Azonban e kedvező fejlemények még gyakran törékenyek és nem eléggé inkluzívak vagy fenntarthatók ahhoz, hogy a lakosság széles körének és különösen Afrika növekvő számú fiataljának jobb kilátásokat kínáljanak. Egyes országok kinyíló politikai mozgástere a más országokban megfigyelhető regresszív tendenciákkal áll szemben. Számos ország sebezhető maradt, mivel nem volt képes reformokat végrehajtani és a szükséges mértékben vagy sebességgel a konfliktusokból kilábalni. Több ország még mindig a fenntartható gazdasági fejlődéssel kapcsolatos komoly nehézségekkel szembesül, és nagyban függ a természeti erőforrások kiaknázásától. Jelenleg az afrikai földrész átfogó gazdasági növekedése ténylegesen lassul. A helyi tényezőkön túl a transznacionális biztonsági kihívások, különösen a szervezett bűnözés – ideértve az emberkereskedelmet is – és a terrorizmus veszélyeztetik a regionális stabilitást és a fenntartható fejlődést. A szárazföldi és tengeri környezet károsodása, az éghajlatváltozás következményei és az ebolához hasonló fertőző betegségek kitörései is veszélyt jelentenek az előrehaladásra. A Dél-Szudánban, Nigériában és Szomáliában kitört éhínség rámutat a bizonytalanság, az éghajlatváltozás, valamint a víz- és élelmiszerhiány hatására és az e jelenségek között fennálló kapcsolatokra. E kihívások példátlan méretű kényszerű lakóhelyelhagyáshoz vezettek Afrikában. Elősegítették továbbá az irreguláris migráció növekedését, először és mindenekelőtt Afrikán belül, ugyanakkor Európa felé is; ez pedig növeli az összes érintett ország politikai vezetésére és kormányzási rendszerére gyakorolt nyomást.

A kormányzás minden területén – a részvételtől a társadalmi szerepvállalás növelésétől a kormányzás átláthatóságáig, elszámoltathatóságáig és a közszolgáltatásokkal való ellátás minőségéig – a digitális szolgáltatások és technológiák fontos katalizátori szerepet játszhatnak, illetve már játszanak is. Az EU és Afrika is előnyt kovácsolhat és tanulhat egymás tapasztalataiból.

A kormányzás terén tett előrehaladás egyenetlen. A demokrácia teret nyer, de gondoskodást igényel, mivel a választási folyamat integritása gyakran kihívásokkal szembesül, továbbá a hatalmon lévők hatalomban tartását lehetővé tevő alkotmányos módosítások vagy azok kísérletei is előfordulnak. Az erőtlen kormányzás, instabilitás és konfliktusok miatt az emberi jogok előmozdítása és védelme terén tett előrehaladás továbbra is egyenlőtlen és egyenetlen.

iii. a környezetkárosodással és humanitárius válságokkal szembeni ellenálló képesség kialakítása az alábbiak révén:

-a katasztrófakockázat-csökkentésbe, a korai fellépésre irányuló kapacitásépítésébe, a kényszerű lakóhelyelhagyás miatt kialakuló elhúzódó válságok kezelésébe és az alapvető szükségletek kielégítésébe fektetett kormányzati beruházások támogatása terén megvalósuló fokozottabb erőfeszítések a stresszhelyzetekkel, sokkokkal és traumákkal szembeni fokozottabb ellenálló képesség, az azokhoz való jobb alkalmazkodás és az azokból való gyorsabb kilábalás érdekében, ideértve a városi környezetet is;

-az afrikai partnereknek nyújtott segítség a betegségkitörésekkel és egyéb egészségügyi veszélyekkel – például az antimikrobás rezisztenciával – szembeni sebezhetőség kezelése érdekében, különösen az egészségügyi rendszerek megerősítése és a veszélyhelyzetekre való felkészültséghez és reagáláshoz szükséges kapacitások kiépítése, továbbá a higiéniás körülmények és a tiszta víz biztosításához nyújtott támogatás révén;

-Afrika saját kapacitásának megerősítése a környezetvédelmi és társadalmi kihívások kezelése érdekében az űrtechnológiák és -információk, köztük a Kopernikusz uniós Föld-megfigyelési program által biztosított adatok és szolgáltatások felhasználásával;

-a természeti erőforrások hasznosításával kapcsolatos kedvezőbb társadalmi és környezeti feltételek előmozdítása, ideértve az ásványianyag-kitermelés, -feldolgozás és -újrahasznosítás folyamatát.

Kiemelt kezdeményezések ·A demokrácia támogatásával kapcsolatos párbeszéd és információcsere megerősítése, első lépésként egy magas szintű, az afrikai és európai választási folyamatokról, demokráciáról és kormányzásról szóló, AU–EU közös konferencia megszervezésével; az afrikai és európai szakpolitikákkal összhangban, a releváns intézmények – köztük a Pánafrikai és az Európai Parlament; valamint a civil társadalom és a tudományos körök – bevonásával; ·A belföldi erőforrások mozgósítása érdekében nyújtott támogatás 2020-ig való megduplázása az addisz-abebai adózási kezdeményezéssel összhangban; ·A természeti erőforrások fenntartható gazdálkodásának megerősítésére szolgáló együttes fellépés, különösen a közös EU–Afrika Charta kidolgozásán keresztül.

