HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 2006.1.25. 
COM(2006) 19 végleges 
  
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI 
PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDAS ÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK 
ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 
a „Nem állami szerepl ők és helyi hatóságok a fejlesztésben” elnevezés ű tematikus 
programról 
 
HU 2   HU TARTALOM 
1. Bevezetés................................................................................................................... ... 3 
2. Háttér...................................................................................................................... ...... 3 
2.1. A téma elemzése .......................................................................................................... 3  
2.2. Az érvényes szakpolitikai keret ................................................................................... 5 2.3. Korábbi tapasztalatok és tanulságok ............................................................................ 6 2.4. A tematikus megközelítés indokai ............................................................................... 6 3. A tematikus program.................................................................................................... 8 3.1. Hatókör................................................................................................................... ...... 8 
3.1.1. Támogatásra jogosult szerepl ők................................................................................... 8 
3.1.2. Támogatható intervenciók............................................................................................ 8 3.1.3. Földrajzi hatókör ....................................................................................................... ... 9 
3.2. A programozás alapelvei.............................................................................................. 9 3.3. Célkit űzések ............................................................................................................... 10 
3.4. Prioritások ............................................................................................................... ... 11 
 MELLÉKLET – A korábbi tapasztalatok összefoglalása .......................................... 12 
 
HU 3   HU A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI 
PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS 
BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 
a „Nem állami szerepl ők és helyi hatóságok a fejlesztésben” elnevezés ű tematikus 
programról 
1. BEVEZETÉS 
A Közösség küls ő fellépéseit szabályozó ha tályos jogi keret ésszer űsítése és 
egyszerűsítése érdekében az Európai Bizottság a 2007–20 13 közötti id őszakra szóló 
pénzügyi tervében hat új eszközt javasolt.  Ezek közül három (azaz a humanitárius 
segítségnyújtási, a stabilitási és a makroszint ű pénzügyi támogatási eszköz) horizontális, 
amelyek speciális igényekre és körülményekre válaszul használhatók fel. A másik három 
eszköz (el őcsatlakozási támogatási eszköz; eur ópai szomszédsági és partnerségi 
támogatási eszköz (ENPI) és a fejlesztési együttm űködési és gazdasági együttm űködési 
eszköz (DCECI)) egyes stratégiák végrehajtását célozza meg meghatározott földrajzi területeken. A jöv őben ezek az eszközök alkotják majd a küls ő együttm űködési 
programokkal – ideértve a megfelel ő tematikus programokat – kapcsolatos közösségi 
kiadások jogalapját, és felváltják a meglév ő tematikus rendeleteket. 
E javaslatok értelmében a tematikus programok jellegzetes hozzáadott értéket 
teremtenek, és kiegészítik a földrajzi pr ogramokat, amelyek tová bbra is a Közösség 
harmadik országokka l folytatott együttm űködésének els ődleges keretei maradnak
1. 
A Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy megbeszéléseket folytat az Európai 
Parlamenttel és a Tanáccsal az egyes tematikus programok hatókörér ől, célkitűzéseiről és 
prioritásairól a két intézménynek címzett hivatalos közlemények alapján. E folyamat 
eredménye meghatározza a kés őbbi programok szakpolitikai ir ányát, nevezetesen a fenti 
eszközökkel összhangban kidolgozandó tema tikus stratégiai dokumentumokat. 
A Bizottság mindenre kiterjed ő nyilvános konzultációt fo lytatott annak biztosítása 
érdekében, hogy a számos különböz ő érdekelt fél részt vegyen a program legf őbb 
ismérveinek meghatározásában. A program e konzultációk eredményein alapul (a 
nyilvános konzultációról szóló teljes jelentés a Fejlesztési F őigazgatóság honlapján 
olvasható). 
                                                 
1 A Bizottság közleménye a Tanácsnak és az Eu rópai Parlamentnek „A 2007-2013 közötti 
időszakra szóló jöv őbeli pénzügyi terv tematikus programjai értelmében tett küls ő fellépésekr ől” – 
COM(2005) 324, 2005.8.3. 
 
