HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 67/27

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Az európai sörágazatban rejlő növekedési lehetőségek kiaknázása (saját kezdeményezésű vélemény)

2014/C 67/06

Előadó: Ludvík JÍROVEC

Társelőadó: Edwin CALLEJA

2013. február 14-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

Az európai sörágazatban rejlő növekedési lehetőségek kiaknázása.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott Ipari Szerkezetváltás Konzultatív Bizottsága 2013. szeptember 26-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. október 16–17-én tartott, 493. plenáris ülésén (az október 16-i ülésnapon) 47 szavazattal 1 ellenében, 2 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 A sörfogyasztás Európa-szerte több ezer éves hagyomány. Jóllehet a sörkultúra – a sörfajták és fogyasztási szokások – Európa különböző részein igen eltérő, a sör minden uniós országban fontos szerepet játszik, és a kulturális és kulináris örökség szerves részét képezi. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság felhívja a figyelmet az ágazat folyamatos fejlődésére és a jelenlegi nehéz körülmények között mutatott alkalmazkodó és ellenálló képességére. Kiemeli továbbá, hogy az ágazat teljesíti az Európa 2020 stratégiában a foglalkoztatás, a fenntarthatóság, az innováció, az oktatás és a társadalmi befogadás kiemelt területein kitűzött célokat.

1.2 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság felhívja az Európai Bizottság, az Európai Parlament, a Tanács és a tagállamok figyelmét az alábbi kiemelt politikákra, melyeket komolyan meg kell fontolni, ha ki akarjuk aknázni az európai sörágazat teljes növekedési potenciálját. Az EGSZB konkrétan a következőket várja a döntéshozóktól: — tegyenek előrelépést a különböző méretű európai sörfőzdék számára a sörfőzést és az Európán belüli és azon kívüli értékesítést lehetővé tevő kiegyensúlyozott szabályozási környezet kialakítása terén, — vegyék fel a sörgyártást az EU más kereskedelmi partnereivel tárgyalás alatt álló szabadkereskedelmi megállapodásokban kölcsönösen kedvező feltételeket igénylő kiemelt területek közé, — kapjon nagyobb ösztönzést és publicitást a sörfőzdék és a söripari szövetségek uniós és nemzeti szinten végrehajtott társadalmi felelősségvállalási, egészségügyi és oktatási programokban való szélesebb részvétele, — vegyék jobban figyelembe az innovációs, ipari és agrárpolitikai fejlemények söriparra gyakorolt hatásait.

1.3 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság emellett tagállami, regionális, illetve helyi szintű lépéseket is sürget a következő célok érdekében: — újabb partnerségek kialakítása a söriparral és a nem kormányzati szervezetekkel a felelősségteljes fogyasztás előmozdítására és az alkohol okozta károk enyhítésére, ideértve a felelőtlen kereskedelmi tájékoztatásra és értékesítésre vonatkozó felelősségtudatnak és e tevékenységek megelőzésének az előmozdításában való együttműködést, — az európai és helyi szintű ellátási és szállítási lánc egészének környezeti fenntarthatóságát célzó söripari kezdeményezések támogatása, — a söripar dinamizmusának kiaknázása munkahely-teremtési célból a további növekedés előtt álló akadályok felszámolásával, egyrészt kiszámítható és stabil tagállami adórendszert biztosítva az ágazat és ellátási lánca számára, másrészt orvosolva az adókulcsok változásából eredő piaci torzulásokat. Az e téren elért haladás összhangban állna az egységes piac teljes megvalósítására való törekvéssel, — a helyi közösségek bevonásával megvalósuló projektek és a sörturizmusban rejlő lehetőségek különböző aspektusainak alaposabb feltárása és fejlesztése a helyi és regionális önkormányzatokkal együttműködésben.

