.

Ez a gyakorlatban azt jelentette, hogy az európai export nagyságrendileg további 5 millió tonnával csökkent. A 2006/2007-es gazdasági év volt az első, amelyre egészében hatályos volt ez a kiviteli korlátozás.

A cukorreform és célkitűzései

7. Ennélfogva szükségessé vált a cukorpiac reformja, hogy a KPSZ összhangba kerüljön az új közös agrárpolitika fokozott piacorientáltságot diktáló alapelveivel, és hogy fenn lehessen tartani a piaci egyensúlyt úgy, hogy közben az Unió teljesíti nemzetközi kötelezettségvállalásait, azaz megfelel annak a WTO-döntésnek, amelynek értelmében a támogatott uniós exportot összesen 1,3 millió tonna alá kell csökkenteni (lásd az 5. bekezdést), illetve az EBA program keretében 2009-től korlátlan, vámmentes hozzáférést biztosít a legkevésbé fejlett országoknak az uniós piachoz (lásd a 6. bekezdést).

8. Egy bizottsági javaslatot követően a Tanács jóváhagyta a cukorpiac reformját, és az 2006 júliusában hatályba lépett [8]. A reform bevezetését az érdekelt felekkel folytatott széles körű konzultáció és egy sor hatásvizsgálati tanulmány előzte meg: ez utóbbiak képezték a 2005. évi bizottsági javaslat alapját.

9. A reform több különféle célkitűzése részben ellentmondott egymásnak, ezért nehéz volt azokat egyidejűleg teljesíteni. A fő célkitűzések a következők voltak:

- az uniós cukoripar jövőbeni versenyképességének biztosítása a nem nyereséges termelési kapacitás csökkentése által;

- a piacok stabilizálása és a cukorellátás garantálása;

- hozzájárulás a mezőgazdasági népesség megfelelő életszínvonalának biztosításához olyan eszközök létrehozásával, amelyek célja az érintett térségekben a mezőgazdasági népességet érő jelentős közvetlen és közvetett társadalmi és gazdasági hatások enyhítése.

A reform főbb elemei

10. A reform főbb elemei az alábbiak:

a) a termelési kvóták fenntartása, azonban azok mértékének 6 millió tonnás (azaz a teljes kvóta szerinti termelés mintegy 30%-ának megfelelő) [9] csökkentése 2010 szeptemberéig egy olyan szintre, amely a Bizottság becslése szerint fenntartaná a piaci egyensúlyt. Némi rugalmasságot vitt azonban a rendszerbe további kvóta (mintegy 1,5 millió tonna) biztosítása a gyártók számára, amelyet a szándék szerint elsősorban azon vállalkozásoknak kellett volna megvásárolniuk, amelyek versenyképesnek tartották magukat az új piaci körülmények között;

b) a fehércukor tonnánkénti árának fokozatos csökkentése a 2006/2007-es gazdasági évet megelőző 631,9 EUR-s intervenciós árról [10] a 2009/2010-es gazdasági évtől érvényes 404,4 EUR-s referenciaárra [11];

c) a kvótacukorrépa cukorrépa-termelőknek fizetett tonnánkénti minimálárának fokozatos csökkentése a 2006/2007 előtti 44,01 EUR-ról [12] a 2009/2010-es gazdasági évtől alkalmazandó 26,29 EUR-ra;

d) a kvótacukor kiviteléhez kapcsolódó export-visszatérítési mechanizmust nem törölték el, azonban kilátásba helyezték, hogy azt a 2007/2008-as gazdasági évtől kezdve nem fogják alkalmazni. Mindamellett az említett gazdasági évben tapasztalt piaci egyensúlyvesztés miatt a Bizottság hozzájárult, hogy 2007/2008-ban még támogatást nyújtson a kivitelhez, így csak 2008. szeptember 26-i hatállyal határozott a cukorra nyújtott export-visszatérítések felfüggesztéséről [13];

e) részleges [14] kompenzáció nyújtása a cukorrépa-termelőknek a cukorrépaárak csökkentésének hatásaiért a termeléstől függetlenített egységes támogatási rendszer (ETR) keretében bevezetett támogatási jogosultságok vagy az ETR-t nem alkalmazó új tagállamokban különálló cukortámogatás formájában. Bizonyos feltételek mellett a cukorrépa-termelőknek egy további támogatás is nyújtható volt, amelyet termeléstől függő támogatás formájában egy ötéves átmeneti időszakra fenntartottak. Az izoglükózgyártóknak szállító gabonatermelőknek azonban nem nyújtottak támogatást, ugyanis abból indultak ki, hogy a reform a gabonaárakat nem fogja jelentősen megváltoztatni;

f) a kvóták után fizetett gyártói hozzájárulásokból finanszírozandó, összesen 6,2 milliárd EUR összegű ideiglenes szerkezetátalakítási alap. Az ideiglenes szerkezetátalakítási alapot nagy részben azért hozták létre, hogy abból finanszírozzák az önkéntes termelésikvóta-lemondásokért nyújtandó kompenzációs kifizetéseket. A szerkezetátalakítási alapot a Bizottság igazgatja különböző uniós költségvetési előirányzatok keretében [15], és a tervek szerint az alap 2012. szeptemberi lezárulta után megmaradó esetleges összegeket az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap céljaira fogják felhasználni [16]. Az alapot a következők finanszírozására tervezték:

(i) szerkezetátalakítási támogatás (4 750 millió EUR) a kvótatermeléssel felhagyó és a szóban forgó kvótákról lemondó gyártóknak. A szerkezetátalakítási támogatás 10%-át [17] a lemondások által érintett cukorrépa-termelőknek és a számukra szakszolgáltatásokat nyújtó gépipari beszállítóknak szándékoztak fenntartani (lásd az 2. ábrát);

(ii) diverzifikációs támogatás (675 millió EUR) a cukorrépa- és cukornádtermelés, illetve a cukorgyártás alternatíváinak ösztönzésére a cukoripar szerkezetátalakítása által érintett régiókban;

(iii) átmeneti támogatás a kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzemek részére (150 millió EUR) a cukoripar szerkezetátalakításához való alkalmazkodásuk lehetővé tétele céljából [18].

11. A szerkezetátalakítási alap bevételeinek és kiadásainak lebontását az I. melléklet mutatja be.

2. ábra

A szerkezetátalakítási alap áttekintése

Bevétel | Nyújtandó támogatás és kedvezményezettek [1002] |

+++++ TIFF +++++

|

Az irányítási rendszerek áttekintése

12. A szerkezetátalakítási támogatást igénylő gyártók által követendő eljárásokat a 2. háttérmagyarázat részletezi.

2. háttérmagyarázat

A szerkezetátalakítási támogatás igénylési folyamata

A szerkezetátalakításban való részvételhez a gyártóknak kvótájukról részben vagy egészben le kellett mondaniuk, és szerkezetátalakítási támogatás iránti kérelmet kellett benyújtaniuk a tagállamukhoz. A kérelemnek szerkezetátalakítási tervet is tartalmaznia kellett, amelynek ki kellett terjednie a következő elemekre:

- szociális terv, amely részletesen ismerteti az elsősorban a munkaerő átképzésével, átcsoportosításával és korengedményes nyugdíjazásával kapcsolatban tervezett intézkedéseket;

- környezetvédelmi terv, amely részletesen ismerteti a környezetvédelmi kötelezettségek betartása érdekében tervezett intézkedéseket;

- üzleti terv, amely részletesen ismerteti a gyár vagy gyárak bezárásának, valamint a gyártóberendezések teljes vagy részleges leszerelésének gyakorlati szabályait, menetrendjét és költségeit; továbbá

- pénzügyi terv, amely részletesen ismerteti a szerkezetátalakítási tervvel kapcsolatban felmerülő valamennyi költséget.

A tagállami hatóságoknak felül kellett vizsgálniuk a kérelmet, hogy megbizonyosodjanak arról, hogy az megfelel az uniós és nemzeti követelményeknek. A jóváhagyást követően a gyártó megkezdhette a szerkezetátalakítási tervben foglalt tevékenységek végrehajtását, és arról éves előrehaladási jelentést kellett készítenie. A gyártó a nyújtható támogatás 120%-ának megfelelő összegű biztonsági letét folyósítása ellenében két részletben kapta kézhez a szerkezetátalakítási támogatást. A biztosítékot a szerkezetátalakítási tervben foglalt tevékenységek megvalósításával és a nemzeti hatóságok általi kapcsolódó ellenőrzésekkel összhangban szabadították fel.

13. A tagállamok felelősek a nemzeti szerkezetátalakítási programok létrehozásáért, valamint a szerkezetátalakítási alap vonatkozásában az alábbiakért:

a) a gyártók szerkezetátalakítási támogatás iránti kérelmei támogathatóságának ellenőrzése;

b) szociális és környezetvédelmi követelmények előírása a gyártók számára, feltéve, hogy ez nem korlátozza a szerkezetátalakítási folyamatot;

c) a támogatás kedvezményezetteknek történő megítélésével kapcsolatos döntéshozatal, amennyiben a rendelet ezt előirányozza;

d) szerkezetátalakítási és diverzifikációs támogatás folyósítása a kedvezményezetteknek; valamint

e) a szerkezetátalakítási és diverzifikációs támogatás végrehajtásának nyomon követése, ellenőrzése és a kapcsolódó jelentéstétel.

14. A Bizottság felelős a reform végrehajtásának nyomon követéséért, szükség szerint a korrekciós intézkedésekkel kapcsolatos javaslattételért, valamint a szerkezetátalakítási alap igazgatásáért. A tagállamok benyújtják a Bizottságnak a támogatásra irányuló kérelmek jegyzékét (és azok másolatait), a nemzeti szerkezetátalakítási programokat, valamint a szerkezetátalakítási támogatással összefüggő tevékenységek végrehajtásáról szóló jelentéseket.

Az ellenőrzés hatóköre és módszere

15. A számvevőszéki ellenőrzés az alábbi konkrét kérdések megválaszolásával azt értékelte, milyen mértékben sikerült megvalósítani a cukorpiac reformjának célkitűzéseit:

a) A cukorpiac reformja biztosította-e az EU cukoriparának jövőbeni versenyképességét?

b) A cukorpiac reformja stabilizálta-e a piacokat és garantálja-e a cukorellátást?

c) Sikeresen megoldották és enyhítették-e az egyedi eszközök, illetve mechanizmusok a reformmal járó alkalmazkodási problémákat?

16. Ezen túlmenően az ellenőrzés vizsgálta még a gyártóüzemek leszerelésével összefüggő környezetvédelmi kötelezettségek betartását és a cukorárcsökkentés által valószínűsíthetően a fogyasztókra gyakorolt hatást. Az ellenőrzés ezenfelül elemezte a reform költségeit is.

17. Az ellenőrzéshez interjúkon, valamint rendszerek, dokumentumok és adatok elemzésén keresztül gyűjtöttek adatokat a Bizottságban és egy nyolc tagállamból (Csehország, Franciaország, Görögország, Írország, Lengyelország, Németország, Olaszország és Spanyolország) [19] álló mintában. A terepmunkára 2008 vége és 2009 közepe között került sor; a munka a szerkezetátalakítási alap keretében a reform első három gazdasági éve alatt (2006/2007-től 2008/2009-ig) végrehajtott műveletekre terjedt ki. Találkozókat szerveztek a Cukorgyártók Európai Szövetségének, az Európai Cukorrépa-feldolgozók Nemzetközi Szövetségének és az Ipari Cukorfelhasználók Szövetségének képviselőivel, hogy meghallgassák a cukorreformmal kapcsolatos nézeteiket.

18. A felkeresett tagállamokban az ellenőrzés részét képezte a kifizető ügynökségek reform végrehajtását célzó rendszereinek felülvizsgálata, valamint a szerkezetátalakítási támogatások egy adott mintájának vizsgálata (többek között helyszíni ellenőrzése) is. Ezenkívül interjúkat készítettek a cukorágazat különféle érdekelt feleinek képviselőivel (gyártókkal, cukorrépa-termelőkkel, gépipari beszállítókkal és cukorgyári munkavállalókkal).

Az előző ellenőrzési jelentés

19. A Számvevőszék már korábban is készített jelentést a cukorágazati KPSZ igazgatásáról egy 2001. évi különjelentésben [20], amely a KAP átfogó célkitűzéseinek elérését vizsgálta. A jelentés kiemelte az uniós cukorfelhasználók számára szabott magas árakat és a termelésikvóta-rendszer korlátozott számú gyártó kezében összpontosuló, túlzottan rugalmatlan elemeit, és azt ajánlotta, hogy tegyenek lépéseket az ágazat versenyképességének növelése érdekében.