HU 4   HU 2. HÁTTÉR 
2.1. A téma elemzése 
Az önálló irányítás és a részvétel az EU fe jlesztési politikájának a legfontosabb elvei, 
amit az „Európai konszenzus a fejl ődésről” című dokumentumban is megállapítottak2. 
Ezen elvek hatékony alkalmazása érdekében a Bizo ttság fontos szerepet tölt be az állami 
és a nem állami szerepl ők közötti, a partnerországok fejle sztési prioritásairól és 
stratégiáiról sz óló párbeszéd el ősegítésében és támogatásában. 
Ebben az összefüggésben dönt ő fontosságú az országon belüli kapacitásfejlesztési 
folyamatok számára – valamennyi aspe ktusuk vonatkozásában és különböz ő szinteken – 
nyújtott támogatás. A partnerkormányok növekv ő elkötelezettséget tanúsítanak a 
részvételt el őtérbe helyez ő megközelítések támogatása iránt. Fokozottabban bevonják a 
civil társadalmat a fejlesztési stratégiák el őkészítésébe és végrehajtásába, illetve 
elősegítik a finanszírozáshoz való hozzáférését. El őfordul azonban, hogy az adott 
országra jellemz ő helyzet vagy a központi kormány hozzáállása miatt az érdekelt felek 
részvétele csak részleges vagy nagyon korlátozott lehet, s őt, kirívó esetekben teljesen 
lehetetlenné válik. 
E programot, amely ágazatközpontúság helyett szerepl őorientált, a nem kormányzati 
szervezetek által jelenleg végzett társ finanszírozási és decentralizált együttm űködési 
programok folytatásának szánták. Támogatja az érdekeltek „kezdeményezési jogát” 
azáltal, hogy pénzügyi forrásokat biztosít a „saját kezdeményezéseikhez”, amikor a 
földrajzi programok nem bizonyulnak megfelel ő eszköznek. Kiegészíti azt a támogatást, 
amelyet más „ágazati” tematikus programok – különösen a demokráciáról és az emberi 
jogokról szóló program – bizt osíthatnak ugyanazon szerepl ők számára. 
E közlemény szakpolitikai irányt biztosít egy olyan szerepl őorientált tematikus 
programnak, amelynek irányíthatónak kell lenni, helyettesítenie kell a földrajzi 
programokat, és ki kell egészítenie az egyéb tematikus programokat. Ezek az irányok különbséget tesznek a szerepl ők között annak alap ján, hogy – jellemz őiket, 
szükségleteiket és korlát aikat (képességek, lehet őségek, sajátos érdekeltségi területek, 
pénzügyi források) figyelembe véve – milyen  sajátos hozzáadott értékkel gazdagítják a 
program hatókörét. E különbségtétel célja annak meghatározása, hogy miként lehet a 
leghatékonyabban bevonni a szerepl őket az EK fejlesztési politikájába. A 
szereplőorientált megközelítés a civ il társadalmi szervezeteke t a segítségnyújtás fontos 
szereplőiként ismeri el, akik lényeges szerepet  töltenek be a szakpolitika-formálás 
folyamatában. A program ezzel lehet ővé teszi a civil társadalom számára saját 
kezdeményezési jogának gyakorlását, innovatív  megközelítések kidolgozását, illetve azt, 
hogy sajátos lendületet vigyen a folyamatba. 
A nem állami szerepl ők által nyújtott hozzáadott érték tudásukból és tapasztalatukból, 
illetve abból adódik, hogy függetlenek az államtól, közel vannak a meghatározott 
választókerületekhez és ismerik a problémáikat, képesek jól érthet ően kifejezni sajátos 
érdekeiket, és képesek áthida lni a stratégiai célok és azok gyakorlati megvalósítása 
közötti kritikus „rést”. 
                                                
 
2 Az Európai Unió Tanácsa, 14820/05 sz. dokumentum, 2005. november 22. 
 
HU 5   HU A nem állami szerepl ők tekintetében kiemelhet ők a különböz ő típusú szervezetek sajátos 
hozzájárulásai. A nem kormányzati szervezetek hangot adnak az állampolgárok és a helyi 
civil szervezetek véleményének a szakpolitik ai vitákban, és hatékonyan hozzájárulnak a 
fejlesztési tevékenységekhez. A munk aadói és a munkavállalói szervezetek 
kulcsfontosságú szerepet töltenek  be a szociális párbeszéd el őrelendítésében, ezzel 
hozzájárulva a mindenki számára igazságos  növekedéshez és ahhoz, hogy mindenkinek 
tisztességes munkája legyen. A független po litikai alapítványok hozzájárulhatnak a 
demokratikus elvek, valamint az á llampolgárok és a politikai képvisel ők közötti 
kapcsolat támogatásához. Az egyetemek javíthatják a civil társadalom elemz ő- és 
kutatási képességét, illetve az és zak-dél és dél-dél irányú együttm űködést. 
A helyi hatóságokat lehet őleg a földrajzi programok keretében kell támogatni a 
decentralizált eljárásokon keresztül. Mindaz onáltal más állami in tézményekkel szemben 
e hatóságok sokkal közelebb vannak az állampolgárokhoz, és ezáltal el ősegíthetik a 
polgárok közvetlen bevonását a fejlesztési folyamatba, támogathatják a polgárok és az 
állam közötti interakciókat, és hidat építhet nek az EU és a partnero rszágok állampolgárai 
között. 
E javaslat legf őbb elemei a következ őképpen foglalhatók össze: 
– Elvben valamennyi civil társadalmi szerv ezet és helyi hatóság – mind az EU-ban, 
mind pedig a partnerországokban – támoga tásra jogosult e tematikus program 
keretében. 
– A megítélt keretösszegek nagy részét a fejl ődő országokban ezen a téren végrehajtott 
intervenciók támogatására jelölik ki. Mindazonáltal a program kell ő figyelmet fordít 
azon intervenciókra, amelyek támogatják a fejl ődéssel kapcsolatos tudatosság 
növelését és az oktatást. Az érde kelt felek közötti koordinációt el őmozdító 
tevékenységek szintén jogos ultak a támogatásra.  
– A különböz ő típusú intervenciókat a DCECI körébe tartozó fejl ődő országokban, és az 
ENPI által érintett valamennyi országban alkalmazzák. 
– Az EU-tagállamok és a csatlakozni kívánó országok jogosultak a fejl ődéssel 
kapcsolatos tudatosságot növel ő és oktatási intervenciókra, valamint az európai uniós 
érdekelt felek hálózatai közötti koordinációra. 
– A fellépés prioritásai és a program hatókör ének részletesebb bemutatása a többéves 
programozási dokumentumban olvashatók (tematikus stratégiai dokumentum). 
2.2. Az érvényes szakpolitikai keret 
Az EK fejlesztési politikájának elf ogadott alapelve a nem állami szerepl őknek és a helyi 
hatóságoknak a párbeszéden és a pénzügyi támogatáson keresztül történ ő bevonása a 
fejlesztési folyamatba, amely számos közö sségi szakpolitikai dokumentumban és más 
EU-intézmények következtetéseiben, állásfogl alásaiban és véleményeiben is tükröz ődik3. 
                                                 
3 „Európai konszenzus a fejl ődésről” (az Európai Unió Tanácsa – 14820/05, 2005.11.22.); „A nem 
állami szerepl ők részvétele az EK fejlesztési politikáj ában” – COM(2002) 598, 2002.11.7.; a 
 
