HU    HU HU 
HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, 2008. 7.2. 
COM(2008) 418 végleges 
  
A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI 
PARLAMENTNEK, AZ EURÓPAI GAZDAS ÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK 
ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 
„A szociális Európa érdekében tett köte lezettségvállalás megújítása: A szociális 
védelemre és a társadalmi integrációra irányuló nyitott koordinációs módszer 
megerősítése” 
{SEC(2008) 2153} 
{SEC(2008) 2169} {SEC(2008) 2170} {SEC(2008) 2179} 
HU 2   HU 
HU 3   HU 1. BEVEZETÉS  
Ez a közlemény része a Bizottság „Felül vizsgált szociális menetrend: Lehet őségek, hozzáférés 
és közösségvállalás a XXI. századi Európában” cím ű közleményének. Az EU és a tagállamok 
társadalmi fejl ődését támogató egyik legfontosabb eszköz, azaz a szociális védelem és a 
társadalmi integráció terén folyó nyitott koo rdinációs módszer (a t ovábbiakban: szociális 
OMC) meger ősítésére tesz javaslatot. Ez a 2000-be n önkéntes önértékelési folyamatként 
elindított, közös célkit űzéseken alapuló módszer az EU-n belüli társadalmi kohéziót és 
szolidaritást támogató jogszab ályok, pénzügyi eszközök (köztük az  Európai Szociális Alap) és 
koordinációs folyamatok átfogó keverékét  egészíti ki. 
Az elmúlt nyolc év folyamán a tagállamok arra használták a szociális OMC-t, hogy 
segítségével koordinálják a régi és új ki hívások kezelésére és  szociális védelmi 
rendszereiknek az új társadalmi valósághoz való hozzáigazítására irányuló er őfeszítéseiket. 
Közös célkit űzéseket határoztak meg és mutatókat fogadtak el, hogy irányt adjanak a 
társadalmi integrációról, a nyugdí jrendszerek reformjáról és az eg észségügyi ellátás és a tartós 
gondozás terén esedékes reformról szóló politikáiknak. A szociális OMC ezen id őszak során 
mindvégig hasznosnak bizonyult, mivel támogatta az egymástól való tanulást, ösztönözte az 
érintettek szélesebb kör ű bevonását, lendületet adott a szociális védelmi rendszerek 
korszerűsítésének, növelte a tudatosságot a szegénység és a társadalmi kirekesztés 
többdimenziós jellegét illet ően, közös szemléletet alakított ki a közös ki hívásokkal szemben, 
és előtérbe helyezte a felmerül ő közös kérdéseket.  
A közös célkit űzések teljesítése azonban – a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni 
küzdelem, a nyugdíjak megfelel őségének és fenntarthatóságának biztosítása, az egészségügyi 
ellátáshoz és a tartós gondozás hoz való méltányos hozzáféré s biztosítása – továbbra is 
kihívást jelent. A sok különböz ő tagállam önkéntes együttm űködésén alapuló nyitott 
koordinációs folyamat fogalmából adódóa n nem alkalmas arra, hogy belátható id őn belül 
jelentős eredményeket érjen el. Ennek ellenére arról széles kör ű konszenzus alakult ki – amint 
a Szociális Védelmi Bizottság (SPC) kereté ben és az összes érdekelt körében folyó 
nagyszámú, írásbeli és szóbeli eszmecsere mutatja1 –, hogy a szociális OMC lehet őségeinek 
teljes kihasználása érdekében többe t lehetne és többet is kell tenni.  
Ez a közlemény a szociális OMC-t kívánja meger ősíteni azáltal, hogy javí tja láthatóságát és 
munkamódszereit, meger ősíti a más politikákkal va ló kölcsönhatását, meger ősíti az elemzési 
eszközöket és az alapjául szolgáló  tényanyagot, valamint a szakért ői értékelések, az 
egymástól való tanulás és valamennyi érdekelt szerepl ő bevonása révén fokozza az 
elhivatottságot a tagállamokban. A meger ősítés különösen a lisszaboni  stratégia keretében 
sikeresen alkalmazott néhány módszer fokozatos, a tagállamokkal egyetértésben történ ő 
elfogadása révén fog megvalósulni.  Ez a szemlélet – tiszteletben tartva a szubszidiaritás elvét 
és az OMC önkéntes jellegét – új lendületet fog adni a nemzeti politikai elemzéshez és annak 
meghatározásának kialakításához. Ugyanakkor jav ítani fog az EU szociális dimenziójának – 
mint a lisszaboni straté gia szerves részének – hatékonyságán és láthatós ágán, és biztosítja a 
gazdasági, foglalkoztatási és szociálpolitikák jobb integráci óját, amint az Európai Tanács 
2008 márciusában kérte.  
