HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 86/1

A Tanács és a Bizottság 2008. évi közös időközi jelentése az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogram megvalósításáról – „Az egész életen át tartó tanulás megvalósítása a tudás, a kreativitás és az innováció fejlesztése érdekében”

(2008/C 86/01)

1. BEVEZETÉS

Az oktatás és a képzés elengedhetetlen a gazdasági és társadalmi változáshoz. A több és jobb munkahely megteremtéséhez szükséges rugalmasság és biztonság attól függ, hogy sikerül-e minden polgár számára biztosítani a lehetőséget a kulcskompetenciák elsajátításához és a készségek egész életen át tartó frissítéséhez (1). Az egész életen át tartó tanulás elősegíti a kreativitást és az innovációt, és lehetőséget biztosít a gazdasági és a társadalmi életben való teljes értékű részvételre.

Az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogramban ezért a Tanács ambiciózus célokat tűzött ki maga elé. Ezek segítenek a foglalkoztatásra és növekedésre vonatkozó lisszaboni iránymutatások elérésében. Ezeket a célokat csak tartós és hosszú távú munkával lehet elérni. Az előrehaladás szükségszerűen egyenetlen lesz. A Tanács és a Bizottság kétévente közös jelentést készít azzal a céllal, hogy az elért eredményeket megállapítsa, és hogy az erőfeszítéseket a nagyobb nehézséget okozó területekre irányítsa.

Ez a 3. közös jelentéshez készült dokumentum (2) az oktatási és képzési reformok területén elért jelentős előrehaladásra és fő kihívásokra fordítja a figyelmet. Az alábbi területeken akad különösen sok tennivaló:

— A készségszintek emelése. A készségek alacsony szintjével rendelkező embereket a gazdasági és társadalmi kirekesztés fenyegeti. A korai iskolaelhagyás tartósan magas szintje, az idősebb munkavállalók és a készségek alacsony szintjével rendelkezők csekély arányú részvétele az egész életen át tartó tanulásban, valamint a készségek elégtelen elsajátítása a migránsok körében a legtöbb országban aggodalomra ad okot. Továbbá a tudásalapú gazdaságban a munkaerőpiacok a jövőben a csökkenő számú munkavállalótól egyre magasabb szintű készségeket követelnek. A készségek alacsony szintje egyre nagyobb nehézségeket okoz majd.

— Az egész életen át tartó tanulásra irányuló stratégiák. Az egységes, átfogó stratégiák meghatározásában a legtöbb országnak sikerült előrelépnie. Ilyen keretek között egyértelmű az előrelépés az iskola előtti nevelés és a képesítési keretrendszerek területén, valamint a nem formális és informális tanulás elismerésében. Ugyanakkor az innovatív tanulási partnerségek létrejötte, valamint a minőségi, hatékony és méltányos oktatás és képzés fenntartható finanszírozása (3) több országban még mindig várat magára, és a beruházások növekedésének lassulásával ez egyre több helyen így van. Az egész életen át tartó pályaorientációnak is különös figyelmet kell szentelni. A reformok hatékony végrehajtásának biztosítása mindenkinek nagy kihívást jelent.

— A tudásháromszög (oktatás, kutatás és innováció). A tudásháromszögnek kulcsszerepe van a foglalkoztatás és a növekedés elősegítésében. Ezért fontos annyira a reformok felgyorsítása, a kiválóság elősegítése a felsőoktatásban, az egyetemek és az üzleti élet közti kapcsolatban, valamint annak biztosítása, hogy az oktatás és képzés minden ágazata a lehető legnagyobb mértékben részt vegyen a kreativitás és innováció előmozdításában.

2. SZÁMOS TERÜLETEN TÖRTÉNT MÁR ELŐRELÉPÉS

Európának számos területen sikerült előrelépnie. Ez nem jelenti azt, hogy a haladás mindenütt egyformán érvényesül, vagy hogy nincs szükség további erőfeszítésekre. A reform ütemének fenntartása továbbra is nagy kihívást jelent. A következő területeken azonban a legtöbb országnak sikerült reformokat végrehajtania, vagy azok éppen a megvalósítás fázisában vannak.

2.1. Az egész életen át tartó tanuláshoz kapcsolódó stratégiák és képzési rendszerek

A nemzeti szakpolitikai prioritásokat és a különböző szektorok egymáshoz való viszonyát kijelölő, az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó explicit stratégiát (4) a legtöbb országban (5) már kidolgozták.

Ezek legtöbbje az oktatás és képzés minden szintjét érintő, az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó átfogó elképzelést tartalmaz. Néhány ország ugyanakkor a formális oktatási és képzési rendszerekre, illetve az egész életen át tartó tanulási folyamat egyes szakaszainak fejlesztésére helyezi a hangsúlyt.

