INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

Az Egyesült Királyság 2017. március 29-én az Európai Unióról szóló szerződés 50. cikkének megfelelően bejelentette az Unióból való kilépésre vonatkozó szándékát. Ez azt jelenti, hogy amennyiben a kilépésről rendelkező megállapodást nem erősítik meg, az Unió elsődleges és másodlagos joga 2019. március 30-tól (a továbbiakban: a kilépés napja) az Egyesült Királyságra nem alkalmazandó. Az Egyesült Királyság ezt követően harmadik országgá válik.

Nemzetközi légi közlekedés az érintett államok kifejezett hozzájárulása nélkül nem lehetséges; ez abból fakad, hogy az államokat a területük fölötti légtérben teljes és kizárólagos szuverenitás illeti meg. Az államok általában kétoldalú légiszolgáltatási megállapodások útján szervezik meg a közöttük zajló légi közlekedést; ezek a megállapodások a kölcsönösen biztosított jogokat és azok gyakorlásának feltételeit rögzítik. A forgalmi jogok és az azok gyakorlásához közvetlenül kapcsolódó szolgáltatások kifejezetten ki vannak zárva a szolgáltatások kereskedelméről szóló általános egyezmény (GATS) hatálya alól.

Az Unión belül a tagállamok légi fuvarozóinak (uniós légi fuvarozók) azon szabadsága, hogy az Unión belül légi járatokat működtethetnek, kizárólag a Közösségben a légi járatok működtetésére vonatkozó közös szabályokról szóló, 2008. szeptember 24-i 1008/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletből ered, amely egyúttal az említett fuvarozók engedélyeinek kiadására vonatkozó szabályokat is meghatározza.

A kilépésről rendelkező megállapodás eltérő rendelkezése hiányában az említett rendelet rendelkezései a kilépés után már nem vonatkoznak az Egyesült Királyság és a tagállamok közötti légi szolgáltatásokra. Ezen túlmenően bizonyos légi fuvarozók többé nem fognak megfelelni az említett rendeletben megállapított, uniós légi fuvarozóként való minősítésre vonatkozó feltételeknek, mivel működési engedélyüket az Egyesült Királyság adta ki, vagy központi ügyvezetésük helye az Egyesült Királyságban található, vagy az Egyesült Királyságnak vagy az Egyesült Királyság állampolgárainak többségi tulajdonát képezik, vagy annak/azoknak a tényleges ellenőrzése alatt állnak.

Ebből következően a kilépésről rendelkező megállapodás eltérő rendelkezése hiányában az érintett fuvarozók által az Egyesült Királyság és a tagállamok között nyújtott légiközlekedési szolgáltatásoknak 2019. március 30-ától nem lesz jogalapjuk. A fent leírt helyzetek bármelyikében a fuvarozók elveszítik uniós működési engedélyüket, és ennek következtében már nem lesznek jogosultak az Unión belül légi szolgáltatásokat nyújtani.

Az Egyesült Királyság és a tagállamok közötti közvetlen légiközlekedési szolgáltatásokat szinte teljes egészében egyesült királyságbeli és uniós légi fuvarozók biztosítják. Ezért komoly zavarokat vonna maga után, ha a szóban forgó légi fuvarozók elveszítenék jogosultságukat arra, hogy az Egyesült Királyság és a tagállamok között légi szolgáltatásokat nyújtsanak. A legtöbb, vagy akár az összes légi útvonal kiszolgálása is megszűnne az Unió és az Egyesült Királyság között. Ugyanakkor azok az Unión belüli útvonalak, amelyeket a kilépést követően egyesült királyságbeli légi fuvarozók már nem szolgálhatnak ki, teljes mértékben hozzáférhetők maradnának az uniós fuvarozók számára.

Megállapodás nélküli forgatókönyv esetén az egyes gazdaságok várhatóan súlyos következményekkel szembesülnek majd, az alábbiak szerint: az alternatív útvonalak szükségessége miatt a légi utazási idő és költségek jelentős mértékben emelkednének, és ezzel az említett alternatív útvonalakon megnőne a légiközlekedési infrastruktúrára nehezedő nyomás, a légi szolgáltatások iránti kereslet pedig csökkenne. Ez nemcsak a légiközlekedési ágazatot érintené, hanem mindazokat a gazdasági ágazatokat is, amelyek nagymértékben függnek a légi közlekedéstől. Az így előálló kereskedelmi akadályok nemcsak a távoli piacokon folytatott üzleti tevékenységet, hanem a vállalkozások (újra)letelepedését is korlátoznák. A légi összeköttetés megzavarásával az Unió és tagállamai stratégiai értéket veszítenének el.

2018. november 13-án közzétett, „Felkészülés az Egyesült Királyságnak az Európai Unióból 2019. március 30-án való kilépésére: rendkívüli helyzetre szóló cselekvési terv” című közleményében a Bizottság bejelentette, hogy intézkedéseket fog javasolni annak biztosítására, hogy az Egyesült Királyság légi fuvarozói átrepülhessenek az Európai Unió területe felett, műszaki okokból leszállhassanak (például az utasok beszállása/kiszállása nélkül üzemanyag-feltöltést végezhessenek), valamint leszállhassanak az Európai Unióban és visszarepülhessenek az Egyesült Királyságba. Az említett intézkedések ahhoz a feltételhez lennének kötve, hogy az Egyesült Királyságnak egyenértékű intézkedéseket kell alkalmaznia az Európai Unió légi fuvarozóival szemben.