C.A migráció és a mobilitás kezelése

A mobilitás és migráció fontos gazdasági, biztonsággal összefüggő és társadalmi tényezőnek számítanak Afrikában és Európában is. Gazdagíthatják és megerősíthetik a társadalmakat, de destabilizálhatják is azokat, ha nem kezelik őket megfelelően. Az Európából Afrikába érkező növekvő számú migránssal és menedékkérővel egyidejűleg rekordmagasságot elérő Afrikán belüli migrációs és mobilitási áramlások – ideértve a kényszerű lakóhelyelhagyást – következtében mindkét földrész felismerte, hogy többet kell tennie, különösen a veszélyes utazások megelőzése, az út közben bekövetkező halálesetek számának csökkentése, valamint a gyakorlati együttműködés fokozása érdekében. Afrika és Európa közös érdekekkel és megosztott felelősséggel rendelkeznek, ami a szolidaritás és felelősségmegosztás elvein alapuló globális megoldásokat is megkívánja. A New York-i nyilatkozat nagyon jó politikai keretet biztosít a menekültek és migránsok tömeges mozgásának kezeléséhez.

Afrikai jövőkép

A 2063-ig tartó időszakra vonatkozó menetrendben Afrika a diaszpórával való dinamikus és kölcsönösen előnyös kapcsolatok és a zökkenőmentes határokkal rendelkező földrész kialakítására, az elitelvándorlás, valamint „az illegális migráció és a fiatalok kereskedelme” minden formájának megállítására törekszik, miközben többek között a tudományos dolgozók, kutatók és tanulók nagyobb mobilitását igyekszik elősegíteni – pl. az Afrikán belüli ifjúsági mobilitás jelentőségének hangsúlyozásával. Ezenkívül a prioritások közé tartozik még a hazautalási mechanizmusok javítása és a munkavállalási célú migrációval foglalkozó felelősségteljes szakpolitika. Afrika továbbá olyan kontinenssé kíván válni, ahol nincs emberkereskedelem, és ahol véget vetettek a szervezett bűnözésnek és a bűnszervezetek más formáinak.

Uniós fellépés

Az EU a migrációt a partnerség és kölcsönös bizalom szellemében kezeli az afrikai partnereivel való folyamatos párbeszéd és együttműködés során. A párbeszéd fontos kereteit már kidolgozták, például az Afrika–EU migrációs és mobilitási párbeszédet. További kezdeményezések fogják össze az európai kormányokat és intézményeket a Közép-, Nyugat- és Észak-Afrikában („rabati folyamat”) és Észak- és Kelet-Afrikában („kartúmi folyamat”) található megfelelő partnerszervekkel. E két párbeszédfolyamat résztvevőiként 31 európai és 35 afrikai ország vezetője vállalt kötelezettséget egy ambiciózus cselekvési tervre 2015 novemberében, Vallettában.

A migráció hatékony kezelésére irányuló legambiciózusabb és leginnovatívabb uniós megközelítés a partnerségi keret, ami az EU és a harmadik országnak számító származási és tranzitországok közötti, a migráció alapvető okainak kezelésével és a migráció szabályozásával kapcsolatos gyakorlati együttműködést fogja össze, teljes mértékben tiszteletben tartva a humanitárius és emberi jogi kötelezettségeket. A partnerségi keret szellemében az EU és tagállamai a közelmúltban tették intenzívebbé az észak-afrikai partnereikkel kapcsolatos erőfeszítéseiket annak érdekében, hogy több életet mentsenek meg a Földközi-tengeren és hatékonyabban kezeljék a migrációs áramlásokat. Ez az alábbi közös közleményt eredményezte: Migráció a közép-mediterrán útvonalon – A migrációs áramlás kezelése, életmentés , amit az Európai Tanács újból megerősített a közép-mediterrán útvonalról szóló máltai nyilatkozatban .

A Szükséghelyzeti Alap Afrikáért kulcsfontosságú eszköz a Vallettában vállalt kötelezettségek teljesítéséhez, valamint a partnerségi keretre vonatkozó megközelítés szempontjából is rendkívül fontos marad. A több mint 2,6 milliárd EUR értékű, a Száhel-övezetet és A Csád-tavat, Afrika szarvát és Észak-Afrikát lefedő Szükséghelyzeti Alap Afrikáért a destabilizáció, az irreguláris migráció, a kényszerű lakóhelyelhagyás és az emberkereskedelem kiváltó okaival foglalkozik a munkahelyteremtés és gazdasági fejlődés, az ellenálló képesség, a migrációkezelés, valamint a stabilitás és kormányzás ösztönzésével.

E folyamatokon és kezdeményezéseken kívül a javasolt európai külső beruházási terv lesz az EU legerőteljesebb eszköze a beruházások és munkahelyteremtés ösztönzéséhez Afrikában – az eszköz hozzájárul a fenntartható növekedéshez és közvetlenül a migráció és a kényszerű lakóhelyelhagyás kiváltó okaira irányul.

E meglévő kereteken belül az EU azt javasolja, hogy az együttműködést még jobban mélyítsék el a partnerségi keretre vonatkozó megközelítés keretében tett erőfeszítések folytatásával, valamint az alábbiak segítségével: