Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az európai hosszú távú befektetési alapokról /* COM/2013/0462 final - 2013/0214 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE A hosszú távú befektetés a hosszú élettartamú tőke rendelkezésre bocsátása az innovációt és a versenyképességet előmozdító materiális javak (pl. az energia-, a közlekedési és a távközlési infrastruktúra, az ipari és a szolgáltató létesítmények, a lakhatással és az éghajlatváltozással kapcsolatos, valamint az ökoinnovációs technológiák) és immateriális javak (pl. oktatás és kutatás-fejlesztés) finanszírozása céljából. Számos ilyen beruházás szélesebb körű társadalmi előnyökkel is jár, mivel a létfontosságú szolgáltatások támogatása és az életszínvonal emelése révén nagyobb megtérülést hoz a társadalom egésze számára. E javaslat célja, hogy hozzájáruljon az Európai Unió jövőbeni gazdaságára irányuló hosszú távú beruházásokhoz rendelkezésre álló tőkealap növeléséhez annak érdekében, hogy finanszírozza az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés megvalósítását. Erre a finanszírozási eszközök új formájának, az európai uniós hosszú távú befektetési alapoknak (EHTBA) a létrehozásával kerül sor. Az EHTBA-k várhatóan hosszú távú, stabil hozamhoz juttatják a befektetőket azon eszközosztályoknál fogva, amelyekbe fektethetnek. Az elfogadott eszközök az alternatív befektetések közé tartoznának – ezek olyan eszközosztályok, amelyekre a bevezetett részvény és a kötvény hagyományos meghatározása nem terjed ki. Bár az alternatív befektetések körébe tartozik az ingatlan, a kockázati tőke, a magántőke, a fedezeti alap, a tőzsdén nem jegyzett társaság, a problémás értékpapír és az árutőzsdei termék, az EHTBA-k kizárólag olyan alternatív befektetésekre összpontosítanának, amelyek a hosszú lejáratú eszközosztályok egy meghatározott kategóriájába esnek, és eredményes alakulásukhoz a befektetők hosszú távú kötelezettségvállalása szükséges. Ezért elfogadott lenne az ingatlan, a tőzsdén nem jegyzett társaság és az infrastrukturális projekt, az árutőzsdei termék viszont nem. Egyértelműen szükséges tehát az, hogy a hosszú távú beruházásokkal szembeni akadályok leküzdését az Európai Unió szintjén lehessen biztosítani. Ez különösen érvényes az olyan eszközökre, mint az infrastrukturális projektek, amelyek hosszú távú kötelezettségvállalásoktól függenek. Az ilyen eszközök részben a gyakran „türelmes tőkének” nevezett befektetési formától függenek. Az ilyen típusú befektetések esetleg több évig nem válthatók vissza, a befektetés módjánál fogva azonban képesek stabil és kiszámítható hozamot biztosítani. Ilyennek tekinthetők az infrastrukturális projektek, a humántőke-beruházások, valamint az üzemeltetési koncessziók. Az ilyen hosszú távú, „türelmes” tőkebefektetés előnyöket hordoz a reálgazdaság számára azáltal, hogy kiszámítható és tartós finanszírozási forráshoz juttatja a vállalkozásokat, és munkahelyeket teremt. Az olyan befektetők, mint a hosszú lejáratú kötelezettségállománnyal rendelkező biztosítók és nyugdíjalapok, kifejezték hajlandóságukat arra, hogy hosszabb lejáratú befektetési eszközökbe fektessenek. Ugyanakkor rámutattak a könnyen elérhető gyűjtőmechanizmusok, például a befektetési alapok hiányára, amelyek könnyítenék a hozzáférést az ilyen típusú befektetésekhez. Ilyen mechanizmusok hiányában e befektetési lehetőségekkel csak nagyon kevés, igen nagy méretű befektető élhet, például olyan nagy nyugdíjalapok és biztosítók, amelyek saját forrásaiknak köszönhetően elegendő tőke bevonására és lekötésére képesek. A forrásgyűjtésre szolgáló mechanizmusok hiánya egyúttal akadályt képez a kisebb befektetők, például a helyi nyugdíjprogramok, az önkormányzatok, a szabadfoglalkozásúak nyugdíjprogramjai vagy a vállalati nyugdíjprogramok számára, amelyeknek egyébként előnyt jelenthetne befektetéseik ilyen eszközökre való diverzifikálása. E befektetői csoportok távolmaradása ugyanakkor megfosztja a reálgazdaságot annak lehetőségétől, hogy nagyobb mértékben jusson hozzá a tőkealapú finanszírozáshoz. Végül, de nem utolsósorban a lakásvásárlással, tanulmányokkal vagy nagyobb felújítással kapcsolatban jövőbeni kötelezettséget vállaló egyéni lakossági befektetők számára is előnyös lehet a hosszú távú befektetési alapok rendszeres hozama. A hosszabb lejáratú eszközöket tartalmazó befektetési alapok hatékony működtetéséhez szükséges nagyobb arányú és hosszabb távú tőkelekötést mindeddig akadályozta a tagállamok szabályozásának széttagoltsága. Ahol léteznek ilyen alapok és nemzeti szintű ösztönzők, ott sem állnak összhangban más tagállamok hasonló kezdeményezéseivel. Ez akadályozza a tőke és a befektetési szaktudás olyan arányú összegyűjtését, amely méretgazdaságossá teszi az alapok működését, ezáltal pedig előnyös a befektetők számára. Ugyanakkor a tagállamok többsége nem rendelkezik alapmodellel vagy azzal egyenértékű ösztönzővel a hosszú lejáratú eszközosztályok kezeléséhez. Határokon átnyúló finanszírozási eszköz hiányában az e piacokon befektetőknek nincs lehetőségük arra, hogy hosszú lejáratú eszközosztályokba fektessenek. Ebből adódóan nincs olyan könnyen elérhető mechanizmus, amellyel becsatornázhatók lennének a finanszírozást igénylő reálgazdasági projektekre hosszabb távra lekötendő források. Ez fékezi a hosszú távú befektetési piac fejlődését. A befektetési szakemberek szaktudása a kereslet hiányában nem fejlődik. Nem alakul ki az a méretgazdaságosság, amellyel a hosszú távú befektetési alapok működési költségei csökkenthetők. Ezenkívül a nagyszabású infrastrukturális vagy ipari technológiai projektek olyan tőkealapokhoz való hozzáférést igényelhetnek, amelyek nem mindig állnak rendelkezésre akkor, ha a tőkét csak egy tagállamban vonják be. A nagyszabású projektekben emellett több, eltérő tagállamokban székhellyel rendelkező vállalkozás is részt vehet. Bármely finanszírozási mechanizmusnak kezelnie kell a széttagoltság e problémáját, és az Európai Unió különböző országaiban kell segítenie a befektetőket és projekteket. Létre kell hozni ezért egy olyan finanszírozási eszközt, amely kifejezetten e problémák kezelésére szolgál. A lehető legnagyobb hatékonyság érdekében bármely finanszírozási mechanizmusnak lehetővé kell tennie azt, hogy a befektetők az Unióban mindenütt hozzáférjenek. E problémák megoldásának fontosságát már a második egységes piaci intézkedéscsomag (SMA II) is megállapította.[1] Az intézkedéscsomag tizenkét fő célkitűzésének egyike a reálgazdaságra irányuló hosszú távú befektetések elősegítése. E cél érdekében az SMA II új uniós jogszabályok kidolgozására tett javaslatot, amelyek elősegítik a hosszú távú befektetési lehetőségeket célzó, költséghatékony befektetési alapok működtetéséhez szükséges tőke határokon átnyúló bevonását. E munka általánosabb hátterét az Európai Bizottság Az európai gazdaság hosszú távú finanszírozása c. zöld könyve[2] mutatja be, amely valamennyi finanszírozási struktúrára kiterjedően vázolja a keresleti és kínálati oldal kérdéseit. A zöld könyv megerősítette továbbá a befektetési alapokkal kapcsolatos, a jelen javaslatban vázolt intézkedésesek szükségességét, nem tévesztve szem elől azt az általánosabb igényt sem, hogy a reálgazdaság finanszírozását a különböző finanszírozási források összeállításának és általános rugalmasságának javításával kell újraéleszteni. E tekintetben az új EHTBA hozzájárulhat a vállalkozások számára elérhető nem banki finanszírozás bővítéséhez a banki finanszírozáshoz való hozzáférés kiegészítése céljából. Az Unió befektetésialap-kezelési piacait jelenleg az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokról (ÁÉKBV) szóló, először 1985-ben elfogadott irányelv szerint működő alapok uralják. Az ÁÉKBV-k által kezelt eszközök értéke mostanra elérte a 6 697 milliárd EUR-t.[3] Az ÁÉKBV-irányelv egy sor olyan termékszabályt állapít meg, amelyet a lakossági befektetők számára elérhető befektetési alapok alkalmaznak, középpontjában azonban az átruházható értékpapírok állnak annak érdekében, hogy megfelelő likviditás álljon rendelkezésre a visszaváltási igények teljesítéséhez. Emiatt az ÁÉKBV-k nem járulhatnak hozzá az infrastrukturális és egyéb projektekre lekötendő türelmes tőke biztosításához. Míg az ÁÉKBV-kezdeményezés nem feltétlenül jelenti azt, hogy az EHTBA létrehozása hasonló érdeklődést váltana ki a befektetőkből, sikere a nagy likviditású alapok számos lakossági befektető számára képviselt értékére tekintettel azt jelzi, hogy az uniós szintű kezdeményezések erős hatást gyakorolhatnak a piac kialakítására és a befektetői bizalom kiépítésére. Az EHTBA-k mellett az európai kockázatitőke-alapok (EuVECA) és az európai szociális vállalkozási alapok (ESZVA) létrehozása hozzájárul az európai gazdaság finanszírozásához. Az EuVECA- és ESZVA-programok azonban az uniós gazdaság egy igen szűk rétegét célozzák: a kockázati tőkéből finanszírozott induló vállalkozásokat, valamint szociális hatás elérésére szakosodott vállalkozásokat. Az EHTBA-kra vonatkozó javaslat megközelítése általánosabb, mint az EuVECA- és az ESZVA-javaslaté. A hosszú lejáratú eszközosztályok széles körét kívánja megcélozni, és olyan befektetési alapot kíván létrehozni, amely lakossági befektetők számára is értékesíthető. Ez három fő jellemző meglétét teszi szükségessé: (1) az elfogadott eszközökre és azok diverzifikálására vonatkozó különleges termékszabályok; (2) az EHTBA-k kezelésére és forgalmazására jogosultak magas szintű kompetenciája; (3) az EHTBA-k befektetési időtávja és a befektetők visszaváltási elvárásai közötti összhang. A termékszabályok szükségessége A cél az, hogy az új EHTBA-keret olyan „második lakossági befektetői útlevelet” hozzon létre, amely a termékspecifikáció és a kockázatmegosztás tekintetében a jól bevált ÁÉKBV-szemléletet követi. A befektetők jelentős érdeklődést mutatnak az olyan hosszú lejáratú eszközosztályokra irányuló befektetés lehetősége iránt, amelyek vagy felértékelődnek életciklusuk során (kkv-k), vagy rendszeres jövedelmet generálnak a tartási periódus alatt (infrastruktúra-eszközök). Egy ilyen eszköz különösen az önkormányzatok, körzetek, kis- és nagyvállalkozások, valamint a szabadfoglalkozásúak nyugdíjprogramjai esetében szükséges. Mivel ilyen hosszú lejáratú eszközalap számos tagállamban nem létezik, ezekben a tagállamokban a befektetők nem használhatják ki ezt a befektetési lehetőséget. A határokon átnyúló útlevél erre a helyzetre kínál megoldást. E befektetői igények teljesítése érdekében az EHTBA minden olyan eszközbe fektethet majd, amellyel szabályozott piacon nem kereskednek. Ezek az eszközök nem likvidek, megvásárlásuk már csak ezért is hosszú távú kötelezettségvállalással jár. Ugyanez igaz az ilyen alapba fektetőkre is. A másodlagos piacon nem forgalmazott eszközök, amelyek tulajdonosainak számottevő időre lenne szükségük ahhoz, hogy vevőt találjanak, az alábbiak lehetnek: (1) infrastrukturális projektbe történő befektetések, például a közlekedés, energetika vagy oktatás területén; (2) tőzsdén nem jegyzett társaságba, a gyakorlatban főként kkv-kbe történő befektetések; (3) ingatlanba, például épületbe történő befektetések, vagy infrastruktúra-eszköz közvetlen megvásárlása. Következésképpen már önmagában az a tény is hosszú lejáratú eszköznek fog minősíteni egy eszközt, hogy azzal nem kereskednek szabályozott piacon. Az ilyen eszközök egyszerűen azért nem likvidek, mert nyilvános kereskedési helyszín hiányában nem lehet azonnal vevőt találni rájuk. Ezenfelül az ilyen eszközök gyakran meglehetősen egyediek, és csak olyan vevők számára vonzók, akik képesek saját átvilágítást végezni, és az adott területre szakosodtak. Például miután egy EHTBA egy projektcégbe fektet, arra számít, hogy a részesedésre számottevő ideig nem talál könnyen meghatározható vevőt. Az alapok jellegéből adódó likviditáshiányra tekintettel az EHTBA-javaslat nem ír elő előre meghatározott tartási periódust. A hosszú lejáratú eszközbe történő befektetéshez szükséges átvilágítás alaposságára tekintettel nem nevezhető körültekintő megközelítésnek a minimális tartási periódus előírása. Ennek az az oka, hogy minden befektetési döntés eltérő, így leginkább az EHTBA-kezelők tudják megítélni azt, hogy mennyi időre érdemes az eszközt tartaniuk az ígért hozam teljesítéséhez. Ez nagy különbség az ÁÉKBV-k kezelőihez képest, akik a makrogazdasági fejleményeket, illetve egy adott tőzsde napi ingadozásait követik. Szükségesnek tűnik továbbá rugalmasságot