Észrevételek

Biztosította-e a cukorpiac reformja az EU cukoriparának jövőbeni versenyképességét?

20. A reform célja "olyan alapos szerkezetátalakítási folyamat elindítása (volt), amely a Közösségen belüli veszteséges termelési kapacitás jelentős csökkenését eredményezi" [21], amely gazdasági ösztönzőt vezet be a legalacsonyabb termelékenységgel rendelkező gyártók számára kvótán belüli termelésük feladására, a termelés megszüntetéséhez kapcsolódó szociális és környezetvédelmi kötelezettségvállalások kellő figyelembevétele mellett [22].

21. A Bizottság várakozása szerint a felkínált gazdasági ösztönzők rábírnák a legalacsonyabb termelékenységgel rendelkező vállalkozásokat – azaz azokat a cukorgyárakat, amelyek a reform által kitűzött árcsökkentések után már nem lennének versenyképesek – a kvótájukról való lemondásra a szerkezetátalakítási alapból nyújtandó kompenzáció elfogadása fejében, anélkül, hogy az eszközöknek konkrét gyártóüzemekre vagy régiókra kellene irányulniuk.

22. Így a reform mögötti elképzelés az volt, hogy az alacsonyabb termelékenységű gyártóüzemek által leadott 6 millió tonna kapacitás növelné az átlag termelékenységet, és ezáltal biztosítaná az uniós ágazat jövőbeni versenyképességét. Némi rugalmasságot vitt azonban a rendszerbe további kvóta (mintegy 1,5 millió tonna) biztosítása a gyártók számára, amelyet a szándék szerint elsősorban azon gyártóknak kellett volna megvásárolniuk, amelyek versenyképesnek tartották magukat az új piaci körülmények között.

23. Az uniós cukoripar versenyképessége egyrészt a gyártók cukortermelési hatékonyságától, másrészt attól is függ, hogy a cukorrépa-termelők képesek-e versenyképes áron cukorrépát biztosítani a gyártóknak. A reform azon általános célja ellenére, hogy a legalacsonyabb termelékenységű vállalkozások mondjanak le termelési kvótájukról, az ellenőrzés megállapította, hogy sem a Bizottságnál, sem a tagállami irányító hatóságoknál nem állt rendelkezésre az egyéni gyártók vagy gyárak termelékenysége közötti összehasonlítás. A Bizottság ezenfelül nem kötelezte a tagállamokat, illetve az ágazatot a reform végrehajtásának az egyéni gyártók vagy gyárak termelékenysége szempontjából történő értékeléséhez szükséges adatok benyújtására.

24. Ebben a tekintetben a hatásvizsgálat csupán olyan tanulmányokra [23] hivatkozott, amelyek a cukorrépa-termelők és a gyártók kombinált jövedelmezősége alapján rangsorolták, majd alacsony, közepes, illetve magas jövedelmezőségűként osztályozták a cukortermelő térségeket. A 2. táblázat bemutatja a rangsorolással, valamint az eredeti fehércukor-kvótaszintekkel kapcsolatos részleteket. A rangsor az uniós cukoripar 2001. évi adatain alapult. Mindamellett amikor a Bizottság 2005-ben benyújtotta javaslatát, ezeket az adatokat annak ellenére nem frissítették, hogy bizonyos jelentős változásokra is sor került, így például nőtt Spanyolország és az Egyesült Királyság cukorrépahozama, Írországban pedig összevonták, illetve ésszerűsítették a termelést.

25. Mivel a Bizottságnak nincsenek pontosabb adatai az egyes gyártók vagy cukorgyárak versenyképességéről, ezért – a hatásvizsgálatban szereplő jövedelmezőségi rangsorra alapozva – az alacsony és közepes jövedelmezőségű régiók gyártóinak fehércukorra vonatkozó kvótalemondásait használja fel mutatóként arra, hogy a reformot mennyire sikerült célzottan megvalósítani. Tekintve azonban, hogy ezek az adatok átlagok, azt nem mutatják ki, ha egy alacsony jövedelmezőségű régióban vannak magas jövedelmezőségű gyártók és termelők is, vagy fordítva.

A reform első két évében az önkéntes kvótalemondások szintje elmaradt a várakozásoktól

26. A reform első két évében a gyártók önkéntes lemondásai a 6 millió tonnás célértékhez képest mindössze 2,2 millió tonnát tettek ki, a második évben ugyanis lassan terjedt a reform. Ez egyértelműen arra utalt, hogy a kínált ösztönzőket az ágazat nem tartotta kellőképpen vonzónak a kvótáról való lemondás ösztönzéséhez.

27. Annak eldöntése során, hogy elfogadják-e a kvótalemondást vagy nem, a cukorgyártókat befolyásoló egyik legfontosabb tényező a felajánlott pénzügyi ellentételezést övező bizonytalanság volt. Valójában a tagállamok döntésén múlott, hogy a legalább 10%-ban termelőknek és gépipari beszállítóknak juttatandó szerkezetátalakítási támogatásból mekkora összeget juttatnak a gyártóknak. Ezért a gyártók a szerkezetátalakítási támogatás igénylésének időpontjában még nem tudták, milyen összegű kompenzációban részesülnek majd.

2. táblázat

Kombinált jövedelmezőség az egyes tagállamokban

Forrás: A Bizottság (a Mezőgazdasági Főigazgatóság C.5. egysége).

Tagállam | Kombinált jövedelmezőségi szint [1003] | Kiindulási kvóta [1004] (fehércukor, tonna) |

Írország | Alacsony | 2143923 |

Görögország |

Olaszország |

Portugália (kontinentális területek) |

Csehország | Közepes | 2923655 |

Dánia |

Spanyolország |

Lettország |

Litvánia |

Magyarország |

Szlovénia |

Szlovákia |

Finnország |

Belgium | Magas | 12895381 |

Németország |

Franciaország (anyaország) |

Hollandia |

Ausztria |

Lengyelország |

Svédország |

Egyesült Királyság |

Többi tagállam [1005] | Nincs adat | 604114 |

ÖSSZESEN | | 18567073 |

28. A cukorrépa-termelők cukorrépa-termelés folytatásával kapcsolatos döntését befolyásoló tényező volt ezenkívül a továbbra is rendelkezésre álló támogatás mértéke. A jogszabályok úgy rendelkeznek, hogy azokban a tagállamokban, amelyek kvótájuk legalább 50%-áról lemondanak, a tevékenységet továbbra is folytató cukorrépa-termelőknek egy ötéves átmeneti időszakra fenntartanak egy termelésfüggő támogatásként folyósítandó kiegészítő támogatást. Ezt a termelésfüggő támogatást az alacsony vagy közepes kombinált jövedelmezőségű csoportba sorolt tagállamok közül azon négy tagállam [24] mindegyikének megítélték, amely lemondott az említett mértékű kvótáról, ami a megmaradt termelőknek ösztönzést jelentett arra, hogy további öt évig folytassák a cukorrépa-termelést.

29. Tekintettel a célként kitűzött kvótalemondások nagy mennyiségére, az egyes szereplők érvelése mellett elemezni kell a megcélzott és a tényleges kvótalemondások közötti különbséget is. Valószínűleg nem volt reálisan elvárható, hogy a teljes kvóta 30%-át elérő, jelentős mértékű lemondás kizárólag a legalacsonyabb termelékenységű gyártók önkéntes döntése útján elérhető legyen. Valójában a Bizottság által alacsony vagy közepes termelékenységűként besorolt tagállamok gyártóinak kombinált teljes kvótája sem volt több 5,1 millió tonnánál, azaz nem érte el a célzott csökkentés mértékét. Ezen túlmenően ha mindezek a gyártók lemondtak volna kvótájukról, 13 tagállamban teljes egészében megszűnt volna a cukorgyártás.

30. Az ellenőrzés megállapította, hogy egy tagállamban az egyetlen gyártó – amely a cukorreform előtt összevonta és ésszerűsítette gyártólétesítményeit és Európa egyik leghatékonyabb gyártójának tekintette magát – bezárta nagy, korszerű és potenciálisan hatékony cukorgyárát. Döntését azzal indokolta, hogy fennáll a kockázat, hogy az alacsonyabb árak gazdaságtalan szintre csökkentik a cukorrépa-kínálatot.

A reform harmadik évétől kezdve lényegi változtatásokra került sor…

31. Amint fent említettük, az önkéntes lemondások mértéke az első két gazdasági évben, 2006/2007-ben és 2007/2008-ban, elmaradt a várakozásoktól.

32. Az összesen 6 millió tonnára vonatkozó cél elérése érdekében 2007-ben a következő lényegi változások léptek életbe a szerkezetátalakítási alapban [25]:

a) megnövelték és a szerkezetátalakítási támogatás 90%-ában rögzítették a cukorgyártók szerkezetátalakítási támogatásból való részesedését, és annak biztosítása érdekében, hogy az érintett cukorrépa-termelők is kompenzációban részesüljenek, számukra minden leadott tonna után 237,50 EUR összegű egyszeri kifizetést ítéltek meg;

b) a 2008/2009. évi kvótájuk legalább 13,5%-áról lemondó vállalatok kvótájuk 13,5%-a tekintetében mentesültek a 2007/2008. évi, tonnánkénti 173,80 EUR összegű ideiglenes szerkezetátalakítási összeg befizetése alól;

c) bejelentették, hogy 2010-ben kötelező, ellentételezés nélküli kvótacsökkentésre kerül sor, amennyiben az önkéntes lemondások nem bizonyulnak elegendőnek a célkitűzések teljesítéséhez. Ez az intézkedés azokat a gyártókat érintette volna a legérzékenyebben, amelyek kvótájuk semekkora részéről sem mondtak le. Ennélfogva az ilyen gyártók is kénytelenek voltak megfontolni a termelésük egy részéről való önkéntes lemondást.

…és 0,5 millió tonna izoglükózzal és inulinsziruppal együtt nagyjából megvalósult a 6 millió tonnás célkitűzés…

33. E módosítások célja az volt, hogy a cukor-, izoglükóz- és inulinszirup-termelés 6 millió tonnával történő csökkentésén keresztül meg lehessen teremteni az uniós cukorpiac kívánt egyensúlyát. Az eszközölt változtatások eredményeképpen a gyártók 2008-ban és 2009-ben mintegy 3,6 millió tonnányi kvótáról mondtak le. 2009-re mintegy 80 gyárat zártak be, és a lemondások összmennyisége elérte az 5,77 millió tonnát, ebből 5,23 millió tonnát a cukorkvóta tekintetében. Az izoglükózgyártók 0,22 millió tonnáról mondtak le, az inulinszirup-gyártók pedig az összes lehetséges kvótáról, ami 0,32 millió tonnás termelésnek felel meg (a részleteket lásd a II. mellékletben). Így nem lett szükség jelentősebb végleges termeléscsökkentésre.

…bár olyan gyártók is mondtak le kvótákról, akik nem tartoztak a legkevésbé versenyképesek közé

34. A bizottsági szolgálatok megerősítették, hogy a szerkezetátalakítási időszak második éve után nyilvánvalóvá vált, hogy a kívánt kvótacsökkentést nem lehet kizárólag a cukorrépa-termelésre legkevésbé alkalmas térségekben működő, legkevésbé versenyképes gyártóüzemek cukortermelésének leállításával elérni. Ezért erős ösztönzőt hoztak létre annak érdekében, hogy minden gyártó mondjon le kvótájának legalább bizonyos százalékáról a szükséges csökkentés elérése érdekében, hogy az ágazat számára lehetővé tegyék egy új piaci egyensúly elérését.

35. Az ellenőrzés olyan eseteket talált, amelyekben egy-egy vállalkozás, amely önmagát a legtermelékenyebbek közé sorolta, további cukorkvótát vásárolt, majd ezután – elsősorban az ellentételezés nélküli kvótacsökkentés kockázatának elkerülése érdekében – lemondott ezekről a kvótákról. Franciaországban, Németországban és Lengyelországban a gyártók képviselői, akikkel az ellenőrzés során interjút készítettek, kijelentették, hogy elsősorban azért mondtak le kvótájuk egy részéről, hogy enyhítsék a végleges, ellentételezés nélküli csökkentés kockázatát.

36. Ezen túlmenően a lemondások gazdasági évenkénti és tagállamonkénti mértéke arra mutat, hogy az összes termelékenységi kategóriában volt példa a kvóta szerinti termelésről való lemondásra, szemben azzal a kezdeti céllal, amely csupán a legalacsonyabb termelékenységű gyártók számára kívánt ösztönzést nyújtani kvóta szerinti termelésük feladására.

