1.Bevezetés

2019 decemberében a Bizottság közleményt fogadott el az európai zöld megállapodásról, amelyben felvázolja, hogy 2050-re miként valósítható meg a klímasemlegesség, és amelyben 2030-ig fokozott dekarbonizációs erőfeszítéseket szorgalmaz. Mivel az EU-ban kibocsátott üvegházhatású gázok 75 %-a az energiaellátásból és -felhasználásból származik, az energiahatékonyság terén további előrelépésre van szükség ahhoz, hogy a következő évtizedben teljesíteni tudjuk a karbonsemlegességi kötelezettségvállalásainkat és ambiciózusabb éghajlat-politikai célkitűzéseket érhessünk el. Az energiahatékonyság a zöld megállapodás egyik prioritása. Az előrelépés szempontjából még ennél is fontosabb a meglévő energiahatékonysági jogszabályok és kötelezettségvállalások végrehajtása, valamint az energiahatékonyság elsődlegessége elvének széles körű alkalmazása.

Mivel a figyelem most a következő évtizedre és a 2050-ig tartó hosszabb időszakra irányul, ugyanilyen fontos szem előtt tartani a 2020-ra vonatkozó célkitűzések teljesítése terén elért előrehaladást. Ezek a célkitűzések jelentik az ambiciózusabb célok megfogalmazásának kiindulópontját. A 2020-ban felmerülő hiányosságok és késedelmek a 2030-ra és 2050-re kitűzött célok megvalósítására is hatással lennének. Emellett a Covid19-válság hatása ugyancsak érezhető lesz. A becslések szerint ez 2020-ban csökkenteni fogja a energiaigényt, ami akár a 2020-ra vonatkozó célok elérését is lehetővé teheti. Ezt követően azonban az energiaigény várhatóan újra meg fog ugrani. Mindazonáltal nem szabad megfeledkezni arról, hogy ez a csökkenés nem strukturális változásoknak tudható be.

Ezt az eredményjelentést a Bizottság az (EU) 2018/2002 irányelvvel módosított, az energiahatékonyságról szóló 2012/27/EU irányelv (a továbbiakban: energiahatékonysági irányelv) 24. cikkének (3) bekezdésével összhangban nyújtja be. Ez a jelentés az utolsó az energiahatékonysági irányelv alapján ebben a formában benyújtott jelentések sorában, mivel e megközelítést össze kell hangolni az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról szóló (EU) 2018/1999 rendelet (irányítási rendelet) 35. cikkével.

Ez a jelentés a 2020-ra vonatkozó 20 %-os uniós energiahatékonysági célkitűzések elérése irányába 2018-ig tett előrelépésekbe nyújt betekintést. Egyelőre nem veszi figyelembe a Covid19-válságnak a 2020-ra vonatkozó célkitűzések elérésére gyakorolt lehetséges hatásait. A Bizottság elsődleges adatforrásként az energiával kapcsolatos hivatalos európai statisztikákat használta, valamint az energiamérleg kiszámításához 2018-ig használt módszertant alkalmazta (annak érdekében, hogy biztosítsa a korábbi jelentésekkel és az energiahatékonysági célkitűzések meghatározásához használt módszertannal való összhangot). Ez a jelentés a 2018. évi energiahatékonysági eredményjelentésen, a tagállamok által 2019-ben benyújtott éves jelentéseken, valamint a 2019-ben és 2020 elején elvégzett kiegészítő elemzéseken alapul. A közelmúltban megfigyelhető energetikai tendenciák mögött húzódó tényezők megértéséhez a Közös Kutatóközpont (JRC) és az Odyssee-Mure projekt által kidolgozott dekompozíciós elemzés nyújtott segítséget.

2.A megállapítások összefoglalása

A jelentés az EU-28-at vizsgálja és a 2018-ig terjedő időszakra vonatkozó adatokat tartalmazza.

A főbb megállapítások a következők:

·A primerenergia-fogyasztás 2017-hez képest 2018-ban 0,7 %-kal csökkent. A végsőenergia-fogyasztás az előző évhez képest 0,1 %-kal nőtt. Ennek ellenére mindkét mutató meghaladja a 2020-ra előirányzott célkitűzést.

·A változó időjárás továbbra is hatással van az energiafogyasztás szintjére. A 2018-as melegebb tél mérsékelte ugyan a helyiségfűtéshez kapcsolódó energiaigényt, a közlekedési és ipari ágazat energiafogyasztásának növekedése azonban ellensúlyozta ezt a hatást. Az időjárással korrigált adatok valójában azt mutatják, hogy 2018-ban nagyobb mértékben nőtt a végsőenergia-fogyasztás (lásd 1. ábra).

·A tevékenységek növekedése tovább fokozza az energiafogyasztást, és a tagállamok által 2018-ban végrehajtott új szakpolitikák és intézkedések nem voltak elegendőek ennek ellensúlyozására.

·A 2019. évi éves energiahatékonysági jelentések megállapításai szerint néhány tagállam sokkal alacsonyabb megtakarítást ért el, mint amire 2018-ban szükség lett volna ahhoz, hogy eleget tegyenek a 2014–2020 közötti időszakra meghatározott halmozott megtakarítási követelményeiknek.

A primerenergia-fogyasztás csökkentését kedvező fejleményként lehetne értelmezni. Ha ez azonban ebben az ütemben folytatódik tovább, normális gazdasági körülmények között nem lesz elegendő a 2020-ra kitűzött cél eléréséhez, ráadásul a 2005-től 2020-ig kitűzött célig tartó átlagos éves csökkenés lineáris pályájánál (évi 1 %) is kisebb mértékű. Mivel korlátozott az új szakpolitikák végrehajtására rendelkezésre álló idő, egyre valószínűtlenebbnek tűnik, hogy a 2020-ra kitűzött célokat el lehetne érni a Covid19-válsághoz hasonló külső tényezők erőteljes hatása nélkül. Továbbra is fontos azonban az erőfeszítések gyors fokozása, mivel a 2020-ra kitűzött célok elérése terén fennmaradó hiányosságok, illetve az energiakereslet Covid19-válságot követő megélénkülése a 2030-ra kitűzött célok elérését is megnehezítené.

A növekvő energiafogyasztási tendencia hatékonyabb értékelése és a lehetséges megoldás azonosítása érdekében a Bizottság 2018 júliusában létrehozott egy, a 2020-ra vonatkozó uniós energiahatékonysági célkitűzések elérésére irányuló erőfeszítésekkel foglalkozó munkacsoportot. A munkacsoport 2019-es ülése során a tagállamok kiemelték, hogy maradéktalanul végre kell hajtani a meglévő jogszabályokat, az uniós strukturális és kohéziós alapok forrásainak nagyobb mértékű mozgósítására van szükség, valamint további, gyors megtakarításokat eredményező intézkedéseket kell hozni. Elismerték továbbá, hogy nagyobb hangsúlyt kell helyezni annak biztosítására, hogy a jelentős felújításon áteső épületek megfeleljenek az energiahatékonysági minimumkövetelményeknek. Ez azonban nem biztosítaná a rövid távon szükséges energiamegtakarítást, sokkal inkább a 2030-ra vonatkozó célkitűzéshez járulna hozzá.

1. ábra: A GDP és az időjárás alapján korrigált végsőenergia-fogyasztás 2000–2018 között.