A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK a piacvédelmi eszközök korszerűsítéséről A piacvédelmi eszközök hozzáigazítása az európai gazdaság jelenlegi szükségleteihez /* COM/2013/0191 final */





A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK a piacvédelmi eszközök korszerűsítéséről A piacvédelmi eszközök hozzáigazítása az európai gazdaság jelenlegi szükségleteihez 1. BEVEZETÉS 1.1. Miért van szükség a korszerűsítésre? Az Európai Unió a világ vezető kereskedelmi hatalma, és jelentős előnye származik globális szinten a szabad kereskedelemből és a nyitott piacokból. Bizonyos esetekben azonban egyes kereskedelmi partnerek és harmadik országbeli exportőrök olyan tisztességtelen gyakorlatot folytatnak, amely hátrányosan érinti az uniós gazdasági ágazatokat. A piacvédelmi eszközök ezért fontos szerepet töltenek be az EU átfogóbb kereskedelempolitikájában. A vállalatok számára gyakran csak ezek nyújtanak lehetőséget arra, hogy fellépjenek a tisztességtelen nemzetközi kereskedelmi gyakorlatokkal szemben. A piacvédelmi eszközök alkalmazása azonban a felhasználókra és a fogyasztókra is hatással lehet. Ezeket az intézkedéseket 1995-ben iktatták jogszabályba, és végrehajtásuk során az Unió rendkívül szigorú normákat érvényesít, gyakran a Kereskedelmi Világszervezet (a továbbiakban: WTO) követelményeinél és sok más alkalmazónál is szigorúbbakat. Mindazonáltal a gazdasági környezet folyamatosan változik, és rendszeres időközönként mérlegelni kell, hogy a változások nem teszik-e szükségessé a piacvédelmi eszközök bizonyos mértékű kiigazítását. Az EU piacvédelmi eszközeire vonatkozó szabályok több mint 15 éve lényegében változatlanok. Az EU piacvédelmi eszközeinek érdemi felülvizsgálatára legutóbb 1995-ben, a többoldalú kereskedelmi tárgyalások uruguayi fordulója következtetéseinek végrehajtása érdekében került sor. Azóta az egyedüli jelentős jogszabály-módosítás 2004-ben történt, amikor megváltozott a Tanácson belüli döntéshozatal eljárása (eszerint a Bizottság javaslatának elutasításához, nem pedig annak elfogadásához van szükség egyszerű többségre). 2006–2007-ben – „zöld könyv” keretében – reformfolyamat indult, amely arra mutatott rá, hogy a témával kapcsolatos nézőpontok igen eltérőek. Ezt követően De Gucht biztos 2010 januárjában az Európai Parlament Nemzetközi Kereskedelmi Bizottsága előtti meghallgatásakor jelezte, hogy véleménye szerint a piacvédelmi eszközöket a WTO égisze alatt zajló dohai kereskedelmi tárgyalások lezárását követően felül kell vizsgálni. A dohai tárgyalások megrekedtek. Mindezek fényében a Bizottság úgy döntött, megvizsgálja az EU piacvédelmi eszközeinek működését azok korszerűsítése érdekében, szem előtt tartva azt is, hogy belátható időn belül nem várható a többoldalú WTO-keret változása. E közlemény ismerteti a Bizottság által előterjesztett javaslatokat és módosításokat, amelyek célja, hogy az eszközöket a szabad és tisztességes kereskedelemhez való hozzájárulás Szerződés szerinti céljával összhangban (az Európai Unióról szóló szerződés 3. cikkének (5) bekezdése) korszerűsítsék. Az előterjesztett csomag vezérelve, hogy az uniós piacvédelmi eszközöket pragmatikus és kiegyensúlyozott módon, az összes érdekelt fél javát szolgálva kell továbbfejleszteni. Felhasználóbarát és hatékony, napjaink kihívásait kezelni képes eszközöket kell biztosítani a gyártók, az importőrök és a felhasználók számára – legyenek azok akár nagyvállalatok, akár kis- és középvállalkozások – arra az esetre, ha bármikor tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal vagy piacvédelmi eszközök foganatosításának lehetőségével szembesülnének. A Bizottság 6 fő területet azonosított, ahol a gazdasági környezet változásainak való megfelelés érdekében változtatni kell a hatályos szabályokon. A javaslatok a piacvédelmi eszközök korszerűsítéséről szóló (2012. április 3. és július 3. között zajló) nyilvános konzultáció[1], a Kereskedelmi Főigazgatóság által az intézkedések napi szintű végrehajtása során szerzett széles körű tapasztalatok, valamint egy 2012 márciusában kiadott független értékelő tanulmány[2] figyelembevételével készültek. 1.2. A jogi keret Az EU piacvédelmi rendszere a WTO szabályain alapul, amely a szervezet tagjai számára lehetővé teszi, hogy fellépjenek az exportáló országok tisztességtelen kereskedelmi gyakorlataival szemben, és helyreállítsák az egyenlő versenyfeltételeket. A piacvédelmi eszközök (dömpingellenes, szubvencióellenes és védintézkedések) közül a dömpingellenes intézkedést alkalmazzák a leggyakrabban. Ez az intézkedés olyan termékek nem uniós tagállamból történő, az érintett uniós gazdasági ágazatnak kárt okozó behozatalára irányul, amelyeket a rendes értéknél[3] alacsonyabb áron értékesítenek. A szubvencióellenes eszköz a hasonlóképpen kárt okozó támogatott[4] behozatalra vonatkozik. Ilyen esetekben az érintett uniós gazdasági ágazat panaszt nyújthat be a Bizottsághoz, bizonyítékot szolgáltatva a tisztességtelen gyakorlatról, valamint az okozott kárról. Amennyiben a panasz elegendő bizonyítékkal szolgál, vizsgálat indul, amely a dömping esetében mintegy 15 hónapig tart (a támogatások esetében pedig 13 hónapig), és az ebben való közreműködésre valamennyi érdekelt felet (a termék uniós gyártóit, exportőreit, importőreit és felhasználóit, fogyasztói szervezeteket) felkérnek. Ha a vizsgálat megerősíti