1.4 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye szerint a sörgyáraknak — Aktívabban és felelősebb módon részt kellene venniük a kereskedelmi kamarák, a regionális önkormányzatok, a tagállamok és az Európai Bizottság által támogatott, az Unión belül és azon kívül az egészséges táplálkozás ösztönzése céljából végzett élelmiszer-promóciós tevékenységekben, — gyakornoki és szakképzési programok előmozdítása révén folyamatosan törekedniük kell arra, hogy a sörfőzési ágazat biztos és tisztességesen fizető munkahelyeket kínálva megőrizze vonzerejét a fiatalabb generációk szemében, — még szorosabbra kellene fűzniük az oktatási és kutatóintézetekkel való együttműködést azáltal, hogy partnereikkel együtt aktívabban részt vesznek az uniós innovációs és K+F-programokban, továbbá az oktatási és képzési programokban, — aktívabban részt kellene venniük a regionális, strukturális és kkv-kat célzó alapok támogatásával végzett tevékenységekben, — bővíteniük kellene a meglévő közép- és hosszú távú együttműködést a helyi komló- és gabonatermelőkkel, illetve a sörgyártáshoz elengedhetetlen más termékek előállítóival, — ösztönözniük kellene, hogy a sörágazatban önértékelési eszközként minél szélesebb körben alkalmazzák az életciklus-elemzést, figyelembe véve a kis családi sörfőzdék kapacitáshiányból eredő korlátait.

2. Az európai söripar

2.1 Az Európai Unió a világ vezető sörgyártóinak egyike. A termelés 2011-ben meghaladta a 380 millió hektolitert (1), ezt az Európa-szerte működő mintegy 4 000 sörfőzde állította elő. Termékeiket a világ minden részén értékesítik. Mennyiségi szempontból az EU a világtermelés több mint egynegyedével a legnagyobb piaci szereplők egyike. Kína nemrég megelőzte, de a rangsorban az Egyesült Államok, Oroszország, Brazília és Mexikó előtt van (2).

2.2 Az európai sörágazat strukturális szempontból igen sokszínű. Főként kis- és középvállalkozások – mikrosörfőzdék és helyi, regionális és országos szinten működő főzdék – alkotják, emellett van négy nagy európai székhelyű sörgyár (3), melyek vezető világpiaci szereplők. Az új kis és mikrosörfőzdéknek az elmúlt évtizedben történt felemelkedése kiválóan jelzi az ágazatban rejlő innovációs potenciált, és nagy eredmény a fenntarthatósági cél szempontjából.

2.3 A söriparhoz kapcsolódó ellátási láncban főként helyi szereplők vannak, de a malátázók, berendezésgyártók és a műszaki szolgáltatók között globális piacvezetők is képviseltetik magukat. Emellett az európai söripari intézetek világszerte megosztják szaktudásukat. A European Brewery Convention kongresszusához hasonló rendezvények és a sörrel foglalkozó egyéb konferenciák a világ minden részéből vonzzák a látogatókat.

2.4 A sör kulcsfontosságú feldolgozott agrártermék, melyet több mint 2 milliárd euró értékben exportálnak (4). Az OEM/OFJ (5) rendszerek révén vonatkozik rá az EU agrártermék-minőségi politikája (6); a 23 földrajzi jelzéssel ellátott termék értékesítése több mint 2,3 milliárd eurós bevételt hoz (7). A két rendszerben részt vevő sörök azonban korlátozott számú földrajzi területet képviselnek, mivel csupán az uniós országok kevesebb mint egyharmadát fedik le.

2.5 A sör főleg természetes eredetű alkotóelemekből: vízből, gabonafélékből, komlóból és élesztőből áll. A sörgyártás legfontosabb alapanyaga a víz, amely átlagosan a sör körülbelül 92 %-át teszi ki. A felszín alatti vizek védelme ezért kulcsfontosságú. Mivel a sörgyártáshoz – alapvető keményítőforrást jelentő – gabonafélékre (például árpa, búza vagy egyéb) van szükség, az agrárközösséggel való kapcsolat létfontosságú a sörfőzők és malátázók számára.

2.6 Az Európai Unió ezenkívül a komlófélék világpiacán is a legnagyobb szereplő: ezeket 14 uniós tagállam termeszti (8) a világ összes komlótermesztő területének mintegy egyharmadán (9), az európai komlótermesztők fő felvásárlója pedig a söripar. Ha el akarjuk kerülni a piaci torzulásokat, melyek hosszú távon káros hatással lehetnek a sörfőzőkre, akkor lehet, hogy újra át kell gondolnunk a komlótermesztők közötti verseny, valamint az uniós tagállamok agrárpolitikáiban érvényesülő differenciált kezelésmód kérdését.

