A Bizottság elismeri és üdvözli a bankok arra irányuló erőfeszítéseit, hogy segítsék a háztartásokat és a vállalkozásokat e példa nélküli válság átvészelésében. Tekintettel a válság mértékére, a bankszektorral és a tágabb értelemben vett pénzügyi rendszerrel szemben az az elvárás, hogy teljes mértékben részt vegyen a közpolitikai válaszintézkedések támogatásában. A Covid19-világjárvány okozta gazdasági kihívásokat csak a köz- és a magánszféra szereplői közötti szoros együttműködéssel lehet leküzdeni. Az Európai Parlament április 17-i állásfoglalásában ragaszkodott ahhoz, hogy a bankszektor proaktív szerepet töltsön be a válság kezelésében, míg az EU pénzügyminiszterei április 16-án elfogadott nyilatkozatukban felszólították a bankszektort, hogy az üzletmenet folytonosságának biztosítása érdekében támogassa a Covid19-járvány által érintett háztartásokat és vállalatokat.

Ezek az átfogó monetáris, szabályozási és költségvetési intézkedések biztosítják a bankok számára a szükséges forrásokat és rugalmasságot ahhoz, hogy a Covid19-válság idején támogatni tudják az EU gazdaságát. A bankoknak a felszabadított tőkét és likviditást most arra kell felhasználniuk, hogy a prudenciális korlátok keretein belül forrásokat juttassanak a gazdasági aktivitás hirtelen szűkülése által közvetlenül érintett vállalkozásokhoz és háztartásokhoz. Ily módon kordában lehet tartani az uniós gazdaságot ért kár mértékét, és a fellendülés korábban és erőteljesebben jelentkezhet.

-Az uniós bankfelügyeletek átmeneti tőke-, likviditási és működési könnyítéseket biztosítottak a bankoknak, hogy a kihívásokkal teli környezetben továbbra is betölthessék szerepüket a reálgazdaság finanszírozásában. Nemzetközi szinten a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság (BCBS) is bejelentette, hogy a bankok és a felügyeletek működési kapacitásának felszabadítása érdekében a Bázel III standardok végrehajtásának nemzetközileg elfogadott határidejét egy évvel későbbre halasztja, és megállapodott arról, hogy a szabályozói tőkére gyakorolt hatás korlátozása érdekében nagyobb rugalmasságot biztosít a bankok számára a várható hitelezési veszteségek szabályozói kezelésének fokozatos bevezetésekor.

Stabilitásuknak köszönhetően az uniós bankok várhatóan kulcsszerepet tudnak majd betölteni a Covid19 okozta gazdasági sokk kezelésében és a gyors fellendülésre való felkészülésben, ugyanakkor a bankokat elkerülhetetlenül hátrányosan fogják érinteni az ügyfeleik által tapasztalt nehézségek és a pénzügyi piacok fokozott volatilitása. A bankok ezt a szerepet a leginkább érintett ügyfeleik, különösen a kis- és középvállalkozások (kkv-k) felé irányuló hiteláramlás fenntartásával tölthetik be.

A globális pénzügyi válsággal ellentétben a Covid19-járvány által okozott gazdasági sokk nem a bankszektorból vagy a szélesebb értelemben vett pénzügyi rendszerből ered. Az uniós bankok ma sokkal ellenállóbbak, mint 2008-ban. A tőkemegfelelési mutatók és a likviditási tartalékok jelentősen javultak, a bankok tőkeáttétele és a rövid távú finanszírozástól való függése pedig mérséklődött. Az Európai Bankhatóság (EBH) által koordinált stressztesztek megmutatták, hogy az uniós bankszektor a forgatókönyvek széles köre szerint elég rugalmas ahhoz, hogy ellenálljon egy súlyos recessziónak. Eközben a tágabb pénzügyi rendszer is jól megküzdött a Covid19-válsághoz kapcsolódó stresszhelyzetekkel.

A bankokra vonatkozó szabályozási keret bőséges mozgásteret biztosít a Covid19-válság által érintett ügyfeleknek nyújtott hitelezés folytonosságát – a prudenciális elvek fenntartása mellett – elősegítő állami és magánkezdeményezések számára. A Bizottság arra ösztönzi a bankokat, hogy az EU gazdaságának a Covid19-járvány kivételes körülményei közötti támogatása érdekében teljes mértékben használják ki a hatályos számviteli és prudenciális szabályok által biztosított rugalmasságot. A rövid távú likviditási szükségletek áthidalását célzó teherkönnyítő intézkedések alkalmazása önmagában nem vezethet automatikusan szigorúbb számviteli vagy prudenciális kezeléshez, ha a pénzügyi helyzet egyébként nem romlik.

