INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

1.1.A javaslat indokai és céljai

A Bizottság politikai iránymutatásában bejelentette és 2016. évi munkaprogramjában megerősítette a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv célzott felülvizsgálatát abból a célból, hogy orvosolja a tisztességtelen gyakorlatokat, és előmozdítsa azt az elvet, hogy az ugyanazon a helyen végezett ugyanazon munkát ugyanúgy kell javadalmazni.

A munkavállalók kiküldetése lényeges szerepet játszik a belső piacon, különösen a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás terén. A 96/71/EK irányelv (a továbbiakban: az irányelv) a kiküldetés alábbi három változatát szabályozza: egy vállalkozás szolgáltatási szerződés révén történő közvetlen szolgáltatásnyújtása, azonos csoporthoz tartozó telephelyre vagy vállalkozáshoz történő kiküldetés („csoporton belüli kiküldetés”), valamint a munkavállalóknak egy másik tagállamban letelepedett munkaerő-kölcsönző ügynökségen keresztül történő rendelkezésre bocsátása révén megvalósuló kiküldetés.

Az Európai Unió olyan belső piacot hozott létre, amely magas versenyképességű, teljes foglalkoztatottságot és társadalmi haladást célul kitűző szociális piacgazdaságon alapul (EUSZ 3. cikk (3) bekezdés).

A Szerződés megállapítja a vállalkozások más tagállamokban történő szolgáltatásnyújtáshoz való jogát. Előírja, hogy „tilos az Unión belüli szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó minden korlátozás a tagállamok olyan állampolgárai tekintetében, akik nem abban a tagállamban letelepedettek, mint a szolgáltatást igénybe vevő személy” (EUSZ 56. cikk). A szolgáltatásnyújtás szabadságát kizárólag olyan szabályok korlátozhatják, amelyeket közérdeken alapuló kényszerítő okok igazolnak, amennyiben e szabályok indokoltak, arányosak és megkülönböztetés-mentesen alkalmazzák azokat.

2014-ben (a legutóbbi rendelkezésre álló adatok) összesen több mint 1,9 millió esetben (ami az Unió munkaerejének 0,7 %-a) került sor kiküldetésre az Unión belül, ami 2013-hoz képest 10,3 %-os, 2010-hez viszonyítva pedig 44,4 %-os növekedést jelent. A növekvő tendencia a 2009–2010-es évek stagnálását követi.

Az 1996-os irányelv meghatározza az uniós szabályozási keretet, amely arra irányul, hogy egyensúlyt alakítson ki a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás elősegítésére és megkönnyítésére, a kiküldött munkavállalók védelmének biztosítására, valamint a külföldi és helyi versenytársak közötti egyenlő versenyfeltételek megteremtésére vonatkozó célkitűzések között. Az irányelv előírja a fogadó tagállamban történő foglalkoztatás alapvető feltételeit, amelyeket a külföldi szolgáltatóknak kötelezően alkalmazniuk kell, többek között az alábbiakat (az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése): maximális munkaidő és minimális pihenőidő; minimális bérszint, beleértve a túlóradíjakat; minimális éves fizetett szabadság; munkavállalók rendelkezésre bocsátásának feltételei; munkahelyi egészség, biztonság és higiénia; védintézkedések a várandós vagy a nemrég szült nők, a gyermekek és fiatalok érdekében; férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód; és más, megkülönböztetést tiltó rendelkezések.

A 96/71/EK irányelv érvényesítéséről szóló 2014. évi irányelv új és erősebb eszközöket biztosít a szankciók kijátszása, a csalás és a visszaélések elleni küzdelemben. Az irányelv az úgynevezett „postafiókcégek” által okozott problémákkal foglalkozik, valamint fokozza a tagállamok képességét a munkafeltételek ellenőrzésére és az alkalmazandó szabályok végrehajtására. Az irányelv többek között felsorol olyan minőségi jellemzőket, amelyek a munkavállaló és a letelepedés helye szerinti tagállam közötti valódi kapcsolat meglétét jelzik, ami annak megállapítására is használható, hogy egy adott személy a kiküldött munkavállaló alkalmazandó fogalmának hatálya alá tartozik-e. A 96/71/EK irányelv érvényesítéséről szóló irányelv emellett rendelkezéseket állapít meg a kiküldetésért felelős nemzeti hatóságok közötti közigazgatási együttműködés javítására. Például kötelezővé teszi, hogy sürgős információkérés esetén két munkanapon belül, nem sürgős esetekben pedig 25 munkanapon belül megválaszolják a többi tagállam illetékes hatóságaitól érkező, segítségnyújtás iránti megkereséseket. Az irányelv ezenfelül felsorolja azokat a nemzeti ellenőrzési intézkedéseket, amelyeket a tagállamok alkalmazhatnak, amikor ellenőrzik a kiküldött munkavállalókra vonatkozó munkafeltételek teljesülését, valamint előírja, hogy megfelelő és hatékony ellenőrzési és felügyeleti mechanizmusok álljanak rendelkezésre, továbbá hogy a nemzeti hatóságok hatékony és megfelelő vizsgálatokat végezzenek a területükön a 96/71/EK irányelvben megállapított előírások és szabályok betartásának ellenőrzésére és figyelemmel kísérésére. Az irányelv 2016 közepétől fejti ki a teljes hatását, mivel a tagállamoknak 2016. június 18-ig kell átültetniük az irányelvet.

