[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 21.3.2007

COM(2007) 118 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

A tagállamoknak a Számvevőszék 2005-es évről szóló éves jelentésére adott válaszai{SEC(2007) 335}

TARTALOMJEGYZÉK

1. Bevezetés 3

2. A 2005-ös DAS megállapításai 4

3. A számvevőszék éves jelentésének elkészítése 8

4. Következtetés 10

1. BEVEZETÉS

Az Európai Számvevőszék (továbbiakban „a Számvevőszék”) rendkívül szoros határidőn belül köteles éves jelentést készíteni az EK-Szerződés értelmében, amely megköveteli, hogy a Számvevőszék előterjesszen egy, „az elszámolás megbízhatóságát, valamint az alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét igazoló nyilatkozatot…” [1] Az ügyletekre vonatkozó évenkénti igazolás kiadása jelent különösen kihívást, mivel a Számvevőszék egészen a végső kedvezményezettek szintjéig végez ellenőrzést, amelyhez több mint 100 pénzügyi ellenőrzésre vonatkozó küldetést szükséges megszerveznie a 2005-ös éves jelentés elkészítéséhez. A rövid határidő miatt nagyon nehéz azt is kellő időben megvizsgálni, mielőtt a Számvevőszék véglegesíti az éves jelentést, hogy vajon a tagállamok egyetértenek-e a Számvevőszék megállapításaival.

A Bizottság azonban utólag köteles jelentést kiadni a tagállamoknak az éves jelentéssel kapcsolatos észrevételeiről [2]. A Bizottság szolgálatai kötelezik magukat, hogy részleteiben nyomon követik a Számvevőszék megállapításait és megteszik a szükséges intézkedéseket azok orvoslására.

A 2005-ös éves jelentésre adott reakciók azt mutatják, hogy a tagállamok általában nem értettek egyet a Számvevőszék több megállapításával, amelyeket részben megbízhatósági nyilatkozatának (továbbiakban: DAS) alapjául használt és bemutatott a 2005-ös éves jelentésben[3].

A véleménykülönbségek hangsúlyosabbak voltak a strukturális intézkedések, mint a mezőgazdasági politika területén – különösen olyan esetekben, amelyeket úgy tekintenek, hogy pénzügyi hatásuk van az EU költségvetésére. A strukturális intézkedéseken belül gyakrabban fordult elő az is, hogy a tagállamok vitatták azokat a megállapításokat, amelyekben a Számvevőszék úgy vélte, hogy maximális pénzügyi hatásuk van az EU költségvetésre, azaz az egész ügylet alkalmatlan az EU finanszírozásra.

A Bizottság megpróbálta figyelembe venni a tagállamok álláspontját, amikor a 2005-ös éves jelentéshez megfogalmazta válaszait. Ez azonban sok esetben nehéznek bizonyult, mivel a Számvevőszék előzetes megállapításaival kapcsolatos nyilatkozataira a tagállamokból érkező válaszok mintegy fele nem állt rendelkezésre kellő időben mielőtt a Számvevőszék és a Bizottság között a jelentésről folytatandó egyeztető eljárás 2006. júniusában/júliusában megkezdődött volna.[4]

Ez az összefoglaló jelentés alkalmat biztosít annak megvizsgálására, hogy az eljárásokat mennyire lehet javítani és vajon a tanulságokat le lehet-e vonni. A jelentést nem kell a Számvevőszék és a tagállamok közötti egyeztető eljárásnak tekinteni, sem a Bizottság és a tagállamok közötti eszmecsere részének az esetek részletes nyomon követése alatt, amely jelenleg is folyik. Így, a Bizottság nem feltétlenül osztja a tagállamok véleményét, amelyek itt megjelennek.

A Bizottság ehelyett abban reménykedik, hogy a felvetett kérdések részét képezik majd az egységes belső ellenőrzési keretrendszerről folytatott állandó vitának, amelyben részt vesz az Európai Parlament, a Tanács, a Számvevőszék és a Bizottság.

A jelentés a 2005-ös DAS alapjául szolgáló, a Számvevőszék által készített megállapítások elemzését mutatja be (2. szakasz). A jelentés megvizsgálja a Számvevőszék, a tagállamok és a Bizottság közötti információcserére vonatkozó jelenlegi eljárást is, a Számvevőszék által készített megállapításokkal kapcsolatban (3. szakasz). A következtetéseket a jelentés végén vonják le (4 szakasz).