Vannak arra utaló jelek, hogy az oktatási és képzési politikák egyre inkább kutatási eredményekre épülnek (6). Ez a rendszerek teljes koherenciájához és a források optimális elosztásához szükséges. A rugalmas tanulási útvonalak és néhány országban a rendszer különböző részei közti átjárhatóság támogatásának előtérbe helyezése szintén erősíti a koherenciát.

A képesítési keretrendszerek és a nemformális és informális tanulás elismerése

A legtöbb országban az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszerének megteremtéséhez kapcsolódó (7) nemzeti képesítési keretrendszereket dolgoznak ki (5). Ezzel a tanulási eredményekre kerül a hangsúly.

A nemformális és az informális tanulás elismerésének rendszerei, ha lassabban is, de szintén elkészülnek (5). A kihívást most a kísérleti fázist követően a nemzeti képesítési rendszerekben való teljes körű alkalmazás jelenti, beleértve a felsőoktatáshoz való hozzáférés javítását és a készségek alacsony szintjével rendelkező és idősebb munkaerő vagy a munkanélküliek hozzáférését az oktatási és képzési képesítésekhez.

Portugáliában 2000-ben létrehozták a kompetenciák elismerési, validálási és minősítési központjainak (RVCC) országos hálózatát. Jelenleg csaknem 250 000 felnőtt vesz részt a validálási folyamatban. A központok az egyes képzettségekhez kapcsolódó kompetenciák felmérését és elismerését biztosítják. A minősítési eljárás egy külső bírálóbizottság általi vizsgálatot, szükség esetén pedig kiegészítő képzést foglal magában.

2.2. Iskola előtti nevelés

Az iskola előtti nevelés fontosságát egyre több helyen ismerik fel Európában. Új megközelítések és politikák kidolgozása tükrözi, az iskola előtti nevelés mennyire képes hozzájárulni mind a hatékonysághoz, mind a méltányossághoz. A tananyag felülvizsgálata (8), a tanárok kapacitásának növelése (9), a kötelező iskoláztatás kiterjesztése az iskola előtti nevelés egyes részeire (10), a minőségértékelés (11), illetve a beruházás növelése – például az iskola előtti nevelésben részt vevő személyzet számának emelése révén (12) – mind ilyen intézkedések.

Kísérleti projekteket és rendszereket már számos országban sikeresen végrehajtottak. A kihívást jelenleg a kísérleti projekteken túllépve a széles körű bevezetés jelenti, melyhez beruházásokra van szükség, elsősorban a szakképzett munkaerő terén.

2000 és 2005 között az Unió 27 országában a 4 évesek részvétele az oktatási rendszerben mintegy 3 százalékponttal nőtt, és így meghaladta a 85 százalékot (13).

2.3. Felsőoktatás: egyértelmű szerep a lisszaboni menetrendben

A felsőoktatás modernizációja elengedhetetlen a lisszaboni stratégia és a tudásháromszög megvalósításához. Az irányítás, a finanszírozás és a vonzerő kérdése egyre nagyobb figyelmet kap európai és nemzeti szinten is. Ezek kiegészítik a bolognai reformokat.

Az egyetemi autonómia növelésében kézzelfogható előrelépés tapasztalható. Ez többek között nagyobb pénzügyi autonómiát és új elszámoltathatósági mechanizmusokat jelent. Az érdekelt felek bevonásának új formáit is tesztelik, főként a felsőoktatási intézmények irányítására vonatkozóan, de a tananyag kidolgozásával (14) és a tanulási eredmények meghatározásával (15) kapcsolatban is.

A felsőoktatás-klaszter most dolgozza ki a döntéshozók és a szélesebb körű nyilvánosság számára az egyetemek modernizálására vonatkozó legjobb gyakorlatok kézikönyvét.

2.4. Oktatás és képzés az uniós politika szélesebb kontextusában

A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó lisszaboni nemzeti reformprogramjuk keretében a tagállamok túlnyomó többsége nagy jelentőséget tulajdonít az oktatásnak, a képzésnek és a készségfejlesztésnek. Ez jelzi, hogy milyen jelentős erőfeszítéseket tesznek a növekedésre és foglalkoztatásra vonatkozó integrált iránymutatások végrehajtása érdekében.

Jelentős haladást sikerült elérni a strukturális alapokhoz kapcsolódó operatív programok és az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogram prioritásainak összehangolásában is. Ez különösen az elfogadott mutatókat és referenciaértékeket tekintve jut kifejezésre.

Jelentős előrelépést sikerült elérni a reformokat elősegítő európai referenciaeszközök kifejlesztésében is. 2006 és 2007 során az Európai Parlament és a Tanács ajánlásokat fogadott el a kulcskompetenciákról, a mobilitás minőségéről, a felsőoktatási minőségbiztosításról, és már megállapodásra jutott az európai képesítési keretrendszerről is.

