A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A helyi hatóságok hatáskörének megerősítésea partnerországokban a hatékonyabb kormányzás és a kézzelfoghatóbb fejlesztési eredmények érdekében /* COM/2013/0280 final */





A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A helyi hatóságok hatáskörének megerősítése a partnerországokban a hatékonyabb kormányzás és a kézzelfoghatóbb fejlesztési eredmények érdekében 1. HÁTTÉR-INFORMÁCIÓK A fenntartható fejlődés és a szegénység elleni küzdelem összetett problémáit nem lehet kizárólag központilag irányított, felülről építkező fejlesztési szakpolitikákkal és programokkal megoldani. Az állami és magánszereplőknek – különösen helyi szinten – megvan a maguk szerepe ebben a tekintetben. Az elmúlt két évtizedben a fejlődő országokban számos központi kormány feladatokat ruházott át a helyi hatóságoknak[1] az ország fejlesztésével kapcsolatos folyamatok keretében, azzal a céllal, hogy a helyi realitásokat figyelembe lehessen venni a közpolitikák és a szolgáltatások nyújtásának meghatározásában. Ezt a politikai elismerést azonban nem mindig kísérte elegendő szintű autonómia, kapacitásfejlesztés és pénzügyi forrás, ezért a helyi hatóságok hatáskörének megerősítése hiányos maradt. A helyi hatóságokon keresztül közvetlenül csatornázott finanszírozás az EU számos partnerországában a nemzeti közszféra kiadásainak és a nemzetközi fejlesztési támogatásnak még mindig csak marginális részét képviseli. Még számos akadályt kell felszámolni a helyi hatóságok fejlesztési potenciáljának felszabadítása érdekében. Az Európai Bizottság ebből a célból ismételten megerősíti a helyi hatóságok jelentőségét a partnerországokban a fejlesztési célkitűzések megvalósítása terén és stratégiaibb jellegű szerepvállalást javasol a hatásköreik megerősítése érdekében[2]. A közlemény integrálja a civil társadalmi szervezeteknek és a helyi hatóságoknak az uniós fejlesztési politikában való részvételéről szóló strukturált párbeszéd[3] eredményeit, a Változtatási program: az EU fejlesztéspolitikájának hathatósabbá tétele című közleményben[4] meghatározott, a szegénységcsökkentéssel és a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos új uniós megközelítést, valamint a kapcsolódó közleményeket és tanácsi következtetéseket[5], csakúgy mint a Helyi hatóságok a fejlesztésben című vitaanyag alapján az érdekelt felekkel folytatott konzultációk eredményeit. Ezenfelül a közlemény figyelembe veszi a segély- és fejlesztéshatékonyságáról szóló nemzetközi programot, amint azt legutóbb a puszani fórum záródokumentuma meghatározta. A helyi hatóságok jelentősége a fejlesztésben A polgárok részvétele az életükre hatást gyakorló döntések meghozatalában és az elszámoltathatósági mechanizmusokhoz való hozzáférés alapvető fontosságú a fenntartható fejlődés előmozdítása és a szegénység csökkentése érdekében. Ez különösen igaz helyi szinten, ahol a polgárok élnek és dolgoznak, ahol az alapvető szolgáltatásokat nyújtják és a vállalkozásokat létrehozzák. Ezért a polgárok közös érdeke, hogy együttesen célokat tűzzenek ki és megoldásokat találjanak különösen olyan kérdések tekintetében, mint a szolgáltatásokhoz való jobb hozzáférés, a rendelkezésre álló erőforrások kiegyensúlyozottabb elosztása, a szorosabb társadalmi kohézió, az állami hatóságok nagyobb elszámoltathatósága és átláthatósága, beleértve az elszámoltathatósági mechanizmusokat is Mivel a többi közintézménynél közelebb vannak a polgárokhoz, a helyi hatóságok feladata a helyi közvélemény mozgósítása a változások katalizátoraként működve. Ez különösen igaz a hatékonyabb közigazgatást, az inkluzívabb fejlesztési folyamatokat tekintve, együttműködve a civil társadalmi szervezetekkel[6], valamint a helyi közösségek előtt álló sürgős kihívások megoldása szempontjából. Az ilyen kihívások a következőket foglalják magukban: társadalmi kirekesztés, migráció, élelmezésbiztonság, korlátozott infrastruktúrák, gyors urbanizáció, az erőforrások kimerülése, közbiztonság és erőszak, a nyersanyag-kitermelési tevékenységek környezeti