2.7 A sörgyárak a nyersanyagok tekintetében az agrárszektortól függenek, az utóbbi években pedig a változó minőségű termések és az árak fluktuációja miatt az ágazat drágábban jutott hozzá a sörgyártáshoz szükséges agrártermékekhez. A nyersanyagtermelők és a sörfőzők viszonyát, ahol lehet és szükséges, fenntartható és hosszú távra tekintő megközelítésnek kellene vezérelnie.

2.8 2010-ben az összes sörértékesítés 106 milliárd euróra rúgott, héával együtt, ami az EU GDP-jének 0,42 %-át jelenti. A becslések szerint az Európában gyártott sör több mint 63 %-át szupermarketekben és egyéb kiskereskedelmi egységekben értékesítik (nem helybeni fogyasztás). A fennmaradó 37 %-ot a vendéglátóiparban fogyasztják el (pl. bárokban, sörözőkben, éttermekben – helybeni fogyasztás).

3. A 21. század gazdasági kihívásainak kezelése

Piaci és strukturális trendek

3.1 Az európai sörpiac az elmúlt 15 évben a technikai fejlődés, a beruházások és a fogyasztói attitűdök szempontjából, valamint vállalatfúziók és új cégek létrejötte révén különféle átalakulásokon ment keresztül. A fogyasztás 2007 óta tartó erőteljes visszaesése közvetlenül kihat a sörfőzdék tevékenységeire. Több éven át tartó bővülést követően az uniós sörgyártás rövid idő alatt 420 millió hektoliterről 2011-re 377 millió hl-re esett vissza. Az elkövetkező években azonban az ágazat újjáéledése és akár növekedése is várható, ha a gazdasági és szabályozási környezet kedvezőbbé válik.

3.2 A gazdasági válság és a fogyasztás csökkenése az európai söripar átszerveződéséhez vezetett, melynek hátterében a nagyobb nemzetközi és országos cégcsoportok kontinentális tevékenységeinek és Unión kívüli beruházásainak konszolidálása állt. Ezzel egy időben a kisebb sörfőzdék száma minden országban nőtt, ezzel szélesedett a fogyasztói választék és a „Vállalkozás 2020” cselekvési tervvel (10) összhangban erősödött a sörfőzők vállalkozói szelleme. Ez a fenntarthatóság szempontjából is kedvező fejlemény, mivel jellemzően jót tesz a regionális turizmusnak, és általában rövidebbek a termelési és fogyasztási láncok, ami környezetbarát.

3.3 Mindemellett a gazdasági körülmények miatt növekedett az otthoni sörfogyasztás a sörözők és éttermek kárára, ami munkahelyek megszűnéséhez, a hozzáadott érték csökkenéséhez és ahhoz vezetett, hogy csökkentek az EU-ban elfogyasztott minden egyes liter sörből befolyó állami bevételek (11). Ezt a tendenciát a kiskereskedelmi szektorban érvényesülő erőteljesebb árleszorító hatás is befolyásolta.

3.4 A sörfőzdék és a termékinnovációk növekvő száma egyúttal új termékek megjelenéséhez is vezetett, ami hasznos a fogyasztók, a társadalom és a környezet számára. A termékkör alacsony alkoholtartalmú és alkoholmentes sörök irányába történő bővülése lehetőségeket teremtett a legkülönfélébb méretű sörfőzdék számára, az értékesítés pedig megnőtt, és az organikus sörök is egyre szélesebb körben állnak rendelkezésre.

Adózási szempontok

3.5 A söripar az adók révén jelentős bevételt hoz az államoknak. A sörgyártás és -értékesítés jelentős bevételi forrás az államok számára a jövedéki, hozzáadottérték- és jövedelemadók, valamint a munkavállalók és a munkaadók által fizetett társadalombiztosítási járulékok révén mind magában a söriparban, mind pedig azon kapcsolódó ágazatokban, amelyekben a munkahelyek közvetetten a sörgyártási tevékenységekhez köthetők. 2010-ben e bevételek mintegy 50,6 milliárd eurót tettek ki (12).