2. A 2005-ÖS DAS MEGÁLLAPÍTÁSAI

A Számvevőszék a DAS-t számos bizonyítékra alapozza, nem utolsósorban a tagállamokban a hatóságok és a végső kedvezményezettek pénzügyi ellenőrzése során tett megállapításokra[5]. A megállapításokat a következő módon kategorizálták:

a) A rendszerekre vonatkozó : Ezek a megállapítások a felügyeleti és ellenőrző rendszerek megvalósításával kapcsolatosak. A Számvevőszék megvizsgálja, hogy vajon például a rendszereket helyesen alakították-e ki, vajon a feladatokat megfelelően különválasztották-e, és vajon az ellenőrzéseket helyesen végezték-e el és olyan gyakorisággal, ahogyan azt előirányozták.

b) Formális : A megállapítások a végső kedvezményezettek, mint például a mezőgazdasági termelők, vállalatok stb. részére végrehajtott kifizetésekre vonatkoznak, és úgy tekintik azokat, hogy vagy nincs potenciális pénzügyi hatásuk az EU általános költségvetésére vagy a potenciális hatás mennyiségileg nem meghatározható. Ez a kategória például olyan esetekre terjed ki, ahol az EU részvétele a projektekben nem kapott a követelményeknek megfelelően nyilvánosságot, a nyilvános pályázati eljárások nem voltak teljes mértékben megfelelőek vagy hiányos volt az adatok bejegyzése.

c) Lényegi : Ezek a megállapítások szintén a végső kedvezményezetteknek történő kifizetésekre vonatkoznak, azonban úgy tekintik azokat, hogy mennyiségileg meghatározható (potenciális) pénzügyi hatásuk van az EU általános költségvetésére. Ez a kategória kiterjed például azokra az esetekre, ahol a földterület mérete kisebb, mint amelyet a mezőgazdasági termelő bevallott, a lényeges igazoló dokumentumok hiányoznak, vagy a projektmenedzser által állított költségre nincs jogosultság.

Az összes megállapítás, − amelyeket a Bizottságban vagy a tagállamokban végzett pénzügyi ellenőrzések során készítettek, az olyan elemekkel együtt, mint az éves tevékenységi jelentések és a főigazgatóknak a Bizottságban tett nyilatkozatainak elemzése − belekerült a DAS-ba és hatással volt a Számvevőszéknek az éves jelentésben megnyilvánuló végső álláspontjára.

Ezen összefoglaló jelentés elkészítéséhez a Bizottság felkérte a tagállamokat, hogy jelezzék, amennyiben teljes mértékben egyetértenek, részben vagy egyáltalán nem értenek egyet a Számvevőszék megállapításaival[6]. A 2005-ös DAS alapjául szolgáló megállapításokra vonatkozó válaszok részletesebb elemzése megtalálható a Bizottság Személyzeti Munkadokumentuma 2. szakaszában, amely ezt az összefoglaló jelentést kíséri. Az elemzés fő eredményei a következők:

- A tagállamok inkább egyetértettek a Számvevőszék mezőgazdasági politika tárgyában, mint a strukturális intézkedések területén tett megállapításaival.

- Azok a lényegi megállapítások, amelyekben a Számvevőszék úgy ítélte meg, hogy az ügylet teljes mértékben hibás, kétszer olyan gyakran fordultak elő a strukturális intézkedések körében, mint a mezőgazdasági politika terén.

- A földterület Számvevőszék által lemért mérete és a mezőgazdasági termelő által bevallott terület közötti eltérés a legtöbbször előforduló lényegi megállapítás a mezőgazdasági politika területén. A tagállamok több mint 10-ből 8-at elfogadtak ezekből a megállapításokból.

- A lényeges igazoló dokumentumok hiánya a leggyakrabban előforduló lényegi megállapítás a strukturális intézkedések körében. A tagállamok kevesebb mint 10-ből 4-et fogadtak el ezekből a megállapításokból.