HU 6   HU „Európai konszenzus a fejl ődésről” 
„Az EU támogatja az érdekelt felek széles kör ű részvételét az országok fejl ődésében, és 
az egész társadalmat részvételre ösztönzi. A ci vil társadalom – ideértve a gazdasági és a 
szociális partnereket mint például a szak szervezetek, munkaadói szervezetek és a 
magánszféra, a nem kormányzati szervezete k és a partnerországok egyéb nem állami 
szereplői – különösen fontos szerepet töltene k be a demokrácia, a társadalmi 
igazságosság és az emberi j ogok támogatóiként. Az EU fo kozottabban támogatja a nem 
állami szerepl ők kapacitásfejlesztését azzal a cél lal, hogy hatékonyabban képviselhessék 
véleményüket a fejlesztési folyamatban, és el őbbre vigyék a politikai, szociális és 
társadalmi párbeszédet. Elismerik az európai civil társadalom által betöltött fontos szerepet is; ezért az EU különös figyelmet fordít az EU polgárainak a fejlesztéssel 
kapcsolatos oktatására és a tudatosságuk növelésére.” 
Ezt a megközelítést a partnerségi és együttm űködési megállapodások is tükrözik. Az 
AKCS-EK együttm űködés „partnerségi” dimenziója el ősegítette a fejlesztésre irányuló 
részvételi megközelítések megjelen ését, fokozatos egységesítését és hivatalossá tételét. A 
részvétel elve kifejezetten szerepel az AKCS-EK együttm űködés elvei között, és sokféle 
érdekelt felet foglal magában. A közelmúltb an felülvizsgált Cotonou-i Megállapodás 
lehetőséget biztosított e megközelítés továbbfejlesztésére, els ősorban a finanszírozáshoz 
való hozzáférésnek a programozási párbeszéd alapján történ ő megkönnyítésével, 
másodsorban pedig e megközelítésnek a he lyi hatóságokra való kiterjesztésével4. A más 
földrajzi csoportosulás okkal folytatott EK-együttm űködésben és politikai 
párbeszédekben általános tendenciaként figyelhet ő meg a civil társadalmi szervezetek 
erőteljesebb részvétele5. A civil társadalom részvétele ezé rt szerves része az EK rendes 
működésének. 
Az európai szomszédsági politika célja, hogy ki emelt partnerségi viszonyt építsen ki a 
szomszédos országokkal, ezáltal közelebb hozva azokat az Unióhoz és részesedést 
kínálva nekik a Közösség bels ő piacából, ugyanakkor támogatva a párbeszédet, a 
reformot, valamint a szociális és gazdasági fejl ődést. Miközben e politika célja 
egyértelm űen integrációs jelleg ű, általában figyelemreméltó fejlesztéssel kapcsolatos 
szempontjai is vannak. A szegénység csökkentésével és a szociális fejl ődéssel 
kapcsolatos célok segítenek a gazdagabb, igazs ágosabb és ezáltal st abilabb társadalmak 
létrehozásában azokban az országokba n, amelyek ma túlnyomórészt fejl ődő országok. Az 
eszközök, amelyek keretében technikai segítségnyújtás és pénzügyi támogatás 
biztosítható e politika támogatására, szükség  esetén magukban fogl alják a fejlesztéssel 
kapcsolatos legjobb gyakorlatokat, hogy ezáltal el ősegítsék a hatékony irányítást és 
végrehajtást. A részvételi megközelítések kétségtelenül e „fejlesztéssel kapcsolatos 
legjobb gyakorlatok” részét képezik. 
                                                                                                                                                 
Tanács 2003. május 19-i következtetései, az Európai Parlament 2003. szeptember 4-i 
állásfoglalása, az Európai Gazdasági és a Szoc iális Bizottság 2003. július 16-i véleménye. 
4 A felülvizsgált Cotonou-i Megállapodás, 4., 6., 58. cikk és IV. melléklet 4. és 15. cikk.  
5 Lásd különösen a közép-amerikai országok és  az Andok Közösség közötti politikai párbeszéd és 
együttműködési megállapodások 43. cikkét. 
 
HU 7   HU 2.3. Korábbi tapasztalat és tanulságok 
A nem kormányzati szervezetek számára az EU és a decentralizált együttm űködési 
programok által biztosított társfinanszírozás fokozatosan egységesítette a fejlesztéssel 
kapcsolatos szakpolitikai es zközöket, amelyek szerepl őorientáltak, és támogatják a 
szereplők kezdeményezési jogát. A múltbeli tapa sztalat (lásd melléklet) és a különböz ő 
érintett felekkel folytatott értékelések és megbeszélések alapján nyilvánvalóvá vált, hogy 
az EK és a központi kormányzatoktól eltér ő érintett felek közötti stratégiai partnerségben 
rejlő lehetőségek koránt sincsenek kihasználva. E nnek oka nem a szakpolitikai keretben, 
hanem főként a költségvetési rendeletek követelmé nyeiben, a végrehajtási szabályok és 
feltételek gyakori változásában keresend ő. Ugyanakkor a finanszí rozás tekintetében 
benyújtott javaslatok száma jelent ős mértékben megn őtt, és ezt nem követte a Bizottság e 
kérdésekkel foglalkozó személyzetének lé tszámnövekedése. A Bizottság jelenleg új 
megközelítéseket vizsgál a kiválasztási el járásra vonatkozóan annak érdekében, hogy 
csökkentse az adminisztratív terhet, jobban össz pontosítsa az ajánlatkéréseket, és segítse 
a kisebb nem kormányzati szervezetek finanszí rozáshoz való hozzáférését. A szegmentált 
és szerepl őorientált megközelítés segít abban, hogy innovatív és egyszer űbb 
megközelítés alakuljon ki e szerepl ők társfinanszírozásában. 
2.4. A tematikus megközelítés indokai 
A nem állami szerepl ők a humanitárius segítségnyújtá si és a fejlesztési együttm űködési 
programok (mind földrajzi, mind tematikus) által történ ő támogatása mellett egy 
megfelelő pénzügyi forrásokkal rendelkez ő, szereplőorientált tematikus programra is 
szükség van: 
– Amennyiben a földrajzi pr ogramokon keresztül történ ő együttműködés korlátozott, 
például a problémás partnerségi viszonyok esetén6, a program lehet ővé teszi az EK 
számára a tevékenység folytatását a következ ők céljából: a népesség közvetlen 
támogatása, az alapvet ő szolgáltatásokhoz való hoz záférés és a támogatások 
megvalósításának el ősegítése, a demokratizálódási folyamat er ősítése és a békeépítési 
folyamat támogatása ilyen helyzetekben. E tevékenységek célja, hogy kiegészítsék az 
állami intézmények által elért eredményeket ezeken a helyeken. 
– Működő együttműködés és hatékony partnerség esetén  a program által finanszírozott 
műveletek kiegészítik és javítják az országos vagy regionális szint ű együttműködési 
programokat azáltal, hogy támogatják az új rendszereket és megközelítéseket bevezet ő 
érdekelt feleket a következ ők céljából: a több területet átfo gó prioritások holisztikus 
módon történ ő jobb beépítése, a helyi civil s zervezetek vagy egy adott csoport 
részvételének támogatása, a nemek közötti egyenl őség előmozdítása, 
kapacitásfejlesztés új területeken, példáu l a tisztességes keresk edelemi gyakorlat, a 
környezeti tudatosság növelése stb. terén. 
                                                 
6 A problémás partnerség alatt olyan viszonyok értend ők, amikor a következ ő okok valamelyike 
miatt nem használhatók ki teljes kör űen az együttm űködési eszközök a központi kormányzatokon 
kívüli érdekelt felek által tett kezdeményezések támogatására: (1) országok, ahol felfüggesztették 
az együttm űködést; (2) országok, ahol a hatósá gok nem elkötelezettek a szegénység 
visszaszorításának célkit űzése és a fejlesztési politika más alapelvei mellett, ideértve a 
felelősségteljes kormányzás gyakorlatát, a civil társadalom részvételét és a decentralizált 
hatóságokat is; (3) országok, ahol a fejl esztés részvételen alapuló megközelítésér ől folytatott 
párbeszéd nagyon sz űk körű. 
 
HU 8   HU – A program segít a bizalom megteremtésé ben az állam és a nem állami szerepl ők 
között, például a szakpolitikai viták, az alapvet ő szolgáltatások biztosítása stb. 
esetében, hogy ezzel el ősegítse fokozatos beilleszked ésüket a földrajzi programokba, 
ahol ez még nem történt meg. 
– A program segít az emberek tudatosságának növelésében a fejlesztéssel kapcsolatos 
kérdéseket illet ően, és támogatja a fejlesztéssel kapc solatos oktatást az EU-ban azzal a 
céllal, hogy biztosítsa a fejlesztési politik ák helyét az európa i társadalmakban, több 
embert mozgósítson az EU-ban a szegénys ég elleni, illetve a fejlett és a fejl ődő 
országok közötti tisztességesebb kapcsolat okért megvalósuló fellépések érdekében, 
továbbá megváltoztassa az EU polgárainak a fejl ődő országok és az ott él ő emberek 
problémáival és nehézségeivel szembeni hozzáállását, és el őmozdítsa a globalizáció 
szociális dimenzióját. 
– A program támogatja az érdekelt felek közötti  és az EU intézményeivel folytatott 
koordináció és kölcsönös tevékenységek f okozását célzó intézk edéseket, hogy ezzel 
előmozdítsa a hálózatok kialakulását és a kölcsönös tevékenységeket. 
– A program képes támogatni az érdekelt fe lek arra irányuló kezdeményezéseit, hogy 
helyi szinten segítsék a szakpolitikai vitákban való részvétel és az alapvet ő 
szolgáltatások (egészségügy, oktat ás, munka, biztonság, ideértve a 
konfliktusmegel őzést is, katasztrófahelyzetekre való felkészülés) biztosítása 
tekintetében az országon belüli kapacitásfej lesztési folyamatot, ahol a földrajzi 
programok nem alkalmazhatók, vagy ha innova tív megközelítésekre van szükség. A 
program hozzáadott értékének része az, hogy s zéles körben képes bevonni állami és 
nem állami szerepl őket mind az EU-ból, mind pedig a partnerországokból. 
– Összességében elmondható, hogy a program – a földrajzi programok kiegészítéseként 
– támogatja az érdekelt felek kezdeményezés i jogát azáltal, hogy finanszírozza „saját 
kezdeményezéseiket”, nem pedig részletesen meghatározza a „végrehajtó partnerként” támogatott tevékenységeket. Mindazonált al lényeges, hogy a program segít a 
megfelelő összhang fenntartásában az EK és a partnerországok fejlesz tési stratégiája 
által támogatott egyéb fejlesztési m űveletek között, amelyeke t a földrajzi programok 
támogatnak. A tematikus program és más, EK által finanszírozott program közötti kiegészítő jelleget maximalizálni kell
7. 
3. A TEMATIKUS PROGRAM 
3.1. Hatókör 
E közlemény a program hatókörére vonatkozó ál talános szakpolitikai irányokat biztosítja. 
A többéves tematikus stratégiai dokumentum8 pontosítja ezen irányokat, és meghatározza 
a prioritásokat a különböz ő szinteken (országok, interv enció típusa, a szerepl őkhöz 
kapcsolódó kérdések, mint például a társfi nanszírozás szintje és az állami szerepl ők 
                                                 
7 E dokumentum alkalmazásában az ös szhang azt jelenti, hogy egy m űvelet nem csökkenti egy 
másik művelet hatékonyságát vagy hatását (ugyanazon vagy más területen); a kiegészít ő jelleg a 
munkamegosztásra utal az egyes szerepl ők által nyújtott hozzáadott érték alapján. 
8 A vonatkozó DCECI és ENPI cikkek. 
 