Általában véve a Bizottság és a tagállamok szintén jelentős előrelépést értek el a Nyelvtanulás és a nyelvi sokféleség ösztönzése 2004–2006 (16) című cselekvési tervben bejelentett tervek megvalósításában.

3. AZOK A TERÜLETEK, AHOL TOVÁBBI ELŐRELÉPÉSRE VAN SZÜKSÉG

3.1. Az egész életen át tartó tanulás programjának végrehajtása

A legnagyobb kihívást továbbra is az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó stratégiák végrehajtása jelenti. Ehhez erős intézményi elkötelezettségre, koordinációra és az összes érdekelt féllel partnerségi együttműködésre van szükség. A tartós erőfeszítés eredményeként a szándékokból eredményes politikák születhetnek. A beruházások fejlesztése és a megfelelő információterjesztés elengedhetetlen. Még mindig sok a teendő.

Az oktatásra fordított közkiadások terén 2000 és 2003 között megfigyelt pozitív fejlemények 2004-ben abbamaradtak.

GDP-arányosan kifejezve 2000 (4,7 %) és 2003 (5,2 %) között az Unióban nőtt az oktatásra fordított teljes közkiadás, 2004-ben azonban 5,1 %-ra esett vissza. Az oktatásra fordított kiadások szintje országonként jelentősen eltér egymástól (a GDP 3,3 %-a Romániában, míg 8,5 %-a Dániában). Az oktatási intézményekre fordított magánkiadások 2000 óta GDP-arányosan kis mértékben növekedtek, de 2004-ben ez a folyamat lelassult (13).

Miközben az uniós referenciaérték-területek a nemzeti célkitűzésekben is megjelennek, még mindig vannak olyan országok, ahol nem határoztak meg ilyen célkitűzéseket (5).

3.2. Alapkészségek mindenkinek

A korai iskolaelhagyás, a felső középfokú tanulmányok elvégzése és a kulcskompetenciák elsajátítása továbbra is kiemelten problémás területnek számít. A 2000 óta történt előrehaladás elégtelen mértékű ahhoz, hogy 2010-re sikerüljön teljesíteni az uniós referenciaértékeket. 2000 és 2006 között néhány ország teljesítménye még romlott is. 2006-ban több országban még mindig nagyon magas, 20 %-ot meghaladó volt a korai iskolaelhagyók aránya. Az olvasáskészségi vizsgálatban gyengén teljesítők eredményei ahelyett, hogy javultak volna, tovább romlottak.

Európában túl sok fiatal hagyja el az oktatási rendszert anélkül, hogy megszerezné a tudásalapú társadalomban való részvételhez és a zökkenőmentes munkába álláshoz szükséges készségeket (17). Ezért a társadalmi kirekesztettség veszélye fenyegeti őket. Ezen kívül gyakorlatilag már életük korai szakaszában kiszorulnak az egész életen át tartó tanulásból.

Korai iskolaelhagyók: az EU 27 tagállamában minden hatodik 18–24 év közötti fiatal (15,3 %) csupán a középfokú oktatás alacsonyabb szintjét végzi el, és ezt követően egyáltalán nem vesz részt oktatásban vagy képzésben. Gyorsabb előrelépésre van szükség ahhoz, hogy a 10 %-os uniós referenciaérték 2010-re megvalósuljon.

A felső középfokú tanulmányok elvégzését illetően lassú, de folyamatos az előrelépés. Az eredmények az elmúlt években kis mértékben javultak, de mindez nem elégséges a 2010-es célok eléréséhez (a 22 évesek legalább 85 %-a végezzen el felső középfokú iskolát).

Míg az EU tagállamaira vonatkozó uniós referenciaérték szerint a 2000-es adatokhoz képest az olvasási készség terén rosszul teljesítő 15 évesek százalékarányát 2010-re 20 %-kal kell csökkenteni, ez az arány éppen hogy nőtt 2000 és 2006 között (13).

A legtöbb országban a migránsok és az eltérő kulturális hátterű, hátrányos helyzetű csoportok tagjai a referenciaértékek területein rosszabbul teljesítenek (18). Külön figyelmet igényelnek. Az iskola előtti nevelésbe való bevonásuk javítaná nyelvtanulásukat, és növelné a sikeres iskoláztatásuk esélyét.

A korai iskolaelhagyásra és a társadalmi-gazdasági hátrányokra irányuló kezdeményezéseket ki kell egészíteni. A tanórán kívüli tevékenységek (kulturális vagy sporttevékenységek), a helyi partnerségek, a szülők nagyobb mértékű bevonása, a szülők tanulási igényeinek kielégítése, a tanulók és tanárok iskolai közérzetének javítása mind segítene.

3.3. Tanárképzés

A tanulók teljesítményét semmilyen más iskolán belüli tényező nem befolyásolja jobban, mint a tanárképzés minősége (19).