3.6 A söripar jelenlegi gazdasági nehézségekkel szembeni ellenálló képességét próbára teszik a – főként a jövedéki adó, valamint különösen a vendéglátó-ipari héa-kulcsok emelése miatti – növekvő adóterhek. Ez tovább nehezítette a sörgyárak amúgy is nehéz gazdasági helyzetét, különösen olyan országokban, mint Magyarország, Finnország, Franciaország, Hollandia és az Egyesült Királyság (13). Az uniós sörgyártásból és -értékesítésből származó összes hozzáadott érték 2008 és 2010 között 10 %-kal (14), az uniós sörágazattól beszedett adók összege pedig 3,4 milliárd euróval csökkent.

3.7 Az uniós és országos szintű jövedékiadó-rendszereknek figyelembe kellene venniük a sör sajátosságait, ideértve annak általában alacsony alkoholtartalmát, a sörfőzési folyamatot, valamint a söripar helyi társadalmi és foglalkoztatási, valamint általános gazdasági hozzájárulását. Ezért az erjesztett italok közé tartozó sör számára a többivel azonos versenyfeltételeket kellene biztosítani, így a borra és más erjesztett italokra vonatkozó nullaeurós minimumkulcsot a sörre vonatkozó uniós jövedékiadó-szabályozásba is be kellene építeni (15).

3.8 A kiegyensúlyozott nemzeti szintű jövedékiadó-politika és az adóigazgatáson belül meglévő együttműködési mechanizmusok jobb kihasználása esetleg megfelelő eszköz lehet az adótényezők ösztönözte kereskedelem és a hozzá kapcsolódó káros gyakorlatok elkerülésére, és így hozzájárulhat a sörfőzési ágazat versenyképességének megőrzéséhez, különösen a határ menti területeken.

3.9 Mivel a szálloda- és vendéglátó-ipari ágazat szerepe a sörértékesítésben jelentős (16), az adópolitika ebben és a sörfőzési ágazatban növekedésfokozó eszközként is szerepet játszhat, pozitív hatást gyakorolva a helyi szintű foglalkoztatásra.

Nemzetközi kereskedelem

3.10 Az európai söripar a kedvezőtlen feltételek ellenére még mindig ellenálló- és versenyképes. A helyi sörfőzők nem veszítették el országuk és az EU határain kívüli piacaikat. Jóllehet az európai sörtermelés nagyrészt az uniós egységes piacon talál vevőre, a világ különböző részeire irányuló export 2000 óta folyamatosan nő, 2007 óta a növekedés 30 %-os. A legjelentősebb kiviteli célpontok között van az Egyesült Államok, Kanada, Angola, Kína, Svájc, Tajvan, Oroszország és Ausztrália (17). Ezenkívül az európai sörgyárak minden kontinensen nagybefektetők, és a helyi sörfőzdékkel és forgalmazókkal különféle együttműködési kezdeményezésekben vesznek részt.

3.11 Az európai sörök Unión kívüli országokban való piaci jelenlétének fenntartását és növelését azonban veszélyeztethetik a kereskedelmi akadályt jelentő helyi szabályozások, ami gátolja a sörexportot és a beruházásokat. A vámok mellett ezek az akadályok bizonyos jogszabályi intézkedések formájában is testet ölthetnek – ilyenek a termékmeghatározások (pl. Oroszország), vagy költségvetési-adminisztratív eljárások (pl. Albánia, Törökország). Az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak a söriparral együttműködésben kulcsszerepük van ezeknek és más, a külpiacokon időről időre felmerülő problémáknak a megoldásában.

3.12 Miközben az Európai Unió a különféle kereskedelmi megállapodásokban nullakulcsos vámot alkalmaz a sörimportra, számos ország továbbra is vámkivetéssel igyekszik távol tartani az uniós tagállamokból származó, konkurenciát jelentő sörbehozatalt. A szabadkereskedelmi megállapodásokról jelenleg folyó tárgyalások is kitérnek erre, és a legújabb (pl. a Dél-Koreával kötendő) megállapodások a vámok fokozatos csökkentését írják elő. Ezt a rendszert tovább kellene bővíteni.

3.13 Az európai sörmárkák külső piacokon való megjelenési lehetőségeit promóciós rendezvények, például kiállítások, vásárok és az Európai Bizottság által harmadik országokban szervezett konzultációs rendszerek is javítják. A sörfőzdék mind ez idáig igen kis számban vettek részt ezekben a tevékenységekben, egyrészt mivel nincsenek kellően tisztában a lehetséges haszonnal, másrészt pedig az elégtelen népszerűsítés miatt.