HU 9   HU támogatásra való jogosultság ának feltételei) annak érde kében, hogy kijelölje a program 
irányát. 
Ez a program, amelynek legfontosabb célja, hogy intervenciókat hajtson végre a 
meghatározott területen, els ősorban fejl ődő országokban és régiókban kerül 
alkalmazásra, ahol a gyenge politikai elköt elezettség miatt a földrajzi programok nem 
biztosítanak támogatást vagy kere tösszeget a nem állami szerepl ők vagy a helyi 
hatóságok számára, vagy az érintett alrégi ók nem tartoznak az országos program 
hatókörébe, illetve problémás partnerségi viszonyok, instabil államok, konfliktus utáni 
helyzet vagy politikai instabilitás esetén. 
3.1.1. Támogatásra jogosult szerepl ők 
A program értelmében az EU és a pa rtnerországok sokfél e nonprofit szerepl ője jogosult 
támogatásra. Elvárják t őlük, hogy a fejlesztés érdekébe n mozgósítsák polgáraikat, 
foglalkozzanak az emberek szükségleteivel, átlátható és felel ősségteljes módon 
működjenek és tegyenek bizonyságot sajátos képességeikr ől. 
A nem állami szerepl ők valamennyi típusa, ideértve a nem kormányzati szervezeteket, 
szakszervezeteket, környezetvéd ő csoportokat, egyetemeket és  politikai alapítványokat 
stb. is, pénzügyi támogatásban részesülhe t a program keretében. Ezenkívül a helyi 
hatóságok is pénzügyi támogatásban részes ülhetnek egyes különleges keretek között 
végzett tevékenységek tekintetében, ha megá llapítható az általuk nyújtott hozzáadott 
érték, és ha ezek a tevékenységek a földrajzi programok keretében nem hajthatók végre. 
Ezt a nagyon széles kör ű, szerepl őorientált megközelítést finomítják a többéves 
tematikus stratégiai dokumentumban. Pont osabb támogathatósági feltételeket 
állapíthatnak meg a különböz ő szereplők tekintetében a rájuk jellemz ő hozzáadott érték, 
kapacitások, sajátos szük ségletek és korlátok (ide értve a pénzügyi jelleg űeket is) szerint a 
tematikus stratégiai dokumentumban meghatá rozott prioritások végr ehajtása érdekében. 
Az intervenciókkal kapcsolatos prioritáso k értelmében a tematikus stratégiai 
dokumentum vagy annak végrehajtási dokumentumai maghatározhatják, hogy a 
különböző szereplők miként juthatnak finanszírozáshoz (a társfinanszírozás százalékos 
aránya, a cselekvések típusa stb.).  Figyelembe veszik, hogy a szerepl ők támogatásra 
jogosultak lehetnek az EK által fi nanszírozott egyéb programok keretében. 
3.1.2. Támogatható intervenciók 
A tematikus program tiszteletben tartja a támogatható szerepl ők kezdeményezési jogát 
azáltal, hogy pénzügyi támogatást biztosít számukra három típusú intervenció végrehajtására: 
– a keretösszeg nagy része a fejl ődő országokban, valamint azokban a régiókban 
végrehajtott intervenciók támogatására irányul, amelyek 1) er ősítik a részvételen 
alapuló fejl ődést; 2) országos vagy regionális sz inten támogatják az érintett szerepl ők 
kapacitásfejlesztési folyamatait; 3) el őmozdítják a kölcsönös megértés folyamatát. Az 
intervenció e típusa indokolt esetben magá ban foglalja azokat a cselekvéseket, 
amelyek célja a polgárok fejlesztési fo lyamatokban való aktív részvételének 
elősegítése és a cselekvéshez szükséges képességeik er ősítése; 
 
