Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA Liechtenstein Hercegség és az Európai Közösség közötti megállapodásról, amely a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló, 2003. június 3-i 2003/48/EK tanácsi irányelvben (a továbbiakban: az irányelv) meghatározottakkal egyenértékű intézkedéseket biztosít

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

2001. október 16-i határozatával a Tanács felhatalmazta a Bizottságot, hogy tárgyaljon Svájccal, az Amerikai Egyesült Államokkal, Andorrával, Liechtensteinnel, Monacóval és San Marinóval megfelelő megállapodások aláírásáról annak érdekében, hogy ezek az országok a Közösségen belül alkalmazottakkal egyenértékű intézkedéseket tegyenek a megtakarításokból származó kamatjövedelem hathatós adóztatása érdekében. A Bizottság azt az utasítást kapta, hogy ezeket a tárgyalásokat a Tanács elnökségével szoros összefogásban, és a 2001. június 13-i Coreper határozat [1] által létrehozott - a Tanács által e feladat kapcsán a Bizottság támogatására kinevezett - magas szintű munkacsoporttal történő szoros és rendszeres konzultációval kell lefolytatnia.

[1] HL L 183, 2001.6.29., 1. o.

A 2001. október 16-i határozatot követően a Bizottság írt a fenti, EU-n kívüli országoknak, kérve, hogy kezdődjenek tárgyalások, bár ténylegesen csak az irányelv-tervezet szövegének az ECOFIN-Tanács 2001. december 13-i jóváhagyása után kezdődhettek meg ezek a tárgyalások. Azóta nagy számban voltak megbeszélések mind politikai, mind szakmai szinteken. A Tanács 2001. október 16-i határozatával összhangban, a Bizottság ezeket a tárgyalásokat a Tanács egymást követő elnökségeivel szoros összefogásban folytatta le. A Bizottság rendszeresen szóbeli haladási jelentést tett ezekről a tárgyalásokról a Tanácsnak és a Parlamentnek, és az ECOFIN Tanács 2002. december 3-i ülésén benyújtotta a megtakarítások jövedelmének adóztatásáról harmadik országokkal folytatott tárgyalásokról szóló közleményt. [2]

[2] SEC(2002) 1287 végleges, 2002.11.27.

2003. június 3-án a Tanács megállapította, hogy a Svájccal kötendő megállapodás tervezete, ahogyan azt a Bizottság 2003. május 28-án beadta, a végleges ajánlatot képezi az EU és az adott ország közötti megállapodáshoz. A jegyzőkönyv megállapítja azt is, hogy:

"Ennek a megállapodásnak a megtakarítások adóztatására vonatkozó négy eleme alapját képezi az Európai Unió és Liechtenstein, Andorra, Monaco és San Marino közötti megállapodásoknak is.

2003. január 21-én a Tanács a négy elemet a következőképpen határozta meg:

"- Adólevonás és forrásadóztatás: Svájc ugyanazokat az adólevonási és forrásadóztatási mértékeket fogja alkalmazni, mint Belgium, Luxemburg és Ausztria...

- Bevételmegosztás: Svájc a levont adóból származó bevételt megosztja, és elfogadja a Közösségen belül alkalmazott 75:25 arányú megosztást...

- Információk önkéntes közlése

A felügyeleti záradék megállapítja, hogy "A szerződő feleknek konzultálniuk kell egymással legalább háromévente, vagy bármelyik szerződő fél kérésére, annak érdekében, hogy megvizsgálják és - amennyiben azt a szerződő felek szükségesnek ítélik - javítsák a megállapodás működésének technikai menetét. Abban az esetben, ha Belgium, Luxemburg és Ausztria a forrásadóról az automatikus információcserére áll át, az irányelvvel összhangban a szerződő feleknek konzultálniuk kell egymással annak érdekében, hogy megvizsgálják, vajon szükségesek-e változtatások a megállapodásban a nemzetközi fejlemények figyelembevételével.

Svájc biztosítja az információcserét, kérés alapján, bármely, a büntetőjog vagy a polgári jog hatálya eső, csalás vagy más, adózók által elkövetett gazdasági bűncselekmény ügyében...".

A Liechtensteinnel kötött megállapodás, amely ezt a négy elemet tartalmazza, most van benyújtás alatt a Tanácsnak, aláírásának és megkötésének céljából. A megállapodást egy kiegészítő egyetértési nyilatkozat kíséri, egyfelől az Európai Közösség és tagállamai, másfelől a Liechtenstein Hercegség között. Az ECOFIN-Tanács 2003. január 21-i következtetéseivel összhangban, az egyetértési nyilatkozat megerősíti, hogy a 2003. június 3-i, 2003/48/EK irányelv [3] által biztosított átmeneti időszak alatt, az Európai Közösség megbeszéléseket kezd más fontos pénzügyi központokkal, azzal a céllal, hogy elősegítse ezeknél a joghatóságoknál a Közösség által alkalmazandókkal egyenértékű intézkedések meghozatalát. Az egyetértési nyilatkozat arról is rendelkezik, hogy a megállapodott intézkedéseket jóhiszeműen hajtják majd végre, és a felek nem tesznek olyan egyoldalú lépéseket, amivel kellő ok nélkül alááshatnák ezt a megállapodást. Ha a 2003/48/EK tanácsi irányelv és a megállapodás illetékessége között - és különösen a megállapodás 6. cikkének tekintetében - bármiféle lényeges különbségre derül fény, a szerződő felek haladéktalanul konzultációt kezdenek, azzal a céllal, hogy az adott megállapodásban előírt intézkedések egyenértékűségének megmaradását biztosítsák. Ami az információcserét illeti, az egyetértési nyilatkozat úgy rendelkezik, hogy a Liechtensteini Hercegség vállalja, hogy tőle telhetően törekszik késedelem nélkül elbírálni a kellő indoklással ellátott kérelem elfogadhatóságát, eljárási jogszabályaival összhangban Az egyetértési nyilatkozat kimondja azt is, hogy az Európai Unió és tagállamai Liechtensteinnek azt a döntését, hogy gondoskodik az irányelvvel egyenértékű intézkedésekről, figyelembe veszik majd Liechtensteinnel folytatott együttműködésük, ezen belül adóügyi együttműködésük során. Az aláírók egyetértenek abban, hogy az előirányzott, a megállapodás 10. cikkének (4) bekezdésében meghatározott információcserével kapcsolatos tárgyalások vonatkozásában bármelyik fél felvethet ezzel párhuzamosan adózási kérdéseket, beleértve olyan kérdéseket, amelyek a jövedelmek kettős adóztatásának elkerülésével kapcsolatosak.