4. Munkahelyteremtés minden szinten

4.1 A söripari ágazat nem csak a sörgyártást foglalja magában. A sörfőzéshez nélkülözhetetlen mezőgazdasági alapanyagok előállításától kezdve magán a főzésen át a vendéglátóiparig és a kiskereskedelemig bezárólag számos tevékenységet takar. Az Európai Unió sörgyárai együttvéve közvetlenül több mint 128 800 embert foglalkoztatnak. Ezenfelül még kétmillió munkahely köthető a sörgyártáshoz és -értékesítéshez, ami csak az Unióban az összes munkahely mintegy 1 %-át jelenti, különböző foglalkoztatási formákban (18).

4.2 A söripar jellemzői tükrözik az Európa 2020 növekedési stratégiában lefektetett, az intelligens, fenntartható és inkluzív gazdaságra vonatkozó uniós célokat. Sörgyárak minden európai országban vannak, és a magas áru- és szolgáltatási kiadásokból, valamint a jelentős vendéglátó-ipari és kiskereskedelmi forgalomból adódóan több mint kétmillió munkahelyet támogatnak. A sörhöz köthetően létrejövő munkahelyek több mint 73 %-a a vendéglátóipar területén van.

4.3 Mivel ennek az ágazatnak is alapvető szerepe van a munkahelyek és a növekedés biztosításában, és nemcsak közvetlenül a kapcsolódó vállalkozásokban, hanem közvetetten az európai gazdaság jelentős részében, a fejlesztését célzó intézkedések létfontosságúak a foglalkoztatás szempontjából, különös tekintettel a fiatal és képzetlen munkavállalókra. Ez azonban nem jelenti azt, hogy bizonytalan, illetve szándékosan rosszul fizetett állásokat kínálhatnak.

4.4 Ez az egyedülálló sokszínűség ötvözi a hagyományt, a kultúrát és a modernitást, és sokféle lehetőséget kínál a munkakészségek kamatoztatására sörfőzdékben és a hozzájuk kapcsolódó területeken. Az ellátási és szállítási láncban kínált munkák mellett a foglalkoztatás növelése érdekében a gasztronómiai élményekben és a turizmusban rejlő lehetőségeket is tovább kellene fejleszteni, mind a sörfőzdék saját tevékenysége, mind pedig uniós és országos finanszírozási rendszerek révén.

4.5 A söripar megérezte a világgazdasági helyzet hatásait: a közvetlen foglalkoztatás 2008 és 2010 között a sörfogyasztás visszaesésének következtében 9 %-kal csökkent. Az Európa nehéz gazdasági körülményeiből adódó fogyasztáscsökkenés ellenére az európai sörgyárak (köztük a mikrosörfőzdék) száma 2010-ben magasabb volt (3 638), mint 2008-ban (3 071), és folyamatosan nő, így további foglalkoztatási lehetőségek nyílnak. Ezt nem szabadna az értékesítést korlátozó vagy kedvezőtlen adóügyi intézkedésekkel veszélyeztetni, hanem szakképzéssel és akár magasabb szintű képzéssel elő kellene mozdítani, hogy jobb minőségű munkahelyeket teremthessünk az ágazatban.

5. Hozzájárulás a környezeti fenntarthatósági célok teljesítéséhez

5.1 Fenntarthatósági kötelezettségvállalása keretében az európai söriparnak számos célkitűzést kell teljesítenie az energiahatékonysághoz, a CO2-kibocsátások csökkentéséhez és az erőforrás-felhasználáshoz kapcsolódóan. Az utóbbi években megvalósított beruházások eredményeképpen csökken a természeti erőforrások felhasználása, kevesebb hulladék termelődik és rendszeresen újrafelhasználják a főzési eljárás másodlagos termékeit.