biztosítani a kezelők számára a tekintetben is, hogy pontosan mennyi idő szükséges a hosszú lejáratú eszközökből álló portfólió összeállításához. A javaslat ezért hagy öt évet a hosszú lejáratú eszközökből álló portfólió felépítésére. Ezenkívül a javaslat megengedi, hogy a kezelő a EHTBA tőkéjének legfeljebb 30 %-át likvid értékpapírokba fektesse. E likviditási puffer szerepe az, hogy segítségével az EHTBA kezelhesse a hosszú távú portfólió felépítése során keletkező pénzforgalmat. Ezenkívül lehetővé teszi a kezelő számára a „befektetések között” rendelkezésére álló készpénztöbblet elhelyezését, amikor az egyik hosszú lejáratú eszközt azért értékesíti, hogy azt egy másikkal helyettesítse. A befektetői bizalom és a jogbiztonság megteremtése érdekében – különösen, de nem kizárólag az EHTBA-k által megcélzott lakossági befektetőket illetően – a tervezett programnak megbízható, mégis rugalmas termékszabályokat kell tartalmaznia. A termékszabályok útján segíthető elő a legmegfelelőbb módon a megállapított hosszú távú finanszírozási igények teljesítése, valamint a kiszámítható EHTBA-termékprofilok kialakítása. Az engedélyezést követően az EHTBA-k más tagállamok szakmai és lakossági befektetői részére is értékesíthetők. Az EHTBA-k lehetőséget nyújtanak a befektetők számára befektetési portfólióik diverzifikálására. Azok az eszközök, amelyekbe a javasolt EHTBA-k fektethetnek, alternatív befektetésnek minősülnek, így jellegükben igen eltérőek a sok befektető által tartott, hagyományosabb, tőzsdén jegyzett részvényektől és egyéb értékpapíroktól. Míg az ÁÉKBV-keretben foglalt szigorú diverzifikációs szabályok költségessé, vagy akár lehetetlenné is tehetik egy EHTBA működtetését, az utóbbi szempontjából előnyös lehet az indokolt mértékű eszközdiverzifikáció. A diverzifikációból származó előny ugyanúgy megjelenhet a lakossági befektetőknél, mint az intézményi és az olyan „tapasztalt” befektetőknél, mint a vagyonos magánszemélyek. A javasolt megbízható termékszabályok és az általuk megvalósuló befektetővédelem célja, hogy az EHTBA-kat alkalmassá tegyék a lakossági befektetők számára. A magas szintű alapkezelői kompetencia szükségessége Likviditásuk hiánya miatt, továbbá amiatt, hogy az EHTBA által megcélzott hosszú lejáratú eszközosztályokban meglévő részesedések nem kerülnek szabályozott piacon bevezetésre, az alternatív befektetések kategóriájába esik valamennyi olyan hosszú lejáratú eszköz, amelybe az EHTBA fektethet (lásd feljebb az alternatív befektetések leírását). Emiatt szükséges, hogy az EHTBA-kat olyan vállalkozások kezeljék, amelyek az ABAK-irányelv szerinti engedéllyel rendelkeznek az alternatív befektetések kezelésére és forgalmazására. A javasolt EHTBA-keret ezért az alapkezelőknek az ABAK-irányelvben[4] foglalt engedélyezésére épít, amely általános szabályokat állapít meg azokra az alternatívbefektetésialap-kezelőkre vonatkozóan, amelyek szakmai befektetők részére kezelik és forgalmazzák alapjaikat. Kifejezetten a HTBA-kra vonatkozó termékszabályokat kell bevezetni annak érdekében, hogy az EHTBA-kat könnyen azonosíthassák azok a szakmai és lakossági befektetők, akik érdeklődnek a hosszú lejáratú eszközökbe történő befektetésekhez kapcsolódó hozamprofilok iránt. A javasolt EHTBA-keret az ABAK-irányelv határokon átnyúló forgalmazásra vonatkozó rendelkezéseire épül, és a szakmai befektetők részére forgalmazott alapokra vonatkozó európai útlevél mellé európai útlevelet vezet be az Unió egészében a lakossági befektetők részére forgalmazott EHTBA-kra vonatkozóan. Mivel az EHTBA-k lakossági befektetők részére értékesíthetők, esetükben intenzív befektetővédelemre van szükség, például az esetlegesen érdekellentétet okozó eszközökbe való befektetést tiltó szigorú szabályokra, a kiemelt befektetői információkat tartalmazó dokumentum közzétételét előíró átláthatósági szabályokra, valamint konkrét forgalmazási feltételek megállapítására. A fentiekre tekintettel egy EHTBA engedélyezéséhez annak kezelőjének az ABAK-irányelv szerinti engedéllyel is rendelkeznie kell. Jellegéből adódóan egy EHTBA-nak többségében olyan eszközökbe kell fektetnie, amelyeket hosszú távra kell tartani. Egy adott eszközben vagy vállalkozásban fellépő túlzott koncentráció a befektetők számára olyan kockázatokat hordozhat, amelyek igen nehezen kezelhetőnek bizonyulhatnak. Az ilyen kockázatok mérséklése érdekében az EHTBA-nak diverzifikációs szabályoknak kell megfelelnie. Ezenfelül javasolt az EHTBA eszközeire épülő származékos ügyletek alkalmazásának korlátozása, valamint a hitelfelvétel felső határának megállapítása. A befektetési és visszaváltási időtávok összehangolásának szükségessége Azok az eszközök, amelyekbe egy EHTBA fektet, jellegükből adódóan nem likvidek. Ez azt jelenti, hogy gyors vételre és eladásra nem alkalmasak. A hosszú lejáratú eszközök értékelését és forgalmazását nehezítheti, hogy nem feltétlenül létezik megbízható másodlagos piacuk. Az eszközök nem likvid jellege önmagában nem jelent problémát, az EHTBA-javaslat egyik célja pedig az, hogy az ilyen típusú eszközöknek megfelelő finanszírozási eszközt hozzon létre. Ezeket a kérdéseket az ABAK-irányelv követelményei is érintik például az értékeléssel és azzal a követelménnyel kapcsolatban, hogy az alapkezelők megfelelő értékelési szabályokat és mechanizmusokat alkalmazzanak. Az eszközök nem likvid jellege megnehezítheti az alapok számára azt, hogy teljesítsék a befektetőknek a befektetés tárgyát képező eszköz vagy projekt tervezett lejáratát megelőző visszaváltási igényeit. A likvid eszközök tartásának a visszaváltási igények teljesítése miatti szükségessége emellett pénzt vonhat el az EHTBA-k elsődleges céljától, a hosszú lejáratú eszközökbe való befektetéstől. Az idő előtti – az alap befektetési időtávjának végét megelőző – visszaváltás lehetősége szükségessé tenné az eszközök elidegenítését az idő előtti visszaváltással kapcsolatos igények teljesítése érdekében. Ez esetben fennállna annak a veszélye, hogy az eszközöket nyomott áron kell értékesíteni, amely lényegesen alacsonyabb annál, mint amit az alapkezelő nem kényszerű értékesítés esetén reálisnak tart. Az ilyen értékesítés ezenkívül csökkentheti az olyan befektetők által elérhető jövedelmet, akik fenntartják az EHTBA-ban meglévő pozíciójukat. Az EHTBA-k ezért nem teszik lehetővé a befektetők számára az idő előtti visszaváltást. Ez a megközelítés megakadályozza a kilépő és a maradó befektetők közötti érdekellentétek kialakulását. Az ABAK-irányelv és az EHTBA együttesen stabil alapkezelési és termékkeretet nyújt, amely kialakítása révén bizalmat kelt a befektetőkben aziránt, hogy befektetéseiket körültekintően, hozzáértéssel és tisztességesen kezelik. Az alap likviditásával kapcsolatos téves elvárások elkerülése érdekében egyértelműen jelezni kell azt, hogy a választott befektetés időtartama alatti visszaváltás nem lehetséges. Az EHTBA lakossági befektetőkre történő kiterjesztése ezenkívül biztosítja azt is, hogy a lehető legszélesebb tőkealap álljon rendelkezésre. Ezenkívül a hosszú lejáratú eszközbe történő befektetéshez kapcsolódó illikviditási prémium csak akkor fölözhető le, ha az EHTBA kezelője szabadon, folyamatos visszaváltási kényszer nélkül kapcsolódhat be projektekbe számottevő ideig. A hatásvizsgálat rámutat, hogy a hosszú lejáratú eszközökbe való befektetéssel járó illikviditási prémium 10–20 éves tartási periódust feltételez. Például az ingatlanok 12,71 %-os évesített teljesítménye az S&P 500 részvényindex 10,94 %-os, valamint egy átlagos kötvényindex 7,70 %-os teljesítményét 14 éves időszakra értékelve múlta felül. Hasonlóképpen az USA-beli kockázatitőke-alapok kedvező teljesítménye – 16,5 %-os évesített hozam, szemben az S&P 500 11,2 %-os teljesítményével – csak 20 éves befektetési időtávot választva érhető el. A hosszú lejáratú eszközökbe történő befektetés pozitív hozamát az ezekben rejlő kockázatok szempontjából is értékelni kell. A hagyományos részvény- és kötvénybefektetéshez hasonlóan természetesen fennáll a teljes tőke elvesztésének kockázata. Ami azonban a hosszú lejáratú eszközöket megkülönbözteti a szabályozott piacon kereskedett átruházható értékpapíroktól, az a bennük rejlő illikviditási kockázat. A részvényekkel és kötvényekkel szemben, amelyek valamely szabályozott piacon rendszerint könnyen értékesíthetők, a hosszú lejáratú eszközöknél nem érvényesülnek a likvid másodlagos piacok előnyei, és az ilyen eszköz értékesítése gyakran hónapokat vagy éveket vesz igénybe. A javaslattervezet ezért írja elő azt, hogy az EHTBA választott futamideje elegendően hosszú legyen ahhoz, hogy lehetővé tegye a körültekintő választást, valamint a hosszú távú kapcsolatot a kiválasztott projekttel, vállalkozással vagy reáleszközzel. Ilyen körülmények között az alapokhoz tartozó leendő útlevél mellett az alapkezelőknek elegendő rugalmasságot kell kapniuk az eszközök kiválasztásában, valamint annak meghatározásában, hogy az eszközöket elidegenítésük előtt mennyi ideig tartsák. Ez indokolja, hogy a javaslattervezet nem ír elő meghatározott időtartamot sem a befektetési eszközök tartására, sem az EHTBA futamidejére vonatkozóan. Az új EHTBA-nak tehát befektetési politikáját és a tartási periódusokat tekintve is rugalmasnak kell lennie. Ennek célja, hogy olyan alapkezelők kritikus tömegét vonzza, amelyek az eszközt határokon átnyúló jelleggel kínálják, ezzel pedig az eszközök és befektetők kritikus tömegét vonzzák. Ezért az alap futamidejének illeszkednie kell azoknak az eszközöknek a sajátos profiljához, amelyekbe az alap fektet. Mindez kihat azokra a visszaváltási lehetőségekre, amelyeket egy ilyen alap reálisan kínálhat. A nyílt végű, hosszú távú alapok terén szerzett tapasztalatok szerint egy alap nem képes a visszaváltást biztosítani mindaddig, amíg a javaslat által megcélzott hosszú lejáratú eszközökben meglévő befektetései fennállnak. Az alap futamidejének és a befektetési eszközök életciklusának egymáshoz igazításával biztosítható a leginkább az, hogy az alapkezelők olyan eszközökbe fektethessenek, amelyek hosszú távú kötelezettségvállalással járnak, és ezáltal finanszírozzák a gazdaságot. A korábbi visszaváltás lehetősége minden esetben rontja az alap hosszabb távú kilátásait, emiatt viszont veszít vonzerejéből a legtöbb nyugdíjprogrammal kapcsolatos befektető számára, akik hosszú távon stabil jövedelmet, és nem idő előtti visszaváltási lehetőséget igényelnek. Ez azonban nem jelenti azt, hogy a befektetők nem válhatják vissza befektetéseiket az EHTBA futamidejének vége előtt. A Bizottság hatásvizsgálata által nemzeti szinten sikeresnek talált hosszú távú alapok közül sok működik tőzsdén jegyzett társaságként. Ez lehetővé teszi a befektetők számára, hogy az alapban birtokolt részvényeikkel vagy befektetési jegyeikkel másodlagos piacon kereskedjenek. Ahhoz, hogy a hosszú távú befektetés valóban vonzóvá váljon a kisebb befektetők vagy általában a lakossági befektetői közösség számára, elsősorban a másodlagos piacokon kell lehetővé tenni a hosszú távú alapokkal való kereskedést. Az EHTBA a pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv (MiFID)[5] értelmében befektetési terméknek minősül, így arra az említett irányelv valamennyi forgalmazási, értékesítési és közzétételi követelménye vonatkozik. A javasolt új EHTBA a befektetők részére az Európai Unióban mindenütt forgalmazható lesz. Ezért fontos, hogy a befektetők biztosak lehessenek abban, hogy az alapkezelő helyétől függetlenül minden esetben azonos fokú védelmet élveznek. A javasolt jogi eszköz tehát egy rendelet, mivel ez a legmegfelelőbb módja az olyan szabályok megalkotásának, amelyek következetesek, egyértelműek, és az Unióban mindenütt közvetlenül alkalmazhatók. 2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLAT 2.1. Konzultáció az érdekeltekkel Az Európai Bizottság 2012 közepe óta kiterjedt konzultációt folytatott a szervezetek széles körének képviselőivel. A konzultáció két- és többoldalú egyeztetések, a vagyonkezelést érintő kérdésekkel, ezen belül a hosszú távú befektetésekkel kapcsolatos nyilvános írásbeli konzultáció[6], valamint az érdekeltekhez eljuttatott utólagos kérdőív formájában zajlott. A bizottsági szolgálatok a hosszú távú befektetésekkel kapcsolatban 65 választ kaptak. Az utólagos kérdőív 50 választ eredményezett. További kétoldalú egyeztetésekre került sor az infrastrukturális és hosszú távú piacokon működő alapkezelőkkel, alapkezelői egyesületekkel, valamint a lakossági és intézményi befektetők képviselőivel. 