[3] HL L 157, 2003.6.26., 38. o.

A Bizottság úgy véli, hogy a megállapodás szövege összhangban van a Tanács által 2001. október 16-án elfogadott tárgyalási irányelvekkel. A Tanács politikai beleegyezését adta a szöveghez ez év június 2-án, és a Tanács fent említett magas szintű munkacsoportja június 9-én megerősítette egyetértését a megállapodás és az azt kísérő egyetértési nyilatkozat részleteivel kapcsolatban.

A Bizottság javasolja, hogy a Tanács hagyja jóvá a csatolt javaslatokat:

- megállapodás aláírásáról az Európai Közösség és Liechtenstein Hercegség között, a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló, 2003. június 3-i 2003/48/EK tanácsi irányelvben meghatározottakkal egyenértékű intézkedésekről és a kísérő egyetértési nyilatkozatról, és

- a fenti megállapodásnak az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 300. cikkében meghatározott eljárások szerinti megkötésével kapcsolatos határozatról.

Az Európai Közösséget létrehozó Szerződés 300. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Tanácsnak egyhangú döntést kell hoznia, amikor a megállapodás olyan területet érint, amelynek tekintetében egyhangú döntés szükséges a nemzeti szabályozás elfogadásához. Mivel az ezen megállapodás hatálya által szabályozott tárgykörök nemzeti szabályozását a Szerződés 94. cikkének alapján fogadták el, a Bizottság úgy véli, hogy a tanácsnak egyhangú döntést kell hoznia a határozattervezet jóváhagyásához. Az ECOFIN-Tanács 2003. január 21-i következtetései szerint a Tanács egyetért azzal, hogy Liechtenstein Hercegséggel a megállapodást is egyhangú döntés alapján kell elfogadni.

2004/0191 (CNS)

Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA Liechtenstein Hercegség és az Európai Közösség közötti megállapodásról, amely a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló, 2003. június 3-i 2003/48/EK tanácsi irányelvben (a továbbiakban: az irányelv) meghatározottakkal egyenértékű intézkedéseket biztosít

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre, és különösen annak 94. cikkére, a 300. cikk (3) bekezdése első albekezdésével és (4) bekezdésével összefüggésben,

tekintettel a Bizottság javaslatára, [4]

[4] HL C [...] [...], [...] o.

tekintettel az Európai Parlament véleményére, [5]

[5] HL C [...] [...], [...] o.

mivel:

(1) 2001. október 16-i határozatával a Tanács felhatalmazta a Bizottságot, hogy tárgyaljon Liechtenstein Hercegséggel megfelelő megállapodások aláírásáról annak érdekében, hogy Liechtenstein Hercegség a Közösségen belül alkalmazottakkal egyenértékű intézkedéseket tegyenek a megtakarításokból származó kamatjövedelem hathatós adóztatása érdekében.

(2) A megállapodás szövege, amely a tárgyalások eredményeként készült el, kellőképpen tükrözi a Tanács által kiadott tárgyalási irányelveket. A megállapodást egy kiegészítő egyetértési nyilatkozat kíséri, egyfelől az Európai Közösség és tagállamai, másfelől a Liechtenstein Hercegség között, amelynek szövege a 2004. .........-i .../.../EK tanácsi rendelet mellékletét képezi.

(3) A megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló 2003. június 3-i 2003/48/EK tanácsi irányelv előírásainak alkalmazása attól függ, hogy Liechtenstein Hercegség az irányelvben foglaltakkal egyenértékű intézkedéseket alkalmaz-e, azzal a megállapodással összhangban, amelyet Liechtenstein Hercegség a Közösséggel kötött.

(4) A 2004. .......... .../.../EK tanácsi határozatnak megfelelően és megállapodás megkötéséről szóló, egy későbbi szakaszban elfogadásra kerülő határozat függvényében, az Európai Közösség részéről a megállapodás aláírása 2004. ...........-án megtörtént.

(5) Ezt a megállapodást a Közösség részéről jóvá kell hagyni.

(6) Szükség van egy egyszerű és gyors eljárás biztosítására a megállapodás I. és II. mellékletének esetleges adaptálásához,

A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:

1. cikk

Az Európai Közösség és Liechtenstein Hercegség közötti, a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló, 2003. június 3-i 2003/48/EK tanácsi irányelvben meghatározottakkal egyenértékű intézkedések biztosítására vonatkozó megállapodás az Európai Közösség részéről ezennel jóváhagyásra kerül.

A megállapodás szövege ennek a határozatnak a mellékletét képezi.

2. cikk

A Bizottság ezennel felhatalmazást kap arra, hogy a Közösség nevében jóváhagyja azokat a módosításokat a megállapodás mellékleteiben, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezek megfeleljenek a 2003/48/EK irányelv 5. cikkének (a) bekezdésében, illetve annak mellékletében említett tájékoztatással összefüggésben az illetékes hatóságokra vonatkozó adatoknak.

3. cikk

A Tanács elnökének a Közösség nevében gondoskodnia kell a megállapodás 16. cikkének első bekezdésében előírt értesítés megküldéséről. [6]

[6] A megállapodás hatálybalépésének időpontját a Tanács főtitkársága az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteszi.

4. cikk

Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.

Kelt Brüsszelben, [...]

A Tanács részéről

Az Elnök

MELLÉKLET

Megállapodás

az Európai Közösség

és

Liechtenstein Hercegség

között

a megtakarításokból származó kamatjövedelem adóztatásáról szóló,

2003. június 3-i 2003/48/EK tanácsi rendeletben meghatározottakkal egyenértékű intézkedésekről [7]

[7] A továbbiakban: az irányelv

Az Európai Közösség, a továbbiakban: Közösség, és

Liechtenstein Hercegség, a továbbiakban Liechtenstein,

vagy ,szerződő fél" vagy a ,szerződő felek", ahogyan a szövegkörnyezet megkívánja,

újból megerősítve közös érdeküket a Közösség és Liechtenstein közötti megkülönböztetett viszony továbbfejlesztésben, megállapodtak a következő megállapodás megkötéséről:

1. cikk

Adólevonás a liechtensteini kifizetőnél

(1) Azokra a kamatfizetésekre, amelyek a 4. cikk értelmében az Európai Unió egyik tagállamában - a továbbiakban: tagállam - illetőséggel bíró haszonhúzóknak történnek, Liechtenstein területén letelepedett kifizető részéről, a 2. cikkre is figyelemmel, a kamatfizetés összegéből adólevonás érvényesül. Az adólevonás mértéke 15% az ezen megállapodás alkalmazásának első három évében, 20% a következő három évben és 35% azt követően.

