P6_TA(2006)0498

Az emberkereskedelem elleni küzdelem

Az Európai Parlament ajánlása a Tanácshoz az emberkereskedelem elleni küzdelemről - integrált megközelítés és cselekvési tervre irányuló javaslatok (2006/2078(INI))

Az Európai Parlament,

- tekintettel a Barbara Kudrycka által a PPE-DE képviselőcsoportja nevében a Tanácshoz benyújtott ajánlásra irányuló javaslatra az emberkereskedelem elleni küzdelemről - integrált megközelítés és cselekvési tervre irányuló javaslatok (B6-0613/2005),

- tekintettel az 1948-as Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatára, különösen annak 4. és 5. cikkére, amelyek hangsúlyozzák, hogy a rabszolga-kereskedés minden formája tilos,

- tekintettel az ENSZ 4. Nőjogi Világkonferenciájának pekingi nyilatkozatára, az azt követő Peking+5-re és +10-re, valamint a 4. Nőjogi Világkonferencia cselekvési platformjának (Peking+10) nyomon követéséről szóló 2005. március 10-i állásfoglalására [1],

- tekintettel az ENSZ 1989-es gyermekjogi egyezményére, különösen annak 1., 7., 32., 34. és 35. cikkére, valamint a 2000-ben elfogadott, a gyermekjogi egyezményhez kapcsolódó fakultatív jegyzőkönyvre a gyermekek eladása, a gyermekprostitúció és a gyermekpornográfia tárgyában, különösen annak 3. cikkére,

- tekintettel az ENSZ 1979-ben kihirdetett, a nőkkel szembeni hátrányos megkülönböztetés minden formájának kiküszöböléséről szóló egyezményére [2] (CEDAW), különösen annak 5. és 6. cikkére,

- tekintettel a 2000-ben kihirdetett, az ENSZ nemzetközi szervezett bűnözés elleni egyezményét kiegészítő, az emberkereskedelem, különösen a nőkkel és gyermekekkel való kereskedelem megelőzéséről, visszaszorításáról és büntetéséről szóló palermói jegyzőkönyvre,

- tekintettel a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) 29. számú, a kényszermunka és a kötelező munkavégzés tilalmáról (1930), valamint az ILO 87. ülésén elfogadott 182. számú egyezményére a gyermekmunka legrosszabb formáinak betiltásáról és felszámolására irányuló azonnali lépésekről (1999),

- tekintettel az ILO alapvető munkahelyi elvekről és jogokról szóló nyilatkozatának nyomon követéseként készített 2005. évi globális jelentésére ("Global Alliance Against Forced Labour" - Global Report Under the Follow-up to the ILO Declaration on Fundamental principles and Rights at Work 2005),

- tekintettel az Egyesült Államok külügyminisztériumának "Összefüggés a prostitúció és a szexkereskedelem között" című 2004-es jelentésére [3],

- tekintettel az emberi jogokról és a biomedicináról szóló 1997-es európai egyezményre és az emberi eredetű szervek és szövetek átültetéséről szóló 2002. évi kiegészítő jegyzőkönyv 22. cikkére,

- tekintettel az Európa Tanács az emberkereskedelem elleni fellépésről szóló egyezményére, amelyet a Miniszteri Bizottság 2005. május 3-án fogadott el,

- tekintettel az Európa Tanács szervezett bűnözésről szóló 2005-ös helyzetjelentésére, amelynek középpontjában a gazdasági bűnözés fenyegetése állt (Organised Crime Situation Report 2005 - Focus on the threat of economic crime),

- tekintettel az Európa Tanács 1611/2003 számú ajánlására az emberi szervekkel folytatott kereskedelemről Európában,

- tekintettel az Európai Unió alapjogi chartájára [4], különösen annak 1.,3., 4., 5. és 6. cikkére,

- tekintettel a 2002. szeptember 20-án"Az emberkereskedelem megelőzése és az emberkereskedelem elleni küzdelem - a XXI. század globális kihívása" címmel megrendezett európai konferencián elfogadott, az emberkereskedelem megelőzéséről és az emberkereskedelem elleni küzdelemről szóló brüsszeli nyilatkozatra,

- tekintettel a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésének erősítéséről szóló hágai programra [5], amely felkéri a Tanácsot és a Bizottságot, hogy dolgozzon ki tervet az emberkereskedelem megakadályozására és az ellene való küzdelemre vonatkozó közös szabályok, legjobb gyakorlatok és mechanizmusok kidolgozására,

- tekintettel a Tanács (Bel- és Igazságügy) 2006. április 27- 28-i ülésének az emberkereskedelemről szóló következtetéseire [6],

- tekintettel az emberkereskedelem elleni küzdelemről szóló, 2002. július 19-i 2002/629/IB tanácsi kerethatározatra [7],

- tekintettel a gyermekek szexuális kizsákmányolása és a gyermekpornográfia elleni küzdelemről szóló, 2003. december 22-i, 2004/68/IB tanácsi kerethatározatra [8],

- tekintettel a harmadik országok emberkereskedelem áldozatává vált vagy az illegális bevándorlás megkönnyítésére irányuló cselekményektől érintett, a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal együttműködő állampolgárai részére kiállított tartózkodási engedélyről szóló, 2004. április 29-i 2004/81/EK tanácsi irányelvre [9],

- tekintettel az emberkereskedelem elleni küzdelemről szóló, 2002. július 19-i tanácsi kerethatározat 10. cikke alapján a Tanács és az Európai Parlament részére benyújtott bizottsági jelentésre (COM(2006)0187),

- tekintettel az EU-nak az emberkereskedelem elleni küzdelemre és annak megelőzésére vonatkozó legjobb gyakorlatokról, normákról és eljárásokról szóló tervére [10]("cselekvési terv"),

- tekintettel a Bizottság "Az emberkereskedelem elleni küzdelem - integrált megközelítés és cselekvési tervjavaslat" című, 2005. október 18-i közleményére (COM(2005)0514),

- tekintettel a szexuális kizsákmányolásnak könnyen áldozatul eső nőkkel és gyermekekkel való kereskedelem megelőzésére irányuló stratégiákról szóló, 2006. január 17-i állásfoglalására [11],

- tekintettel a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek benyújtott 2000. május 19-i, "További erőfeszítések érdekében a nőkereskedelem elleni küzdelemben" című bizottsági közleményre [12],

- tekintettel a Bizottság által 2003-ban felállított, emberkereskedelemmel foglalkozó szakértői csoport 2004. december 22-i jelentésére és ajánlásaira,