A tanárok és oktatók számára egyre nagyobb kihívást jelentenek az egyre heterogénebb osztályok, valamint az új képességek elsajátításának és az egyéni tanulási igények figyelembevételének szükségessége. Az iskolai autonómia kiterjesztése további feladatokat jelent.

A közeljövőben számos idősebb tanár helyére kell majd újakat találni. Növelni kell a szakma vonzerejét.

Ugyanakkor a tanárképzés jelenlegi rendszerei sokszor nem biztosítják a tanároknak a szükséges képzést. Ez különösen igaz a tanárok szakmai továbbképzésére és szakmai fejlődésére. A tanártovábbképzés 11 tagállamban kötelező.

3.4. Felsőoktatás: kiválóság, partnerség és finanszírozás

A tagállamok egyre nagyobb figyelmet fordítanak az egyetemek kutatásban és innovációban játszott szerepének megerősítésére, és egyre gyakoribbak a partnerségi kapcsolatok az egyetemek és az üzleti élet szereplői között. Mindazonáltal számos országban továbbra is jelentős tennivaló akad ezen a területen (20).

A felsőoktatási intézmények kiváló teljesítményét elősegítő intézkedéseknek az oktatásra, a kutatásra és a tudástranszferre egyaránt összpontosítaniuk kell. A tanításra jelenleg ritkábban fordítanak figyelmet. A javasolt Európai Technológiai és Innovációs Intézet (21) az oktatás, a kutatás és az innováció integrálásának referenciamintájaként változtatásra ösztönzi majd az oktatási és kutatóintézeteket.

Németországban a szövetségi és tartományi kormányok kiválósági kezdeményezést indítottak, amely 2006–2011 között további 1,9 milliárd EUR-t biztosít a legmagasabb szintű kutatás elősegítésére a verseny alapján kiválasztott egyetemeken. A kezdeményezés három cselekvési irányvonalat tartalmaz: felsőoktatási intézmények; az egyetemi és az egyetemen kívüli kutatóintézeteket és vállalkozásokat összefogó klaszterek; átfogó stratégiák a vezető kutatóegyetemek számára.

A többek között a magánforrásokból származó beruházások növelése továbbra is kihívást jelent. Ugyanakkor biztosítani kell a tanulmányi és kutatási programok széles skálájához való méltányos hozzáférést. Adókedvezmények (22), a köz- és magánszféra partnersége (23) vagy támogatási rendszerek formájában több kormánynak is megvannak az eszközei a magánberuházások ösztönzésére, és néhányan már bevezették vagy megemelték a tandíjat vagy a beiratkozási díjat (24).

Az oktatást és kutatást is beleértve 2004-ben a felsőoktatási intézményekre fordított közkiadások mértéke az EU 27 tagállamában a GDP 1,1 %-a volt. Az értékek országonként 0,6 % (Málta) és 2,5 % (Dánia) között mozogtak. Az összkiadás mértéke ugyanakkor továbbra is messze elmarad az Egyesült Államok szintjétől. Ennek elsősorban az az oka, hogy az Egyesült Államokban több mint hétszer nagyobb a magánfinanszírozás mértéke. Az Egyesült Államokban az egy egyetemi hallgatóra jutó kiadás mértéke több mint kétszerese volt az EU-átlagnak (25).

Míg az egyetemek autonómiájának és elszámoltathatóságának növelésében sikerült előrelépést elérni, kevés információ áll rendelkezésre arról, hogy az egyetemi alkalmazottak és vezetők milyen támogatást kapnak ahhoz, hogy szembenézzenek ezzel a kihívással.

3.5. Felnőttek részvétele az egész életen át tartó tanulásban

A felnőttek részvételi aránya az egész életen át tartó tanulásban nem nő olyan mértékben, hogy elérje az EU-referenciaértéket. A lakosság készségszintjeinek növeléséhez és a munkaerőpiaci rugalmasság és biztonság megteremtéséhez továbbra is nagyobb erőfeszítésekre van szükség.

2005-ig úgy tűnt, hogy sikerül teljesíteni az EU-referenciaértéket (12,5 %) (26). 2006-ban ugyanakkor a 25–64 év közötti európaiak átlagosan 9,6 %-a vett részt oktatási vagy képzési programban, amely kis mértékben elmarad a 2005-ös értéktől. Ez az összesítő adat elfed egy fontos egyenlőtlenséget: a magas iskolai végzettségű felnőttek több mint hatszor nagyobb valószínűséggel vesznek részt az egész életen át tartó tanulási programban, mint a készségek alacsony szintjével rendelkezők.