37. Összességében csaknem 6 millió tonnányi kvótáról – ebből 5,2 millió tonna fehércukorkvótáról – mondtak le. Míg a szabad cukorkvótákról való lemondások szintje jelentősen magasabb volt az alacsony és közepes termelékenységűként besorolt térségekben, 2,4 millió tonnáról (azaz az eredeti kvótáik 19%-ának megfelelő mintegy 47%-ról) olyan gyártók mondtak le, amelyeknek a gyártóüzemei a Bizottság által legversenyképesebbnek tartott térségekben helyezkedtek el (lásd a III. mellékletet).

38. Ez a helyzet a gyártók szempontjából megkérdőjelezi a cukoripar jövőbeni versenyképességének biztosítása érdekében bevezetett intézkedések hatékonyságát. Különösen a harmadik évtől kezdve bevezetett intézkedések nem voltak elég célzottak a kívánt célok eléréséhez.

A reform ösztönzést nyújtott a kvótaszintek csökkentésére, ám ezzel egyidejűleg újabb kvótákat is kiosztott

39. A cukorreform számos mechanizmust vezetett be, amelyek időnként ütköztek egymással. Ezek egyike a kvóta szerinti termelés kívánt szintjének meghatározása volt.

40. A reform egyfelől szerkezetátalakítási támogatást hozott létre, hogy ösztönzést nyújtson a cukoripari vállalkozásoknak a kvóta szerinti termelésükről való lemondásra a piaci egyensúly fenntartása érdekében [26], másfelől – a WTO döntésére tekintettel (5. bekezdés) – a zökkenőmentes átállás biztosítása érdekében a reform ezzel egyidejűleg kiegészítő termelési kvótákat ajánlott fel ugyanezeknek a vállalkozásoknak, összesen mintegy 1,5 tonna értékben [27], az alábbi felosztás szerint:

- Kiegészítő cukorkvóta: a cukorgyártó vállalkozások kérhették kiegészítő cukorkvóta kiosztását egy egyszeri, a kiosztott kiegészítő kvóta minden tonnája után kivetendő 730 EUR-s összeg ellenében, 1,1 millió tonna összmennyiségig. Ténylegesen mintegy 1 millió tonnát vásároltak meg.

- Kiegészítő izoglükózkvóta: 300000 tonna kiegészítő izoglükózkvótát osztottak ki a vállalkozások számára a már birtokolt izoglükózkvóták arányában. Ezeket a kiegészítő kvótákat térítésmentesen osztották ki.

- Pótlólagos izoglükózkvóta: Olaszországban, Litvániában és Svédországban a vállalkozások kérhették pótlólagos izoglükózkvóta kiosztását egy egyszeri, a kiosztott pótlólagos kvóta minden tonnája után kivetendő 730 EUR-s összeg ellenében, 103000 millió tonna összmennyiségig. Az ellenőrzés időpontjáig egyetlen gyártó sem élt a pótlólagos kvótavásárlás lehetőségével.

41. Míg a kiegészítő kvóták rendelkezésre bocsátása annyiban indokolható a versenyképesség szempontjából, hogy az a hatékonyabb gyártókat célozta meg, a kívánt piaci egyensúly elérése érdekében elkerülhetetlenül megnövelte a teljes kvótacsökkentés szükséges mértékét.

42. Ténylegesen mintegy 1 millió tonna kiegészítő cukorkvótát osztottak ki vállalkozásoknak, amelyek 730 EUR egyszeri összeget fizettek a kapott kvóta minden tonnája után. Az ellenőrzés során találtak olyan eseteket, amelyekben – elsősorban a reform második szakaszában – a vállalkozás az egyenértékű kompenzáció érdekében lemondott ezekről a nemrégen vásárolt kiegészítő cukorkvótákról, hogy elkerülje a 2007-ben bejelentett ellentételezés nélküli kvótacsökkentés kockázatát (lásd a 32. bekezdés c) pontját). A vállalkozások által a kiegészítő kvóták megvásárlására kifizetett összeg nagyjából megegyezett azzal az összeggel, amelyet később az azokról való lemondásért kaptak, következésképp a pénzügyi hatás szempontjából a folyamat semlegesnek tekinthető. Mindamellett nincs értelme egyfelől emelni a kvótákat, másfelől később azok csökkentésére törekedni. Az intézkedések ezenkívül kedvezőtlen pénzügyi hatást gyakoroltak az uniós költségvetésre, amint azt alább kifejtjük.

43. Ezzel összefüggésben, noha 300000 tonna kiegészítő izoglükózkvótát osztottak ki térítésmentesen a vállalkozásoknak, ugyanezeknek a vállalkozásoknak később ösztönzőket fizettek kvótájuk csökkentése céljából. 2009-re az izoglükózgyártók 222316 tonna termelésről mondtak le és ennek kompenzációja gyanánt becslések szerint mintegy 97 millió EUR összegű szerkezetátalakítási támogatásban részesültek [28]. Következésképpen elmondható, hogy a reform fizetett a vállalkozásoknak a számukra ingyenesen kiosztott kvóták lemondásáért. Távolról sem világos, milyen logika alapján foglalták bele ezeket az ingyenes kvótákat az azt követő kvótacsökkentésekbe. Továbbá az e döntések következtében felmerült többletköltségek sem indokolhatók.

A bevezetett intézkedések csak korlátozottan hatottak a termelők egyéni versenyképességére

44. A cukorrépa-termelők versenyképessége, azaz az, hogy képesek-e versenyképes áron cukorrépát biztosítani a gyártóknak, attól függ, hogy le tudják-e szorítani a cukorrépa-termelés tonnánkénti költségét olyan szintre, hogy lépést tudjanak tartani a reform által lenyomott cukorárakkal. Ezzel szemben noha az egységes támogatási rendszeren keresztül a reform részben kompenzálta a cukorrépa-termelőket a cukorrépáért fizetendő minimumárak jelentős csökkenéséből adódó jövedelemkiesésért, a bevezetett intézkedések csak korlátozottan befolyásolták egyéni versenyképességüket.

45. A Bizottság hatásvizsgálata egyes kiválasztott tagállamok esetében megvizsgálta a megtérülési árakat (azaz azt az árszintet, amely alatt a termelők általában úgy döntenek, hogy a cukorrépáról más konkurens terményre állnak át), és kiemelte, hogy a termeléssel foglalkozó tagállamok többségében a cukorrépa-termelők megtérülési árai jelentősen magasabbak voltak (lásd a 3. táblázatot) a cukorrépa 2009 októberében meghatározott mintegy 26 EUR-s tonnánkénti minimumáránál.

3. táblázat

Mekkorára becsülhető a cukorrépa átlagos megtérülési ára a termelők szintjén egyes tagállamokban?

Forrás: A SEC(2005) 808 bizottsági munkadokumentum, 11. o.

Jelentősen magasabb, mint 25 EUR/tonna | A 25 EUR/tonna közelében |

Tagállamok | Megtérülési ár EUR/tonna | Tagállamok | Megtérülési ár EUR/tonna |

Finnország | 44 | Belgium/Hollandia | 30 |

Olaszország | 42 | Dánia | 25 |

Egyesült Királyság | 40 | Franciaország | 26 |

Ausztria | 40 | Németország | 30 |

Spanyolország | 36 | |

Svédország | 34 |

Görögország | 34 |

46. Ráadásul mivel a cukorrépa-termelést a gyárak közelében kell folytatni (lásd az 1. bekezdést), a mezőgazdasági termelő nehezen tudja megoldani, hogy más gyártóüzemnek szállítson, ha a helybeli gyártóüzem bezár. Ezért számos esetben előfordult, hogy a helyi gyártó üzemének bezárásával azok a termelők is elestek a hatékonyságnövelés lehetőségétől – például a hektáronkénti hozam növelésén keresztül –, akik erre hajlandók vagy képesek lettek volna. Az ellenőrzés során feltártak olyan eseteket, amikor a gyártók a viszonylag alacsony kapacitás és elavult technológia miatt annak ellenére bezárták cukorgyárukat, hogy a termelők a hektáronkénti legmagasabb cukorrépahozamokat érték el.

47. Mindezek fényében a reformjavaslatok nem nyújtottak ösztönzést az ágazatban megmaradni szándékozó cukorrépa-termelők versenyképességének növelése érdekében.

A jelenlegi kvótarendszerben megmaradnak a múltbeli rugalmatlanságok és korlátok

48. A Számvevőszék által a cukorpiac közös szervezéséről közzétett előző különjelentés (lásd a 18. bekezdést) felhívta a figyelmet a kvótarendszerhez kapcsolódó rugalmatlanságokra, és azt a következtetést vonta le, hogy "a nemzeti kvóták miatt a termelést nem lehetett a leghatékonyabb térségekbe költöztetni" [29], "a rendes versenymechanizmusok nem működtek, és a cukorgyárakra számos esetben szabtak ki bírságot a versenyszabályokkal való visszaélés miatt" [30], továbbá kijelentette, hogy a Bizottságnak foglalkoznia kellene azzal a ténnyel, hogy számos tényező korlátozza az új cukorrépa-termelők piacra lépését [31].

49. Ebben a tekintetben egy 2004. évi bizottsági közlemény [32] eredetileg egységes csökkentésen alapuló cukorpiaci reformra tett javaslatot, és fokozni kívánta a kvóták uniós gyártók közötti átruházhatóságát. Ezt a javaslatot azonban nem fogadták el, a tagállamok többsége ugyanis ellenezte a Közösségen belüli kvótaátcsoportosításokra vonatkozó elképzelést.

50. A cukoripar feldolgozási hatékonysága tekintetében a jelenlegi kvótarendszer rugalmatlanságainak és korlátozásainak – így például egyes tagállamokban egyéni termelőnkénti mennyiségi kvóták meghatározásának, a kvótakereskedelem lehetősége hiányának és azok átruházhatósága korlátozott lehetőségének – fenntartása szükségtelenül merevvé teszi a termelési kapacitást, és csökkenti mind a cukorrépa-termelők, mind a gyártók hatékonyságnövelési lehetőségeit. Az ellenőrzés megerősítette, hogy az ellenőrzött tagállamok némelyikében a kvótakorlátozások akadályozzák az új cukorrépa-termelők piacra lépését, és a meglévő termelők szállítási jogait azok beleegyezése nélkül nem lehet megváltoztatni. Ez jelentős korlátozásokat eredményez a cukortermelés piacán.

51. Noha egyes gyártók magánkezdeményezések útján próbáltak enyhíteni ezen a korlátozáson, e korlátozások összességében korlátozó tényezőt jelentenek a gazdasági fenntarthatóság elvének alkalmazása tekintetében, amelyet a hatásvizsgálat szerint úgy kellene javítani, hogy "el kell mozdulni a termelési kapacitás kiosztásának elvétől – amely jelenleg a cukorkvóta-rendszer szerves részét képezi – egy versenyképesebb, piacorientáltabb ágazat felé".

Stabilizálta-e a piacokat és garantálja-e a cukorellátást a cukorpiaci reform?

52. A cukorpiac reformjának egyik célkitűzése a piacok stabilizálása és a cukorellátás garantálása volt [33]. A számvevőszéki ellenőrzés vizsgálta e célkitűzés elérését.

Az uniós cukorpiac árai mindezidáig stabilan a referenciaár körül maradtak

53. Az ellenőrzés értékelte a cukor tekintetében a piaci egyensúly elérését, figyelemmel annak szükségességére, hogy a fogyasztás összhangban legyen a termelés és a behozott mennyiség (kivitel levonása utáni) összegével, valamint hogy a piaci árak megfeleljenek a referenciaáraknak.

54. Az ellenőrzés azt a következtetést vonta le, hogy az első három év során az uniós cukorpiac stabil volt; amint a 3. ábra mutatja, az áradatok arról tanúskodnak, hogy a reform kezdete óta a piacok stabilan a referenciaár körül maradtak.

A cukorellátás garantálása: a termelési kvóták szintje nem éri el az uniós fogyasztást; az eu jelenleg nettó importőr

55. A cukorpiac ki volt téve egyfelől a megnövekedett behozatal, másfelől a támogatott kiviteli lehetőségek csökkenése kettős hatásának. Valójában 2009. október 1-je óta már nem alkalmazandó mennyiségi korlátozás a "Fegyver kivételével mindent" kezdeményezés által támogatott legkevésbé fejlett országokból érkező importra.

