HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 23.12.2005 
COM(2005) 700 végleges 
  
A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNA K ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK 
a cápauszonyoknak a hajók fedélzetén történ ő leválasztásáról szóló 1185/2003/EK 
tanácsi rendelet alkalmazásáról 
 
HU 2   HU TARTALOMJEGYZÉK 
Bevezetés...................................................................................................................... .............. 3 
1. Háttér: Az 1185/2003/EK rendelet f őbb rendelkezései ............................................... 3 
2. Az érintett id őszakok és a nemzeti jelentéstételi követelményeknek való megfelelés 4 
3. Általános helyzetkép arról, hogy az egyes tagállamok éltek-e az uszonyok fedélzeten 
történő leválasztására feljogosító különleges  halászati engedélyek kiadásának 
lehetőségével................................................................................................................ 5 
4. A cápauszonyok fedélzeten történ ő leválasztására feljogos ító különleges halászati 
engedélyek kiadására vonatkozó info rmációk és a kapcsolódó feltételek................... 6 
4.1. A különleges halászati engedély ek száma és kiadásuk indokai................................... 6 
4.2. Az uszonyok súlya és a cápatestek súlya közötti összefüggés..................................... 7 4.3. A tagállamok által az uszonyok és  a haltestek elkülönítve történ ő kirakodásának 
ellenőrzése céljára megfelel őnek ítélt dokumentáció – Közösségi kiköt őkön kívüli 
kirakodások .................................................................................................................. 7 
5. Ellen őrzések és a különleges halá szati engedéllyel rendelkez ő hajók megfelelésének 
felügyelete.................................................................................................................... 8 
6. A cápauszony-leválasztásra vonatkozó tilalmakkal kapcsolatos nemzetközi 
fejlemények.................................................................................................................. 9 
7. Következtetések ......................................................................................................... 10 
Melléklet A nemzeti jelentések beérkezése ............................................................................. 12 
 
HU 3   HU A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TA NÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI 
PARLAMENTNEK 
a cápauszonyoknak a hajók fedélzetén történ ő leválasztásáról szóló 1185/2003/EK 
tanácsi rendelet alkalmazásáról 
Bevezetés 
Egyrészt a cápauszony iránti élénk nemzetköz i kereslet, másrészt a cápahús gyakran 
viszonylag alacsony szinten mozgó értéke és a hús hajón való tárolásának gyakorlati nehézségei ahhoz a gyakorlathoz vezettek, hogy a halászhajók által kifogott cápák 
uszonyait leválasztják és a hajón tartjá k, míg a cápa egyéb részeit visszadobják a 
tengerbe. 
Ez a – „cápauszony-leválasztásként” ismert – gyakorlat a cápák nagy számban történ ő 
kiirtása, valamint a cápapopulációkra gyakorolt pusztító, a fenntartható fejl ődéssel 
ellentétes hatások következtében növekv ő aggodalmakat váltott ki nemzetközi és 
közösségi szinten. 
A Tanács a Bizottság javaslata
1 alapján elfogadta az 1185/2003/EK rendeletet2, amelynek 
célja az, hogy betiltsa az uszonyleválasztás gyakorlatát a közösségi vizeken és a világ 
bármely táján tartózkodó közösségi haj ókon, elismerve ugyanakkor a cápahalászat 
jogszerűségének lehet őségét abban az esetben, ha a fogá st teljes egészében hasznosítják. 
A Bizottság ezennel általános jelentés t terjeszt be az 1185/2003/EK rendelet 
alkalmazásáról a rendelet 6. cikkének megfelel ően. 
1. H ÁTTÉR : AZ 1185/2003/EK  RENDELET F ŐBB RENDELKEZÉSEI  
A legeredményesebb és legcélszer űbb módot az uszonyleválasztás betiltásának 
végrehajtására és a járulékos cápafogás vonzer ejének csökkentésére a halászat során az 
uszonyok fedélzeten történ ő leválasztásának betiltás a jelenti. Ennek logikus 
következményeként a cápák testér ől leválasztott uszonyok fedélzet en való tárolása, át- és 
kirakodása szintén tilos. Ezek az általános tilalmak a rendelet 3. cikkében szerepelnek. 
A cápák zsigerelésének és lefejezésének lehet ősége dacára bizonyo s halászatokban 
felmerülhet a cápauszonyok fedélzeten történ ő leválasztásának, illetve az uszonyok és a 
haltestek fedélzete n, elkülönítve történ ő feldolgozásának gyakor lati szükségessége, még 
akkor is, ha a hasított testet a hajón tartják (pél dául a hosszú id őn át a tengeren 
tartózkodó fagyasztóhajók esetében). Ilyen körülmények között a rendelet (4. cikk) 
lehetővé teszi a tagállam ok illetékes hatóságai számára, hogy eltérjenek a fent említett 
általános tilalmaktól azáltal, hogy különleges halászati engedélyt bocsátanak ki, amely 
értelmében a fedélzeten történ ő leválasztás engedélyezett. A különleges halászati 
                                                 
1 COM(2002)449 végleges, 2002.8.5. 
2 A cápauszonyoknak a hajók fedélzetén történ ő leválasztásáról szóló, 2003. június 26-i 
1185/2003/EK tanácsi rendelet, HL L 167., 2003.7.4., 1. o. 
 