a panasz állításait, dömpingellenes vagy kiegyenlítő vámot vetnek ki. Az intézkedések rendszerint 5 évig maradnak érvényben, ám ezen időszak alatt felülvizsgálhatóak és adott esetben hatályuk meghosszabbítható. A védintézkedés a harmadik a piacvédelmi intézkedések sorában, ám ezt nem érinti e kezdeményezés, nem utolsósorban arra való tekintettel, hogy az EU ezt eddig igen kevés alkalommal alkalmazta. Az EU rendszerének úgynevezett „WTO+ elemei” – különösen az alacsonyabb vám szabálya és az uniós érdek vizsgálata – arányosságot és egyensúlyt biztosítanak az eszközök alkalmazása során. E kezdeményezés célja, hogy e szigorú mércéket megőrizze, ugyanakkor szükség szerint kiigazítsa és továbbfejlessze azokat. Számos érdekelt fél hangot adott annak a kívánságnak, hogy a Bizottság tegye rövidebbé a dömpingellenes/szubvencióellenes vizsgálatokat. A Bizottság törekedni fog arra, hogy a dömpingellenes/szubvencióellenes ügyek esetében általában az ideiglenes intézkedésekről való döntéshozatalhoz szükséges időt két hónappal lerövidítse. 2. A JAVASLATOK A közlemény ebben a részben leírja az uniós piacvédelmi eszközök korszerűsítésére irányuló bizottsági javaslatokat. Minden egyes javaslat esetében feltüntetjük, hogy az igényel-e jogszabály-módosítást. E javaslatok jelentős része a dömpingellenes alaprendelet és a szubvencióellenes alaprendelet[5] módosítását igényli. A javasolt jogszabály-módosítások részletei megtalálhatók abban a rendeletjavaslatban, amelyet a Bizottság rendes jogalkotási eljárás keretében való elfogadás céljából nyújt be a Tanácsnak és a Parlamentnek. A javaslatok az uniós piacvédelmi eszközök négy fontos elemére vonatkozó iránymutatás-tervezeteket is tartalmaznak. Az iránymutatás-tervezeteket ezzel a közleménnyel egyidejűleg adjuk ki bizottsági szolgálati munkadokumentumok formájában, és mielőtt a Bizottság elfogadná ezeket, nyilvános konzultációt folytatunk róluk. Az iránymutatások elfogadásával a Bizottság él az uniós piacvédelmi eszközök konkrét termékekre való alkalmazása tekintetében számára biztosított és szükséges mérlegelési jogkörrel. 2.1. Fokozott átláthatóság és kiszámíthatóság A piacvédelmi eszközök végrehajtásának átláthatósága igen fontos, így prioritásnak tekintendő, hogy még átláthatóbbá váljanak a piacvédelmi eszközökkel kapcsolatos eljárások. Az érdekelt felek szempontjainak figyelembevétele érdekében számos olyan elemet javaslunk, amelyek fokozni kívánják az eljárások átláthatóságát és javítani kívánják a kiszámíthatóságot valamennyi érintett fél számára. 2.1.1. Az ideiglenes dömpingellenes és kiegyenlítő intézkedések előzetes nyilvánosságra hozatala Az érdekeltek többször hangot adtak azon óhajuknak, hogy legyen lehetőségük előzetesen észrevételeket tenni az ideiglenes dömpingellenes és kiegyenlítő vámok kivetésének alapjául szolgáló szempontokról. Állításuk szerint ez például elősegítené a tévedések, számítási hibák stb. kizárását, amelyek helyesbítésére a jelenlegi rendszerben csak a végleges intézkedések szakaszában kerül sor. Ennél lényegibb kérdés, hogy állításuk szerint az érintettek jelenleg nem tudják megállapítani, hogy az ideiglenes intézkedések hatással lesznek-e vállalkozásukra, és ha igen, mennyiben, mivel nincsenek információik az esetlegesen kivetendő vámok mértékéről. A dömpingellenes és szubvencióellenes eljárások átláthatóságának javítása érdekében azt javasoljuk, hogy az érdekelt felek az ideiglenes intézkedések bevezetése előtt két héttel részleges előzetes tájékoztatást kapjanak. Ezáltal elkerülhető lenne, hogy a feleket meglepetésként érje az ideiglenes intézkedések meghozatala, ugyanakkor nem állna fenn az importkészletek felhalmozásának veszélye, mivel a gazdasági szereplők jelenleg is rendszerint tisztában vannak az uniós döntéshozatali eljárás időtartamával és az ideiglenes intézkedések közzétételének időpontjával. Mindez nem érintené a vizsgálatokra vonatkozó jelenlegi határidőket. A részleges előzetes tájékoztatás a következő információkra terjedne ki: i. a javasolt intézkedések összefoglalása, valamint ii. a dömpingkülönbözet és a kár megszüntetéséhez szükséges különbözet kiszámítása az egyes együttműködő exportőrökre és az uniós gazdasági ágazatra vonatkozóan. A vizsgálatra vonatkozó határidők betartása érdekében a felek viszonylag rövid határidőn belül tehetnének észrevételeket, kizárólag a számításokkal kapcsolatban. Az ideiglenes intézkedések hiánytalan nyilvánosságra hozatalára – és ebből következően az intézkedések valamennyi szempontjára kiterjedő észrevételek megtételére – a jelenlegi rendszerhez hasonlóan ezután is az ideiglenes intézkedések meghozatalának időpontjában kerülne sor[6]. Így ki lehetne javítani a számítási hibákat az ideiglenes intézkedések meghozatala előtt, ami pontosabbá tenné az intézkedéseket, ugyanakkor nem késleltetné az intézkedések elfogadását. E javaslat jogszabály-módosítást igényel. 