3. ábra

A fehércukor ára a reform időszakában

+++++ TIFF +++++

Megjegyzések:

1 A fehércukor Közösségen belüli átlagára az uniós cukorgyártók és -finomítók által közölt adatok alapján (ömlesztve vagy nagy zsákokban forgalmazott, szabványos minőségű homogén granulált kristálycukorra vonatkozó gyártelepi (EXW) árak).

2 A 318/2006/EK tanácsi rendelet szerinti referenciaár.

3 Jegyzett határidős árfolyamok a londoni LIFFE piacon (szabványos minőségű fehércukor költségmentesen az elhajózási kikötőben hajóba rakva és tárolva (FOB)).

Forrás:

(1-2) A Bizottság (a Mezőgazdasági Főigazgatóság C.5. egysége).

(3) L’économie sucrière 2010 (A cukoripar 2010-ben), valamint a France Agrimer havi statisztikái.

56. Ennélfogva az EU szükségleteinek fedezéséhez szükséges belső termelési szint vált a kulcsfontosságú stabilitási tényezővé. A reform célja – amelyet nagyrészt el is ért – az volt, hogy kvótalemondásokon keresztül valósítsa meg a belső termelés szükséges csökkentését, ezáltal azonban az uniós piaci készlet a belső fogyasztást jelentősen meghaladó mértékű cukortermelésről jóval a fogyasztási szint alá csökkent, és az EU nettó importőrré vált, miután termelése a fogyasztásának már csak 85%-át fedezte (lásd a 4. ábrát).

57. A további importnövekedés kedvezőtlen hatást gyakorolna az uniós cukorpiac egyensúlyára, és nem kizárt, hogy a Bizottságnak élnie kell a visszavonási mechanizmussal és ismételten csökkentenie kell az uniós gyártók kvótáit, ami tovább csökkentené az EU cukortermelési kapacitását és valószínűleg újabb gyárak bezárását eredményezné. Fontos megjegyezni, hogy a termelési kapacitás beállításához szükséges átmeneti idő viszonylag hosszú, és a magas tőkebefektetési költségek miatt nem valószínű, hogy a végrehajtott kapacitáscsökkentést rövid távon helyre lehetne állítani.

4. ábra

Uniós cukorgyártás és cukorfogyasztás 2001/2002-től 2008/2009-ig

+++++ TIFF +++++

Megjegyzés: A 2006/2007. év (EU-25/27) 15 hónapból áll.

Forrás: A Bizottság (a Mezőgazdasági Főigazgatóság C.5. egysége).

58. Ennélfogva az EU függőbbé vált a behozataltól az agrár-élelmiszeripar és a vegyipar terén stratégiai szerepet betöltő termék tekintetében, miközben a cukor újfajta felhasználási módjai – például a bioetanol – megnövelik a készletek iránti keresletet. Ráadásul egyre ingadozóbb a világpiac, ahol az ellátás terén korlátozott számú exportáló ország játszik kiemelkedő szerepet.

59. A rendelkezésre álló adatok arra mutatnak, hogy a jövőbeni ellátás és az uniós piac stabilitása többek között az alábbi tényezőktől függ majd:

a) a gyártók elég magas árat tudnak-e fizetni a cukorrépa-termelőknek ahhoz, hogy azok továbbra is hajlandók legyenek cukorrépát szállítani;

b) az Unióval kétoldalú kereskedelmi egyezményt kötött harmadik országok milyen mértékben találják vonzónak saját cukruk EU-ba történő exportálását. Ez sok tényezőtől függ – többek között a cukor világpiaci árától, a szállítási költségektől és az egyéb termények termesztési költségeitől –, és növeli az uniós piac cukorellátásának bizonytalanságát.

A termelés kihelyezésének kockázata

60. A harmadik országok piachoz való hozzáférési jogának kiterjesztése harmadik országokba történő befektetésre is ösztönzi a gyártókat. Ez pedig fokozza bizonyos uniós gyártólétesítmények kiszervezésének kockázatát, ami tovább növelné az EU importfüggőségét, és valószínűleg kedvezőtlen hatást gyakorolna az érintett uniós térségek társadalmi szerkezetére.

61. A Számvevőszék megjegyzi, hogy legalább három olyan uniós gyártói csoport, amely kvótái lemondásáért és az Unióban található gyárai bezárásáért támogatást kapott, beruházott cukorgyártó létesítményekbe olyan harmadik országokban, illetve kereskedelmi megállapodásokat írt alá olyan harmadik országokkal, amelyeknek az EU kereskedelmi engedményeket biztosított. Egyes termelők ezért azzal válaszolnak az Unión belüli kvótacsökkenésre, hogy az Unión kívülről importálnak cukrot.

Ki részesül a cukorárcsökkenés előnyeiből?

62. A reform célja a cukorárak akár 36%-os csökkentése [34], és a cukor ára az Unióban valóban követte a vonatkozó referenciárak csökkenését. A 3. ábra bemutatta a cukorárakban a reform kezdete óta érvényesülő lefelé mutató tendenciát.

63. A közös agrárpolitika egyik célkitűzése annak biztosítása, hogy a fogyasztók ésszerű áron juthassanak a készletekhez [35]. A fogyasztóiár-képzés bonyolult folyamat, amelynek során az árakat nemcsak a nyersanyagok ára, hanem más tényezők, így például az energia- és a munkaerőköltségek is befolyásolják. Ennélfogva nagyon nehéz meghatározni, hogy a gyártók által értékesített ömlesztett cukor referenciaárának csökkenése milyen mértékű hatást gyakorol majd a végső fogyasztók által fizetendő árra. A Bizottság hangsúlyozta, hogy szükséges annak biztosítása, hogy "a termékárak csökkenése késedelem nélkül tükröződjön a fogyasztói árakban [36]". Mindamellett a Bizottság részéről végzett tanulmányok [37] kimutatták, hogy az ömlesztett cukor árának csökkenését valószínűleg nem adják tovább a végső fogyasztóknak. A cukorfogyasztás több mint kétharmadát képviselő feldolgozott termékek esetében az árcsökkenés által elérhető költségmegtakarítások az ipari termelők haszonkulcsát gyarapítják majd [38], a nagykereskedelmi csatornákon értékesített, a fogyasztás fennmaradó egyharmadát adó cukor ára esetében pedig az ártranszmissziót a forgalmazási hálózatok koncentrációja befolyásolja [39].

64. Ezen túlmenően a reform után a termelés még inkább koncentrálódott olyannyira, hogy jelenleg az EU belső termelésének 75%-át mindössze hat ipari vállalatcsoport biztosítja.

Sikeresnek bizonyultak-e az alkalmazott eszközök és mechanizmusok a reformmal járó alkalmazkodási problémák kezelésében és enyhítésében?

65. A jogszabályi keret egyik célkitűzése megfelelő életszínvonal biztosítása a mezőgazdasági népesség számára [40].

66. Előre látható volt, hogy a cukorrépa-termelés beszüntetése és gyárak bezárása – amelyekre a szerkezetátalakítási intézkedések következtében kerül sor – jelentős közvetlen és közvetett szociális hatást gyakorol majd az érintett mezőgazdasági népességre és térségekre. A hatásvizsgálat előrejelzése szerint nagyszámú munkahely szűnik meg ezekben a térségekben: ezek számát a mezőgazdasági munkahelyek tekintetében legalább 4 500-ra, az ipari munkahelyek esetében 24 500-ra, a közvetett munkahelyek esetében pedig 49 000-re becsülték [41].

67. Következésképpen a jogszabályok úgy rendelkeztek, hogy a szerkezetátalakítási alapból egyedi eszközöket és mechanizmusokat – azaz szerkezetátalakítási támogatást, diverzifikációs támogatást és átmeneti támogatást – finanszírozzanak az alkalmazkodási problémák kezelésére és enyhítésére, ezáltal hozzájárulva a cukorágazatban érdekelt mezőgazdasági népesség megfelelő életszínvonalához.

68. Az ellenőrzés megvizsgálta ezeket az eszközöket és mechanizmusokat; a részletek a következő szakaszokban olvashatók.

A gyártóknak nyújtott szerkezetátalakítási támogatás és a gyártók szociális, illetve környezetvédelmi kötelezettségvállalásai

69. A kvóta szerinti termeléssel felhagyó és az érintett kvótákról lemondó gyártók a lemondott kvóta minden tonnája után rögzített összegű szerkezetátalakítási támogatásra voltak jogosultak [42]. A cukorkvóta-lemondások esetében a gyártóknak ítélték oda a szerkezetátalakítási támogatás mintegy 90%-át [43]; a fennmaradó részt a cukorrépa-termelőknek és a gépipari beszállítóknak tartották fenn. Az inulinszirup esetében szintén a gyártók kapták a támogatás 90%-át. A kvótájukról lemondó izoglükóz-gyártók a szerkezetátalakítási támogatás keretében nyújtott kompenzáció 100%-ára jogosultak voltak.

70. Az Unióban meglehetősen koncentrált a cukortermelés, ezért a szerkezetátalakítási támogatás kiosztása is korlátozott körben történt. A nyolc felkeresett tagállamban 45 gyárat zártak be, és mintegy 2,1 milliárd EUR összegű szerkezetátalakítási támogatást osztottak ki körülbelül 3,7 millió tonnányi cukorkvóta lemondása ellenében (IV. melléklet).

71. A kvóta szerinti termelésükről lemondó gyártók kötelesek voltak teljesíteni szociális és környezetvédelmi kötelezettségvállalásaikat. Ebben az összefüggésben az irányadó rendeletek előírták, hogy a szerkezetátalakítási támogatás iránti kérelemnek magában kell foglalnia "az elsősorban a munkaerő átképzésével, átcsoportosításával és korengedményes nyugdíjazásával kapcsolatban tervezett intézkedéseket tartalmazó szociális tervet [44]".

A szerkezetátalakítási támogatás közvetlen leszerelési költség után fennmaradó összegének nagymértékű ingadozása

72. A szerkezetátalakítási támogatás a szándék szerint és a gyakorlatban sem csak a gyárak leszerelésének közvetlen költségét finanszírozta. A Bizottság szerint a támogatás célja volt a kvótacsökkentéshez kapcsolódó gazdasági, szociális és környezeti következmények kezelése is. Az ellenőrzés megvizsgálta az ellenőrzött tagállamokban a gyártóknak nyújtott szerkezetátalakítási támogatás, illetve az azok költségvetésében szereplő, a bezáráshoz kapcsolódó közvetlen költségek, azaz az esetleges kvótaértékesítés nélküli zárási költségek közötti összefüggést. Az ellenőrzés megállapította, hogy nem határozták meg egyértelműen, mely költségeket kell befoglalni a szerkezetátalakítási tervbe, így a költségvetésben szereplő költségek nem voltak összehasonlíthatók az egyes tagállamok között. Következésképp a rendelkezésre álló adatokban igen nagy mértékű eltérések tapasztalhatók a gyárak bezárásának költségei tekintetében, a lemondott tonnánkénti 390 EUR-s nettó többlettől a tonnánként 226 EUR-s nettó veszteségig (IV. melléklet).

A szociális kötelezettségek nem megfelelő nyomon követése

73. A reform eredményeképpen Unió-szerte mintegy 80 gyár zárt be. A Bizottság nem kötelezte a tagállamokat arra, hogy jelentést készítsenek a gyártólétesítmények leszerelésének közvetlen társadalmi hatásairól. Az ellenőrzés megállapította, hogy ilyen tárgyú információk nem állnak következetes jelleggel a Bizottság rendelkezésére, és nincsenek átfogó adatok a kvótalemondások által a helyi gazdaságra gyakorolt közvetlen hatásról és arról sem, hogy hányan veszítették el munkahelyüket, illetve milyen más módon foglalkoztatták tovább az előzőleg a leszerelt gyárakban dolgozó személyzetet. Ez akadályozza a reform által az érintett térségekre gyakorolt átfogó hatás értékelését.

A környezetvédelmi kötelezettségek terén tapasztalt késedelmek

74. A gyártólétesítmények bezárása komoly környezeti kihívást is jelent, ezért az irányadó rendeletek úgy rendelkeznek, hogy a gyártólétesítmények bezárását a szóban forgó létesítmények leszerelését és a gyártelepek környezeti feltételeinek helyreállítását célzó megfelelő intézkedéseknek kell kísérniük. Az ellenőrzés azonban azt állapította meg, hogy egyes esetekben ez a folyamat jelentős késedelmet szenved, és egyre nő a bizonytalanság azt illetően, hogy a gyártók időben teljesíteni tudják-e ezeket a környezetvédelmi kötelezettségeket. A Bizottság 2009 decemberében úgy módosította a jogszabályokat, hogy azok lehetővé teszik a határidők 2011 szeptemberéig történő meghosszabbítását [45].