HU 4   HU engedély kibocsátásának azonban feltétele az, hogy az ilyen feldolgozás szükségessége 
kellően indokolt legyen, és a cápák va lamennyi részét hasznosítsák. 
Ezenkívül ilyen körülmények között a fogás ból megtartott uszonyok súlya nem haladhat 
meg egy, a cápák hajón maradó egyéb részeinek megfelel ően kiszámított referenciasúlyt. 
Az uszonyok súlya és a fogá sból megtartott cápák egyé b részeinek súlya közötti 
megfelelési értéket a tagállamok állapítják me g a halászat típusána k, a feldolgozás és a 
tárolás módjának, valamint a fajösszetétel nek a figyelembevételével. Az esetleges 
visszaélések korlátozása érdekében azonban az uszonyok súlyának elméleti aránya soha 
nem haladhatja meg a cápafogás él ősúlyának 5 %-át. 
Ezenkívül a végrehajtás megkönnyítése ér dekében a rendelet 5. cikke számos 
rendelkezést tartalmaz a nyomon követhet őségre, illetve a fogásokkal, a ki- és 
átrakodásokkal, valamint az értékesítéssel kapcsolatos, tökéletesített nyilvántartásokra vonatkozóan. Ilyen esetben az erre a célra megfelel őnek ítélt dokumentáció típusát is a 
tagállamoknak kell meghatározni uk. Ezenkívül a közösségi kiköt őn kívüli kirakodások 
ellenőrzését az el őzetes (a kirakodást legalább 72 órával megel őző) értesítés rendszerével 
erősítették meg. 
Végül a rendelet 6. cikke el őírja a tagállamok számára, hogy évente, legkés őbb május 1-
jéig átfogó jelentést küldjenek  a Bizottságnak a rendelet el őző évi végrehajtásáról. A 
jelentésnek ki kell térnie  arra, hogy miként ellen őrizték a rendeletben foglalt 
követelmények hajók általi telje sítését, és részleteznie kell különösen a kibocsátott 
különleges halászati engedély ek számát, a cápauszonyok és a cápatestek tömege közötti 
elméleti összefüggés megállapításának techni kai alapját, valamint azt a dokumentációt, 
amely alkalmas a cápauszonyok, illetve a cápatestek elkülön ített kirakodásának 
figyelemmel kísérésére. A ta gállamok második éves jelent ésének benyújtása után a 
Bizottságnak jelentést kell tennie az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a rendeletben foglalt rendelkezések megvalósulásáról és az e téren jelentkez ő nemzetközi 
fejleményekr ől. 
2. A
Z ÉRINTETT ID ŐSZAKOK ÉS A NEMZETI JELENTÉSTÉTELI 
KÖVETELMÉNYEKNEK VALÓ MEGFELELÉS  
Az 1185/2003/EK rendelet 2003. szeptember 2- án lépett hatályba. A tagállamok els ő, a 
2003. évi végrehajtási id őszakra vonatkozó jelentését – amely csupán a 2003. év utolsó 
szakaszára terjed ki – 2004. május 1-ig ke llett benyújtani. A 2004. év egészét felölel ő 
(illetve az érintett új tagáll amok esetében a 2004. május 1-jét ől kezdődő időszakra 
vonatkozó) második éves jelentés be nyújtási határideje 2005. május 1. volt. 
A tagállamok általában nem tartották be a jelentéstételi határid őt, és a Bizottság 
szolgálatai emlékeztet ő leveleket küldtek az érintett, „halászó” tagállamok többségének. 
Ezenkívül, noha e rendelet hatálya nagyon behatá rolt, és a végrehajtásáról a Bizottságnak 
szolgáltatandó tájékoztatás meglehet ősen röviden összefoglalha tó, további levelezésre 
volt szükség számos tagállammal egyes információk beszerzése érdekében (a nemzeti jelentések kézhezvételére és a tagállamokka l e tárgyban folytatott levélváltásokra 
vonatkozó további részletekért  lásd a mellékletet).  
 