- tekintettel a gyermekek, a fiatalok és a nők elleni erőszakkal szembeni küzdelem céljából létrehozott DAPHNE programokra [13],

- tekintettel az Europol emberkereskedelemről szóló jelentéseire, különösen az EU-ban tapasztalható szervezett bűnözésről szóló 2005-ös jelentésére [14],

- tekintettel az UNICEF az emberkereskedelem gyermekáldozatai jogainak védelméről szóló iránymutatásaira (2003) és az európai emberkereskedelem gyermekáldozatai jogainak védelmével kapcsolatos útmutató referenciáira (2009),

- tekintettel eljárási szabályzata 114. cikke (3) bekezdésére, valamint eljárási szabályzata 94. cikkére,

- tekintettel az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság jelentésére, valamint a Külügyi Bizottság, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság és a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság véleményére (A6-0368/2006),

A. mivel az emberkereskedelem a rabszolgaság modern formája, súlyos bűn és az alapvető emberi jogok súlyos megsértése, továbbá mivel az embereket fenyegetésekkel, erőszakkal és megszégyenítéssel függőségi viszonyban tartja;

B. mivel az emberkereskedelem olyan globális probléma, amely az országhatárokon belül és azokon átívelve is jelen van függetlenül attól, hogy az adott országból indul-e ki, vagy az adott ország tranzitországként vagy célországként szolgál-e, továbbá mivel az emberkereskedelem a nemzetközi szervezett bűnözés egyik legjövedelmezőbb formája;

C. mivel az Európa Tanács szerint az emberkereskedelem a szervezett bűnözés harmadik legnagyobb bevételi forrása [15];

D. mivel az emberkereskedelem visszaszorítására irányuló eddigi intézkedések nem hoztak eredményeket az áldozatok számának csökkenése terén; mivel éppen ellenkezőleg, a szervezett bűnözés más formáihoz viszonyítva az Unióban az emberkereskedelem a leggyorsabb ütemben növekvő bűnügyi tevékenység [16];

E. mivel ezért szükséges, hogy világos és specifikus célok kerüljenek elfogadásra, mint például az emberkereskedelem áldozatai számának felére csökkentése a következő tíz év során, bár a legfontosabb célnak a bűncselekmények e fajtája azonnali teljes megszüntetésének kell lennie;

F. mivel öt tagállam még mindig nem ratifikálta az ENSZ nemzetközi szervezett bűnözés elleni egyezményét, öt tagállam nem ratifikálta az ezt kiegészítő emberkereskedelem, különösen a nő- és gyermekkereskedelem megelőzéséről, felszámolásáról és büntetéséről szóló jegyzőkönyvet, tíz tagállam nem ratifikálta a gyermek jogairól szóló ENSZ-egyezményhez kapcsolódó, a gyermekek eladásáról, a gyermekprostitúcióról és a gyermekpornográfiáról szóló fakultatív jegyzőkönyvet és csak egyetlen tagállam ratifikálta az Európa Tanács emberkereskedelem elleni fellépésről szóló egyezményét;

G. mivel az emberkereskedelem célja nemcsak a szexuális kizsákmányolás, de a munkaerő-kizsákmányolás, az illegális örökbefogadás, a házi kényszerszolgaság és a szervkereskedelem is, ami annyit jelent, hogy az emberkereskedelem elleni küzdelemnek messze túl kell lépnie a kényszerprostitúció elleni küzdelmen, és figyelembe kell vennie a kizsákmányolás és elnyomás valamennyi ezzel összefüggő formáját;

H. mivel az emberkereskedelem nem feltétlenül nemhez kötött bűncselekmény, mivel a szexuális és munkaerő- kizsákmányolás áldozatai között férfiak, és különösen kisfiúk is megtalálhatók; mivel azonban az emberkereskedelem áldozatainak túlnyomó része mégis nő és lány;

I. mivel a nők és a gyermekek különösen veszélyeztetettek és nagyobb a kockázata, hogy az emberkereskedelemnek áldozatul esnek;

J. mivel az emberkereskedelem áldozatai - akik között sok a kiskorú - fizikai és pszichológiai erőszaknak és visszaéléseknek vannak kitéve, megfosztják őket méltóságuktól, személyes biztonságuktól, a szabad mozgáshoz és munkavállaláshoz való joguktól, rabszolgaságba kényszerítik és kínozzák, illetve egyéb embertelen és megalázó bánásmódban részesítik őket, továbbá az emberkereskedőkkel való kapcsolatuk gyakran kényszerített és nem kívánt függőségi viszonyt jelent;

K. mivel annak ellenére, hogy az ENSZ gyermekjogi egyezménye kimondja, hogy közvetlenül születés után minden egyes gyermeket anyakönyvezni kell, az UNICEF szerint [17] a fejlődő világban - Kína kivételével - a születések több mint fele (több, mint 50 millió gyermek) esetében az anyakönyvezés elmarad; mivel ezek a láthatatlan gyermekek - az árvák és az utcagyerekek millióival együtt - vannak a leginkább kitéve az emberkereskedelem veszélyeinek, illetve annak, hogy jogszerűtlen örökbefogadás vagy az emberi szervekkel folytatott kereskedelem áldozataivá váljanak; mivel a konfliktusok, a katasztrófahelyzetek és a konfliktusokat, illetve katasztrófákat követően kialakuló helyzetek az emberkereskedelem tekintetében szintén a kizsákmányolás fokozottabb kockázatának teszik ki a gyermekeket;

L. mivel az illegális bevándorlás okai különböznek az emberkereskedelem okaitól, és ezért a két problémát külön kell kezelni;

M. mivel az Egyesült Államok külügyminisztériumának "Jelentés az emberkereskedelemről 2005" című dokumentuma szerint az emberkereskedelemnek évente áldozatul eső 600000-800000 fő megközelítőleg 80%-a asszony és fiatal lány;

N. mivel a legtöbb áldozattá váló asszonyt és fiatal lányt különböző módokon zsákmányolják ki, elsősorban szexuálisan, amely az emberkereskedelem elsődleges célja, kényszermunkával, valamint a szervkereskedelem céljával;

O. mivel a 2005. évi ILO jelentés [18] becslése szerint az emberkereskedelem áldozatainak 80%-a nő és fiatal lány; mivel a jelentés szerint az összes áldozat 40-50%-a gyermek; mivel a jelentésben az áll, hogy a kényszermunkát végző áldozatok 56%-a nő és fiatal lány; mivel 98%-a az emberkereskedelemnek áldozatul eső és szexuálisan kizsákmányoltaknak nő és fiatal lány;