5.2 A sörfőzdék környezetvédelmi felelősségvállalást tanúsítottak olyan lépések megtételével és beruházásokkal, amelyek csökkentették az energiafelhasználást, a CO2-kibocsátást és a szennyvíztermelődést, valamint módosítottak a csomagoláson. A söripar emellett iránymutatásokat dolgozott ki az elérhető legjobb technológiára (BAT), melyek hangsúlyozzák a fenntartható irányítás szerepét, és hivatkozási alapként szolgálhatnak a környezetvédelmi célkitűzésekkel kapcsolatos kötelezettségvállalásokhoz. Ösztönözni kell a söripart arra, hogy önértékelési eszközként minél szélesebb körben alkalmazzák az életciklus-elemzést, figyelembe véve a kis családi sörfőzdék kapacitáshiányból eredő korlátait.

5.3 2008 és 2010 között a söripar a romló gazdasági helyzet ellenére is folytatta erőfeszítéseit, minek eredményeképpen egy hektoliter sörre vetítve a vízfogyasztás 4,5 %-kal, az energiafelhasználás pedig 3,8 %-kal csökkent. A becslések szerint a CO2-kibocsátást is 7,1 %-kal csökkentették (19).

5.4 A vízminőség és a vízfelhasználás a sörfőzési eljárás fontos tényezői. Ezért a sörgyártás fenntarthatóságának biztosításához a vízszolgáltatók és a sörfőzdék részéről is megfelelő vízgazdálkodás szükséges. Ennek kapcsán meg kell tenni a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a palagáz-feltárások ne szennyezzék a fogyasztók, köztük az ipari fogyasztók által használt felszín alatti vízkészleteket. Ez a söripart is érinti, és az EGSZB megjegyzi, hogy a holland és német sörgyárak már most is komoly aggodalommal követik az ezzel kapcsolatos fejleményeket.

5.5 A sörfőzés folyamán a nyersanyagok feldolgozásából számos egyéb értékes termék (ún. másodlagos termék) keletkezik. Ezek nagy értéket képviselnek más ipari folyamatok alapanyagaiként vagy végtermékként speciális célokra, pl. gyógyszerek, egészségvédő élelmiszerek, megújuló energiaforrások, ipari felhasználás, takarmányok és mezőgazdasági termékek (20), kozmetikumok vagy gyógyfürdőtermékek. Ezek az anyagok szigorú minőségi követelményeknek és élelmiszer- és takarmánybiztonsági, illetve egyéb jogszabályoknak felelnek meg. E másodlagos anyagok jelentőségét és értékét felismerve a sörgyárak mára jól bejáratott beszállítói rendszert alakítottak ki a kereskedőkkel és a végfelhasználókkal.

6. A helyi közösség felelősségteljes szereplői

6.1 Az évek során a söripari vállalatok és szövetségek minden európai országban kezdeményezéseket tettek arra, hogy felhívják a figyelmet a felelősségteljes fogyasztásra, bővítsék a fogyasztók ismereteit, biztosítsák a felelősségteljes reklámozást és értékesítést, megelőzést célzó üzeneteket közvetítsenek és visszatartsák a fogyasztókat a felelőtlen magatartástól. Sok ilyen helyi kezdeményezést együttműködés keretében végeztek, a nemzeti hatóságok elismerték őket fontos társadalmi hozzájárulásként, európai szinten pedig az Európai Alkohol- és Egészségügyi Fórum felkarolta őket (21).

6.2 E tevékenységekre építve a kormányoknak, a sörgyáraknak és egyéb gazdasági szereplőknek és a civil társadalmi csoportoknak közös kampányt kellene folytatniuk a felnőttek egészséges életmódjával teljességgel összeegyeztethető felelősségteljes sörfogyasztás előmozdítására és a túlzott alkoholfogyasztás ellen.

6.3 A sör helyi jellege miatt az európai sörgyárak erős helyi gyökerekkel is rendelkeznek, és sokféle helyi tevékenységet támogatnak. Az EU-ban a söripar évente több mint 900 millió eurót költ a helyi közösségek támogatására (22), helyi és regionális tevékenységek széles körét finanszírozva.

6.4 Az ágazat és tágabb értelemben vett érdekeltjei erős elkötelezettséget mutatnak az olyan vállalati és intézményi felelősségvállalási kezdeményezések végrehajtásának támogatása iránt, amelyek a túlzott fogyasztás káros hatásainak kezelésére irányulnak. Ezt a szerepvállalást egy, a sörgyárak által végzett értékesítési és kereskedelmi kommunikációra vonatkozó kiegyensúlyozott keretben el kellene ismerni (23).

6.5 Tekintettel a sörnek a kultúra, a hagyományok és a fogyasztás területén játszott fontos szerepére, uniós kezdeményezést lehetne indítani egy olyan, az összes oktatási szint tanárai és nevelői számára indított speciális képzés megszervezésének finanszírozására, amely az erjesztett italok fogyasztásának egészségügyi, társadalmi és kulturális szempontjait járja körül.

7. A kutatás, az oktatás és az innováció terén játszott szerep megőrzése

7.1 Az oktatás és a kutatás szerepe alapvető az ágazat elkötelezettségének fenntartásához. Ez az egyetemeken, söripari iskolákon, élelmiszer-technológiai intézeteken és egyéb hálózatokon keresztül valósítható meg. A jövőben is szervezni kell tapasztalatcserét szolgáló fórumokat, hogy Európa a sörgyárak, az ágazati partnerek, a kutatók és az egyéni érdeklődők által végzett kutatások vezető központja maradjon.

7.2 Elő kell mozdítani a kutatási kapacitást és potenciált, mivel a sörgyáraknak ipari partnerként fontos szerepük van az élelmiszer-ipari és sörfőzési technológiákkal, egészségügyi szempontokkal és környezeti teljesítménnyel kapcsolatos számos területen. Az Európai Kutatási Térségben, a Horizont 2020 keretében és egyéb technológiai platformokban való fokozott részvétel növelné a jelenlegi potenciált (24).

7.3 A sör jellemzőivel, valamint az egészségre és a viselkedésre gyakorolt hatásaival kapcsolatos legszigorúbb tudományos normák szerinti kiválóságra való söripari törekvések támogatása szintén elősegítheti a tájékoztatást és az oktatást ezen a fontos területen. Valamennyi aktív fél megfontolhatná az uniós finanszírozási és együttműködési rendszerekben való fokozottabb részvételt.

Kelt Brüsszelben, 2013. október 16-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Henri MALOSSE

(1) A The Brewers of Europe 2012. évi söripari statisztikái, 2012. október.

(2) Canadean: 2012. évi globális söripari tendenciák.

(3) ABInbev, Carlsberg, Heineken, SABMiller (2013-as állapot).

(4) Az Európai Bizottság Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatósága.

(5) OEM (oltalom alatt álló eredetmegjelölés), OFJ (oltalom alatt álló földrajzi jelzés).

(6) http://ec.europa.eu/agriculture/quality/index_en.htm.

(7) Az Európai Bizottság Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatósága.

(8) Az Európai Bizottság Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatósága, 2009. december; Pavlovic M., 2012. február.

(9) Az Európai Bizottság Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Főigazgatósága.

(10) COM(2012) 795 final.

(11) Ernst & Young: „The contribution made by beer to the European economy” [A söripar hozzájárulása az európai gazdasághoz], 2011. szeptember.

(12) Ernst & Young, 2011. szeptember.

(13) Európai Bizottság, Excise duty tables, 2013. évi jövedékiadó-statisztikák.

(14) Ernst & Young, 2011. szeptember.

(15) HL C 69., 2006.7.21., 10. o.

(16) Ernst Young, „The Hospitality Sector in Europe” [A vendéglátó-ipari szektor Európában], 2013. szeptember.

(17) Az Európai Bizottság Kereskedelmi Főigazgatósága.

(18) Ernst & Young, 2011. szeptember.

(19) CampdenBRI / KWA, The Environmental Performance of the European Brewing Sector [Az európai söripar környezeti teljesítménye], 2012. május.

(20) Bamforth, C. (2009) „Contraception, Charcoal and Cows: The World of Brewery Co-Products” [Fogamzásgátlás, faszén és szarvasmarhák: a söripari melléktermékek világa] Brew. Guardian, 138(1) szám, 24–27. o.

(21) The Brewers of Europe: Az európai söripar kötelezettségvállalása – 1. éves jelentés, 2013. április.

(22) Szponzorálási ötletek, „Supporting local communities: Assessing the contribution of local brewers” [A helyi közösségek támogatása: a helyi sörfőzdék hozzájárulásának felmérése], 2011. május.

(23) HL C 48., 2002.2.21., 130. o. (magyar nyelven nem érhető el).

(24) HL C 327., 2013.11.12., 82. o.