HU 5   HU Tekintettel arra, hogy az 1185/2003/EK re ndelet 6. cikke el őírja Bizottság számára, hogy 
legkésőbb 2006. január 1-jéig jelentést tegyen, ezen jelentés a tagállamoktól legkés őbb 
2005. szeptember 30-ig beérkezett információk alapján készült. 
Az említett id őpontig öt tagállamtól nem érkezett be a 2004. évre vonatkozó nemzeti 
jelentés (Hollandia, Írország, Málta, Olas zország, Szlovénia). Egyes kérdéseket illet ően a 
Bizottság szolgálatai kiegészít ő információkat vártak 7 további tagállamtól. 
3. Á LTALÁNOS HELYZETKÉP ARRÓL , HOGY AZ EGYES TAGÁLLAMOK ÉLTEK -E AZ 
USZONYOK FEDÉLZETEN TÖRTÉN Ő LEVÁLASZTÁSÁRA FELJOGOSÍTÓ 
KÜLÖNLEGES HALÁSZATI ENGEDÉLYEK KIADÁSÁNAK LEHET ŐSÉGÉVEL  
A 2003-as év érintett id őszakában (a 13 érintett tagállam közül) két tagállam, 
nevezetesen Németország és Spanyolország adott ki a cápauszonyok fedélzeten történ ő 
leválasztására feljogosító különleges halás zati engedélyeket. Spanyolország jelezte 
továbbá, hogy 2003 szeptemberében tájéko ztatót küldött az érintett halászatok 
képviselőinek abból a célból, hogy megismerte sse velük az 1185/2003/EK rendelet 
előírásait. A rendelet kihirdetését követ ően a portugál hatóságok is haladéktalanul 
tájékoztatták az érintett halászatokat a különleges engedély kérvényezésének 
szükségességér ől. Ezenkívül Portugália el őkészítette és bevezett e az ilyen engedélyek 
kiadásának megszervezéséhez szükséges közigazgatási intézkedéseket is, de a 
gyakorlatban a nemzeti hatóságok egyetlen en gedélyt sem tudtak kiadni 2003 végéig. E 
tagállam jelentésében már közölte azon szándékát, hogy a 2004- es évre különleges 
engedélyeket adjon ki. 
A többi tagállam nem adott ki a cápauszonyok hajófedélzeten történ ő leválasztására 
feljogosító különleges engedélyeket3. Többségük azt jelentette továbbá, hogy nincs igény 
ilyen engedélyekre, vagy hogy nemzeti cápahalászatuk nem számottev ő, vagy hogy a 
halászok egészben teszik partra a cápákat . E tagállamok egyike sem jelezte annak 
lehetőségét, hogy a jöv őben esetleg különleges e ngedélyeket adna ki.  
2004-ben az EU-15-ök érintett tagállamaira vonatkozóan bejelentett helyzet hasonló volt 
a 2003-ashoz, az általános helyzetben beköve tkezett egyetlen figyelemre méltó változást 
kivéve. E változás az Egyesült Királyságot ér intette, amely abban az évben adott ki 
különleges halászati engedélyeket. 
Ami az új tagállamokat illeti, Máltáról és Szlovéniából 2005. szeptember 30-ig nem 
érkezett be a 2004. évre vonatkozó jelent és. A lengyel hatóságok jelezték, hogy nem 
adtak ki különleges engedélyeket a cápauszonyok fedélzeten történ ő leválasztására. A 
Ciprus, Észtország és Lettország által közölt infromációk arra utaltak, hogy ezek a 
tagállamok sem adtak ki ilyen engedélyeket, de a fent említett id őpontban a Bizottság 
szolgálatai még meger ősítő válaszokra vártak. Az e tagállamok által megemlített 
legfontosabb tényez ő vagy a cápafogás hiánya vo lt, vagy pedig az, hogy a cápák 
általában a járulékos fogás részét képezik, és egés zben rakodják ki őket. Litvánia 
megemlítette, hogy 2004 az átmenet éve volt a csatlakozás után, és erre az évre nem 
                                                 
3 Az Olaszország által a 2003. év tekintetében szolgáltatott tájékoztatás szerint nem volt igény ilyen 
engedélyre. Ezidáig azonban nem érkezett válasz a Bizottság azon kérésére, hogy er ősítsék meg 
azt a tényt, miszerint nem került sor különleges engedélyek kiadására. 
 
HU 6   HU adtak ki különleges engedélyt. A 2004. évi lit ván jelentés azonban már azt is jelezte 
egyben, hogy az egyetlen, célzottan cápahalás zattal foglalkozó és a fogást általában 
Vigóban kirakodó hajó 2005-re különleges engedélyt kapott. 
4. A  CÁPAUSZONYOK FEDÉLZETEN TÖRTÉN Ő LEVÁLASZTÁSÁRA FELJOGOSÍTÓ 
KÜLÖNLEGES HALÁSZATI ENGEDÉLYEK KIADÁSÁRA VONATKOZÓ INFORMÁCIÓK ÉS A KAPCSOLÓDÓ FELTÉTELEK
 