2.2. Hatásvizsgálat A Bizottság a jobb szabályozási politikával összhangban elvégezte a lehetséges szakpolitikai alternatívák hatásvizsgálatát. Ezek az alternatívák a szakpolitikai lehetőségek széles körére terjedtek ki az intézkedés hiányától a hosszú lejáratú eszközosztályoknak az ÁÉKBV-keretbe integrálásán keresztül a kizárólag szakmai befektetőknek létrehozott finanszírozási eszközig és a valamennyi befektető számára nyitott finanszírozási eszköz létrehozásáig, a visszavásárlás lehetőségével vagy anélkül. Valamennyi lehetőség vizsgálatára az európai reálgazdaság hosszú távú finanszírozásához rendelkezésre álló tőkeáramlások növelésével, valamint az egységes piac koherenciájának fokozásával kapcsolatos általános elvek mentén került sor. Ugyanakkor minden új finanszírozási mechanizmust úgy kell kialakítani, hogy az alapkezelők méretgazdaságosságával és a nagyobb választékkal kapcsolatos célkitűzések ne legyenek ellentétesek azzal az igénnyel, hogy valamennyi befektetői kategória számára megfelelő tájékoztatást és védelmet kell nyújtani. A kiválasztott lehetőség egy finanszírozási eszköz hosszú távú befektetési alap formájában történő létrehozása, amely szakmai és lakossági befektetők számára egyaránt nyitott. A hosszú lejáratú eszközosztályok nem likvid jellegének megfelelően a befektetők nem lennének jogosultak az alap futamidejének végét megelőző visszaváltásra. Jellemzőinél fogva a javasolt EHTBA a lehető legszélesebb befektetői kör számára biztosítana hozzáférést. Így az ilyen befektetések lebonyolításához a lehető legnagyobb tőkealap állna rendelkezésre. Az EHTBA-kra termékszabályok vonatkoznának, amelyek célja az elégséges diverzifikáció biztosítása, az esetleges érdekellentétek kezelése, a költségekkel kapcsolatos átláthatóság növelése, valamint a származékos ügyletek és a tőkeáttétel alkalmazásának korlátozása. E jellemzők a lakossági befektetők védelmét szolgálják. Az alap futamideje alatti visszavásárlási jogosultság kizárásával a tőke nagyobb arányban fektethető nem likvid eszközökbe. A visszavásárlási jogosultság hiánya ezenkívül erőteljesen jelzi a lakossági és szakmai befektetők számára a kötelezettségvállalás hosszú távú jellegét. A javaslat a Hatásvizsgálati Testület 2013. május 31-i véleményében foglalt észrevételek figyelembevételével történt. Megerősítést kapott a probléma leírása a kezelendő probléma mértékének és a javaslat időzítésének egyértelműbbé tétele érdekében. Javult a lehetőségek bemutatása és az előnyben részesített lehetőség hatékonyságának elemzése is. A hatásvizsgálat részletesebben indokolja azt is, hogy a javaslat miért tér el az egyes érdekeltek által a konzultációs folyamat során megfogalmazott álláspontoktól. Erőteljesebbé vált különösen a visszavásárlási jogosultság kizárásával kapcsolatos érvelés mind a befektetők védelme, mind az új lehetőség várható befektetői fogadtatása szempontjából. Egyes lakossági befektetők kisebb valószínűséggel fektethetnek olyan alapba, amely nem biztosít idő előtti visszavásárlási jogosultságot, viszont az ilyen jogosultság gyengítheti az alap modelljét, míg a likviditási többletet célzó befektetések romló hatékonysága csökkentené a lakossági befektetői többletkereslet hatását. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Jogalap és a jogi forma megválasztása Az EUMSZ 114. cikkének (1) bekezdése jogalapot biztosít egy a belső piac működését célzó egységes előírások megalkotásáról szóló rendelethez. A körültekintő termékszabályok meghatározzák a hosszú lejáratú eszközöket célzó befektetési alapokhoz kapcsolódó kockázatok korlátait. Ilyen módon nem szabályozzák a vagyonkezelési tevékenységekhez való hozzáférést, az ilyen tevékenységek végzését viszont igen, biztosítva ezzel a befektetők védelmét és a pénzügyi stabilitást. Alátámasztják a belső piac helyes működését. A belső piac integritásával kapcsolatos célkitűzés megvalósítása érdekében a javasolt jogalkotási intézkedés létrehozza az EHTBA-k szabályozói keretét azért, hogy az ilyen alapokra az Unióban mindenütt egységes szabályok vonatkozzanak, és ez a befektetők számára az Unióban mindenütt megállapítható legyen. A javasolt rendelet célja, hogy megbízható, ugyanakkor rugalmas szabályokat alkosson, amelyek kifejezetten megfelelnek a kérdéses befektetések hosszú távú jellegének. A javasolt szabályoknak emellett egyenlő versenyfeltételeket kell biztosítaniuk a hosszú távú befektetési alapokkal foglalkozó különböző alapkezelők számára. Ez a jogalkotási javaslat tehát harmonizálja a működési feltételeket a befektetési alapok piacának valamennyi érintett szereplője számára, ami minden befektető számára előnyös, ugyanakkor biztosítja a pénzügyi szolgáltatások egységes piacának zökkenőmentes működését. A rendelet tekinthető a legmegfelelőbb jogi eszköznek az olyan egységes követelmények bevezetésére, amelyek többek között az elfogadott eszközök körére, a portfólió-összetételre, a diverzifikációs szabályokra és a visszaváltási politikára terjednek ki, továbbá a hosszú távú befektetésekkel foglalkozni kívánó alapok engedélyezésével kapcsolatos szabályok bevezetésére. A termékszabályok célja az EHTBA-k hatékonyabb működésének biztosítása. Az EHTBA kezelésével kapcsolatos tevékenységek megkezdését az ABAK-irányelv szabályozza. Az alapkezelők tevékenységére továbbra is az ABAK-irányelv az irányadó, ugyanakkor a hosszú lejáratú befektetési termékekre az ABAK-irányelv mellett a javasolt rendelet is vonatkozik. 3.2. Szubszidiaritás és arányosság A nemzeti szabályozói megközelítések jellegüknél fogva az adott tagállamra korlátozódnak. Egy EHTBA termékprofiljának kizárólag nemzeti szintű szabályozása magában hordozza azt a kockázatot, hogy a hosszú távú befektetési alapként értékesített különböző befektetési termékek jellemzői eltérhetnek. Emiatt zavar keletkezne a befektetők körében, és egyenlő versenyfeltételek sem alakulhatnának ki uniós szinten azon alapkezelők számára, amelyek szakmai és/vagy lakossági befektetők részére forgalmaznak EHTBA-kat. Mivel a vagyonkezelési ágazat alapvetően határokon átnyúló jellegű, az EHTBA-piac jelenlegi széttagoltsága következtében az ágazat működése nem hatékony. Az EHTBA-kra vonatkozóan javasolt harmonizált és fenntartható keret hosszú távú finanszírozási forrást jelent az európai gazdaság számára. Az új keret biztosítja a különböző projektek és ágazatok finanszírozását, és stabil hozamforrást jelent a hosszú távra befektetők számára. Ezért szükség van egy páneurópai EHTBA-piacra, a javasolt jogalkotási intézkedés pedig megfelel az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 5. cikkének (3) bekezdésében meghatározott szubszidiaritás elvének, valamint a szubszidiaritás és az arányosság elvének alkalmazásáról szóló második jegyzőkönyvnek. Az EUSZ 5. cikkének (4) bekezdésében meghatározott arányosság tekintetében a javaslat megfelelő egyensúlyt teremt a biztosítani kívánt közérdek és az intézkedés költséghatékonysága között. A javasolt szabályok olyan közös, erős közérdeklődésre számot tartó terméktípust kívánnak létrehozni, amely megteremtené egy közös, versenyképes és költséghatékony, az Unió egészére kiterjedő EHTBA-piac alapjait. A különböző érdekeltek számára előírt követelményeket gondosan méretezték. A lehetséges mértékig a követelményeket minimumszabályként (pl. a kibocsátói diverzifikációra vonatkozó korlátként) állapították meg, a szabályozói előírásokat pedig úgy alakították, hogy ne okozzanak felesleges zavart a meglévő üzleti modellekben. Így különösen a javasolt rendelet a hosszú távú befektetéseknek és a konkrét befektetői csoportoknak megfelelő paramétereket ötvözi azáltal, hogy teljes mértékben figyelembe veszi az EHTBA megnevezéssel kapcsolatos biztonsági és bizalmi szempontokat. A javaslat ezért csak az EHTBA-kra vonatkozó közös jogi keret létrehozására korlátozódik, ugyanakkor foglalkozik azokkal a szabályozási problémákkal is, amelyek a terméktípus megbízhatóságát érintik. 3.3. A javaslat részletes magyarázata Az európai hosszú távú befektetési alapokról (EHTBA) szóló rendeletre irányuló javaslat hét fejezetből áll. 3.3.1. I. fejezet – Általános rendelkezések (1–6. cikk) Az I. fejezet általános szabályokat állapít meg, például az alapokra vonatkozóan javasolt keret tárgyát és hatályát, az EHTBA-k engedélyezési eljárását az egyes alapok szintjén, valamint a javasolt rendelet és a 2011/61/EU irányelvnek (ABAK-irányelv) az alternatívbefektetésialap-kezelők engedélyezésére vonatkozó, meglévő szabályai közötti kölcsönhatást. Az 1. cikk meghatározza a rendelet tárgyát, és kijelöli annak hatályát. Egyértelműen rögzíti, hogy a rendeletben foglalt követelmények kimerítő jellegűek, ezáltal nem hagyja meg a nemzeti szintű túlszabályozás lehetőségét. A 2. cikk tartalmazza a javasolt rendelet egységes alkalmazásához szükséges alapvető meghatározásokat. A 3. cikk előírja, hogy az uniós alternatív befektetési alapokat a javasolt rendelettel összhangban engedélyezni kell ahhoz, hogy azokat az Unióban EHTBA-ként lehessen forgalmazni és kezelni. Az „európai hosszú távú befektetési alap” (EHTBA) megnevezés kizárólag azokra az uniós alternatív befektetési alapokra alkalmazható, amelyek megfelelnek a javasolt rendeletnek. Ez azt jelenti, hogy az az alternatív eszközosztályokkal foglalkozó alapkezelő, amely hosszú lejáratú eszközökre összpontosító alapokat a javasolt megnevezés használata nélkül kíván kezelni vagy forgalmazni, nem köteles megfelelni a javasolt rendeletnek. A 4. cikk az EHTBA-k engedélyezésének harmonizált eljárását tartalmazza, míg az 5. cikk az engedélyezés feltételeit rögzíti. A 6. cikk leírja az ABAK-irányelv meglévő szabályai és a javasolt rendelet közötti kölcsönhatást, ezen belül alapvetően azt írja elő, hogy a rendeletnek való megfelelést az EHTBA kezelőjének kell biztosítania. 3.3.2. II. fejezet – Az EHTBA-k befektetési politikáival kapcsolatos kötelezettségek (7–15. cikk) A II. fejezet tartalmazza az EHTBA által követhető, megengedett befektetési politikákat, ezen belül az elfogadott befektetésekkel, a portfólió-összetétellel és diverzifikációval, az érdekellentéttel, a koncentrációval, valamint a készpénzkölcsönökkel kapcsolatos szabályokat. A 7. cikk arról rendelkezik, hogy adott esetben a II. fejezet alkalmazásában egy EHTBA minden befektetési részalapját önálló EHTBA-nak kell tekinteni. A 8. cikk leírja a pénzügyi eszközök két kategóriáját, amelyekbe egy EHTBA fektethet: a hosszú lejáratú eszközöket és a 2009/65/EK irányelv (ÁÉKBV-irányelv) 50. cikkének (1) bekezdésében felsorolt eszközöket. Az EHTBA azonban nem bonyolíthat az eszközökkel short ügyleteket, nem szerezhet kitettséget árutőzsdei termékkel szemben, nem köthet értékpapír-kölcsönzési megállapodást, nem köthet visszavásárlási megállapodást, és nem használhat fel származékos pénzügyi eszközöket, kivéve akkor, ha az ilyen eszközt fedezeti célból használja fel. A 9. cikk részletezi az olyan hosszú lejáratú eszközök elfogadhatósági feltételeit, mint a minősített portfólióvállalkozásokhoz való hozzáféréshez használt instrumentumok különböző kategóriái, a más EHTBA-k befektetési jegyeibe vagy részvényeibe való befektetés, valamint az ingatlanban, hajóban, repülőgépben és egyéb reáleszközökben szerzett részesedések. A 10. cikk a minősített portfólióvállalkozások minősítési feltételeit állapítja meg. Minősített portfólióvállalkozás csak tőzsdén nem jegyzett, az Unióban székhellyel rendelkező társaság lehet, amelynek célja infrastrukturális projektek, vállalkozások vagy ingatlanok, hajók és repülőgépek finanszírozása. Nem lehet kollektív befektetési vállalkozás. A 11. cikk általános szabályt állapít meg, amely alapján az EHTBA-kezelő az érdekellentéteket kezelheti. Az alapkezelő nem lehet személyesen érdekelt olyan hosszú lejáratú eszközben, amelybe az EHTBA fektet. A 12. cikk megállapítja az EHTBA-t jellemző portfólió-összetétel részletes szabályait. Ezenkívül megállapítja azokat a diverzifikációs szabályokat, amelyeket az egyes EHTBA-knak az elfogadott befektetési eszközökkel összefüggésben be kell tartaniuk, például azt a maximális kockázati kitettséget, amelyet egy EHTBA egy másik féllel szemben vállalhat. A 13. cikk megállapítja azt, hogy egy EHTBA egy kibocsátó eszközeiből legfeljebb mennyit tarthat (koncentrációs határérték). A 14. cikk megállapítja azokat a feltételeket, amelyek mellett az EHTBA készpénzkölcsönt vehet fel. A 15. cikk a portfólió-összetétel és a diverzifikációs szabályok alkalmazásáról rendelkezik, figyelembe véve az EHTBA életciklusának különböző szakaszait. 