P. mivel a szexipar a kereslet-kínálat elve alapján működik; mivel a nemzetközi migrációs szervezet (IOM) 2003. évi jelentése elismerte, hogy "a növekvő fogyasztói kereslet kétségtelenül az egyik olyan tényező, amely hozzájárul a szexiparban a kényszermunka jelenségéhez";

Q. mivel az ENSZ különelőadójának az emberkereskedelem áldozatainak - különösen ami a nőket és a gyermekeket illeti - emberi jogi aspektusairól szóló, "Integration of the human rights of women and a gender perspective" című jelentése kimondja, hogy "miközben a nők és a gyermekek jogai az emberkereskedelem számos formájában sérülnek, a szexkereskedelem az emberkereskedelem azon speciális formája, ahol a nők és a gyermekek emberi jogai éppen női és gyermeki mivoltukban sérülnek";

R. mivel az EU munkaerőpiacához való hozzáférés bonyolult, sőt korlátozott és túlszabályozott, és miközben a munkaerő iránti kereslet nyilvánvaló, ez illegális bevándorlást, embercsempészetet és emberkereskedelmet eredményez;

S. mivel a szolgáltatások nyújtása fontos politikai prioritás; mivel a közvélemény gyakran széles körben tolerálja a munkaerő kizsákmányolását;

T. mivel az alacsony költségű, hivatalos papírokkal nem rendelkező, engedelmes munkavállalók iránti kereslet az EU-ban hozzájárul az illegális emberkereskedelemhez; mivel az ilyen munkaerő jelenléte leszorítja a költségeket, de az ára az emberi méltóság feladása és mivel aláássa a munkaügyi normákat, az egészségügyi és biztonsági intézkedéseket, a méltányos fizetést és a helyi és/vagy állami bevételeket, mivel adókat és szociális hozzájárulásokat nem fizetnek;

U. mivel az emberkereskedelemből származó nagy nyereségeket gyakran pénzmosással legalizálják, ami a szervezett bűnözés más tevékenységeit teszi lehetővé, beleértve a vesztegetést és a csalást és mindennek következtében az elkövetők törvénytelen úton gazdasági, társadalmi sőt politikai hatalomra tesznek szert;

V. mivel az emberkereskedelem fő mozgatóereje az áruba bocsátott emberek által nyújtott szolgáltatások iránti kereslet, például az olyan emberek igénye, akik nőket és gyermekeket vásárolnak vagy kívánnak vásárolni szexuális célokkal, amely a szegénységgel, a társadalmi kirekesztéssel, valamint a tisztességes munka lehetséges alternatíváinak hiányával párosul, és az emberkereskedelmet aligha lehet a kereslet csökkentésére irányuló politikai akarat és közös erőfeszítés megerősítése nélkül megszüntetni vagy akár csak lényegesen csökkenteni [19];

W. mivel bizonyos származási országokban a fenntartható gazdasági és szociális kilátások hiánya, a nagymértékű munkanélküliség és a folyamatosan növekvő szegénység párosulva az Európában meglévő gazdasági és szociális fejlettségi szinttel hozzájárul azoknak a feltételeknek a kialakulásához, amelyek megkönnyítik a bűnszervezetek számára az emberkereskedelemből való profitszerzést;

X. mivel a bűnüldözésnek az emberkereskedők és a közvetítők bűnelkövetővé nyilvánítása révén történő megerősítése az emberkereskedelem ellen folytatott küzdelem rendkívül fontos tényezője; mivel a bűnüldözésnek magában kellene foglalnia a bűncselekményből származó bevételek elkobzását is; mivel a munkaügyi ellenőrzések megerősítésére van szükség, beleértve a munkaerő-kizsákmányolás és az illegális munka büntetését; mivel a nemzeti munkaügyi felügyeletek hálózatának felállítása és a munkaerőkizsákmányolásért kiszabható büntetések harmonizációja az ilyen jellegű bűncselekmények csökkenéséhez vezethet; mivel az emberkereskedelemmel kapcsolatos esetek hatékony kivizsgálásának és az azokkal kapcsolatos büntetőeljárás lefolytatásának biztosítása érdekében hasznosnak bizonyulna különlegesen képzett és felszerelt egységek felállítása a nemzeti rendőrségeken és ügyészségeken belül;

Y. mivel az áldozatok gyors azonosítása döntő fontosságú az emberkereskedelem elleni küzdelemben,

1. A következő ajánlásokat címzi a Tanácsnak:

Jogi keret és bűnüldözés

a) az emberkereskedelem tekintetében egységes politikai megközelítést kell alkalmazni (amely kiterjed a migrációs, a nemekkel kapcsolatos, a foglalkoztatási, a szociális, a fejlesztési, a külső, a szomszédsági és a vízumpolitikára is) és azt következetesen bűncselekménynek kell minősíteni megfelelve legalább az EU jog által a 2002/629/IB kerethatározatban megszabott követelményeknek;

b) felszólítja az Európai Közösséget, hogy írja alá és ratifikálja az Európa Tanács emberkereskedelem elleni fellépésről szóló egyezményét amint lehetséges; sürgeti a Bizottságot, hogy további késedelem nélkül indítsa el a belső eljárást, ami lehetővé teszi az Európai Közösség számára, hogy aláírja és ratifikálja ezt az egyezményt; hasonlóképp felkéri a Tanácsot, hogy határozzon úgy, hogy aláírja és ratifikálja az egyezményt;

c) a Bizottságnak és a tagállamoknak stratégiát kellene elfogadniuk a cselekvési terv végrehajtásáról;

d) a Tanácsnak és a tagállamoknak a cselekvési terv végrehajtásakor meg kell erősíteniük az emberi jogokon alapuló, a nemek közötti esélyegyenlőségre és az áldozatokra összpontosító megközelítést;

e) úgy véli, hogy az emberkereskedelemmel kapcsolatban az emberi jogokon alapuló megközelítésen túl megkülönböztetésmentes megközelítésre van szükség, valamint hogy ennek megfelelően az esélyegyenlőségre és megkülönböztetésmentességre történő hivatkozás alapvető fontosságú;