Ez a fejezet részletezi az azon tagállam ok által nyújtott tájékoztatást, amelyek 2003–
2004-ben éltek az 1185/2003/EK rende let által biztosított lehet őséggel, és különleges 
halászati engedélyeket adtak ki egye s hajóiknak annak érdekében, hogy lehet ővé tegyék 
a cápauszonyok fedélzeten történ ő leválasztását. 
4.1. A különleges halászati engedély ek száma és kiadásuk indokai 
2003-ban a német hatóságok három hajó részér e állítottak ki különl eges engedélyt, a 
hajótulajdonos nyilatkozata alapján, miszerint a fedélzeten történ ő feldolgozás szükséges, 
és a cápák valamennyi részét hasznosítjá k. A feltüntetett adatok szerint e hajók 
elsősorban az ír vizeken foly tatták tevékenységüket, és általában Spanyolországban 
rakodtak ki. 2004-es jelentésében Németország közölte, hogy az el őző évivel megegyez ő 
eljárást alkalmazta 2004-ben is a különleges halászati engedélyek ugyanezen három hajó 
részére történ ő kiadása során. Egy – kiegészít ő információk iránti kérésre adott – kés őbbi 
válaszában azonban Németország jelezte, hogy két további hajó szám ára is bocsátott ki 
különleges engedélyt 2004-ben, ötre em elve ezzel az érintett hajók számát. 
Spanyolország 2003-ban 182 különleges engedé lyt bocsátott ki, valamennyit felszíni 
horogsoros hajó számára. Összesen 90 engedé lyt adtak ki a spanyol vizeken folytatott 
halászat, és 86-ot a nemzetközi vizeken fo lytatott halászat esetében. Hat engedélyt 
bocsátottak ki a kísérleti ha lászattal foglalkozó hajók számára (a VIIIa., b., c. és d. 
területen). 2004-ben 198 különleg es engedélyt adtak ki spanyol  vizeken halászó felszíni 
horogsoros hajók (99), nemzetközi vizeken halá szó felszíni horogsoros  hajók (91), egy, a 
spanyol vizeken halászó nyílt te ngeri horogsoros hajó és kísé rleti halászatok (7) számára. 
A jelentések nem tüntették fel a különle ges engedélyek szükségességének indokait. 
Portugália 2003 végéig egyetlen engedé lyt sem bocsátott ki, 2004-ben azonban 11 
különleges engedélyt adott ki horogsort alka lmazó (és kardhalak, illetve mélytengeri 
cápafajok halászatával foglalkozó) hajóknak. E zeket az engedélyeket kizárólag az alábbi 
feltételek mellett bocsátották ki: nyilatkozat a hajó részér ől arról, hogy megfelel ő 
kapacitással rendelkezik a cápák valamennyi részének hasznosítására, a hajón történ ő 
feldolgozás szükségességének megindokolása (k ereskedelmi vagy tárolással kapcsolatos 
okok), valamint a hajón történ ő feldolgozásra vonatkozó megfelel ő egészségügyi 
engedély meglétének ellen őrzése. 
Az egyesült királysági hatóságok 2004-ben 20 különleges halászati e ngedélyt adtak ki a 
cápauszonyok hajófedélzeten történ ő leválasztására vonatkozó általános tilalom alóli 
eltérés engedélyezése céljából. Ezt a szempontot és különö sen az ilyen engedélyek iránti 
igények indokait illet ően azonban a nemzeti jelentés ne m tartalmazott további adatokat. 
 
HU 7   HU 4.2. Az uszonyok súlya és a cápate stek súlya közötti összefüggés 
A négy tagállamban, amelyek 2003-ban és/vagy 2004-ben különleges engedélyt adtak ki, 
az 5 %-ban meghatározott elméleti maximá lis arányt (az uszonyok súlya a cápák 
élősúlyához viszonyítva) alkalmazták. 
Spanyolország és Portugália azonban úgy ítélte meg, hogy az él ősúly legfeljebb 5 %-
ában meghatározott arány nem felel meg teljesen a nemzeti halászata valós tényeinek. Jelentésükben a spanyol hatóságok hiva tkoztak az ICES egyik munkacsoportja
4 előtt 
bemutatott eredményekre, és rámutattak, hogy célszer ű lenne halászatonként különböz ő 
szinteket megállapítani. Portugália ad atokkal szolgált az uszonyok súlya és az él ősúly 
közötti arányra vonatkozóan a közép-kelet-atla nti térségben (az Azori-szigetek vizein) 
halászó horogsoros hajók által kifogott kékcáp ák tekintetében. Az ezen arány alapján 
nyert adatok (amelyeket az ICCAT – az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott 
Nemzetközi Bizottság – 2004-es ülésén is bemutattak) azt jelezték, hogy a portugál 
helyzetnek a 6,6 %-os arány felelne meg.   
Portugália kivételével, amely a 2003-ban ellen őrzési célokra a gyakorlatban alkalmazott 
arányról (a tisztítás utáni sú ly 12 %-a) is közölt adatokat, a tagállamok nem szolgáltattak 
további információkat az uszonyok és a testek súlya közötti összefüggésr ől (különösen 
arról az átváltási tényez őről, amely ellen őrző hatóságaik rendelkezésére állt annak 
gyakorlatban történ ő megállapítására, hogy az uszonyok és  a fedélzeten tartott hasított 
testek feldolgozott részeinek aránya megfelel-e a cápák él ősúlyára alapozott, 5 %-os 
elméleti aránynak).  
Az Egyesült Királyság úgy ítélte me g, hogy nem áll rendelkezésre elegend ő adat az 
1185/2003/EK rendelet alapján engedélyezett maximális arányszám megváltoztatásához. 
Tekintettel a cápahalászata jelent őségére és a nemzeti hajói m űködésének módjára, 
Németország arányossági és költségkor látozási okokkal indokol ta azt, hogy nem 
folytatott a cápauszonyok és -testek közöt ti elméleti összefüggés megállapítására 
szolgáló technikai alap biztosítá sát célzó tudományos kutatásokat. 
4.3. A tagállamok által az uszonyok és a haltestek elkülönítve történ ő 
kirakodásának ellen őrzése céljára megfelel őnek ítélt dokumentáció – 
Közösségi kiköt őkön kívüli kirakodások 
A Spanyolországban, elkülönítve történ ő kirakodások esetében a spanyol (vagy 
közösségi) hajóktól ellen őrzés céljából bekért dokume ntáció a hajónaplót, a ki-
/átrakodási nyilatkozatot, az értékesítéssel összefügg ő dokumentumokat és a különleges 
engedélyt foglalta magában. Nem európai uniós hajók esetében a spanyol ellen őrző 
hatóságok által bekért dokumentáció a hajórakom ány-jegyzéket, valamint a halászatra és 
az értékesítésre vonatkozó valamennyi dokumen tumot tartalmazta. A spanyol hatóságok 
2004-es jelentésükben megemlítették azt is, hogy kidolgozás alatt áll egy miniszteri 
rendelet, amelynek célja egy különleges fogá si nyilvántartás létr ehozása az olyan, 10 
méter alatti hajók tekintetében, amelyek rész esülhetnek a különleges halászati engedély 
előnyeiből (és amelyekre nem vonatkoznak a hajónaplóval kapcsolatos általános 
követelmények). Ez az új rendelet részleteket is nyújt az efféle ellen őrzéseket illet ően. 
                                                 