A tagállamok néhányszor jelezték intézkedések megtételét az olyan esetekben, ahol a tagállamok egyetértettek a Számvevőszék megállapításaival. A jellemző nyomon követési intézkedések például magukban foglalták a hiányzó dokumentáció beszerzését, a behajtási eljárások megindítását és/vagy jobb iránymutatások/utasítások kiadását a helyszíni végrehajtást végző hatóságoknak. A megindított behajtási eljárások kimenetelétől függően, a megállapítások végső pénzügyi hatásai számottevően kisebbek lehetnek a Számvevőszéknek az éves jelentés idején készített becsléseinél.

Több tagállam azt is állította, hogy a strukturális intézkedések finanszírozása igazgatásával kapcsolatos szabályok különbözőképpen értelmezhetők. Írország észrevételt tett, hogy az értelmezés korábbi problémáinak köszönhetően, az irányító hatóságoknak már nem engedték meg, hogy a kifizető hatóságoknak benyújtott kérelmeikbe belevegyék az általános költségeket.

A területmérésre vonatkozó ténymegállapítások (mezőgazdasági politika)

A tagállamok elfogadták a Számvevőszéknek a végső kedvezményezettek által megadott terület méretére vonatkozó megállapításainak nagy részét. Gyakran viszonylag kis hibaarányt számoltak ki ezekben a megállapításokban[7]. A meglehetősen kevés esetben, ahol a tagállamok nem értettek egyet a Számvevőszéknek a földterület méretére vonatkozó megállapításával, néhányszor aláhúzták, hogy azok megfeleltek a hatályos jogszabályoknak – annak ellenére, hogy a Számvevőszék megállapítást tett. Ezeknek a megállapításoknak azonban valószínűleg nincs hatása a Számvevőszék által készített teljes körű DAS-ra.

Például, Lengyelország egy esetben megjegyzést tett egy mezőgazdasági termelőre vonatkozó megállapításra, ahol a „kérelemben megadott adatokat megvizsgálták az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer (IACS) referencia adatbázisa alapján történő adminisztratív ellenőrzés részeként. […] Szem előtt tartva, hogy a rendelkezésre álló referenciaadaton alapuló adminisztratív ellenőrzést a 2004-es gazdasági évben végezték el, és nem mutatott eltérést a kérelemben bejelentett földterület és a referencia adatbázisban szereplő adatok között, a kifizetett összeget helyesen számolták ki.”

Franciaország általános észrevételként megjegyezte azokban az esetekben, ahol a Számvevőszék megvizsgálta a földterület méretét, hogy: „Általában, az ügyeknek a Számvevőszék általi véletlenszerű kiválasztása ahhoz vezet, hogy olyan ügyeket ellenőriznek, amelyek nem képezik részét a francia hatóságok által ellenőrzött ügyeknek. Ráadásul a rendelet előírja, hogy a helyszínen ellenőrizzék az ügyek 6,73-%-át (Franciaország ezt az arányt 6,7% körül tartja), ami azt eredményezi, hogy az ügyek 90%-át nem vizsgálják.” Svédország hasonló észrevételt tett.

Az EU jogszabályai elvben az elköltött EU pénzeszközök és az ellenőrzés költségei közötti arányosságon alapulnak, amelyek ahhoz vezetnek, hogy a nemzeti hatóságoktól nem követelik meg, hogy minden területen helyszíni ellenőrzést végezzenek mielőtt a kifizetés megtörténik[8]. A nemzeti hatóságok, a Bizottság és a Számvevőszék által alkalmazott mintavételi megközelítésnek betudhatóan, várható, hogy a megállapítások olyan esetek száma, amelyben a nemzeti hatóságok előzőleg nem végezték el a helyszíni vizsgálatot valószínűleg magasabb, jelezve annak szükségességét, hogy javítsák a napi irányítást sőt azt is, hogy növeljék a helyszíni ellenőrzések számát azokban az esetekben, ahol a hibaarány meghaladja a részletességi elv küszöbét. A nemzeti hatóságok lehet, hogy mégis teljes mértékben megfeleltek a hatályos szabályozásnak.

A hiányzó dokumentumokra vonatkozó megállapítások

A 2005-ös DAS-ban a strukturális intézkedések körében, az érdemi megállapítások közül a leggyakoribb a lényeges igazoló dokumentumok hiánya volt. A tagállamok az esetek több mint felében vitatták ezeket a megállapításokat, rendszerint azon az alapon, hogy a dokumentumokat időközben megküldték a Számvevőszéknek vagy megtalálták azokat. Néhány tagállam azt is fenntartotta, hogy a dokumentumok megtartásának ideje az 1994-1999-es időszakban nem volt világos.