2.1.2. Előzetes értesítés arról, hogy nem kerül sor ideiglenes intézkedések meghozatalára Számos érdekelt kiemelte, hogy szeretnének hamarabb tájékoztatást kapni arról, ha a Bizottság nem szándékozik ideiglenes intézkedéseket hozni. A felek ugyanis gyakran csak az intézkedések meghozatalára vonatkozó kilenc hónapos határidő lejártával értesülnek arról, hogy nem kerül sor ideiglenes intézkedések meghozatalára. Az előzetes értesítés elősegítené, hogy javuljon az átláthatóság és az üzleti környezet kiszámíthatósága. Egyébiránt pedig ésszerűnek tűnik a feleket az ideiglenes intézkedések mellőzésének szándékáról is értesíteni, ha már – a kezdeményezés értelmében – az intézkedések meghozatalának szándékáról előzetes tájékoztatást kapnak. Ezért azt javasoljuk, hogy az érdekelt felek a kilenc hónapos határidő lejárta előtt mintegy két héttel értesítést kapjanak arról, hogy a Bizottság tervezi-e ideiglenes intézkedések meghozatalát. E javaslat jogszabály-módosítást igényel. 2.1.3. Két héttel korábbi előzetes értesítés az ideiglenes dömpingellenes/kiegyenlítő intézkedések meghozataláról Az importőrök gyakran szóvá teszik, hogy az ideiglenes intézkedések meghozatalakor már tranzitban lévő árukra is alkalmazzák az intézkedéseket azok vámkezelésekor. Mivel – mint ezt a fentiekben említettük – a javaslat szerint a felek tájékoztatást kaphatnának az ideiglenes intézkedések meghozataláról (azok meghozatala előtt mintegy két héttel), szintén javasoljuk, hogy az előzetes tájékoztatás után két hétig ne lehessen intézkedéseket elrendelni. Ez a két hét valamennyi fél számára növelné a kiszámíthatóságot, nagyobb rugalmasságot biztosítana az importőröknek a már tranzitban lévő szállítmányok tekintetében, a határidők maradéktalan betartása mellett. Mint a 2.1.1. szakaszban kiemeltük, a kéthetes időtartam nem veszélyeztetné az ideiglenes intézkedések eredményességét, különös tekintettel arra, hogy az ideiglenes intézkedések időzítése általában közismert. E javaslat nem érintené a tagállamoknak a dömpingellenes alaprendelet 7. cikkének (5) bekezdése, illetve a szubvencióellenes alaprendelet 12. cikkének (4) bekezdése szerinti jogát arra, hogy ideiglenes intézkedések azonnali meghozatalát kérjék. E javaslat jogszabály-módosítást igényel. 2.1.4. Iránymutatások A piacvédelmi eljárásokban érintett vállalkozások gyakran nincsenek tisztában a vizsgálatok technikai részleteivel. Ugyanakkor minden fél érdekében áll, hogy e részletek közismertek legyenek, és könnyen hozzá lehessen férni a kapcsolódó információkhoz. E célból iránymutatás közzétételét javasoljuk a vizsgálat négy központi eleméről, mégpedig a következőkről: a kárkülönbözet kiszámítása, az analóg ország kiválasztása a nem piacgazdasággal rendelkező országokból származó behozatalt érintő vizsgálat esetében, az uniós érdek vizsgálata, valamint az intézkedések időtartama és a hatályvesztési felülvizsgálatok. Az iránymutatások tervezetei a Bizottság tapasztalatán alapulnak. A Bizottság az iránymutatás-tervezetekről azok elfogadása előtt nyilvános konzultációt folytat. 2.2. A megtorló intézkedések veszélyének kezelése 2.2.1. Hivatalból indított vizsgálatok megtorló intézkedések veszélyének esetén A nyilvános konzultáció megerősítette, hogy a dömping- vagy szubvencióellenes vizsgálat megindítására irányuló panasz benyújtását tervező uniós gyártók némelyike a megtorló intézkedések veszélyével szembesül. Emiatt az uniós gyártók gyakran vonakodnak panaszt benyújtani, illetve esetleg elállnak a vizsgálatban való részvételtől, és így nem tudnak élni az EU és a WTO rendelkezései szerinti jogaikkal. A válaszadók egyharmada számolt be arról, hogy hoztak már ellenük megtorló intézkedéseket. Megtorló intézkedésnek számít az uniós gazdasági ágazatnak az exportáló ország tekintetében fennálló esetleges gazdasági érdekeinek bármiféle veszélyeztetése. Az ilyen veszélyeztetés számos formát ölthet, pl. irányulhat a termelés, az értékesítési tevékenység, a beruházás ellen, jelentheti adminisztratív akadályok teremtését stb. Az uniós gazdasági ágazat vevőivel vagy beszállítóival szembeni lépések is ide tartoznak. A Bizottság tapasztalatai szerint valóban egyre gyakoribbak az ilyen lépések. A korszerű piacvédelmi eszközöknek ezért olyan mechanizmusokat kell biztosítaniuk, amelyek legalábbis enyhítik a megtorló intézkedések veszélyéből eredő nyomást. Az hozhat előrelépést a jövőben, hogy a Bizottság – lehetőség szerint – hivatalból vizsgálatot indít, amennyiben az uniós gyártókkal szemben fennáll a megtorló intézkedések veszélye, és a kárt okozó dömpinget/támogatást meggyőző bizonyítékok támasztják alá. A hivatalból indított vizsgálathoz szükséges bizonyítéknak ugyanolyan követelményeknek kell megfelelnie, mint az uniós gazdasági ágazat panaszát követően megindított vizsgálat esetében, a dömpingellenes alaprendelet 5. cikke, illetve a szubvencióellenes alaprendelet 10. cikkében meghatározottak szerint. A dömpingre vagy támogatásra vonatkozó panasz benyújtását mérlegelő uniós gyártókat arra bátorítjuk majd, hogy vegyék fel bizalmasan a kapcsolatot a Bizottsággal, amennyiben megtorló intézkedések veszélye áll fenn velük szemben. A Bizottság (a Kereskedelmi Főigazgatóság) weboldalán közzétett vázlatban összegezzük majd, hogy rendszerint milyen jellegű információkat szükséges ilyenkor benyújtani. A hivatalból indított vizsgálat folytatásáról a Bizottság a kárt okozó dömpinget/támogatást alátámasztó bizonyítékok megalapozottsága alapján dönt. Emellett a Bizottság figyelembe veszi az arra vonatkozó bizonyítékokat is, hogy amennyiben a vizsgálat megerősítené a kárt okozó dömping/támogatás meglétét, az esetleges intézkedések nem járnának-e aránytalan gazdasági következményekkel az Unió egészére nézve. A Bizottság e tekintetben a vonatkozó jogszabályok révén való egyértelműsítést javasolja. 