4 A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács 2003 (ICES) Elasmobranchii  alosztályba tartozó halak 
halászatával foglalkozó munkacsoportja 
 
HU 8   HU Az éves jelentések nem tartalmaztak in formációkat arra nézve, hogy az uszonyok és a 
haltestek külön kiköt őkben, elkülönítve történ ő kirakodásának gyakorlata milyen 
mértékben lehet elterjedt az egész fogás egyszerre történ ő kirakodásának gyakorlatához 
képest. 
Portugália 2003-ban közölte, hogy nem tart sz ükségesnek semmiféle további specifikus 
dokumentációt, mivel az érinte tt flotta nem folytat elkülönített kirakodásokat. A 2004. év 
tekintetében meger ősítették, hogy nem került sor cápauszonyok és -testek elkülönítve 
történő ki- vagy átrakodására. 
Az egyesült királysági hatóságok nem enge délyezték az uszonyok és a hasított testek 
egyéb részeinek elkülönítve történ ő kirakodását (mivel a 2004-ben kiadott, a 
cápauszonyok fedélzeten történ ő leválasztására feljogosító különleges halászati 
engedélyek el őírták, hogy az uszonyokat és a haltesteket egyidej űleg kell kirakodni). 
Németország nem közölte egyértelm űen, hogy el őfordul-e az uszonyok és a cápatestek 
elkülönítve történ ő kirakodása. Mivel azonban a német lobogó alatt közleked ő hajók 
cápafogásának gyakorlatilag telje s egészét valamely másik tagállamban rakodták ki, a 
német hatóságok jelentéseikben hangsúlyoztá k a más tagállamok által lefolytatott 
ellenőrzésekre való támasz kodás szükségességét. 
Ami a cápáknak a különleges ha lászati engedéllyel rendelkez ő hajók által, a Közösség 
területén kívül történ ő esetleges kirakodását illeti,  Portugália jelentette, hogy 
cápafogásának egy kis részét Fokvárosban rako dták ki, de további megjegyzéseket nem 
fűzött ehhez a kérdéshez (illetve közelebbr ől az 1185/2003/EK rendelet által az ilyen 
esetekre el őírt előzetes értesítési rendszernek va ló megfeleléshez vagy e rendszer 
működéséhez). Egyes, Németorszá g által nyújtott kiegészít ő információk szerint a 
cápauszonyok fedélzeten történ ő leválasztását megenged ő különleges halászati 
engedéllyel rendelkez ő német hajók nem rakodják ki a cápákat a közösségi kiköt őkön 
kívül. 2005. szeptember 30-án a Bizottság szolgálatai további információkat vártak e kérdéssel kapcsolatban Spanyolors zágból és az Egyesült Királyságból. 
5. E
LLENŐRZÉSEK ÉS A KÜLÖNLEGES HALÁSZATI ENGEDÉLLYEL RENDELKEZ Ő 
HAJÓK MEGFELELÉSÉNEK FELÜGYELETE  
Első éves jelentésében a legtöbb tagállam a lig vagy egyáltalán nem közölt adatokat a 
hajók rendeletnek való megfelelésének felügyeletér ől és az ellen őrzések eredményeir ől, 
szükségessé téve azt, hogy a Bi zottság szolgálatai kiegészít ő információkat kérjenek be. 
Úgy tűnik, hogy az ellen őrzésekre általában a szokásos vizsgálatok részeként és a 
halászati ágazatban megszokott ellen őrzési eljárásoknak és gyakorlatoknak megfelel ően 
került sor (azaz a kirakodás okkor, a fedélzeten, vagy az el őírt dokumentáció alapján, 
részben a gyakorlati lehet őségektől függően).  
Egyetlen hajó tengeren lefolytatott ellen őrzését leszámítva a német hatóságok arról 
tájékoztatták a Bizottság sz olgálatait, hogy a cápauszony le választására feljogosító 
különleges halászati engedéllyel rendelkez ő hajók általában a német joghatóság alá 
tartozó vizeken kívül halásztak (f őként ír vizeken, amelyekre a német ellen őrök 
hatásköre nem terjed ki), és közvetlenül Spanyolországban rakodták ki a fogást. Így az 
 