(2) Liechtenstein megteszi a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy az ennek a megállapodásnak az érvényre juttatásához szükséges feladatokat a Liechtenstein területén letelepedett kifizetők végrehajtsák, és konkrétan gondoskodik az eljárásokkal és a büntetésekkel kapcsolatos előírásokról.

2. cikk

Információk önkéntes közlése

(1) Liechtenstein gondoskodik egy olyan eljárásról, amely lehetővé teszi a 4. cikkben meghatározott haszonhúzó számára, hogy az 1. cikkben meghatározott adólevonást elkerülje, oly módon, hogy a liechtensteini kifizetőt kifejezetten felhatalmazza arra, hogy a kamatfizetéseket az adott tagállam illetékes hatóságának jelentse. Az ilyen felhatalmazás minden, a kifizető részéről a haszonhúzónak történő kamatfizetésre vonatkozik,

(2) A kifizető által jelentendő minimális információk a haszonhúzó által történt kifejezett felhatalmazás esetén a következőkből állnak:

a) az 5. cikkel összhangban megállapított haszonhúzó személyazonossága és lakóhelye;

b) a kifizető neve és címe;

c) a haszonhúzó számlaszáma, vagy - ha ilyen nincs - a kamatra feljogosító követelés azonosítása, valamint

d) a 3. cikkel összhangban kiszámított kamatfizetés összege.

(3) A liechtensteini illetékes hatóságnak közölnie kell a 2. bekezdésben említett információkat a haszonhúzó illetősége szerinti tagállam illetékes hatóságával. Az ilyen közlések automatikusak és évente legalább egyszer meg kell történniük, a liechtensteini adóév végét követő 6 hónapon belül, minden, az adott évben teljesített kamatfizetésre.

(4) Amikor a haszonhúzó ezt az önkéntes közlési eljárást választja, vagy más módon vallja be a liechtensteini kifizetőtől kapott kamatjövedelmét az illetősége szerinti tagállam adóhatóságainak, a szóban forgó kamatjövedelem abban a tagállamban ugyanolyan kulcsok szerint adózik, mint az abban az államban keletkezett hasonló jövedelemre alkalmazott kulcsok.

3. cikk

Adóalap a levonáshoz

(1) A kifizető, az 1. cikk (1) bekezdésével összhangban, a forrásadót a következőképpen veti ki:

a) a 7. cikk (1) bekezdés (a) pontja szerinti kamatkifizetés esetén: a kifizetett vagy jóváírt kamat összegére;

b) a 7. cikk (1) bekezdés (b) vagy (d) pontja szerinti kamatkifizetés esetén: az ezen albekezdésekben említett kamat vagy jövedelem összegére;

c) a 7. cikk (1) bekezdés (c) pontja szerinti kamatkifizetés esetén: az ebben az albekezdésben említett kamat vagy jövedelem összegére;

(2) Az 1. bekezdés alkalmazásában a forrásadót arányosan arra az időszakra kell megállapítani, amíg a követelés a haszonhúzónál volt. Ha a kifizető a birtokában lévő információ alapján nem tudja meghatározni ezt az időszakot, akkor úgy jár el, mintha a követelés a létezése teljes időtartama alatt a haszonhúzónál lett volna, hacsak a haszonhúzó nem szolgáltat bizonyítékot a szerzés időpontjára vonatkozóan.

(3) Az ebben a megállapodásban előírton kívüli, ugyanarra a kamatkifizetésre vonatkozó adókat és forrásadókat az ezzel a cikkel összhangban megállapított forrásadó összegével szemben jóvá kell írni. Ez különösen a liechtensteini 4%-os mértékű Couponsteuer-t tartalmazza.

4. cikk

A haszonhúzó fogalmának meghatározása

(1) Ezen irányelv alkalmazásában "haszonhúzó": bármely természetes személy, aki kamatkifizetést kap, vagy bármely természetes személy, akinek kamatot írnak jóvá, kivéve, ha bizonyítja, hogy a kamatot nem az ő javára fizették ki vagy írták jóvá. Egy magánszemély nem tekinthető a haszonhúzónak, ha:

a) a 6. cikk szerinti kifizetőként jár el, vagy

b) egy jogi személy, egy befektetési alap, illetve hasonló vagy vele egyenértékű, nyilvános értékpapír-befektetésekkel foglalkozó testület nevében jár el, vagy

c) egy másik magánszemély nevében jár el, aki a haszonhúzó, és aki a kifizetőnek saját személyazonosságát és lakóhelyi illetőségét tudomására hozza.

(2) Amennyiben egy kifizetőnek olyan információ van a birtokában, amely arra utal, hogy a kamatkifizetésben részesülő személy, vagy az, akinek a kamatot jóváírják, esetleg nem a haszonhúzó, meg kell tennie az ésszerű lépéseket a haszonhúzó személyazonosságának megállapítására. Amennyiben a kifizető a haszonhúzót nem tudja azonosítani, a kérdéses természetes személyt tekinti haszonhúzónak.

5. cikk

A haszonhúzók személyazonossága és lakóhelye

A haszonhúzó személyazonosságának és lakóhelyének a 4. cikkben meghatározottak szerinti megállapítása érdekében a kifizetőnek nyilvántartást kell vezetnie a név, keresztnév, cím és lakóhely adatairól a pénzmosás elleni liechtensteini jogszabályoknak megfelelően. A 2004. január 1-jén vagy azt követően létrejött szerződéses jogviszonyokra vonatkozóan, vagy szerződéses jogviszonyok hiányában a végrehajtott ügyletekre vonatkozóan, az egyik tagállam által kiállított útlevelet vagy személyazonossági igazolványt felmutató személyeknél, akik önmagukat egy olyan ország rezidensének vallják, amely nem tagállam és nem Liechtenstein, az illetőséget annak az országnak az illetékes hatósága által kiállított illetőségigazolás révén kell megállapítani, amelyben a személy rezidensnek mondja magát. Ha ilyen igazolást bemutatni nem tud, az a tagállam tekintendő az illetőség országának, amely az útlevelet vagy más hivatalos személyazonossági okmányt kiállította.

6. cikk

A kifizető fogalmának meghatározása

Ennek a megállapodásnak a céljaira, "kifizető" Liechtensteinben azokat a bankokat jelenti, amelyek a liechtensteini banktörvény hatálya alá esnek, az értékpapír-forgalmazókat, Liechtensteinben lakó vagy ott letelepedett természetes és jogi személyeket - beleértve a liechtensteini Személyek és Társaságok Törvény (PGR) hatálya alá tartozó gazdasági szereplőket -, a külföldi vállalatok társaságait és állandó intézményeit, amelyek - akár alkalomszerűen - elfogadják, tartják, befektetik vagy átutalják harmadik személyek eszközeit, vagy csupán kamatot fizetnek ki vagy írnak jóvá üzleti tevékenységük során.

7. cikk

A kamatfizetés fogalmának meghatározása

(1) Ennek a megállapodásnak a céljaira a "kamatfizetés" a következőt jelenti:

a) valamennyi, követeléshez kapcsolódó, kifizetett vagy számlán jóváírt kamat, beleértve a liechtensteini kifizetők által a 4. cikkben meghatározott haszonhúzók számára elhelyezett letéteményesi betéteket, függetlenül attól, hogy az jelzáloggal biztosított-e, vagy ad-e jogot a kötelezett nyereségében való részesedésre, és különösen az állampapírokból, a kötvényekből vagy adósságlevelekből származó jövedelmek, beleértve az ilyen értékpapírokhoz, kötvényekhez vagy adósságlevelekhez kapcsolódó prémiumokat és díjakat; de a magánszemélyek közötti kölcsönök kamata nélkül, amennyiben nem üzleti tevékenységükben járnak el. A késedelmes fizetésekre felszámított késedelmi kamatok nem tekintendők kamatfizetéseknek.

b) a felhalmozott vagy tőkésített kamat az (a) pontban említett követelések értékesítésekor, visszafizetésekor vagy visszaváltásakor;

c) olyan kamatfizetésekből származó jövedelem, amelynek juttatása közvetlenül, vagy egy olyan egységen keresztül történik, amelyet a különböző tagállambeli társult vállalkozások közötti kamat- és jogdíjfizetések közös adózási rendszeréről szóló, 2003. június 3-i 2003/48/EK tanácsi irányelv - a továbbiakban: irányelv - 4. cikkének (2) bekezdése említ, amely a következők valamelyikétől származik:

(i) olyan kollektív befektetési vállalkozások, amelyeknek székhelye az egyik tagállamban vagy Liechtensteinben van,

(ii) olyan jogalanyok, amelyeknek állandó lakóhelye az egyik tagállamban van, és amelyek felhasználják az irányelv 4. cikkének (3) bekezdése szerinti lehetőséget, és erről a tényről tájékoztatják a kifizetőt,

(iii) olyan kollektív befektetési vállalkozások, amelyeket a szerződő felek területén kívül jegyeztek be,

d) a következő vállalkozásokban és jogalanyokban lévő részesedések, illetve vagyonrészek értékesítéséből, visszafizetéséből vagy visszaváltásából realizált jövedelem, ha közvetlenül, vagy más befektetési vállalkozásokon vagy az alábbiakban említett jogalanyokon keresztül közvetve eszközeik több mint 40%-át fektetik be az (a) bekezdésben említett követelésekbe:

(i) olyan kollektív befektetési vállalkozások, amelyeknek székhelye az egyik tagállamban vagy Liechtensteinben van,

(ii) olyan jogalanyok, amelyeknek állandó lakóhelye az egyik tagállamban van, és amelyek felhasználják az irányelv 4. cikkének (3) bekezdése szerinti lehetőséget, és erről a tényről tájékoztatják a kifizetőt,

(iii) olyan kollektív befektetési vállalkozások, amelyeket a szerződő felek területén kívül jegyeztek be,

(2) Ami az 1 albekezdés (c) pontját illeti, amikor a kifizetőnek nincsenek információi a kamatfizetésekből származó jövedelem arányáról, a jövedelem teljes összegét kamatnak kell tekinteni;

(3) Ami az 1. albekezdés (d) pontját illeti, amikor a kifizetőnek nincsenek információi a követelésekbe vagy részesedésekbe, illetve vagyonrészekbe fektetett eszközök százalékos arányáról, ez a százalékos arány 40%-nál nagyobbnak tekintendő. Amikor a kifizető nem tudja megállapítani a haszonhúzó által realizált jövedelem összegét, a jövedelmet a részesedések vagy vagyonrészek értékesítéséből, visszafizetéséből vagy visszaváltásából befolyt összeggel egyenlőnek kell tekinteni.

(4) Az olyan vállalkozásokhoz vagy jogalanyokhoz kapcsolódó jövedelem, amelyek eszközeik legfeljebb 15%-át fektették be az 1. albekezdés (a) pontjának értelében vett követelésekbe, nem tekintendő kamatfizetésnek az 1 albekezdés (c) és (d) pontjainak megfelelően.

(5) Az 1. albekezdés (d) pontjában és a (3) bekezdésben említett százalékos arány 2011. január 1-jétől 25% lesz.

(6) Az 1. albekezdés (d) pontjában és a (4) bekezdésben említett százalékos arányokat annak a befektetési politikának a figyelembevételével kell meghatározni, amelyet az alap szabályzatában vagy az érintett vállalkozások vagy jogalanyok létesítő okirataiban állapítottak meg, illetve - ha ilyen szabályok nincsenek - az érintett vállalkozások vagy jogalanyok eszközeinek tényleges összetétele alapján.

8. cikk

Bevételmegosztás:

(1) Liechtenstein megtartja az ezen megállapodás szerinti adólevonás révén keletkezett bevétel 25%-át, és a bevétel 75%-át annak a tagállamnak utalja át, amelyben a haszonhúzó illetékességgel bír.

(2) Az ilyen átutalások minden évben, egy összegben történnek, tagállamonként, legkésőbb a liechtensteini adóév végét követő 6 hónapos időszakon belül.

9. cikk

A kettős adóztatás megszüntetése

(1) Amennyiben a haszonhúzó által kapott kamatra a kifizető Liechtensteinben forrásadót állapított meg, akkor a haszonhúzó illetősége szerinti tagállam a levont forrásadónak megfelelő összeg erejéig adójóváírást biztosít. Amikor ez az összeg meghaladja az illetőség szerinti tagállam nemzeti joga szerint fizetendő adó összegét, a tagállam a levont forrásadó többletként jelentkező összegét visszafizeti a haszonhúzónak.