                                                 
1 A részletek tekintetében lásd a hatásvizsgálatot. 
HU 4   HU 2. A SZOCIÁLIS OMC  KIALAKULÁSA ÉS F ŐBB EREDMÉNYEI  
A szociális OMC általános megítélése a tagállamok és az érintettek körében összességében 
túlnyomórészt pozitív. A szociális szférában az el őrelépés el őmozdításának, valamint az 
európai kormányzás innovatív eszközeként ismerik el2. A társadalmi fejl ődés legjobb 
megoldásaira irányuló törekvések kö zepette továbbvitte a reformot, el ősegítette az 
együttműködés és az egymástól való tanulás iránti hajlandóságot, anélkül hogy kötelez ővé 
tette volna a „legkisebb közös nevez ő” meghatározását. Politikai hatásának és 
munkamódszerei hatékonyságának rendszeres felü lvizsgálata a Szociális Védelmi Bizottság 
(SPC) keretében, a civil társadalmi érintettekkel és a szociális partnere kkel való párbeszédben 
és a független szakért ők rendszeres jelentéseiben történik. 
A szociális OMC 2000. évi elind ítása óta komoly reformon ment keresztül. 2005-ben a három 
koordinációs folyamatot (tár sadalmi integráció, megfelel ő és fenntartható nyugdíjak, magas 
színvonalú és fenntartható egés zségügyi ellátás és tartós gondozás) bevonták az egységes 
szociális OMC-be3. A közös célkit űzéseket az Európai Tanács állapította meg és tette 
naprakésszé, majd 2008. ta vaszi ülése során meger ősítette érvényességüket (lásd az 1. 
mellékletet). A Szociális Védelmi Bizottság (SPC) átfogó, illetve a három területre külön-
külön jellemz ő mutatókat állapított meg, hogy nyom on kövesse a közösen elfogadott 
célkitűzések felé tett el őrehaladást (lásd a 2. mellékletet).  
Emellett a folyamatot hároméves ci klusként építették fel, egyszer űsített jelentéssel; a 
tagállamok az els ő évben nyújtják be nemzeti stratégiai jelentéseiket, amel yek szintéziseként 
elkészül a Tanács és a Bizottság e gyüttes jelentése a szociális védelemr ől és a társadalmi 
integrációról. Ez az „e gyüttes jelentés” az els őbbséget élvez ő témákat és a nemzeti 
kihívásokat kiemel ő, külön országprofilokat tartalmaz. A közbees ő éveket, amikor nem kell 
jelentést készíteni, a beható elemzésekre és a kiemelt témák terén az egymástól való tanulásra 
fordítják.  
A szociális OMC racionalizálása folytán nagyobb hangsúly jut a politikai végrehajtásra és a 
növekedést és foglalkoztatást célzó megú jult lisszaboni stratégiával való pozitív 
kölcsönhatásra. A 2006-os nemzeti jelentésekben er ősebb volt a stratégi ai jelleg, ezek a 
prioritások egy kiválasztott cs oportjára és a közös célkit űzések eléréséhez szükséges koherens 
módszerekre helyezték a hangsúlyt. A 2007-es együttes jelentés azt állapította meg, hogy a 
közös szociális célkit űzések összességének egyidej ű mérlegelése hozzájárul a politika 
összehangoltságának és hatékonyságának javításához. Emellett az új ciklus el ősegítette az 
alaposabb elemzést, és lendületet adott a f ő prioritásokról szóló tanul ási folyamatnak. Az új 
szemlélet gazdagságát er ősítette meg a 2008-as együ ttes jelentés, amely a 
gyermekszegénységre, az egészségügyi ellátás hoz való hozzáférésre, a hosszabb, munkával 
töltött életre és a magánkezelésben lév ő nyugdíjakra összpontosított. 
3. A SZOCIÁLIS OMC  MEGER ŐSÍTÉSÉNEK SZÜKSÉGESSÉGE  
Az OMC fenti pozitív eredményei ellenére a módszer további er ősítésére van szükség, 
különösen az elfogadott közös célkit űzések teljesítésének javítása  és a közösen elfogadott 
                                                 
2 A hatásvizsgálat nagy vonalakban áttekinti a szociális OMC-r ől folytatott tudományos és nyilvános 
vitát.  
3 Közös munka, jobb munka: Új keretprogram az Európai Unió szociális védelmi és integrációs 
politikájának nyílt koordinációjához, COM(2005) 706 végleges. 