f) a tagállamoknak, ha erre még nem került sor, ratifikálniuk kell és végre kell hajtaniuk az összes, a témához tartozó nemzetközi egyezményt, beleértve a transznacionális szervezett bűnözésről szóló ENSZ egyezményt, ennek az emberkereskedelem, különösen a nő- és gyermekkereskedelem megelőzéséről, felszámolásáról és büntetéséről szóló kiegészítő jegyzőkönyvét, valamint a migránsok szárazföldi, tengeri és légi úton történő csempészése elleni jegyzőkönyvet, a gyermek jogairól szóló ENSZegyezmény fakultatív jegyzőkönyvét a gyermekek eladásáról, a gyermekprostitúcióról és a gyermekpornográfiáról, a valamennyi migráns munkavállaló és családjuk jogainak védelméről szóló ENSZegyezményt, az Európa Tanács egyezményét az emberkereskedelem elleni fellépésről, az ILO egyezményeit és alapvető munkaügyi normáit, különös tekintettel a kényszermunkáról szóló 29-es számúra, a gyermekmunka legrosszabb formáinak betiltásáról és a megszüntetésükre irányuló cselekvésről szóló 182. számúra, valamint azokra, amelyek az egyesülési szabadságról, a munkaügyi felügyeletről és a foglalkoztatási hivatalokról szólnak;

g) a tagállamoknak a lehető leghamarabb végre kell hajtaniuk a 2002/629/IB kerethatározatot és a 2004/81/EK irányelvet, és gondoskodniuk kell legalább arról, hogy az emberkereskedelem áldozatai - függetlenül attól, hogy együttműködnek-e az illetékes hatóságokkal a nyomozás során, illetve tanúként a büntetőjogi eljárásokban - rövid időre szóló tartózkodási engedélyekhez jussanak, beleértve az áldozatok számára biztosított mérlegelési/felépülési időszakot, amely nem lehet rövidebb 30 napnál, továbbá az áldozatok számára érthető nyelven rendelkezésre álló bírósági és közigazgatási eljárásokról szóló információkhoz és az ingyenes jogi segítségnyújtáshoz történő hozzáférést;

h) a tagállamoknak az emberkereskedelem ellen folytatott küzdelem részeként teljes mértékben fel kell használniuk a bűncselekményből származó jövedelmek, vagyon és az elkövetéshez használt eszközök elkobzásáról szóló, 2005. február 24-i 2005/212/IB tanácsi kerethatározatot [20] és különösen annak 3. cikkét;

i) a tagállamoknak felelősséget kellene vállalniuk az emberkereskedelem áldozataiért úgy, hogy lehetőséget biztosítanak számukra, hogy segítséget kapjanak akár abban, hogy visszatérjenek származási országukba, amennyiben így kívánják, akár pedig abban hogy az Unióban maradhassanak [21]; továbbá segíteni és ösztönözni kellene őket, hogy a vizsgálatok során, illetve büntetőjogi eljárásokban tanúként együttműködjenek az illetékes hatóságokkal;

j) a tagállamoknak meg kellene vizsgálniuk azon informátorok ösztönzését, támogatását és védelmét szolgáló mechanizmusok bevezetését, akikre megtorlások várhatnak;

k) a tagállamoknak olyan intézkedéseket kell hozniuk, amelyekkel biztosítható, hogy az emberkereskedelem áldozatainak, különösen a gyermekeknek az azonosítását a bűnüldözési hatóságok képzett személyzete végezze, olyanok akiket kiképeztek az emberkereskedelem megelőzésére és világos különbséget tudnak tenni az embercsempészés és az emberkereskedelem között; a kormányhivataloknak iránymutatásokat kell kidolgozniuk annak érdekében, hogy a hivatalos papírokkal nem rendelkező migránsok kikérdezése során a megfelelő kérdéseket tegyék fel, amelyek alapján az emberkereskedelem áldozatai felismerhetők;

l) a tagállamoknak a lehető legalacsonyabbra kell szorítaniuk a szervkereskedelem kockázatát Európában, ideértve a kereslet visszaszorítását, a szervadományozás hatékonyabb elősegítését, szigorú jogi szabályozás fenntartását az élő, nem családtag szervadományozók tekintetében, a nemzeti nyilvántartások és várólisták átláthatóságának biztosítását, a szabálytalanságokért való jogi felelősség megállapítását;

m) a tagállamoknak javítaniuk kell az aktuális helyzet elemzésén azáltal, hogy egységes módszereket alkalmaznak és egymással összevethető adatokat gyűjtenek, elsősorban az emberkereskedelem útvonalaival és az áldozatok profiljával kapcsolatban a hatályos jegyzőkönyveknek és az adatvédelemről szóló közösségi szabályozásnak megfelelően;

n) a tagállamoknak következetesen kell végrehajtaniuk a 2002/629/IB kerethatározat 4. cikkét annak biztosítása érdekében, hogy a javukra bármely olyan személy által elkövetett bűncselekményekért jogi személyeket is felelősségre lehessen vonni, aki akár egyedül, akár a jogi személy valamely szervének részeként vezető pozíciót tölt be az emberkereskedelemmel kapcsolatban álló vagy az emberkereskedelem áldozatainak szolgáltatásait igénybe vevő jogi személyben;

o) a tagállamok olyan intézkedéseket fogadnak el, amelyek a személyek szexuális kizsákmányolás céljából való elrablását, szállítását, ideértve elhelyezésüket, tartásukat, vagy felügyeletük átruházását szabadságvesztéssel büntethető bűncselekménynek minősítik;

p) úgy véli, hogy a jó vállalati gyakorlat, amelyhez hozzátartozik az, hogy az alvállalkozóknak végre kell hajtaniuk szerződéses és törvényi kötelezettségeiket (a szállítói lánc alkalmazkodása), fontos szerepet játszik a kereslet csökkentésében, továbbá a vállalatok és más szociális hivatalok döntő szerepet játszanak a hatályos munkaügyi és szociális jogszabályok alkalmazásának végrehajtásában, különösen abban, hogy a munkavállalók megkapják azokat a juttatásokat, amelyekre jogosultak; üdvözli az athéni nyilatkozatot, amelynek célja annak biztosítása, hogy a vállalatok ne tűrjék a kényszermunkát;

q) úgy gondolja, hogy rendkívül súlyos büntetéssel kell sújtani azokat a vállalatokat, amelyekről kiderül, hogy emberkereskedelemből származó olcsó munkaerőt alkalmaztak, különösen akkor, ha a vállalatok rosszhiszeműen cselekedtek;

