A Bizottság számos jogalkotási és nem jogalkotási szakpolitikai alternatívát dolgozott ki valamennyi érdekelt fél ajánlásai és a jelenlegi rendelet végrehajtásának ötéves felülvizsgálata alapján. Az előválogatást követően, amelynek során néhány alternatívát elvetettek, az alapforgatókönyv alternatívájaként a következő szakpolitikai alternatívákat vizsgálták részletesen: ·1. alternatíva – olyan operatív változtatások, amelyek kiigazítják az értékelések hatókörét, de fenntartják a szakpolitikai területek jelenlegi széttagoltságát (az 1. probléma kezelése és az 1. konkrét célkitűzés elérése érdekében), felgyorsítják az értékelési folyamatot, miközben fenntartják a jelenlegi döntéshozatali és utánkövető eljárásokat (2. és 3. probléma, illetve 2. célkitűzés), jobban bevonják a tagállami szakértőket és az uniós szerveket/ügynökségeket (1. és 2. probléma, illetve 4. célkitűzés), valamint erősítik az alapvető jogok értékelését (2. probléma és 3. célkitűzés). ·2. alternatíva – az (1. alternatíva szerinti) operatív változtatásokra építve ez az alternatíva célzott jogszabályi változtatásokat javasol a jogbiztonság növelése érdekében. Rugalmasságot biztosít az értékelés tárgyát képező területek és szereplők, valamint a programozás tekintetében (1. probléma és 1. célkitűzés). Egyszerűsíti az eljárásokat és a kötelezettségeket, és egyértelmű ütemtervet határoz meg valamennyi érintett szereplő számára, megőrizve ugyanakkor az intézményi egyensúlyt (2. és 3. probléma, illetve 2. célkitűzés). Rugalmasságot vezet be az értékelő csoportok létszámát illetően, és javítja az uniós szervekkel és ügynökségekkel való koordinációt (1. és 2. probléma, illetve 4. célkitűzés). Ezen túlmenően növeli a jogbiztonságot az alapvető jogok értékelése szempontjából releváns elemekkel kapcsolatban, és kiemeli azok hangsúlyosságát és politikai jelentőségét (2. probléma és 3. célkitűzés). ·3. alternatíva – ambiciózus jogszabályi változtatásokat vezet be az 1. és 2. alternatíva keretében javasolt intézkedések beépítése érdekében, és azokat a schengeni értékelés felépítésének és működésének további változtatásaival ötvözi. Kiterjeszti a mechanizmus hatályát a schengeni vívmányokon túlmutató célzott területekre, kockázatértékelésen és helyzetismereten alapuló, szakpolitikai területek szerint nem tagolt átfogó értékeléseket vezet be, az értékelési ciklus időtartamát hét évre terjeszti ki, és további, a célnak megfelelő értékelési és monitoringeszközöket hoz létre (1. és 2. probléma, illetve 1. célkitűzés). Változtatásokat javasol az intézményi egyensúly tekintetében a döntéshozatali folyamatban (az értékelő jelentések és az ajánlások együttes elfogadása a Bizottság által, míg a Tanács a politikai vonatkozású esetekre vonatkozó ajánlások elfogadására összpontosít, nevezetesen a „súlyos hiányosságokra”, az „első alkalommal végzett értékelésekre” és a „tematikus értékelésekre”), valamint az utánkövető eljárások során, továbbá gyorsított eljárást vezet be súlyos hiányosságok esetén (3. probléma és 2. célkitűzés). Módosítja a tagállami szakértők kijelölésének folyamatát, többek között szakértői állomány létrehozásával, továbbá maximalizálja az uniós szervekkel és ügynökségekkel, valamint más minőség-ellenőrzési mechanizmusokkal való koordinációt (1. és 2. probléma, valamint 4. célkitűzés); emellett konkrét alapjogi értékeléseket vezet be (2. probléma és 3. célkitűzés). ·4. alternatíva – együttes megközelítés alkalmazását javasolja a többi alternatíva keretében javasolt intézkedések tekintetében (amelyek inkább kumulatívak, mint alternatívak), a beavatkozási területtől és az ambíciószinttől függően. A 4. alternatíva szerint továbbra is fennmaradna a schengeni vívmányok valamennyi aspektusára kiterjedő jelenlegi hatály, ugyanakkor a prioritásokat (szakpolitikai területeket) az új realitásokhoz és szereplőkhöz igazítanák egy rugalmasabb programozással (a 2. alternatíva szerint; az 1. probléma kezelése és az 1. célkitűzés elérése) és az értékelési ciklus hét évre történő meghosszabbításával (a 3. alternatíva szerint; 1. probléma és 1. célkitűzés). Ez az alternatíva kiszélesíti a rendelkezésre álló eszközök körét, és egyértelművé teszi a használatukra vonatkozó kritériumokat és feltételeket (a 3. alternatíva szerint; 1. és 2. probléma, valamint 1. célkitűzés). Olyan intézkedéseket tartalmaz, amelyek felgyorsítják az eljárások egyszerűsítését (a 2. alternatíva szerint; 3. probléma és 2. célkitűzés), továbbá megváltoztatja a döntéshozatali folyamatot, és gyorsított eljárást hoz létre a súlyos hiányosságok esetére (a 3. alternatíva szerint; 2. és 3. probléma, valamint 2. célkitűzés). Ötvözi a többi alternatíva keretében javasolt valamennyi intézkedést a tagállami szakértők részvételének optimalizálása, valamint az uniós szervek és ügynökségek bevonásának javítása érdekében (1. és 2. probléma, valamint 4. célkitűzés). A 4. alternatíva változtatásokat vezet be az alapvető jogok szempontjából releváns elemekkel kapcsolatos jogbiztonság növelése érdekében (a 2. alternatíva szerint; 2. probléma és 3. célkitűzés). Az összes szakpolitikai alternatíva hatásának részletes értékelését és összehasonlítását követően, valamint figyelembe véve a konzultációban részt vevő érdekelt felek ajánlásait, az előnyben részesített szakpolitikai alternatíva a 4. alternatíva. A 4. alternatíva kiválasztásához az alábbi tényezők vezettek: az intézkedések eredményessége és hatékonysága; az egyszerűsítés és az adminisztratív terhek csökkentésének lehetősége; az érdekelt felek különböző csoportjai álláspontjának reális értékelése, figyelembe véve a javasolt intézkedések gyakorlati és jogi megvalósíthatóságát. A többi szakpolitikai alternatíva kizárt, mivel csak bizonyos mértékben kezelik a problémákat, és/vagy nehezen fogadhatók el/hajthatók végre.