HU 10   HU – a tudatosság növelése és fejlesztéssel kapcso latos oktatás az EU-ban és a csatlakozó 
országokban; 
– koordináció és kommunikáció a civil társadal om és a helyi hatóságok hálózatai között, 
a szervezeteiken belül és a fejlesztésr ől szóló nyilvános európai vitában aktívan részt 
vevő, különböz ő típusú érdekelt felek között. 
A többéves tematikus stratégiai dokumentu m részletesebben meghatározza a cselekvés 
prioritásait ezeken a területeken a különböz ő földrajzi programok figyelembevételével, 
viszont merev keret meghatározása nélkül, ily módon tiszteletben tartva a szerepl ők 
kezdeményezési jogát és támogatva saját kezdeményezéseiket. 
A cselekvések e típusai végr ehajthatók egy vagy több ors zágban, regionális szinten vagy 
akár több régióban. Mindegyik cselekvés fina nszírozható az egyedi projekteknek nyújtott 
támogatáson keresztül. 
3.1.3. Földrajzi hatókör 
Az „Európai konszenzus a fejl ődésről” című dokumentummal összhangban – a hivatalos 
fejlesztéstámogatás (ODA) kedvezményezettjeinek jegyzékében meghatározott –fejl ődő 
országokban végrehajtott inte rvenciók jogosultak az e te matikus program keretében 
nyújtott támogatásra9. Ezek az országok a DCECI és az ENPI hatálya alá tartoznak. 
Az országok támogathatóságának általános feltételeit részletesebben meghatározzák a 
többéves tematikus stratégiai dokumentu mban. A feltételek magukban foglalhatnak 
kiemelt országok és régiók meghatá rozására vonatkozó kritériumokat. 
Az EU tagállamai és a csatlakozó országok cs ak a tudatosság növelése, a fejlesztéssel 
kapcsolatos oktatás és a koordinációs tevéke nységek terén végrehajtott intervenciók 
tekintetében tartoznak a tematikus  program földrajzi hatókörébe. 
3.2. A programozás alapelvei 
A négyéves (2007–2010) és az azt követ ő hároméves (2011–2013) tematikus stratégiai 
dokumentumról (programozási dokumentumok) a Bizottság határoz a komitológiai 
eljárásokat követ ően. Ezek során részletesebben meghatározzák a kiemelt országok és 
régiók kiválasztási kritériumait a cselekvése kkel kapcsolatos prio ritásokkal együtt. A 
leginkább érintett érdekelt feleket szükség szerint bevonják a programozási ciklus 
különböző szakaszaiba. 
E többéves programozás alapján a Bizottság  éves cselekvési programokat dolgoz ki, 
amelyekben megállapítja támogatandó kiemelt in tézkedéseket, az adott célokat, a várt 
eredményeket, illetve az indikatív összegeket. 
A félidős értékelés tekintetében küls ő értékelést hajtanak végre az els ő hároméves 
időszak (2007–2009) során végrehajtott m űveletekre vonatkozóan, amelynek célja az, 
                                                 
9 A hivatalos fejlesztéstámogatás (ODA) kedvezményezettjeinek jegyzékér ől az OECD/DAC 
határoz 2006 áprilisában. Az Európai Unió Tanácsa, 14820/05 sz. dokumentum, 2005. november 22. 
 
HU 11   HU hogy segítséget nyújtson a második tema tikus stratégiai dokumentum (2011–2013) 
elkészítéséhez. A jelentéseket továbbítják a tagállamoknak és az Európai Parlamentnek, 
amelyekkel meg is vitatják azokat. 
A programot a 2000. évi küls ő segítségnyújtás irányítási reformjával összhangban kell 
végrehajtani, amely többek között el őírja az irányítási fo lyamatok megosztását a 
küldöttségekkel, amennyiben ez indokolt. Továbbá, a nem kormányzati szervezetek 
tekintetében a Bizottság elfogadja a nem kormányzati szervezeteknek a Bizottság 
egészében alkalmazandó definícióját, és lé trehoz egy adatbázist a nem kormányzati 
szervezetekkel kapcsolatos információk tárolá sára, amelynek segítségével a bizottsági 
szolgálatok központjaiban és a küldötts égeken könnyen hozzáférhetnek a Közösség 
bármely nem kormányzati szervezeté re vonatkozó mennyiségi és min őségi 
információkhoz. 
A különböz ő programozási feladatok közötti földra jzi összhang biztosítására a tematikus 
stratégiai dokumentum elemzi a földrajz i és tematikus program ok, illetve az EK által 
kezelt egyéb vonatkozó költségvetési tételek értelmében a hasonló hatókör ű intervenciók 
tekintetében nyújtott támogatást. Lehet őség szerint ugyanezt a vizsgálatot kell 
végrehajtani a tagállamok és egyéb a dományozók által támogatott intervenciók 
tekintetében. A célországok és -régiók nemzeti, illetv e regionális stratégiai 
dokumentumaiban ezt figyelembe kell venni, és átfogó képet kell nyújtani valamennyi 
pénzügyi eszközr ől és programról. 
3.3. Célkit űzések 
A program els ősorban fejlesztéspolitikai eszköz. Mind általános célkit űzései, mind pedig 
az egyes támogatható cselekvéstípusok célja i összhangban vannak az EU fejlesztési 
politikájáról szóló új nyilatkoza ttal, az „Európai konszenzus a fejl ődésről” című 
dokumentummal10. Az elsődleges és átfogó célkit űzés a szegénység felszámolása a 
fenntartható fejl ődés keretében, ideértve a millenni umi fejlesztési célok (MDG-k) 
megvalósítására való törekvé st. Az egyéb fontos célkit űzések (az európa i konszenzusban 
meghatározottak szerint) magukban foglalják a felel ősségteljes kormányzást és az emberi 
jogokat, amelyek a partnerországokban végrehajtott intervenciókba beépítend ő lényeges 
kérdések. A különböz ő típusú intervenciók az alábbia kban ismertetett módon járulnak 
hozzá e célok eléréséhez: 
– A partnerországokban és -régiókba n végrehajtott intervenciók el őmozdítják a 
befogadó és a részvételt támogató társ adalom kialakulását. A célok a következ ők: 1) 
előtérbe helyezni a népesség azon részét, am ely kívül esik az á ltalánosan elérhet ő 
szolgáltatások és er őforrások hatáskörén, és ki vannak rekesztve a politikaformálási 
folyamatokból; 2) meger ősíteni a partnerországokban a ci vil társadalmi szervezetek 
képességeit, hogy ezáltal el ősegítsék részvételüket a fenntartható fejl ődési stratégiák 
meghatározásában és végrehajtásában; 3) el ősegíteni az állami és nem állami 
szereplők közötti interakciókat különböz ő kontextusokban. Figyelmet kell fordítani a 
különösen marginalizált és kiszolgált atott csoportokból származó szerepl ők 
azonosítására és megcélzására. Az inte rvenciók magukban foglalhatnak olyan 
cselekvéseket is, amelyek célja a pol gárok ahhoz szükséges képességeinek 
                                                 
