ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
„9. cikk Elfogadható pénzpiaci eszközök (1) Valamely pénzpiaci eszköz PPA általi befektetésre elfogadható, ha eleget tesz az alábbi követelményeknek: […] (2) Standard PPA befektethet olyan pénzpiaci eszközbe, amelyen a pénzpiaci feltételekkel összhangban 397 naponta vagy gyakrabban rendszeres hozamigazítást végeznek, hátralévő futamideje viszont nem haladja meg a két évet. (3) Az (1) bekezdés c) pontja nem alkalmazandó azokra a pénzpiaci eszközökre, amelyek kibocsátója vagy kezese valamely tagállam központi hatósága vagy központi bankja, az Európai Központi Bank, az Unió, az Európai Stabilitási Mechanizmus vagy az Európai Beruházási Bank.”

„9. cikk Elfogadható pénzpiaci eszközök (1) Valamely pénzpiaci eszköz rövid távú PPA általi befektetésre elfogadható, ha eleget tesz az alábbi követelményeknek: […] (2) Standard PPA befektethet olyan pénzpiaci eszközbe, amelyen a pénzpiaci feltételekkel összhangban 397 naponta vagy gyakrabban rendszeres hozamigazítást végeznek, hátralévő futamideje viszont nem haladja meg a két évet. Egy pénzpiaci eszköz standard PPA által történő befektetése elfogadható, ha az eleget tesz valamennyi alábbi követelménynek: a) a pénzpiaci eszközöknek a 2009/65/EK irányelv 50. cikk (1) bekezdésének a), b), c) vagy h) pontjában hivatkozott egyik kategóriájába tartozik. b) a pénzpiaci feltételekkel összhangban 397 naponta vagy gyakrabban rendszeres hozamigazítást végeznek rajta, hátralévő futamideje viszont nem haladja meg a két évet. c) a pénzpiaci eszköz kibocsátóját a két legmagasabb belső minősítési fokozat egyikével osztályozták, az e rendelet 16–19. cikkében meghatározott szabályok szerint. d) amennyiben értékpapírosításnak való kitettséget eredményez, arra alkalmazni kell a 10. cikkben meghatározott további követelményeket. (3) Az (1) bekezdés c) pontja és a (2) bekezdés c) pontja nem alkalmazandók azokra a pénzpiaci eszközökre, amelyek kibocsátója vagy kezese valamely tagállam központi hatósága vagy központi bankja, az Európai Központi Bank, az Unió, az Európai Stabilitási Mechanizmus/Európai Pénzügyi Stabilitási Eszköz vagy az Európai Beruházási Bank.”
2.

Az irányelv iránti javaslat a jelenlegi pénzforgalmi irányelv rendszerének számos módosítását vezeti be, ideértve a hatály kiterjesztését földrajzi tekintetben és a fizetési műveletek pénznemeit illetően is. A javaslat újra meghatároz és módosít több, a pénzforgalmi irányelv alóli jelenlegi mentességet annak érdekében, hogy szűkítse azokat és megnehezítse kihasználásukat, valamint töröl olyan mentességeket, amelyekre már nincs szükség. Módosítja például a „kereskedelmi ügynökökre” vonatkozó mentességet oly módon, hogy az csak azokra a kereskedelmi ügynökökre vonatkozzon, amelyek vagy a fizető fél, vagy a kedvezményezett nevében járnak el. Emellett újra meghatározza a jelenlegi, digitális tartalomra vonatkozó vagy „távközlési” mentességet, jóval korlátozottabb körben, és megszünteti a független ATM-üzemeltetők által kínált ATM-szolgáltatásoknak a pénzforgalmi irányelv alóli mentességét. Ami a legfontosabb, kiterjeszti a pénzforgalmi irányelv rendszerét új szolgáltatásokra és az azokat nyújtó szolgáltatókra, nevezetesen a „harmadik fél pénzforgalmi szolgáltatókra” (a továbbiakban: harmadik fél szolgáltatók), amelyek üzleti tevékenysége abban áll, hogy a fizetési számlákhoz való hozzáférésen alapuló szolgáltatásokat nyújtanak, például fizetéskezdeményezést vagy számlainformációt, azonban általában nem birtokolják az ügyfelek pénzeszközeit (5). Ezenkívül a bankközi díjak felső határának megállapítására tekintettel, amelyet a kártyaalapú műveletek bankközi díjairól szóló rendelet iránti javaslat (6) tartalmaz, megtiltja azt a gyakorlatot, hogy a kereskedők pótdíjakat alkalmazzanak azon kártyák esetében, amelyekre szabályozott bankközi díjak vonatkoznak. Végül, a jelenlegi rendszer számos fontos elemét is módosítja – így például az ügyfélpénzek védelmére vonatkozó követelményeket, a mentesítés feltételeit, és a pénzforgalmi szolgáltatók és a fizető felek felelősségét nem engedélyezett fizetési műveletek esetén – annak érdekében, hogy tovább harmonizálja e rendelkezéseket, egyenlőbb versenyfeltételeket biztosítson és javítsa a jogbiztonságot (7). Az irányelv iránti javaslat célja általában véve, hogy nagyobb védelmet biztosítson a fogyasztóknak a csalással, a lehetséges visszaélésekkel, valamint a pénzforgalmi szolgáltatások biztonságához kapcsolódó egyéb incidensekkel szemben. Több olyan rendelkezést tartalmaz, amelyek előírják az Európai Bankhatóság (EBH) számára, hogy az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (8) foglaltaknak megfelelően járuljon hozzá a felügyelet következetes és koherens működéséhez.
5.2.