3.3.3. III. fejezet – Az EHTBA-részvények és befektetési jegyek kibocsátása, forgalmazása és visszaváltása, a jövedelem felosztása (16–20. cikk) A III. fejezet az EHTBA visszaváltási politikájával, az EHTBA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek másodlagos piacon történő kereskedésével, az új részvények vagy befektetési jegyek kibocsátásával, az EHTBA eszközeinek elidegenítésével, valamint a jövedelemnek az EHTBA befektetői közötti felosztásával foglalkozik. A 16. cikk kizárja annak lehetőségét, hogy az EHTBA az EHTBA futamidejének vége előtt visszaváltási jogosultságot biztosítson a befektetőknek. A futamidőt az EHTBA szabályai határozzák meg úgy, hogy az megfeleljen az EHTBA egyedi eszközeinek és hosszú távú befektetési célkitűzéseinek. A 17. cikk az EHTBA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek szabályozott piacon való forgalmazásáról, valamint az EHTBA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek harmadik fél részére történő szabad átruházásáról rendelkezik. A 18. cikk az EHTBA új részvényeinek vagy befektetési jegyeinek kibocsátására vonatkozó feltételeket tartalmazza, ideértve a meglévő befektetők számára történő előzetes felajánlást az EHTBA nettó eszközértéke alatti kibocsátási áron. A 19. cikk az egyes EHTBA-k által az eszközeik elidegenítésekor alkalmazandó eljárással foglalkozik. A 20. cikk az EHTBA eszközei által generált jövedelem felosztására vonatkozó szabályokat rögzíti, és előírja, hogy az EHTBA a felosztási politikáját az alapra vonatkozó szabályai között állapítsa meg. 3.3.4. IV. fejezet – Átláthatósági követelmények (21–22. cikk) A IV. fejezet átláthatósági szabályokat állapít meg olyan esetekre, amikor az EHTBA-kat befektetőknek hirdetik meg. A 21. cikk kiemelt információkat tartalmazó dokumentum és tájékoztató közzétételét írja elő az EHTBA lakossági befektetők részére történő forgalmazása előtt. A tájékoztatónak és az egyéb forgalmazási dokumentumoknak fel kell hívniuk a befektetők figyelmét az EHTBA-ba történő hosszú távú befektetés különleges jellegére. A 22. cikk előírja, hogy az EHTBA-kezelő részletesen tájékoztassa a befektetőket az alappal kapcsolatos valamennyi költségről. 3.3.5. V. fejezet – Forgalmazás (23–25. cikk) Az V. fejezet azokat a szabályokat tartalmazza, amelyek alapján egy uniós ABAK egy EHTBA befektetési jegyeit vagy részvényeit szakmai vagy lakossági befektetők részére forgalmazhatja. A 23. cikk előírja, hogy az EHTBA-k kezelője minden olyan tagállamban rendelkezzen eszközökkel, ahol az EHTBA-kat forgalmazni kívánja. A 24. cikk megállapítja azokat a további követelményeket, amelyeknek az alapkezelőknek meg kell felelniük a lakossági befektetők részére történő forgalmazáshoz. A 25. cikk az ABAK-irányelvben foglalt bejelentési eljárásokra épül, amelyek alapján az EHTBA kezelői számára engedélyezhető az EHTBA-k befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazása a befektetők részére a székhelyük szerinti tagállamban, valamint a potenciális fogadó tagállamokban. 3.3.6. VI. fejezet – Felügyelet (26–29. cikk) A VI. fejezet az EHTBA-k felügyeletére vonatkozó szabályokat állapítja meg. A 26. cikk tisztázza az EHTBA, illetve az EHTBA-kezelő illetékes hatóságának szerepét. A 27. cikk megállapítja, hogy az illetékes hatóságoknak az ÁÉKBV- és ABAK-irányelv szerinti hatásköreit a javasolt rendelettel kapcsolatban is gyakorolni kell. A 28. cikk az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA) hatáskörét említi, míg a 29. cikk a felügyeleti hatóságok közötti együttműködésről rendelkezik. 3.3.7. VII. fejezet – Záró rendelkezések (30–31. cikk) A VII. fejezet a tervezett szabályok működésének a Bizottság általi felülvizsgálatával kapcsolatos szabályokat, valamint a javasolt rendelet hatálybalépésével kapcsolatos rendelkezéseket tartalmaz. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZAT Az EHTBA-rendelet költségvetési hatásával kapcsolatban lásd a javaslathoz csatolt pénzügyi kimutatást. 2013/0214 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az európai hosszú távú befektetési alapokról (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[7], rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) A hosszú távú finanszírozás nélkülözhetetlen eszköz az európai gazdaság fenntartható, intelligens és inkluzív fejlődési pályára állításában, valamint a jövő gazdaságának olyan módon történő építésében, amely ellenállóbb, és kevésbé érzékeny a rendszerszerű kockázatokra. Az európai hosszú távú befektetési alapok (EHTBA-k) különböző tartósan működő infrastrukturális projekteket és tőzsdén nem jegyzett társaságokat finanszíroznak, amelyek kibocsátott sajáttőkeeszközeire vagy adósságinstrumentumaira nincsen könnyen meghatározható vevő. Az ilyen projektek finanszírozásával az EHTBA-k hozzájárulnak az uniós gazdaságok finanszírozásához. (2) Keresleti oldalon az EHTBA-k stabil jövedelemforrást jelenthetnek a nyugdíjfolyósítók, biztosítók és más olyan szereplők számára, amelyeknek rendszeres, ismétlődő kötelezettségeik vannak. Likviditásuk ugyan az átruházható értékpapírokba történő befektetésekénél kisebb, az EHTBA-k stabil jövedelemforrást jelenthetnek az olyan rendszeres készpénzforgalomra építő egyéni befektetők számára, amelyet az EHTBA generálhat. Az EHTBA jó lehetőségeket kínálhat a tőke hosszabb távú felértékelődésére a stabil jövedelemmel nem rendelkező befektetőknek is. (3) A közlekedési infrastruktúrával, a fenntartható energiatermeléssel vagy -elosztással, a szociális infrastruktúrával (lakhatással, kórházakkal), az erőforrások és energia felhasználását csökkentő új technológiák és rendszerek bevezetésével, vagy a kkv-k további növekedésével kapcsolatos projektek finanszírozási forrásai szűkösek lehetnek. A pénzügyi válság során kiderült, hogy a banki finanszírozásnak a tőkepiacokat jobban mozgósító finanszírozási források szélesebb körével történő kiegészítése elősegítheti a finanszírozási hiányok kezelését. Az EHTBA-k e tekintetben alapvető szerepet játszhatnak. (4) Míg az EHTBA-ba történő befektetés számot tarthat az egyéni befektetők érdeklődésére, a hosszú távú projektekbe történő legtöbb befektetés nem likvid jellege kizárja az EHTBA befektetői számára a rendszeres visszaváltás lehetőségét. Az ilyen eszközökbe történő befektetéssel annak jellegéből adódóan az egyéni befektető a befektetés teljes időtartamára szóló kötelezettséget vállal. Az EHTBA-kat ebből következően úgy kell kialakítani, hogy futamidejük vége előtt ne tegyék lehetővé a rendszeres visszaváltást. A jelen rendelet elfogadását követően három évvel jelentésben kell vizsgálni azt, hogy az említett szabály elérte-e az EHTBA elterjedésével kapcsolatban várt eredményeket, vagy pedig az, hogy ha korlátozott számú esetben egyes egyéni lakossági befektetők lehetőséget kapnak arra, hogy részvényeiket vagy befektetési jegyeiket az EHTBA futamidejének vége előtt visszaváltsák, hozzájárulhat-e az EHTBA nagyobb elterjedéséhez az egyéni lakossági befektetők körében. (5) A jelen rendelet alkalmazásában a hosszú lejáratú eszközosztályokba tőzsdén nem jegyzett, olyan sajáttőkeeszközt vagy adósságinstrumentumot kibocsátó társaságokat kell sorolni, amelyre nincsen könnyen meghatározható vevő. A rendelet hatályának ki kell terjednie az olyan reáleszközökre is, amelyek jelentős kezdeti beruházási kiadást igényelnek. (6) Az EHTBA-kra vonatkozó szabályokat megállapító rendelet hiányában nemzeti szinten eltérő intézkedések elfogadására kerülhet sor, amelyek a befektetések védelmét célzó intézkedések eltérései miatt valószínűleg versenytorzulást okoznak. A portfólió-összetételre, a diverzifikációra és az elfogadott eszközökre, különösen az árutőzsdei termékekbe történő befektetésekre vonatkozó eltérő követelmények akadályozzák a tőzsdén nem jegyzett társaságokra és a reáleszközökre összpontosító alapok határokon átnyúló forgalmazását, mert a befektetők nem tudják egyszerűen összehasonlítani a nekik szóló befektetési ajánlatokat. Az eltérő nemzeti követelmények miatt eltérő szintű lesz továbbá a befektetők védelme is. Ezenkívül eltérő szintű lesz a befektetők védelme akkor is, ha nem egységesek a nemzeti követelmények a befektetési technikákat, például a kölcsönfelvétel megengedhető mértékét, a származékos pénzügyi eszközök alkalmazását, valamint a short ügyletekre és az értékpapír-finanszírozási ügyletekre vonatkozó szabályokat illetően. A visszavásárlási és/vagy tartási periódusokra vonatkozó eltérő követelmények mindemellett gátolják a tőzsdén nem jegyzett eszközökbe fektető alapok határokon átnyúló értékesítését. Az említett eltérések megrendíthetik a befektetők bizalmát az ilyen alapokba történő befektetések mérlegelésekor, és szűkíthetik a befektetők mozgásterét abban, hogy eredményesen választhassanak a különféle hosszú távú befektetési lehetőségek közül. Következésképpen e rendelet tekintetében az EUMSZ 114. cikke – ahogyan azt az Európai Unió Bíróságának állandó ítélkezési gyakorlata értelmezi – a megfelelő jogalap. (7) Az Unió egészében egységes szabályokra van szükség ahhoz, hogy az EHTBA-k az Unióban mindenütt koherens termékprofillal tudjanak megjelenni. A belső piac zavartalan működése és a magas szintű befektetővédelem érdekében egységes szabályok létrehozása szükséges az EHTBA-k működésére vonatkozóan, különös tekintettel az EHTBA-k portfólió-összetételére és azokra a befektetési eszközökre, amelyeket a tőzsdén nem jegyzett társaságokkal és reáleszközökkel szembeni kitettség szerzéséhez felhasználhatnak. Az EHTBA portfóliójára vonatkozó egységes szabályok szükségesek továbbá ahhoz is, hogy a rendszeres jövedelemtermelést célzó EHTBA-k diverzifikált portfóliót tarthassanak fenn olyan befektetési eszközökből, amelyek alkalmasak a rendszeres pénzforgalom fenntartásához. (8) Lényeges, hogy az EHTBA-k működésének, különösen az EHTBA-k portfólió-összetételének és az általuk felhasználható befektetési eszközöknek a meghatározása közvetlenül alkalmazható legyen az EHTBA-k kezelőire, ezért az új szabályokat rendeletben kell megállapítani. Ez az eltérő nemzeti követelmények megelőzésével biztosítja azt is, hogy egységes feltételek vonatkozzanak az EHTBA megnevezés használatára. Az EHTBA-k kezelőinek az Unió egészében azonos szabályokat kell követniük, hogy növeljék az EHTBA-k befektetőinek bizalmát, és biztosítsák a megnevezés fenntartható megbízhatóságát. Az egységes szabályok elfogadásával ugyanakkor csökken az EHTBA-kra vonatkozó szabályozói előírások összetettsége. Az egységes szabályok alkalmazása csökkenti továbbá a kezelőknek a tőzsdén nem jegyzett társaságokba és hasonló reáleszközosztályokba fektető alapokat szabályozó, eltérő nemzeti szabályoknak való megfeleléssel járó költségeit. Ez különösen azon kezelők esetében igaz, amelyek határokon átnyúló módon kívánnak forrásbevonást végrehajtani. A rendelet a verseny torzulásának megakadályozásához is hozzájárul. (9) Az EHTBA-kra vonatkozó új szabályok szorosan kapcsolódnak az alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2011. június 8-i 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvhez[8], mivel az említett irányelv alkotja az alternatív befektetési alapok (ABA) Unión belüli kezelését és forgalmazását szabályozó jogi keretet. Meghatározása szerint az EHTBA olyan uniós ABA, amelyet a 2011/61/EU irányelvvel összhangban engedélyezett alternatívbefektetésialap-kezelő (ABAK) kezel. (10) Míg a 2011/61/EU irányelv a nem uniós ABAK-ok és nem uniós ABA-k tekintetében a harmadik országokra vonatkozóan fokozatos szabályozást állapít meg, az EHTBA‑kra vonatkozó új szabályok hatálya szűkebb, mivel ezek az új hosszú távú befektetési termék európai jellegét hangsúlyozzák. Így kizárólag a 2011/61/EU irányelvben meghatározott uniós ABA minősíthető engedélyezett EHTBA-nak, és az is csak akkor, ha a 2011/61/EU irányelv szerint engedélyezett uniós ABAK kezeli. (11) Az EHTBA-kra vonatkozó új szabályoknak a 2011/61/EU irányelvvel és az annak végrehajtására elfogadott jogi aktusokkal létrehozott szabályozási keretre kell épülniük. Az EHTBA-kkal kapcsolatos termékszabályokat ezért a hatályos uniós jogszabályokon túlmenően kell alkalmazni. Így különösen az EHTBA-kra alkalmazni kell a 2011/61/EU irányelvben foglalt kezelési és forgalmazási szabályokat. Ugyanígy a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtásra és a letelepedési szabadságra vonatkozóan a 2011/61/EU