Ugyanakkor alapvető fontosságú, hogy a bankok továbbra is pontos, következetes és átlátható módon mérjék a kockázatokat, mivel ez szükséges a Covid19-válság uniós gazdaságra gyakorolt hatásainak nyomon követéséhez, és biztosítja az ellenállóképes bankszektor alapjait. Ez azt jelenti, hogy a bankoknak továbbra is azonosítaniuk kell azokat a helyzeteket, amikor a hitelfelvevők olyan pénzügyi nehézségekkel szembesülhetnek, amelyek hosszú távon befolyásolhatják hitelkötelezettségeik visszafizetésére való képességüket. A bankoknak az uniós jogszabályoknak megfelelően továbbra is megbízható kockázatvállalási és ügyfél-ismereti standardokat kell alkalmazniuk.

1.3.Az összehangolt válasz szükségessége

A Covid19-járvány nyomán hozott koordinált gazdasági válaszintézkedésekről szóló közleményében a Bizottság felkérte a prudenciális és számviteli hatóságokat, hogy dolgozzák ki a meglévő szabályozási keret által biztosított rugalmasság legjobb kihasználását lehetővé tevő részletszabályokat. Az Európai Bankhatóság (EBH) , az Európai Központi Bank (EKB) , az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (ESMA) és az Európai Könyvvizsgálat-felügyeleti Szervek Bizottsága (CEAOB) pontosította, hogy a hatályos számviteli és prudenciális keretek szerinti kiterjedt rugalmasság miként teszi lehetővé az erre a példa nélküli helyzetre hozott válaszintézkedésnek szánt kivételes intézkedések kellő súlyú, ugyanakkor a piac működését nem zavaró alkalmazását. A Bizottság üdvözli továbbá a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság (BCBS) és a Nemzetközi Számviteli Standard Testület (IASB) közelmúltbeli nyilatkozatait.

A legegyértelműbb iránymutatás és az egységes piacon belüli egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében elengedhetetlen, hogy a hatóságok továbbra is összehangoltan és következetesen járjanak el annak meghatározásakor, hogy az érintettek milyen módon éljenek a szabályokban foglalt rugalmasság lehetőségeivel. Az egységes szabálykönyv az EU valamennyi bankjára vonatkozik, és a világjárvány okozta sokk nem eredményezheti a szabályok tagállamonként eltérő alkalmazását. Ez azt jelenti például, hogy a Covid19-járvánnyal összefüggésben nyújtott, azonos jellemzőkkel rendelkező garanciákat vagy fizetési moratóriumokat a felügyeleteknek Unió-szerte azonos módon kell kezelniük. A szabályok következetes alkalmazásának biztosítása hozzájárul az egységes piac integritásának megőrzéséhez, ami elengedhetetlen a gyorsabb fellendüléshez. A Bizottság felkéri az EBH-t, vizsgálja meg, hogyan kell kezelni a Covid19-válságra reagálva nyújtott állami garanciákat kockázatcsökkentés szempontjából, és adott esetben nyújtson további iránymutatást.

Az EU és a nemzeti hatóságok által elfogadott számos teherkönnyítő intézkedés eredményesen használta ki a bankok hitelezési kapacitásának maximalizálása érdekében a szabályok által megengedett rugalmasságot. A felügyeleti hatóságok lehetővé tették a bankok számára, hogy átmenetileg likviditási és tőketartalékokat vegyenek igénybe, míg a kijelölt nemzeti hatóságok számos makroprudenciális tőkepuffer-követelményt enyhítettek, ezzel pedig jelentős összegű tőkét szabadítottak fel a szabályozási korlátozások alól. Ezek üdvözlendő tehercsökkentő intézkedések, amelyek tükrözik a prudenciális pufferek mögött meghúzódó indokokat, valamint annak fontosságát, hogy szükség esetén felszabadíthatók legyenek ezek a pufferek, ezáltal biztosítva azok felhasználhatóságát. A bankoknak a tőkepuffereket a reálgazdaságnak nyújtott hitelezés fenntartására kell fordítaniuk, és a jelenlegi körülmények között a piaci szereplőknek nem szabad negatívan megítélniük a pufferek felhasználását. A Bizottság arra bíztatja az ERKT-t, hogy összehangoltan dolgozza ki a makroprudenciális tartalékok válság- és élénkülési szakaszban történő felhasználására vonatkozó, az egész EU-ra kiterjedő megközelítést.