HU 9   HU ellenőrzéseket csupán a dokumen táció alapján tudták vé grehajtani. Németország 
hangsúlyozta azt a tényt is, hogy ilyen eset ben (a halászati tevékenységek vagy a 
kirakodások alatti) ellen őrzéseknek a másik tagállamok illetékes hatóságai által tett 
intézkedésekre kell támaszkodniuk. 
Ami az ellen őrzések eredményét illeti, a különleges halászati engedélyt ki nem bocsátó 
tagállamok a 2003–2004-es id őszakban nem tapasztalták az 1185/2003/EK rendelet 
semmiféle megsértését. Konkrétan az usz onyleválasztás gyakorlatának egyértelm ű esetei 
(pl. cápauszonyokat tartalmazó dobozok fe lfedezése, a hasíto tt test megfelel ő részei 
nélkül) nem fordultak el ő. A 2004-es évre vonatkozóan néhá ny jogsértést jelentettek a 
különleges halászati engedéllyel rendelkez ő hajókkal kapcsolatban. Ezek a jogsértések a 
nyilvántartási követelmények teljesítésének elmulasztásával vagy az uszonyok súlya és a hajón tartott hasított testek súlya közötti összefüggés maximális arányszámának túllépésével függtek össze. 
Konkrétan ez az alábbiakat jelenti: Németors zág jelezte, hogy egy esetben közigazgatási 
jogsértési eljárást indított amiatt, hogy elmu lasztották a leválasz tott cápauszonyok súlyát 
feljegyezni a nyilvántartásba. Portugália jelentésében megemlítette, hogy nehézségeket tapasztalt a cápauszonyok elkülöníte tt nyilvántartási eljárását illet ően, különösen a 
fagyasztóhajók tulajdonosai részér ől, akiket figyelmeztet ő értesítésben kértek fel arra, 
hogy orvosolják ezt a helyzetet. A kirakodáskor ellen őrzött halászhajók 
dokumentációjának vizsgálata nem deríte tt fényt semmiféle jogellenes helyzet 
fennállására. Spanyolország azt jelentet te, hogy 2004-ben 119 vizsgálatra került sor 
olyan horogsoros hajókon és fagyasztóha jókon, amelyek fedélzetükön cápafogást 
szállítottak, és e vizsgálatok (a felderített 33 jogsértésen belül) három olyan szabálysértést tártak fel, mikor nem ta rtották be az 1185/2003/EK rendelet által az 
élősúly legfeljebb 5 %-ában megá llapított arányra vonatkozó el őírást. 
6. A
 CÁPAUSZONY -LEVÁLASZTÁSRA VONATKOZÓ TILALMAKKAL KAPCSOLATOS 
NEMZETKÖZI FEJLEMÉNYEK  
Az 1185/2003/EK rendelet által a cápauszony- leválasztási gyakorla tok tekintetében 
megállapított tilalom hatálya a közösségi vizek en folytatott halászat valamennyi típusára 
és a nem közösségi vizeken halászó valamennyi közösségi hajóra kiterjed. Mivel a Közösség politikája arra irányul, hogy egyfor ma elkötelezettséget tanúsítson az állomány 
megőrzése iránt mindenütt, ahol halászhajó i tevékenykednek, a Közösség proaktív 
magatartást tanúsított az uszonyleválasztási gyakorlatok betiltását célzó intézkedések operatív nemzetközi fórumok – nevezetesen a regionális halászati szervezetek – által 
történő elfogadásának el őmozdítása iránt.  
Ennek eredményeként az utóbbi két évben számos regionális halászati szervezet 
elfogadta az uszonyleválasztási gyakorlatok bet iltását közösségi java slat alapján (és más 
felek együttes támogatásával). 2005. szeptember 30-ig ezek a regionális halászati szervezetek a következ ők voltak: 
 