és társadalmi hatása, az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás és azok mérséklése, jogállamiság és az igazságszolgáltatáshoz való jog. A fenntartható fejlődés és igazságos eredmények megvalósításához felelős kormányzásra [7] van szükség helyi szinten. Ez teremti meg az inkluzív, rugalmas és hatékony fejlesztési folyamatok feltételeit. A helyi kormányzás minősége elsődlegesen a központi kormányzat arra irányuló politikai szándékával áll összefüggésben, hogy jogi és szabályozási eszközök[8] révén kedvező környezetet teremtsen helyi szinten, lehetővé téve a helyi hatóságoknak, hogy a hatalom gyakorlásában kellő autonómiát élvezhessenek és speciális képességekre tegyenek szert. A helyi kormányzás minősége ezért azzal is összefügg, hogy a helyi hatóságok hogyan irányítják és hajtják végre a szakpolitikákat és a közszolgáltatásokat, a szakpolitikák helyi kialakításának folyamataira, valamint más közintézményekkel, a polgárokkal és a magánszektorral fenntartott kapcsolatokra támaszkodva, továbbá a rendelkezésre álló erőforrások elosztásával. A természeti erőforrásban gazdag országokban, a helyi hatóságok tanácsot adhatnak a nyersanyag-kitermelő iparágak működéséről és arról, hogy a kitermelő szektorból származó bevételek miként oszlanak meg a helyi közösségek, a központi kormányzat és a magánvállalkozók között. A bizonytalan, válságos és kockázatos helyzetekben a helyi hatóságoknak jelentős szerepe van a kiszolgáltatott lakosság és közösségek megóvásában, irányítva a helyi reziliencia-stratégiák kidolgozását és biztosítva a szociális alapellátásokat. A katasztrófának kitett területeken a helyi hatóságok – a gyors reagálás irányításán és a lakosságnak alapvető szolgáltatások nyújtásán túl – meghatározó szerepet játszhatnak a katasztrófák megelőzésében, a károk mérséklésében és a katasztrófára való felkészültség terén. A helyi hatóságok gyakran játszanak jelentős szerepet a korai előrejelzésben is, és így elősegíthetik, hogy a helyi és hagyományos vitarendezési mechanizmusok segítségével megakadályozható legyen az erőszak első megnyilvánulásainak eszkalálódása. A helyi hatóságok által élvezett komparatív előnyöket azonban alááshatják a negatív politikai tényezők, különösen, amelyek a közügyek hatékony irányításának hiányával, a korrupció és a hivatali visszaélések magas szintjével, a kliensrendszerrel és a feketegazdasággal kapcsolatosak, csakúgy mint az intézményi gyengeségek, például a diszfunkcionális intézményi megoldások, a korlátozott pénzügyi források, az adminisztratív kapacitás alacsony szintje, a nem megfelelő tervezési eljárások és közpénzkezelés. Az ország helyzetétől függően ezért a helyi közszféra bevonása a fejlesztési folyamatokba a helyi hatóságok kapacitásainak növelésére és a helyi kormányzati struktúrák erősítésére irányuló erőfeszítéseket tehet szükségessé. Rendkívül fontos a helyi hatóságok és a polgárok autonómiájának egyidejű erősítése, biztosítva, hogy a polgároknak lehetőségük legyen átláthatóságot és elszámoltathatóságot[9] követelni, a helyi hatóságok pedig rendelkezzenek azokkal az eszközökkel és ösztönzőkkel, amelyek révén meg tudnak felelni a polgárok hatékony, átlátható és elszámoltatható kormányzásra, a források méltányos elosztására és a szolgáltatásokhoz való hozzáférésre vonatkozó igényeinek. 2. A HELYI HATÓSÁGOK FEJLESZTÉSI LEHETŐSÉGEINEK KIAKNÁZÁSA A nemzeti fejlesztési politikák és tervek hatékonyabb és eredményesebb kialakítása és végrehajtása érdekében a közszférának nyújtott támogatásnak a partnerországokban figyelembe kellene vennie a helyi közigazgatás fontos szerepét. A helyi hatóságoknak nyújtott támogatásnak arra kell irányulnia, hogy erősítse azok kapacitásait és eszközeit, amelyek a törvény által meghatározott intézményi feladataik végrehajtását, és ebből következően a teljes értékű politikai döntéshozóként őket megillető kezdeményezési jogkör gyakorlását szolgálják A szubszidiaritás elvének[10] megfelelően az EU célja, hogy támogassa a helyi hatóságok szerepét a politika alakításában és a döntéshozatalban, a helyi szinten átlátható és elszámoltatható politikai döntéshozatal és szolgáltatásnyújtás érdekében. Ez várhatóan erősíti autonómiájukat, és ösztönzi a helyi fejlődést a demokratikus részvétel, igazságügy, emberi jogok, aktív polgári szerepvállalás, a nők és fiatalok közszférában való részvétele és a többszintű elszámoltathatóság területén tett előrelépéseknek köszönhetően. Ösztönözni kell helyi szinten az érdekelt felek közötti partnerségeket és a párbeszéd mechanizmusait, összefogva a helyi hatóságok képviselőit, a helyileg működő egyéb szereplőket és a polgárokat, annak érdekében, hogy párbeszédet kezdjenek az érintett központi hatóságokkal, és így biztosítható legyen, hogy azok a helyi lakosság igényeit és aggályait ismerik és figyelembe veszik. Ebben a keretben kellene elősegíteni a fejlesztésre vonatkozó területi megközelítést. A fejlesztés területi megközelítése – amely a területi jellegzetességekhez és igényekhez igazodik – olyan alulról építkező és hosszú távú dinamikus folyamatként jellemezhető, amely több szereplőre és több ágazatra támaszkodik, és amelynek keretében a különböző helyi intézmények és szereplők együttműködnek a prioritások meghatározásában, valamint a fejlesztési stratégiák tervezésében és végrehajtásában. A helyi hatóságok útmutatása, valamint a további magán- és közösségi kapacitások és erőforrások mobilizálása révén, a fejlesztés területi megközelítése változást idézhet elő a polgárok életminőségében és jólétében, biztosítva az egyensúlyt a társadalmi-gazdasági növekedés, a méltányosság, a környezeti minőség között és erősítve a legkiszolgáltatottabbak rezilienciáját. Ezenfelül ez a megközelítés erősítheti a helyi politikai folyamatokat és az átláthatóságot, valamint ösztönözheti a demokratikus felelősségvállalást a fejlesztés iránt, a fenntarthatóság irányába megtett előrelépés folyamatos figyelemmel kísérésének köszönhetően. 3. A JOBB KORMÁNYZÁS ÉS A KÉZZELFOGHATÓBB FEJLESZTÉSI EREDMÉNYEK HELYI SZINTŰ MEGVALÓSÍTÁSÁRA IRÁNYULÓ UNIÓS TÁMOGATÁS KIALAKÍTÁSA AZ EU-nak a partnerországok demokratikus értelemben legitim, elszámoltatható és képviseleti helyi hatóságait és helyi vezetőit kell támogatnia, különös hangsúlyt helyezve a vidéki és városi területek helyi önkormányzataira. AZ EU-nak a regionális hatóságokkal való koordináció lehetőségeit is fel kell tárnia. Instabil helyzetekben különösen fontos a helyi hatóságokkal való uniós együttműködés a szélesebb értelemben vett államépítési folyamatokkal párhuzamosan, amelyek lényegesek az instabilitásból a stabilitás felé vezető úton. Amint azt a változás programjában meghatározták, ez különösen lényeges azokban az országokban, ahol az emberi jogokat súlyosan megsértik. Az ilyen esetekben az EU felfüggesztheti az együttműködést a központi kormányzatokkal, és a segítségnyújtást a helyi hatóságok és civil társadalmi szervezeteken keresztül folytathatja. Hasonlóképpen, az EU-nak támogatnia kell a kormányok arra irányuló erőfeszítéseit, hogy kedvező körülményeket teremtsenek, amelyeknek köszönhetően erősödhet a helyi hatóságok autonómiája a helyi politikák és tervek meghatározásában és végrehajtásában továbbá azok teljes körűen részt vehetnek a fenntartható fejlődés folyamataiban. A központi kormányokkal együtt az EU-nak be kell fektetnie a kapacitásfejlesztési tevékenységekbe annak biztosítására, hogy a helyi hatóságok – különösen a korlátozott kapacitásokkal és erőforrásokkal rendelkező távoli területeken – képesek legyenek területükön a fejlesztés irányítására, más helyi szereplőkkel együttműködve. Működési szempontból, az EU új megközelítése elősegítené a helyi hatóságok fokozott politikai, igazgatási és fiskális autonómiáját a decentralizációs reformok, kapacitásépítés és intézményi fejlesztések révén. 3.1. Decentralizációs folyamatok A decentralizáció a közszféra reformjának különleges vetületét jelenti. Magában foglalja egy sor politikai hatáskör és hatalom – ezen belül az adóbeszedés, a szolgáltatásnyújtással, valamint a pénzügyi, humán és igazgatási erőforrásokkal kapcsolatos feladatok – átruházását a politikai rendszer magasabb szintjeiről a közigazgatás alacsonyabb szintjeire. A decentralizáció lényegénél fogva politikai kérdés, amely hatással van a teljes államszervezetre. Célja a jobb hatékonyság, egyenlőség és társadalmi kohézió és arról csak egy szuverén ország dönthet. A decentralizáció támogatását a fejlesztési partnerektől ezért csak akkor lehet elvárni, amennyiben megvan a politikai akarat a decentralizáció megkezdésére és támogatására vagy amennyiben a decentralizációs reformokat már megvalósították. Ugyanakkor az EU-nak ebben az esetben hozzá kellene igazítania ágazati műveleteit a már decentralizált környezethez. A decentralizációs folyamatokhoz nyújtott uniós támogatás elsődlegesen annak elemzésétől függ, hogy milyen gazdaságpolitikát érvényesítenek a reformok a területi források tekintetében. Ráadásul a decentralizációhoz nyújtott uniós támogatásnak a decentralizáció számára kedvező jogi és politikai környezet megteremtésére, valamint az intézményi fejlesztésre és kapacitásépítésre kell fókuszálnia annak céljából, hogy a helyi hatóságok bizonyos fokú autonómiát élvezhessenek a törvényben előírt feladataik teljesítése érdekében. Mindez várhatóan azt eredményezi, hogy a nemzeti jogi keretek alapján elegendő pénzügyi forrást juttatnak a helyi hatóságoknak, javul a közpénzek kezelése és a bevételeket helyi szinten mozgósítják. Ezzel párhuzamosan az EU segítségnyújtásának a központi hatóságok, a decentralizált közszféra, valamint a helyi politikai és adminisztratív személyi állomány kapacitásainak növelését kellene céloznia, együtt a politikai elszámoltathatóság és átláthatóság mechanizmusainak és az önkormányzati politikák figyelemmel kísérése mechanizmusainak megteremtésével. Példa a decentralizációs folyamat uniós támogatására: Kambodzsa esete „A demokratikus és decentralizált helyi igazgatás” uniós társfinanszírozású programot az UNDP-vel partnerségben hajtották végre 2006 és 2011 decembere között a kambodzsai kormány „Dekoncentrációs és decentralizációs stratégiájának” támogatására. Önkormányzati szinten a program horizontális együttműködést hozott létre az önkormányzatok között, miközben javította a polgárok körében a helyi hatóságok megítélését és fokozta a polgárok jólétét. Tartományi szinten a program ösztönözte a helyi hatóságok 24 jogilag független társulásának létrehozását. Országos szinten az intézkedés a kormányközi pénzügyi transzferek javítását célozta. A helyi hatóságok a pénzügyi források felhasználását autonóm módon kezdték meg. Ebben az összefüggésben az EU-nak a pénzügyi decentralizációt az elszámoltathatóság kultúrájának fokozatos kiépítését lehetővé tevő stratégiai kiindulópontnak kell tekintenie, mivel ez határozza meg azon erőforrások létrehozását és elosztását, amelyeket a polgárok igényeinek kielégítésére használnak fel. Különös figyelmet kellene fordítani azokra a mechanizmusokra, amelyek lehetővé teszik a külső és hazai források kombinálását a pénzügyi transzferek mechanizmusaiba, a helyi adóbevételek és a helyi hatóságok fejlesztésre vonatkozó tervezési, költségvetési és kiadási folyamatainak támogatására. 3.2. A helyi hatóságok kapacitásépítése A helyi hatóságok azon képességének növelése érdekében, hogy hozzájáruljanak a felelős kormányzáshoz és ennek következtében helyi szinten elérjék a fejlesztési célokat, a helyileg választott tisztviselőknek és adminisztratív személyzetnek le kell küzdenie a kapacitási korlátokat, különösen a közszféra forrásainak kezelését és mobilizálását, a vezetői képességeket, a közpénzkezelést, a bevételek beszedését és a kiadásokkal kapcsolatos feladatokat, az átláthatóságot, a részvételt és a többi szereplővel való együttműködést illetően. A jó kormányzás kapacitására helyi szinten olyan tényezők vannak hatással, amelyek három szinten helyezkednek el: egyéni, intézményi és szervezeti szinten. Egyéni szinten, a helyi kapacitásra a helyi politikusok és az adminisztratív személyzet készségei, képzettsége és hozzáállása van hatással. Intézményi szinten a kapacitás a személyzet tevékenységeinek keretét meghatározó és azokat szabályozó struktúráktól és operatív eljárásoktól függ. Szervezeti szinten a kapacitás a politikai és jogi környezettől, valamint a más szereplőkkel fenntartott kapcsolatokat szabályozó szabályoktól és gyakorlatoktól függ. A helyi hatóságok kapacitásépítésének támogatását hosszú távú és az igényeken alapuló megközelítés alapján fogják meghatározni, hangsúlyt helyezve a vezetői képességek fejlesztésére, az inkluzív szolgáltatásnyújtásra és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásra. Ez a megközelítés magában foglalja a helyi hatóságok országos szinten irányított, működési területükre vonatkozó kapacitásépítésének elősegítését, különösen a következők révén: a helyi hatóságok nemzeti társulásainak és a közigazgatási iskolák részvétele, a helyi hatóságok közötti horizontális együttműködés, amelynek keretében például a nagy önkormányzatok technikai segítséget kínálnak a kisebb önkormányzatoknak, továbbá a központi és helyi hatóságok közötti megfelelőbb kapcsolatok kialakításával. 3.3. Fenntartható urbanizáció A városi lakosság gyors növekedése miatt a városirányítás a helyi szintű felelős kormányzás másik fontos aspektusává vált. A helyi hatóságoknak a városi területeken döntő szerepük van az urbanizációval kapcsolatos kihívások kezelésében, amelyek például az engedély nélkül épített, megfelelő szolgáltatások és létesítmények nélküli településeken élő polgárok szükségleteivel, a szegényes életminőséggel, a bűnözéssel és a szociális diszfunkcióval kapcsolatosak. 2025-re a világ népességének kb. kétharmada lakik majd városi környezetben, a városi lakosság növekedésének 95%-a a partnerországokban megy végbe és a legalacsonyabb jövedelemmel rendelkező csoportokban koncentrálódik. Az urbanizációnak különböző okai vannak, beleértve a kisvárosokból és vidéki területekről érkező lakosság beköltözését a nagyobb városokba és a vidékről a közepes nagyságú városokba való beköltözést, továbbá a városi lakosság természetes növekedését. A partnerországokkal folytatott együttműködése során az EU a fenntartható stratégiák támogatására, a megkülönbözetés mentesség elősegítésére és azon akadályok lebontására törekszik, amelyek a lakosság különböző csoportjait kizárják az erőforrásokhoz való hozzáférésből és a városi fejlődés kínálta lehetőségekből, azzal a céllal, hogy ösztönözze a társadalmi befogadást, a területi kohéziót és a környezetvédelmet. Különös figyelmet kellene fordítani a fenntartható városi fejlődés előfeltételeként a földterülethez való hozzáférésre. Az urbanizáció erőteljes hatást gyakorol a telekárakra, így fontos annak biztosítása, hogy az önkormányzatok pénzügyeire előnyösen hassanak a megnövekedett telekárak, lehetővé téve szolgáltatásaik és létesítményeik finanszírozását. Az EU-nak különösen a szegénynegyedek rehabilitációjára vonatkozó városi politikák meghatározását kellene ösztönöznie, hogy ezeket a szegénynegyedeket fokozatosan fejlesszék és integrálják a városba, lehetővé téve a szegénynegyedek lakói számára a földterülethez, a szolgáltatásokhoz és a polgári jogokhoz való hozzáférést. Ezenfelül az EU-nak javítania kellene a helyi hatóságok adminisztratív képességeit az ingatlanjogok bejegyzése terén, a városi telkek hatékony és eredményes igazgatása érdekében (telekkönyvek, városi ingatlan-nyilvántartások). A városi telkekkel kapcsolatos erőfeszítések megnyitják az ingatlanpiacot. A tulajdonviszonyok és az adásvételek átláthatóbbak és megadóztathatóak lesznek, növelve a helyi hatóságok fiskális kapacitását, amely a városi infrastruktúra fejlesztésének és az általános életminőség javításának előfeltétele. 3.4. A helyi hatóságok társulásai A helyi hatóságok társulásai[11] hasznos szerepet játszhatnak a felelős kormányzás és a fejlesztés eredményeinek elérésében helyi szinten. A fő feladatkörükbe a következők tartoznak: i. a tagok érdekeinek védelme a központi kormányzattal és más nemzeti érdekeltekkel folytatott nemzeti szakpolitikai párbeszéd során, valamint a nemzetközi fórumokon; ii. a decentralizációs politikáért folytatott lobbizás, amely nagyobb mértékben autonóm és szélesebb jogkörrel rendelkező helyi hatóságokhoz vezet; iii. koordináció és a tagok közötti megbeszéléseket lehetővé tevő platform biztosítása; iv. a tapasztalatok és tudás megosztása a helyi hatóságok kapacitásának növelése céljából; v. a helyi hatóságok teljesítménye minőségének felülvizsgálata a helyi döntéshozatali eljárások és szolgáltatásnyújtás kérdéseiben; vi. a részvételt ösztönző helyi fejlesztési tervek elősegítése és koordinációja. Számos partnerországban a helyi hatóságok társulásai még mindig gyenge lábakon állnak, más országokban nincsenek is ilyen társulások. Az elmúlt két évtizedben a helyi hatóságok nemzetközi társulásai megkezdték a küzdelmet a fejlesztési politikák kialakításában és a nemzetközi segítségnyújtás helyi szintű végrehajtásában való részvételük érdekében. Megerősítették azt is, hogy a helyi kormányzás és a decentralizációs reform jelentős szerepet játszik annak a kedvező környezetnek a megteremtésében, amely lehetővé teszi számukra, hogy hatékonyan részt vegyenek a helyi fejlesztésben. A helyi hatóságok társulásainak támogatása az AKCS-országokban 2010 óta a Cotonoui Megállapodás keretében, „A helyi kormányzatok társulásainak támogatása és megerősítése az AKCS-országokban nemzeti és regionális szinten” (ARIAL) elnevezésű, uniós finanszírozású regionális program célja a helyi hatóságok társulásainak képessé tétele, hogy részt vegyenek a fejlesztési politikák meghatározásában és végrehajtásában, a kapacitásépítési és intézményfejlesztési tevékenységek révén. A hároméves végrehajtási időszaka alatt az ARIAL a helyi hatóságok társulásainak nemzeti, szubkontinentális és kontinentális szinten történő megerősítése érdekében munkálkodott. A kulcsfontosságú eredmények a következők: i. öt nemzeti társulás támogatása, nevezetesen Gabonban, Csádban, Szváziföldön, Kiribatiban és Vanuatuban, a Feltörekvő helyi kormányzati társulások támogatási eszköze (Emerging Local Government Association Facility) révén; ii. Számos kapacitásépítési eszköz létrehozása a helyi hatóságok igényeihez szabva, a finanszírozási lehetőségek azonosítása, a helyi hatóságok igényeinek felmérése, a projektek irányítása, a közlemények, tanácsadás és lobbitervek megszövegezése érdekében. Az EU-nak be kell vonnia a helyi hatóságok társulásait a nemzeti és helyi prioritások programozásába, valamint a kapcsolódó uniós finanszírozású programok végrehajtásába, különösen azokéba, amelyek a decentralizációval kapcsolatosak. Az EU-nak továbbá meg kellene könnyítenie a helyi hatóságok partnerországokban működő társulásai és az EU közötti partnerségek létrehozását. 4. A TOVÁBBI TEENDŐK: A TÁMOGATÁS HATÉKONYABB ÉS RUGALMASABB MÓDSZEREI Az EU-nak hozzá kell igazítania támogatását a partnerországokban a helyi hatóságok társulásainak növekvő szerepéhez, potenciáljához és igényeihez. Fel kellene tárni az innovatív finanszírozási módszerek alkalmazását, amelyek megkönnyítik az erőforrásokhoz való rugalmas, átlátható és költséghatékony hozzáférést helyi szinten. A decentralizációs folyamatok támogatásával összefüggésben ez kiterjedhet a helyi szolgáltatásnyújtás olyan teljesítményalapú támogatására, amely a helyi hatóságok intézményi teljesítménye éves értékelésének eredményein alapul. Az EU-nak szintén támogatnia kell azokat a kezdeményezéseket, amelyek lehetővé teszik a polgárok számára, hogy azonosítsák, megvitassák és fontossági sorrendbe állítsák az állami kiadási projekteket (pl.: a lakosság bevonása a költségvetéssel kapcsolatos döntéshozatalba). Az EU költségvetés-támogatási eszközöket – különösen ágazatireform-szerződéseket – alkalmaz a jobb szolgáltatásnyújtás támogatására. Ezek decentralizálhatóak lehetnek annak érdekében, hogy jobban elérjék a megcélzott lakosságot vagy intézményeket, például az egészségügyben, oktatásban, vízügyben, csatornázásban, mezőgazdaságban vagy magában a decentralizációs folyamatban[12]. A költségvetés- támogatás megtervezésében és végrehajtásában az EU-nak figyelembe kellene vennie mind a központi, mind a szubnacionális kormányzati szintet. A végrehajtás alatt az EU-nak támogatnia kellene azokat a rendszereket, amelyek figyelemmel kísérik, hogy mennyiben teljesül az az elv, hogy a finanszírozást az államkincstáron keresztül a helyi adminisztráció legmegfelelőbb szintjére utalják. . Ez hozzájárulhat a kormányközi fiskális transzferek javításához, erősítve a helyi hatóságok intézményi kapacitását, eljárásait és rendszereit az olyan területeken, mint a tervezés és pénzügyi igazgatás, valamint ennek következtében javíthatja a szolgáltatásnyújtás minőségét. Az EU-nak ezenfelül különös figyelmet kell fordítania a szakpolitikai koordinációra, komplementaritásra és koherenciára azok között a nemzeti, szubnacionális és ágazati politikák között, amelyekhez költségvetés-támogatást nyújt valamint a decentralizációs reformokkal és a hatáskörök átruházásával való komplementaritásra, és a felmerülő esetleges aggályokat szóvá kell tennie a központi hatóságokkal való párbeszéd során. Az EU-nak folytatnia kell a decentralizált és határokon átnyúló együttműködés támogatását és koordinálását az európai és partnerországok helyi hatóságok között, amely a hosszú távú és egyenlő intézményi partnerségeken alapul. A decentralizált együttműködés az EU és harmadik országbeli partnereinek helyi hatóságai között hozzáadott értékkel bírhat a fejlesztési fellépések végrehajtásában a folyamatos kétoldalú tanulás, know-how átadás és a helyi szereplők közéletben való helyi szintű részvételének fokozása révén. Elismerve, hogy számos európai helyi hatóság megkezdte donorként működését, az EU felhívja ezeket a szereplőket, hogy egyesítsék szakértelmüket és vegyenek részt rendszeresebb együttműködési tevékenységekben annak érdekében, hogy fokozzák ennek az együttműködésnek a hatását helyi szinten, figyelembe véve a segély és fejlesztés elveit. A Régiók Bizottsága, amely az európai helyi hatóságoknak politikai helyet biztosít a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok cseréjére, valamint a régióközi kapcsolatok létrehozására, kulcsfontosságú szerepet játszhat ebből a szempontból. Az európai helyi hatóságok szintén fontos szerepet játszanak a nemzetközi fejlesztési nevelési és információs program (DEAR) népszerűsítésében a polgárok között. A közszféra reformjának felülről jövő támogatását koordinálni kell az alulról jövő támogatással, hogy erősítsék a helyi hatóságok szerepét a politikai párbeszédben és a döntéshozatalban helyi szinten. Az EU-nak emellett kellő rugalmasságot kell biztosítania a helyi hatóságok és a helyi hatóságok társulásai saját kezdeményezéseinek támogatása érdekében. Javasoljuk a közleményben felvázolt elvek végrehajtását a partnerországok helyi hatóságai és azok országos, kontinentális és nemzetközi szintű társulásai támogatására. Az EU-nak különösen fel kell lépnie e szereplők jogkörének megerősítése érdekében, hogy azok jobban megfelelhessenek a polgárok igényeinek, és a társadalmi-gazdasági előnyök méltányosabb helyi szintű elosztása valósulhasson meg. Ezeket az ambíciókat a nemzeti és helyi szintű kedvező környezet elősegítésének, valamint a helyi hatóságok kapacitásai megerősítésének kell kísérnie. Nemzetközi szinten az EU-nak továbbra is támogatnia kell azt a szerepet, amelyet a helyi hatóságok és a helyi hatóságok társulásai játszanak a helyi és városfejlesztési témákkal kapcsolatos tudatosság növelésében, valamint abban, hogy a nemzetközi fejlesztési menetrend kialakításakor a helyi közösségek érdekeit helyezzék előtérbe. Tekintettel a 2015 utáni fejlesztési menetrend meghatározására és a Habitat III előkészítésére, a nemzetközi közösségnek jobban el kell ismernie azokat a felelősségi köröket és megoldásokat, amelyekkel a különböző kormányzati szintek hozzájárulhatnak a globális és helyi kihívások kezeléséhez. [1] Ebben a közleményben a „helyi hatóságok” kifejezés a jogi személyiséggel rendelkező közintézményekre utal, amelyek az államszerkezet részét képezik, a központi kormányzat szintje alatt helyezkednek el és elszámoltathatóak a polgárok felé. A helyi hatóságok rendszerint