HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 10.8.2004 
COM(2004) 547 végleges 
  
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSHOZ 
az Elefántcsontparttal folyta tandó tárgyalások megkezdésér ől a Cotonou-i 
Megállapodás 96. cikkének végrehajtásában 
 
HU 2   HU 1. A 2003. január 24-én Marcoussisban aláírt  békemegállapodásban az állam olyan 
kötelezettségeket vállalt, amelyeknek célja a béke és a stabilitás megteremtése, 2005 végére 
hiteles, nyílt és átlátható választások megt artása. A kötelezettségvá llalások által érintett 
területek megfelelnek az emberi jo gokról, a demokratikus alapelvekr ől és a jogállamról szóló 
Cotonou-i Megállapodás 9. és 96. cikkei lényegi elemeinek. 
A 2003. január 26-i Államf ői és Paris-Kléber Kormánykonf erencián, ahol a nemzetközi 
közösség jóváhagyta a Marcoussis-i Megállapod ást, amelyet az ENSZ Biztonsági Tanácsa 
formailag beiktatott a 2003. február 4-i 1464. határozatába, az Európai Bizottság elnöke 
beszédében meger ősítette, hogy az intézm ény rendelkezésre áll „ a stabilitás és a gazdasági 
fejlődés megteremtéséhez Elefántcs ontpart számára szükséges er őforrások mozgósítása ” 
érdekében, de azzal a határozott  feltétellel, hogy a Marcoussis- i Megállapodásban vállalt és a 
Paris-Kléber Konferencián ünnepé lyesen kifejezett vállalások „ ténylegesen megvalósuljanak, 
és ha a béke, a stabilitás és a biztonság tartósan helyreáll az emberi jogok szigorú tiszteletben 
tartása mellett ”. Beszédében az Európa i Unió elnöke hasonlóképpen nyilatkozott arról, hogy 
jelenlévő elefántcsontparti er őknek tiszteletben kell tartaniuk a Marcoussis-i 
Megállapodásban vállalt kötelezettségeket. 
2. Ami az emberi jogokat illeti,  az Európai Unió az országba n 2002. szeptember 19. óta tartó 
súlyos politikai-katonai krízis alatt többszö r kifejezte nyugtalansá gát az egyes táborokban 
elviekben a 2003. január 24-i Marcoussis-i Megállapodás aláírásáig elkövetett er őszakos 
cselekmények miatt. 
Az EU a konfliktus kezdete óta közzétett nyilatkozatai közül többen hangot adott 
aggodalmának az elefántcsontparti emberi  jogi helyzet miatt. A 2002. október 21-i 
nyilatkozatában az EU a fegyverszünet üdvözlése  alkalmából kifejezte nyugtalanságát az 
emberi jogok okán. 2002. november 15-i nyilat kozatában az EU felhívást intézett a 
békemegállapodás aláírására, elítélte az emberi  jogok megállapított megsértését, amelynek 
példája volt dr. Benoît Dacoury-Tabley meggyil kolása. A tömegsírok fe lfedezése után, 2002. 
december 17-én ismét elítélte az embe ri jogok megsértését az országban. 
Ezután a helyzet javult egészen Jean Hélène újságíró meggyilkolásáig, amelyet az EU a 2003. 
október 27-i nyilatkozatában ítélt el, egyben a rra buzdította a hatóságokat, hogy vegyék kézbe 
a biztonsági er őket. Néhány hónapos nyugalom után az EU helytelenítette az er őszak 
feltámadását 2004. március 25-i nyilatkozatáb an, majd a 2004. április 8-án kiadott 
nyilatkozatában helytele nítette a március 25-i eseményeket,  kifejezte nyugtalanságát amiatt, 
hogy a következ ő napok alatt az emberi jogokat súlyos an megsértették, illetve a helyi és 
külföldi személyek biztonsága miatt. 
Egyébként a 2004. március 25-i eseményeket vizs gáló speciális ENSZ-bizottság 2004. május 
13-án közzétett jelentésének következtetései világosak: „ Március 25-én és 26-án ártatlan 
civileket mészároltak le, és az emberi jogokat  tömegesen megsértették. A felvonulás ürügyül 
szolgált annak, ami valójában egy aprólékosan ki dolgozott terv volt, amelyet a biztonsági 
erők, vagyis a rend őrség, a csend őrség, a hadsereg, valamint a különleges egységek és 
parallel alakulatok haj tottak végre a legfels őbb állami vezet ők irányítása alapján és 
felelősségével ”. A jelentés „ 120 halottról, 274 sebesültr ől és 20 elt űntről” számol be. 
Azóta aggodalomra okot adó egyéb események köve tkeztek be az emberi  jogok tekintetében. 
A francia-kanadai újságír ó, Guy-André Kieffer péntek i, 2004. április 16-i elt űnését követte 
június 7-én, Abidjan utcáin a „vadászat a nyuga tiakra”, ezek közül tö bb tízet támadtak meg 
 
HU 3   HU szélsőséges „ fiatal hazafiak ”. Aztán pedig, 2004. június 25-én egy a Licorne-m űveletben 
résztvevő francia katonát gyilkolt meg az el efántcsontparti hadsereg ellen őrzésen kívüli 
eleme. 2004. június 28-án az Elefántcsontpa rti Forradalmi Kommuni sta Párt fiatalokat 
tömörítő mozgalmának (PCRCI) vezet őjét, Habib Dodo joghallgatót június 23-án Abidjanban 
rabolták el széls őséges hallgatók, akik egy hallgatói szövetséghez, az FESCI-hez tartózóknak 
vallották magukat, majd az elraboltat az Abidjan felé vezet ő út mellett találták meg holtan, 
zsákban, nyakán kötéllel. 
Végül megjegyzend ő, lévén, hogy a Marcoussis-i Megálla podásban meghatározott Országos 
Emberi Jogi Bizottság megalakításáról va n szó, hogy a Parlament által a 2004. áprilisi 
rendkívüli ülés alatt elfogadott ilyen tár gyú törvény nem felel meg a Marcoussis-i 
Megállapodásban foglaltaknak. A felállított Bi zottság nem foglalja magában a Marcoussis-i 
Megállapodást aláíró Új Er ők három megmozdulását, jóllehet  a Megállapodás VI. melléklete 
1. pontja kimondja, hogy „ a Bizottságot az összes fél küldötteib ől kell összeállítani” . 
3. A Cotonou-i Megállapodás másik lényegi el emével, a demokratikus alapelvekkel 
kapcsolatban is meg kell állapítani a Marc oussis-i Megálla podásban foglaltakhoz képest 
megállapítható eltéréséket és jelent ős késéseket. 
Komoly aggályok merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy meg lehet-e szervezni kielégít ő 
körülmények között 2005-ben a választásokat. A Marcoussis-i Megállapodás alkalmazásában 
bekövetkez ő késés miatt nem nyílik többé mód Me gállapodás személyi azonosításról és 
választási listákról szóló I. és II. mellékleteinek végrehajtá sára. A III. melléklet kényes 
kérdése, vagyis az elnökké választhatóság feltételeinek megtárgyalása szintén jelent ős késést 
szenvedett. 
Ami az els ő helyen említett személyi azonosítást illeti, a SITEL elnevezés ű koncesszor által 
lefolytatott eljárás jelent ős késést szenvedett: cs ak 2004 júniusában kerü lt sor rá, és csak a 
kormány által ellen őrzött területeken. A 2004 januárjában létrehozott Személyi Azonosítás 
Felülvizsgálatának Nemzeti Bi zottsága (CNSI) a mai napig ne m kapott pénzeszközöket, pedig 
ennek feladata ellen őrizni a személyi azonosításra alkalm as okmányok egyedül felhatalmazott 
kiállítóját, a 2001-ben létrehozott Nemzeti Személyi Azonosítási Hivatalt. Csak 2004 
júliusában szültetett határozat a CNSI-nek juttatandó támogatásról. Ma már kétségkívül 
látszik, hogy technikailag a válasz tási listák nem alapozhatók az azonosítási eljárásra: a kett őt 
egymástól elválasztva kell lebonyolítani, an élkül, hogy ebben a stádiumban tudnánk, hogy az 
összeszámlálás, amelyre a Választási  Bizottság két hónapot irányzott el ő (2005. január 
második felét ől március els ő feléig) milyen alapra fog tá maszkodni a jól elvégzett azonosítás 
hiányában. 
Ráadásul az állampolgárságról szóló törvény módosítását még nem fogadták el: csak most, 
2004. júniusában nyújtották be a Nemzetgy űlésnek. 
Végezetül pedig az áprilisi rendkívüli ül ésen elfogadott 2004. május 3-i, a személyi 
azonosításról szóló törvény igen komoly pr oblémát vet fel: 3. cikkének 5. bekezdéséb ől az 
következik, hogy a nemzeti szem élyi igazolvány jelölni f ogja, hogy az állampolgárság 
születéstől fogva járó, vagy szerzett-e. Ez a kitéte l, amelynek hasznossága nem bizonyított, 
ellenőrzés esetén visszá sságokhoz, zaklatásokhoz vezethet. Hatalmas kockázatot rejt 
magában, mint ahogy azt más országok közelmúltjában bekövetkezett tragikus események mutatják. 
 
HU 4   HU Második helyen a választási rendszerr ől esett szó, ennek megváltoztatása is jelent ős késéseket 
szenvedett. A Nemzetgy űlés napirendi pontjai közé csak a 20 04. április 28-i rendes ülésnapon 
került annak a törvénynek a módosítási terv ezete, amely a 2001-ben megalakított Független 
Választási Bizottságról (CEI) szól: ez utóbbi szerepe alapvet ő, lévén, hogy ennek felel ősségi 
körébe tartozik a választások és népszavazások szervezése. A vita során a Marcoussis-ellenz ő 
képviselők kérdésessé tették a CEI összetételét, má rpedig a kormány által javasolt szöveg a 
Marcoussis-i Megállapodás sorait követi azzal, hogy az elefántcso ntparti összes politikai er őt 
számba veszi. Június 24-én a Területi közigaz gatási miniszter inkább visszavonta a szöveget, 
minthogy eredeti céljától eltér ően szavazzák meg, mint ahogy az me gtörtént áprilisban a fent 
már említett, az emberi jogokról szóló törvén nyel. Ami a CEI-t illeti, az FPI az Új Er ők 
központi szervezetbe történ ő bevonását a leszereléshez kötötte, jelenlétüket pedig id őben 
korlátozta. 
Egyébként problémás kérdés az Alkotmányjogi Ta nács összetétele is - ez az a szerv, amely 
választási kérdésekben alapvet ő szereppel rendelkezik, mivel eldönti a választási jogvitákat, 
kihirdeti a választások eredményét. A Bi ztonsági Tanácshoz címzett 2004. január 6-i 
jelentésében az ENSZ F őtitkársága maga felvetette a Tanács tagjainak 2003. augusztusi 
kinevezésének kérdését. A Tanács nyolc tagból áll, a régi köztársasági elnökb ől, a 
Nemzetgy űlés elnöke által kinevezett három személyb ől és a köztársasági elnök által 
kinevezett három személyb ől illetve a szintén általa kinevezett elnökb ől. A 2003. augusztusi 
kinevezések a pártokkal történ ő konzultáció nélkül tört éntek meg, a Marcoussis-i 
Megállapodás eszméjével ellentétesen, am ely ténylegesen nem említi az Alkotmányjogi 
Tanácsot. A kinevezések feltételei alapján fél ő, hogy nem zárhatók ki a Tanács pártos 
döntései, mint ahogy az azóta már több szer v által, köztük az Alkotmányjogi Tanáccsal 
helyettesített Legfels őbb Bíróság esetében is bekövetkezett 2000-ben. 
Ugyanígy a választási költségvetés sem lehetett még tárgya az ENSZ rész letes vizsgálatának, 
lévén, hogy a politikai blokádok ho sszan tartanak, és mert bi ztonsági problémák miatt nem 
tudta még elküldeni az erre kirendelt delegációt. 
Ami pedig a harmadik, kivételesen érzékeny problémakört illeti, vagyis a köztársasági 
elnökké választhatóság kérdését, a le gnagyobb bizonytalanság a Marcoussis-i 
Megállapodásban e tárgyban vállalt kötelezettségek betartása kapcsán merül fel. Megállapítható, hogy az Alkotmány 126. cikke szerint népszavazással meger ősítendő, a 35. 
cikk módosításáról szóló tervezetet mé g mindig nem nyújtották be a Nemzetgy űlésnek, amely 
az Alkotmány 125. cikke szerint el őször kétharmados többséggel kell, hogy megszavazza a 
szöveget, miel őtt azt népszavazás tárgyává tennék. 
4. A Cotonou-i Megállapodás másik lényegi pontja , a jogállam kérdése tekintetében a gond 
az, hogy az Állam nem rendelkezik olyan jogi eszközökkel, amelyekkel megoldhatná azokat a nehézségeket, amelyek a kormány által az Eu rópai Uniótól 2003-ban finanszírozni kért 
kakaó-ágazati audit során merültek fel. 
Az vizsgálat els ő szakasza tavaly ősszel fejez ődött be, nem végleges jelentéssel 2003. október 
9-én. A jelentés nem válaszolt az ö sszes pontra, lévén, hogy az összegy űjtött információ 
hiányosnak bizonyult azért, mert a vizsgálat alá vetett  egyes szervezetek visszautasították az 
együttműködést: a jelentés hangsúlyozza, hogy a két, információadás tekintetében 
legjelentősebb szervezet utasította viss za a vizsgálatban való együttm űködést. 
A nem végleges jelentés kifejezetten hangs úlyoz bizonyos számú problémát, köztük a 
következőket: 
 
HU 5   HU – az ágazat intézményi szintjén fennálló z űrzavar, amely a CAISTAB-ot 1999-t ől 
helyettesít ő négy szervezet jogi státusának sokféleségéb ől fakad. A szektor irányításáért és 
szabályozásáért felel négy szerv, az ARCC (K ávé és Kakaó Szabályozási Iroda), a BCC 
(Kávé és Kakaó T őzsde), az FDPCC (Kávé és Kakaó Szövetkezetek Fejlesztési és 
Promóciós Alapja), az FRC (Kakaó Szabályozás i Alap), ezen túl pedig több minisztérium 
és egy tárca közi bizottság. 
– a pénzmozgások összesítésének kivitelezhetetle nsége, mivel adat nem, vagy nem elégséges 
módon áll rendelkezésre azokról a járulékokr ól, amelyeket az FDPCC és az a Biztonsági 
Alap szed be (amely a nem végleges jele ntés szerint több mint 100 milliárd FCFA-s 
egyenleggel kellene, hogy rendelkezzen, és am elynek eddigi felhasználási céljait még 
azonosítani kell), 
– a beszedett források és felhasználásuk közö tti megfeleltetés: az információhoz való 
hozzáférés nehézségei miatt a vizsgálóknak ne m sikerült választ talá lniuk e kardinális 
kérdésre, 
– a szektorral szemben érvé nyesített magas szint ű terhek: a t őkekihelyez őkkel, nevezetesen a 
Világbankkal és a Nemzetközi Monetáris Al appal folytatott 2001-es megbeszélések 
alapján megállapítható, hogy a terhek összes sége nem haladhatná meg a 30%-ot, amelyb ől 
20 % adóügyi, 10 % illeték típusú te her lehetne. A nem végleges jelentés azt állapítja meg, 
hogy a terhek összessége 37 % körüli. 
A nem végleges jelentés után a t őkekihelyez ő szervezetek 2003 novemberében emlékeztet őt 
küldtek a Miniszterelnöknek, akivel 2004 ja nuárjában találkozta k, acélból, hogy meger ősítsék 
a vizsgálat második szakasza lefolytatá sának, illetve az azonnal meghozandó meg őrző 
intézkedések szükségességét. 
A kormány a négy szerv „magánjogi státusár a” hivatkozott, amely megakadályozná az 
Államot abban, hogy kényszerítse ezeket a pénzügyi mozgások vizsgálatában. 
Emlékeztet őjükben a t őkekihelyez ő szervezetek hangsúlyozták: 
– a beszedések mindegyikét minisztériumi rend elet rendelte el, ezek nem a parasztok 
önkéntes hozzájárulásán alapulnak, 
– mindegyik igazgatóságban vagy igazgatótanácsba n van kormányküldött, akinek feladata a 
jogszabályok betartásának felügyelete, tanács adás a felek részére, közvetítés az eltér ő 
álláspontok között. 
A mai napig nem kezd ődött el a vizsgálat második szakasza , a vizsgálandó szervezetek újbóli 
visszautasítása miatt, jóllehet a Bizottság mi nd Abidjanban, mint Brüsszelben folyamatosan 
hangsúlyozta az elefántcsontparti hatóságok el őtt ragaszkodását a vizsgálat lefolytatására. 
Brüsszelben ezt a pontot emelte ki a Bizott ság magas szinten több alkalommal, jelesül a 
Mezőgazdasági Miniszterrel történt, 2004. febr uár 13-i találkozón, 2004. február 25-én a 
Miniszterelnökkel, illetve 2004. június 29-én a Nemzeti Megbé kélés Miniszterével lezajlott 
megbeszélésen. Úgy t űnik, hogy a még vizsgálandó szervezetek  újbóli visszautasítása jogi 
úton nem szankcionálható. A jogi eszköz ilyen hiánya alapvet ő jellemzője a jogállami elvek 
tiszteletben tartásának elmaradására. 
5. A fentiekre tekintettel a Bizottság vélemé nye az, hogy a Cotonou-i Megállapodás 9. és 96. 
cikkei alapján az Elefántcsontparttal történ ő tárgyalások megnyitásának újból helye van. 
 
HU 6   HU A tárgyalások célja: 
– emlékeztetni arra, hogy az Európai Unió aggály osnak tartja az emberi jogok megsértését, 
ismerni szeretné, miként óhajt Elefántcsontpa rt véget vetni annak az állapotnak, amely a 
bűnelkövetés büntetlenül hagyásával bátorítja az emberi jogok megsértését, miként óhajtja 
megteremteni a törvénykezés, szabályozás és bíróságok segítségével a helyzet tisztázását, 
– hangsúlyozni, hogy az Európai Unió a lehet ő legnagyobb jelent őséget tulaj donítja a 2005. 
évi választások kielégít ő körülmények közötti megszervezés ének, amely nem eredményezi 
a 2000. évi visszásságo kat, amelyek az el őző tárgyalások megnyitásához vezettek 2001 
februárjában a 96. cikk alapján, ismerni óhajtja,  miként szándékozik Elefántcsontpart a 
tervezett határid őn belül e célt megvalósítani, 
– emlékeztetni arra, hogy az Európai Unió és a t őkekihelyez ő szervezetek szükségesnek 
tartják azt, hogy az Elefántcsontparti Ál lam meghozza azokat az intézkedéseket, 
amelyekkel hatalmát gyakorolva lehet ővé teszi az általa 2003- ban kért kakaó-szektor 
vizsgálat második szakaszának megfelel ő elvégzését. 
– meghatározni, szükség van-e intézkedéseket  hozni a Cotonou-i Megállapodás 96. cikkének 
értelmében. 
6. Ennek érdekében a Bizottsá g javasolja a Tanácsnak El efántcsontpart meghívását 
tárgyalásra a Cotonou-i Megállapodás 9. és  96. cikkeinek értelmében a mellékelt 
levéltervezetnek megfelel ően. 
 
HU 7   HU MELLÉKLET 
Brüsszel, -án/én 
 
S.E. M. Laurent Gbagbo 
Elefántcsontpart Köztársaság Elnöke 
Elnökség 
Abidjan 
Elefántcsontpart 
TERVEZET 
 
Őméltósága, 
Elnök Úr, 
 
Az Európai Unió több alkalommal kifejezt e az elnökség nyilat kozataiban, illetve az 
elefántcsontparti hatósá gokkal történt magas szint ű találkozók alkalmával és többszöri 
politikai párbeszéd keretei között azt, hogy aggá lyosnak tartja az elefántcsontparti helyzetet. 
Az EU aggályainak tárgya legf őképpen az emberi jogi helyzet , a Marcoussis-i Megállapodás 
megvalósításában bekövetkezett késések, amelye k megmutatkoznak a 2005. évi hiteles, nyílt 
és átlátható választások kielégít ő körülmények közötti megszervezésében, a több mint hat 
hónapja ellehetetlenül ő, 2003-ban megkezdett kakaó-szektori  vizsgálatnak, amelyet az EU 
finanszíroz a nemzeti egység elefán tcsontparti kormányának kérésére. 
A Cotonou-i Megállapodás 96. cikkének értelméb en az a megtiszteltetés ért, hogy a Közösség 
és az Európai Unió tagállamainak nevében meghívj am országát a tervezett tárgyalásokra, és a 
megegyezésnek megfelel ően a helyzet alapos megvizsgálásá ra és, adott esetben, orvoslására. 
Javaslom, hogy a tárgyalásokra a lehet ő leghamarabb sor kerülj ön, közösen egyeztetett 
időpontban, az Unió Tanácsának épületében. 
Méltósága Elnök úr, kérem, fogadja legmélyebb tiszteletemet.  
 Tanács Bizottság 
Másolat: ACP Nagykövetek Bizottságának Elnöke  
 ACP Államok Csoportjának F őtitkára