E javaslatnak tehát az a célja, hogy ideiglenes intézkedéseket határozzon meg az Unió és az Egyesült Királyság közötti légi közlekedés szabályozására az Egyesült Királyságnak az Unióból való kilépését követően (1. cikk). Ezen intézkedések célja az alapszintű légi összeköttetés fenntartása egy rövid átmeneti időszakban (12. cikk).

Először is a rendeletjavaslat (3. cikk) egyoldalúan garantálja az Egyesült Királyság légi fuvarozói számára az első, a második, a harmadik és a negyedik alapszabadsággal kapcsolatos forgalmi jogokat annak érdekében, hogy azok továbbra is átrepülhessenek az Unió területe felett és ott műszaki okokból leszállhassanak, valamint közvetlen útvonalakat szolgálhassanak ki az érintett területek között. A jogszabály nem tesz különbséget a személy- és áruszállítás, illetve a menetrend szerinti és a nem menetrend szerinti szolgáltatások között. A javasolt rendeletnek az alapszintű légi összeköttetés biztosítására irányuló célkitűzésével összhangban az Egyesült Királyság légi fuvarozói által kínált kapacitás – vagyis az általuk működtetett járatok száma („járatgyakoriság”) – a brexitet megelőző szinten rögzül. Az e rendelet alapján légi szolgáltatásokat nyújtó egyesült királyságbeli légi fuvarozókat nem illetnék meg az operatív rugalmasságot biztosító szokásos eszközök (mint például kereskedelmi együttműködési megállapodások, légi járművek bérlése, „change of gauge” vagy egynél több pont kiszolgálása).

Mivel az Egyesült Királyság légi fuvarozói számára biztosított jogok a „viszonosság” elvén alapulnak, a rendeletjavaslat (4. cikk) külön mechanizmust állapít meg annak biztosítására, hogy az Egyesült Királyságban működő uniós légi fuvarozók a rendeletjavaslatban az egyesült királyságbeli légi fuvarozók számára biztosított jogokkal egyenértékű jogokkal rendelkezzenek. Eltérő esetben a Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy végrehajtási jogi aktusok révén elfogadja a helyzet kiigazításához szükséges intézkedéseket, beleértve az egyesült királyságbeli légi fuvarozók működési engedélyeinek korlátozását vagy visszavonását. Az egyenértékűség szintjének értékelése és a korrekciós intézkedések Bizottság általi elfogadása nem korlátozódik kizárólag a két jogrend közötti szigorú, formális megfeleltetésre; ennek az az oka, hogy jelentős különbségek vannak az érintett piacok között, és el kell kerülni az egy az egyben megfeleltetést, amely végül az uniós érdekkel akár ellentétesnek is bizonyulhat.

Az Unió által kötött légiszolgáltatási megállapodásokhoz hasonlóan a javasolt rendelet – jóllehet átmeneti alapszintű légi összeköttetést kíván biztosítani – rugalmas mechanizmust határoz meg annak biztosítására, hogy az uniós légi fuvarozók tisztességes és egyenlő feltételek mellett versenyezzenek az Egyesült Királyság légi fuvarozóival, amint az Egyesült Királyságra többé már nem vonatkozik az uniós jog. Az egyenlő versenyfeltételek megkövetelik, hogy az Egyesült Királyság a kilépés után is kellően szigorú előírásokat alkalmazzon a légi közlekedés területén az alábbiak tekintetében: tisztességes verseny, ideértve a kartellek, az erőfölénnyel való visszaélések és az összefonódások szabályozását; az indokolatlan állami támogatások tilalma; a munkavállalók védelme; a környezet védelme; biztonság és védelem. Ezen túlmenően biztosítani kell, hogy az uniós fuvarozókat – de iure vagy de facto – ne érje hátrányos megkülönböztetés az Egyesült Királyságban. A rendeletjavaslat (5. cikk) ezért felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy kövesse nyomon az uniós és az egyesült királyságbeli légi fuvarozók közötti verseny feltételeit, és végrehajtási jogi aktusok révén fogadja el a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy az említett feltételek mindenkor teljesüljenek.

A rendeletjavaslat megállapítja a szükséges eljárásokat ahhoz, hogy a tagállamok ellenőrizhessék, hogy az e rendelet alapján a területükre repülő légi fuvarozók, légi járművek és személyzet rendelkeznek-e az Egyesült Királyság által a nemzetközileg elismert biztonsági előírásoknak megfelelően kiállított engedélyekkel vagy bizonyítványokkal, valamint hogy valamennyi vonatkozó nemzeti és uniós jogszabályt betartották, és a megengedett jogokat nem lépték túl (6–9. cikk).

Kifejezett rendelkezés rögzíti, hogy a tagállamok nem tárgyalhatnak és nem köthetnek kétoldalú légiközlekedési megállapodást az Egyesült Királysággal az e rendelet hatálya alá tartozó ügyekben, és az Egyesült Királyság légi fuvarozói számára a légi közlekedés tekintetében nem biztosíthatnak semmilyen más jogot az e rendeletben biztosított jogokon felül (3. cikk). Mindazonáltal az érintett illetékes hatóságok természetesen szükség szerint együttműködhetnek a rendelet megfelelő végrehajtása érdekében (10. cikk), hogy az Egyesült Királyság kilépését követően a lehető legkevesebb zavar érje a rendelet keretében nyújtott légiközlekedési szolgáltatások irányítását.

Az Európai Tanács (50. cikk) 2018. december 13-án megismételte arra vonatkozó felhívását, hogy minden szinten fokozottabban fel kell készülni az Egyesült Királyság kilépésének következményeire, minden eshetőség figyelembevételével. Ez a jogi aktus azon intézkedéscsomag részét képezi, amelyet a Bizottság e felhívás nyomán fogad el.