HU 5   HU mutatók jobb felhasználása érdekében. Bár az Európai Tanács 2000-ben azt a 
kötelezettségvállalást tette,  hogy „határozott lendületet kell adni a szegénység 
felszámolásának”, semmilyen jel nem utal a sz egénységi ráták általános  csökkenésére az EU-
ban. A szegénység az EU polgárainak 16 %-át fenyegeti (78 millió f ő). A gyermekek körében 
még magasabb ez az arány: 19 %. A nyugdíjrefor mok nem szüntették meg azt a veszélyt, 
hogy a jöv ő generációi számára nem biztosított az elégséges nyugdíj, az egészségügyi 
egyenlőtlenségek (rövidebb élettartam, rosszabb egészségi állapot a hátrányos helyzet ű 
csoportokban) pedig válto zatlanul fennmaradnak.  
A szubszidiaritás elvének megfelel ően e problémák megoldása els ősorban a nemzeti 
hatóságok felel őssége. Amint eredményei mutatják, az OM C a tagállamokban felgyorsította a 
reformot; az alábbiakban vázolt módszer követésével ez még hatékonyabbá válhat.  
3.1. Növekvő politikai elkötelezettség és láthatóság 
A lisszaboni stratégia modellje A növekedésre és a munkahelyteremtésre irányuló megújult lisszaboni stratégia , 
középpontban a végrehajtással és fejlett kormány zási rendszereivel, valamint a tagállamok, a 
Bizottság, a Miniszterek Tanácsa és az Eur ópai Parlament bevonásával a partnerségi 
szemléletbe, a szociális OMC meger ősítéséhez egyszerre szolgál modellként és hivatkozási 
pontként. A lisszaboni stratégia sikere az elmúlt néhány év gazdasági és foglalkoztatási 
teljesítményét tekintve azt mutatta, hogy a legmagasabb szinte n tett, határo zott politikai 
kötelezettségvállalás, az összehan golt reformtörekvések és a szakért ői értékelés konkrét, 
látható eredményeket tud hozni.  
A növekedési és foglalkozta tási stratégia egyik er őssége abban nyilvánul meg, hogy 
partnerségi megközelítésen alapul, és  közös megállapodás tárgyát képez ő politika a 
mozgatórugója. Ezzel együtt azonban kifinomult m ódszertani keretét kiválasztott mutatók és a 
számszerűsített célok együttese egészíti ki, ami a politikai ellen őrzést hatékonyabbá, 
átláthatóbbá és hitelesebbé teszi. A Bizottság en nek alapján szisztematikus  értékelést készít az 
egyes országok által elért el őrehaladásról, és az adott orszá gnak ajánlásokat tesz, illetve 
felhívja a figyelmet bizonyos pontokra. E javasl atok révén a tagállamok az Európai Tanács és 
a Miniszterek Tanácsa keretében konszenzusra juthatnak arról, hogy milyen politikát kellene 
folytatni európai és nemzeti szinten. A közérthet ő célok hangsúlyozása emellett a folyamat 
megértését és nyilvános megismerését is megkönnyíti.  
A szociális OMC és a lisszaboni stratégia köz ötti pozitív kölcsönhatá s fontosságára az OMC-
ről szóló 2005-ös bizottsági közlem ény hívta fel a figyelmet: „
a koordináció nyílt 
módszerének tehát párhuzamos, a felülvizsgált lisszaboni straté giával szoros kölcsönhatásban 
álló folyamatnak kell lennie, amely a növekedési és foglalkoztatási célkit űzéseket viszi el őre, 
miközben a lisszaboni programok a társadalmi kohézióval kapcsolatos célokat segítenek 
elérni ”. A nagyobb mérték ű növekedés és a több munkahely a remélt eredmények eléréséhez 
a szegénység csökkentését és a legsérüléke nyebb csoportok körülményeinek javítását illet ően 
önmagában nem bizonyult elegend őnek. Következésképpen az Európai Tanács 2008 
márciusában újból meger ősítette „a lisszaboni stratégia szer ves részeként az EU társadalmi 
HU 6   HU dimenziójának fontosságát”, és hangsúlyozta, hogy továbbra is szükség van a gazdasági, 
foglalkoztatási és szociá lpolitikák integrálására4.  
Ezért logikusnak t űnik fokozatosan elfogadni néhány ol yan módszert és megközelítést, amely 
a növekedést és foglalkoztatást célzó megújult lisszaboni stratégia ér telmében a szociális 
OMC-hez alkalmazandó. Ez er ősítené a szociális OMC haté konyságát. Javítaná a közös 
szociális célkit űzések elérésére irányuló nemzeti polit ikák végrehajtását, és növelné az 
elkötelezettséget és a láthat óságot. Az Európai Tanács következetéseinek megfelel ően 
jelentősebben hozzájárulna a lis szaboni stratégiához, és biztos ítaná az optimális kölcsönhatást 
a munkahelyek, a növekedés és a szociálpolitik a között. Ez a megközelítés ugyanakkor teljes 
mértékben összeegyeztethet ő lenne a szubszidiaritás elvével és  a nyitott koordinációs módszer 
önkéntes jellegével. Ezt szemléltetik a nyitott koor dináció más olyan terüle tei is (oktatás és 
foglalkoztatás), amelyek számára uniós célokat t űztek ki – például a foglalkoztatási ráták, az 
iskolai lemorzsolódás, az egész életen át  tartó tanulás terén –, és amelyek jelent ősen 
hozzájárulnak a lisszaboni stratégia dinamizmusához. 