A szanálás előtti moratóriumi eszköznek általában véve el kell különülnie a korai beavatkozási intézkedésektől és azoktól függetlennek kell lennie. A szanálás előtti moratórium elsődleges célja az kell legyen, hogy megelőzze a hitelintézet mérlegének súlyos romlását. Így a szanálás előtti moratóriumi eszköz szükség esetén elegendő időt biztosítana az illetékes hatóság számára, hogy véglegesítse a „fizetésképtelen, vagy valószínűleg fizetésképtelenné válik” kritériumra vonatkozó értékelést, figyelembe véve az ezen – a szanálási hatósággal való konzultációt is igénylő – formális határozat meghozatalához szükséges időt is. A moratórium továbbá több időt biztosít a szanálási hatóságnak arra, hogy párhuzamosan megkezdje a szanálási feladataira való felkészülést. A moratórium maximális időtartama összesen öt munkanap kell legyen; e korlátozás a moratóriumnak a hitelezői jogokra gyakorolt jelentős hatására figyelemmel is szükséges. Az EKB figyelmeztet arra, hogy az olyan hosszabb időszakok, amelyek alatt a betétesek nem férhetnek hozzá a betéteikhez, aláássák a bankrendszerbe vetett bizalmat és végső soron a pénzügyi stabilitást fenyegető kockázatot teremthetnek.
1.1.