irányelvben foglalt szabályokat megfelelően alkalmazni kell az EHTBA-k határokon átnyúló tevékenységére is. E szabályokat ki kell egészíteni az EHTBA-knak az Unió egészében a lakossági és szakmai befektetők részére történő forgalmazására kidolgozott különleges szabályokkal. (12) Egységes szabályokat kell alkalmazni valamennyi olyan uniós ABA-ra, amelyet kezelője EHTBA-ként kíván forgalmazni. Az olyan uniós ABA-ra, amelyet kezelője nem kíván EHTBA-ként forgalmazni, az említett szabályokat nem kell alkalmazni, ami egyben az alkalmazással járó előnyökről való lemondást is jelenti. Ugyanakkor az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások (ÁÉKBV‑k) és a nem uniós ABAK-ok nem lennének jogosultak termékeiket EHTBA‑ként forgalmazni. (13) Annak érdekében, hogy az EHTBA-k megfeleljenek az ilyen alapok tevékenységére irányadó harmonizált szabályoknak, szükséges előírni az EHTBA-knak az illetékes hatóságok általi engedélyezését. A 2011/61/EU irányelv értelmében az ABAK-okra vonatkozó, harmonizált engedélyezési és felügyeleti eljárásokat az EHTBA-kra vonatkozó különleges engedélyezési eljárással kell kiegészíteni. Eljárásokat kell kidolgozni annak biztosítására, hogy EHTBA-kat kizárólag a 2011/61/EU irányelvvel összhangban engedélyezett és az EHTBA kezelésére képes uniós ABAK kezelhessen. Meg kell tenni a megfelelő lépéseket annak érdekében, hogy az EHTBA képes legyen megfelelni az ilyen alapok tevékenységére irányadó harmonizált szabályoknak. (14) Tekintettel arra, hogy az uniós ABA-k többféle jogi formában működhetnek, amelyek nem feltétlenül ruházzák fel őket jogi személyiséggel, az EHTBA számára fellépést előíró rendelkezést az EHTBA-t kezelő társaságra vonatkozónak kell tekinteni, ha az EHTBA-t olyan uniós ABA-ként alapították, amely jogi személyiség hiányában önállóan nem járhat el. (15) Annak biztosítása érdekében, hogy az EHTBA-k hosszú távú befektetéseket célozzanak, az EHTBA-k portfóliójára vonatkozó szabályoknak egyértelmű meghatározást kell előírniuk az EHTBA-k esetében befektetésre elfogadott eszközkategóriák, valamint ezek elfogadhatósági feltételei tekintetében. Egy EHTBA a tőkéjének legalább 70 %-át elfogadott befektetési eszközökbe kell, hogy fektesse. Az EHTBA integritása érdekében szükséges továbbá az EHTBA számára megtiltani bizonyos pénzügyi ügyletek folytatását, amelyek veszélyeztethetik befektetési stratégiájának és célkitűzéseinek megvalósulását azáltal, hogy további, a hosszú távú befektetéseket célzó alap esetében elvárható kockázatoktól eltérő kockázatokat idéznek elő. A hosszú távú befektetések egyértelmű középpontba állítása érdekében, ahogyan ez a kevésbé konvencionális befektetési stratégiákat nem ismerő lakossági befektetők esetében hasznos lehet, egy EHTBA számára nem engedhető meg a származékos pénzügyi eszközökbe történő befektetés, kivéve a többi eszköz futamidővel kapcsolatos és árfolyamkockázatainak fedezése céljából. Az árutőzsdei termékek és a velük szemben közvetett kitettséget eredményező származékos pénzügyi eszközök likvid jellegére tekintettel az árutőzsdei termékekbe történő befektetés nem igényel hosszú távú befektetői kötelezettségvállalást, így azt ki kell zárni. Ez az indokolás nem vonatkozik az olyan beruházásokra, amelyek tárgya árutőzsdei termékekhez kapcsolódó vagy az árutőzsdei termékek teljesítményétől közvetetten függő teljesítményű infrastruktúra vagy vállalkozás, mint amilyen a mezőgazdasági árutőzsdei termékek esetében egy gazdaság, vagy az energetikai árutőzsdei termékek esetében egy erőmű. (16) A hosszú távú befektetés meghatározása átfogó jellegű. Attól függetlenül, hogy nem feltétlenül igényelnek hosszú tartási periódust az EHTBA-kezelőtől, az elfogadott befektetési eszközök általában nem likvidek, bizonyos időtartamú kötelezettségvállalást feltételeznek, és tartós jellegű gazdasági profillal rendelkeznek. Az elfogadott befektetési eszközök nem átruházható értékpapírok, ezért esetükben nem érvényesül a másodlagos piacok likviditása. Gyakran meghatározott időtartamú kötelezettségvállalást igényelnek, amelyek korlátozzák piacképességüket. Az EHTBA‑k által célzott befektetés gazdasági ciklusa jellegében alapvetően hosszú távú a hozam eléréséhez szükséges nagymértékű tőkelekötés és hosszú idő miatt. Ennek eredményeként az ilyen eszközök nem alkalmasak a visszaváltási jogosultságot biztosító befektetés céljára. (17) Egy EHTBA számára lehetővé kell tenni az elfogadott befektetési eszközöktől eltérő eszközökbe történő befektetést, mivel ez a pénzforgalom hatékony kezeléséhez szükséges lehet, de csak olyan mértékben, amennyiben az illeszkedik az EHTBA hosszú távú befektetési stratégiájához. (18) Az elfogadott befektetési eszközök fogalmába beletartoznak a részesedések, ezen belül a sajáttőke- vagy kvázisajáttőke-eszközök, a minősített portfólióvállalkozások adósságinstrumentumai, valamint az ilyen vállalkozásoknak nyújtott hitelek. Ide kell érteni továbbá az egyéb alapokban meglévő részesedéseket, amelyek tőzsdén nem jegyzett, olyan sajáttőkeeszközt vagy adósságinstrumentumot kibocsátó társaságokba történő befektetésekre összpontosítanak, amelyre nem minden esetben van könnyen meghatározható vevő. Az elfogadott eszközök osztályának kell tekinteni a reáleszközökben birtokolt közvetlen, nem értékpapírosított tulajdonrészt is. (19) A kvázisajáttőke-eszközök olyan típusú, saját tőkét és hitelt kombináló finanszírozási eszközökből állnak, amelyek esetében az eszköz hozamát a minősített portfólióvállalkozás nyereségével vagy veszteségével kapcsolták össze, és az eszköz visszafizetése nemteljesítés esetén nem teljes mértékben biztosított. Ezek az eszközök finanszírozási eszközök széles körét foglalják magukban, így például alárendelt kölcsönöket, csendes részesedéseket, nyereségrészesedésre jogosító hiteleket, nyereségrészesedési jogokat, átváltható kötvényeket és opciós utalványt is tartalmazó kötvényeket. (20) A meglévő üzleti gyakorlatok figyelembevétele érdekében lehetővé kell tenni az EHTBA számára, hogy megvásárolja egy minősített portfólióvállalkozás meglévő részvényeit az adott vállalkozás jelenlegi részvényeseitől. Továbbá a lehető legtágabb forrásbevonási lehetőségek biztosítása érdekében engedélyezni kell a más EHTBA‑kba történő befektetést. Annak megakadályozása érdekében, hogy a minősített portfólióvállalkozásokba történő befektetések felhíguljanak, az EHTBA‑knak csak akkor szabad engedélyezni a más EHTBA-kba történő befektetést, amennyiben az ilyen EHTBA-k a tőkéjüknek legfeljebb 10 %-át fektetik be más EHTBA-kba. (21) Szükséges lehet a pénzügyi vállalkozások bevonása a különböző befektetők hozzájárulásainak összegyűjtése és szervezése során, ideértve az infrastrukturális projektekbe történő nyilvános jellegű befektetéseket is. Ezért engedélyezni kell az EHTBA-k számára, hogy az elfogadott befektetési eszközökbe pénzügyi vállalkozások közreműködésével fektessenek, amennyiben az adott vállalkozások a hosszú távú projektek finanszírozására szakosodtak. (22) Annak érdekében, hogy a befektetők biztosak lehessenek abban, hogy az EHTBA-k közvetlenül a hosszú távú befektetések fejlesztéséhez járulnak hozzá, az EHTBA-k befektetéseit a tőzsdén nem jegyzett társaságokra kell korlátozni. Emiatt a minősített portfólióvállalkozás nem lehet szabályozott piacra bevezetett társaság. A minősített portfólióvállalkozások közé tartoznak az infrastrukturális projektek, a tőzsdén nem jegyzett, növekedésre törekvő társaságokba történő befektetések, valamint az ingatlanba és egyéb, hosszú távú befektetés céljára alkalmas reáleszközbe történő befektetések. (23) Az infrastrukturális projektek arányaikból adódóan nagy mennyiségű tőkét igényelnek, amelyet hosszú időre be kell fektetni. Az infrastrukturális projektek közé tartoznak a középület-infrastruktúrák, például az iskolák, kórházak és börtönök; a szociális infrastruktúrák, például a szociális lakások; a közlekedési infrastruktúrák, például az utak, tömegközlekedési rendszerek és repülőterek; az energetikai infrastruktúrák, például a villamosenergia-hálózatok, a klímaváltozáshoz való alkalmazkodást és az annak hatásait célzó projektek, az erőművek és a vezetékek; a vízgazdálkodási infrastruktúrák, például a vízellátó, csatorna- és öntözőrendszerek; a kommunikációs infrastruktúrák, például a hálózatok; valamint a hulladékgazdálkodási infrastruktúrák, például az újrahasznosítási és gyűjtőrendszerek. (24) A tőzsdén nem jegyzett társaságok számára nehézséget jelenthet a tőkepiacokhoz való hozzáférés, valamint a további növekedés és bővülés finanszírozása. A finanszírozás jellemző formája a részesedés vagy hitel formájában történő magánfinanszírozás. Mivel jellegükből adódóan az ilyen eszközök hosszú távú befektetések, türelmes tőkét igényelnek, amelyet az EHTBA-k képesek biztosítani. (25) A reáleszközökbe történő befektetésekhez türelmes tőkére van szükség a likvid másodlagos piacok hiánya miatt. A befektetési alapok fontos finanszírozási forrást jelentenek a jelentős beruházási kiadást igénylő eszközök számára. Ezeknél az eszközöknél gyakran szükséges a tőke összegyűjtése a szükséges finanszírozási szint eléréséhez. Az ilyen befektetések hosszú időt igényelnek az ezeket az eszközöket jellemző, általában hosszú gazdasági ciklusok miatt. A nagy reáleszközökbe történő befektetés amortizációja általában több évig tart. Az ilyen nagy eszközök fejlesztésének elősegítése érdekében lehetővé kell tenni az EHTBA-k számára azt, hogy közvetlenül fektethessenek a 10 millió EUR-nál nagyobb értékű reáleszközökbe. A gyakorlatban ilyen eszköznek tekinthető az infrastruktúra, az ingatlan, a hajó, a repülőgép és a vasúti jármű. Az említett okokból hasonlóképpen kell kezelni a reáleszközökben birtokolt közvetlen tulajdonrészt és a minősített portfólióvállalkozásokba történő befektetéseket. (26) Ha az alapkezelő részesedéssel bír egy portfólióvállalkozásban, akkor fennáll annak a kockázata, hogy az alapkezelő a saját érdekeit az alap befektetőinek érdekei elé helyezi. Az ilyen érdekellentétek elkerülése céljából az EHTBA csak az alapkezelőtől független eszközbe fektethet. (27) Annak érdekében, hogy az EHTBA-kezelők bizonyos fokú rugalmassággal rendelkezzenek alapjaik befektetéseit illetően, lehetővé kell tenni a hosszú távú befektetésnek nem minősülő eszközökkel való kereskedést az alap tőkéjének 30 %-át meg nem haladó maximális küszöbértékig. (28) Az EHTBA-k általi kockázatvállalás korlátozása érdekében alapvető fontosságú a partnerkockázat csökkentése az EHTBA-k portfóliójára vonatkozó egyértelmű diverzifikációs követelmények alkalmazásával. Valamennyi tőzsdén kívüli származtatott ügyletre a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról szóló, 2012. július 4-i 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletet kell alkalmazni[9]. (29) Annak érdekében, hogy egy befektető EHTBA ne gyakorolhasson jelentős befolyást egy másik EHTBA vagy egy kibocsátó ügyvezetésére, el kell kerülni az egy EHTBA azonos befektetésen belüli túlzott koncentrációját. (30) Annak érdekében, hogy az EHTBA-kezelők az alap futamideje alatt további tőkét vonhassanak be, lehetővé kell tenni számukra a készpénzkölcsön felvételét az alap tőkéjének 30 %-áig. Ennek a nagyobb hozam elérését kell szolgálnia a befektetők számára. A devizanem-eltérés kockázatának kizárása érdekében az EHTBA kizárólag abban a devizában vehet fel kölcsönt, amelyben a kezelő az eszköz megszerzését tervezi. (31) Az EHTBA által eszközölt befektetések hosszú távú és nem likvid jellege miatt a kezelőknek kellő időt kell hagyni a befektetési korlátok alkalmazására. A limitek alkalmazásához szükséges idő meghatározásakor figyelembe kell venni a befektetések sajátos jellemzőit, ez az idő azonban nem haladhatja meg az öt évet. (32) Attól függetlenül, hogy az EHTBA-k nem biztosítanak visszaváltási jogot futamidejük vége előtt, lehetővé kell tenni az EHTBA-k számára, hogy részvényeik vagy befektetési jegyeik bevezetését kérjék a pénzügyi eszközök piacairól szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 14. pontjában meghatározott szabályozott piacra[10], a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 15. pontjában meghatározott multilaterális kereskedési rendszerbe, vagy a (...) rendelet (...) pontjában meghatározott szervezett kereskedési rendszerbe, ezzel lehetőséget biztosítva a befektetőknek arra, hogy befektetési jegyeiket vagy részvényeiket az EHTBA futamidejének vége előtt értékesíthessék. Az EHTBA alapszabálya vagy