10 Az Európai Unió Tanácsa, 14820/05 sz. dokumentum, 2005. november 22. 
 
HU 12   HU megerősítése, hogy cselekedni tudjanak, megv édjék jogaikat, és részt vegyenek a 
politikai vitákban helyi, nemzeti és nemzetközi szinten.  
– Az EU-ban és a csatlakozó országokban a tudatosság növeléséhe z és a fejlesztéssel 
kapcsolatos oktatáshoz kapcsolódó tevé kenységek célja az európai népesség 
tudatosságának növelése a fe jlesztési kérdéseket illet ően. Mozgósítsák az európai 
polgárokat, hogy aktívan támogassák a szegénys ég visszaszorításáva l és a fenntartható 
fejlődéssel kapcsolatos stratégiákat a partnerországokban, a fejlett és fejl ődő országok 
között tisztességesebb kapcsolatokat, és meger ősítik a civil társadalomnak a haladás 
és az átalakulás alkotórészeként betöltött szerepét. 
– A civil társadalmi hálózatok közötti – a s zervezeteiken belül és az EU-intézményekkel 
folytatott – koordinációs tevékenységek célja a hatékonyabb együttm űködés 
megvalósítása azáltal, hogy el őmozdítják a szinergiák kial akulását, és biztosítják a 
strukturált párbeszédet. Az együttm űködés segít az érdekelt felek hitelességének, 
láthatóságának és befolyásának növelésében. 
3.4. Prioritások  
Az alábbi általános prioritások azonos íthatók a tematikus program céljainak 
megvalósítása érdekében: 
– Az érdekelt felek részvételének megkönnyítése a kedvez őtlen helyzetekben, mint 
például problémás partnerségi viszonyok, in stabil helyzetek és konfliktusok esetén, 
illetve ha a civil társadalmi szerepl őknek nincs semmiféle státusza, továbbá a gyenge 
kormányzás stb. esetén.  
– A kapacitásfejlesztési folyamatok er ősítése és több, részvételen alapuló fejlesztés 
ösztönzése a partnerországokban és régiókban.  
– Határokon átnyúló és regionális kezdeményezés ek támogatása a földrajzi programok 
kiegészítése és az érdekelt felek kö zötti kapcsolatok és szövetségek el őmozdítása 
érdekében. 
– Minőségi partnerségi viszonyok támogatása  az EU és a partnerországok különböz ő 
érdekelt felei között. 
– Olyan kezdeményezések támogatása, amelyek er ősítik a munkaadói és a 
munkavállalói szervezetek kapacitásfejlesztési er őfeszítéseit, támogatják a szociális 
párbeszéd mechanizmusainak és struktúrái nak létrehozását, és  nagyobb szabadságot 
biztosítanak a szociális pa rtnerek számára a kedvez őtlen helyzetekben. 
– A polgárok aktív részvételének el ősegítése a fejlesztéssel kapcsolatos tudatosság 
növelése és az oktatás, a fontos ügye k képviselete és kampányok által. 
– Az oktatás terén végrehajtott fejlesztés következetességének el őmozdítása többek 
között azáltal, hogy a gyermekeknek és a fiataloknak hozzáférést biztosítanak a 
fejlesztéssel kapcsolatos oktatáshoz. 
 
HU 13   HU – Az érdekelt felek szervezetei közötti párbeszéd és információcsere struktúráinak 
megerősítése azáltal, hogy el őmozdítják a hálózatok létrehozását és a bevált 
gyakorlatok cseréjét, valamint az észak-dél és dél-dél együttm űködést. 
 
HU 14   HU MELLÉKLET  
ANNEX  - SUMMARY OF PAST EXPERIENCE  
Different types of stakeholders (non-state acto rs and local authoritie s) other than central 
governments both from the EU and partner countries are eligib le for funding under 
thematic and geographic programmes. They are expected to be able to mobilize citizens 
for development, to address the needs of th e population, to operate in a transparent and 
accountable manner and to prove  their specific competencies. These actors implement 
their own initiatives, but also act as “imple menting partners” for pre-defined thematic 
and geographic priorities . Eligibility in this context has been limited to non-profit making 
activities and this criterion should be uphe ld. Profit making activities should not be 
eligible for funding under the programme since other specific instruments are available 
for them. 
Civil society organisations and networks fr om the EU, particularly development NGOs, 
have been involved for years in regular pol icy dialogue and consu ltation within the EU. 
Their initiatives and interventions, funded by the EC, have shown NGOs’ added value 
both in the EU and in partne r countries, by contributing to development policy objectives 
and supporting capacity development processes. Supporting NGOs has brought 
innovative approaches and partnerships in civil society to the development process. 
Compared to public institutions, NGOs are in a better position to reach and give voice to 
the grassroots. Their capacity to work and e ffectively deliver even in the most difficult 
environments, as well as their ability to  mobilise EU constituencies in support of 
development policy issues, are also part of th eir contribution to the development process. 
The European Parliament has underscored th e specific and irreplaceable role and the 
utility and effectiveness of NGOs ’ development activities, stre ssing their crucial work in 
favour of disadvantaged groups in the devel oping countries, the need to maintain their 
freedom of action, and the essential role they play in promoting human rights and 
grassroots democratisation11.  
More recently, economic and social partners and interest groups have emerged in the 
process, very actively and constructivel y supported by the European Economic and 
Social Committee and by local and regional auth orities from the EU, with the progressive 
involvement of the Committee of the Regions,  plus other actors, such as political 
foundations and universities, and their respective networks . Although their access to EC 
funding and involvement in programme implemen tation have been limited so far, they 
advocate specific and differentiated issues that  are relevant to the development agenda 
and participate in development policy dial ogues and consultations both in the EU and 
partner countries.  
In addition to geographical programmes and humanitarian assistance, different actors 
have access to a number of thematic budget lines (EIDHR, food security, environment 
and tropical forests, anti-personnel mines, ge nder, and health) and to the Rapid Reaction 
Mechanism. Among these various instruments, the NGO co-financing budget line, 
                                                 