in rem hatására alkalmazandó jogot A követelések engedményezése azon eszközök egyike, amelyekkel a pénzügyi piaci szereplők hozzájutnak az üzleti tevékenységük folytatásához szükséges likvid forrásokhoz és/vagy hitelhez. Jelenleg a követelések engedményezésének tulajdonosokra kifejtett hatásait a nemzeti jogok szabályozzák, amelyek nem következetesek a különböző tagállamokban. Különösen a bankhitelnek minősülő követelések esetében, jóllehet a 2002/47/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv ( 2 ) harmonizált bizonyos lényeges szempontokat, engedményezésük érvényessége és biztosítéki joggal való megterhelésük továbbra is a nemzeti jog tárgyát képezi ( 3 ) . Harmonizáció hiányában az Európai Unió gazdasági szereplői nem tudhatják, milyen követelményeket kell alkalmazni a követelések érvényes engedményezésére vagy a határokon átnyúló műveletekkel összefüggésben fedezetként való felhasználására ( 4 ) . Ezenkívül, jóllehet az 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet ( 5 ) 14. cikke alapján megvalósult bizonyos mértékű harmonizáció, e rendelet rendelkezései nem jelölik meg a követelések engedményezésének valamennyihatására alkalmazandó jogot ( 6 ) . A követelések határokon átnyúló engedményezésével összefüggésben alkalmazandó jog tekintetében felmerülő bizonytalanság jogi és pénzügyi kockázatot is felvet a pénzügyi piaci szereplők számára, amelynek mérséklése további pénzügyi tranzakciós költségekkel jár és összetettebbé teszi a követelések engedményezői fizetésképtelenségi helyzetben való érvényesítését. Az azzal összefüggő bizonytalanság, hogy melyik tulajdonjog alkalmazandó a követelések határokon átnyúló átruházására, visszavetheti az engedményezéseket, megfosztva a pénzügyi piaci szereplőket az üzleti lehetőségek kiaknázásához szükséges hitelhez való hozzáféréstől.
A javasolt irányelv továbbá nem fog az SKKSZ helyébe lépni, mivel az SKKSZ a javasolt irányelv hatályán túlterjedő rendelkezéseket is tartalmaz. Ugyanakkor, mivel az SKKSZ továbbra is alkalmazandó lesz minden tagállamban a Cseh Köztársaság és az Egyesült Királyság kivételével, úgy tűnik, hogy a javasolt irányelv nem csökkenti az átfedések és az egymásnak ellentmondó intézkedések kockázatát, amely az uniós jog szerinti mechanizmusok és a kormányközi megállapodások párhuzamos meglétéből fakad. A javasolt irányelv indokolása rögzíti, hogy a javasolt irányelv nem érinti az SKKSZ szerződő feleinek az SKKSZ 7. és 13. cikke szerinti kötelezettségvállalásait. A javasolt irányelv érinteni fogja azonban az SKKSZ-ben szerződő fél tagállamoknak az SKKSZ 3. cikke szerinti kötelezettségvállalásait, mivel e cikk tartalmazza a költségvetési paktum rendelkezéseit, és a javasolt irányelv azokat nem helyezi hatályon kívül és nem is váltja fel ( 8 ) . A javasolt irányelv rendelkezéseinek az SKKSZ 3. cikkével való összehangolása egyértelműséget biztosítana az SKKSZ és a javasolt irányelv párhuzamos fennállását illetően, és hozzájárulna a javasolt irányelv célkitűzéseinek megvalósításához.
2.4.

A javasolt rendelet 11. cikke rendelkezik a Bizottság felhatalmazásáról, amely szerint a Bizottságot felhatalmazzák különösen arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a nyomonkövetési és értékelési keretre vonatkozó rendelkezések továbbfejlesztése céljából a 12. cikk (2) bekezdésével összhangban. Az EKB megjegyzi, hogy ezt a felhatalmazást már biztosítja a 331/2014/EU rendelet 14. cikke. Az EKB mindazonáltal azt is megjegyzi, hogy a Szerződés 133. cikke előírja, hogy az euro közös valutaként történő alkalmazásához szükséges intézkedések megállapítása előtt konzultálni kell az EKB-val. Ez a kötelezettség nem korlátozódik a javasolt rendeletre, hanem alkalmazandó az alap jogalkotási aktusban meghatározott hatáskörökkel foglalkozó felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra is. Az EKB-val konzultáltak a javasolt rendeletről a Szerződés 133. cikkével összhangban, és következésképpen konzultálni kell vele a javasolt rendelet 12. cikkének (2) bekezdésében szereplő bármely felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását megelőzően is, mivel ezek az euro pénzhamisítás elleni védelmét szolgáló végrehajtási intézkedések, és mint ilyenek szükségesek az euro közös valutaként történő alkalmazásához. A 11. cikk (4) bekezdésével összefüggésben, amely előírja a Bizottság számára, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadása előtt konzultáljon az egyes tagállamok által kijelölt szakértőkkel, az EKB javasolja, hogy a Bizottság formálisan konzultáljon az EKB-val is.
1.1.

Union économique et monétaire ouest-africaine (UEMOA, Nyugat-afrikai Gazdasági és Monetáris Unió), a Communauté économique et monétaire de l’Afrique Centrale (CEMAC, Közép-afrikai Gazdasági és Monetáris Közösség) és a Comore-szigetek érintett harmadik országai a köztük fennálló és a 98/683/EK tanácsi határozatban említett megállapodások módosítása helyett az e meglévő megállapodásokat teljes mértékben felváltó új megállapodásokat köthessenek. Az ajánlás ezenkívül előrevetíti az UEMOA, a CEMAC és a Comore-szigetek pénznemeinek esetleges átnevezését is. Az ajánlás a 98/683/EK tanácsi határozatot ( 2 ) érintő korlátozott módosításokat javasol annak érdekében, hogy e határozat kifejezetten rendelkezzen annak lehetőségéről, hogy Franciaország és az(UEMOA, Nyugat-afrikai Gazdasági és Monetáris Unió), a(CEMAC, Közép-afrikai Gazdasági és Monetáris Közösség) és a Comore-szigetek érintett harmadik országai a köztük fennálló és a 98/683/EK tanácsi határozatban említett megállapodások módosítása helyett az e meglévő megállapodásokat teljes mértékben felváltó új megállapodásokat köthessenek. Az ajánlás ezenkívül előrevetíti az UEMOA, a CEMAC és a Comore-szigetek pénznemeinek esetleges átnevezését is.
2.2

