•Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

Európa egyre inkább szembesül az éghajlatváltozás és az erőforrások kimerülésének katasztrofális és kiszámíthatatlan következményeivel. Éppen ezért a fenntartható gazdasági növekedés, azaz az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, nagyobb erőforrás-hatékonyságú és körforgásos gazdaságra való áttérés, a nagyobb átláthatóság, valamint a hosszú távú gondolkodás és tervezés – miközben biztosítja a pénzügyi rendszer stabilitását – kulcsszerepet játszik az Unió gazdaságának hosszú távú versenyképességében. Mivel ezen a ponton létfontosságú szerepe van a pénzügyi rendszernek, ösztönözni kell, hogy magántőke áramoljon a fenntartható befektetésekbe. Ez a gondolkodásmód képezi a magját a tőkepiaci unió projektjének.

Ez a javaslat kiegészíti ezt a célkitűzést és a tőkepiaci unió félidős felülvizsgálatának egyik kiemelt intézkedését, mivel olyan intézkedéseket tartalmaz, amelyek szolgálatukba állítják a pénzügyi technológia átalakító erejét, és a fenntartható befektetések felé irányítják át a magántőkét. Hozzájárul az integráltabb tőkepiacok kialakulásához azzal, hogy megkönnyíti a befektetők számára az egységes piac előnyeinek kihasználását, miközben megalapozott döntéseket tudnak hozni.

2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

•Jogalap

Ez a javaslat az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti megosztott hatáskörbe tartozik, és az EUMSZ 114. cikkén alapul, amely lehetővé teszi az olyan nemzeti rendelkezések közelítésére vonatkozó intézkedések elfogadását, amelyek tárgya a belső piac megteremtése és működése.

A végső befektetőknek szóló közzétételek megerősítik azok védelmét, mivel céljuk az, hogy jobb tájékoztatást adjanak nekik befektetési döntéseikhez. Jelenleg a végső befektetők nem tudják learatni a belső piacból adódó hasznokat, mivel nincs egy erre a célra fenntartott és koherens közzétételi keret arról, hogy az eszközkezelők, köztük a portfóliókezelést nyújtó befektetési vállalkozások, a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények és más nyugdíjszolgáltatók, a biztosítási alapú befektetési termékeket kínáló biztosítók, a biztosításközvetítők és a tanácsadást nyújtó befektetési vállalkozások hogyan integrálják az ESG-kockázatokat. Emellett a végső befektetők jelenleg nem kapnak koherens közzétételeket a fenntartható befektetéseket célzó pénzügyi termékekről és szolgáltatásokról.

A hatásvizsgálati jelentés részeként elvégzett elemzés azt mutatja, hogy a pénzügyi piaci szereplőket és a pénzügyi tanácsadókat a szabályozás nem ösztönzi arra, hogy közzétegyék a végső befektetők számára, hogyan építik be a fenntarthatósági tényezőket a befektetési döntéshozatali folyamataikba. Ez viszont megnehezíti és költségessé teszi a végső befektetők számára azt, hogy megalapozott befektetési döntést hozzanak. Az eszközkezelői, biztosítási és nyugdíjszektor közzétételei továbbra sem szisztematikusak és koherensek, és nem biztosítják az összehasonlíthatóságot.