Azok az esetek, amelyekben a tagállamok azt állították, hogy feltárták a Számvevőszék által igényelt dokumentumokat, az alábbiakban lesznek felsorolva.: A Bizottság nincs abban a helyzetben, hogy azonnal megvizsgálja a tagállamok által adott információt, azonban lehetséges a nyomon követés.

Svédország tájékoztatását adott arról, hogy saját pénzügyi ellenőrzését elvégezve nyomon követte a Számvevőszéknek az Európai Szociális Alap programmal kapcsolatos megállapításait „miszerint a Számvevőszék bírálata nagyrészt megalapozatlannak bizonyult. Több igazoló dokumentumot, amelyek a Számvevőszék szerint hiányoztak, azonosítottak a nyomon követő pénzügyi ellenőrzés során. […]Tekintettel arra a tényre, hogy több év eltelt a projekt befejezése óta, a vonatkozó igazoló dokumentumok nem mindig voltak fellelhetők a kedvezményezetteknél, azonban megtartották azokat az illetékes hatóságok irattárában.”

Írország fenntartotta, hogy az 1994-1999-es időszakra vonatkozó jogszabályok nem világosak arra vonatkozóan, hogy mettől kell a dokumentumokat megőrizni, azaz a projektet érintő utolsó kifizetéstől vagy a programot érintő utolsó kifizetéstől[9].

Németország szintén megjegyzést tett egy esetről, amelyben nem értett egyet a jogszabályok egy részének a Számvevőszék általi értelmezésével. Németország mindazonáltal kijelentette, hogy a Számvevőszék pénzügyi vizsgálata óta „(négyből) három eset ügyiratait megkapta. A Számvevőszék tájékozatást kapott erről a helyzetről és a kiválasztott esetek egyéb részleteiről, valamint az igazoló bizonyítékok hollétéről a kötelező magyarázó eljárás folyamán.”

Azokban az esetekben,a hol lényeges elemek hiányoztak és egyéb dokumentumot annak kiváltására nem lehetett bemutatni, a Számvevőszék ezeket a megállapításokat a lényegi kategóriába sorolta be 100 százalékos hibaaránnyal, azaz amelynek jelentős hatása van az EU általános költségvetésére. Azonban amennyiben a Bizottság később úgy találja, hogy egy tagállam – jóllehet némi késedelemmel – azóta bemutatta az igazoló dokumentumokat, úgy az alapul szolgáló kifizetések jogszerűnek és szabályosnak bizonyulhatnak a bíróság előtt és nem lesz alapja a behajtási eljárás megindításának. Az ilyen megállapításokat méltányosabban úgy lehetne bemutatni, mint „biztosíték hiánya a pénzügyi ellenőrzés számára rendelkezésre álló időben”, a lényegi hiba helyett

3. A SZÁMVEVőSZÉK ÉVES JELENTÉSÉNEK ELKÉSZÍTÉSE

A 2005-ös éves jelentés az első volt, amelyet a pénzügyi szabályzat 2002-es felülvizsgálata után, október 31-én jelentettek meg. A Számvevőszéknek így olyan határidőt kellett betartania, amely egy hónappal rövidebb volt, mint a korábbi években és így a szokásosnál egy hónappal kevesebb jutott arra, hogy megtervezze és végrehajtsa a pénzügyi ellenőrzésre vonatkozó küldetéseit, a megállapítások elemzését (gyakran magában foglalva a küldetések során megkapott dokumentumok fordítását), hogy tájékoztassa az ellenőrzötteket az elkészített ténymegállapításokról, megvárja és elemezze a ellenőrzöttektől kapott válaszokat.

Tekintetbe kellene venni a szigorú időkorlátokat, amelyekkel a Számvevőszéknek a 2005-ös éves jelentés elkészítésekor szembe kellett néznie, amikor a Számvevőszék, a Bizottság és a tagállamok közötti információcsere eljárásban tapasztalható alább azonosított gyengeségeket vizsgáljuk. Mindazonáltal az ebben az évben előforduló nehézségek – jóllehet súlyosabbak voltak a szokásosnál – az előző években is előfordultak.