2.2.2. A hasonló terméket előállító uniós gyártók együttműködési kötelezettsége A hatályos rendelkezések értelmében a felek nem kötelesek együttműködni a piacvédelmi eljárások során. Arra az esetre vonatkozóan, ha a Bizottság hivatalból indít vizsgálatot, az uniós gyártók együttműködési kötelezettségének bevezetését javasoljuk. E kötelezettség ahhoz szükséges, hogy a Bizottság szolgálatai hozzájuthassanak a vizsgálathoz szükséges adatokhoz. Az együttműködési kötelezettség értelmében kötelező lesz válaszolni a vizsgálat elején a felek számára kiküldött kérdőívre, valamint hozzájárulni ahhoz, hogy a kérdőívre adott válaszokat a Bizottság tisztviselői a helyszínen ellenőrizzék. A Bizottsággal kapcsolatban lévő uniós gyártók által megadott információkat bizalmasan kezelik majd, és azokat nem teszik közzé a dömpingellenes alaprendelet 6. cikkének (7) bekezdése és a szubvencióellenes alaprendelet 11. cikkének (7) bekezdése szerinti betekinthető aktában. E javaslat jogszabály-módosítást igényel. 2.3. Eredményesség és érvényesítés 2.3.1. Hivatalból indított kijátszásellenes vizsgálatok A nemzetközi kereskedelemben egyre nagyobb gondot jelent a piacvédelmi eszközök kijátszása. Ezért a Bizottság fokozottabban nyomon fogja követni a kereskedelmi forgalmat annak érdekében, hogy hamarabb fény derüljön az ilyen gyakorlatra. Amennyiben a Bizottság megbizonyosodik arról, hogy ilyen gyakorlat esete áll fenn, hivatalból kijátszásellenes vizsgálatot fog indítani. E javaslat nem igényel jogszabály-módosítást. 2.3.2. Az alacsonyabb vám szabálya nem lenne alkalmazható a szubvencióellenes ügyekben, valamint nyersanyagokkal kapcsolatos strukturális torzulások fennállása esetén Az alacsonyabb vám szabálya az uniós piacvédelmi eszközök úgynevezett „WTO+ elemei” közé tartozik. A WTO szabályai szerint a dömpingkülönbözet/támogatási különbözet mértékének megfelelő dömpingellenes és kiegyenlítő intézkedések hozhatók. Az uniós rendelkezések a WTO által előírt minimumkövetelményen felül lehetővé teszik a dömpingkülönbözet/támogatási különbözet szintjénél alacsonyabb mértékű intézkedések meghozatalát, ha az ilyen alacsonyabb összegű vám is elegendő az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár megszüntetésére. Az alacsonyabb vám szabályának alkalmazása a következő esetekben azonban nem helyénvaló. Először is, a harmadik államok kormányai által nyújtott támogatás egyre jelentősebb probléma, és bizonyos tekintetben az alacsonyabb vám szabálya révén elérhető alacsonyabb vám előnye arra ösztönözheti a kormányokat, hogy továbbra is támogatást nyújtsanak országuk gazdasági szereplői számára. Másodszor, egyre gyakoribb jelenség, hogy harmadik országok beavatkoznak a nyersanyagok kereskedelmébe azzal a céllal, hogy a nyersanyagellátási lánc következő szereplői érdekében a határaikon belül tartsák a nyersanyagokat. Ennek következtében az uniós gyártók nem egyenlő feltételek mellett versengenek az érintett harmadik országbeli gyártókkal. Nem tűnik megfelelőnek, hogy ezek a gyártók az uniós piacvédelmi eszközök rendszere alapján élvezhetik az alacsonyabb vám szabályának előnyét, miközben a nyersanyagokkal kapcsolatos strukturális torzulások előnyöket biztosítanak számukra. A hatályos jogszabályok nem tartalmaznak olyan rendelkezéseket, amely visszatartaná a harmadik országok kormányait és gazdasági szereplőit az ilyen gyakorlattól. Ezért a javaslat szerint az alacsonyabb vám szabálya nem lenne alkalmazható: – támogatási ügyek esetében, az egész országra kiterjedően, – a nyersanyagokkal kapcsolatos strukturális torzulások esetében, az egész országra kiterjedően, E javaslat jogszabály-módosítást igényel. 2.4. Az együttműködés megkönnyítése 2.4.1. A jelentkezés és az uniós érdekkel kapcsolatos információk összegyűjtése Az érdekeltek szerint a piacvédelmi vizsgálatok során bizonyos esetekben nehézkes lehet együttműködni a Bizottsággal. Ez a kis- és középvállalkozások esetében különösen igaz. Az érdekeltek által tapasztalt főbb nehézségek közé tartozik a jelentős munkateher, az eljárások nehézkes és költséges volta, valamint a határidők rövidsége. Bár a nehézségek mértékét eltérően ítélik meg az érdekelt felek, abban valamennyien egyetértenek, hogy a piacvédelmi vizsgálatok technikai jellege és összetettsége miatt számos vállalkozás – különösen a kkv-k – gyakran tartózkodnak az együttműködéstől. E nehézségekre reagálva a Bizottság szolgálatai már egyszerűsítették a felhasználóktól igényelt tájékoztatás jellegét. Emellett a javaslat szerint a jövőben hosszabb határidő állna rendelkezésre valamennyi fél számára ahhoz, hogy érdekelt félként jelentkezzenek és válaszoljanak a kérdőívre, azaz az érdekelt félként való jelentkezésre a jelenlegi 15 nap helyett 29 nap, a kérdőívre adott válasz benyújtására pedig a jelenlegi 37 nap helyett 52 nap. Ez a javaslat a vizsgálat uniós érdekkel kapcsolatos részére vonatkozik csak, a dömping, a támogatás és a kár vizsgálatára nem. Ez ösztönözheti a feleket, hogy együttműködjenek a piacvédelmi vizsgálatokban, ezáltal pedig tovább javulna az intézkedésekre vonatkozó esetleges határozat alapjául szolgáló megállapítások minősége, a határidők maradéktalan betartása mellett. E javaslat nem igényel jogszabály-módosítást. 