r) a tagállamoknak meg kellene hozniuk a szükséges intézkedéseket, hogy az emberkereskedelemben bűnösnek talált jogi személyekre kiszabott büntetőjogi illetve közigazgatási bírságok magukban foglalják az emberkereskedelemből származó bevételek lefoglalását és elkobzását, amely bevételeket elsősorban az áldozatok anyagi, fizikai és pszichológiai tekintetben elszenvedett kárának megtérítésére fordítják;

s) a tagállamoknak végre kellene hajtaniuk azokat a mechanizmusokat, amelyek - megelőző és tudatosságnövelő intézkedések, oktatással és képzéssel kapcsolatos fellépések, az áldozatok védelme és a nekik nyújtott segítség, valamint e fellépésekhez szükséges források értékelése révén - integrált megoldásokat nyújtanak annak érdekében, hogy a rendőrség kezelni tudja a nők és gyermekek szexuális kizsákmányolás céljával történő nemzetközi kereskedelmének problémáját;

t) úgy véli, hogy a munkajoghoz kapcsolódó felügyeleti és végrehajtási mechanizmusokat minden tagállamban erősíteni kell; úgy véli, hogy a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy rendelkezzenek a megfelelő jogi kerettel, és hogy a szükséges mechanizmusok, képzések és a megfelelő technikai források is hozzáférhetők legyenek ahhoz, hogy a tagállamok teljesíthessék jogszabályi kötelezettségeiket felelősséggel felruházva a felügyeleti szervek hivatalnokait, továbbá ellátva őket információval és tudatosságnövelő képzésekkel annak érdekében, hogy felismerjék az emberkereskedelem áldozatait, akiket kizsákmányolnak; úgy véli, hogy a foglalkoztatással foglalkozó felügyelőségek transznacionális hálózata hasznosnak bizonyulna a legjobb gyakorlatok cseréjében és a kizsákmányolás elleni küzdelemben; a tagországoknak meg kellene erősíteniük ezen a téren az uniós szintű együttműködést és koordinációt;

u) a tagállamoknak szigorúbban kell ellenőrizniük a munkaerő-közvetítő ügynökségeket, és az idénymunkára toborzó ügynökségeket; a Tanácsnak meg kell fontolnia a nemzeti munkaügyi felügyeletek hálózatba szervezését;

v) a tagállamoknak támogatniuk kell a munkaközvetítő szolgálatokat a magánszféra munkaközvetítő irodáinak megfigyelésével, amelyeket gyakran házasságközvetítő vagy utazási irodáknak álcáznak, és amelyek visszaélésekre, és ennek következményeképp emberkereskedelemre adhatnak lehetőséget az alkalmazási eljárás során;

w) a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a konzulátusaikon dolgozó személyzet kicserélje tapasztalatait és képzést kapjon arról, hogyan ismerheti fel azokat a vízumkérelmeket, amelyek esetében emberkereskedelemről van szó; a Tanácsnak és a Bizottságnak a lehető leghamarabb ki kellene fejlesztenie egy közös, a vízumokra vonatkozó információs rendszert;

x) a Tanácsnak és a Bizottságnak az EU emberi koherens emberi és gyermekjogi politikájának további eszközeként az emberkereskedelem elleni küzdelemről szóló uniós iránymutatásokat kell kidolgoznia;

Megelőzés és a kereslet visszaszorítása

y) az emberkereskedelem megvitatását be kellene illeszteni az iskolai tananyagba és foglalkozni kell a társadalmi és nemi egyenlőtlenségek csökkentésével; az emberkereskedelem ellen folytatott küzdelem alapvető elemeként kellene elismerni a közvélemény figyelmének felhívását arra, hogy az emberkereskedelem elfogadhatatlan bűncselekmény; a tagállamoknak a gyermekkereskedelem megelőzése eszközeként támogatniuk kell a mindennapi élettel kapcsolatos ismeretek oktatásának bevezetését az összes iskolában;

z) a Bizottságnak, Frattini biztos 2006. március 8-án megfogalmazott tervével összhangban, legkésőbb 2007-ben el kellene indítania egy tanulmány elkészítését, amelynek témája a különböző tagállamok prostitúcióról és a szexuális kizsákmányolás céljával történő emberkereskedelemről szóló jogszabályai közötti okozati összefüggés feltárása, valamint a tagállamok migrációval és emberkereskedelemmel kapcsolatos jogszabályai és politikái közötti okozati összefüggés feltárása; a tanulmány tudományos hitelének biztosítása érdekében összehasonlítható adatokon kell alapulnia; ezért szabványosított adatgyűjtési módszert kell tervezni és meg is kell valósítani amint lehet; ezt követően az eredményeket a szexuális kizsákmányolás céljával történő emberkereskedelem elleni küzdelem legjobban bevált gyakorlatainak végrehajtásához kellene felhasználni;

aa) a Bizottságnak, a Tanácsnak és a tagállamoknak támogatniuk kellene a kormányok, illetve a civil társadalom emberkereskedelem ellen irányuló kezdeményezéseit, különösen a gyakorlati jellegű tudatosságnövelő kampányokat;

ab) a Bizottságnak értékelnie és terjesztenie kellene a kényszermunka, a szexuális kizsákmányolás érdekében vagy bármilyen más célból áruba bocsátott személyek által nyújtott szolgáltatások iránti, a tagállamokban jelentkező kereslet visszaszorítására irányuló bevált gyakorlatokat;

ac) a tagállamoknak a bevált gyakorlatokon alapuló intézkedéseket kellene végrehajtaniuk a kereslet csökkentésére és az üzleti szektor, különösen az idegenforgalom és az internetszolgáltatók ösztönzésére, valamint más okokkal is foglalkozniuk kellene, mint például a marginalizációval és a foglalkoztatás és megfelelő munkahely tekintetében az egyenlő esélyek hiányával, hogy az emberkereskedelem megakadályozása érdekében dolgozzanak ki magatartási kódexet, és azt tartsák be;

ad) a Bizottságnak március 25-ét 2007-től emberkereskedelem-ellenes nappá kellene nyilvánítania, megemlékezve a rabszolga-kereskedelem eltörléséről a világ számos országában;

ae) a biztonságos migrációra irányuló jogi mechanizmusok javítását célzó intézkedéseket kellene hozni annak érdekében, hogy tájékoztatást nyújtsanak a biztonságos migrációval kapcsolatos lehetőségekről, és biztosítsák az eljárások átláthatóságát, mivel ez a legjobb módja az emberkereskedelem visszaszorításának;