Annak érdekében, hogy bizonyítékokat gyűjtsön a DAS számára, a Számvevőszék elvégezte a pénzügyi ellenőrzést mind a Bizottságnál, mind a tagállamokban. A megosztott irányítás területén, a 2005-ös DAS a tagállamokban lefolytatott több mint 100 pénzügyi ellenőrzésre vonatkozó küldetés során készített megállapításra alapult, ahol a Számvevőszék ellenőrizte az olyan végső kedvezményezettekkel kapcsolatos ellenőrző rendszereket és ügyleteket, mint a mezőgazdasági termelők és vállalatok, akik a pénzt a Strukturális Alapokból kapják.

A küldetések befejeztével és amikor a Számvevőszék véglegesítette a megállapítások elemzéseit, a Számvevőszék egy Nyilatkozat az előzetes megállapításokról („SPF”) című levelet küld a megállapítás által érintett tagállam Legfőbb Nemzeti Pénzügyi Ellenőrzési Intézményének. A Számvevőszék rendes esetben felkéri a Legfőbb Nemzeti Pénzügyi Ellenőrzési Intézményt, hogy 6-8 héten belül tájékoztassa a Számvevőszéket a megállapításokkal kapcsolatos véleményéről. A Bizottság másolatot kap mind a Nyilatkozatról mind az azt követő válaszról[10].

A Bizottságnál és a tagállamokban elkészített megállapításainak alapján, a Számvevőszék jelentéstervezetet állít össze, amely megvitatásra kerül a Számvevőszék és a Bizottság szolgálatai között a Számvevőszék általi végleges elfogadása előtt. A Számvevőszék a Bizottság külső pénzügyi ellenőrző szerve – és csak a Bizottságé – azzal az elvvel összhangban, hogy a Bizottság felelős az általános EU költségvetésért. A pénzügyi ellenőr és az ellenőrzött közötti egyeztető eljárás ezért csak a Számvevőszéket és a Bizottságot foglalja magában.

A DAS-t magát, azaz a kétoldalas nyilatkozatot az éves jelentés 1 fejezetének legelején, nem tartalmazza a jelentéstervezet. Azt nem mutatják be a Bizottságnak az egyeztető eljárás során és ennek okán nem is kíséri a Bizottság egyik válasza sem. A Számvevőszék akkor fogadja el a DAS-t, amikor az egyeztető eljárást véglegesítették.

A tagállamok gyakorlatban az EU költségvetésének közel 80 százalékát hajtják végre és a Számvevőszék ezek szerint alapozza véleményének jelentős részét a tagállamokban készített megállapításokra. A Számvevőszék által készített megállapításokra a tagállamokból kapott visszajelzések ennek következtében nagy fontosságúak a Bizottság számára, amikor válaszait készíti, amelyeket a Számvevőszék észrevételeivel együtt az éves jelentésben tesznek közzé.

Nem rendkívüli, hogy egy ellenőrzött nem ért teljes mértékben egyet egy pénzügyi ellenőr megállapításaival. A pénzügyi ellenőrnek el kell végeznie az ellenőrzést, alkalmazkodva a nemzetközi pénzügyi ellenőrzési normákhoz és – az általános EU költségvetés esetében– tiszteletben tartva a lebonyolított ügyletekre vonatkozó jogszabályokat. Egyes esetekben, a kérdéseket nyitva lehet hagyni az értelmezés számára és a pénzügyi ellenőrnek valamint az ellenőrzöttnek eltérő nézetei lehetnek.

A Bizottság célja, hogy a tagállamok nézőpontjait belefoglalja a válaszaiba, ahol a tagállamok nem értenek teljes mértékben egyet a Számvevőszék megállapításaival és ahol a Bizottság úgy találja, hogy a tagállamok képesek megindokolni álláspontjukat. A Bizottság azonban tudatában van, amikor elfogadja a jelentés végleges tervezetét, hogy az ezt követő nyomon követés során nem az összes megállapítás lesz megalapozott[11].