A célok meghatározása  
A szociális védelem és a társadalmi integráció terén már számos mutatóról sikerült 
megegyezni a tagállamok körében (l ásd a 2. mellékletet), és ezek kell őképpen szilárd alapot 
biztosítanak a számszer ű célok bevezetéséh ez. Ezt különösen „a szegénység felszámolásának 
határozott lendületet adása” terén kell figyelembe venni.  Az Európai Tanács ez irányú 2000. 
évi kötelezettségvállalása ellené re még mindig hosszú út áll el őttünk. A célok újfajta 
dinamizmust adnának; a célokat a következ őkre lehetne meghatározni: általában véve a 
szegénység csökkentésére, il letve külön a szegénység speci ális formáira, például a 
gyermekszegénységre, amely jelenleg háro m százalékponttal magasabb, mint a népesség 
egészében (19 %, szemben a 16 %-kal), és egyes országokban a gyermekek egynegyedét 
érinti; a dolgozó szegénységre, amely a gazd aságilag aktív népesség 8 %-át sújtja, és 
emelkedőben van; a tartós, hosszú távú szegénységre, amelyhez hamarosan sok mutató fog 
rendelkezésre állni; valamint az id őskori szegénységre (65 év felettiek), amely egyúttal a 
nyugdíjak megfelel őségének is a mutatója. 
Mivel a jöv őbeni nyugdíjak megfelel őségét gondosan nyomon ke ll követni, a 
nyugdíjrendszerek reformjára  vonatkozó célt össze lehetne kapcsolni egy minimális szint ű, 
a nyugdíjakon keresztül biztosított jövedelemm el függetlenül attól, hogy a nyugdíj állami 
vagy magánforrásból származik-e. Az egészségügyi ellátás és a tartós gondozás  terén 
meglévő célkitűzések végrehajtását a hozzáférésre , az egészségügyi ellátás min őségére és 
szociális ellátásra vonatkozó cél  támogathatná. Ezen kívül le hetnének egészs égi állapottal 
kapcsolatos célok is, mint pl. a várható életta rtam és az egészséges életévek számának 
növelése (e téren a tagállamok között a különbség férfiak esetében eléri a 13 évet, n őknél 7 
év) és a csecsem őhalandóság csökkentése (néhány tagállamban az ezer élveszülésre jutó szám 
még mindig 10 körül van). Az  egészségi állapot dönt ő szerepet játszik a munkaer őpiacon való 
aktív részvételben, a munkával töltött év ek meghosszabbításában és a szegénység 
csökkentésében. 
Ezeknek a széles kör ű elemzési eszközökön alapuló, közösen elfogadott mutatókkal 
alátámasztott, számszer űsített céloknak a bevezetése hozzá fog segíteni ahhoz, hogy a 
tagállamok elkötelezettek maradjanak, és  konkrétabban tudjanak dolgozni a közös 
                                                 
4 A 2007. novemberi egységes piacról szóló jelentés  ugyancsak ilyen integrált szemléletre szólított fel 
hangsúlyozva, hogy a piaci nyitás és a szociális reformok együtt járhatnak, s őt együtt kell járniuk. Lásd: 
Egységes piac a 21. századi Európa számár a COM(2007) 724 végl eges, 2007.11.20. 
HU 7   HU célkitűzések elérésén. Sokszín űségük, sajátos nemzeti közegük és különböz ő kiindulási 
pontjuk figyelembevétele érdekében a tagállamok nemzeti célokat határozhatnának meg .  
A nemzeti célok az útvonalak mentén történ ő differenciálódás  részei lehetnének, amelyek 
a hasonló helyzetben lév ő vagy hasonló problémákkal küzd ő országcsoportok számára 
lehetővé tennék a közös munkát. Ezt a módszert a lisszaboni stratégián  belül a rugalmas 
biztonság esetében már bevezették, és bizonyos mértékben a gyermekszegénységr ől készült 
2007-es tematikus elemzésben is használták. Bár egyel őre a tapasztalatok még mindig 
korlátozottak, azt jelzik, hogy ez jó alapot kínálh at a testre szabottabb politikai elemzéshez és 
tanácsadáshoz, és a közös célkit űzésekkel az egyes tagállamokat valóban össze tudja fogni. A 
Bizottság az OMC-vel összefüggésben fel fo gja mérni az útvonalak és a közös elvek 
fejlődését, a rugalmas biztonságról szóló, az Európai Tanács által 2007 decemberében 
jóváhagyott javaslatai nak az analógiájára. 