af) belpolitikájuk, valamint szomszédsági, fejlesztési és segélyezési politikájuk kialakításakor a Bizottságnak és a tagállamoknak fontolóra kellene venniük olyan intézkedéseket, amelyek az emberkereskedelem származási országokban fennálló okait veszik célba, ideértve például a nemzeti gyermekvédelmi rendszerek megerősítését, a gyermekek anyakönyvezésének támogatását a törvénytelen örökbefogadások, a kényszerházasságok, a szervkereskedelem és a gyermekek bármilyen célú kizsákmányolása céljából folyó kereskedelme veszélyének csökkentése érdekében, beleértve szexuális kizsákmányolást is;

ag) a Bizottságnak és a tagállamoknak kiemelt figyelmet kellene fordítaniuk arra, hogy megakadályozzák a modern információs és kommunikációs technológiák nő- és gyermekkereskedelemhez kapcsolódó nem helyénvaló alkalmazását, valamint elő kellene mozdítaniuk az ezen probléma ellen folytatott küzdelemhez szükséges valamennyi jogi és technológiai kezdeményezés tiszteletben tartását;

ah) a Bizottságnak javaslatot kellene készítenie az ENSZ által kiadott magatartási kódexhez hasonló, az uniós intézmények és testületek tisztviselőire vonatkozó magatartási kódexről, különösen harmadik országokba történő kiküldetések esetére; a kódex nyíltan elítélné a szexuális szolgáltatások vásárlását, a szexuális kizsákmányolás más formáit és a nemi alapú erőszakot, és tartalmaznia kellene a szükséges szankciókat megsértése esetére; a kiküldetéseket megelőzően a tisztviselőknek részletes tájékoztatást kellene adni a magatartási kódex tartalmáról;

ai) a Tanácsnak és a Bizottságnak a harmadik országokkal (különösen azokkal, amelyekből az emberkereskedelem legtöbb áldozata származik [22]) folytatott politikai párbeszédek során rendszeresen fel kellene vetnie az emberkereskedelem problémáját, hivatkozva az EU és ezen országok között megkötött megállapodások szerves részét képező emberi jogi záradékra;

aj) a Bizottságnak és a tagállamoknak foglalkoznia kell az Unión és az egyes tagállamokon belüli emberkereskedelem kérdésével, és támogatnia kell a jelenség megértésének javítását célzó kutatást, valamint tájékoztatást kell nyújtania a hatékony politikai intézkedések kidolgozásáról és végrehajtásáról;

ak) a Tanácsnak és a Bizottságnak az uniós emberi jogi politika keretében a harmadik országokkal folytatott párbeszédek keretében a szervkereskedelemmel kapcsolatos minden állításnak utána kellene járnia;

Az áldozatok védelme

al) a Bizottságnak és a tagállamoknak létre kellene hozniuk egy egységes európai számon hívható többnyelvű forródrótot, amely az áldozatoknak nyújtandó segítség első lépéseként szolgálna;

am) a tagállamoknak fel kellene lépniük az emberkereskedelem ellen, miközben tiszteletben tartják a prostituáltakat és megakadályozzák ezek hátrányos megkülönböztetését vagy további marginalizációjukat és megbélyegzésüket, amely növeli az emberkereskedelemnek és az erőszak vagy a visszaélés más formáinak való kiszolgáltatottságukat;

an) a Tanácsnak ösztönöznie kellene egy olyan európai internetes oldal létrehozását a nemzeti koordinátorokkal szoros együttműködésben, amely az eltűnt személyekkel kapcsolatos adatokat és képeket tartalmaz;

ao) nemcsak a szexuális, hanem a munkaerő-kizsákmányolás, illetve az emberkereskedelem egyéb áldozatainak védelmét biztosító intézkedések is szükségesek;

ap) a Bizottságnak és a tagállamoknak az áldozatok megsegítésére és védelmére vonatkozó európai standardokat és iránymutatásokat kellene létrehozniuk és végrehajtaniuk, amelyek a gyermekek jogainak védelmére vonatkozó különleges rendelkezéseket, és egy olyan tanúvédelmi mechanizmust foglalnak magukban, amely a segítségnyújtás szerves részeként névtelenséget biztosít az áldozatok számára, tekintet nélkül tanúskodási képességeikre vagy hajlandóságukra;

aq) a tagállamoknak biztosítaniuk kellene a rövid és/vagy hosszú távú segítséghez történő hozzáférést az áldozatok részére; e támogatásba beleértendő többek között az elsődleges menedék, a későbbi lakhatáshoz jutás biztosításával, az orvosi ellátás és tanácsadás, a jogsegély, az áldozatok tájékoztatása jogaikról és az áldozatok tanúkként történő bevonása, a nyelvi és gyakorlati képzés, kulturális bevezető tanfolyamok, pénzügyi segítség, valamint segítségnyújtás a munkakeresésben, illetve a gyermekek számára törvényes gyám keresésében;

ar) az emberkereskedelem áldozatainak nyújtott segítséget azok egyéni igényeihez kell igazítani, mivel az ilyen áldozatok nem alkotnak homogén csoportot; ebben az összefüggésben különös jelentősége van a nemek közötti egyenlőségnek, a gyermekek jogainak, az őslakosoknak és a kisebbségi csoportoknak, mivel az embercsempészet sok áldozata, illetve lehetséges áldozata nő, gyermek vagy etnikai és kisebbségi csoportokhoz tartozó személy, akik származási helyükön hátrányos megkülönböztetésnek lehettek kitéve;

as) a tagállamoknak biztosítaniuk kellene az áldozatok számára az oktatási és képzési programokhoz, illetve a munkaerőpiachoz történő hozzáférést, valamint polgári, büntetőjogi és közigazgatási eljárások során jogaik védelmét és a jogorvoslati lehetőségekhez történő hozzáférést;

at) az emberkereskedelem áldozatait nem kellene a származási országba visszaküldeni akkor, ha joggal feltételezhető, hogy ott további megbélyegzés, diszkrimináció vagy megtorlás veszélyének lennének kitéve, illetve újra az emberkereskedelem áldozatává válnának; hangsúlyozza a biztonságos visszatérést, a beilleszkedést és a társadalmi befogadást segítő, az áldozatoknak szóló programok fontosságát, amelyek teljes mértékben tiszteletben tartják az áldozatok jogát a biztonsághoz és a magánélethez, beleértve annak biztosítását is, hogy az egyes államok, amennyiben az áldozatok azonosítása megtörtént, felelősek a velük kapcsolatos kockázatelemzések elvégzéséért az áldozatok visszatérése előtt, alatt és után;