E kockázatokra tekintettel az EKB több szerepet is játszik a pénzügyi piacnak az euroövezeti kritikus referenciamutatókról a közel kockázatmentes kamatlábakra való átállásának támogatásában. 2017-ben az EKB az Európai Bizottsággal, az Európai Értékpapírpiaci Hatósággal és a belga Pénzügyi Szolgáltatások és Piacok Hatóságával (FSMA) közösen létrehozta a kockázatmentes eurokamatokkal foglalkozó munkacsoportot, amelynek titkárságát is biztosítja. 2019 októbere óta az EKB – a magánszektor által előállított fennálló referencia-kamatlábak kiegészítéseként, továbbá azzal a céllal, hogy az készenlétben álló referencia-kamatlábként szolgáljon – a már az eurorendszer rendelkezésre álló adatok alapján közzéteszi a fedezetlen, egynapos eurokamatlábat (€STR) is. A munkacsoport azt ajánlotta, hogy az €STR mint az euróra vonatkozó kockázatmentes kamatláb lépjen az EONIA helyébe, amely 2022-től meg fog szűnni. Az EKB ezenkívül részt vesz az állam szektort magában foglaló irányítócsoportban, amely útmutatást nyújt a Pénzügyi Stabilitási Tanácsnak a közel kockázatmentes kamatlábakra való globális átállás terén elért haladás áttekintésével kapcsolatban.
2.2.1.