A hatásvizsgálati jelentés jelentős eltéréseket mutatott ki a tagállamok és a pénzügyi szolgáltatások ágazatai között. Ugyanakkor egy párhuzamos fejlődés is megfigyelhető az üzleti megfontolásokon alapuló prioritásokat követő piaci gyakorlatok terén, amelyek szerteágazó eredményekkel járnak, és így szükségtelenül tovább fragmentálják a piacot. Az eltérő közzétételi standardok és piaci alapú gyakorlatok megnehezítik a különböző pénzügyi termékek és szolgáltatások összehasonlítását, tisztességtelen feltételeket teremtenek a különböző pénzügyi termékek és szolgáltatások, termékalkotók és értékesítési csatornák számára, és újabb akadályokat emelnek a belső piac előtt. Az eltérések a végső befektetőket is összezavarják, továbbá torzítják a befektetési döntéseiket, és csökkentik a fenntartható befektetési lehetőségeket. Az eltérő követelmények és megközelítések akadályozzák az alapvető szabadságok érvényesülését, és ezáltal közvetlen hatással vannak a belső piac működésére. Azzal a céllal, hogy választ adjanak a Párizsi Éghajlatvédelmi Megállapodásra, hiszen a pénzügyi piaci szereplők fontos mozgatórugót jelentenek, a tagállamok valószínűleg újabb széttartó intézkedéseket fognak elfogadni a fenntarthatóbb befektetések ösztönzésére is. Ugyanakkor ezek az eltérő intézkedések akadályokat gördíthetnek a belső piac zökkenőmentes működésének útjába is, és árthatnak a pénzügyi piaci szereplőknek. A közzétételi szabályok nem szabályozzák e pénzügyi piaci szereplők és pénzügyi tanácsadók piacra jutását, hanem annak kereteit adják meg, hogy milyen módon végzik a tevékenységeiket. A szabályok megteremtik az alapot a belső piac helyes és biztonságos működéséhez, biztosítják a különböző pénzügyi piaci szereplők és pénzügyi tanácsadók közötti versenyt, és megőrzik az innováció magatartásbeli ösztönzőit. A megfelelő jogalapot tehát az EUMSZ 114. cikke adja.

Az alapkezelői tevékenység megkezdését a 2009/65/EK irányelv, a 2011/61/EU irányelv, a 345/2013/EU rendelet és 346/2013/EU rendelet szabályozza. A foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények tevékenységének megkezdését az (EU) 2016/2341 irányelv szabályozza, a biztosítói tevékenységét a 2009/138/EK irányelv, a portfóliókezelési tevékenységét a 2014/65/EU irányelv, a pénzügyi tanácsadói tevékenységét pedig a 2014/65/EU és az (EU) 2016/97 irányelv. Ezekre a pénzügyi piaci szereplőkre és pénzügyi tanácsadókra továbbra is ezek a keretrendszerek vonatkoznak, az ezek által meghatározott közzétételi szabályokat pedig kiegészítik az ebben a rendeletben szereplő közzétételi szabályok.

Ez a javaslat módosítja az (EU) 2016/2341 irányelvet, amely az EUMSZ 53. és 62. cikkén, valamint 114. cikkének (1) bekezdésén alapult. Felhatalmazza a Bizottságot, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyek az ESG-kockázatok figyelembevétele és az ESG-tényezők belső befektetési döntésekbe és kockázatkezelési eljárásokba való bevonása tekintetében meghatározzák az óvatosság elvét. Mivel az általános vállalatirányításnak és kockázatkezelésnek már most is be kell építenie az ESG-tényezőket és kockázatokat, ezeket a tevékenységeket úgy kell megszervezni, hogy megfeleljenek a felhatalmazáson alapuló jogi aktusoknak. Mivel a Bizottság a 2009/65/EK irányelv, a 2009/138/EK irányelv és a 2011/61/EU irányelv szerinti felhatalmazásokat arra tervezi felhasználni, hogy az említett irányelvek alapján előírja az ESG-kockázatok integrálását, az (EU) 2016/2341 irányelv szerinti felhatalmazások eszközöket biztosítanak arra, hogy egyformán oltalmazzák a fogyasztók védelmét és a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények és más pénzügyi piaci szereplők közötti egyenlő versenyfeltételeket. Mivel az (EU) 2016/2341 irányelv javasolt módosításai a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények befektetési magatartásával kapcsolatos szabályokat érintik, a megfelelő jogalap az EUMSZ 114. cikke.

• Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

Ez a javaslat megfelel az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 5. cikkében meghatározott szubszidiaritási elvnek.

A szubszidiaritás elve értelmében uniós szintű intézkedés csak akkor hozható, ha a kitűzött célokat a tagállamok önmagukban nem tudják elérni. Az azonosított problémák nem csak egy tagállam területére szorítkoznak. Következésképpen a javaslat célja az, hogy összehangolt megoldást adjon a pénzügyi piaci szereplőket és a pénzügyi tanácsadókat felölelő jelenlegi uniós jogszabályokból eredő hiányosságokra. A szerződésben biztosított szabadságok gyakorlásának egységessége és jogbiztonsága uniós szintű fellépés révén jobban biztosítható.