au) jogalkotásukban és közigazgatási gyakorlatukban a tagállamoknak be kellene tartaniuk a "gyermek" fogalmának ENSZ általi meghatározását [23], azaz minden 18. életévét be nem töltött személy gyermeknek minősül; a gyermekkereskedelem problémájának tartós megoldásáról szóló döntést ezért vagy a gyermekek jólétéért jogilag felelős hatóságnak vagy olyan igazságügyi hatóságnak kell meghoznia, amelynek elsődleges feladata a gyermek legfőbb érdekeinek biztosítása a teljes döntéshozatali folyamat során; a magántulajdonú és állami szociális jóléti intézmények, a bíróságok, a közigazgatási hatóságok és jogalkotási szervek által végrehajtott, gyermekekkel kapcsolatos cselekvések során elsősorban a gyermekek legjobb érdekeit kell szem előtt tartani; a tagállamok biztosítják, hogy a saját vélemény kialakítására képes gyermekek rendelkezzenek a véleményük szabad kinyilvánításának jogával minden őket érintő ügyben, és hogy a gyermekek véleménye a koruknak és érettségüknek megfelelő súlyt kapjon;

av) a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az emberkereskedelem áldozatául esett gyermekek mentesüljenek az olyan bűncselekmények miatt történő vádemelések vagy kiszabott szankciók alól, amelyeket azzal összefüggésben követtek el, hogy az emberkereskedelem áldozataivá váltak; általános szabályként a gyermekkorú áldozatokat nem szabad megfosztani a szabadságuktól akkor sem, ha a gyermek felügyelet nélkül vagy szüleitől távol van, sem pedig migrációs vagy tartózkodási státuszuk, vagy azok hiánya alapján;

aw) a tagállamoknak biztosítaniuk kell az emberkereskedelem gyermekáldozatai vagy -szemtanúi jogait, különleges elbánást, segítséget és támogatást kell nyújtaniuk számukra a bűnügyi eljárásban való részvételből származó további szenvedések megelőzése érdekében, valamint azért hogy az eljárás során mindvégig tartsák tiszteletben emberi jogaikat, legjobb érdekeiket és emberi méltóságukat; a tagállamoknak emellett meg kell védeniük a gyermekeket a nyílt tárgyaláson való tanúvallomás hatásaitól (a 2001. március 15-i, a büntetőjogi eljárások során az áldozatok helyzetéről szóló, 2001/220/IB tanácsi kerethatározat 8. cikke (4) bekezdése [24]);

ax) a UNICEF említett iránymutatásainak és az emberkereskedelem gyermekáldozatai jogainak védelmével kapcsolatos útmutató referenciáinak megfelelően speciális védelmi intézkedéseket kell végrehajtani a származási és a célországban egyaránt, beleértve az utcai szociális munka bővítését, a családi segítségnyújtást, biztonsági háló kiépítését a gyermekek számára, a veszélyes migráció kockázataival kapcsolatos tájékoztatást, valamint a származási helyre a gyermek akaratának és érdekeinek megfelelő módon történő, kísérővel való visszatérést;

ay) a törvénytelen örökbefogadások elkerülése érdekében a tagállamoknak teljes mértékben végre kellene hajtaniuk a gyermekeknek a nemzetközi örökbefogadások terén való védelméről és az ilyen ügyekben történő együttműködésről szóló hágai egyezményt;

az) a tagállamoknak meg kellene erősíteniük a köz- és magánszféra közötti partneri apcsolatokat az áldozatok védelme terén, ideértve tevékenységük fenntartható finanszírozását is;

Az intézkedések összehangolása nemzeti és uniós szinten

ba) a tagállamoknak emberkereskedelem-ellenes nemzeti koordinációs struktúrákat kellene létrehozniuk és ezeket meg kellene erősíteniük, valamint ezek nemzetközi hálózatba történő beépítésére kellene törekedniük;

bb) hangsúlyozza annak fontosságát, hogy az uniós intézményeknek és a tagállamoknak a nő- és lánykereskedelem elleni küzdelem kulcselemeként támogatniuk kellene a nemek szerint kidolgozott megelőzési stratégiákat, alkalmazniuk kellene a nemek közötti egyenlőség elveit és meg kellene szüntetniük a kizsákmányolás valamennyi formája iránti keresletet, beleértve a szexuális kizsákmányolást és a házi munkát végzők kizsákmányolását;

bc) a Bizottságnak ösztönöznie és támogatnia kellene az emberkereskedelem elleni küzdelemhez kapcsolódó nemzeti tervek kidolgozását és végrehajtását;

bd) a tagállamoknak biztosítaniuk kellene az emberkereskedelemmel kapcsolatos ügyeket kivizsgáló különleges egységek pénzügyi támogatását;

be) az emberkereskedelemtől érintett kiindulási, tranzit- és célországok koordinálása és együtműködése rendkívül fontos; a Tanácsnak, a Bizottságnak és a tagállamoknak össze kellene hangolniuk emberkereskedelem-ellenes stratégiáikat annak érdekében, hogy kiegészítsék az ENSZ, az Európa Tanács, az EBESZ, a nemzetközi migrációs szervezet, a pekingi felülvizsgálati folyamat, a dél-európai stabilitási paktum és a G8-ak erőfeszítéseit;

bf) a Tanácsnak, a Bizottságnak és a tagállamoknak továbbra is támogatniuk kellene a regionális kezdeményezéseket, amelyek kiegészítik és serkentik az uniós szintű együttműködést, például az emberkereskedelem ellen küzdő észak-balti munkacsoportot, a délkelet-európai együttműködési kezdeményezést, a páneurópai budapesti folyamatot, az "5+5 párbeszéd"-et a nyugati földközi-tengeri országok között, a mediterrán átmenő migrációról szóló párbeszédet, az afrikai, közel-keleti és a Nyugat-afrikai Államok Gazdasági Közösségének régiójában kidolgozott regionális cselekvési terveket;

bg) a Bizottságnak és a Tanácsnak, miközben felismerik egy, az emberi szervekkel és szövetekkel való kereskedésről szóló külön jelentés elkészítésének szükségességét, az emberi szervekkel való kereskedelmet az emberkereskedelemre vonatkozó átfogó stratégiája részeként kellene tekinteniük kül- és belpolitikai szempontból egyaránt;