A 2005-ös éves jelentés esetében, az egyeztető eljárás 2006 június/júliusban zajlott le mialatt a Számvevőszék és a Bizottság szolgálatai számos alkalommal találkoztak, hogy megvitassák a Számvevőszék jelentéstervezetét (amelyet 2006 május/júniusban fogadtak el) és a Bizottság választervezeteit (amelyet 2006 június/júliusban készítettek el). A Számvevőszék 2006 szeptemberében fogadta el a 2005-ös DAS-t. A jelentés közzétételéig eltelt időre (2006 október vége) az éves jelentés összes hivatalos nyelven történő fordítása és nyomtatása miatt volt szükség.

A Számvevőszék majdnem 75 előzetes megállapításokról szóló nyilatkozatot (SPF) küldött meg a tagállamoknak és ezek nagy részére választ kapott. A válaszok felét két hónapos határidőn belül, a fennmaradó válaszok nagy részét további egy hónapon belül átadták. Mindazonáltal a 4 válaszból közel 3 nem állt a Számvevőszék rendelkezésére, amikor elfogadta a jelentéstervezetet és közel a válaszok fele még mindig túl későn érkezett be ahhoz, hogy számításba vegyék a Bizottság válaszai során.

A tagállamok hiányos visszajelzésének következményeit az éves jelentés végleges elkészítése előtt a spanyol megjegyzés tartalmazta amely szerint: „A Jelentés az ellenőrző látogatások során felmerülő kérdésekre hivatkozik, amelyek végső következtetéseit Spanyolország még nem kapta meg. Ezért úgy tűnik, hogy a 2005-ös éves jelentésben lévő következtetések néhány esetben a nyilatkozatok és megjegyzések olyan értékelésétől függenek, amelyeket tagállamok a ellenőrző látogatásra vonatkozó ideiglenes jelentést követően nyújtottak be. Ezért hasznos lenne utalni a különleges eljárások helyzetére (hogy vajon az ellenőrző látogatások végleges vagy ideiglenes következtetéseiről van szó és hogy a tagállamok megtették-e észrevételeiket.”

Különös nehézségek fordultak elő annak biztosítása során, hogy a fejezetben meglévő, a közös agrárpolitikára vonatkozó számok helyesek legyenek. A 2005-ös éves jelentés volt az első olyan, amely a 10 új tagállam számadatait is tartalmazta. Szlovénia, Málta és Lengyelország rámutattak a közzétett éves jelentésre adott válaszukban, hogy néhány mezőgazdasági politikán belüli teljesítményükre vonatkozó számadatot, amelyek a 2005-ös éves jelentésben jelentek meg, később felülvizsgáltak.

Szlovénia rendkívüli esetében a területalapú támogatásokra és tehenekre vonatkozó hibás számadatok kerültek be a pénzügyi ellenőrzés során és azt követően a 2005-ös éves jelentésbe. A területalapú támogatásokra vonatkozóan, az ellenőrzött kérelmek aránya kezdetben 53,5 százalék volt, amelyet eltúloztak a rendelkezésre álló adatok alapján, azonban 1,8 százalékra lefelé korrigáltak a nyomon követés során, amelyet azonban nem tudtak időben kijavítani az éves jelentésben[12]. A kezdetben rendelkezésre bocsátott hasonló számadatok a mezőgazdasági termelők által bevallott állatokra vonatkozóan, amelyeket nem létezőnek vagy a szubvencióra nem jogosultnak találtak, igazából 11,8 százalék volt az anyatehenek esetében és 7,7 százalék volt a különleges szarvasmarhahús prémiumra vonatkozóan a megfelelő 48,2 százalék és 56,2 százalék helyett[13].

Bár a Szlovéniára vonatkozó számadatok világosan különböztek más tagállamoktól és bár a Bizottság az éves jelentésben belefoglalt válaszában megállapította, hogy a számadatokat valószínűleg szükséges helyreigazítani, a javításokat nem tudták időben számításba venni az éves jelentésben, és a hibás számadatokra alapuló kritikus hangvételű főcímek jelentek meg mind a nemzeti, mind a nemzetközi sajtóban. Ezt a kérdést azóta tisztázták.

4. KÖVETKEZTETÉS

A tagállamok visszajelzése a 2005-ös éves jelentés közzététele után jelzett néhány kérdést, amelyet szükséges a továbbiakban megfontolni:

A helyszíni ellenőrzések jogszabályok által megkövetelt szintje jelentősen növekedett volna, amennyiben a Számvevőszék nem talált volna a részletességi elv küszöbét meghaladó hibát ellenőrző útjain – azonban az ilyen emelkedésnek szintén arányosnak kell lennie a költséghatékonyság szempontjából.