Az idősebb és a készségek alacsony szintjével rendelkező munkavállalók alacsony szintű részvétele az egész életen át tartó tanulásban különösen ott okoz gondot, ahol az egész népességre vonatkozó részvételi adatok egyébként is alacsonyak (27). A készségek alacsony szintjével rendelkező munkavállalók aránya különösen a migránsok körében nagy. A demográfiai és a munkaerő-piaci változásoknak köszönhetően egyre inkább magas szintű készségekkel rendelkező munkavállalókra lesz szükség, a készségek alacsony szintjével rendelkezők számára elérhető lehetőségek pedig beszűkülnek. Ezen csoportok képzésére nagyobb figyelmet kell fordítani.

3.6. A szakoktatás és -képzés vonzereje, minősége és relevanciája

Ahhoz, hogy vonzóbb és színvonalasabb legyen a szakoktatás és szakképzés, további munkára van szükség. Ez a koppenhágai folyamat egyik kulcsfontosságú prioritása (28).

Néhány országban már létrehoztak részletes és átfogó minőségbiztosítási rendszereket (29), míg több helyen még mindig csak a kidolgozásnál tartanak (30).

A képzési programokban és képesítésekben egyre nagyobb szerepet játszó, a tanulási eredményen alapuló megközelítés növeli a szakoktatás és -képzés a munkaerőpiaci relevanciáját. A szakmai gyakorlatra, az iskolák és az üzleti élet szereplői közötti együttműködésre és a munkahelyi tanulásra újólag fordított kiemelt figyelem további pozitív elem. Ugyanakkor nem tapasztalható jelentős előrelépés a jövőbeli készség- és képesítési igények előrejelzése terén.

A szakoktatás és -képzés helyenként elégtelenül kapcsolódik az oktatási rendszer többi részéhez. A szakoktatás és -képzés segíthet az iskolából potenciálisan lemorzsolódók oktatási és képzési rendszerben tartásában, amennyiben az előző iskolai szinteken sikerült elsajátítaniuk azokat a kulcskompetenciákat, amelyek képessé teszik őket a szakoktatásban és szakképzésben való részvételre. Bár egyes tagállamokban (31) az egész életen át tartó pályaorientáció fontos szakpolitikai prioritásnak számít, még mindig külön figyelmet kell fordítani a felnőttek pályaorientációjájának erősítésére. A szakoktatás és -képzés és a felsőfokú képzés vagy felsőoktatás közti átmenetet akadályozó tényezők megszüntetéséhez is további előrelépésre van szükség.

3.7. Transznacionális mobilitás

A Europass alkalmazásában és használatában látható előrelépés történt (32). A tanulók transznacionális mobilitását ugyanakkor elsősorban továbbra is az uniós programok biztosítják. A legtöbb nemzeti intézkedés a felsőoktatásra vonatkozik. A szakoktatás és -képzés területén a mobilitást különösen nehéz megvalósítani.

A hallgatói mobilitás a Luxemburgi Egyetemen kötelező. Az összes, BA képzésben résztvevő hallgatónak tanulmányai egy részét külföldön kell végeznie.

4. TOVÁBBI TEENDŐK

4.1. Az egész életen át tartó tanulás programjának megvalósítása a hatékonyság és méltányosság megteremtéséhez

A koherenciát és átfogó jelleget tekintve továbbra is jelentős hiányosságok tapasztalhatók az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó stratégiákban. A kihívást most a megvalósítás jelenti. Sok esetben ez csak épphogy elkezdődött. A stratégiák hitelessége azon múlik, hogyan sikerül őket összekapcsolni a szakpolitikai intézkedésekkel. Ez azon múlik, hogy a hatóságok mennyire képesek a források megfelelő felhasználására. Azon múlik, hogy a hatóságok mennyire képesek a tanulási partnerségen keresztül minden szinten mozgósítani a tagállami intézményeket és az érdekelt feleket.

A tudásalap szélesítése

Az oktatási és képzési politikák gazdasági és társadalmi hatására vonatkozó ismereteket meg kell erősíteni (33). Az oktatási és képzési politikák és gyakorlatok európai és nemzeti kutatásalapjának fejlesztésekor a hatékonyságnak és a méltányosságnak fontos szerepet kell játszania.

Az egymástól tanulás, valamint a döntéshozók és az érdekelt felek közötti tapasztalatcsere a know-how fontos forrása, ezért támogatni kell. Folytatni kell az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó stratégiák fejlesztésének és megvalósításának figyelemmel kísérését, 2010-ben pedig közös jelentésben kell értékelni az előrelépést.

Fenntartható finanszírozás

A finanszírozás szintje, hatékonysága és fenntarthatósága továbbra is rendkívül alacsony. Több ország új eszközökkel és a magánberuházások ösztönzésével kísérletezik. Ezek közé tartozik az egyének, háztartások és munkaadók bevonása. Ezeket az erőfeszítéseket növelni kell.

