A szennyezés elleni fellépés mellett egyértelmű gazdasági érvek szólnak, a társadalom számára jelentkező előnyök pedig messze felülmúlják a költségeket, ahogy a tétlenség költségei is rendkívüli mértékben meghaladják a cselekvés költségeit. Például a levegőszennyezés egészségügyi és gazdasági tevékenységeket érintő becsült költsége évente 330–940 milliárd EUR az Unióban, beleértve a kieső munkanapokat, az egészségügyi költségeket, a terméshozam csökkenését és az épületekben bekövetkezett károkat, míg az EU-ban a levegőminőség javítására irányuló összes intézkedés becsült összköltsége évi 70–80 milliárd EUR. A kevésbé szennyező áruk és szolgáltatások iránti növekvő kereslet jelentős üzleti lehetőségeket rejt magában, és már most is az innovatív megoldások felé történő elmozdulásra ösztönzi az uniós vállalatokat. A helyreállítási erőfeszítések ezt a tendenciát támogathatják. A környezetszennyezéssel szembeni azonnali fellépés egyben generációk közötti szolidaritást is jelent.

A környezetszennyezés elleni küzdelem egyben az igazságosságért és az egyenlőségért folytatott küzdelem is. A környezetszennyezés emberi egészségre gyakorolt legkárosabb hatásai általában a legkiszolgáltatottabb csoportokat sújtják. Ide tartoznak a gyermekek, akik súlyos, hosszú távú károsodást szenvedhetnek fejlődésük során, a betegségekben szenvedők, az idősek és a fogyatékossággal élők, valamint a rosszabb társadalmi-gazdasági körülmények között élők. Világszinten az alacsony és közepes jövedelmű országok viselik leginkább a környezetszennyezéssel összefüggő betegségek jelentette terheket: a környezetszennyezéssel összefüggő halálozások közel 92 %-a náluk következik be.

A levegőminőségről szóló második helyzetképében a Bizottság arról számol be, hogy a tagállamok által a nemzeti levegőszennyezés-csökkentési programjaikban bejelentett intézkedések nem lesznek elegendők a 2030-as célkitűzések eléréséhez szükséges ammóniakibocsátás-csökkentési szintek eléréséhez: az ammónia a finomrészecskék (PM2,5) jelentős prekurzora, és a kibocsátásának csökkentésére szolgáló legköltséghatékonyabb intézkedések mind a mezőgazdasággal, különösen a takarmányozási gyakorlatokkal, a trágyakezeléssel és a műtrágyák használatával állnak összefüggésben. E tekintetben, amint azt a „termelőtől a fogyasztóig” stratégiában bejelentette, a Bizottság a fenntartható élelmiszerrendszer és a fenntarthatóbb állattenyésztés kiépítése érdekében tett erőfeszítései keretében megkönnyíti az alternatív takarmány-alapanyagok és az innovatív takarmány-adalékanyagok forgalomba hozatalát. A Bizottság ezenkívül azt is vizsgálja, hogy szükség van-e további jogszabályokra az ammóniakibocsátás korlátozásához. Az ipari kibocsátásokról szóló irányelv felülvizsgálata az intenzív állattenyésztéséből származó ammóniakibocsátás visszaszorítását célozza. Ezenkívül további intézkedésekre lehet szükség az ammóniakibocsátás csökkentéséhez, többek között a közös agrárpolitika keretében, vagy a trágyakezelés kötelezővé tételével.

Az EU szilárd szabályozási kerettel rendelkezik a környezeti levegőszennyezés korlátozására. A korai elhalálozások és a légszennyezésnek tulajdonítható egyéb betegségek száma azonban továbbra is magas. Ez annak tudható be, hogy egyes uniós levegőminőségi előírások még mindig kevésbé szigorúak, mint a WHO által 2005-ben ajánlott előírások, és a környezeti levegő minőségéről szóló irányelvek végrehajtásának módja csak részben volt eredményes.

A cselekvési terv meghatározza továbbá a 2021–2024 közötti időszakra vonatkozó főbb intézkedéseket is, amelyek a zöld megállapodás egyéb kezdeményezéseinek számos vonatkozó fellépését egészítik ki, ideértve a vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégiát is.