létesítő okirata ezért nem zárhatja ki azt, hogy az EHTBA befektetési jegyeit vagy részvényeit szabályozott piacra bevezessék és azokkal ott kereskedjenek, továbbá nem zárhatja ki azt sem, hogy a befektetők a részvényeiket vagy befektetési jegyeiket szabadon átruházhassák olyan harmadik félre, aki vagy amely azokat meg kívánja vásárolni. (33) Ahhoz, hogy a befektetők az alap futamidejének végén ténylegesen visszaválthassák befektetési jegyeiket vagy részvényeiket, az alapkezelőnek időben meg kell kezdenie az EHTBA eszközportfóliójának értékesítését az érték megfelelő realizálása érdekében. A rendezett tőkekivonás programjának meghatározásához az EHTBA‑kezelőnek figyelembe kell vennie a befektetések eltérő lejárati profilját, valamint az ahhoz szükséges időt, hogy vevőt találjon azokra az eszközökre, amelyekbe az EHTBA fektetett. Mivel ezen likvidációs időszak során nem célszerű a befektetési korlátok fenntartása, alkalmazásukat a likvidációs időszak kezdetével meg kell szüntetni. (34) Azokat az eszközöket, amelyekbe az EHTBA fektetett, az alap futamideje alatt szabályozott piacon bevezethetik. Ebben az esetben az adott eszköz a bevezetést követően nem felel meg a jelen rendelet bevezetést kizáró követelményének. Annak érdekében, hogy a kezelő az ilyen eszközből rendezett módon vonhassa ki a tőkéjét, az eszköz a bevezetést követően legfeljebb három évig beszámítható az elfogadott befektetési eszközöknek a tőke 70 %-ában megállapított állományába. (35) Az EHTBA-k, valamint a megcélzott lakossági és szakmai befektetők sajátos jellemzőire tekintettel fontos az olyan szilárd átláthatósági követelmények meghatározása, amelyek alapján a leendő befektetők kellő tájékozottsággal ítélhetik meg, és teljes körűen megismerhetik a befektetéssel járó kockázatokat. A 2011/61/EU irányelvben foglalt átláthatósági követelményeken túl az EHTBA-knak tájékoztatót kell közzétenniük, amelynek tartalmaznia kell a zárt végű kollektív befektetési vállalkozások által a 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[11] és a 809/2004/EK bizottsági rendelet[12] értelmében közlendő valamennyi információt. Az EHTBA lakossági befektetők részére történő forgalmazásához kötelezővé kell tenni a […]-i […] európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti, kiemelt információkat tartalmazó dokumentum közzétételét. Ezenkívül valamennyi forgalmazási dokumentumban kifejezetten fel kell hívni a figyelmet az EHTBA kockázati profiljára. (36) Mivel az EHTBA egyaránt célozza a szakmai és lakossági befektetőket az Unió egész területén, szükséges a 2011/61/EU irányelvben foglalt forgalmazási követelmények kiegészítése a megfelelő szintű befektetővédelem biztosítása érdekében. Ezért eszközöket kell biztosítani a jegyzéshez, a befektetési jegyek vagy részvények tulajdonosainak való kifizetéshez, a befektetési jegyek vagy részvények visszavásárlásához vagy visszaváltásához, valamint az EHTBA és annak kezelői által nyújtandó információk elérhetővé tételéhez. Ezenkívül annak érdekében, hogy a lakossági befektetők ne kerüljenek hátrányba a tapasztalt szakmai befektetőkkel szemben, bizonyos óvintézkedéseket kell alkalmazni akkor, amikor az EHTBA-kat lakossági befektetők részére forgalmazzák. (37) Az EHTBA illetékes hatóságának folyamatosan ellenőriznie kell az EHTBA képességét a jelen rendelet betartására. Mivel az illetékes hatóságokat a 2011/61/EU irányelv jelenleg is kiterjedt hatáskörrel ruházza fel, e hatáskör kibővítése szükséges annak érdekében, hogy az az EHTBA-kra vonatkozó új közös szabályok vonatkozásában is gyakorolható legyen. (38) Lehetővé kell tenni az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA) számára, hogy a 2011/61/EU irányelvben biztosított teljes hatáskörét a jelen rendelet vonatkozásában is gyakorolhassa. (39) Az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/77/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. november 24-i 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel[13] létrehozott Európai Értékpapír-piaci Hatóságnak központi szerepet kell játszania az EHTBA-kkal kapcsolatos szabályok alkalmazásában annak biztosításával, hogy a nemzeti illetékes hatóságok következetesen alkalmazzák az uniós szabályokat. Hatékony és helyénvaló megoldás lenne az ESMA-t, mint magas szintű szakértelemmel rendelkező szervet megbízni olyan, az EHTBA futamideje által az EHTBA-ban szereplő valamennyi eszköz életciklusának lefedését biztosító körülményekkel, az EHTBA eszközeinek rendezett elidegenítésére kidolgozott program jellemzőivel, a költségek közzétételekor alkalmazott meghatározásokkal, számítási módszerekkel és megjelenítéssel, valamint az EHTBA által a részvények vagy befektetési jegyek tervezett forgalmazása szerinti tagállamokban biztosítandó eszközök jellemzőivel kapcsolatos, a Bizottsághoz benyújtandó szabályozástechnikai standardtervezetek kidolgozásával, amelyek nem igényelnek szakpolitikai döntéseket. (40) Az EHTBA-kra vonatkozó új, egységes szabályoknak meg kell felelniük a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek[14], valamint a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[15]. (41) Mivel e rendelet célkitűzéseit (nevezetesen az Unió egészében az EHTBA-k befektetéseivel és működési feltételeivel kapcsolatos egységes követelmények biztosítását, ugyanakkor teljes körűen figyelembe véve az egyensúly szükségességét az EHTBA-k biztonsága és megbízhatósága, a hosszú távú finanszírozási piac hatékony működése, valamint a különböző érdekeltek által viselt költségek tekintetében) a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok léptékük vagy hatásuk miatt uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban a rendelet nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket. (42) Az EHTBA-kra vonatkozó új, egységes szabályok tiszteletben tartják a különösen az Európai Unió alapjogi chartája által elismert alapvető jogokat és elveket, nevezetesen a fogyasztóvédelmet, a vállalkozás szabadságát, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot, valamint a személyes adatok védelméhez való jogot. Az EHTBA-kra vonatkozó új, egységes szabályokat az említett jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazni, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. fejezet Általános rendelkezések 1. cikk Tárgy (1) Ez a rendelet egységes szabályokat állapít meg az olyan uniós alternatív befektetési alapok (ABA-k) engedélyezésére, befektetési politikájára és működési feltételeire vonatkozóan, amelyeket az Unióban európai hosszú távú befektetési alapként (EHTBA-ként) forgalmaznak. (2) Az e rendelet hatálya alá tartozó területen a tagállamok nem állapíthatnak meg kiegészítő követelményeket. 2. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában: (1) „tőke”: összesített tőke-hozzájárulások és le nem hívott tőke, amelyek a közvetlenül vagy közvetve a befektetők által viselt díjak, költségek és kiadások levonása után befektethető összegek alapján kerülnek kiszámításra; (2) „saját tőke”: tulajdonosi részesedés egy vállalkozásban, megjelenési formáját tekintve részvény vagy a minősített portfólióvállalkozás tőkéjében való, a befektetők számára kibocsátott részesedés más formái; (3) „kvázi-sajáttőke”: bármely olyan finanszírozási eszköz, amely esetében az eszköz hozamát a minősített portfólióvállalkozás nyereségével vagy veszteségével kapcsolták össze, és az eszköz visszafizetése nemteljesítés esetén nem teljes mértékben biztosított; (4) „pénzügyi vállalkozás”: az alábbiak bármelyike: (a) a 2006/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[16] 4. cikkének 1. pontjában meghatározott hitelintézet; (b) a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott befektetési társaság; (c) a 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[17] 13. cikkének 1. pontjában meghatározott biztosító; (d) 2006/48/EK irányelv 4. cikkének 19. pontjában meghatározott pénzügyi holdingtársaság; (e) a 2006/48/EK irányelv 4. cikkének 20. pontjában meghatározott vegyes tevékenységű holdingtársaság; (5) „az EHTBA illetékes hatósága”: az uniós ABA 2011/61/EU irányelv 4.cikk (1) bekezdésének p) pontjában meghatározott letelepedése szerinti tagállam illetékes hatósága; (6) „EHTBA letelepedése szerinti tagállam”: az a tagállam, amelyben az EHTBA-t engedélyezték. 3. cikk Engedélyezés és a megnevezés használata (1) EHTBA-ként kizárólag uniós ABA engedélyezhető. (2) Az EHTBA az Unióban kizárólag akkor forgalmazható, ha a jelen rendelettel összhangban engedélyezték. Az EHTBA engedélye valamennyi tagállamban érvényes. (3) Kollektív befektetési társaság az „EHTBA” vagy „hosszú távú befektetési alap” megnevezést magával vagy az általa kibocsátott befektetési jegyekkel vagy részvényekkel kapcsolatban kizárólag akkor használhatja, ha a jelen rendelet szerinti engedéllyel rendelkezik. (4) Az EHTBA illetékes hatóságai negyedévente tájékoztatják az Európai Értékpapír-piaci Hatóságot (ESMA) az e rendelet alapján megadott vagy visszavont engedélyekről. Az ESMA minden e rendelet szerint engedélyezett EHTBA-ról, annak kezelőjéről és az EHTBA illetékes hatóságáról központi nyilvános nyilvántartást vezet. A nyilvántartást elektronikus formátumban hozzáférhetővé kell tenni. 4. cikk EHTBA minősítés iránti engedélykérelem (1) Az EHTBA-nak az illetékes hatóságától kell engedélyt kérnie. Az EHTBA-minősítés iránti engedélykérelemnek az alábbiakat kell tartalmaznia: (a) az alap alapszabályát vagy létesítő okiratát; (b) az alapkezelő azonosító adatait; (c) a letétkezelő azonosító adatait; (d) azon információk leírását, amelyeket a befektetők számára elérhetővé kell tenni; (e) minden egyéb információt vagy dokumentumot, amelyet az EHTBA illetékes hatósága a jelen rendeletben foglalt követelmények teljesítésének igazolásához kér. (2) A 2011/61/EU irányelv szerint engedélyezett uniós alternatívbefektetésialap-kezelőnek (ABAK) az EHTBA illetékes hatóságától kell jóváhagyást kérnie ahhoz, hogy olyan alapot kezelhessen, amely az (1) bekezdéssel összhangban engedélykérelmet nyújtott be. Az EHTBA kezelése iránti engedélykérelemnek az alábbiakat kell tartalmaznia: (a) a letétkezelővel kötött írásbeli megállapodást; (b) tájékoztatást a portfólió- és kockázatkezelési, valamint igazgatási funkciók átruházásának szabályairól az EHTBA vonatkozásában; (c) tájékoztatást azon ABA-k befektetési stratégiáiról, kockázati profiljáról és más jellemzőiről, amelynek kezelésére az ABAK engedélyt kapott. Az EHTBA illetékes hatósága felkérheti az uniós ABAK illetékes hatóságát, hogy adjon pontosítást és tájékoztatást a második albekezdésben említett dokumentációra vonatkozóan, vagy igazolást arról, hogy az uniós ABAK-nak az ABA-k kezelésére szóló engedélye kiterjed-e az adott EHTBA-ra. Az uniós ABAK illetékes hatósága az EHTBA illetékes hatóságának megkeresésére annak kézhezvételétől számított tíz munkanapon belül válaszol. (3) Az EHTBA-t és az uniós ABAK-ot a teljes kérelem benyújtását követő két hónapon belül tájékoztatni kell arról, hogy engedélyezték-e az EHTBA-t, vagy sem. (4) Az (1) és (2) bekezdésben említett dokumentáció minden további módosítását haladéktalanul be kell jelenteni az EHTBA illetékes hatóságának. 5. cikk Az engedély megadásának feltételei (1) Engedélyt csak az a kérelmező EHTBA kaphat, amelynek illetékes hatósága: (a) meggyőződött arról, hogy a kérelmező EHTBA képes a jelen rendelet valamennyi követelményének eleget tenni; (b) jóváhagyta egy a 2011/61/EU irányelvvel összhangban engedélyezett uniós ABAK-nak az EHTBA kezelésére irányuló engedélykérelmét, az alap alapszabályát, valamint a kiválasztott letétkezelőt. (2) Az EHTBA illetékes hatósága az uniós ABAK-nak az EHTBA kezelésére irányuló kérelmét csak akkor utasíthatja el, ha: (a) az uniós ABAK nem felel meg e rendeletnek; (b) az uniós ABAK nem felel meg a 2011/61/EU irányelvnek; (c) az uniós ABAK nem kapott engedélyt az illetékes hatóságától az e rendeletben szabályozott típusú alapokat tartalmazó ABA-k kezelésére; (d) az uniós ABAK nem nyújtotta be a 4. cikk (2) bekezdésben említett dokumentációt. A kérelem elutasítása előtt az EHTBA illetékes hatósága konzultál az uniós ABAK illetékes hatóságával. (3) Az illetékes hatóság nem adja meg az EHTBA engedélyét, ha a kérelmező EHTBA a letelepedése szerinti tagállamban nem jogosult befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazására. (4) Az EHTBA engedélyezésének nem lehet feltétele sem az, hogy az EHTBA-t olyan uniós ABAK kezelje, amelyet az EHTBA letelepedése szerinti tagállamban engedélyeztek, sem az, hogy az uniós ABAK az EHTBA letelepedése szerinti tagállamban bármely tevékenységet végezzen, illetve tevékenységet oda ruházzon át. 6. cikk Alkalmazandó szabályok és felelősség (1) Az EHTBA köteles mindenkor megfelelni a jelen rendeletnek. (2) Az EHTBA és kezelője köteles mindenkor megfelelni a 2011/61/EU irányelvben foglalt követelményeknek. (3) Az EHTBA kezelője köteles gondoskodni e rendelet betartásáról. A kezelő felelős az e rendelet betartásának elmulasztásából származó kárért és veszteségért. II. fejezet Az EHTBA-k befektetési politikáival kapcsolatos kötelezettségek 1. szakasz Általános szabályok és elfogadott eszközök 7. cikk Befektetési részalapok Amennyiben az EHTBA egynél több befektetési részalapból áll, e fejezet alkalmazásában minden részalapot önálló EHTBA-nak kell tekinteni. 