A tagállamok elvégzik a legkevesebb megkövetelt helyszíni vizsgálatot[14]. Amikor a Számvevőszék elvégzi az ügyletek pénzügyi ellenőrzését, amelyet a tagállamok nem végeztek el a helyszínen, valószínűleg talál hibákat, amelyek megakadályozzák, hogy kedvező nyilatkozatot adjon ki az alapul szolgáló ügyletről.

Ez a probléma addig folytatódik, amíg a Számvevőszék nem kap politikai útmutatást a Parlamenttől és a Tanácstól a kockázat elfogadható szintjéről, amelynek mindig tekintetbe kell vennie az ellenőrzések költséghatékonyságát[15].

A Számvevőszék köteles évente DAS-t kiadni. A gyakorlat szigorúan éves jellege ahhoz vezethet, hogy a Számvevőszék túlbecsüli a hibák pénzügyi hatását az EU általános költségvetésére, mivel az nem teszi lehetővé a Számvevőszék számára, hogy figyelembe vegye azokat az intézkedéseket, amelyeket azért hoztak, hogy kijavítsák a hibákat, azt követően, hogy a Számvevőszék, a Bizottság vagy a tagállamok felfedezték azokat.

A Számvevőszék megállapításainak valóságos pénzügyi hatása az EU általános költségvetésére például függ majd attól, hogy a megindított behajtási eljárások sikeresek lesznek-e vagy attól, hogy vajon bemutatják-e a hiányzó dokumentumokat. A Számvevőszék természetesen nem tud határozatlan ideig várni, mielőtt kialakítja véleményét a megbízhatósági nyilatkozatról, azonban a Bizottság és a tagállamok úgy találhatják, hogy a Számvevőszék által először tett lényegi megállapítások kijavíthatók a végén. Hasznos lehet a Spanyolország által benyújtott javaslat, amely szerint világosabban kellene jelezni az éves jelentésben néhány megállapítás előzetes jellegét, miként néhány esetben annak jelzése is, hogy „nem sikerült bizonyítékot kapni” a „lényegi megállapítás” helyett.

A Számvevőszék és a tagállamok közötti kommunikáció javítása lehetségesnek és fontosnak tűnik.

A Számvevőszék kötelezettsége szerint sem tud minden pénzügyi ellenőrzést befejezni abban az évben, amelyben az ellenőrzést végzi. Például néhány 2005 pénzügyi évvel kapcsolatos ellenőrzést 2006-ban kellett végre hajtania azért, hogy az kiterjedjen a 2005 végén megvalósult ügyletekre. Ez megnehezíti annak biztosítását, hogy az összes tagállam reakciói a Számvevőszék megállapításaira rendelkezésre álljanak a Számvevőszék és a Bizottság számára az egyeztető eljárás során.

Hasznos lenne a Számvevőszék, a Bizottság és a tagállamok között a működés szintjén létrejött közös egyetértés a helyszíni ellenőrzésekkor követendő eljárásokról, a hibák kezeléséről, a jelentéshez és válaszokhoz használt kérdőívek használatáról és formátumáról, hogy megoldják vagy legalább csökkentsék ezt a problémát.

A Bizottság felelős – a tagállamok segítségével – az adófizetők több mint 120 milliárd eurónyi pénzével való gazdálkodásért mindenegyes évben. A Számvevőszék megvizsgálja, hogy az ügyleteket jogszerűen és szabályosan hajtották-e végre, és más kiegészítő ellenőrzések során utána néznek, hogy vajon a pénzeszközöket helyesen költötték-e el. A Számvevőszék munkájára alapozva, a Tanács ajánlást tesz és a Parlament végül eldönti, hogy a Bizottság megkaphatja-e a költségvetési mentesítést.

A fent említett kérdések megoldása fontos, annak érdekében, hogy az adófizetőket biztosíthassák arról, hogy a mentesítési eljárás alapja olyan átfogó és pontos amennyire lehetséges a Szerződésben lefektetett korlátokon belül.

[1] Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 248. cikke.