A jelenlegi kezdeményezés nem tárgyalja a 96/71/EK irányelv érvényesítéséről szóló irányelvben érintett kérdéseket. Ehelyett az e jogszabályban nem említett azon kérdésekre összpontosít, amelyek az eredeti 1996-os irányelvvel létrehozott uniós szabályozási kerettel kapcsolatosak. Ennélfogva a munkavállalók kiküldetéséről szóló felülvizsgált irányelv és a 96/71/EK irányelv érvényesítéséről szóló irányelv kölcsönösen kiegészíti és erősíti egymást.

1.2.A javaslatnak a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel való összhangja

A Bizottság megbízatásának egyik kiemelt prioritásaként vállalta, hogy a mélyebb és tisztességesebb egységes piac létrehozásáért dolgozik. A munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv célzott módosításaira vonatkozó javaslat kiegészíti a 2016. június 18-ig átültetendő, a 96/71/EK irányelv érvényesítéséről szóló irányelvbe foglalt rendelkezéseket.

A mintegy 300 érdekelttel, főként kkv-kkel, folytatott, a Bizottság által irányított előzetes konzultációk során a határokon átnyúló szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások 30 %-a problémákról számolt be a kiküldött munkavállalókra vonatkozó hatályos szabályozás, például a terhes adminisztratív követelmények, a papírmunka, a díjak és regisztrációs kötelezettségek tekintetében. A célország nem egyértelmű munkaerő-piaci szabályait szintén a határokon átnyúló szolgáltatás akadályának tekintik, különösen a kkv-k körében.

Ugyanakkor a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv alátámasztja a Bizottság 2016. évi munkaprogramjában bejelentett, a közúti szállítási ágazatra vonatkozó kezdeményezéseket. Az említett intézkedések célja elsősorban a közúti fuvarozást végző munkavállalók szociális- és munkafeltételeinek további javítása, elősegítve ugyanakkor a hatékony és tisztességes közúti szállítási szolgáltatásokat. A nemzetközi közúti fuvarozásban részt vevő kétmillió munkavállaló rendszeresen különböző tagállamok területén végez munkát rövid időszakok során. Ezzel összefüggésben a közúti szállítási ágazatra vonatkozó, soron következő kezdeményezéseknek elő kell segíteniük a szállítási ágazat munkaszerződéseire alkalmazandó szabályok pontosítását és érvényesítésének javítását, valamint kezelhetik azon különleges kihívásokat, amelyeket a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv rendelkezéseinek e konkrét ágazatban való alkalmazása jelent.

A munkavállalók kiküldetésére vonatkozó, korszerűsített jogalkotási keret hozzájárul az európai beruházási terv végrehajtásával kapcsolatos, átlátható és tisztességes feltételek megteremtéséhez. A beruházási terv újabb lendület biztosít a határon átnyúló szolgáltatásnyújtásnak, és ezáltal a képzett munkaerő iránti megnövekedett kereslet kielégítését eredményezi. Mivel a tagállamokban stratégiai infrastrukturális projekteket valósítanak meg, a vállalkozásoknak megfelelő szakértelemre lesz szükségük a munka elvégzéséhez, és meg kell teremteni a feltételeket ahhoz, hogy megfelelő, határon átnyúló kínálat elégítse ki ezt a keresletet. A munkavállalók kiküldetéséről szóló, korszerűsített irányelv hozzájárul ahhoz, hogy a beruházásokra a torzulásoktól mentes verseny feltételei között, és a munkavállalói jogok védelme mellett kerüljön sor.

A be nem jelentett munkavégzés elleni európai platform pozitív szerepet játszhat a munkavállalók kiküldetésének jelenségével kapcsolatos csalárd mozzanatok leküzdésében. A kiküldetés során felmerül annak a veszélye, hogy be nem jelentett munkavégzéssel kapcsolatos gyakorlatokat alkalmaznak, például „zsebbe fizetést”, vagy „kézbe fizetést”, amikor csak a fizetés egy részét fizetik ki hivatalosan, a többit pedig nem hivatalosan adják át az alkalmazottnak, továbbá színlelt önfoglalkoztatást, valamint kijátsszák a vonatkozó uniós és nemzeti jogszabályokat. Az Unió intézkedéseket tesz a be nem jelentett munkavégzéssel szembeni küzdelem érdekében, és elősegíti a postafiókcégekkel szembeni fellépést. A Bizottság 2014 áprilisában javaslatot tett a be nem jelentett munkavégzés megakadályozására, valamint az ilyen típusú munkavégzéstől való elrettentésre irányuló platform létrehozására. A platform a tagállamok jogérvényesítési hatóságait fogja össze. Elősegíti a bevált módszerek cseréjét, fejleszti a szaktudást és elemzést, valamint támogatja a tagállamok határon átnyúló együttműködését a be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelem hatékonyságának és eredményességének javítása érdekében.

2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

2.1.Jogalap