A lemondások által érintett cukorrépa-termelőknek és gépipari beszállítóknak nyújtott szerkezetátalakítási támogatás

75. A kvótalemondások túlnyomó részét kitevő cukorkvóta-lemondások esetében a szerkezetátalakítási támogatás egy részét (2007-ig legalább 10%-át, 2007-től kezdve 10%-át) fenn kellett tartani a lemondások által érintett cukorrépa-termelők és a számukra szakszolgáltatásokat nyújtó gépipari beszállítók számára [46]. A támogatás egy részét hasonlóképpen fenntartották az inulinszirupkvóta-csökkentés által érintett cikóriatermelők részére. Másfelől nem irányoztak elő támogatást a kukoricatermelőknek arra az esetre, ha az izoglükózgyártók lemondanak kvótájukról. A kiosztásról a nemzeti hatóságok döntöttek a cukorrépa-termelők és (amennyiben ilyen létezett) [47] az alvállalkozók képviselőivel folytatott konzultációkat követően. 2007-ben leadott tonnánként 237,50 EUR egyszeri támogatást ítéltek meg az érintett termelőknek [48], és ez képezte a számukra nyújtott kompenzáció oroszlánrészét.

Diverzifikációs támogatás

76. A reform eredményeképpen mintegy 80 cukorgyár zárt be. A cukorgyárak területileg szorosan kapcsolódnak az azokat körülvevő közösséghez. Különösen jelentős kedvezőtlen következményekkel járhat az érintett térségek társadalmi szerkezetére a távoli és hátrányos helyzetű térségekben működő gyárak bezárása.

77. Jogilag nincs meghatározva, kikre terjed ki a "mezőgazdasági népesség" fogalma. Mindamellett megállapítható, hogy a cukorreform nem csak a cukorágazat legfontosabb szereplőit érintette, akik számára a rendelet támogatást biztosított (a gyártókat és alkalmazottaikat, a cukorrépa-termelőket és a gépipari beszállítókat), hanem a helyi közösség szélesebb körét is.

78. A jogszabályok 675 millió EUR összegű támogatásról rendelkeztek a cukorrépa- és cukortermelés alternatíváinak ösztönzésére a cukorágazat szerkezetátalakítása által érintett térségekben (a tagállamok szerinti lebontást lásd az V. mellékletben).

- A diverzifikációs támogatás [49] elsősorban azokat az intézkedéseket finanszírozta, amelyek szándékolt célja megegyezett az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap 1. és 3. tengelye alatt támogatott intézkedésekkel [50]. E tengelyek jellemzően a mezőgazdasági és erdészeti ágazat versenyképességének növelésére, a vidéki térségekben az életminőség javítására és a vidéki gazdaság diverzifikációjára irányuló egyéni projekteket támogatnak.

- A kiegészítő diverzifikációs támogatást [51] tagállamoknak folyósították, amint kvótalemondásaik aránya meghaladta az 50%-ot, és az összeget a százalékos arány emelkedése esetén tovább növelték. A támogatás a diverzifikációs támogatással azonos módon nyújtható, vagy közvetlenül a cukorrépa-termelőknek is folyósítható.

79. Azok a tagállamok, amelyek diverzifikációs támogatás nyújtása mellett döntenek, nemzeti szerkezetátalakítási programot dolgoznak ki, amely részletezi az érintett térségekben teendő diverzifikációs intézkedéseket, és ezekről a programokról értesítik a Bizottságot. A Bizottságnak nem kell jóváhagynia a programokat.

80. A tagállamok által kidolgozott nemzeti szerkezetátalakítási tervek elemzéséből kiderül, hogy (amint a VI. mellékletben látható) a különböző tagállamok igen eltérő kritériumok alapján osztották szét a diverzifikációs támogatást.

81. A Számvevőszék emellett bizonyos tagállamokban késedelmeket tapasztalt ezeknek a cukorrépa- és cukortermelési alternatívákat kínáló intézkedéseknek a végrehajtásában, amely intézkedések továbbra sem léptek teljes körűen hatályba. E késedelem miatt a gazdasági alternatívák csak a gyárak bezárása után több évvel lettek működőképesek, vagy egyáltalán nem lettek azok. A Bizottság 2009 decemberében úgy módosította a jogszabályokat, hogy azok lehetővé teszik az intézkedés végrehajtása tekintetében megszabott határidők 2011 szeptemberéig történő meghosszabbítását [52].

82. Ezen túlmenően a Bizottság nem rendelkezik áttekintéssel a diverzifikációs támogatás által az érintett térségekre gyakorolt hatást illetően, noha a tagállamok kötelesek többek között a nemzeti szerkezetátalakítási programokra is kiterjedő éves előrehaladási jelentéseket benyújtani a Bizottság részére [53]. A Bizottság azonban nem léptetett hatályba eljárásokat ezeknek az információknak a módszeres felülvizsgálatára és értékelésére [54].

A teljes időben cukorfinomítással foglalkozó üzemeknek nyújtott átmeneti támogatás

83. A jogszabályok rendelkeztek átmeneti támogatás nyújtásáról a kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzemek részére (150 millió EUR) a cukoripar szerkezetátalakításához való alkalmazkodásuk lehetővé tétele céljából [55]. Kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzem alatt olyan termelési egység értendő, amelynek kizárólagos tevékenysége a behozott nyers nádcukor finomítása, vagy egy adott küszöböt meghaladó mennyiségű behozott nyers nádcukrot finomít [56].

84. Ezek a támogatások nem képezték az eredeti bizottsági javaslat részét, hanem azokat a Tanáccsal folytatott viták után később vezették be. A támogatást igen korlátozott számú (összesen hét) finomítónak nyújtották finomítónként 1,5 millió EUR-tól 94 millió EUR-ig terjedő összegben.

85. Az ellenőrzés nem talált bizonyítékot arra, hogy a támogatást a finomítók szükségleteinek technikai felmérése alapján nyújtották volna, illetve hogy a támogatási összegeket objektív kritériumok alapján számították volna ki. Ezen túlmenően az elérendő célkitűzések (a cukoripar szerkezetátalakításához való alkalmazkodásuk lehetővé tétele céljából) [57] és a támogatás elnyerése céljából az üzleti tervbe foglalandó fellépések (beleértve a működési költségekhez való hozzájárulást és az egyéb szükségesnek ítélt rendelkezéseket) [58] elégtelen meghatározása nem teszi lehetővé a támogatás eredményességének vagy hatékonyságának értékelését. A jelek arra mutatnak, hogy a támogatás elsősorban kompenzációként szolgált a kizárólag behozott nyers nádcukor finomításával foglalkozó üzemeknek a nyerscukorimport terén meglévő monopóliumuk jövőbeni elvesztéséért. A bizottsági rendelet mindössze a korábban "meglévő egyes támogatásaik [59]" elvesztésére utal.

86. Az érintett tagállamok többségében csak egyetlen potenciális kedvezményezett van. Ez aláássa azt a jogszabályi rendelkezést, amelynek értelmében a tagállamok objektív és megkülönböztetésmentes kritériumok szerint [60] nyújtják a támogatást.

A cukorreform költsége

A szerkezetátalakítási alapban valószínűleg lesz egy olyan összeg, amelyet az európai mezőgazdasági garanciaalap céljaira kell fordítani

87. A jogszabályi rendelkezések [61] értelmében "bármely, a (2) bekezdésben említett kiadás finanszírozása után az alapban rendelkezésre álló összeget az EMGA Garanciarészlegéhez kell rendelni".

88. A kvótalemondásoknak a reform második évében különösen alacsony szintje miatt az ideiglenes szerkezetátalakítási összegekből befolyt bevétel felülmúlta a Bizottság becsléseit. Az alap 2012. szeptemberi lezárulta után megmaradó esetleges összegeket az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap céljaira fogják felhasználni. A jelenlegi becslések szerint ez a maradványösszeg mintegy 640 millió EUR lesz.

A teljes költséget befolyásoló egyéb tényezők

89. A Bizottság a reformjavaslat benyújtásakor 10,7 milliárd EUR-ra becsülte a cukorpiac közös szervezése kapcsán az uniós költségvetésre háruló költséget a 2007–2013-as időszak tekintetében [62]. Ez a cukorpiac közös szervezéséhez kapcsolódó 2006. évi kiadások megközelítőleg hétszeresének felel meg. Ezen az alapon a Bizottság kijelentette, hogy a költségvetés mezőgazdasági fejezetén belüli kiadások meg fognak felelni az előző KPSZ kiadásainak [63].

90. A Számvevőszék azonban megjegyzi, hogy a cukorpiachoz kapcsolódó két más tétel is összesen 1,2 milliárd EUR összegű kiadást jelent az uniós költségvetésnek, bár azokat nem közvetlenül a költségvetés mezőgazdasági fejezetére terhelik:

a) a 2006-ban 498 millió EUR-nak megfelelő termelési illetéket [64] eltörölték és tonnánként 12 EUR összegű átalánydíjjal helyettesítették. A Közösség nemzetközi kötelezettségvállalásaiból adódóan azonban a termelési illetéket nem lehetett volna a 2006-os szinten tartani, ez az illeték ugyanis csak a fogyasztáson felüli termelésre vonatkozott; valamint

b) 1,2 milliárd EUR-t különítettek el a hétéves időszakra a cukorról szóló jegyzőkönyvet aláíró országok vonatkozásában teendő kísérő intézkedésekre. Az AKCS-országoknak ezt a támogatást a korábbi preferenciális behozatalukért kapott alacsonyabb árak miatti bevételkiesés ellenében ajánlották fel. Mivel ez a 21. cím (Fejlesztési szakpolitika és az AKCS-államokkal fenntartott kapcsolatok) alá tartozik, nem tekintették a cukorágazati KPSZ részének.

91. A cukoripari reformot költségvetési szempontból semlegesnek tervezték. Ebben az összefüggésben a Számvevőszék megjegyzi, hogy a fenti költségeket is figyelembe véve az uniós költségvetés reform utáni, 2007-2013-as időszakra vonatkozó költségei valószínűleg 1,2 milliárd EUR-val magasabbak lesznek, mint a reform előtt.

Következtetések és ajánlások

92. A cukorpiac reformjára azért volt szükség, hogy a cukorágazat összhangba kerüljön az új közös agrárpolitika fokozott piacorientáltságot diktáló alapelveivel, valamint hogy biztosított legyen az Unió nemzetközi kötelezettségvállalásainak teljesülése.

93. A reform többféle célt tűzött ki, amelyek némileg ellentmondtak egymásnak, ezért nehéz volt azokat egyszerre teljesíteni. A számvevőszéki ellenőrzés értékelte, hogy a főbb célok mostanáig milyen mértékben valósultak meg.

Biztosította-e a cukorpiac reformja az eu cukoriparának jövőbeni versenyképességét?

94. A reform jelentősen (6 millió tonnával) csökkenteni kívánta a nem nyereséges közösségi termelőkapacitásokat azáltal, hogy a legalacsonyabb termelékenységű cukoripari vállalkozásoknak jelentős gazdasági ösztönzést nyújtott a kvóta szerinti termelésükről való lemondáshoz. Emögött az az elképzelés húzódott meg, hogy az alacsony termelékenységű gyártólétesítmények által leadott kapacitás növelné az átlagos termelékenységet, és ezzel biztosítaná az uniós ipar jövőbeni versenyképességét. Az egyes gyártók relatív termelékenységéről azonban sem a Bizottság, sem a tagállamok nem rendelkeztek adatokkal. Ezzel párhuzamosan 1,5 millió tonnányi kiegészítő kvótát bocsátottak ki, elsősorban megvásárlás céljára, melyekkel a hatékonyabb gyártókat célozták meg.

95. A reform első két évében a gyártók csak 2,2 millió tonna kapacitásról mondtak le önkéntesen, ami arra utal, hogy a kínált ösztönzők nem bizonyultak elég vonzónak a megcélzott gyártók számára. 2007-ben ezért a reformfolyamat több ponton módosult, és immár minden gyártót erősen ösztönzött arra, hogy kvótáinak legalább egy bizonyos százalékáról lemondjon. A kívánt szintű kvótalemondás így végül megvalósult, de nem volt hozzá elegendő az, hogy csak a legkevésbé versenyképes gyárak állítsák le termelésüket.