(2) Amennyiben a haszonhúzó által kapott kamatot az ebben a megállapodásban előírthoz képest más adó és levonás is terheli, és az illetősége szerinti tagállam adózási szempontból az ilyen adókra és levonásokra, a nemzeti jog vagy a kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezményeknek megfelelően adójóváírást biztosít, akkor az ilyen egyéb adókat és levonásokat az (1) bekezdésben említett eljárás alkalmazása előtt jóvá kell írni. A haszonhúzó illetősége szerinti tagállam elfogadja a liechtensteini kifizetők által kiállított igazolásokat, mint az adó vagy levonás megfelelő bizonyítékát, annak az értelmezésnek az alapján, hogy az illetőség szerinti tagállam adózási szempontból illetékes hatósága képes lesz arra, hogy az illetékes liechtensteini hatóságtól a liechtensteini kifizetők által kiállított igazolásokban szereplő információkra vonatkozóan visszaigazolást kaphat.

(3) A haszonhúzó adózási illetősége szerinti tagállam az (1) és (2) bekezdésben említett adójóváírási mechanizmust az 1. cikkben említett levonás visszafizetésével helyettesítheti.

10. cikk

Információk cseréje

(1) Liechtenstein és bármely tagállam illetékes hatóságai információt cserélnek az adócsalást megvalósító magatartást illetően, a kért állam jogszabályai szerint, illetve az ezen megállapodás körébe tartozó hasonló jövedelmet illetően. A "hasonló" csak a megkeresett állam törvényei szerinti adócsalással azonos megalapozatlansági szintű kihágásokat tartalmazza. Egy megfelelően megalapozott kérelem esetében a megkeresett államnak tájékoztatást kell adnia, saját eljárásjoga szerint, azokban az ügyekben, amelyekben a megkereső állam vizsgált vagy vizsgálhat, polgári jogi vagy büntetőjogi alapon. Minden olyan információ, amelyet Liechtenstein vagy egy tagállam kap, titkosan kezelendő, ugyanolyan módon, mint azok az információk, amelyeket az adott állam belföldi jogszabályai szerint szereztek meg, és ezeket csak olyan személyeknek vagy hatóságoknak szabad tudomására hozni (beleértve a bíróságokat és az igazgatási testületeket), amelyek a megállapodás hatálya alá tartozó jövedelemadók megállapításával vagy beszedésével, a vonatkozó végrehajtással vagy büntetőeljárással, vagy a velük kapcsolatos fellebbezések elbírálásával foglalkoznak. Az ilyen személyek és hatóságok csak ezekre a célokra használhatják fel az információkat. Az információkat nyilvános bírósági eljárásokban vagy bírósági határozatokhoz felfedhetik.

(2) Annak megállapítása során, hogy egy információ megadható-e egy kérésre reagálva, a megkeresett államnak a megkereső állam jogszabályai szerinti elévülési szabályokat kell alkalmaznia, a megkeresett állam elévülési szabályai helyett.

(3) A megkeresett államnak meg kell adnia az információt, amikor a megkereső állam indokoltan gyanakszik arra, hogy az adott magatartás adócsalást vagy hasonlót valósít meg. A megkereső államnak az adócsalással vagy hasonlóval kapcsolatos gyanúja a következőkön alapulhat:

a) Dokumentumok, akár hitelesítettek ezek, akár nem, beleértve - de az azokra való korlátozás nélkül - az üzleti nyilvántartásokat, számlakönyveket vagy bankszámla-információkat;

b) Tanúsítással ellátott információ az adófizető részéről;

c) Olyan, informátortól vagy más harmadik személytől beszerzett információ, amelyet független ellenőrzésnek vetettek alá, vagy más okból valószínűsíthető hitelt érdemlőnek; vagy

d) Közvetett bizonyíték.

(4) Ha bármelyik tagállam kéri, Liechtenstein kétoldalú tárgyalásokat kezd azzal az állammal, annak érdekében, hogy meghatározza azoknak az eseteknek az egyedi kategóriáit, amelyek a "hasonló" megítélés alá esnek, az azon állam által alkalmazott adózási eljárás szerint.

11. cikk

Illetékes hatóságok

Ennek a megállapodásnak az alkalmazásában az illetékes hatóságok az I. mellékletben felsorolt hatóságokat jelentik.

12. cikk

Konzultáció

Ha bármiféle véleményeltérés adódik Liechtenstein illetékes hatósága és a 11. cikkben említett hatóságok egyike vagy közülük több között ennek a megállapodásnak az értelmezését vagy alkalmazását illetően, törekedni fognak arra, hogy kölcsönös megállapodással oldják azt meg. Haladéktalanul értesíteniük kell az Európai Közösségek Bizottságát és a több tagállam illetékes hatóságait konzultációik eredményeiről. A problémák értelmezésével kapcsolatban a Bizottság részt vehet a konzultációkban az illetékes hatóságok bármelyikének kérésére.

13. cikk

Felülvizsgálat

(1) A szerződő feleknek konzultálniuk kell egymással legalább háromévente, vagy bármelyik szerződő fél kérésére, annak érdekében, hogy megvizsgálják és - amennyiben azt a szerződő felek szükségesnek ítélik - javítsák a megállapodás működésének technikai menetét és értékeljék a nemzetközi fejleményeket. A konzultációkat a kéréstől számított egy hónapon belül - sürgős esetekben amint lehetséges - meg kell tartani.

(2) Az ilyen értékelés alapján a szerződő felek konzultálhatnak egymással, annak érdekében, hogy megvizsgálják, nincs-e szükség változtatásokra ebben a megállapodásban, a nemzetközi fejleményekre való tekintettel.

(3) Amint elegendő tapasztalat áll rendelkezésre az 1. cikk (1) bekezdésének végrehajtásáról, a szerződő felek konzultálnak egymással, annak érdekében, hogy megvizsgálják, vajon nem szükségesek-e változtatások ebben a megállapodásban, a nemzetközi fejlemények figyelembevételével.

(4) Az 1., 2., és 3. bekezdésben említett konzultációk céljaira mindegyik szerződő félnek tájékoztatnia kell a másik szerződő felet azokról a lehetséges fejleményekről, amelyek kihatással lehetnek ennek a megállapodásnak a megfelelő működésére. Ez tartalmazza az olyan vonatkozó megállapodást is, amelyet a szerződő felek egyike és egy harmadik állam kötött.