8. cikk Elfogadott befektetések (1) EHTBA kizárólag az alábbi eszközkategóriákban és csak az e rendeletben megállapított feltételekkel fektethet be: (a) elfogadott befektetési eszközök; (b) a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 50. cikkének (1) bekezdésében említett eszközök.[18] (2) EHTBA nem végezheti az alábbi tevékenységeket: (a) nem bonyolíthat az eszközökkel short ügyleteket; (b) nem szerezhet közvetlen vagy közvetett kitettséget árutőzsdei termékkel szemben, ideértve a származékos ügyletet, a certifikátot, az indexet vagy bármely olyan eszközt vagy instrumentumot, amely árutőzsdei termékkel szemben kitettséget eredményez; (c) nem köthet értékpapír-kölcsönzési megállapodást, visszavásárlási megállapodást, vagy egyéb olyan megállapodást, amely az EHTBA eszközeinek megterhelését eredményezi; (d) nem használhat fel származékos pénzügyi eszközöket, kivéve akkor, ha a mögöttes instrumentum kamatláb vagy deviza, és célja az EHTBA egyéb befektetéseivel járó futamidő- és árfolyamkockázatok fedezése. 9. cikk Elfogadott befektetési eszközök A 8. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett eszköz az EHTBA befektetése szempontjából kizárólag akkor minősül elfogadottnak, ha az alábbi kategóriák valamelyikébe tartozik: (a) olyan sajáttőke- vagy kvázisajáttőke-eszköz, amelyet: i. minősített portfólióvállalkozás bocsátott ki, és az EHTBA közvetlenül a minősített portfólióvállalkozástól szerez meg; ii. minősített portfólióvállalkozás bocsátott ki olyan sajáttőke-instrumentum ellenében, amelyet előzőleg az EHTBA közvetlenül a minősített portfólióvállalkozástól szerzett meg; iii. olyan vállalkozás bocsátott ki, amelynek a minősített portfólióvállalkozás többségi tulajdonú leányvállalata, olyan sajáttőke-instrumentum ellenében, amelyet az EHTBA az i. vagy ii. pontnak megfelelően szerzett meg a minősített portfólióvállalkozástól; (b) minősített portfólióvállalkozás által kibocsátott adósságinstrumentumok; (c) az EHTBA által minősített portfólióvállalkozásnak nyújtott hitelek; (d) egy vagy több másik EHTBA, európai kockázatitőke-alap (EuVECA) vagy európai szociális vállalkozási alap (ESZVA) befektetési jegyei vagy részvényei, amennyiben az adott EHTBA, EuVECA és ESZVA a tőkéjének legfeljebb 10 %-át fektette be EHTBA-kba; (e) olyan egyedi reáleszközökben birtokolt közvetlen tulajdonrész, amelyek legalább 10 millió EUR vagy a kiadás időpontjában annak megfelelő, a kiadás devizanemében kifejezett kezdeti beruházási kiadást igényelnek. 10. cikk Minősített portfólióvállalkozás (1) A 9. cikk (1) bekezdésben említett minősített portfólióvállalkozás olyan, kollektív befektetési társaságnak nem minősülő portfólióvállalkozás, amely teljesíti az alábbi követelményeket: (a) nem pénzügyi vállalkozás; (b) nem vezették be: i. a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 14. pontjában meghatározott szabályozott piacra; ii. a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 15. pontjában meghatározott multilaterális kereskedési rendszerbe; iii. a [...] rendelet [...]. pontjában meghatározott szervezett kereskedési rendszerbe; (c) valamely tagállam területén vagy egy harmadik országban letelepedett, feltéve, hogy a harmadik ország: i. nem szerepel a Pénzügyi Akció Munkacsoport (FATF) kockázatos és nem együttműködő országokat és területeket tartalmazó jegyzékében; ii. annak biztosítására irányuló megállapodást kötött az EHTBA-kezelő letelepedés szerinti tagállamával és azon további tagállamok mindegyikével, amelyekben az EHTBA befektetési jegyeit vagy részvényeit forgalmazni szándékozzák, hogy a harmadik ország teljes mértékben megfelel az OECD adóügyi modellegyezményének 26. cikkében meghatározott szabályoknak, és biztosítja az adóügyi kérdésekre vonatkozó információk tényleges cseréjét, beleértve a többoldalú adómegállapodásokat. (2) E cikk (1) bekezdésének a) pontjától eltérve minősített portfólióvállalkozásnak minősülhet az olyan pénzügyi vállalkozás, amely kizárólag az (1) bekezdésében említett minősített portfólióvállalkozásokat vagy a 9. cikkben említett reáleszközöket finanszíroz. 11. cikk Érdekellentét EHTBA nem fektethet olyan elfogadott befektetési eszközbe, amelyben a kezelőnek közvetlen vagy közvetett érdekeltsége van, kivéve az általa kezelt EHTBA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek tartását. 2. szakasz A befektetési politikákkal kapcsolatos rendelkezések 12. cikk Portfólió-összetétel és diverzifikáció (1) Az EHTBA a tőkéjének legalább 70 %-át elfogadott befektetési eszközökbe fekteti. (2) Az EHTBA: (a) tőkéjének legfeljebb 10 %-át fektetheti be ugyanazon minősített portfólióvállalkozás által kibocsátott eszközökbe; (b) tőkéjének legfeljebb 10 %-át fektetheti ugyanazon reáleszközbe; (c) tőkéjének legfeljebb 10 %-át fektetheti be ugyanazon EHTBA, EuVECA vagy ESZVA befektetési jegyeibe vagy részvényeibe; (d) tőkéjének legfeljebb 5 %-át fektetheti be a 8. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett eszközökbe, ha az eszközöket ugyanazon szervezet bocsátotta ki. (3) Az EHTBA portfóliójában szereplő EHTBA-k, EuVECA-k és ESZVA-k befektetési jegyeinek és részvényeinek összesített értéke nem haladhatja meg az EHTBA tőkeértékének 20 %-át. (4) Az EHTBA ugyanazon partnerével szemben a tőzsdén kívüli származtatott ügyletből vagy fordított visszavásárlási megállapodásból származó összesített kockázati kitettség nem haladhatja meg az EHTBA tőkéjének 5 %-át. (5) A (2) bekezdés a) és b) pontjától eltérve az EHTBA az ott említett 10 %-os korlátot 20 %-ra emelheti akkor, ha az EHTBA azon minősített portfólióvállalkozásokba és egyedi reáleszközökbe fektetett eszközeinek összesített értéke, amelyekbe tőkéjének több mint 10 %-át fekteti, nem haladja meg a tőkéjének 40 %-át. (6) Az olyan társaságok, amelyek a 83/349/EGK hetedik tanácsi irányelvben[19] szabályozott összevont (konszolidált) éves beszámolók elkészítése szempontjából vagy az elfogadott nemzetközi számviteli szabályokkal összhangban egy vállalkozáscsoporthoz tartoznak, az (1)–(5) bekezdésben említett korlátok számítása céljából egy minősített portfólióvállalkozásnak, illetve egy jogalanynak minősülnek. 13. cikk Koncentráció (1) Az EHTBA ugyanazon EHTBA, EuVECA vagy ESZVA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek legfeljebb 25 %-át szerezheti meg. (2) A 2009/65/EK irányelv 56. cikkének (2) bekezdésében megállapított koncentrációs határértéket alkalmazni kell az e rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett eszközökbe történő befektetésekre. 14. cikk Készpénzkölcsön Az EHTBA készpénzkölcsönt vehet fel, ha az az alábbi feltételek mindegyikét teljesíti: (a) nem haladja meg az EHTBA tőkéjének 30 %-át; (b) célja részesedés szerzése az elfogadott befektetési eszközökben; (c) a szerződést a készpénzkölcsönből megszerezni kívánt eszközök devizanemében kötik; (d) nem akadályozza az EHTBA portfóliójában tartott egyetlen eszköz realizálását sem; (e) nem terheli meg az EHTBA portfóliójában tartott eszközöket. 15. cikk A portfólió-összetételre és a diverzifikációra vonatkozó szabályok alkalmazása (1) A 12. cikk (1) bekezdésében megállapított befektetési korlátokat: (a) az EHTBA alapszabályában vagy létesítő okiratában megjelölt határidőig alkalmazni kell azzal, hogy a határidő meghatározásakor figyelembe kell venni azon eszközök sajátos jellemzőit, amelyekbe az EHTBA fektetni kíván, és a határidő nem lehet későbbi az EHTBA engedélyezését követő öt évnél. Kivételes körülmények között az EHTBA illetékes hatósága kellően indokolt befektetési terv benyújtását követően jóváhagyhatja a határidő legfeljebb egy évvel történő meghosszabbítását; (b) meg kell szüntetni, ha az EHTBA megkezdi az eszközök értékesítését a 16. cikkben foglalt visszaváltási politikával összhangban; (c) fel kell függeszteni az EHTBA további tőkebevonása esetén azzal, hogy a felfüggesztés időtartama nem haladhatja meg a 12 hónapot. (2) Ha egy hosszú lejáratú eszközt, amelybe az EHTBA fektetett, olyan minősített portfólióvállalkozás bocsátott ki, amely a 10. cikk (1) bekezdésének b) pontjában foglaltaknak már nem felel meg, akkor a hosszú lejáratú eszköz a nemmegfelelés napját követően legfeljebb három évig beszámítható a 12. cikk (1) bekezdésében említett 70 %-os arányba. III. fejezet Az EHTBA-részvények és befektetési jegyek kibocsátása, forgalmazása és visszaváltása, a jövedelem felosztása 16. cikk Visszaváltási politika (1) A befektetők az EHTBA futamidejének vége előtt nem kérhetik befektetési jegyeik vagy részvényeik visszaváltását. A befektetők számára a visszaváltás az EHTBA futamidejének végét követő naptól lehetséges. Az alap futamidejének végét egyértelműen, konkrét dátummal kell megjelölni az EHTBA alapszabályában vagy létesítő okiratában, és közzé kell tenni a befektetők számára. Az EHTBA alapszabályában vagy létesítő okiratában és a befektetőknek szóló közzétételekben meg kell állapítani a visszaváltás és az eszközök elidegenítésének menetét, és egyértelműen jelezni kell azt, hogy a befektetők számára a visszaváltás az EHTBA futamidejének végét követő naptól lehetséges. (2) Az EHTBA futamidejének elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy az EHTBA egyedi eszközeinek életciklusát lefedje, és annak alapja az egyes eszközök illikviditási profilja és gazdasági életciklusa, valamint az EHTBA közzétett befektetési célkitűzése. (3) A befektetők kérhetik az EHTBA felszámolását akkor, ha visszaváltási igényeik az EHTBA futamidejének követő egy éven belül nem teljesülnek. (4) A befektetőknek minden esetben biztosítani kell a készpénzben történő kifizetés lehetőségét. (5) Az EHTBA eszközei terhére történő természetbeni kifizetés csak akkor lehetséges, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül: (a) az EHTBA alapszabálya vagy létesítő okirata rendelkezik erről a lehetőségről azzal a feltétellel, hogy valamennyi befektető méltányos elbánásban részesül; (b) a befektető írásban kéri, hogy kifizetését az alapban tartott eszközök egy része formájában teljesítsék; (c) az eszközök átruházását különleges szabály nem tiltja. (6) Az ESMA szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, amelyekben meghatározza azokat a körülményeket, amelyek között az EHTBA futamideje elegendő ahhoz, hogy az EHTBA egyedi eszközeinek életciklusát lefedje. Az ESMA az említett szabályozástechnikai standardtervezeteket […]-ig benyújtja a Bizottsághoz. A Bizottság felhatalmazást kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10–14. cikkével összhangban történő elfogadására. 17. cikk Másodlagos piac (1) Az EHTBA alapszabálya vagy létesítő okirata nem zárhatja ki az EHTBA-k részvényeinek vagy befektetési jegyeinek bevezetését a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 14. pontjában meghatározott szabályozott piacra, a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének .15. pontjában meghatározott multilaterális kereskedési rendszerbe, vagy a (...) rendelet (...) pontjában meghatározott szervezett kereskedési rendszerbe. (2) Az EHTBA alapszabálya vagy létesítő okirata nem zárhatja ki azt, hogy a befektetők a részvényeiket vagy befektetési jegyeiket szabadon átruházhassák harmadik félre. 