2.4.2. A visszatérítési eljárások egyszerűsítése Az érdekeltek azt is kiemelték, hogy a visszatérítési eljárások tekintetében is fokozni kell az átláthatóságot. A Bizottság frissített iránymutatást tesz majd közzé a visszatérítési kérelmekről a Hivatalos Lapban és a Bizottság (a Kereskedelmi Főigazgatóság) honlapján. A javaslat szerint a honlapon a következőket is közzétennék: emlékeztető, amely a kérelmező és az együttműködő gyártó által kitöltendő egységes nyomtatványt is tartalmazná, valamennyi tagállami kapcsolattartó elérhetőségét tartalmazó lista, a folyamatban lévő visszatérítési kérelmek listája, valamint információ arról, hogy a kérelmet teljesítették vagy elutasították. Amennyiben a kérelmező ehhez hozzájárul, a Kereskedelmi Főigazgatóság a visszatérítésre vonatkozó határozat betekinthető változatát szintén közzéteszi honlapján. Az érintett uniós gazdasági ágazat értesítést kap a visszatérítési kérelem kézhezvételéről. Betekinthető akta készül majd, amely a visszatérítési vizsgálatok valamennyi nem bizalmas dokumentumát tartalmazni fogja. E javaslat nem igényel jogszabály-módosítást. 2.4.3. Kis- és középvállalkozások A kis- és középvállalkozások (kkv-k) számára – főként koordinálatlanságuk és hiányzó erőforrásaik miatt – gyakran igen nehéz a hosszadalmas és bonyolult piacvédelmi eljárások során való együttműködés. Számos, különböző érdekeket képviselő érintett fél szerint a kkv-segélyszolgálat továbbfejlesztésre szorul. A kkv-segélyszolgálatot továbbfejlesztjük, hogy a piacvédelmi eljárásokban érintett kkv-k több támogatáshoz és információhoz juthassanak. Továbbá a piacvédelmi eszközök ismertségének erősítése érdekében Unió-szerte speciális szemináriumokat szervezünk majd a kkv-k számára, a tagállamokkal együttműködésben. Emellett a Bizottság megvizsgálja, milyen módszerek segítségével tehető könnyebbé – a Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóság kkv-hálózatával együttműködésben – a kkv-k számára a piacvédelmi eljárásokban való részvétel, különösen a következők tekintetében: a) egységes űrlap a jogosultság céljából, valamint a kérdőívekkel együtt benyújtandó statisztikai adatokhoz, hogy a kkv-k a lehető legkevésbé megterhelő módon adhassák meg a szükséges adatokat; b) annak szem előtt tartása a vizsgálati időszak meghatározásakor, hogy az lehetőleg egybeessen a pénzügyi évvel; c) a nyelvi akadályokból eredő terhek arányos módon való csökkentése. E munka eredményét bizottsági iránymutatás összegzi majd. E javaslat nem igényel jogszabály-módosítást. 2.5. A felülvizsgálati gyakorlat optimalizálása 2.5.1. A megfizetett vám visszatérítése abban az esetben, ha a hatályvesztési felülvizsgálat az intézkedések meghosszabbítása nélkül zárul A piacvédelmi intézkedések ötéves alkalmazásának lejárata előtt hatályvesztési felülvizsgálat indítható. Az intézkedések a 12–15 hónapig tartó felülvizsgálat ideje alatt hatályban maradnak. A dömpingellenes/kiegyenlítő vámokat ez alatt az időszak alatt továbbra is beszedik, és még akkor sem térítik vissza, ha a vizsgálat lezárul és az intézkedések hatályukat vesztik. A vám fenntartása azonban megalapozatlannak tűnik azokban az esetekben, amikor a vizsgálat megállapítása szerint nem áll fenn a kárt okozó dömping/támogatás esete. Ezért a javaslat szerint a hatályvesztési felülvizsgálatok ideje alatt beszedett vám visszatéríthető, ha a hatályvesztési felülvizsgálat nem vezet az intézkedések meghosszabbításához. Az ilyen visszatérítés csak a nemzeti vámhatósághoz benyújtott kérelem alapján nyújtható majd, és a kamatokra nem terjed ki. Bár mindez adminisztratív többletteherrel jár, nem indokolt, hogy a gazdasági szereplőket az intézkedés hivatalos hatályvesztését követően is további vámkötelezettségek terheljék, ha már az intézkedés hatályának meghosszabbítása a bizonyítékok szerint nem megalapozott. A termelők érdekeit képviselő érdekeltek azzal érvelnek, hogy az ideiglenes intézkedéseket nem alkalmazzák visszamenőlegesen, az uniós gazdasági ágazatot az eljárás megindítását követően is kár éri. A hatályvesztési felülvizsgálat során beszedett vám tehát ellensúlyozza azt, hogy az ideiglenes intézkedések kezdeményezése és azok meghozatala között nem kerül sor intézkedésekre. Ugyanakkor az EU és a WTO jogszabályai egyaránt csak kivételes, pontosan meghatározott körülmények esetén (a behozatal olyan jelentős mértékű növekedése viszonylag rövid időszakon belül, amely jelentősen aláaknázhatja az intézkedések javító hatását[7]) teszik lehetővé az intézkedések visszamenőleges hatályú bevezetését. E javaslat jogszabály-módosítást igényel. 2.5.2. Időközi felülvizsgálattal összevont hatályvesztési felülvizsgálat A piacvédelmi intézkedéseket először 5 évre állapítják meg, ezt követően hatályvesztési felülvizsgálat után további 5 évre meghosszabbíthatják őket. Újabb hatályvesztési felülvizsgálatokat követően további meghosszabbításokra van lehetőség. Mivel a hatályvesztési felülvizsgálatokra vonatkozó rendelkezések nem teszik lehetővé a vám mértékének módosítását, a vizsgálat vagy az intézkedések változatlan formában való fenntartásával, vagy azok hatályvesztésével zárul. Lehetséges, hogy az intézkedések eredeti bevezetése óta a piaci helyzet az idő múlásával jelentősen megváltozott (pl. más az uniós gazdasági ágazat összetétele, több exportőr van a piacon, új behozatali források léteznek stb.). Amennyiben a felek megítélése szerint ez a helyzet, ösztönözzük majd őket, hogy a hatályvesztési felülvizsgálat kezdeményezésével párhuzamosan időközi felülvizsgálatot is kérjenek. Így lehetővé válik, hogy az intézkedés mértéke – a megváltozott piaci helyzetnek való pontosabb megfelelés érdekében – adott esetben módosuljon. Ezért a javaslat szerint az intézkedések közelgő hatályvesztéséről szóló, azok ötéves alkalmazási idejének végét mintegy kilenc hónappal megelőzően közzétett értesítés – amelyről a dömpingellenes alaprendelet 18. cikkének (4) bekezdése és a szubvencióellenes alaprendelet 18. cikkének (4) bekezdése rendelkezik – fel fogja hívni a figyelmet erre a lehetőségre. Ezenfelül a Kereskedelmi Főigazgatóság a honlapján emlékeztetőt tehet közzé az összes érdekelt fél javára. E javaslat nem igényel jogszabály-módosítást. 