A készségszintek emelése

A korai oktatásba történő beruházás mind a méltányosság, mind a hatékonyság szempontjából maximálisan megtérül (34). A kulcskompetenciák korai elsajátítása hatékony módszer a későbbi tanulás alapjának megteremtéséhez, a tanulási eredmények közelítéséhez és általános készségszintek eléréséhez. Így könnyebb lesz a munkaerőpiacra való átmenet, és elkerülhetőa bizonyos készségek hiánya.

Mérnökökre és természettudományos végzettségű munkaerőre továbbra is nagy az igény. Következésképpen különös figyelmet kell szentelni a felvételi számok emelésére a természettudományok és a műszaki tudományok terén.

A szakoktatás és -képzés imázsát, státuszát, és vonzerejét növelni kell. A szakoktatás és -képzés alapozó szakaszába történő belépés, valamint a mobilitás és az oktatási rendszerbe való visszatérés megkönnyítése érdekében rugalmas és moduláris struktúrákat kell kidolgozni. Az egész életen át tartó pályaorientáció integrált rendszereinek minden állampolgár számára elérhetőnek kell lennie. A felnőttoktatás különös figyelmet igényel.

A társadalmi-gazdasági hátrányok leküzdése

Az oktatás és képzés hozzájárulhat a társadalmi-gazdasági hátrányok leküzdéséhez. Az is előfordulhat azonban, hogy éppenséggel fenntartja azokat. Az oktatásban és képzésben tapasztalható egyenlőtlenség nagy költségekkel jár. Ez sokszor nem mutatkozik meg nyíltan, ugyanakkor ez nem jelenti azt, hogy nem létezne. Az egyenlő hozzáférésnek, részvételnek, bánásmódnak és eredményeknek ezért továbbra is prioritást kell élvezniük.

A migránsokban rejlő lehetőségek kihasználása

Az európai társadalmak növekvő sokszínűsége további kihívást jelent az oktatás és képzés számára. A migránsok teljesítménye, részvétele és körükben a végzettek aránya általában elmarad az átlagtól. Habár a társadalmi-gazdasági háttér és a nem megfelelő nyelvismeret bizonyos mértékben magyarázatot nyújt erre, bizonyíték van arra, hogy az oktatási és képzési politikák és rendszerek nem birkóznak meg ezzel a kihívással, és maguk is hozzájárulhatnak a problémához (35). Erre a problémára különös figyelmet kell fordítani a migránsok gazdasági és társadalmi beilleszkedésének javítása és a kultúrák közötti párbeszéd elősegítése érdekében.

Magas színvonalú tanítás

A tanároknak jobb szakmai felkészítésre és folyamatos továbbképzésre van szükségük. Mindez eredményesebb oktatáshoz és szakképzéshez vezet. Szintén nagyon fontos a tanárok bevonása az innovációba és a reformfolyamatba. A Bizottság megjelölte a kihívásokat (36). Továbbá nyilvános konzultációt folytat az iskolákról (37). A munkaprogram megfelelő keretet biztosít a feladatok megoldásához.

4.2. Innováció és kreativitás: az oktatás mint a tudásháromszög kulcseleme

Az oktatás a tudásháromszög lényeges eleme, és fontos szerepe van a foglalkoztatásban és a növekedés elősegítésében is. A tudásháromszög központjában az egyetemek állnak. Az oktatásra, kutatásra és tudástranszferre összpontosító kiválósági központok kulcsfontosságúak. A felsőoktatás és az üzleti élet együttműködésének megteremtéséért sokkal többet kell még tenni.

A kutatás és innováció a társadalom részéről a készségek megfelelő hátterét igényli. A kiválóság, a – különösen a vállalkozási ismeretekhez kapcsolódó – kulcsfontosságú kompetenciák, a kreativitás és a tanulás megtanulásának készségét az oktatás és képzés minden rendszerében és szintjén fejleszteni kell. Az iskolák, valamint a szakoktatás és -képzés nagy mértékben ösztönözhetik az innovációt. A magas színvonalú szakoktatás és -képzés elősegítheti a munkahelyi innovációt.

4.3. Jobb irányítás: az „Oktatás és képzés 2010” eredményeinek lehető legjobb felhasználása

A munkaprogram európai és nemzeti szinten is eredményes. Az európai referenciaeszközök kidolgozása, a klaszterek munkája és az egymástól tanulás információkkal látja el és támogatja az egyes országok reformjait. Az oktatáshoz és képzéshez kapcsolódó kihívások és a humán erőforrás fejlesztése kiemelt helyet foglal el a legtöbb tagállam lisszaboni nemzeti reformprogramjában. Még tovább lehet erősíteni az oktatásban és a képzésben a nyitott koordinációs módszer hatékonyságát, hatását és szakpolitikai szintű elkötelezettséget. Mind nemzeti, mind európai szinten a következő területek érdemelnek különös figyelmet:

— az egész életen át tartó tanulás perspektívájában megalkotott, átfogó oktatási és képzési politika az egész rendszerre vonatkozó stratégiai prioritásokkal,

— az egymáshoz kapcsolódó politikai területek, mint pl. innovációs politika, foglalkoztatási- és szociális politika, vállalkozáspolitika, kutatás és strukturális finanszírozás közti kapcsolat erősítése,

— a felsőoktatás, a szakoktatás és -képzés és a felnőttoktatás területén elért szakpolitikai fejlesztések integrálása a munkaprogram egészébe,

— erős kapcsolat megteremtése a lisszaboni integrált iránymutatások és az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogram kidolgozása és végrehajtása között, és az egész életen át tartó tanulás fokozottabb láthatósága a lisszaboni stratégiában,

— önkéntes alapon a fejlődés kölcsönös figyelemmel kísérése az egyes országok között, az egymástól tanulás vagy egymás értékelése révén,

— annak biztosítása, hogy az egymástól tanulás folyamatának eredményei eljussanak a döntéshozókhoz és a miniszterekhez,

— a civil társadalom nagyobb mértékű bevonása,

— az indikátorok és referenciaértékek továbbfejlesztése a 2007. májusi tanácsi következtetésekkel összhangban,

— a közösségi pénzügyi alapok és programok lehető leghatékonyabb kihasználása, különös tekintettel a 2007–2013. évi egész életen át tartó tanulás programra és az EU kohéziós politikai eszközeire.

Annak érdekében, hogy az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogramban meghatározott prioritások teljes mértékben megjelenjenek a nemzeti szakpolitikákban, a 2006. évi közös jelentésben meghatározott különleges intézkedéseket követni kell.

Az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogram végrehajtásához szükséges mechanizmusokat és az egész életen át tartó tanulási stratégiákat ki kell dolgozni. A nagy horderejű társadalmi-gazdasági politikai döntésekért – különösen a lisszaboni reformokért és a társadalmi integrációra vonatkozó nemzeti stratégiákért – felelő döntéshozókkal szoros együttműködésre van szükség.

Tovább kell fejleszteni a nemzeti célkitűzéseket és indikátorokat. Az európai célkitűzéseket és referenciaértékeket is figyelembe kell venni. A szakpolitikáknak és a gyakorlatoknak a tudáson és az értékelésen kell alapulniuk. Az európai szinten született közös elvek, iránymutatások és ajánlások jó viszonyítási pontként szolgálnak a nemzeti reformok megtervezéséhez.

4.4. Felkészülés a 2010 utáni időszakra

Az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogram a tagállamok oktatási és képzési reformjaihoz gyakorlati segítséget nyújt. A program 2002-es indulása óta jelentős haladást sikerült elérni. Ugyanakkor időbe telik, amíg az oktatási és képzési reformok eredménye látható lesz. A legnagyobb kihívások továbbra is fennmaradtak, és közben újak is születtek. Ezt a munkát, beleértve a bolognai és a koppenhágai folyamat keretében történő együttműködést, folytatni és lényegesen hatékonyabbá kell tenni. Az oktatás és képzés terén folytatott európai együttműködés aktualizált keretstratégiájáról már most el kell kezdeni gondolkodni. Mivel az oktatás és képzés a foglalkoztatást és növekedést célzó stratégiában kiemelt helyet élvez, ennek szorosan kapcsolódnia kell a lisszaboni folyamat további alakulásához.

(1) A Bizottság közleménye: „A rugalmas biztonság közös elveinek kidolgozása felé: több és jobb munkahely a rugalmasságon és biztonságon keresztül” COM(2007) 359.

(2) A jelentés elsősorban a nemzeti jelentések, valamint a meghatározott mutatókkal és referenciaértékekkel mért teljesítmény elemzésén alapul. Lásd a 2. mellékletet és az „Előrelépés a lisszaboni célok megvalósításában az oktatás és képzés terén. 2007. évi mutatók és referenciaértékek” című SEC(2007) 1284 dokumentumot. A jelentés felhasználja az oktatásra és képzésre vonatkozó nyitott koordinációs együttműködés, különösen az uniós referenciaeszközök, a tagállami reformokat elősegítő egymástól tanulás, valamint a koppenhágai és bolognai folyamat keretében megvalósulóhoz hasonló csereprogramok eredményeit. Az 1. közös jelentést lásd a 6905/04 EDUC 43 tanácsi dokumentumban, a 2. jelentést lásd: HL C 79., 2006.4.1., 1. o.

(3) A Bizottság közleménye: „Hatékonyság és igazságosság az európai oktatási és képzési rendszerekben” COM(2006) 481.

(4) A Tanács úgy döntött, hogy a tagállamoknak 2006-ig ki kell dolgozniuk az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó koherens, átfogó stratégiákat (az egész életen át tartó tanulásról szóló, 2002. júniusi tanácsi állásfoglalás, 2004. évi közös jelentés, az Európai Tanács 2005. évi tavaszi ülése).