96. Az ellenőrzés feltárt olyan eseteket, amikor vállalkozások lemondtak az általuk szerzett vagy vásárolt kiegészítő kvótákról. Nincs értelme először kiegészítő kvótákat rendelkezésre bocsátani, majd később ezek csökkentéséért küzdeni. A kiegészítő izoglükózkvóták esetében ráadásul még akkor is fizettek a vállalkozásoknak, ha azok a nem sokkal korábban ingyen kapott kvótáikról mondtak le. Az ezzel összefüggő, mintegy 97 millió EUR-s költség nem indokolt.

97. Bár a reform részben kompenzálta a cukorrépa-termelőket a cukorrépa minimumárának jelentős csökkenéséből adódó jövedelemkiesésért, a bevezetett intézkedések csak korlátozottan befolyásolták egyéni versenyképességüket.

98. Ezenfelül amint a Számvevőszék előző jelentésében [65] már megjegyezte, a jelenlegi kvótarendszer rugalmatlanságainak és korlátozásainak fenntartása szükségtelenül merevvé teszi a termelési kapacitást, és csökkenti mind a cukorrépa-termelők, mind a gyártók hatékonyságnövelési lehetőségeit.

99. Összességében elmondható, hogy a kvóta szerinti termelés 6 millió tonnás önkéntes csökkentésén keresztül megvalósuló piacstabilizációs cél előnyt élvezett a másik célhoz, a Közösség nem nyereséges termelési kapacitásának leépítéséhez képest. Következésképpen a reformfolyamat nem biztosította teljes mértékben az uniós cukoripar jövőbeni versenyképességét. Ennek megfelelően valószínű, hogy az uniós cukorágazat nem szabadulhat fel a jelenlegi erőteljes külső nyomás alól.

1. ajánlás

A jelenlegi külső nyomás hatására előfordulhat, hogy a Bizottságnak további kiigazításokat kell előterjesztenie a belső termelésre vonatkozóan. A Számvevőszék javasolja, hogy ebben az esetben olyan eszközöket és intézkedéseket dolgozzanak ki, amelyek minden szempontból biztosítják a következetességet, és amelyek az igények alapos technikai felmérésén, valamint tárgyilagos és megkülönböztetésmentes kritériumokon alapulnak.

2. ajánlás

Tekintettel a cukortermelés agrárgazdaságbeli jelentőségére, a Számvevőszék azt javasolja a Bizottságnak, hogy terjesszen elő intézkedéseket a jelenlegi kvótarendszer termelői és gyártói versenyképességet egyaránt hátrányosan érintő rugalmatlanságainak és korlátainak a felszámolására.

Stabilizálta-e a piacokat, és garantálja-e a cukorellátást a cukorpiaci reform?

100. A cukorpiacon egyszerre jelentkeztek az import megnövekedéséből, illetve a támogatott exportlehetőségek korlátozódásából adódó hatások. Ilyen körülmények között az uniós igények fedezéséhez szükséges belső termelési szint vált a legfontosabb piacstabilizáló tényezővé. A további importnövekedés valószínűleg további kvótavisszavonásokat eredményezne, ami tovább csökkentené az EU cukortermelési kapacitását.

101. A Számvevőszék azt a következtetést vonja le, hogy noha egyelőre sikerült biztosítani a piac stabilitását, ezt olyan termelési kvóták alkalmazásával sikerült elérni, amelyek az engedélyezett belső termelés maximumát jelenleg az uniós fogyasztás 85%-ának megfelelő szinten határozzák meg egy olyan termék esetében, amely az agrár-élelmiszeripari és vegyipari ágazat számára stratégiai jelentőségű, és ezáltal fokozzák az EU importfüggőségét, miközben a világpiaci ellátást korlátozott számú exportáló ország dominálja.

3. ajánlás

A Számvevőszék javasolja, hogy az uniós cukortermelést érintő minden esetleges jövőbeni döntés vegye figyelembe a cukortermelés azon szintjét, amely szükséges a Szerződésben megfogalmazott cél, a cukorellátás biztosításához.

102. A készleteknek ésszerű áron kellene eljutniuk a fogyasztókhoz [66]. A reform célja a cukorárak akár 36%-os [67] csökkentése. Az árképzési folyamat összetett jellege miatt nagyon nehéz meghatározni, hogy az ömlesztett cukor referenciaárának csökkenése mennyire hat majd a végső fogyasztók által fizetendő árra. Bár a Bizottság kiemelt jelentőséget tulajdonított annak, hogy a termékárak csökkenése késedelem nélkül jelentkezzen a fogyasztói árakban, a megbízásából végzett tanulmányok szerint az ömlesztett cukor árának csökkenése valószínűleg nem adódik tovább a végső fogyasztónak.

4. ajánlás

Noha a Számvevőszék elismeri, hogy az élelmiszer-ipari ágazatban igen összetett az árképzés folyamata, úgy véli, hogy azt a Bizottságnak rendszeresen monitoroznia kell. A Bizottságnak és a tagállamoknak gondoskodniuk kell a versenyjogi szabályok helyes végrehajtásáról az ágazatban, biztosítva ezáltal a Szerződés azon célkitűzésének megvalósulását, hogy a fogyasztók ésszerű áron juthassanak a készletekhez.

Sikeresnek bizonyultak-e az alkalmazott eszközök és mechanizmusok a reformmal járó alkalmazkodási problémák kezelésében és enyhítésében?

103. A cukorrépa-termelés beszüntetése és a gyárak bezárása közvetlenül és közvetetten is fontos hatást gyakorol az érintett mezőgazdasági népességre és térségekre, többek között jelentős számú munkahely megszűnését eredményezi. A jogszabályok úgy rendelkeztek, hogy az ideiglenes szerkezetátalakítási alapból külön eszközöket kell finanszírozni az alkalmazkodási problémák kezelésére és enyhítésére.

104. Az ellenőrzés megállapította, hogy sem a Bizottság, sem a tagállamok nem hoztak létre megfelelő monitoring rendszert a szerkezetátalakítás társadalmi hatásainak figyelemmel kísérésére. Ezért nem állnak rendelkezésre részletes adatok a kvótalemondásoknak a helyi gazdaságokra gyakorolt hatásáról.

105. Emellett a helyszíni ellenőrzések időpontjában több tagállamban még nem indultak be teljesen a diverzifikációs támogatási intézkedések. A gyárak bezárása és a diverzifikációs intézkedések végrehajtása közötti késedelem nehézségeket okozhat az érintett térségekben.

106. A gyártóüzemek bezárásakor meg kellett tenni a megfelelő intézkedéseket a gyártórészlegek leszerelésére és a gyártelep környezeti feltételeinek a helyreállítására. Az ellenőrzés azonban azt állapította meg, hogy egyes esetekben jelentős késedelem tapasztalható az említett környezetvédelmi kötelezettségek gyártók általi teljesítése terén.

107. A teljes időben cukorfinomítással foglalkozó üzemeknek nyújtott átmeneti támogatás tekintetében az ellenőrzés nem talált arra utaló adatot, hogy a támogatás az igények technikai felmérésén alapult volna, illetve hogy annak összegét objektív kritériumok alapján számították volna ki.

108. Összességében még nem lehet következtetést levonni azt illetően, hogy a létrehozott eszközök enyhítették-e az érintett térségekben a mezőgazdasági népességet közvetlenül és közvetetten érő jelentős szociális és gazdasági hatásokat.

5. ajánlás

A Számvevőszék azt ajánlja, hogy a Bizottság és a tagállamok sürgősen tegyenek lépéseket a diverzifikációs intézkedések mihamarabbi beindítása érdekében és azért, hogy ezek az intézkedések a cukorrépa- és cukortermelés alternatíváinak népszerűsítése terén a tervezett hatást váltsák ki.

6. ajánlás

A Számvevőszék azt ajánlja, hogy a Bizottság és a tagállamok aktívabban lépjenek fel annak érdekében, hogy a bezárt gyártóüzemek az általuk vállalt környezetvédelmi kötelezettségeknek maradéktalanul eleget tegyenek.

A reform költsége

109. A Számvevőszék megjegyzi, hogy ha figyelembe vesszük azokat a költségeket is, amelyek a költségvetés mezőgazdasági szakaszát közvetlenül nem terhelik, vagyis a cukorjegyzőkönyvet aláíró országoknak szóló kiegészítő intézkedések költségeit is, akkor az uniós költségvetés kiadásai a reform utáni 2007–2013-as időszakban várhatóan 1,2 milliárd EUR-val magasabbak lesznek, mint a reform előtt.

Ezt a jelentést a Michel CRETIN számvevőszéki tag által vezetett I. kamara a 2010. július 21-i ülésén, Luxembourgban fogadta el.

A Számvevőszék nevében

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

elnök

[1] 2006-ban bezárt az egyetlen olyan üzem az EU-ban (a legkülső régióktól eltekintve), amely cukornádból állított elő cukrot.

[2] A KPSZ-t a Tanács 1009/67/EGK rendelete (HL 308., 1967.12.18., 1. o.) hozta létre, és jelenleg az a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről ("az egységes közös piacszervezésről") szóló 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendelet (HL L 299., 2007.11.16., 1. o.) hatálya alá tartozik.

[3] Az export-visszatérítés költségét részben a gyártókra kiszabott illetékekből finanszírozták. Az Európai Számvevőszék 20/2000. sz. különjelentésének 46. bekezdése szerint: "A többletcukor exportálása évente mintegy 1500 millió EUR-s költséget jelent az uniós költségvetésnek, amiből 800 milliót a termelési illetékből fedeznek."

[4] Az EU 2005-ben 20,3 millió tonna cukrot állított elő és 15,6 millió tonna cukrot fogyasztott. Az uniós nyerscukor-behozatal elérte a 2,3 millió tonnát, míg a kivitel 7,5 millió tonnát tett ki, amiből 2,5 millió tonnát az EU export-visszatérítések formájában támogatott.

[5] A 318/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 58., 2006.2.28., 1. o.) 507680 tonnában határozta meg az izoglükóz-kvótát (az EU-25 viszonylatában), amit az új kiosztások és lemondások figyelembevétele érdekében többször is felülvizsgáltak; jelenlegi értéke 690441 tonna (EU-27) (az utolsó naprakésszé tétel az 1234/2007/EK tanácsi rendelettel történt). Az Egyesült Államok izoglükóz-termelése mintegy felét adja a természetes édesítőszerek össztermelésének.

[6] Éves átlagexport a 2003/2004-es, a 2004/2005-ös és 2005/2006-os gazdasági évben – Európai Bizottság: A mezőgazdaság helyzete az Európai Unióban – Statisztikai és gazdasági információk, 2007.

[1001] Amennyiben a bulgáriai és romániai számadatok hatása jelentős, azt külön jeleztük.

[7] Madagaszkár, Malawi, Mozambik, Tanzánia, Uganda és Zambia.

[8] Jogalap: a 318/2006/EK, a 319/2006/EK és a 320/2006/EK tanácsi rendelet (HL L 58., 2006.2.28., 1., 32. és 42. o.). A 318/2006/EK rendeletet azóta hatályon kívül helyezték és az 1234/2007/EK rendelet lépett a helyébe. A végrehajtási szabályokat a 968/2006/EK bizottsági rendelet (HL L 176., 2006.6.30., 32. o.) határozza meg.

[9] Ez a számadat magában foglalja az izoglükózt és inulinszirupot mint cukorpótlókat is.

[10] Az előző cukorágazati KPSZ keretében a gyártók a szabványos minőségű cukrot intervenciós áron adhatták el a nemzeti intervenciós hivataloknak, egy minimális nagykereskedelmi árat biztosítva ezáltal az Unión belül.

[11] A jelenlegi cukorágazati KPSZ keretében nincs intervenciós ár, a Bizottság azonban megállapított egy referenciaárat, amely körül a nagykereskedelmi piaci árnak ingadoznia kell.

[12] Az A és B kvótacukorrépa minimálárának az illetékek levonása utáni súlyozott átlaga a 2003/2004-es és a 2004/2005-ös gazdasági évben.

[13] A 900/2007/EK (HL L 196., 2007.7.28., 26. o.), a 947/2008/EK, a 948/2008/EK és a 951/2008/EK (HL L 258., 2008.9.26., 60., 61. és 66. o.) bizottsági rendelet a szilárd halmazállapotú cukor, a cukorszirupok, illetve a Szerződés I. mellékletének hatálya alá nem tartozó, áru formában exportált cukor vonatkozásában.