Bizottsági ajánlások 
A Szociális Védelmi Bizottságban folyó tárgyalá sok a szociális védelemhez és a társadalmi 
integrációhoz kapcsolódó témák széles kör ére terjednek ki. Az OMC részét képez ő témák 
tovább egységesíthet ők, ha adott esetben megfelel ő formát adnak az álláspontok 
közeledésének. A Bizottság ehhez azzal fog ho zzájárulni, hogy szükség esetén él a Szerz ődés 
211. cikkén alapuló ajánlások  lehetőségével, közös elveket állapít meg, és viszonyítási 
alapot biztosít a nyomon követéshez és a szakért ői értékeléshez. A többi intézmény politikai 
jóváhagyása az ilyen közös elveket meger ősíti és láthatóvá tesz i. A Bizottság a 2008 
októberében bemutatandó, az aktív integrációró l szóló ajánlás tapasztalataira építve 
fokozatosan fejleszteni kívánja ezt a megközelíté st, amely a Tanács következtetéseihez és egy 
európai parlamenti állásfoglalás hoz fog alapul szolgálni. 
Jobb jelentéstétel, komm unikáció és terjesztés 
A fentiekben vázolt megközelítés alapján a Bizottság növelni fogja az el őrehaladás 
felmérésére és nyomon k övetésére való képességét , uniós szinten és nemzeti szinten 
egyaránt. A meger ősített nyomon követésnek tükröz ődnie kell a Tanács és a Bizottság 
rendszeres, a szociális védelemr ől és a társadalmi integrációról szóló együttes jelentésében, 
amely az EPSCO Tanács által az Európai Tanács  tavaszi üléséhez adott hozzájárulás alapját 
képezi. Az Európai Parlamentet rendszeres tájé koztatásban részesül. A Bizottság ezenkívül a 
Szerződés 143. cikke szerint évente elkészített szociális helyzetje lentést fogja felhasználni 
arra, hogy a többi intézménnyel ismertesse saját felmérését az aktuális tendenciákról és a 
közös célkit űzések felé tett el őrehaladásról, a politikai vita kiszélesítése és gazdagítása 
érdekében. A tagállamokat felkéri k, hogy a lisszaboni stratégia jöv őjéről folytatott vita 
fejleményeit figyelembe véve az OMC terén elért haladásról továbbra is integrált formában 
háromévente készítsenek jelentést.  
A kommunikációt és az eredmények terjesztését  egy proaktív kommunikációs stratégia 
folyamatos fejlesztése révén teszik haté konyabbá, kihasználva a PROGRESS programban 
kínálkozó valamennyi lehet őséget. Ez fontos része a szociális OMC-nek, az ismeretek 
megosztásának, az egymás közötti „pozitív verse ny” ösztönzése és a tartós mobilizáláshoz és 
kötelezettségvállaláshoz való hozzájárulás egyik módjaként. A Bizottság különösen fokozni 
fogja az irányú er őfeszítéseit, hogy a szociális OMC er edményeire vonatkozó információkat 
széles körben hozzáférhet ővé, érthetővé és hasznossá tegye. Hasznos  eszköz lesz e tekintetben 
a szociális védelemr ől és a társadalmi integráci óról szóló, megújult weboldal5 is.  
                                                 
5 http://ec.europa.eu/employment_social/spsi/social_protection_en.htm 
HU 8   HU 3.2. A más uniós politikákkal való pozitív együttm űködés meger ősítése 
Általános érvényesítés  Amint a holisztikus, átfogó megújított szociális menetrendr ől szóló bizottsági közlemény is 
hangsúlyozza, általánosan elismert, hogy a szociálpolitikai elképzeléseket az EU 
valamennyi politikájában  érvényesíteni kell  (pl. a verseny, a bels ő piac, a gazdaságpolitika, 
az egészségügy, a bevándorlás,  a kereskedelem, a mez őgazdaság stb. terén). A Bizottság 
folytatni fogja saját er őfeszítéseit annak érdekében, hogy mindegyik új politikai 
kezdeményezésr ől széles kör ű hatásvizsgálatot készítsen, és ezzel összefüggésben külön 
figyelmet fog fordítani a szociális hatásokra . A Szociális Védelmi Bizottság a nemek közötti 
esélyegyenl őség általános érvényesítése
6 terén az EU-ban szerzett konkrét tapasztalatokra is 
építve már eddig is egyre nagyobb figyelmet szentelt a szociális célkit űzések általános 
érvényesítésének. A Bizottság a közö s hatásvizsgálati kapacitás meger ősítése érdekében 
folytatja az együttm űködést a Szociális Védelmi Bizottsággal.  