11 Resolution of 14 May 1992 on the role of NGOs in development cooperation (OJ C 150, 
15.6.1992). 
 
HU 15   HU created in 1976, best symbolises the pa rtnership between the EU and NGOs on 
development cooperation. Its size has gradually increased, from EUR 2.5 million to EUR 200 million a year. Since 1979, 10% of the total allocation has supported awareness 
raising and development e ducation interventions.  
Since 1998, the legal basis for the NGO co financing budget line is Council Regulation 
(EC) 1658/98. It fosters quality partnerships  for development objectives between NGOs 
from the EU and civil society organizations in developing countries, so that the budget 
line preserves the right of initiative in developing c ountries and allows active 
participation by European citizens in the deve lopment process. Under the Regulation, the 
budget line cofinances with European NGOs: (i) operations aimed at  meeting the basic 
needs of the poorest sections of the population in developing countri es, (ii) schemes to 
raise European public awareness of developm ent issues in developing countries, in 
particular relations between developing a nd developed countries, (iii) measures to 
strengthen cooperation and coordination be tween NGOs in the Member States and 
between such NGOs and Community instit utions. The Commission evaluated the 
instrument after three years, i.e., in mid-2001.
12 
Since the EU’s enlargement to ten new member states on 1 May 2004, NGOs from new 
Member States have had access to funding under the budget line. In addition, awareness 
raising and development education interven tions in and involving NGOs from the new 
Member States have become a strategic prior ity in this field. NGOs from new Member 
States have encountered certain difficultie s in obtaining financial support for their 
initiatives, mainly for reasons linked to their sometimes limited management capacity 
and knowledge of procedures. With a view to strengthening coope ration and supporting 
information-sharing among EU NGOs, proj ects such as TRIA LOG and DEEEP have 
been set up.  
The Decentralised Cooperation budget line aims  at similar objectives. Following the 
conclusions of 2003 external evaluation13, carried out before the relevant legal basis was 
extended14, it was decided that operations and in itiatives supported under this heading 
would be targeted on situations of difficu lt partnerships and that Delegations would 
manage these activities, through calls for pr oposals adjusted to the situation of the 
country concerned. In order to ensure flex ibility, priority was given to supporting 
decentralised cooperation actors’ own initiatives. Compared to NGO cofinancing, the decentralised cooperation budget line involve s much less financial resources (around 
EUR 6 million a year), is not limited to NGOs from the EU, but open to all types of civil 
society organisations and local authorities from both partner countries and the EU, and 
provides financial support to interventions in the field. Finally, its focus is on situations 
involving difficult partnership, when othe r instruments cannot be used, and the 
management is the responsibility of EC  Delegations in selected countries.  
                                                
 
12 Report 12/2000 – ref. 951568. 
 
13 Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: Overall 
assessment of the operations financed by the Community under the Regulation on decentralized 
cooperation, COM (2003) 412 final, 11.07.2003. 
14 Regulation (EC) No 1659/98 on decentralised cooperation, amended and extended by Regulations 
(EC) No 955/2002 and (EC) No 625/2004 of the European Parliament and of the Council.  
 
HU 16   HU In the light of past experience, the different evaluations and discussions with the different 
parties involved, the potential of the st rategic partnership between the EC and 
stakeholders other than centra l governments appears to be unde r-utilised. In this context:  
– Project cycle management is considered to be heavily dominated by the selection 
process (which has become in creasingly complex, particular ly with the introduction of 
calls for proposals) and has neglected proj ect monitoring, which has been reduced to 
monitoring contract and budget issues.  
– The selection process has been primarily conceived to rationalise the workload created 
by the huge amount of proposals received ever y year as well as to ensure equal 
treatment and transparency. Strategic policy considerations have not completely been integrated in this process. The process is mainly based on the analysis made of the proposals by independent e xperts, without giving enough importance to the overall 
policy priorities decided by the Commission. 
– Timeframes in the decision-making process, from the call for proposals to the 
financial decision, are consid ered to be too long, which jeopardizes the relevance of 
the initiative and generates frustration amongs t applicants. More generally, the timing, 
stability and predictability of the calls for proposals should be improved. 
– The formal requirements currently app lied in calls for proposals represent a 
substantial administrative burden for the applicants and for Commission staff. 
– The different abilities, needs, constraints and sizes of various t ypes of actor should 
ideally be reflected in the conception of st rategies and the selection process (e.g. by 
using local languages for calls for proposals or for information, and putting in place 
different kinds and sizes of funding mechan isms according to the capacity and needs 
of each type of stakeholder). 
– Evaluation reports presented by grant bene ficiaries should not only describe the 
activities carried out but also show clearly  what effects the intervention has had on 
targeted populations and beneficiaries. 
– The role of the Delegations is considered  to be too low-key. They should play the 
most important part in the selection proces s and be in charge not just of project 
monitoring but of raising th e awareness of the local population and providing it with 
information.  
– Some modifications of existin g rules may be necessary to ensure better involvement 
of actors from new Member States. They may encounter certain difficulties in 
obtaining financial support for their initia tives, mainly for reasons linked to their 
sometimes limited management capacity and knowledge of procedures.  
The Commission is currently engaged in exploring new approaches to selection 
procedures, with a view to both reducing the administrative burden and facilitating access 
to funding for small NGOs.