2.5.3. A Bizottság következetesen időközi felülvizsgálatot indít, amennyiben az uniós gyártók versenyellenes magatartására derül fény Bár a piacvédelmi jogszabályok és az uniós versenypolitikai jogszabályok célja és jogalapja eltér, a versenyellenes magatartás torzíthatja a kárra vonatkozó megállapításokat, pl. a kartellező vállalkozások esetében magasabb lesz az értékesítési ár, mint rendes versenyfeltételek mellett. Ez aztán hatással van az ár elemzésére, amely a kár megállapítására vonatkozó vizsgálat elengedhetetlen részét képezi, a dömpingellenes alaprendelet 3. cikkének (3) bekezdése és a szubvencióellenes alaprendelet 8. cikkének (3) bekezdése szerint. A Bizottság a jövőben következetesen időközi felülvizsgálatot indít a hatályos dömpingellenes/kiegyenlítő intézkedésekről, amennyiben a Bizottság megállapítja, hogy az uniós gyártók versenyellenes magatartást folytatnak. Ez az eljárás akkor lesz csak alkalmazandó, ha az érintett termék és az időszakok tekintetében átfedés van. Az időközi felülvizsgálat annak megállapítására irányul, hogy az adott versenyellenes magatartás kihat-e a hatályos dömpingellenes vagy kiegyenlítő intézkedésekre, és ha igen, milyen mértékben. E javaslat nem igényel jogszabály-módosítást. 2.6. Kodifikáció Az alábbiakban javasolt technikai jellegű jogszabály-módosítások célja, hogy az uniós jogszabályok összhangba kerüljenek az aktuális gyakorlattal vagy fejleményekkel, valamint a közelmúlt joggyakorlatával. A változtatások többségét az EU piacvédelmi eszközeinek értékeléséről szóló jelentés[8] is ajánlotta. 2.6.1. A behozatalok hivatalból való nyilvántartásba vétele A dömpingellenes alaprendelet 14. cikkének (5) bekezdése és a szubvencióellenes alaprendelet 24. cikkének (5) bekezdése rendelkezik annak lehetőségéről, hogy egy vizsgálattal összefüggésben nyilvántartásba vegyék a behozatalt. A nyilvántartásba vétel célja, hogy lehetővé tegye a vám visszamenőleges hatályú alkalmazását, amennyiben ez szükségesnek bizonyul. Ezt a rendelkezést meghatározott esetekben (pl. új exportőr felülvizsgálata, kijátszás elleni felülvizsgálat) rutinszerűen alkalmazzák. A 14. cikk (5) bekezdésének és a 24. cikk (5) bekezdésének jelenlegi szövege szerint a nyilvántartásba vételt az uniós gazdasági ágazat erre irányuló kérelmét követően lehet bevezetni. Bár a nyilvántartásba vételre a Bizottság saját kezdeményezéséből is sor kerülhet, az egyértelműség miatt ezt a jogszabályokban is ki kell mondani. Ez a módosítás nem terjesztené ki azon területek körét, ahol a nyilvántartásba vétel jelenleg is alkalmazható. 2.6.2. A dömpingellenes alaprendelet 11. cikke (9) bekezdésének és a szubvencióellenes alaprendelet 22. cikke (4) bekezdésének naprakésszé tétele A 11. cikk (9) bekezdése így rendelkezik: „Változatlan körülmények esetén a Bizottságnak az e cikkben foglaltak szerint lefolytatott felülvizsgálatok vagy visszatérítési vizsgálatok mindegyike során ugyanazt a módszert kell alkalmaznia, mint amelyet a vám megállapítását eredményező vizsgálat alkalmával használt, kellőképpen figyelembe véve a 2. cikket, és különösen annak (11) és (12) bekezdését, valamint a 17. cikket.” Ennek a rendelkezésnek a gyakorlati alkalmazása bizonytalansághoz vezetett, különösen a tekintetben, hogy mi minősül a körülmények változásának. Továbbá ez időnként olyan egyértelműen elavult módszerek alkalmazásának fenntartásához vezetett, amelyek az egyéb újabb esetekben már nem voltak alkalmazhatóak. A szubvencióellenes alaprendelet 22. cikkének (4) bekezdése hasonló szabályokat tartalmaz. Ezért tehát a következetesség általános erősítése érdekében e két rendelkezést törölni kell. 2.6.3. Annak biztosítása, hogy ne lehessen felülvizsgálatot folytatni olyan exportáló gyártók tekintetében, akiknek az esetében nulla vagy csekély mértékű dömpingkülönbözetet állapítottak meg az eredeti vizsgálat (azaz nem a felülvizsgálat) során A dömpingellenes alaprendelet 9. cikkének (3) bekezdése megállapítja többek között, hogy az egyes exportáló gyártókra nem kell dömpingellenes vámot kivetni, amennyiben dömpingkülönbözetük kevesebb mint 2 %, de azok „továbbra is eljárás alatt állnak és bármely, a 11. cikk szerint az érintett országgal kapcsolatban folytatott későbbi felülvizsgálat során újra vizsgálat alá vehetők”. Egy, az Amerikai Egyesült Államok és Mexikó közötti vita WTO előtt folyó vitarendezési ügyében[9] a WTO Fellebbezési Testülete úgy határozott, hogy nem lehet felülvizsgálatot folytatni olyan exportőrök tekintetében, akiknek az esetében az eredeti vizsgálat során 2 %-nál kisebb dömpingkülönbözetet állapítottak meg, mivel a dömpingellenes WTO-egyezmény 5. cikke 8. pontjának megsértésének minősülne. Az alaprendelet 9. cikkének (3) bekezdése ezért módosul, hogy tükrözze ezt a határozatot. A felülvizsgálat e vállalkozásokra való kiterjesztése helyett adott esetben e vállalkozásokra a dömpingellenes alaprendelet 5. cikke alapján új vizsgálat irányulhat. A szubvencióellenes alaprendelet 14. cikkének (5) bekezdése szintén módosul. 