bh) a Bizottságnak és szakértői csoportjának kezdeményeznie, támogatnia és értékelnie kellene az emberkereskedelem új irányaira, az emberkereskedelem és az olcsó munkaerő iránti igények, valamint az emberkereskedelem és a bevándorlás közötti kapcsolatokra vonatkozó kutatásokat, a meglévő emberkereskedelem-ellenes programok hatékonyságának értékelését célzó kutatásokat, beleértve azok hatását a gyermekek jogainak előmozdítására és érvényesítésére, különösen a cselekvési terv tükrében;

bi) a Bizottságnak és a Tanácsnak figyelembe kell venni az embercsempészet áldozatai korai azonosításának fontosságát a közös vízuminformációs rendszer kidolgozásakor, ugyanakkor az embercsempészet elleni küzdelmet mind az egyes tagállamok, mind pedig az egész Unió határain belül kell folytatni;

bj) a tagállamoknak az uniós szervek, úgymint az Europol, az Eurojust és a Frontex bevonásával meg kellene erősíteniük az emberkereskedelem elleni harcot az Unión belül;

bk) a Bizottságnak, a Tanácsnak és a tagállamoknak az emberkereskedelem üldözése és az ellene folytatott küzdelem terén szükséges jogi harmonizáció tekintetében is meg kellene bizonyosodniuk a harmadik országokkal kötött megállapodásokban szereplő emberi jogi és demokráciazáradék alkalmazásáról;

bl) a Pénzügyi Akció Munkacsoportnak, különösen pedig a Tipológiai Munkacsoportnak folytatni kellene az emberkereskedelemhez kapcsolódó pénzmosási módszerek feltárására irányuló munkát;

bm) emberkereskedelem-ellenes európai hálózatot kellene létrehozni, amely a tagállamok és a Bizottság által kijelölt kapcsolattartó pontokból áll, ideértve a kormányzati és nem kormányzati hivatalokat, és amelyek feladata a megelőzés, az áldozatok segítése, a jogszabályok végrehajtása és rendőrségi és igazságügyi együttműködés;

bn) a Bizottságnak és a német kormánynak össze kellene gyűjtenie és elemeznie kellene a kényszerprostitúcióval és a kizsákmányolásnak az emberkereskedelemhez kapcsolódó egyéb formáival kapcsolatban a 2006-os labdarúgó világbajnokság során szerzett információkat, és a tapasztalatokat meg kellene osztania a jövőbeli eseményeken alkalmazandó helyes gyakorlat kialakítása érdekében;

bo) a Bizottságnak az emberkereskedelem elleni küzdelemről szóló 2002/629/IBB tanácsi kerethatározattal összefüggésben fel kell vetnie a sport ágazatban megvalósuló gyermekkereskedelem problémáját különös tekintettel azon esetekre, ahol a klubok nagyon fiatal gyermekeket szerződtetnek, hogy megkerüljék a saját nevelésű játékosokról szóló szabályt;

bp) felszólítja a tagállamokat, hogy szorosan működjenek együtt olyan nem kormányzati szervezetekkel és egyesületekkel, amelyek a származási országokban, tranzit- és célországokban ezen a területen tevékenykednek, elsősorban úgy, hogy hosszú távon biztosítják tevékenységeik finanszírozását;

bq) a Tanácsnak és a tagállamoknak ösztönözniük kellene a kiindulási országokban működő civil szervezetekkel való együttműködést, amelynek célja az adatgyűjtés, tevékenységek végrehajtása, szociális munkások képzése, illetve a tömegtájékoztatási eszközökkel végzett közös munka az emberkereskedelemmel kapcsolatos tudatosság növelése érdekében;

2. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezen állásfoglalást a Tanácsnak, valamint tájékoztatásul a Bizottságnak, továbbá a tagállamok és a csatlakozó országok kormányainak.

[1] HL C 320. E, 2005.12.15., 247. o.

[2] http://www.un.org/Overview/rights.html.

[3] USA külügyminisztérium (2004), http://www.humantrafficking.org/countries/eap/united_states/news/2005_05/tip_-factsheet_response.html, .

[4] HL C 364., 2000.12.18., 1. o.

[5] Az Európai Tanács által 2004. novemberében jóváhagyott hágai program.

[6] http://www.consilium.europa.eu.

[7] HL L 203., 2002.8.1., 1. o.

[8] HL L 13., 2004.1.20., 44. o.

[9] HL L 261., 2004.8.6., 19. o.

[10] HL C 311., 2005.12.9., 1. o.

[11] Elfogadott szövegek, P6_TA(2006)0005.

[12] HL C 59., 2001.2.23., 307. o.

[13] Az Európai Parlament és a Tanács 293/2000/EK határozata ( 2000. január 24.) a gyermekek, a fiatalok és a nők elleni erőszakkal szembeni küzdelem megelőző intézkedéseiről szóló közösségi cselekvési program (a Daphne program) (2000-2003) elfogadásáról (HL L 34., 2000.2.9., 1. o.) és az Európai Parlament és a Tanács 803/2004/EK határozata ( 2004. április 21.) a gyermekek, a fiatalok és a nők elleni erőszak megelőzéséről és az azzal szembeni küzdelemről, valamint az áldozatok és veszélyeztetett csoportok védelméről szóló közösségi cselekvési program (a Daphne II program) (2004-2008) elfogadásáról (HL L 143., 2004.4.30., 1. o.).

[14] www.europol.eu.int.

[15] Az Európa Tanács emberkereskedelem elleni fellépésről szóló egyezménye - Magyarázó jelentés, 2005.

[16] "Lost kids, lost futures" (Elveszett gyermekek, elveszett jövők) - Az EU válasza a gyermekkereskedelemre, 2004.

[17] The State of the World's Children 2006: Excluded and invisible (A világ gyermekeinek helyzete 2006: kirekesztve és láthatatlanul), UNICEF 2005.

[18] International Labour Organisation (2005), A global alliance against forced labour http://www.ilo.org/dyn/declaris/ DECLARATIONWEB.GLOBALREPORTSLIST?var_language=EN.

[19] Gabal, I.: Potírání obchodu s lidmi v ČR a možnosti optimalizace bezpečnostní politiky státu. A Cseh Köztársaság Belügyminisztériumának munkadokumentuma. Prága, 2006.

[20] HL L 68., 2005.3.15., 49. o.

[21] Az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottsága PE 362.828 számú véleményének megfelelően.

[22] Lásd az Egyesült Államok emberkereskedelemről szóló, 2006. június 5-i minisztériumi jelentésében felsorolt országokat.

[23] A gyermek jogairól szóló ENSZ egyezmény, 1. cikk, 1989.

[24] HL L 82., 2001.3.22., 1. o.

--------------------------------------------------