egy tanácskozó vagy döntéshozó szervből (tanács vagy közgyűlés) és egy végrehajtó szervből állnak (polgármester vagy más vezető tisztségviselő), amelyeket közvetlenül vagy közvetve választanak vagy választanak ki helyi szinten. A kifejezés a kormányzat különböző szintjeit foglalja magában, mint pl.: falvak, települések, kerületek, megyék, tartományok, régiók, stb. Ebben a széles összefüggésben, a közlemény a hangsúlyt azonban a települési szintre helyezi, amely általában az állami intézményrendszer legalacsonyabb kormányzati szintje és a legközelebb áll az állampolgárokhoz. [2] A Helyi hatóságok: a fejlesztés tevékeny szereplői című, 2008. október 8-i COM(2008) 626 végleges bizottsági közlemény folytatásaként és kiegészítéseként Internetcím: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2008:0626:FIN:HU:PDF. Lásd a következőt: Javaslat: A Tanács rendelete az európai zártkörű társaság statútumáról; a fejlesztési együttműködésről szóló európai charta a helyi hatóságok támogatására című melléklettel Internetcím: https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/European_charter_on_development_cooperation_in_support_of_local_governance_paper_P65. [3] Internetcím: http://ec.europa.eu/europeaid/who/partners/civil-society/structured-dialogue_en.htm. [4] COM (2011) 637 végleges, 2011.10.13. [5] COM(2011) 638 végleges (2011.10.13.), COM(2011) 865 végleges (2011.12.7.), COM(2012) 446 final (2012.8.20.), COM(2012) 492 final (2012.9.12.) és tanácsi következtetések (2012.10.15.), COM(2012) 586 final (2012.10.3.), JOIN(2012) 27 final (2012.10.3.), COM(2013) 92 (2013.2.27.). [6] „Az EU úgy tekinti, hogy a civil társadalmi szervezetek fogalma minden olyan nem állami, nonprofit szervezetet magába foglal (beleértve a helyi társulásokat, nem kormányzati szervezeteket, vallási alapú szervezeteket, alapítványokat, kutatóintézeteket, szakszervezeteket, nőszervezeteket, a szövetkezeteket, a szakmai és üzleti szervezeteket, valamint a médiát), amelyek keretében az emberek közös célok és ideálok megvalósítása érdekében szerveződnek”. COM(2012) 492 final. Internetcím: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0492:FIN:EN:PDF. [7] A kormányzás az érdekek szerveződésével, a források kezelésével és a társadalomban gyakorolt hatalommal összefüggő szabályokat, folyamatokat és magatartás-formákat jelent a közügyekért felelős intézmények részéről és amelyben valamennyi lényeges szereplő részvétele megengedett. COM(2003) 615 végleges (2003.10.20.). [8] Például intézményi rendelkezések, a hatalmi ágak szétválasztása, választási és pártrendszerek, megfelelő decentralizációs politikák, kormányközi pénzügyi rendszerek, a jogállamiság tiszteletben tartása. [9] A helyi civil társadalmi szervezetek fontos szerepet játszhatnak a helyi politikusok és tisztviselők folyamatos elszámoltathatóságában a helyi szintű megfelelő és hatékony közszolgáltatások nyújtására vonatkozóan. Ezenfelül a helyi hatóságok és a civil társadalmi szervezetek közötti együttműködés hozzájárul a politikai és fejlesztési folyamatok kereteit biztosító helyi politikai igazgatási rendszer megteremtéséhez. [10] A szubszidiaritás elve szerint a közfeladatokat, a szabályozói funkciókat és a kiadásokkal kapcsolatos hatásköröket a polgárokhoz a legközelebb álló, legalacsonyabb olyan intézményi vagy társadalmi szintre ruházzák át, amely rendelkezik kapacitással és hatáskörrel azok ellátására. [11] A „helyi hatóságok társulása” elnevezésen a szubnacionális, nemzeti, szubkontinentális, kontinentális és nemzetközi szintű tagságon és képviseleten alapuló ernyőszervezeteket kell érteni. Ezek autonóm entitásként is szerveződhetnek a bejegyzés szerinti államban hatályos jogszabályokkal összhangban. A helyi hatóságok társulásai állhatnak a helyi hatóságok által megválasztott képviseleti szervből és állandó titkárságból. [12] A EuropeAid költségvetés-támogatási iránymutatásai (2012). Internetcím: http://ec.europa.eu/europeaid/how/delivering-aid/budget-support/documents/bs_guidelines-part_ii-programming,design_management_en.pdf.