A jövőre sorra kerülő környezetbarátabb városok éve részeként a Bizottság a Horizont Európa klímasemleges és intelligens városok területére irányuló tervezett küldetésével, a városi mobilitási csomag felülvizsgálatával, a Polgármesterek Szövetségével és az új európai Bauhaus kezdeményezéssel szinergiában meghatározza a főbb városzöldítési és innovációs igényeket a környezetszennyezés megelőzése érdekében, beleértve a beltéri szennyezést is. 2024-ig a Bizottság megjutalmazza azokat a városokat, amelyek a legjelentősebb előrehaladásról számolnak be a levegő-, víz- és talajszennyezés 2021 és 2023 közötti csökkentése terén. Ez segíteni fogja az embereket abban, hogy részesüljenek a közvetlen környezetükhöz szabott, a környezetszennyezés elleni fellépések előnyeiből.

2022-től kezdődően a Bizottság biztosítja, hogy a nemrégiben bejelentett Rákegyenlőtlenségi Regisztert és a demográfiai atlaszt rendszeresen frissítik a környezetszennyezés figyelemmel kísérésére és jövőbeli alakulására vonatkozó adatokkal, és hogy 2024-ig a környezetszennyezéssel összefüggő egyéb betegségek esetében is felmérik, hogy szükség van-e egy olyan egyenlőtlenségi nyilvántartásra, amely azonosítja a tendenciákat, valamint az uniós régiók közötti különbségeket és egyenlőtlenségeket az uniós, nemzeti és helyi szintű beavatkozások célirányosabb alkalmazásának elősegítése érdekében. Ez azt is lehetővé teszi az emberek számára, hogy összehasonlítsák, mennyire befolyásolja a környezetszennyezés az egészségüket attól függően, hogy mely régióban élnek, tanulnak és dolgoznak.

A beltéri levegő minőségével kapcsolatban az uniós szakpolitikák annak több meghatározó tényezőjével foglalkoztak, a környezeti levegőtől kezdve az építőanyagokon és a fogyasztási cikkeken át a fűtő- és hűtőrendszerekig, valamint a dohányzási szokásokig. A munkahelyi egészségvédelemre és biztonságra vonatkozó jogszabályok szintén jelentősen hozzájárultak a területen történő előrelépésekhez, és ez a munkahelyi biztonsággal és egészségvédelemmel kapcsolatos következő stratégiai keret révén is folytatódni fog. A korszerűsítési program kezdeményezés lehetővé fogja tenni az új épületek és a jelentős felújítás alatt álló épületek egészséges hőmérséklete és páratartalma problémájának kezelését, miközben foglalkozik a mérgező vegyi anyagok, köztük az azbeszt mentesítésének kérdésével is. Ugyanakkor az Unió nem rendelkezik egy átfogó, integrált megközelítéssel. A Covid19 és a szabadba történő kimozdulás annak köszönhetően korlátozott lehetőségei ismételten felhívták a figyelmet annak fontosságára, hogy a bel- és kültéri levegőnk folyamatosan tiszta legyen. Az épületek szigetelésének javulásával a beltéri levegő jó minőségének biztosítása még fontosabbá válik. Az iskolaépületek ugyancsak különös figyelmet érdemelnek. A Bizottság – az új európai Bauhaus-kezdeményezéssel szinergiában és a vonatkozó Horizont Európa projektek eredményeit figyelembe véve – elemezni fogja az ismeretbeli és szakpolitikai hiányosságokat. Ennek alapján a Bizottság értékeli a beltéri levegőminőség javítására szolgáló módokat és szakpolitikai lehetőségeket, a legfontosabb meghatározó tényezőkre és szennyező forrásokra összpontosítva, továbbá megvizsgálja a közvélemény tudatosságának növelésének és a kockázatok csökkentésének módjait.