Annak érdekében, hogy a bankok be tudják tölteni meghatározó szerepüket az uniós gazdaság támogatásában a Covid19-válság idején, ez a közlemény a kérdést illetően a jelenlegi helyzetben a lehető legnagyobb mértékű bizonyosság biztosítására törekedve megerősíti az EBH, az EKB, az ESMA és a CEAOB, valamint a BCBS és az IASB által előtérbe helyezett rugalmasság jelentőségét. Ez a közlemény emlékeztet az említett hatóságok által kiadott iránymutatások fő jellemzőire azzal a céllal, hogy megerősítse az uniós szabályozási keretbe foglalt rugalmasság következetes és összehangolt alkalmazása iránti kollektív elkötelezettséget (2. és 3. szakasz). A közlemény hangsúlyozza továbbá, hogy az uniós bankszektor – az állami szektor mellett – várhatóan kulcsszerepet fog játszani a Covid19-válság gazdasági hatásának korlátozásában, valamint a válság utáni gyors fellendülés elősegítésében, és kiemeli azokat a területeket, ahol a bankokat felelősségteljes fellépésre kérik fel (4. szakasz). Végezetül a közlemény rávilágít arra, hogy a prudenciális keret egyes aspektusait célzottan módosítani kell annak érdekében, hogy a bankok a lehető legteljesebb mértékben fenn tudják tartani a vállalkozások és a háztartások hitelezését, és közben nyomon kell követni, hogy a bankok hogyan használják fel a felszabadított forrásokat a banki hitelkínálat növelésére (5. szakasz).

2.Az IFRS 9 Pénzügyi instrumentumok standardba ágyazott rugalmasság

A Pénzügyi Stabilitási Tanács (FSB) és a G20-ak kérésére az IASB az IFRS 9 nemzetközi pénzügyi beszámolási standardon (IFRS) keresztül előretekintőbb megközelítést vezetett be a hitelveszteségek fedezetére történő céltartalékképzésre vonatkozóan. Az IFRS 9 válasz a legutóbbi pénzügyi válság egyik tanulságára, amikor is sok bank túl kevés hitelveszteségre képzett céltartalékkal rendelkezett ahhoz, hogy a hitelfelvevők nemteljesítése esetén viselje a veszteségeket. Aggályok merültek fel azzal kapcsolatban, hogy a várható hitelezési veszteségre (ECL) vonatkozó megközelítés IFRS 9 szerinti alkalmazása automatikusan a bankok hitelezési veszteségekre képzett céltartalékainak hirtelen és jelentős növekedését eredményezné, ami viszont csökkentené az ügyfelek felé történő hitelezés lehetőségeit.

A várható hitelezési veszteségre épülő, IFRS 9 szerinti megközelítés mérlegelés és rugalmasság alkalmazását követeli meg. Amint azt az IASB jelezte, a bankoktól (és más vállalatoktól) nem várható el, hogy mechanikusan alkalmazzák a várható hitelezési veszteségre épülő meglévő megközelítéseiket a céltartalékok összegének meghatározására olyan kivételes helyzetekben, mint a Covid19-válság. A Bizottság arra számít, hogy a bankok teljes mértékben kihasználják az IFRS 9 keretei szerinti mérlegelés és rugalmasság lehetőségeit a Covid19-válság által a bankok várható hitelezési veszteségek alapján képzett céltartalékára gyakorolt indokolatlan hatás enyhítése érdekében, anélkül, hogy aláásnák a befektetők bizalmát.

A hitelkockázat jelentős növekedésének értékelése

A hitelkockázat jelentős növekedésére vonatkozó banki értékelésnek az érintett pénzügyi eszközök hátralévő élettartamán kell alapulnia. A nemteljesítési valószínűség (PD) Covid19-válság miatti hirtelen, pontszerű megugrásai, amelyek várhatóan átmenetiek lesznek, nem vezethetnek az élettartamra vonatkozó nemteljesítési valószínűség jelentős növekedéséhez. Ezért a nemteljesítési valószínűség hirtelen növekedései észszerűen nem vezethetnek a hitelkockázat jelentős növekedéséhez a következő tizenkét hónapban várható PD-értékhez képest.