(5) Lásd az 1. mellékletet.

(6) Flandria, Németország, Észtország, Görögország, Magyarország, Egyesült Királyság. Bulgária, Ciprus, Spanyolország, Írország, Törökország ezt stratégiája feltételeként mutatja be. Lásd továbbá „Az oktatási és képzési politika és gyakorlat egyre inkább tudásalapúvá tétele” című, SEC(2007) 1098 dokumentumot.

(7) COM(2006) 479.

(8) Németország, Dánia, Görögország.

(9) Cseh Köztársaság.

(10) Ciprus, Dánia, Görögország, Lengyelország.

(11) Spanyolország, Litvánia, Horvátország, Norvégia.

(12) Ausztria, Flandria, Ciprus, Németország, Dánia, Görögország, Spanyolország, Magyarország, Málta, Hollandia, Lengyelország, Svédország, Szlovákia, Egyesült Királyság, Horvátország, Izland, Norvégia.

(13) Lásd a 2. mellékletet.

(14) Ciprus.

(15) Bulgária, Luxemburg, Svédország, Törökország.

(16) A Bizottság munkadokumentuma: „Jelentés a nyelvtanulás és a nyelvi sokféleség ösztönzése című cselekvési terv 2004–2006 végrehajtásáról” COM(2007) 554 végleges/2.

(17) A Bizottság közleménye „Az oktatásban, a foglalkoztatásban és a társadalomban a fiatalok teljes körű részvételének elősegítéséről”, COM(2007) 498.

(18) SEC(2007) 1284., 50. és 75. o.

(19) A Bizottság közleménye a tanárképzés minőségének javításáról, COM(2007) 392.

(20) A skandináv országok és az Egyesült Királyság jó példákkal szolgálhatnak.

(21) COM(2006) 604 végleges/2.

(22) Spanyolország, Svédország, Szlovénia, Szlovákia, Törökország.

(23) Ausztria, Franciaország, Magyarország, Írország, Luxemburg, Lettország, Egyesült Királyság.

(24) Ausztria, Németország, Írország, Hollandia, Szlovénia, Egyesült Királyság, Horvátország.

(25) SEC(2007) 1284., 67. o.

(26) A fejlődés üteme nagyjából megfelelő volt, ugyanakkor ez kizárólag annak köszönhető, hogy több országban változtattak a felmérés módszertanán, amely túlbecsülte a fejlődés ütemét. Lásd a 2. mellékletet.

(27) SEC(2007) 1284., 81. o.

(28) A Tanács következtetései a szakoktatás és szakképzés (VET) területén való fokozott európai együttműködés jövőbeni prioritásairól. A 2006. október 30-i 14474/06 tanácsi dokumentum.

(29) Ausztria, Németország, Dánia, Finnország, Írország, Svédország, Norvégia.

(30) Bulgária, Cseh Köztársaság, Spanyolország, Franciaország, Luxemburg, Málta, Szlovénia.

(31) Franciaország, Olaszország.

(32) Az Európai Parlament és a Tanács 2241/2004/EK határozata (2004. december 15.), HL L 390., 2004.12.31., 6. o.

(33) Lásd SEC(2007) 1098.

(34) COM(2006) 481, 5. o.

(35) SEC(2007) 1284., 51. o.

(36) A Bizottság közleménye a tanárképzés minőségének javításáról, COM(2007) 392.

(37) SEC(2007) 1009: „A 21. század iskolái”.

1. MELLÉKLET Az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó explicit stratégiák megvalósítása, a képzési keretrendszerek, a nem formális és informális tanulási módok validálása és a nemzeti célkitűzések a referenciaérték-területeken a különböző országokban. I = működő stratégia, keretrendszer, validálási rendszer vagy nemzeti célkitűzések. K = stratégia, keretrendszer vagy validálási rendszer kidolgozás alatt. N = nincs keretrendszer, validálási rendszer vagy nemzeti célkitűzések. P = léteznek az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó politikák, de nincs explicit stratégia. Országok Az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó explicit nemzeti stratégia Nemzeti képesítési keretrendszer A nem formális és informális tanulás validálási rendszere Nemzeti célok az összes, vagy némelyik uniós referenciaérték-területen AT I K K N BE fr I K I I BE nl I K I I BG K K K N CY I N K I CZ I K K N DE I K N N DK I K I I EE I K K I EL I N K I ES I K K I FI I K I I FR P I I I HR I K N I HU I K N I IE K I I I IS P N K N IT P K K N LI P N N N LT I K K I LU P K K N LV I K K I MT K I N I NL P K I I NO I N I N PL K K K I PT P K I I RO K K K I SE I N K N SI K K I I SK I K K I TR K K N N UK I I K I