[2] Az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet 143 cikkének (6) bekezdésével összhangban, a Bizottság 2006. október 23-án megküldte levelét minden egyes tagállamnak, amelyben megjegyzéseket kért a Számvevőszék 2005-ös éves jelentésében található észrevételeihez (megtalálható a Számvevőszék www.eca.eu honlapján), valamint véleményeket kért a Számvevőszéknek a tagállamokra vonatkozó megállapításairól.

[3] A Számvevőszék megállapításaira adott tagállami reakciók részletesebb elemzését lásd a Bizottság Személyzeti Munkadokumentumának 2 szakaszában, amely ezt a jelentést kíséri. A Bizottság a kapott válaszok alapján úgy véli, hogy a tagállamok a Számvevőszék 2005-ös megbízhatósági nyilatkozatára (DAS) vonatkozó megállapításai közül 10-ből 4-5-tel nem értettek egyet.

[4] A Számvevőszék által a tagállamoknak megküldött, a 2005-ös DAS alapjául szolgáló előzetes megállapítások nyilatkozatainak (SPF) részletesebb elemzését lásd a Bizottság Személyzeti Munkadokumentumának 2 szakaszában, amely ezt a jelentést kíséri.

[5] A 2005-ös DAS négy bizonyítékra alapult: (a) a közösségi intézményekben, a tagállamokban, illetve a harmadik államokban kialakított felügyeleti és ellenőrzési rendszerek működésének vizsgálata, (b) az összes nagyobb területen folyó ügyletből vett minták vizsgálata a végső kedvezményezettek szintjéig kiterjedően, (c) éves tevékenységi jelentéseknek és a főigazgatók nyilatkozatainak, továbbá az ezek elkészítése során alkalmazott eljárások elemzése, (d) amennyiben lehetséges, a Közösség igazgatási eljárásaiban nem érintett egyéb pénzügyi ellenőrök munkájának vizsgálata. Lásd a 1.59 pontot a 2005-ös Éves Jelentésben

[6] A tagállamok az esetek közel 60 százalékában válaszoltak. A válaszok aránya nagyon magas volt a mezőgazdasági politikán belüli megállapításokra (majdnem 90 százalék) azonban némileg alacsonyabb volt a strukturális intézkedések vonatkozásában (körülbelül 50 százalék).

[7] A megállapítások 28 százalékának volt 2 százaléknál kisebb hibaaránya. A megállapítások további 25 százalékának volt 2 és 5 százalék közötti hibaaránya.

[8] A Strukturális Alapoknál 2000-2006-ra vonatkozóan folytatott elsődleges vizsgálatok intenzitása és minősége egy nemrégiben kiadott legjobb gyakorlattal kapcsolatos jegyzetben került pontosításra. A tagállami szintű ellenőrzés valószínűleg még mindig nem megfelelő.

[9] A Tanács 1993. július 20-i 2082/93/EK rendeletének 23. cikke (3) bekezdése szerint: „Minden művelettel kapcsolatban az utoljára teljesített kifizetést követő három évig a felelős szerv vagy hatóságok kötelesek megőrizni a Bizottság számára a művelettel kapcsolatos kiadásokra és ellenőrzésekre vonatkozó összes igazoló dokumentumot.”

[10] A Bizottság szintén megkapta a Számvevőszék által a Bizottságnál elvégzett pénzügyi ellenőrzések előzetes megállapításainak nyilatkozatát.

[11] A Bizottság nem kérhet pénzügyi korrekciót más pénzügyi ellenőrök megállapításainak alapján anélkül, hogy lefolytatná saját értékelését minden esetben (448/2001/EK rendelet 4. cikk (3) bekezdés), mivel határozatai megfellebbezhetőek a Bíróságnál.

[12] Lásd a 2005-ös éves jelentés 5 fejezetének 5.3 grafikonját.

[13] Lásd a 2005-ös éves jelentés 5 fejezetének 5.21 pontját.

[14] A jogszabályok minimum normákat állapítanak meg. A tagállamok növelhetik ellenőrzéseik számát – és így kell tenniük, ha a hibaarány magasabb a vártnál.

[15] Ezt a pontot is érinti egyebek között az Egységes Belső Ellenőrzési Keretrendszer Cselekvési Terve, COM(2006)9.