Annak értékelésekor, hogy sor került-e a hitelkockázat jelentős növekedésére, a bankoknak kellő súllyal kell figyelembe venniük a hosszú távú stabil makrogazdasági kilátásokon alapuló forgatókönyveket. Az IFRS 9 standard a hitelkockázat jelentős növekedése bekövetkeztének értékeléséhez adott időpontbeli referenciát, a beszámoló fordulónapját használja. Tekintettel a Covid19-válság egyedi jellegére, a bankok számára nehéz kellően észszerű és indokolható információkat szerezni ahhoz, hogy megbízható előretekintő forgatókönyveket készítsenek a hitelkockázat jelentős növekedésének meghatározására. A jelenlegi bizonytalanság elkövetkező évekre történő egyszerű kivetítése helyett a bankoknak kellő súllyal kell figyelembe venniük a hosszú távú stabil makrogazdasági kilátásokon alapuló forgatókönyveket, amint azt az EKB ajánlotta . Az EKB a jelentős intézményeknek címzett levelében meghatározta, hogy hogyan kell felhasználniuk az EKB munkatársai által készített makrogazdasági előrejelzéseket a hitelkockázat jelentős növekedésének IFRS 9 szerinti értékeléséhez és a várható hitelezési veszteségre képzett céltartalék képzéséhez.

Moratóriumok alkalmazása, a módosítások meghatározása és a hitelkockázat jelentős növekedése

Nem valószínű, hogy a Covid19-válsággal összefüggő átmeneti teherkönnyítő intézkedések, mint például a magánkezdeményezésű vagy jogszabályi moratóriumok az IFRS 9 standard szerinti jelentős „módosításoknak” minősülnek. A bankoknak mennyiségi és minőségi mérlegelést kell alkalmazniuk, és figyelembe kell venniük a moratóriumok sajátos jellemzőit annak meghatározásához, hogy a moratóriumok az IFRS 9 standard szerinti „módosítást” eredményeznének-e, illetve, hogy a módosítás „jelentős”-e és ezért a hitel kivezetéséhez vezetne-e. A Bizottság egyetért az ESMA azon állásfoglalásával, hogy amennyiben a támogatási intézkedések átmenetiek és a Covid19-járványhoz kapcsolódnak, és amennyiben a hitel nettó gazdasági értéke számottevően nem változik, nem valószínű, hogy a módosítások jelentősnek minősülnének.

A hitelek nem tekinthetők automatikusan úgy, hogy hitelkockázatuk jelentősen megnőtt pusztán azért, mert magánkezdeményezésű vagy jogszabályi moratórium hatálya alá kerültek. A moratórium új időpontot határoz meg, amelyhez viszonyítva a hitelfelvevők „késedelmes napjait” számítani kell. A moratóriumok tehát hatással vannak a 30 napos késedelmes időszakra, amelyen túl a hitelkockázat jelentős növekedése megdönthetően vélelmezhető, valamint a hitelfelvevő nemteljesítésének megállapítására vonatkozó 90 napos késedelemre. Mindazonáltal azok a hitelek, amelyek a Covid19-válságot megelőzően jól teljesítettek, és amelyekre ideiglenes magánkezdeményezésű vagy jogszabályi moratórium vonatkozik, nem eredményeznék automatikusan az IFRS 9 szerinti várható hitelezési veszteségre képzett céltartalékok jelentős emelkedését.

Az EBH és az ESMA által március 25-én közzétett nyilatkozatok egyértelművé tették, hogy a támogatási intézkedések nem vezetnek automatikusan a hitelkockázat IFRS 9 szerinti jelentős növekedéséhez. Ezenkívül az IASB március 27-én kiadott egy dokumentumot az IFRS 9 standardnak a Covid19-válsággal összefüggésben történő alkalmazásáról, amely megerősítette az IFRS 9 rugalmasságát, és kifejezetten hivatkozott az EKB, az EBH és az ESMA nyilatkozataira. A Bizottság egyetért a hatóságok különböző nyilatkozataival, miszerint amennyiben a támogatási intézkedések ideiglenesek és a Covid19-válsághoz kapcsolódnak, nem valószínű, hogy a módosítások jelentősek lennének.

Hitelgaranciák és a várható hitelezési veszteségre képzett céltartalékok alkalmazása az IFRS 9 értelmében

A hitelgaranciák nem növelik, és nem is csökkentik a hitelfelvevő nemteljesítési kockázatát, de csökkentik a hitelezési veszteségek összegét, ha a hitelfelvevő nemteljesítése ténylegesen bekövetkezik. Ha egy kormány vagy más szervezet bankhitelekhez nyújt garanciát a hitelfelvevőknek, a bankoknak ezeket a hitelgaranciákat figyelembe kell venniük a várható hitelezési veszteség összegének kiszámításakor. Következésképpen a várható hitelezési veszteségek összege alacsonyabb lesz, mivel a veszteségek egy részét a garancia kompenzálja.