Horizontális koordináció 
A szociális OMC egyre inkább hivatkozási ponttá lépett el ő a tagállamok napirendjén kiemelt 
helyen szerepl ő, különféle politikai területeket átf ogó szociális kérdések széles körében, 
ilyenek például a következ ők: a migráció társadalmi hatá sa; az etnikai vagy hátrányos 
helyzetű kisebbségek, köztük a roma közösségek tá rsadalmi integrációja; a szegénység a 
vidéki területeken; a fogyatékkal él ők tartós gondozása és társadalmi integrációja; az 
éghajlatváltozás, a kö rnyezeti degradáció és az energi aárak alakulásának társadalmi 
következményei; a hátrányos oktatási helyzet, vala mint a továbbképzéshez és az egész életen 
át tartó tanuláshoz való egyenl őtlen hozzáférés; a pénzügyi oktatás és az alapvet ő pénzügyi 
szolgáltatásokhoz való ho zzáférés; a digitális szakadék és a társadalmi kirekesztés; az aktív 
időskor és a generációk köz ötti szolidaritás.  
A szociális OMC megnyitása  az átfogó kérdések el őtt láthatóan növelte a módszer 
érvényességét és hatását, és utat  nyitott a jobb horizontális együttm űködés előtt. A Szociális 
Védelmi Bizottság és más érintett bizottságok – többek között a Foglalkozt atási Bizottság és a 
Gazdaságpolitikai Bizottság – között eredményes együttm űködés alakult ki, amelyet tovább 
kell erősíteni. Ugyanez vonatkozik a más, szorosan kapcsolódó politikai te rületekkel – mint 
például az oktatás és képzés terén a nyitott koordinációs módszerrel,  az EU egészségügyi 
stratégiájával7 és a migránsok integrációjára irányuló  európai menetrenddel – való szinergiák 
kialakításának most zajló folyamatára is. A Bi zottság tovább fogja keresni annak módjait, 
hogy erősítse a koordinációt az  SPC és más bizottságok  és magas szint ű munkacsoportok 
között; biztosítja továbbá a társadalmi integráció és a szociális védelem általános 
érvényesítéséért felel ős, saját állandó szolgálatköz i munkacsoportjának hatékonyságát. 
3.3. Az elemzési eszközök meger ősítése 
A PROGRESS program támogatni fogja a statisztikai kapacitás és az adatgy űjtés 
fokozását, különösen azokon a területeke n, ahol nincsenek vagy nem elegend őek az 
összehasonlítható adatok. Az EU egészére kiterjed ő, meglévő felméréseket például felül kell 
                                                 
6 Az EK-Szerz ődés 3. cikkének (2) bekezdése szerint „[a Közösség] valame nnyi tevékenysége folytatása 
során törekszik az egyenl őtlenségek kiküszöbölésére, valamint a férfiak és n ők közötti egyenl őség 
előmozdítására ”. 
7 A jobb egészség társadalmi és gazdasági vonatk ozásainak integrációját a lisszaboni stratégiában 
szereplő „egészséges életévek” mutató példázza. 
HU 9   HU vizsgálni annak érdekében, hogy jobban lefedj ék az anyagi nélkül özést (a digitális 
kirekesztést is beleértve), a háztartások vagyoni helyzetét, a migránsok helyzetét, a munkából 
a nyugdíjba való átmenetet; hogy adatokat gy űjtsenek a várható élettartamról társadalmi-
gazdasági helyzet szerint; valamint hogy javí tsák a nemek szerint csoportosított adatok 
elérhetőségét és elemzését.  
A PROGRESS program ugyancsak támogatni f ogja a népesség egés zségi állapotát, 
elöregedését és nyugdíjba vonulását vizsgáló felmérést és az új európai háztartási felmérést, 
valamint konkrét témák beható elemzését, hogy segítse a tagállamokat a különösen kritikus 
területekr ől szóló politikáik javításában. A tudományos közösség nagyobb mérték ű 
bevonása és a folyamatban lév ő kutatási tevékenységekkel  való szorosabb kapcsolat  a 
Bizottság és a nemzetközi szervezetek kereté ben szintén hozzá fog járulni az ismereteken és 
tényeken alapuló politikák fejlesztéséhez. 
3.4. Nagyobb elhivatottság a szakért ői értékelések, az egymástól való tanulás és 
valamennyi érdekelt szerepl ő bevonása révén  
Szakértői értékelések 
A szakértői értékelés  hasznos, a tapasztalatokat gazd agító gyakorlatnak bizonyult az 
egymástól való tanulás fokozása szempontjából. Ezt a szociális OMC-ben szélesebb körben, stratégiai módon kellene alkalmazni. Több háttérinformáció, az er ősebb elemzési alap és az 
eredmények szélesebb kör ű terjesztése hozzájárulna a helyes gyakorlatok felismeréséhez, és 
elősegítené a politikák átvételét. A helyi és regionális szint ű tisztvisel ők szakért ői 
értékelésekben való, nagyobb arányú részvételé nek biztosítása szintén fontos lesz. A 
Bizottság a Szociális Védelmi Bizottsággal együtt meg fogja vizsgálni, hogyan korszer űsítse a 
szakértői értékelések 2009-es fordulój ának részletes szabályait.  