2.6.4. A mentesítés lehetőségének biztosítása a kapcsolatban álló feleknek is, amennyiben azok nem vesznek részt az intézkedések kijátszásában A dömpingellenes alaprendelet 13. cikke (4) bekezdésének célja azt biztosítani, hogy az olyan vállalatok, amelyek ellen kijátszás elleni vizsgálat folyik, mentesüljenek a kijátszás elleni intézkedések alól, amennyiben bizonyítani tudják, hogy nem vesznek részt az intézkedések kijátszásában. A szöveg azonban kifejezetten nem teszi lehetővé a mentesítést azoknak a feleknek az esetében, amelyek nem vesznek részt az intézkedések kijátszásában, ugyanakkor kapcsolatban állnak a meglévő intézkedések hatálya alá tartozó gyártókkal. Ezért a dömpingellenes alaprendelet 13. cikke (4) bekezdésének és a szubvencióellenes alaprendelet 23. cikke (6) bekezdésének módosítását javasoljuk annak érdekében, hogy a szöveg e tekintetben egyértelműbbé váljon. 2.6.5. Az uniós gazdasági ágazat „jelentős hányadának” pontosabb meghatározása Csak akkor indítható dömpingellenes vagy szubvencióellenes vizsgálat, ha a panaszosok az uniós gyártók „jelentős hányadát” képviselik: az érintett termék uniós össztermelésében a gyártók részesedésének legalább 25 %-ot kell kitenniük. Az alaprendeletek ugyanerről a határértékről rendelkeznek a kár megállapítására vonatkozó vizsgálat tekintetében is. Ugyanakkor egy vitarendezési ügyben hozott 2011-es WTO-határozat[10] alapján a kár alátámasztása tekintetében a „jelentős hányad” a vizsgálat során nem feltétlenül a vizsgálat megindítására vonatkozóan alkalmazott 25 %-os küszöböt jelenti[11]. Ezt a kérdést eseti elbírálás alapján kell eldönteni. Ezért a dömpingellenes alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdéséből törölni kell az 5. cikk (4) bekezdésére való utalást. A határozat betartása érdekében a szubvencióellenes alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdéséből is törölni kell a 10. cikk (8) bekezdésére való utalást. 2.6.6. A mintavételről szóló rendelkezéseknek az uniós gyártókra kell vonatkozniuk, nem a panaszosokra, kivéve az aktuális helyzetre vonatkozó vizsgálatban Azokban az esetekben, amikor a vizsgálatban jelentős számú gyártó, exportőr vagy importőr működik együtt, mintavételre kerülhet sor. A Kereskedelmi Főigazgatóság a jelenlegi gyakorlata szerint – amely a WTO-jog előírásainak is megfelel – a mintát az összes uniós gyártó, nem csupán a panaszosok köréből választja ki (ahogy egyébként ez az alaprendeletekben is áll[12]). Ezért a 12. lábjegyzetben említett rendelkezésekben - hogy azok tükrözzék ezt a gyakorlatot - a panaszosokra vonatkozó hivatkozás helyébe az uniós gyártókra vonatkozó hivatkozás lép. 2.6.7. Annak egyértelművé tétele, hogy az uniós érdek vizsgálata valamennyi uniós gyártóra vonatkozik, nem csak a panaszosokra Bár az alaprendeletek kifejezetten csak a „panaszosokat” említik, a Bizottság a gyakorlatban nemcsak a panaszosoktól, hanem valamennyi uniós gyártótól elfogad az uniós érdek vizsgálatát szolgáló információkat[13]. Ez összhangban áll azzal az elvvel és bevett gyakorlattal, miszerint az Unióban működő gazdasági szereplők valamennyi típusa tekintetében meg kell vizsgálni, hogy az intézkedések esetleges meghozatala vagy mellőzése milyen valószínű hatással jár rájuk nézve. Ezért a 13. lábjegyzetben említett rendelkezésekben - hogy azok tükrözzék ezt a gyakorlatot - a panaszosokra vonatkozó hivatkozás helyébe az uniós gyártókra vonatkozó hivatkozás lép. 3. KÖVETKEZTETÉS Annak érdekében, hogy az érdekelt felek számára korszerű eszközök álljanak rendelkezésre a működési környezetükben jelentkező változások kezeléséhez, kívánatos naprakésszé tenni a jogszabályokat és eljárásokat. Az e dokumentumban ismertetett javaslatok célja a jelenlegi piacvédelmi rendszer korszerűsítése. Valós problémákra irányulnak, és gyakorlati megoldásokat kínálnak. A különböző elemek részben a gyártók érdekeit, részben pedig az importőrök és a fogyasztók érdekeit képviselő érdekelt felek problémáira adnak választ. A javaslatok között számos olyan van, amely valamennyi érdekelt fél számára előnyös (különösen azok, amelyek az átláthatósággal kapcsolatosak). Emellett néhány javaslat a gyártókra nézve, néhány másik pedig az importőrökre és a fogyasztókra nézve kedvezőbb. Például a megtorló intézkedések veszélyével és a megtévesztő vagy strukturálisan torzító hatású kereskedelmi gyakorlatokkal szembeni erőteljesebb fellépés piacvédelmi rendszerünket erősíti, és hozzájárul ahhoz, hogy ne helyeződjön a termelés és a foglalkoztatás az Unión kívülre. Az ideiglenes intézkedések nagyobb fokú kiszámíthatósága és a felülvizsgálati gyakorlat optimalizálása az importőröket segíti, és jobban megfelel a fogyasztók érdekeinek. A Bizottság meggyőződése szerint a csomag összességében véve kiegyensúlyozott. Biztosak vagyunk abban, hogy e korszerűsítést követően az EU piacvédelmi eszközei továbbra is nemzetközi etalonnak számítanak, és egyebek mellett a WTO vonatkozó szabályainak kívánatos reformja tekintetében is példaértékűek lesznek. 