14. cikk

A kettős adóztatás elkerüléséről szóló kétoldalú egyezményekhez való viszony

A Liechtenstein és a tagállamok közötti, a kettős adóztatás elkerüléséről szóló egyezmények nem akadályozhatják meg annak a forrásadónak a levonását, amelyről ez a megállapodás rendelkezik.

15. cikk

Átmeneti előírások a hitelviszonyt megtestesítő forgatható értékpapírokról [8]

[8] Ezt az irányelvet illetően ezek az átmeneti intézkedések a befektetési alapok által tartott, hitelviszonyt megtestesítő átruházható értékpapírokra is vonatkoznak.

(1) Ennek a megállapodásnak az életbelépésétől számítva mindaddig, amíg az Európai Közösség legalább egy tagállama alkalmaz ilyen előírásokat, de legkésőbb 2010. december 31-ig, az első ízben 2001. március 1. előtt kibocsátott - vagy amelyekre vonatkozóan az eredeti kibocsátás tájékoztatóját a kibocsátó állam illetékes hatóságai ezen időpont előtt jóváhagyták - belföldi és nemzetközi kötvények és más forgatható értékpapírok nem tekintendők követeléseknek ezen megállapodás 7. cikkének (1) bekezdésének (a) pontja szerint, feltéve, hogy ezekből a forgatható értékpapírokból nem történtek további kibocsátások 2002. március 1-jén vagy azt követően.

Mindaddig azonban, amíg az Európai Közösségnek legalább egy tagállama alkalmaz hasonló rendelkezéseket, ennek a cikknek a rendelkezései 2010. december 31. után is tovább alkalmazandók azoknak a hitelviszonyt megtestesítő forgatható értékpapíroknak a tekintetében, amelyek:

- amelyek tartalmaznak bruttósítási és lejárat előtti visszaváltási záradékot, és

- ahol a kifizető, a 6. cikk meghatározása szerint, Liechtensteinben van bejegyezve és

- amikor a kifizető a kamatfizetést közvetlenül az Európai Közösség egyik tagállamában rezidens haszonhúzónak fizeti ki, vagy javára írja jóvá.

Ha azonban az Európai Közösség valamennyi tagállama felhagy a hasonló rendelkezések alkalmazásával, ennek a cikknek a rendelkezései csak azoknak a forgatható értékpapíroknak a tekintetében marad alkalmazásban:

- amelyek tartalmaznak bruttósítási és lejárat előtti visszaváltási záradékot, és

- ahol a kifizető Liechtensteinben van bejegyezve és

- amikor a kifizető a kamatfizetést közvetlenül az Európai Közösség egyik tagállamában rezidens haszonhúzónak fizeti ki, vagy javára írja jóvá.

Amennyiben az előzőekben említett forgatható értékpapírból egy kormány, vagy a mellékletben meghatározottak szerint hatóságként eljáró vagy egy nemzetközi szerződés által elismert kapcsolódó szervezet (felsorolásuk ennek a megállapodásnak a II. mellékletében szerepel) 2002. március 1-jén vagy azt követően további kibocsátást hajt végre, az ilyen értékpapír kibocsátásának teljes egészét - amely az eredeti kibocsátásból és bármely további kibocsátásból áll - a 7. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerint követelésnek kell tekinteni.

Amennyiben az előzőekben említett, hitelviszonyt megtestesítő forgatható értékpapírból 2002. március 1-jén vagy azt követően bármely, a negyedik albekezdésben nem említett kibocsátó által újabb kibocsátás történik, az ilyen további kibocsátást a 7. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerint követelésnek kell tekinteni.

(2) Ez a cikk nem akadályozza Liechtensteint és az Európai Közösség tagállamait abban, hogy továbbra is adót vessenek ki az 1. bekezdésben említett átruházható követelésekből származó jövedelmekre, nemzeti jogukkal összhangban.

16. cikk

Aláírás, hatálybalépés és érvényességi időtartam

(1) Ez a megállapodás a szerződő felek megerősítését vagy jóváhagyását igényli, azok saját eljárásai szerint. A szerződő felek értesítik egymást ezeknek az eljárásoknak a befejezéséről. Ez a határozat a legutolsó értesítést követő második hónap első napján lép hatályba.

(2) A nemzetközi megállapodások kötésével kapcsolatos liechtensteini alkotmányos kötelezettségek és a közösségi jogszabályok vonatkozó követelményeinek teljesítésétől függően, és a 17. cikk sérelme nélkül, Liechtensteinnek és - értelemszerűen - a Közösségnek ezt a megállapodást ténylegesen végre kell hajtania és alkalmaznia 2005. július 1-ig, és arról egymást értesíteniük kell.

(3) Ez a megállapodás hatályban marad mindaddig, amíg az egyik szerződő fél meg nem szünteti.

(4) Bármelyik szerződő fél megszüntetheti ezt a megállapodást, a másiknak küldött értesítéssel. Ebben az esetben a megállapodás érvénye tizenkét hónappal az értesítés megküldését követően szűnik meg.

17. cikk

Alkalmazás és az alkalmazás felfüggesztése

(1) Ennek a megállapodásnak az alkalmazása a tagállamok - a (Gazdasági és Pénzügyi) Tanács által Santa Maria de Feirában tartott, 2000. június 19-20-i európai tanácsi ülésre készült jelentésében említett - függő és társult területei, valamint az Amerikai Egyesült Államok, Svájc, Andorra, Monaco és San Marino által történő elfogadásától és azoknak az intézkedéseknek a végrehajtásától függ, amelyek az ebben az irányelvben vagy ebben a megállapodásban foglaltaknak megfelelnek vagy azokkal egyenértékűek, és amelyek ugyanazokat a végrehajtási határidőket tartalmazzák.

(2) A szerződő feleknek kell eldönteniük, közös megállapodással, legalább hat hónappal a 16. cikk (3) bekezdésében említett időpont előtt, hogy az 1. bekezdésben megállapított feltétel teljesül-e, tekintettel a vonatkozó intézkedések életbeléptetésének időpontjaira a harmadik országokban és az érintett függő vagy társult területeken. Ha a szerződő felek nem határoznak úgy, hogy a feltétel teljesülni fog, közös megegyezéssel új időpontot kell meghatározniuk a 16. cikk (2) bekezdésének céljaira.