[14] Az ETR az árcsökkentések miatti jövedelemkiesés mintegy kétharmadáért nyújtott kompenzációt a cukorrépa-termelőknek, azaz a kiesett jövedelem egyharmadát nem kompenzálták.

[15] A 320/2006/EK rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik: "A szerkezetátalakítási alap az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap Garanciarészlegének részét képezi. 2007. január 1-jétől az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) részét képezi. (…) A 11. cikkben említett ideiglenes szerkezetátalakítási összeg az ideiglenes szerkezetátalakítási alaphoz kötött bevétel, az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 18. cikke (2) bekezdésének megfelelően. Bármely, a (2) bekezdésben említett kiadás finanszírozása után az alapban rendelkezésre álló összeget az EMGA Garanciarészlegéhez kell rendelni."

[16] A 320/2006/EK rendelet 1. cikke így rendelkezik: "Bármely, a (2) bekezdésben említett kiadás finanszírozása után az alapban rendelkezésre álló összeget az EMGA Garanciarészlegéhez kell rendelni." A határidőt az 1204/2009/EU bizottsági rendelet 2012-ig meghosszabbítja.

[17] Az 1261/2007/EK tanácsi rendelettel (HL L 283., 2007.10.27., 8. o.) módosított 320/2006/EK rendelet 3. cikkének (6) bekezdése.

[18] Ezen túlmenően a 320/2006/EK rendelet 14 millió EUR összegű átmeneti támogatásról rendelkezik bizonyos tagállamok számára (Ausztria: 9 millió EUR, Svédország: 5 millió EUR). A 9. cikk szerint: "A 6. cikk (3) bekezdésében említett nemzeti szerkezetátalakítási tervvel összefüggésben: a) legfeljebb 9 millió EUR-s támogatást kell nyújtani Ausztriának a cukorrépabegyűjtő-központok és az egyéb, a szerkezetátalakítás következtében szükséges logisztikai infrastruktúra terén való beruházásokra, b) 5 millió EUR-t meg nem haladó összegű támogatást kell nyújtani Svédországban közvetlen vagy közvetett módon azon gotlandi és ölandi cukorrépa-termelők részére, akik a nemzeti szerkezetátalakítási folyamat részeként beszüntetik a cukortermelést."

[1002] A fel nem használt forrásokat (ezek összege jelenleg 0,64 milliárd EUR-ra becsülhető) az EMGA céljaira fogják felhasználni.

[19] E tagállamok gyártói adták a lemondott cukorkvóta több mint 70%-át a szerkezetátalakítási alap minden egyes évében.

[20] A Számvevőszék 20/2000. sz. különjelentése a cukorpiac közös szervezésének irányításáról (HL C 50., 2001.2.15.)

[21] A 320/2006/EK rendelet (1) preambulumbekezdése.

[22] A 320/2006/EK rendelet (5) preambulumbekezdése.

[23] A 2005. június 22-i hatásvizsgálat naprakész változata (SEC(2005) 808).

[1003] A tagállamok lebontása cukortermelésük csökkentését valószínűsíthetően befolyásoló kombinált jövedelmezőség szerint. (A Bizottság "Hatásvizsgálat naprakész változata" című (SEC(2003) 1022 számú) dokumentumának 3. táblázata)

[1004] A "kiindulási kvóta" egyenlő a tagállamoknak a 318/2006/EK rendelet III. melléklete értelmében a 2006/2007. gazdasági évre kiosztott kiindulási kvóta és a 2006/2007-ben, illetve 2007/2008-ban vásárolt kiegészítő kvóták összegével.

[1005] A "többi tagállam" Romániát, Bulgáriát, Franciaország tengerentúli megyéit és az Azori-szigetek autonóm régióját foglalja magában.

[24] Görögország, Magyarország, Olaszország és Spanyolország.

[25] A Tanács 1260/2007/EK rendelete ( 2007. október 9.) a cukorágazat piacának közös szervezéséről szóló 318/2006/EK rendelet módosításáról (HL L 283., 2007.10.27., 1. o.).

[26] A 320/2006/EK rendelet.

[27] A 318/2006/EK rendelet 8. és 9. cikke.

[28] Az izoglükózgyártók jogosultak voltak a részleges leszerelési támogatásra (kivéve, ha a teljes keményítőüzemet leszerelték), ezért a megadott összeg esetében a kompenzációs támogatást megszoroztuk az adott gazdasági évben lemondott tonnák számával, azaz 547,50 EUR × 32664 lemondott tonna 2007/2008-ban + 468,75 EUR × 60568 lemondott tonna 2008/2009-ben + 390,00 EUR × 129083 lemondott tonna 2009/2010-ben.

[29] Az Európai Számvevőszék 20/2000. sz. különjelentése 72. bekezdésének d) pontja.

[30] Az Európai Számvevőszék 20/2000. sz. különjelentésének 83. bekezdése.

[31] Az Európai Számvevőszék 20/2000. sz. különjelentése 23. bekezdésének d) pontja.

[32] A Bizottság COM(2004) 499 végleges közleménye a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek: "Fenntartható mezőgazdasági modell a közös agrárpolitikai reformján keresztül – a cukorágazat reformja".

[33] Az ellátás garantálása és a piacok stabilitása a közös agrárpolitikának az Unió működéséről szóló szerződés (az úgynevezett Lisszaboni Szerződés) 39. cikkében (előzőleg az EK-Szerződés 33. cikke) előírt célkitűzése, azaz a cukorágazati KPSZ-re is alkalmazandó.

[34] 36% a különbség a reform előtti intervenciós ár és a reform utáni referenciaár között.

[35] Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 39. cikke (előzőleg az EK-Szerződés 33. cikke).

[36] A Bizottság COM(2008) 821 végleges közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: "Élelmiszerárak Európában".

[37] A Netherlands Economic Institute "A közös piacszervezés értékelése a cukorágazatban" és az AgraCEAS Consulting Ltd. "Ártranszmisszió az agrár-élelmiszeripari ágazatban" című tanulmánya.

[38] "Meg kell jegyezni, hogy a cukortartalmú termékek ára a keresleti oldalon általában alacsony rugalmasságot mutat. Az ilyen termékeket gyártó ipari termelőket nem fogja túlságosan aggasztani a cukorárak emelkedése, mert a magasabb árakat anélkül tudják továbbterhelni a fogyasztókra, hogy jelentősen csökkennének az eladott mennyiségek. Elsősorban azért kedvez nekik a cukorárak csökkenése, mert ezáltal a költségmegtakarítások nagy része a haszonkulcsukat növelheti. Semmi sem ösztönzi őket érdemben arra, hogy ezeket a megtakarításokat továbbadják a végső fogyasztóknak." Forrás: The Netherlands Economic Institute: A közös piacszervezés értékelése a cukorágazatban, 76. o.

[39] "A cukor forgalmazásának és kiskereskedelmi értékesítésének költségei tekintetében a tagállamok között mutatkozó különbségeket a piaci szerkezet (a piacok monopolisztikus vagy monopszonisztikus jellege és a piaci erőfölénnyel való (vissza)élés), valamint a (makro)gazdasági és szakpolitikai környezet különbözősége eredményezi. Ezek az eltérések tükröződnek a szállítási költségek, a munkaerőköltségek, a beruházási költségek, a hozzáadottérték- és nyereségadók stb. különbözőségében, amelyek együttesen meghatározzák a forgalmazási és a kiskereskedelmi ágazat költségoldalát. Ezeket a költségkülönbségeket a kiskereskedelmi piaci árak különbözősége is visszatükrözi." Forrás: The Netherlands Economic Institute: A közös piacszervezés értékelése a cukorágazatban, 77. o.

[40] A 318/2006/EK rendelet (2) preambulumbekezdése.

[41] Az EUROCARE 2003 júliusában közzétett "A cukorpiac közös szervezésének jövőbeni reformja keretében alkalmazható alternatívák hatásainak értékelése" című tanulmányában hasonlóképpen úgy becsülte meg, hogy a cukorgyárakhoz kapcsolódó másodlagos munkahelyek száma legalább kétszerese a közvetlen munkahelyek számának.

[42] A 320/2006/EK rendelet 3. cikkének (5) bekezdése.

[43] Meg kell jegyezni, hogy a 320/2006/EK rendelet 3. cikkének (6) bekezdése "legalább 10%"-ról rendelkezett, majd ezt az 1261/2007/EK rendelettel "10%"-ra módosították.

[44] A 320/2006/EK rendelet 4. cikke (3) bekezdésének f) pontja.

[45] A Bizottság 1204/2009/EU rendelete ( 2009. december 4.) a Közösségen belül a cukoripar szerkezetátalakítására szolgáló ideiglenes rendszer megállapításáról szóló 320/2006/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 968/2006/EK rendelet módosításáról (HL L 323., 2009.12.10., 64. o.).

[46] Az 1261/2007/EK rendelettel módosított 320/2006/EK rendelet 3. cikkének (6) bekezdése.

[47] Lengyelországban a gépesített szolgáltatást nyújtó alvállalkozók nem tömörülnek szövetségekbe, ezért a nemzeti hatóságok három ilyen alvállalkozót választottak ki a konzultációk folytatásához.

[48] Az 1260/2007/EK rendelet.

[49] A 320/2006/EK rendelet 6. cikke.

[50] A Tanács 1698/2005/EK rendelete ( 2005. szeptember 20.) az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról (HL L 277., 2005.10.21., 1. o.).

[51] A 320/2006/EK rendelet 7. cikke.

[52] Az 1204/2009/EU rendelet.

[53] A 968/2006/EK rendelet 24. cikke.

[54] A Bizottság által a tagállamokban végzett ellenőrzés a Mezőgazdasági Főigazgatóság végső elszámolási egysége által a rendeleteknek való megfelelés kapcsán végzett vizsgálatra korlátozódik.

[55] A 320/2006/EK rendelet 8. cikke.

[56] A 320/2006/EK rendelet 2. cikke.

[57] A 320/2006/EK rendelet 8. cikke.

[58] "Beruházások, a gyártóberendezések leszerelése, a működési költségekhez való hozzájárulás, a felszerelés értékcsökkenésére képzett céltartalékok és egyéb, az új helyzethez való alkalmazkodás érdekében szükségesnek ítélt céltartalékok" (a 968/2006/EK rendelet 15. cikke).

[59] A 320/2006/EK rendelet végrehajtásáról szóló 968/2006/EK rendelet (10) preambulumbekezdése: "Annak elősegítése érdekében, hogy azok a kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzemek, amelyek a cukorágazat piacának közös szervezéséről szóló, 2001. június 19-i 1260/2001/EK tanácsi rendelet értelmében meglévő egyes támogatásaikat elveszítették, könnyebben alkalmazkodjanak a cukorágazat piacának közös szervezéséről szóló, 2006. február 20-i 318/2006/EK rendelet hatálybalépésével előálló új helyzethez, a 320/2006/EK rendelet azokban a tagállamokban nyújtandó átmeneti támogatást vezet be, amelyekben korábban az 1260/2001/EK rendelet értelmében vett cukorfinomítók működtek."

[60] A 320/2006/EK rendelet 8. cikkének (3) bekezdése.

[61] A 320/2006/EK rendelet 1. cikke.

[62] Ez a 2007–2013. évi pénzügyi kerethez készített előrejelzéseket foglalja magában. A költségvetés ezután jövőbeni megállapodás tárgyát képezi.

[63] A COM(2005) 263 végleges bizottsági javaslatnak a cukorreformra vonatkozó javaslatok költségvetési hatásáról szóló 5. szakasza.

[64] A termelési illeték a kvóták egy része (az úgynevezett B kvóták) esetében elérheti az intervenciós ár (631 EUR/tonna) 39,5%-át, azaz a 249 EUR/tonna összeget is (az 1260/2001/EK rendelet 15. cikke).

[65] A Számvevőszék 20/2000. sz. különjelentése a cukorpiac közös szervezésének irányításáról.

[66] Az EK-Szerződés 33. cikke – amely jelenleg az Európai Unió működéséről szóló szerződés (az úgynevezett Lisszaboni Szerződés) 39. cikke – úgy rendelkezik, hogy a közös agrárpolitika egyik célkitűzése annak biztosítása, hogy a fogyasztók ésszerű áron juthassanak a készletekhez.

[67] 36% a különbség a reform előtti intervenciós ár és a reform utáni referenciaár között.

