15.

Az értékelés minőségének részletes vizsgálata előtt célszerű röviden áttekinteni a bizottsági értékelés következtetéseit, melyeket alább foglalunk össze (lásd 1. keretes szöveg). 1. keretes szövegA DG REGIO értékelésének általános következtetései:Az összefoglaló jelentés megállapította, hogy a strukturális alapok pozitívan hatottak az 1. célkitűzés alá eső régiók GDP-jére, és az EU egészéhez viszonyított teljesítményük összességében javult. A jelentés szerint a javulás mértéke nagyban függött az intézményi kapacitástól és az olyan tényezőktől, mint a támogatott gazdaság szerkezete és nyitottsága, ugyanis „egyértelmű, hogy ezek az ismérvek különös befolyással bírnak a gazdaságok azon képességére, hogy kihasználják a gazdasági integráció lehetőségeit, és megválaszolják annak kihívásait”. A jelentés ugyanakkor azt is megjegyezte, hogy az országok és a projekthelyzetek különbségei, a nyomon követésről rendelkezésre álló adatok korlátai és a világosan meghatározott célok hiánya miatt az eredményeket nem lehetett összesíteni, ezért az 1. célkitűzés általános eredményeiről nincs megbízható kép.Az alkalmazott stratégiák általános megfelelőségét értékelve a jelentés leszögezi, hogy az 1. célkitűzés 1994-ben elfogadott stratégiai megközelítését „valamennyi tagállam esetében nagyjából megfelelőnek kell tekinteni”. A jelentés szerint ugyanis „a stratégiákkal szembeni legfontosabb kritika az volt, hogy az egész alig jelentett többet részei összegénél. Noha e stratégiák külön-külön megfeleltek az egyes területeken felmerült igényeknek, az már kevésbé volt világos, hogy a különböző elemek mennyiben álltak össze átfogó fejlesztési stratégiává”.Az eredményességgel kapcsolatban a jelentés azt jegyzi meg, hogy a viszonylagos adathiány miatt annak elemzése „az eredményeknek a célkitűzésekkel való számszerű összehasonlítása helyett” jelentős mértékben „minőségi megítéléseken alapult”. A jelentés általános észrevétele, hogy „sok esetben a »fősodorba beleillő« intézkedések mutatkoztak különösen eredményesnek. A támogatások ugyanis a kitűzött célokra irányuló új tevékenységek megalapozása és az újító szellemű módszerek ösztönzése helyett javarészt a gazdaságfejlesztés már meglévő tevékenységi mintáit erősítették”.A jelentés a strukturális alapok támogatásainak a gazdasági és társadalmi kohézióra gyakorolt hatását a legtöbb régióban makrogazdasági modellek segítségével mérte fel. Ebből következően, amint a jelentés is elismerte, „elkerülhetetlen a kapott eredmények részbeni függése a modellen belül érvényes alapfeltételezésektől”. A jelentés szerint a közösségi támogatási keretterv (a továbbiakban: CSF) hatása számos esetben tükrözte az erőforrások nagyságát és elosztásának módját, ám függött olyan más tényezőktől is, mint a kezdeti tényezőellátottság, a gazdasági szerkezetek, a versenyképesség, illetve az érintett gazdaság „nyitottsága”. A jelentés a strukturális támogatásoknak az egyéb külső tényezőkre gyakorolt hatásáról levont általános következtetéseiben megállapította, hogy bár sikerült számos új állást teremteni, ebben azonban valószínűleg jelentős szerepe volt külső tényezőknek (deadweight), illetve az elmozdulási hatásnak (displacement) is.Az összefoglaló jelentés az irányításra és a megvalósításra is tett észrevételeket. Idevágó általános megállapítása szerint „az irányítási és végrehajtási rendszerek, noha azokat gyakran hiányosságok jellemezték, többnyire megfeleltek a célnak, a partnerségen alapuló megközelítésből pedig jelentős előnyök származtak. A döntéshozatali struktúrák rendszerint nem tudtak erős stratégiai iránymutatást nyújtani, mégis jelentős hozzáadott érték képződött a programozási módszernek köszönhetően, illetve a közszektor irányítási kapacitásának és gyakorlatának fejlesztése révén”.