Az eurorendszer alapvető monetáris politikai feladataival szoros összefüggésben a Szerződés és a KBER Alapokmánya úgy rendelkezik, hogy az eurorendszer megbízatása részeként ellátja az elszámolási és fizetési rendszerek felvigyázását. A Szerződés 127. cikke (2) bekezdésének negyedik francia bekezdése értelmében, amelyet az Alapokmány 3. cikkének (1) bekezdése is tükröz, a KBER-en keresztül ellátandó egyik alapvető feladat „a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdítása”. E feladat ellátása során „az EKB és a nemzeti központi bankok megfelelő eszközöket bocsáthatnak rendelkezésre, az EKB pedig rendeleteket alkothat annak érdekében, hogy biztosítsák az Unión belüli és a más államokkal fenntartott elszámolási és fizetési rendszerek hatékony és megbízható működését” (19). Az EKB felvigyázási szerepének megfelelően elfogadta a 795/2014/EU európai központi banki rendeletet (EKB/2014/28) (a továbbiakban: SIPS-rendelet) (20). A SIPS-rendelet végrehajtja a Fizetési és Elszámolási Rendszerek Bizottsága (CPSS) és az Értékpapír-felügyeletek Nemzetközi Szervezetének Technikai Bizottsága (IOSCO) által kibocsátott, a pénzügyi piaci infrastruktúrákra vonatkozó alapelveket (21) (a továbbiakban: CPSS-IOSCO alapelvek), amelyek jogilag kötelező erejűek, és az – akár eurorendszerbeli központi bank, akár magánszervezet által üzemeltetett – nagy értékű fizetési rendszerekre és rendszerszempontból jelentős kis értékű fizetési rendszerekre egyaránt kiterjednek. Az eurorendszer felvigyázási politikai keretrendszere (22) a fizetési eszközöket a „fizetési rendszerek szerves részeként” azonosítja, és így bevonja azokat a felvigyázás hatálya alá. A fizetési eszközökre vonatkozó felvigyázási keretrendszer jelenleg felülvizsgálat alatt áll (23). E keretrendszerben a fizetési eszköz (például kártya, átutalás, beszedés, elektronikuspénz-átutalás és digitális fizetési token (24)) úgy kerül meghatározásra, mint a pénzforgalmi szolgáltatás igénybe vevője és a pénzforgalmi szolgáltató közötti megállapodás tárgyát képező, érték átruházásának (25) kezdeményezésére használt, személyre szabott eszköz (vagy eszközök) és/vagy eljárások. Az eurorendszer vonatkozásában az elsődleges felvigyázói szerep jelenleg a fizetési modell nemzeti beágyazottságára és irányító hatóságának jog szerinti bejegyzésére hivatkozással kerül megállapításra. Az egységes eurofizetési térségen belüli összeurópai átutalási és beszedési modellek, valamint egyes nemzetközi kártyafizetési rendszerek esetében az elsődleges felvigyázási szerepet az EKB tölti be. A pénzforgalmi szolgáltatókra, a hitelintézeteket, pénzforgalmi intézményeket és elektronikuspénz-kibocsátó intézményeket is ideértve, a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló második irányelv is vonatkozik. Az eurorendszer felvigyázási keretrendszerei a fizetési rendszer, fizetési modell vagy fizetési megállapodás szempontjából releváns vonatkozásokkal egészítik ki a pénzforgalmi szolgáltatók, többek között hitelintézetek, pénzforgalmi intézmények és elektronikuspénz-kibocsátó intézmények mikroprudenciális felügyeletét.
A javasolt rendelet azonban azt is előírja, hogy a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó uniós jogszabályok által szabályozott pénzügyi intézmények által forgalomba hozott, üzembe helyezett vagy használt MI-rendszerek esetében a javasolt rendelet alkalmazásában a piacfelügyeleti hatóság az említett intézmények pénzügyi felügyeletéért az említett jogszabályok értelmében felelős érintett hatóság ( 16 ) . Emellett a javasolt rendelet (80) preambulumbekezdése egyértelművé teszi, hogy a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó uniós jogszabályok tartalmaznak olyan belső irányítási és kockázatkezelési szabályokat és követelményeket, amelyeket az említett szolgáltatások nyújtása során alkalmazni kell a szabályozott pénzügyi intézményekre, többek között akkor is, ha MI-rendszereket használnak. Egyértelművé teszi továbbá, hogy a javasolt rendelet szerinti kötelezettségek és a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó uniós jogszabályok releváns szabályai és követelményei koherens alkalmazásának és érvényesítésének biztosítása érdekében a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó jogszabályok felügyeletéért és végrehajtásáért felelős hatóságokat — beleértve adott esetben az EKB-t is – illetékes hatóságnak kell kijelölni a javasolt rendelet végrehajtásának felügyelete céljából, ideértve a piacfelügyeleti tevékenységeket is, a szabályozott és felügyelt pénzügyi intézmények által biztosított vagy használt MI-rendszerek tekintetében. E tekintetben utal arra is, hogy tovább kell növelni a CRD szerint szabályozott hitelintézetekre alkalmazandó szabályok és a javasolt rendelet közötti összhangot.
4.2.3

Egyes biztonsági események, amelyek besorolhatók IKT-vonatkozású biztonsági eseményként, más területekre is hatást gyakorolhatnak, és azokat ennek következtében az EBH iránymutatások alapján is be kellene jelenteni. Ez lehet a helyzet akkor, ha egy biztonsági esemény hatással jár IKT-szempontból, azonban ugyanakkor közvetlenül érinti a pénzforgalmi szolgáltatások nyújtását és/vagy más nem-IKT funkcionális területeket vagy csatornákat is. Ezenkívül lehetnek olyan esetek is, amikor nem lehet különbséget tenni a működési és az IKT-vonatkozású biztonsági események között. Abban az esetben továbbá, amikor ugyanaz a pénzügyi szervezet jelentős hitelintézet és pénzforgalmi szolgáltató is, a javasolt rendelet alapján e szervezetnek az IKT-vonatkozású biztonsági eseményt kétszer kellene bejelentenie, mivel két illetékes hatósággal rendelkezik. A fentiekre tekintettel a javasolt rendeletnek világosabban meg kellene fogalmaznia, hogy a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló második irányelvvel és az EBH iránymutatásokkal fennálló kölcsönhatásoknak a gyakorlatban hogyan kell működniük. Ami még fontosabb, az adatszolgáltatási kötelezettségek harmonizálása és észszerűsítése céljából fontos lenne, hogy az uniós jogalkotó szervek vizsgálják meg a kettős adatszolgáltatással kapcsolatos fennmaradó kérdéseket, és tegyék egyértelművé, hogy a javasolt rendelet és a pénzforgalmi szolgáltatásokról szóló második irányelv hogyan létezne egymás mellett, illetve, hogy a biztonsági események bejelentésére vonatkozó egységes követelményekre van-e szükség.
1.2

A javasolt rendelet a tulajdonviszonyt megtestesítő és a nem tulajdonviszonyt megtestesítő pénzügyi eszközökre vonatkozó, a kereskedés előtti és utáni uniós átláthatósági szabályok jelentős módosításait is tartalmazza, ilyen például az ügyleti adatok közzétételének elhalasztására vonatkozó szabályok nagyobb fokú harmonizációja, a részvényekkel és a származtatott termékekkel való uniós kereskedésre vonatkozó kötelezettségek aktualizálása, a megbízások továbbításával kapcsolatos ellentételezés tilalma, valamint az értékpapírokkal és származtatott termékekkel való kereskedés uniós rendszerének egyéb módosításai. A javasolt módosítások célja az európai tőkepiacok integrációjának további támogatása és a vonatkozó pénzügyi piaci felügyeleti szabályok további harmonizálása Unió-szerte. Az EKB határozottan támogatja a tőkepiaci integráció további támogatásának általános célját, különösen a piaci adatok átláthatóságának javasolt fokozása révén. Több szempontból is szükség van szorosabbra fűzött és integráltabb tőkepiacokra. Ezek nem csupán mozgósíthatják az euróövezet gazdaságának támogatásához szükséges forrásokat, hanem általánosságban is ellenállóbbá teszik a pénzügyi rendszert. Emellett az európai tőkepiacok integrációja várhatóan javítja az egységes monetáris politika transzmisszióját az euroövezet valamennyi részén, és megkönnyíti a piaci szereplők számára a zöld finanszírozáshoz és a digitális gazdaságra való átállás finanszírozásához való hozzáférést. E célból az EKB ismételten hangsúlyozza, hogy haladéktalanul jóvá kell hagyni az Európai Bizottság tőkepiaci unióra vonatkozó 2020-as cselekvési terve szerinti további kezdeményezéseket, és – amennyiben ez jogi szempontból szükséges – nemzeti szinten teljes körűen végre kell hajtani azokat.
4.6.

Az EKB megjegyzi, hogy az AMLR1 59. cikkének nem célja és nem hatása nem az eurobankjegyek törvényes fizetőeszközi minőségére vonatkozó jogi szabályozás megállapítása. Az EKB üdvözli továbbá, – annak ellenére, hogy úgy tűnik, hiányzik az elemzés vagy hatásvizsgálat –, hogy a fogyasztók és a vállalkozások közötti, illetve a vállalkozások közötti ügyletek tervezett tilalmára vonatkozó értékhatár kellően magasan kerül megállapításra ahhoz, hogy elkerülhető legyen az eurobankjegyek eltörléséhez vezető tényleges hatás. Az eurobankjegyek de facto eltörlése többek között akkor fordulhat elő, ha az értékhatárokat olyan alacsonyan állapítanák meg, hogy azok fenyegetnék a készpénz mint általános és széles körben elfogadott fizetőeszköz gazdasági életképességét és veszélyeztetnék a készpénzciklus működését, végső soron érintve az értékhatár alatti ügyleteket is. Az EKB ebben az összefüggésben megjegyzi, hogy a készpénz továbbra is fontos szerepet játszik a társadalomban, és az EKB és az euroövezeti NKB-k továbbra is elkötelezettek a készpénz létezésének, széles körű általános elérhetőségének, valamint fizetőeszközkénti és értékőrzőkénti felhasználhatóságának megőrzése mellett. Ezért az eurokészpénzbe mint érvényes, jogszerű és megbízható fizetőeszközbe vetett közbizalom fenntartása érdekében az Uniónak és az illetékes nemzeti hatóságoknak megfelelő kommunikációs intézkedések révén körültekintően meg kell magyarázniuk a nyilvánosságnak az ilyen készpénzfizetési korlátozásokat és azok célkitűzéseit. Ajánlatos, hogy ezek a kommunikációs intézkedések a kevésbé korlátozó intézkedésekkel, így például a bizonyos értékhatárt meghaladó ügyletekre vonatkozó bejelentési kötelezettséggel kapcsolatos megfontolásokat is tartalmazzanak, valamint azt, hogy ezeket miért tekintették kevésbé hatékonynak.