4. ÜTEMEZÉS 2013. április: – A Bizottság elfogadja ezt a közleményt és a jogalkotási javaslatot. A jogalkotási javaslatot az elfogadást követően a Tanács és a Parlament 2013-14 folyamán rendes jogalkotási eljárás keretében tárgyalja. – Az iránymutatások tervezetéről nyilvános konzultáció indul. 2013. július: – Az iránymutatások tervezetéről szóló nyilvános konzultáció vége. 2013 nyara: – A nyilvános konzultáció során kapott válaszok elemzése. A közleményben javasolt gyakorlati változások közül azok, amelyeket nem érintenek a jogszabály-módosítások és az iránymutatások, a következő hónapok folyamán fokozatosan kerülnek bevezetésre. [1] Az EU piacvédelmi eszközeiről szóló nyilvános konzultáció eredményei: http://ec.europa.eu/yourvoice/ipm/forms/dispatch?userstate=DisplayPublishedResults&form=MTDI [2] A piacvédelmi eszközök független értékelése: http://trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=786 [3] A rendes érték rendszerint az exportáló országban a független vevők által a rendes kereskedelmi forgalom keretében ténylegesen fizetett vagy fizetendő árakon, illetőleg a teljes előállítási ár méltányos haszonnal megemelt értékén alapszik. [4] Támogatásnak minősül, ha a kormány vagy más állami szerv pénzügyi támogatást folyósít, amely által a kedvezményezett előnyhöz jut (a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás 1. cikke). [5] Az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 343., 2009.12.22., 51. o.) és az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendelet (HL L 188., 2009.7.18., 93. o.). [6] A dömpingellenes alaprendelet 20. cikkének (1) bekezdése / a szubvencióellenes alaprendelet 30. cikke. [7] A dömpingellenes alaprendelet 10. cikkének (4) bekezdése / a szubvencióellenes alaprendelet 16. cikkének (4) bekezdése. [8] A piacvédelmi eszközök független értékelése: http://trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=786 [9] A Fellebbezési Testület 2005. november 29-i WT/DS295/AB/R számú jelentése, Mexikó – Végleges dömpingellenes intézkedések a marhahús és a rizs vonatkozásában – panasztétel a rizs tekintetében. [10] A 2011. július 15-i DS397. sz., Európai Közösségek – A Kínából származó egyes vas vagy acél kötőelemek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes intézkedések ügyben hozott határozat. [11] Nem lehet ágazati panasz alapján vizsgálatot indítani, ha a panaszosok nem felelnek meg a vizsgálat indítása tekintetében meghatározott 25 %-os küszöbnek (lásd a dömpingellenes alaprendelet 5. cikkének (4) bekezdését és a szubvencióellenes alaprendelet 10. cikkének (6) bekezdését: Nem indítható vizsgálat, „ha a panaszt kifejezetten támogató közösségi gyártók részesedése a közösségi gazdasági ágazat által termelt hasonló termék össztermeléséből kevesebb mint 25 %”). A dömpingellenes alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése a következőt is megállapítja: „E rendelet alkalmazásában a „közösségi gazdasági ágazat” kifejezést úgy kell értelmezni, hogy az a hasonló termékek közösségi termelőinek összességére vagy közülük azokra vonatkozik, akiknek együttes termelése az érintett termék teljes közösségi termelésének az 5. cikk (4) bekezdésének meghatározása szerinti jelentős hányadát teszi ki (…)” (utólagos kiemelés). A szubvencióellenes alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdése hasonlóan fogalmaz. A Fellebbezési Testület azonban az Európai Közösségek – A Kínából származó egyes vas vagy acél kötőelemek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes intézkedések ügyben, 2011. július 15-én elfogadott DS397 számú határozatában kimondta, hogy a dömpingellenes alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdésében említett jelentős hányad egy vizsgálattal összefüggésben nem értelmezhető automatikusan a dömpingellenes alaprendelet eljárás megindítására vonatkozó 5. cikkének (4) bekezdésében megállapított 25 %-os küszöbként. A Fellebbezési Testület tehát elutasította a két cikk közötti kapcsolatot. Közvetve ugyanez érvényes a szubvencióellenes alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdésére és 10. cikkének (6) bekezdésére is. [12] A dömpingellenes alaprendelet 17. cikke és a szubvencióellenes alaprendelet 27. cikke rendelkezik arról, hogy a piacvédelmi vizsgálatok során mintavétel alkalmazható. Mindkét rendelet úgy határozza meg, hogy a mintavételre akkor kerül sor, „amikor a panaszosok, az exportőrök vagy importőrök, a termékfajták vagy az ügyletek száma nagy” (utólagos kiemelés). [13] Nemcsak a panaszosoktól, hanem más uniós gyártóktól is elfogadnak az uniós érdek vizsgálatát szolgáló információkat. A dömpingellenes alaprendelet 21. cikke (2) bekezdésének és a szubvencióellenes alaprendelet 31. cikke (2) azonban a következőképpen rendelkezik: „Annak érdekében, hogy a hatóságok megfelelő alappal rendelkezzenek ahhoz, hogy minden álláspontot és információt figyelembe tudjanak venni annak eldöntésekor, hogy az intézkedések bevezetése közösségi érdeket szolgál-e vagy sem, a panaszosok, az importőrök és képviseleti szerveik, továbbá a felhasználói és fogyasztói képviseleti szervek (…) jelentkezhetnek és információkat szolgáltathatnak a Bizottságnak.” (utólagos kiemelés) Az idézett rendelkezések nem tükrözik a Kereskedelmi Főigazgatóság jelenlegi gyakorlatát, mivel ezek a panaszosok körén kívüli uniós gyártók helyzetét figyelmen kívül hagynák.