(3) Ennek a megállapodásnak vagy részeinek alkalmazása azonnali hatállyal felfüggeszthető bármelyik szerződő fél által, a másiknak küldött értesítéssel, amennyiben az irányelv vagy az irányelv egy része többé nem alkalmazandó - akár ideiglenesen, akár állandóan - az Európai Közösség joga szerint, vagy abban az esetben, ha a tagállamnak saját végrehajtási szabályainak alkalmazását fel kell függesztenie.

(4) Bármelyik szerződő fél felfüggesztheti a megállapodás alkalmazását a másiknak küldött értesítés révén, ha az (1) bekezdésben említett harmadik államok vagy területek valamelyike többé nem alkalmazza az abban a bekezdésben említett intézkedéseket. Az alkalmazás felfüggesztése legkorábban az értesítéstől számított két hónap múlva történhet meg. Ennek a megállapodásnak az alkalmazása tovább folytatódik, amint az intézkedések visszaállítása megtörténik.

18. cikk

Igénybejelentések és végleges rendezésük

(1) Amennyiben ez a megállapodás megszüntetésre kerül, vagy alkalmazását akár egészében, akár részben felfüggesztik, az egyéneknek a 9. cikk szerinti igényeit ez nem érinti.

(2) Liechtenstein ilyen esetben végelszámolást készít az ezen megállapodás alkalmazhatósági időszakának végére, és elintézi a végső kifizetést a tagállamoknak.

19. cikk

Területi hatály

Ezt a megállapodást egyfelől azokra a területekre kell alkalmazni, amelyek az Európai Közösségeket létrehozó Szerződést alkalmazzák, és a Szerződésben meghatározott feltételek szerint, másfelől pedig Liechtenstein területén

20. cikk

Mellékletek

(1) A mellékletek részét képezik ennek a megállapodásnak.

(2) Az illetékes hatóságok jegyzéke - amely az I. mellékletben szerepel - a másik félnek küldött egyszerű értesítéssel módosítható a Liechtensteini Hercegség részéről, az adott melléklet (a) pontjában említett hatóságot illetően, az Európai Közösség részéről pedig a többi hatóság vonatkozásában.

A II. mellékletben felsorolt, egyenrangúnak tekintett szervezetek jegyzéke közös megállapodással módosítható.

21. cikk

Nyelvek

(1) Ezt a megállapodást két példányban kell elkészíteni dán, holland, angol, finn, francia, német, görög, olasz, portugál, spanyol és svéd nyelven, e nyelvek mindegyikén a szövegek egyformán hitelesek.

(2) A cseh, észt, magyar, lett, litván, máltai, lengyel, szlovák és szlovén nyelvű változatok hitelesítése a szerződő felek között levélváltás formájában történik. Ezek ugyanúgy hitelesek lesznek, mint az 1. bekezdésben említett nyelveken.

FENTIEK HITELÉÜL az alulírott meghatalmazottak ezt a dokumentumot kézjegyükkel látták el

Készült ..................., ma, ...................

nevében

nevében

I. MELLÉKLET

Az illetékes hatóságok jegyzéke

A következők "illetékes hatóságok" ennek a megállapodásnak az alkalmazásában:

a) Liechtenstein Hercegségben: Die Regierung des Fürstentums Liechtenstein vagy meghatalmazott képviselője,

b) a Belga Királyságban: De Minister van Financiën/Le Ministre des Finances vagy meghatalmazott képviselője,

c) a Cseh Köztársaságban: Ministr financí vagy meghatalmazott képviselője,

d) a Dán Királyságban: Skatteministeren vagy meghatalmazott képviselője,

e) a Német Szövetségi Köztársaságban: Der Bundesminister der Finanzen vagy meghatalmazott képviselője,

f) az Észt Köztársaságban: Rahandusminister vagy meghatalmazott képviselője,

g) a Hellén Köztársaságban: ? ???v???? ?????????? ??? ??????????? vagy meghatalmazott képviselője,

h) a Spanyol Királyságban: El Ministro de Hacienda vagy meghatalmazott képviselője,

i) a Francia Köztársaságban: Le Ministre chargé du budget vagy meghatalmazott képviselője,

j) Írországban: The Revenue Commissioners vagy meghatalmazott képviselőik,

k) az Olasz Köztársaságban: Il Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali vagy meghatalmazott képviselője,

l) a Ciprusi Köztársaságban: ???v???? ??????????? vagy meghatalmazott képviselője,

m) a Lett Köztársaságban: Finansu ministrs vagy meghatalmazott képviselője,

n) a Litván Köztársaságban: Finans? ministras vagy meghatalmazott képviselője,

o) a Luxemburgi Nagyhercegségben: Le Ministre des Finances vagy meghatalmazott képviselője, a 10. cikk céljára azonban az illetékes hatóság "le Procureur Général d'Etat luxemburgeois",

p) a Magyar Köztársaságban: A pénzügyminiszter vagy meghatalmazott képviselője,

q) a Máltai Köztársaságban: Il-Ministru responsabbli ghall-Finanzi vagy meghatalmazott képviselője,

r) a Holland Királyságban: De Minister van Financiën vagy meghatalmazott képviselője,

s) az Osztrák Köztársaságban: Der Bundesminister für Finanzen vagy meghatalmazott képviselője,

t) a Lengyel Köztársaságban: Minister Finansów vagy meghatalmazott képviselője,

u) a Portugál Köztársaságban: O Ministro das Finanças vagy meghatalmazott képviselője,

v) a Szlovén Köztársaságban: Minister za finance vagy meghatalmazott képviselője,

w) a Szlovák Köztársaságban: Minister financií vagy meghatalmazott képviselője,

x) a Finn Köztársaságban: Valtiovarainministeriö/Finansministeriet vagy meghatalmazott képviselője,

y) a Svéd Királyságban: Finansdepartementet vagy meghatalmazott képviselője,

z) Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága és azokon az európai területeken, amelynek külkapcsolataiért az Egyesült Királyság felel: the Commissioners of Inland Revenue vagy meghatalmazott képviselőjük és az illetékes hatóság Gibraltárban, amelyet az Egyesült Királyság az EU és EK okmányok kapcsán a gibraltári hatóságokkal kapcsolatos Egyeztetett megállapodásoknak és a kapcsolódó szerződéseknek megfelelően jelöl ki. Erről a dokumentumról - amely erre a megállapodásra alkalmazandó - a tagállamokat és az Európai Unió intézményeit 2000. április 19-én értesítették, egy példányát Liechtensteinnek az Európai Unió Tanácsának Főtitkársága tájékoztatásul megküldi.