HU 10   HU - az Atlanti Tonhal Védelmére Létre hozott Nemzetközi Bizottság (ICCAT)5, 
- az Amerika-közi Trópusi Tonhalbizottság (IATTC)6, 
- az Indiai-óceáni Tonhalbizottság (IOTC)7 és  
- az Északnyugat-atlanti Halászati Szervezet (NAFO)8. 
7. K ÖVETKEZTETÉSEK  
A rendelet alkalmazására vonatkozóan a tagá llamok által a Bizottság rendelkezésére 
bocsátott információk nem minden esetben vo ltak ugyan hiánytalanok, összességében 
mégis meger ősítik, hogy a rendelet elér i általános céljait.  
Úgy tűnik, hogy az uszonyleválasztás, vagyis az a gyakorlat, miszerint a cápáknak 
csupán az uszonyait tartják meg, a testüket pedig visszadobják a tengerbe, nem volt 
nagymértékben elterjedt a közösségi halá szatokban a rendelet hatálybalépése el őtt 
(néhány tagállam már korábban betiltotta az e fféle gyakorlatokat), és e rendelet célja 
elsősorban az volt, hogy megel őzze az ilyen gyakorlatok esetleges kialakulását. 
A várakozásoknak megfelel ően e rendeletnek az európai flottákat érint ő gyakorlati 
következményei meglehet ősen korlátozottak és els ősorban adminisztratív jelleg űek 
(különleges engedélyek illetékes hatóságok által történ ő kibocsátása, valamint a nyomon 
követhetőség fokozása céljából kiegészít ő dokumentumok bekérése egyes halászoktól). 
Az efféle következmények f őként egyes tagállamok felszí ni horogsoros halászflottáit 
érintik, és a magukra a halá szati tevékenységekre gyakor olt hatásuk korlátozott. 
Bár néhány tagállam úgy ítéli meg, hogy a jelenleg érvényben lév ő, az uszonyok súlya és 
a cápafogás teljes él ősúlya közötti legfeljebb 5 %-os arány nem tükrözi a valós helyzetet 
néhány olyan egyedi esetben, amelyre nézv e tudományos adatok állnak rendelkezésre, a 
tagállamok nem közöltek olyan információka t, amelyek arra utalnak, hogy az ágazat 
számára jelent ős nehézséget okoz a jelenleg hatályban lév ő jogszabályoknak való 
megfelelés. Ez egybevág az ellen őrzések eredményeivel is. Arra utaló jel sincs, hogy e 
rendelet – amennyiben megfelel ően hajtják végre és alkalmazzák – kibúvóul szolgálna, 
jelentős mértékű „törvényes” uszonylevá lasztást téve lehet ővé az 5 %-os határon belül. 
Tekintettel az arányos és alkalmazh ató szabályok szükségességére, úgy t űnik, hogy e 
rendelet jelenleg nem szorul módosításra. Ké tségkívül kívánatos, hogy egyes tagállamok 
tökéletesebben hajtsák végr e a rendelet bizonyos elemeit, különösen ami a különleges 
halászati engedélyek kiadásának kritériumait vagy a jelentéstételt illeti. 
                                                 
5 Az ICCAT által irányított halászatok tevékeny ségével összefüggésben kifogott cápák védelmér ől 
szóló 04/10 ajánlás (megta lálható a http://www.iccat.es  internetcímen). 
6 A Csendes-óceán keleti részén m űködő halászatok tevékenységével összefüggésben kifogott 
cápák védelmér ől szóló C-50-03 állásfoglalás (megtalálható a http://www.iattc.org  internetcímen). 
7 Az IOTC által irányított halászatok tevékenységével összefüggésben kifogott cápák védelmér ől 
szóló 05-05 állásfoglalás (meg található a http://www.iotc.org  internetcímen). 
8 A NAFO 2005-ös éves ülésén (2005. szeptember 19–23.) elfogadott védelmi és végrehajtási 
intézkedések. – Lásd: http://www.nafo.int  
 
HU 11   HU A Bizottság a jöv őben is felügyeli a rendelet alkalmazását  a tagállamok éves jelentéseire 
vagy bármely más fontos információra támaszkodva.  
 
HU 12   HU Melléklet  
A nemzeti jelentések beérkezése  
A 2003. évi jelentések 
A 2004. május 1-jei határid őig a Bizottsághoz egyetlen, a rendelet 2003-as végrehajtási 
időszakára vonatkozó nemzeti jelentés sem érkezett be. Az els ő emlékeztet ő levelet 2005. 
május 19-én küldték meg a 13 érintett tagá llamnak (azaz az EU-15-öknek, Ausztria és 
Luxemburg kivételével). 2004. októbe r 6-án egy második emlékeztet őt küldtek 5 
tagállamnak (Franciaországnak, Spanyolor szágnak, Hollandiának, Svédországnak és 
Finnországnak). A 2003-ra vonatkozó leguto lsó jelentést 2005. március 15-én vette 
kézhez a Bizottság (Svédország tól, mely tagállam megragad ta az alkalmat, hogy a 2003. 
évi mellett egyútta l a 2004. évi helyzetr ől is tájékoztassa a Bi zottságot). Míg egyes 
nemzeti jelentéseket, még ha nem is voltak nagyon részletesek, kielégít őnek lehetett 
minősíteni (különösen az olyan esetekben, mi kor nem került sor különleges halászati 
engedélyek kiadására), más nemzeti jele ntések nem tartalmazták az 1185/2003/EK 
rendelet vonatkozó intézkedései alapján minimálisan szükséges információkat. 
A 2004. évi jelentések 
2005. május 1-jéig a Bizottság Svédország ki vételével egyetlen tagállamtól sem kapta 
meg a 2004. évre vonatkozó nemzeti jelentés t. 2005. május 19-én le velet küldött 19 
tagállamnak9, hogy figyelmeztesse őket arra a kötelezettségük re, miszerint átfogó 
jelentést kell tenniük, és /vagy hogy szükség esetén bekérje azokat a kiegészít ő 
információkat, amelyek a 2003-as évet illet ően hiányoztak. 2005 augusztusának elején 
egy második figyelmeztetést küldtek 6 ta gállamnak (Finnországnak, Hollandiának, 
Írországnak, Máltának, Olaszországnak és  Szlovéniának), amelyek addig az id őpontig 
semmiféle adatot nem szolgáltattak a Bizo ttság számára a 2004. évre vonatkozóan. A 
2004. év tekintetében eredet ileg benyújtott információk áttekintése során további 
levélváltás vált szükségessé annak érdekében, hogy kiegészít ő információkat szerezzenek 
be 12 tagállamtól.  
A 2005. szeptember 30-án fennálló helyzet 
A 2004-re vonatkozó nemzeti jelentések ne m érkeztek be Hollandiából, Írországból, 
Máltáról, Olaszországból és Szlovéniából. 
Ezenkívül a Bizottság választ várt kiegészít ő információk iránti kérésére Ciprustól, 
Észtországtól, Görögországtól,  Spanyolországtól, Lettorsz ágtól, Portugáliától és az 
Egyesült Királyságtól. 
Az alábbi táblázat részletesen bemu tatja a helyzetet valamennyi tagállam 
vonatkozásában. 
                                                 