Az épületekből származó levegőszennyezés terén előrelépés történt a szennyező szénnel és fűtőolajjal történő fűtés fokozatos kivezetése terén, miközben a biomassza-égetésből származó szennyezés továbbra is kihívást jelent, különösen az elavult, nagy fogyasztású berendezések használata esetén. A Bizottság támogatni fogja a szennyezőanyag-mentességi célkitűzés integrálását a tiszta energia és az energiahatékonyság célkitűzéseivel, például a korszerűsítési programban és az új európai Bauhaus-kezdeményezésekben, az építési hulladékok hasznosításában és újrafelhasználásában, valamint a fűtőberendezések – különösen a szilárd tüzelőanyaggal történő fűtésre szolgáló berendezések – környezetbarát tervezésére és energiahatékonysági címkézésére vonatkozó követelmények legkésőbb 2024 elejéig történő felülvizsgálatakor. Az EU továbbra is támogatja a tisztább energiára és a tisztább háztartási fűtésre való átállást a harmadik országokban, különösen a szomszédos országokban.

A környezeti zajról szóló irányelv 2017. évi értékelésének és a kültéri zajkibocsátásról szóló irányelv 2020. évi értékelésének eredményeivel összhangban a Bizottság a zajnak a forrásánál történő jobb kezelésére összpontosít, nevezetesen a megfelelő helyszíni végrehajtás biztosításával, és adott esetben a gumiabroncsokra, a közúti járművekre, a vasútra, a repülőgépekre vonatkozó, zajjal kapcsolatos uniós szabályozási keret javításával, nemzetközi szinten is. Ezenkívül a Bizottság nyomon követi a kültéri zajkibocsátásról szóló irányelv értékelését a kültéri berendezések kezelése érdekében. Az elért haladást 2022-ben fogja áttekinteni, és megvizsgálja, hogy szükség van-e uniós szintű zajcsökkentési célok kitűzésére a környezeti zajkibocsátásról szóló irányelvben. Az irányelv által előírt zajjal kapcsolatos cselekvési terveket jobban be kell építeni a fenntartható városi mobilitási tervekbe, és ki kell használni a tiszta tömegközlekedés bővítését és az aktívabb mobilitást. A fenti zajcsökkentő intézkedések együttesen hozzájárulhatnak a krónikus zajszennyezés által okozott károk helyreállításához.

A települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv közelgő felülvizsgálata a szennyvíziszapról szóló irányelv értékelésével szinergiában segíti a szennyvíz tápanyagoktól történő megtisztításával és a kezelt víz és szennyvíziszap újrafelhasználásra alkalmassá tételével kapcsolatos ambiciószint növelését, hozzájárulva a körforgásos, kevésbé szennyező gazdálkodáshoz. A felülvizsgálat foglalkozik az új szennyező anyagokkal, például a mikroműanyagokkal és a mikroszennyezőkkel, beleértve a gyógyszereket is. Lépéseket tesznek az energiahatékonyság és a karbonsemlegesség, valamint a „szennyezők fizet” elvének jobb alkalmazása irányába. A felülvizsgálat az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés, a higiéniás létesítmények mindenki számára történő rendelkezésre állása és az információkhoz való hozzáférés javításával is foglalkozik. Támogatni fogja emellett a jövőbeni integrált tápanyag-gazdálkodási cselekvési terv konkrét megvalósítását is, amely holisztikusan foglalkozik egy régóta fennálló környezeti kihívással, maximalizálja a szakpolitikák közötti szinergiákat, és a lehető legjobban használja fel az új közös agrárpolitika zöldítési struktúráját, különös tekintettel a feltételrendszerre és az ökorendszerre. Hasonlóképpen, ahogyan az a „termelőtől a fogyasztóig” és a biodiverzitás stratégiákban is szerepel, csökkenteni kell a levegőben, a vízben és a talajban található peszticidekből származó szennyezést azáltal, hogy 2030-ig 50 %-kal csökkentjük azok általános felhasználását és kockázatát, beleértve a legveszélyesebbeket is. Ezt az integrált növényvédelem nagyobb mértékű elterjedésével, a peszticidek fenntartható használatáról szóló irányelv felülvizsgálatával, az agroökológiai gyakorlatok – ideértve az ökológiai gazdálkodást is – előmozdításával és a kémiai peszticidek érzékeny területeken történő használatának mellőzésével lehet elérni. Az emberi egészséget és a környezetet veszélyeztető kockázatok kezelése mellett ez csökkenti az ivóvíz kezelésének költségeit is. Az innovatív technikák, beleértve a biotechnológiát, szintén hozzájárulhatnak a peszticidektől való függőség csökkentéséhez.

Továbbá a „talaj egészségével és az élelmiszerekkel kapcsolatos” tervezett küldetés, valamint a mezőgazdasági európai innovációs partnerség (EIP AGRI) az innovációk és az ismeretek cseréjének előmozdításával elősegíti a peszticidek és tápanyagok csökkentésére vonatkozó gyakorlatok széleskörű elterjedését. Célja annak biztosítása, hogy 2030-ig a talaj 75 %-a egészséges legyen, többek között a talajszennyezés csökkentésére és a helyreállítás fokozására irányuló egyedi célkitűzésnek köszönhetően.

A jövőbeni uniós talajvédelmi stratégia részeként a Bizottság intézkedéseket fog kidolgozni a szennyezett területek azonosítására, kivizsgálására, felmérésére és helyreállítására irányuló erőfeszítések jelentős fokozása érdekében, hogy 2050-re a talajszennyezés már ne jelentsen egészségügyi vagy környezeti kockázatot. Az új talajszennyeződéseket amennyire csak lehetséges, meg kell akadályozni, de amennyiben a megelőző és egyéb intézkedések ellenére mégis bekövetkezik, azonnal kezelni kell a kockázatokat. Becslések szerint 2,8 millió potenciálisan szennyezett terület található az EU-ban, amelyek közül várhatóan 390 000 szorul helyreállításra. 2018-ig csupán mintegy 65 500 terület helyreállításáról számoltak be . Alapvető fontosságú, hogy valamennyi tagállam rendelkezzen nyilvántartással a (potenciálisan) szennyezett területekről, fokozza az ilyen területek helyreállítására irányuló erőfeszítéseket, és egyértelmű kritériumokat dolgozzon ki a mentesítés prioritási sorrendjének meghatározása érdekében. A jogilag kötelező erejű uniós természet-helyreállítási célokról szóló küszöbönálló javaslat mérlegelni fogja a leromlott talajú ökoszisztémák helyreállításának kérdését. A Bizottság emellett kidolgozza a talajszennyeződések uniós prioritási figyelőlistáját, valamint iránymutatást, pl. útlevél a kitermelt föld biztonságos, fenntartható és körforgásos felhasználására a tagállamok tapasztalatai alapján, amennyiben vannak ilyenek. Az EU-ban előforduló diffúz talajszennyezés kérdésének jobb megértése érdekében a Bizottság egy szennyezőanyag-mentességi modulnak a jövőbeni földhasználati és földfelszín-borítottsági összeírásba történő beépítésén fog munkálkodni. Elősegíti és megkönnyíti a szennyezett talajok azonosításához, vizsgálatához és helyreállításához szükséges állami és magánfinanszírozási lehetőségek rendelkezésre állását és ismertségét.

Nemzetközi szinten az EU támogatja a határokon átnyúló vízügyi globális és regionális együttműködést, és kétoldalúan együttműködik a főbb partnerekkel. Továbbra is támogatni fogja az érintett regionális fórumok közötti együttműködést, például az európai vízgyűjtőkön (Rajna, Duna), és továbbra is törekszik a határokon átterjedő vízfolyások és a nemzetközi tavak védelméről és használatáról szóló ENSZ EGB-egyezmény globális alkalmazására és végrehajtására. Folytatja a nemzetközi óceánpolitikai irányítás megerősítését és támogatja a partnerországokat az óceánokkal való tiszta, egészséges és fenntartható módon történő gazdálkodás biztosítása érdekében. Az EU emellett támogatja a regionális tengeri medencék koordinálását a különböző szennyezéstípusok közös mérése, felmérése és kezelése érdekében. Számos regionális vízgyűjtőt és tengeri medencét sújtanak korábbi szennyezések, részben még mindig a II. világháborúhoz kapcsolódóan, amelyek felhalmozódtak az üledékekben, amelyek jelentős kockázatot jelentenek a vízi ökoszisztémákra, de a halak és kagylók révén az emberi egészségre is. Az Unió fokozni fogja a harmadik országokkal folytatott együttműködését a tengeri hulladék kezelésében. Ezenkívül a mediterrán térségben folytatott szorosabb együttműködés, különösen a Barcelonai Egyezmény és annak jegyzőkönyvei, valamint az Unió a Mediterrán Térségért továbbra is prioritást élveznek. Az EU irányítja az IMO fejleményeit is annak érdekében, hogy szabályozza a füstgáztisztító rendszerekkel felszerelt hajók tengerbe történő szennyezőanyag-kibocsátását. Emellett továbbra is támogatja a globális talajügyi partnerséget a szennyezés további megelőzése és a talajban előforduló korábbi szennyezésből eredő kockázatok minimalizálása érdekében.

3. kiemelt kezdeményezés: A szennyezőanyag-mentesség előmozdítása a régiókban A Bizottság 2024-ig és a Régiók Bizottságával együttműködve bemutatja az uniós régiók zöld teljesítményének eredménytábláját, amely elsősorban az uniós régiók által az e cselekvési tervben és más stratégiákban meghatározott, a szennyezés szempontjából releváns célok elérése érdekében tett erőfeszítéseket méri. Az eredménytábla fog alapul szolgálni a legjobb teljesítmények díjazásához, és díjjal fogja jutalmazni az Év Zöld Régióját, esetlegesen a REGIOSTARS keretében. A polgárok képesek lesznek az előrehaladás időbeli nyomon követésére, és új idegenforgalmi és üzleti lehetőségekkel versenyt teremthetnek a szennyezőanyag-mentesség felé.

2.4.A termelésből és a fogyasztásból származó szennyezőanyag-mentesség felé

Az EU-nak a szennyezőanyag-mentesség felé történő elmozdításához – a körforgásos gazdaság cselekvési tervével szoros szinergiában – fenntarthatóbb ipari rendszerek, tisztább technológiák, kevésbé szennyező üzleti modellek és fogyasztási szokások, a szennyező fizet elv gyorsabb végrehajtása és a kiterjesztett gyártói felelősség további alkalmazása szükségesek.

Az ipari kibocsátásokról szóló irányelv az EU több mint 52 000 legnagyobb ipari létesítménye levegő-, víz- és talajszennyező-kibocsátása szabályozásának fő eszköze. Az ipari kibocsátásokról szóló irányelv az ipari létesítmények engedélyeinek kiadását attól teszi függővé, hogy a létesítmény megfelel-e az elérhető legjobb technikáknak. Ez arra késztette ezeket az iparágakat, hogy fokozatosan csökkentsék a kibocsátásokat, és hozzájárult az egyenlő versenyfeltételek létrejöttéhez. A nagy tüzelőberendezések például hétszer kevesebb légszennyező anyagot bocsátanak ki, mint 20 évvel ezelőtt. Az ipari kibocsátásokról szóló irányelv hatálya alá tartozó létesítményekből származó légköri kibocsátás azonban még mindig közel évi 100 milliárd EUR kárt okoz. Ez további erőfeszítéseket tesz szükségessé a fennmaradó kibocsátások csökkentése érdekében, ideértve a vízbe és a talajba történő kibocsátásokat is, valamint annak biztosítását, hogy a nagy ipari létesítmények és a különösen veszélyes létesítmények érintett üzemeltetői megszüntessék az ipari tevékenységükből vagy a súlyos ipari balesetek származó szennyeződéseket.

Az ipari kibocsátásokról szóló irányelv alapján nemrégiben készült értékelést követően a Bizottság felülvizsgálja az ipari kibocsátásokra vonatkozó uniós szabályokat, felismerve, hogy az új technológiák vagy termelési folyamatok gyakran lehetővé teszik mind a szennyező anyagok, mind az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését, a jelenleg nem az irányelv hatálya alá tartozó ágazatokban is. A felülvizsgálat célja a szennyezőanyag-mentes innováció elterjedésének felgyorsítása, az egyenlő versenyfeltételek megteremtése más igen szennyező ágazatok számára is, az információkhoz való nyilvános hozzáférés, a döntéshozatalban való részvétel és az igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés javítása, valamint a tagállamok az ipari kibocsátások kezelése terén nyújtott teljesítménye összehasonlításának megkönnyítése. Az ipari kibocsátásokról szóló irányelv szerinti új Innovációs Megfigyelőközpont kulcsfontosságú szerepet fog játszani az innovációk nyomon követésében és az új technikák azonosításának felgyorsításában. A digitalizálás, az adatfeldolgozás és az új innovatív megközelítések, például a távérzékelés, a mesterséges intelligencia és a gépi tanulás felhasználhatók az ipari kibocsátások szabályozók és ipar általi kezelésének felgyorsítására és kezelési módjának átalakítására. Ezenkívül a „majdnem nulla hulladéklerakás és szennyvíz-kibocsátás” 2050-re történő megvalósításához a Horizont Európa alá tartozó „Processes4Planet partnerség”, valamint az „európai partnerség a körforgásos és bioalapú európai gazdaságért” és a „Tiszta acél partnerség” feltárja az olyan áttörést hozó technológiák és a szisztematikus megoldások előmozdításának módjait, mint például az ipari szimbiózis és körforgásos ellátási láncok, amelyek révén egy ágazat vagy a kis- és középvállalkozások (kkv-k) hulladékai vagy melléktermékei egy másik ágazat alapanyagává válnak. Az „Új EKT” szerinti körforgásos iparágakra vonatkozó ipari technológiai ütemterv bizonyítékokkal szolgál és javaslatot tesz a beruházási ütemezésre

A szennyezőanyag-mentességi célkitűzés alkalmazása a termelésben és a fogyasztásban egyben azt is jelenti, hogy a vegyi anyagoknak, anyagoknak és termékeknek a tervezésük és az életciklusuk során a lehető legbiztonságosabbnak és legfenntarthatóbbnak kell lenniük, ami toxikus anyagoktól mentes anyagciklusokat eredményez. A Bizottság már elfogadta a körforgásos gazdaságra vonatkozó új cselekvési tervet és a vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégiát, és számos más kezdeményezést jelentett be a szennyezéssel kapcsolatos kihívások kezelésére. A fenntartható termékpolitikai kezdeményezés célja annak biztosítása, hogy az uniós piacokon forgalomba hozott termékek egyre inkább fenntarthatóvá váljanak, és kiállják a körforgás jelleg próbáját, környezetbarátabbá téve mind a termelést, mind a fogyasztást, és minimálisra csökkentve a hulladékot és a szennyezést. A termék környezeti lábnyomának (PEF) és a szervezet környezeti lábnyomának (OEF) meghatározására szolgáló módszerek támogatják az EU piaca termékeinek és szervezeteinek átlátható, megbízható, szisztematikus és integrált összehasonlítását az EU piacán. A gyógyszerészeti termékek jelentette, azonosított környezeti kihívásoknak az európai gyógyszerstratégia és a környezetbe kerülő gyógyszerekkel kapcsolatos uniós stratégiai megközelítés végrehajtása révén történő kezelésére szolgáló számos intézkedésen túlmenően külön intézkedéseket is terveznek a mikroműanyag-szennyezés , a hulladékban található, a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagok (POP-ok) , valamint a termékekben található olyan káros és perzisztens anyagok kezelésére, mint például a per- és polifluor-alkil-anyagok (PFAS) valamennyi nem alapvető felhasználás esetén . A Bizottság emellett felkéri az állami és a magánszféra szereplőit, hogy tegyenek a „szennyezőanyag-mentességgel kapcsolatos vállalásokat”, hogy a fogyasztókat kevésbé szennyező termékek és szolgáltatások választására ösztönözzék, például az uniós ökocímke révén. Ezek a vállalások a hagyományos üzlethelyiségekre és az online piacterekre egyaránt vonatkoznak, és ellenőrizhető és átlátható állításokon alapulnak, amelyekhez a jövőbeni környezetbarát állítások kezdeményezés is hozzájárul.

A megfelelő ár hozzárendelése a szennyezéshez és az alternatívák használata ösztönzőinek megteremtése a szennyező fizet elvének megfelelően a tisztább termelés és fogyasztás ösztönzésének fő motorját jelentik. Ma a számos felhívás ellenére a szennyezést továbbra is elsősorban a szabályozáson keresztül kezelik, és annak külső költségei nem teljesen internalizáltak. Lehetséges az árképzési eszközök további használatának előmozdítása. A folyamat a támogatása érdekében a Bizottság ajánlásokat fogad el a releváns eszközök és ösztönzők további előmozdításának módjáról „a szennyező fizet” elv jobb végrehajtása és az „ingyenes szennyezés” felszámolásának befejezése érdekében, az Európai Számvevőszék küszöbönálló jelentése alapján. Eközben mérlegeli, hogy az energiaadó-irányelv felülvizsgálata hogyan segíthet annak biztosításában, hogy a felhasználókat arra ösztönözzék, hogy kevésbé szennyező energiaforrásokat válasszanak.

A Minamata egyezmény értelmében tett globális erőfeszítések mellett 2022-ben a Bizottság felülvizsgálja a higanyról szóló rendeletet a fogászati amalgám használatának fokozatos megszüntetése, valamint számos hozzáadott higanyt tartalmazó termék, köztük bizonyos lámpák gyártása és kereskedelme tilalmának érdekében. Erre a vonatkozó uniós eszközökkel, többek között a veszélyes anyagok alkalmazásának korlátozásáról szóló irányelvvel szinergiában fog sor kerülni.

A Seveso III-irányelv célja a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyeinek kezelése, és ezért kulcsszerepet játszik az iparilag fejlett EU-nak az ipari balesetekből származó szennyezőanyag-mentesség felé történő elmozdításában. Az elmúlt 10 évben az irányelv hatálya alá tartozó mintegy 12 000 unióbeli veszélyes létesítmény esetében évente kevesebb mint 30 súlyos baleset történt az EU-ban, egyre kisebb hatásokkal. A Bizottság még jobban megerősíti a tagoknak pl. a létesítmények kockázatainak és a balesetek következményeinek értékeléséhez nyújtott támogatását. Ez emellett kiegészíti az uniós polgári védelmi mechanizmust is.

Nemzetközi szinten az EU továbbra is támogatja az elérhető legjobb technikák (BAT) kidolgozását a többoldalú környezetvédelmi megállapodások keretében, mint amilyen a Stockholmi és a Minamata egyezmény, valamint az OECD BAT-projektjén keresztül. Aktívan hozzájárul a szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási nyilvántartásokról szóló kijevi jegyzőkönyv (PRTR) felülvizsgálatához is, hogy ismereteket gyűjtsön az ipari kibocsátások szintjéről és trendjeiről. Az EU külső környezetszennyezési lábnyomának további kezelése érdekében a Bizottság javaslatot tesz a hulladékszállításról szóló rendelet átfogó felülvizsgálatára a hulladékexport jobb nyomon követése, fenntartható kezelésük biztosítása, valamint a harmadik országokban káros környezeti és egészségügyi hatással járó hulladékok exportjának korlátozása érdekében. Például a veszélyes hulladéknak minősülő és OECD-n kívüli országokba nem exportálható elhasználódott járműveket gyakran használt gépkocsiknak címkézik és illegálisan exportálják. Ez komoly szennyezési veszélyekhez vezet, amelyeket nem megfelelő kezelésük okoz. Az EU emellett további partnerségeket fog kötni a kulcsfontosságú országokkal az illegális hulladékkereskedelem elleni küzdelem, valamint a régiókon belüli és a régiók közötti együttműködés előmozdítása céljából.

4. kiemelt kezdeményezés: A szennyezőanyag-mentes választások előmozdítása 2022-től kezdődően a Bizottság arra fogja ösztönözni a közszféra és a magánszféra szereplőit, hogy tegyenek a „szennyezőanyag-mentességgel kapcsolatos vállalásokat” a rendelkezésre álló, „majdnem szennyezőanyag-mentes” lehetőségek, és általában az egész életciklusuk során bizonyítottan kevésbé szennyező termékek és szolgáltatások előmozdítása érdekében, az uniós ökocímkével rendelkező termékeket és szolgáltatásokat a középpontba helyezve, ideértve a turisztikai szálláshelyeket és a kevésbé mérgező vegyszereket és anyagokat. Ez több ajánlatot és információt nyújt az embereknek a tisztább lehetőségekről.

3.A szennyezőanyag-mentes átalakítás közös megvalósítása

3.1.A szigorúbb végrehajtás és betartatás biztosítása

A környezetvédelmi politikák végrehajtásának második felülvizsgálata szerint az uniós környezetvédelmi jogszabályok végrehajtásának jelenlegi hiányosságai évente összesen mintegy 55 milliárd EUR összegbe kerülnek a társadalomnak; a költségek 69 %-át a levegő-, zaj-, víz- és ipari kibocsátásokra/balesetekre vonatkozó jogszabályok elégtelen végrehajtása okozza.