--------------------------------------------------

I. MELLÉKLET

A SZERKEZETÁTALAKÍTÁSI ALAP TÉNYLEGES BEVÉTELEINEK ÉS BECSÜLT KIADÁSAINAK ÁTTEKINTÉSE

Forrás: A fenti összegek kiszámításához a Számvevőszék ellenőrei a Bizottság (a Mezőgazdasági Főigazgatóság C.5. egysége) által szolgáltatott lemondási adatokat használták fel.

(millió EUR) |

Tagállam | Összbevétel | Kiadás |

Szerkezetátalakítási támogatás [1] | Diverzifikációs támogatás [2] | Átmeneti támogatás [3] | Összesen |

(A) | (B) | (C) | (D) | (E) = (B) +(C) + (D) |

Belgium | 339 | 331 | 19 | 0 | 350 |

Bulgária | 13 | 2 | 1 | 0 | 3 |

Cseh Köztársaság | 166 | 88 | 11 | 0 | 99 |

Dánia | 163 | 37 | 8 | 0 | 45 |

Németország | 1350 | 639 | 71 | 0 | 710 |

Írország | 0 | 187 | 44 | 0 | 231 |

Görögország | 88 | 130 | 26 | 0 | 156 |

Spanyolország | 346 | 454 | 70 | 0 | 524 |

Franciaország | 1354 | 611 | 64 | 25 | 700 |

Olaszország | 293 | 981 | 167 | 0 | 1148 |

Lettország | 8 | 59 | 15 | 0 | 74 |

Litvánia | 40 | 17 | 2 | 0 | 19 |

Magyarország | 152 | 260 | 52 | 0 | 312 |

Hollandia | 344 | 177 | 12 | 0 | 189 |

Ausztria | 152 | 25 | 5 | 9 | 39 |

Lengyelország | 657 | 288 | 34 | 0 | 322 |

Portugália | 10 | 34 | 15 | 24 | 73 |

Románia | 32 | 10 | 0 | 0 | 10 |

Szlovénia | 7 | 51 | 12 | 2 | 65 |

Szlovákia | 76 | 77 | 16 | 0 | 93 |

Finnország | 45 | 64 | 7 | 5 | 76 |

Svédország | 128 | 63 | 9 | 5 | 77 |

Egyesült Királyság | 466 | 165 | 15 | 94 | 274 |

ÖSSZESEN | 6229 | 4750 | 675 | 164 | 5589 |

[1] Magában foglalja a visszamenőleges kifizetéseket is.

[2] Magában foglalja a diverzifikációs támogatást és a kiegészítő diverzifikációs támogatást is.

[3] A 320/2006/EK tanácsi rendelet 8. és 9. cikke értelmében (a kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzemeknek és bizonyos tagállamoknak nyújtott átmeneti támogatás).

--------------------------------------------------

II. MELLÉKLET

A TAGÁLLAMOK KVÓTALEMONDÁSAINAK ÁTTEKINTÉSE

A - CUKOR

(tonna fehércukor) |

Tagállam | Kiindulási kvóták [1] | Az adott gazdasági évben lemondott kvóták | A 2009/2010. gazdasági évtől elérhető kvóták | Teljes kvótalemondás % |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = Σ(B+C+D+E)/A |

Franciaország [2] | 4120687 | | | -683 655 | | 3437032 | 16,6 % |

Németország | 3655456 | | | -757 200 | | 2898256 | 20,7 % |

Lengyelország | 1772477 | | | -366 869 | | 1405608 | 20,7 % |

Egyesült Királyság | 1221474 | | | -165 000 | | 1056474 | 13,5 % |

Hollandia | 931435 | | | -126 547 | | 804888 | 13,6 % |

Belgium | 882301 | | | -206 066 | | 676235 | 23,4 % |

Olaszország | 1557443 | -778 737 | -24 861 | -245 467 | | 508378 | 67,4 % |

Spanyolország | 996961 | -93 119 | -16 679 | -256 578 | -132 106 | 498479 | 50,0 % |

Csehország | 474932 | | -102 473 | | | 372459 | 21,6 % |

Dánia | 452466 | | | -80 083 | | 372383 | 17,7 % |

Ausztria | 405812 | | | -54 785 | | 351027 | 13,5 % |

Svédország | 385984 | -42 562 | | -50 236 | | 293186 | 24,0 % |

Görögország | 317502 | | -158 800 | | | 158702 | 50,0 % |

Szlovákia | 216037 | | -70 133 | -33 584 | | 112320 | 48,0 % |

Magyarország | 406684 | | -108 093 | -193 171 | | 105420 | 74,1 % |

Románia [3] | 109164 | | | -4 475 | | 104689 | 4,1 % |

Litvánia | 111010 | | | -20 758 | | 90252 | 18,7 % |

Finnország | 146087 | | -56 087 | -9 001 | | 80999 | 44,6 % |

Portugália [4] | 79671 | -35 218 | -19 500 | -15 000 | | 9953 | 87,5 % |

Szlovénia | 52973 | | -52 973 | | | 0 | 100,0 % |

Lettország | 66505 | | -66 505 | | | 0 | 100,0 % |

Írország | 199260 | -199 260 | | | | 0 | 100,0 % |

Bulgária [3] | 4752 | | | -4 752 | | 0 | 100,0 % |

ÖSSZESEN | 18567073 | -1 148896 | -676 104 | -3 273227 | -132 106 | 13336740 | 28,2 % |

| Lemondott cukorkvóta összesen = 5230333 | |

B - INULINSZIRUP

(cukoregyenérték tonna) |

Tagállam | Kiindulási kvóták1 | Az adott gazdasági évben lemondott kvóták | A 2009/2010-es gazdasági évtől elérhető kvóták | Teljes kvótalemondás % |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Belgium | 215246 | -215 246 | | | | 0 | 100,0 % |

Hollandia | 80950 | -80 950 | | | | 0 | 100,0 % |

Franciaország | 24521 | -24 521 | | | | 0 | 100,0 % |

ÖSSZESEN | 320717 | -320 717 | 0 | 0 | 0 | 0 | 100,0 % |

| Lemondott inulinszirup-kvóta összesen = 320717 | |

C - IZOGLÜKÓZ

Forrás: Európai Számvevőszék, a Bizottság (Mezőgazdasági Főigazgatóság) adatai alapján.

(tonna szárazanyag) |

Tagállam | Kiindulási kvóták [5] | Az adott gazdasági évben lemondott kvóták | A 2009/2010-es gazdasági évtől elérhető kvóták | Teljes kvótalemondás % |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Magyarország | 220266 | | | | | 220266 | 0,0 % |

Belgium | 114580 | | | | | 114580 | 0,0 % |

Bulgária [6] | 89198 | | | | | 89198 | 0,0 % |

Szlovákia | 68095 | | | | | 68095 | 0,0 % |

Németország | 56638 | | | | | 56638 | 0,0 % |

Spanyolország | 131423 | | -5 000 | -3 000 | -69 613 | 53810 | 59,1 % |

Lengyelország | 42861 | | | | | 42861 | 0,0 % |

Olaszország | 32493 | | | | | 32493 | 0,0 % |

Portugália | 15871 | | | -3 371 | | 12500 | 21,2 % |

Franciaország | 27664 | | -27 664 | | | 0 | 100,0 % |

Egyesült Királyság | 43592 | | | | -43 592 | 0 | 100,0 % |

Hollandia | 14563 | | | -14 563 | | 0 | 100,0 % |

Görögország | 20636 | | | -20 636 | | 0 | 100,0 % |

Románia [6] | 15879 | | | | -15 879 | 0 | 100,0 % |

Finnország | 18999 | | | -18 999 | | 0 | 100,0 % |

ÖSSZESEN | 912758 | 0 | -32 664 | -60 569 | -129 084 | 690441 | 24,4 % |

| Lemondott izoglükózkvóta összesen = 222317 | |

[1] A "kiindulási kvóta" egyenlő a tagállamoknak a 318/2006/EK rendelet III. melléklete értelmében a 2006/2007-es gazdasági évre kiosztott kiindulási kvóta és a 2006/2007-ben, illetve 2007/2008-ban vásárolt kiegészítő kvóták összegével.

[2] Franciaország tengerentúli megyéinek kvótáival együtt (480 245 tonna).

[3] A kvóták csak 2007/2008-tól érhetők el (az EU-hoz 2007-ben csatlakozott új tagállamok).

[4] Az Azori-szigetek autonóm régió kvótáival együtt (9 953 tonna).

[5] A "kiindulási kvóta" egyenlő a tagállamoknak a 318/2006/EK rendelet III. melléklete értelmében a 2006/2007-es gazdasági évre kiosztott kiindulási kvóta és a 2006/2007-ben, 2007/2008-ban, illetve 2008/2009-ben kiosztott kiegészítő kvóták összegével.

[6] A csak 2007/2008-tól elérhető kvóták (az EU-hoz 2007-ben csatlakozott új tagállamok) és a 2009/2010-ig kiosztott kiegészítő kvóták összege.

--------------------------------------------------

III. MELLÉKLET

KOMBINÁLT JÖVEDELMEZŐSÉG ÉS CUKORKVÓTA-LEMONDÁSOK AZ EGYES TAGÁLLAMOKBAN

Forrás: A Bizottság (a Mezőgazdasági Főigazgatóság C.5. egysége).

(tonna fehércukor) |

Tagállam | Kombinált jövedelmezőségi szint [1] | A reform tényleges hatása |

Kiindulási kvóta [2] | Az első két évben lemondott kvóta | A 2008/2009-ben lemondott kvóta [3] | A lemondott kiindulási kvóták százalékos aránya | Az összes lemondott kvóta százalékos aránya | A 2009/ 2010-től elérhető kvóta |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B+C)/(A) | (E) = (B+C)/ total B+total C | (F) = A+B+C |

Írország | Alacsony | 2143923 | -1 216376 | -260 466 | 68,9 % | 28,2 % | 667081 |

Görögország |

Olaszország |

Portugália (kontinentális területek) |

Csehország | Közepes | 2923655 | -566 062 | -725 282 | 44,2 % | 24,7 % | 1632311 |

Dánia |

Spanyolország [3] |

Lettország |

Litvánia |

Magyarország |

Szlovákia |

Szlovénia |

Finnország |

Belgium | Magas | 12895381 | -42 562 | -2 410358 | 19,0 % | 46,9 % | 10442461 |

Németország |

Franciaország (anyaország) |

Hollandia |

Ausztria |

Lengyleország |

Svédország |

Egyesült Királyság |

Többi tagállam [4] | Nem tartalmazza | 604114 | 0 | -9 227 | 1,5 % | 0,2 % | 594887 |

ÖSSZESEN | 18567073 | -1 825000 | -3 405333 | 28,2 % | 100,0 % | 13336740 |

[1] A tagállamok lebontása a cukortermelésük csökkentését valószínűsíthetően befolyásoló kombinált jövedelmezőség szerint (A Bizottság "Hatásvizsgálat naprakész változata" című, (SEC(2003) 1022 számú) dokumentumának 3. táblázata).

[2] A "kiindulási kvóta" egyenlő a tagállamoknak a 318/2006/EK rendelet III. melléklete értelmében a 2006/2007-es gazdasági évre kiosztott kiindulási kvóta és a 2006/2007-ben, illetve 2007/2008-ban vásárolt kiegészítő kvóták összegével.

[3] A Spanyolországban a 2009/2010-es gazdasági évre lemondott 132 006 tonnás kvótát a 2008/2009. évi adat tartalmazza.

[4] A "többi tagállam" Romániát, Bulgáriát, Franciaország tengerentúli megyéit és az Azori-szigetek autonóm régióját foglalja magában.

--------------------------------------------------

IV. MELLÉKLET

A GYÁRTÓK SZÁMÁRA ELÉRHETŐ TÁMOGATÁS ÉS A BEZÁRÁSSAL ÖSSZEFÜGGŐ KÖZVETLEN KÖLTSÉGEIK ÁTTEKINTÉSE

Forrás: Az ellenőrzött tagállamok gyártói által benyújtott szerkezetátalakítási tervek és előrehaladási (végleges) jelentések.

Ellenőrzött tagállam | Csehország | Németország | Írország | Görögország [1] | Spanyolország | Franciaország | Olaszország | Lengyelország |

Bezárt cukorgyárak száma | 3 | 5 | 1 | 2 | 7 | 5 | 14 | 8 |

(A)A bezárt gyárak által lemondott cukorkvóta mennyisége (ezer tonna fehércukor) | 102 | 736 | 199 | 159 | 498 | 651 | 1049 | 296 |

(millió EUR) |

(B)A gyártók rendelkezésére álló szerkezetátalakítási támogatás összesen