II. MELLÉKLET

Az egyenrangúnak tekintett szervezetek jegyzéke

Ennek a megállapodásnak a 15. cikkénekalkalmazásában, a következő jogalanyok tekintendők úgy, mint ,egyenrangúnak tekintett szervezet, amely hatóságként működik vagy amelynek szerepét egy nemzetközi szerződés elismeri".

Az Európai Unión belüli szervezetek

Belgium

- Vlaams Gewest (Flamand Régió)

- Région wallonne (Vallon Régió)

- Région bruxelloise/Brussels Gewest (Brüsszeli Régió)

- Communauté française (Francia Közösség)

- Vlaamse Gemeenschap (Flamand Közösség)

- Deutschsprachige Gemeinschaft (Német Nyelvű Közösség)

Spanyolország

- Xunta de Galicia (Galícia regionális kormányzata)

- Junta de Andalucía (Andalúzia regionális kormányzata)

- Junta de Extremadura (Extremadura regionális kormányzata)

- Junta de Castilla- La Mancha (Castilla- La Mancha regionális kormányzata)

- Junta de Castilla- León (Castilla- León regionális kormányzata)

- Gobierno Foral de Navarra (Navarra regionális kormánya)

- Govern de les Illes Balears (a Baleári-szigetek kormánya)

- Generalitat de Catalunya (Katalónia autonóm kormánya)

- Generalitat de Valencia (Valencia autonóm kormánya)

- Diputación General de Aragón (Aragónia regionális tanácsa)

- Gobierno de las Islas Canarias (a Kanári-szigetek kormánya)

- Gobierno de Murcia (Murcia kormánya)

- Gobierno de Madrid (a madridi kormány)

- Gobierno de la Comunidad Autónoma del País Vasco/Euzkadi (Baszkföld Autonóm Közösségének kormánya)

- Diputación Foral de Guipúzcoa (Guipúzcoa Regionális Tanácsa)

- Diputación Foral de Vizcaya/Bizkaia (Vizcaya regionális tanácsa)

- Diputación Foral de Alava (Alava regionális tanácsa)

- Ayuntamiento de Madrid (Madrid városi tanácsa)

- Ayuntamiento de Barcelona (Barcelona városi tanácsa)

- Cabildo Insular de Gran Canaria (Gran Canaria szigeti tanácsa)

- Cabildo Insular de Tenerife (Tenerife szigeti tanácsa)

- Instituto de Crédito Oficial (Közszolgálati Hitelintézet)

- Instituto Catalán de Finanzas (Katalónia Pénzintézete)

- Instituto Valenciano de Finanzas (Valencia Pénzintézete)

Görögország

- ?????????? ??????????????? ??????? (Nemzeti Távközlési Társaság)

- ?????????? ???????????? ??????? (Nemzeti Vasúttársaság)

- ??????? ?????????? ??????????? (Állami Áramszolgáltató Társaság)

Franciaország

- La Caisse d'amortissement de la dette sociale (CADES) (Társadalombiztosítási Adósságtörlesztő Pénztár)

- L'Agence française de développement (AFD) (Francia Fejlesztési Ügynökség)

- Réseau Ferré de France (RFF) (Francia Vasúthálózat)

- Caisse Nationale des Autoroutes (CNA) (Nemzeti Autópálya Alap)

- Assistance publique Hôpitaux de Paris (APHP) (Párizsi Kórházak Központi Ellátója)

- Charbonnages de France (CDF) (Francia Széntanács / Francia Szénbányászati Szövetség)

- Entreprise miniere et chimique (EMC)(Bányászati és Vegyipari Társaság)

Olaszország

- Régiók

- Tartományok

- Városok

- Cassa Depositi e Prestiti (Betéti és Hitelezési Alap)

Lettország

- Pasvaldibas (Local governments)

Lengyelország

- gminy (közösségek)

- powiaty (kerületek)

- województwa (tartományok)

- związki gmin (közösségek egyesületei)

- związki powiatów (kerületek egyesületei)

- województw (tartományok egyesületei)

- miasto stołeczne Warszawa (Varsó főváros)

- Agencja Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa (Ügynökség a Mezőgazdaság Szerkezetátalakításáért és Modernizálásáért)

- Agencja Nieruchomości Rolnych (Mezőgazdasági Tulajdon Ügynökség)

Portugália

- Regiăo Autónoma da Madeira (Madeira autonóm régió)

- Regiao Autónoma dos Açores (az Azori-szigetek autonóm régiója)

- Városok

Szlovákia

- mestá a obce (önkormányzatok)

- eleznice Slovenskej republiky (Szlovák Vasúttársaság)

- Štátny fond cestného hospodárstva (Állami Közúti Üzemeltetési Alap)

- Slovenské elektrárne (Szlovák Erőművek)

- Vodohospodárska výstavba (Vízgazdálkodási Építési Vállalat)

nemzetközi szervezetek:

- Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank

- Európai Beruházási Bank

- Ázsiai Fejlesztési Bank

- Afrikai Fejlesztési Bank

- Világbank / IBRD / IMF

- International Finance Corporation

- Inter-American Development Bank

- Európa Tanács, Szociális Fejlesztési Alap

- EURATOM

- Európai Közösség

- Corporación Andina de Fomento (CAF) (Andok Fejlesztési Társaság)

- Eurofima

- Európai Szén- és Acélközösség

- Északi Beruházási Bank

- Karibi Fejlesztési Bank

A 15. cikk rendelkezései nem érintik a szerződő felek esetleges nemzetközi kötelezettségeit, amelyet a fent említett nemzetközi szervezetekkel szemben vállaltak.

Szervezetek harmadik országokban

Azok a szervezek, amelyek megfelelnek a következő kritériumoknak:

1) A jogalany egyértelműen közszolgálati jogalanynak minősül a nemzeti kritériumok alapján.

2) Az ilyen közszolgálati jogalany nem piaci termelő, amely tevékenységek egy csoportját végzi és finanszírozza, főként nem piaci jellegű, a közösség használt szolgáló árukat és szolgáltatásokat biztosítva, és amelyeket valójában az államháztartás ellenőriz.

3) Az ilyen közszolgálati jogalany nagy volumenű és rendszeres adósságpapír-kibocsátó.

4) Az érintett állam garantálni tudja, hogy az ilyen közszolgálati jogalany nem alkalmazza majd a lejárat előtti visszaváltást a bruttósítási záradékok esetén.