Az egymástól való tanulás új eszközei 
A PROGRESS program támogatást nyújt az egymástól való tanulás új eszközeinek  
teszteléséhez és a bevált gyakorlatok cseréjéhez, ilyenek például a következ ők: a szakértelem 
ideiglenes összegy űjtésére és tagállamok közötti átadására szolgáló projektek; képzés a 
stratégiai tervezésr ől, az általános érvényesítésr ől, a koordinációról, az érintettek bevonásáról, 
a nyomon követésr ől és az értékelésr ől a szociális OMC folyamatában. A PROGRESS a 
„szociális kísérletek” kialakítását is el ő
segítheti, hogy az innovatív elgondolásokat még a 
nagyarányú szociális programok megkezdése el őtt kipróbálják, például a minimáljövedelem, a 
gyermekgondozási támogatás vagy a tartós gondozás terén; a program támogatni fogja a 
szociális kísérleti projektek tanulmányozását, terjesztését és értékelését.   
Valamennyi érdekelt szerepl ő bevonása 
A regionális és helyi hatóságokat  jobban be kell vonni a szociális védelem és a társadalmi 
integráció uniós folyamatába. A folyamatban va ló részvételük jelenleg a legtöbb tagállamban 
még mindig korlátozott. Sok országban komoly el őrehaladás történt a civil társadalomnak és 
egyéb érdekelteknek a politika tervezési szakaszába történ ő bevonása terén, de a végrehajtási 
szakaszban ez csak ritkán folytatódik. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a hatékony 
végrehajtáshoz elengedhetetlenül  szükséges az érintett szerepl ők koordinációja és részvétele a 
politikai ciklus egészében. A Bizottság azt ja vasolja, hogy a szociális  OMC-n belül ezek a 
kormányzási szempontok az egymástól való tanul ási törekvésekben egyre inkább kapjanak 
helyet. A Bizottság ez alapján önkéntes ir ánymutatásokat fog ki dolgozni a tagállamok 
számára.  
HU 10   HU 4. ÖSSZEFOGLALÁS ÉS KÖVETKEZTETÉSEK  
A szociális OMC-ben rejl ő lehetőségek teljes kör ű kihasználása érdekében ez a közlemény 
számos olyan területet határoz meg, ahol a módszer javítható, meger ősíthető vagy 
továbbfejleszthet ő. Ezek az intézkedések négy célkit űzés köré épülnek: az els ő a politikai 
kötelezettségvállalás és a fo lyamat láthatóságának növelé se; a második a többi uniós 
politikával való pozitív kölcsönhatás meger ősítése; a harmadik a folyamatot alátámasztó 
elemzési eszközök meger ősítése, a számszer ű célok meghatározása felé való el őrelépés és a 
tényeken alapuló politikai döntéshozatal f okozása érdekében; a negyedik pedig az 
elhivatottság er ősítése a tagállamokban, a végrehajtá s fellendítése és az egymástól való 
tanulás fokozása révén. 
Az intézkedések némelyike a meglév ő gyakorlatok megszilárdításának tekinthet ő. Néhány 
másik, különösen a célok meghatározása komolyabb változásokkal jár, és  szükségessé fogja 
tenni a tagállamok és az érintettek közö tti konszenzus kialakítását. A Bizottság ezért 
fokozatos megközelítést tervez, amelyen belül a sorrend és a szükséges prioritások kialakítását meg fogja tárgya lni a tagállamokkal és más f ő érintettekkel. 
A megerősített OMC a szociális védelem és a társadalmi integráció területén nagymértékben 
hozzá fog járulni a megújított szociális menetrend végrehajtásához, és alátámasztja a szociális 
Európa melletti, megújíto tt kötelezettségvállalást. 
HU 11   HU 1. MELLÉKLET 
AZ OMC CÉLKIT ŰZÉSEI A SZOCIÁLIS VÉDELEM  
ÉS A TÁRSADALMI INTEGRÁCIÓ TERÉN  
A szociális védelem és a társadalmi integráció terén az OMC átfogó célkit űzése, hogy 
támogassa a következ őket: 
– a) a társadalmi kohézió, a férfiak és a n ők közötti egyenl őség és az esélyegyenl őség 
mindenki számára megfelel ő, hozzáférhet ő, pénzügyileg fenntartható, kiigazítható és 
hatékony szociális védelmi rendszerek és tá rsadalmi integrációs politikák révén; 
– b) kölcsönös, hatékony kölcsönhatás a nagyobb gazdasági növekedés, a több és jobb 
munkahelyek és a nagyobb társad almi kohézió lisszaboni célkit űzései között, valamint az 
EU fenntartható fejl ődési stratégiájával; 
– c) felelősségteljes kormányzás, átláthatóság és az érintettek bevonása a politika 
tervezésébe, végrehajtá sába és nyomon követésébe. 