18. cikk Új részvények vagy befektetési jegyek kibocsátása (1) Az EHTBA új részvények vagy befektetési jegyek kibocsátására szóló ajánlatot alapszabályával vagy létesítő okiratával összhangban tehet. (2) Az EHTBA nem bocsáthat ki új részvényt vagy befektetési jegyet a nettó eszközérték alatti áron anélkül, hogy a részvényeket vagy befektetési jegyeket az adott áron előzetesen a meglévő befektetőknek ajánlotta volna fel. 19. cikk Az EHTBA eszközeinek elidegenítése (1) Minden EHTBA tételes programot dolgoz ki eszközei rendezett elidegenítése céljából annak érdekében, hogy az EHTBA futamidejének végét követően biztosítsa a befektetők számára a visszaváltás lehetőségét. (2) Az (1) bekezdésben említett program magában foglalja: (a) a lehetséges vevők piacának felmérését; (b) a lehetséges eladási árak felmérését és összehasonlítását; (c) az elidegenítendő eszközök értékelését; (d) az elidegenítési program pontos ütemezését. (3) Az ESMA szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, amelyekben meghatározza a (2) bekezdés a) pontjában említett felmérés, valamint c) pontjában említett értékelés során alkalmazandó szempontokat. Az ESMA az említett szabályozástechnikai standardtervezeteket […]-ig benyújtja a Bizottsághoz. A Bizottság felhatalmazást kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10–14. cikkével összhangban történő elfogadására. 20. cikk A jövedelem felosztása (1) Az EHTBA rendszeresen feloszthatja a befektetők között a portfólióban szereplő eszközök által termelt jövedelmet. A jövedelem az alábbiakból áll: (a) az eszközök által rendszeresen termelt jövedelem; (b) a tőke valamely eszköz elidegenítését követő felértékelődése az eredeti tőkelekötést nem számítva. (2) A jövedelem nem osztható fel, amennyiben arra az EHTBA jövőbeli kötelezettségvállalásaihoz szükség van. (3) Az EHTBA alapszabálya vagy létesítő okirata rögzíti azokat a felosztási szabályokat, amelyeket az EHTBA a futamideje során alkalmaz. IV. fejezet Átláthatósági követelmények 21. cikk Átláthatóság (1) Egy engedélyezett EHTBA befektetési jegyei vagy részvényei tájékoztató előzetes közzététele nélkül nem forgalmazhatók az Európai Unióban. Egy engedélyezett EHTBA befektetési jegyei vagy részvényei a […]-i […] európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti, kiemelt információkat tartalmazó dokumentum előzetes közzététele nélkül nem forgalmazhatók lakossági befektetőknek az Európai Unióban.[20] (2) A tájékoztatónak tartalmaznia kell minden olyan információt, amelynek alapján a befektetők kellő tájékozottsággal tudnak határozni a felkínált befektetési lehetőségekről és a befektetések kockázatairól. (3) A tájékoztatónak legalább a következőket kell tartalmaznia: (a) nyilatkozatot arról, hogy az EHTBA befektetési céljai és e célok elérését szolgáló stratégiája alapján miért minősül az alap hosszú távúnak; (b) zárt végű kollektív befektetési vállalkozások által a 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[21] és a 809/2004/EK bizottsági rendelet[22] értelmében közlendő információk; (c) a 2011/61/EU irányelv 23. cikke értelmében a befektetőkkel közlendő információk, amennyiben azokat még nem közölték e bekezdés b) pontja szerint; (d) azon eszközkategóriák jól látható feltüntetése, amelyekbe az EHTBA jogosult fektetni; (e) az illetékes hatóságok által a (2) bekezdés alkalmazásában lényegesnek ítélt egyéb információk. (4) A tájékoztatónak, a kiemelt információkat tartalmazó dokumentumnak és egyéb forgalmazási dokumentumoknak jól láthatóan fel kell hívniuk a befektetők figyelmét arra, hogy az alap nem likvid jellegű. A tájékoztató, a kiemelt információkat tartalmazó dokumentum és egyéb forgalmazási dokumentumok mindenekelőtt egyértelműen: (a) tájékoztatják a befektetőket az EHTBA befektetéseinek hosszú távú jellegéről; (b) tájékoztatják a befektetőket az EHTBA futamidejének végéről; (c) jelzik, hogy az EHTBA lakossági befektetők számára forgalmazható-e; (d) jelzik, ha a befektetők az EHTBA futamidejének vége előtt nem jogosultak a befektetésük visszaváltására; (e) jelzik a befektetők felé az esetleges jövedelemkifizetés gyakoriságát és időpontjait az alap futamideje során; (f) figyelmeztetik a befektetőket arra, hogy teljes befektetési portfóliójuk csak kis részét tartsák EHTBA-ban. 22. cikk A költségek nyilvánosságra hozatala (1) A tájékoztatónak jól láthatóan közölnie kell a befektetőkkel az általuk közvetlenül vagy közvetetten viselt különböző költségek mértékét. A különböző költségeket az alábbi kategóriák szerint kell csoportosítani: (a) az EHTBA létrehozásának költségei; (b) az eszközök beszerzési költségei; (c) kezelési költségek; (d) forgalmazási költségek; (e) egyéb, többek között adminisztratív, szabályozási, letéti őrzési és pénzügyi ellenőrzési költségek. (2) A tájékoztatónak közölnie kell a költségeknek az EHTBA tőkéjéhez viszonyított teljes arányát. (3) A kiemelt információkat tartalmazó dokumentumnak a tájékoztatóban ismertetett összes költséget tükröznie kell úgy, hogy az összköltséget pénzben és százalékos értékben is megadja. (4) Az ESMA szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki a következők részletes meghatározása érdekében: (a) az (1) bekezdésben említett költségekre és a (2) bekezdésben említett teljes arányra vonatkozó közös meghatározások, számítási módszerek és megjelenítési formák; (b) az összköltség (3) bekezdés szerinti megadására vonatkozó közös meghatározások, számítási módszerek és megjelenítési formák. E szabályozástechnikai standardtervezetek kidolgozása során az ESMA figyelembe veszi a(z) (…) rendelet (…) pontjában említett szabályozási standardtervezeteket [PRIPS]. Az ESMA az említett szabályozástechnikai standardtervezeteket […]-ig benyújtja a Bizottsághoz. A Bizottság felhatalmazást kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10–14. cikkével összhangban történő elfogadására. V. fejezet Az EHTBA-k befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazása 23. cikk A befektetők rendelkezésére álló eszközök (1) Az EHTBA kezelője eszközöket biztosít a jegyzéshez, a befektetési jegyek vagy részvények tulajdonosainak való kifizetéshez, a befektetési jegyek vagy részvények visszavásárlásához vagy visszaváltásához, valamint az EHTBA és annak kezelői által nyújtandó információk elérhetővé tételéhez minden tagállamban, ahol forgalmazni kívánja az EHTBA befektetési jegyeit vagy részvényeit. (2) Az ESMA szabályozástechnikai standardtervezetet dolgoz ki, amelyben meghatározza az eszközök típusát és jellemzőit, műszaki infrastruktúrájukat, valamint az (1) bekezdésben említett EHTBA-befektetőkkel kapcsolatos feladataik tartalmát. Az ESMA az említett szabályozástechnikai standardtervezeteket […]-ig benyújtja a Bizottsághoz. A Bizottság felhatalmazást kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardoknak az 1095/2010/EU rendelet 10–14. cikkével összhangban történő elfogadására. 24. cikk A lakossági befektetők részére történő forgalmazásra vonatkozó kiegészítő követelmények Az EHTBA kezelője abban az esetben értékesítheti lakossági befektetők részére az EHTBA befektetési jegyeit vagy részvényeit, amennyiben az alábbi kiegészítő követelmények mindegyike teljesül: (a) az EHTBA alapszabálya vagy létesítő okirata kimondja, hogy minden befektető egyenlő bánásmódban részesül, és egyéni befektetők vagy befektetői csoportok nem részesülhetnek megkülönböztetett bánásmódban vagy bizonyos gazdasági előnyökben; (b) az EHTBA a felépítését tekintve nem társas vállalkozás; (c) a lakossági befektetők a jegyzési időszak alatt és legalább két héttel az EHTBA befektetési jegyeinek vagy részvényeinek jegyzése után kötbér fizetése nélkül felmondhatják a jegyzésre vonatkozó szerződést, és visszakaphatják a pénzüket. 25. cikk Az EHTBA-k befektetési jegyeinek vagy részvényeinek forgalmazása (1) Az EHTBA kezelője a letelepedése szerinti tagállamban a 2011/61/EU irányelv 31. cikkével összhangban történt bejelentést követően értékesítheti szakmai és lakossági befektetők számára az engedélyezett EHTBA befektetési jegyeit vagy részvényeit. (2) Az EHTBA kezelője a letelepedése szerinti tagállamtól eltérő tagállamokban a 2011/61/EU irányelv 32. cikkével összhangban történt bejelentést követően értékesítheti szakmai és lakossági befektetők számára az engedélyezett EHTBA befektetési jegyeit vagy részvényeit. (3) Az EHTBA kezelőjének az egyes EHTBA-kra vonatkozóan tájékoztatnia kell az illetékes hatóságot, hogy az adott EHTBA-t forgalmazni kívánja-e lakossági befektetőknek. (4) A 2011/61/EU irányelv 31. és 32. cikkében előírt dokumentáción és információkon túlmenően az EHTBA kezelőjének az illetékes hatóság rendelkezésére kell bocsátania a következők mindegyikét: (a) az EHTBA tájékoztatóját; (b) lakossági befektetőnek történő forgalmazás esetén az EHTBA kiemelt információkat tartalmazó dokumentumát; (c) a 22. cikkben említett eszközökkel kapcsolatos információkat. (5) Az illetékes hatóságoknak a 2011/61/EU irányelv 31. és 32. cikke szerinti hatásköre az EHTBA-k lakossági befektetőknek történő forgalmazására, valamint az e rendeletben meghatározott kiegészítő követelményekre is kiterjed. (6) A 2011/61/EU irányelv 31. cikke (3) bekezdésének első albekezdésében biztosított hatáskörön túlmenően az EHTBA kezelőjének letelepedése szerinti tagállam illetékes hatósága megtilthatja az engedélyezett EHTBA forgalmazását, amennyiben az EHTBA kezelője nem tartja be vagy nem fogja betartani e rendelet előírásait. (7) A 2011/61/EU irányelv 32. cikke (3) bekezdésének első albekezdésében biztosított hatáskörön túlmenően az EHTBA kezelőjének letelepedése szerinti tagállam illetékes hatósága megtagadhatja a hiánytalan értesítési akta azon tagállamok illetékes hatóságainak történő továbbítását, ahol az EHTBA-t forgalmazni kívánják, amennyiben az EHTBA kezelője nem tartja be vagy nem fogja betartani e rendelet előírásait. VI. fejezet Felügyelet 26. cikk Az illetékes hatóságok általi felügyelet (1) Az illetékes hatóságok folyamatosan felügyelik e rendelet betartását. (2) Az EHTBA illetékes hatósága felelős a II., III. és IV. fejezetben meghatározott szabályok betartásának felügyeletéért. (3) Az EHTBA illetékes hatósága felelős az alap szabályzatában vagy a társaság létesítő okiratában, valamint a tájékoztatóban meghatározott kötelezettségek betartásának felügyeletéért, amelyeknek összhangban kell állniuk e rendelettel. (4) Az EHTBA kezelőjének illetékes hatósága felel a kezelő rendszerei és szervezete megfelelőségének felügyeletéért annak érdekében, hogy az EHTBA kezelője megfeleljen az általa kezelt valamennyi EHTBA alapítására és működésére vonatkozó kötelezettségeknek és szabályoknak. A kezelő illetékes hatósága felelős annak felügyeletéért, hogy az EHTBA kezelője e rendeletet betartja-e. (5) Az illetékes hatóságok ellenőrzik az illetékességi területükön létrehozott vagy forgalmazott kollektív befektetési vállalkozásokat annak biztosítása érdekében, hogy azok ne használják az EHTBA megnevezést, illetve ne utaljanak arra, hogy EHTBA‑k, amennyiben nem rendelkeznek engedéllyel, és nem tartják be e rendeletet. 27. cikk Az illetékes hatóságok hatásköre (1) Az illetékes hatóságokat fel kell ruházni minden olyan felügyeleti és vizsgálati hatáskörrel, amely e rendelet szerinti feladataik ellátásához szükséges. (2) Az illetékes hatóságok a 2011/61/EU irányelv szerint rájuk ruházott hatáskört e rendelettel összefüggésben is gyakorolják. 28. cikk Az ESMA hatásköre (1) Az ESMA-t fel kell ruházni az e rendelet szerinti feladatai ellátásához szükséges hatáskörrel. (2) Az ESMA továbbá a 2011/61/EU irányelv szerint rá ruházott hatáskört e rendelettel összefüggésben és a 45/2001/EK rendelettel összhangban gyakorolja. (3) Az 1095/2010/EU rendelet alkalmazásában e rendeletet bele kell foglalni minden olyan további jogi kötőerővel bíró uniós aktusba, amely a Hatóságot az 1095/2010/EU rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerint feladatokkal ruházza fel. 29. cikk A hatóságok együttműködése (1) Amennyiben az EHTBA illetékes hatósága és a kezelő illetékes hatósága nem azonos, e hatóságok együttműködnek és információkat cserélnek egymással az e rendelet szerinti feladataik teljesítése érdekében. (2) Az illetékes hatóságok és az ESMA az 1095/2010/EU rendelettel összhangban együttműködnek egymással az e rendelet szerinti feladataik teljesítése érdekében. (3) Az illetékes hatóságok és az ESMA az 1095/2010/EU rendelettel összhangban minden olyan információt és dokumentációt közölnek egymással, amely az e rendelet szerinti feladataik teljesítéséhez szükséges, különös tekintettel az e rendelet megszegésének azonosítására és orvoslására. VII. fejezet Záró rendelkezések 30. cikk Felülvizsgálat A Bizottság legkésőbb e rendelet hatálybalépése után három évvel megkezdi e rendelet alkalmazásának felülvizsgálatát. A felülvizsgálat keretében főként az alábbiakat elemzi: (a) a 16. cikk (1) bekezdésében szereplő rendelke