9 EU-25-ök, kivéve a tengerparttal nem rendelkez ő államokat (azaz Ausztriát, Luxemburgot, 
Szlovákiát, a Cseh Köztársaságot és Magyarországot), valamint Svédországot és Spanyolországot, amelyek id őközben továbbították jelentésüket. 
 
HU 13   HU  
Tagállam  A 2003. évi jelentés 
időpontja*  A 2004. évi jelentés 
időpontja*  Megjegyzések (2005.9.30-ig)  
BE 2004.6.7. 2005.6.9. 
(2005.8.29.: kiegészít ő 
információk)  A legfontosabb kérdésekre kiterjed ő információk 
rendelkezésre állnak.  
CY / 2005.6.28. A kiegészít ő információk iránti kérés id őpontja: 
2005.8.16.  
DK 2004.9.3. 2005.7.4. A legfontosabb kérdésekre kiterjed ő információk 
rendelkezésre állnak.  
DE 2004.7.22. 2005.6.13. 
(2005.9.29.: kiegészít ő 
információk)  A szükséges információk általában rendelkezésre 
állnak – néhány kérdés tekintetében pontosításra 
van szükség.  
EE / 2005.6.8. A kiegészít ő információk iránti kérés id őpontja: 
2005.8.16.  
EL 2004.6.14. 2005.7.22. A kiegészít ő információk iránti kérés id őpontja: 
2005.9.8.  
ES 2004.11.16. 2005.5.18. A kiegészít ő információk iránti kérés id őpontja: 
2005.8.16.  
FI 2004.11.4. 2005.9.20. A le gfontosabb kérdésekre kiterjed ő információk 
rendelkezésre állnak.  
FR 2005.2.2. 2005.7.1. A legfontosabb kérdésekre kiterjed ő információk 
rendelkezésre állnak.  
IE 2004.8.6.  A második emlékeztet ő küldésének id őpontja: 
2005.8.4.  
IT 2004.7.28.  A második emlékeztet ő küldésének id őpontja: 
2005.8.4.  
LT / 2005.6.16. 
(2005.9.2.: kiegészít ő 
információk)  A legfontosabb kérdésekre kiterjed ő információk 
rendelkezésre állnak.  
LV / 2005.6.6. A kiegészít ő információk iránti kérés id őpontja: 
2005.8.16.  
MT /  A második emlékeztet ő küldésének id őpontja: 
2005.8.4.  
NL 2004.10.22.  A második emlékeztet ő küldésének id őpontja: 
2005.8.4.  
PL / 2005.6.6. 
(2005.8.29.: kiegészít ő 
információk)  A legfontosabb kérdésekre kiterjed ő információk 
rendelkezésre állnak.  
PT 2004.7.19. 2005.7.18. A kiegészít ő információk iránti kérés id őpontja: 
2005.9.8.  
SE 2005.3.15. 2005.3.15. 
(2005.7.21.: kiegészít ő 
információk)  A legfontosabb kérdésekre kiterjed ő információk 
rendelkezésre állnak.  
SI /  A második emlékeztet ő küldésének id őpontja: 
2005.8.4.  
UK 2004.7.30. 2005.5.26. A kiegészít ő információk iránti kérés id őpontja: 
2005.8.16.  
* Ezen id őpontok némileg eltérhetnek a jelentések kézhezvételének id őpontjától, különösen a 
jelentések továbbítására alkalmazott eljárástól és a jelentéseknek a Bizottság szolgálataihoz való 
beérkezését ől függően. 
Emlékeztet őül: az alábbi tagállamokat nem érinti az 1185/2003/EK rendelet: Ausztria, Cseh 
Köztársaság, Luxemburg, Magyarország és Szlovákia.