A következ ő célkitűzések a különböz ő munkaterületekre vonatkoznak: 
Határozott lendületet adni a szegénység és  a társadalmi kirekesz tés felszámolásának, a 
következők biztosítása révén: 
– d) a társadalmi részvételhez szükséges forrá sokhoz, jogokhoz és szolgáltatásokhoz való 
hozzáférés mindenki számára, a kirekesztés megel őzése és kezelése, valamint a 
kirekesztéshez vezet ő megkülönböztetés valamennyi formájának leküzdése; 
– e) minden ember aktív társadalmi integrációja a munkaer ő-piaci részvétel ösztönzése és a 
szegénység és társadalmi ki rekesztés leküzdése révén; 
– f) hogy a társadalmi integrációs politikák összehangoltak legyenek, és az összes 
kormányzati szint és az érintett szerepl ők bevonásával valósuljanak meg, a szegénységben 
élőket is beleértve; hogy hatékonyak és ered ményesek legyenek, és általános érvényre 
jussanak az összes megfelel ő állami politikában, beleértve a gazdasági, költségvetési, 
oktatási és képzési politikát és a strukturá lis alapok (különösen az ESZA) programjait is. 
Megfelelő és fenntartható nyugdíjak a következ ők biztosítása révén: 
– g) megfelel ő nyugdíjjövedelmek mindenki számára és a nyugdíjakhoz való hozzáférés, ami 
lehetővé teszi, hogy az emberek – az ésszer űség határain belül – a nyugdíjba vonulás után 
is fenntarthassák addigi élet színvonalukat a generációk közö tti és a generációkon belüli 
szolidaritás és igazságosság szellemében; 
– h) az állami és magán nyugdíjrendszerek pénz ügyi fenntarthatósága, figyelembe véve az 
államháztartásokra nehezed ő nyomást és a népesség elöregedését, összefüggésben az 
öregedés költségvetési kihatásainak kezelés ére szolgáló hármas stratégiával, amely a 
következőkből áll: a hosszabb, munkával tö ltött élet és az aktív id őskor; a járulékok és a 
juttatások megfelel ő, társadalmilag igazságos kiegyensúl yozása; valamint a finanszírozott 
és a magánrendszerek megfizethet őségének és biztonságának ösztönzése; 
– i) hogy a nyugdíjrendszerek átláthatóa k legyenek, jól igazodjanak a n ők és férfiak 
igényeihez és szándékaihoz, valamint a modern társadalmi követelményekhez, a 
demográfiai öregedéshez és a szerkezeti átalakuláshoz; hogy az emberek megkapják a 
HU 12   HU nyugdíjba vonulásuk megtervezéséhez szükséges  tájékoztatást, és hogy a reformok 
véghezvitele a lehet ő legszélesebb konszenzus alapján történjen. 
Hozzáférhet ő, magas színvonalú és fenntartható egé szségügyi ellátás és tartós gondozás 
a következ ők biztosítása révén: 
– j) a megfelel ő egészségügyi ellátáshoz és tartós gondozáshoz való hozzáférés mindenki 
számára, valamint hogy az ellátásra való rá szorultság ne vezessen szegénységhez és 
pénzügyi függ őséghez, és hogy foglalkozzanak az ellá táshoz való hozzáférés és az 
egészségügyi eredmények egyenl őtlenségeivel; 
– k) minőség az egészségügy és a tartós gondozás terü letén, valamint az ellátás igazodása a 
társadalom és az egyének változó igé nyeihez és preferenciáihoz – a megel őző ellátást is 
beleértve –, mégpedig a bevált nemzetközi gyakorlatot tükröz ő minőségi normák 
kialakítása és az egészségügyi szakembe rek, a betegek és a gondozásban részesül ők 
felelősségének meger ősítése által; 
– l) hogy a megfelel ő és magas színvonalú egészsé gügyi ellátás és tartós gondozás 
megfizethet ő és pénzügyileg fenntartható maradjon, a források ésszer ű felhasználásának 
ösztönzése révén, konkrétan a felhasználóknak és a szol gáltatóknak nyújtott megfelel ő 
ösztönzőkön, a felel ősségteljes kormányzáson és az ellátá si rendszerek és az állami és 
magánintézmények közötti koordináción keresztül. A hosszú távú fenntarthatósághoz és minőséghez szükség van az egészséges, aktív életmód népszer űsítésére, valamint jó humán 
erőforrásokra az ellátási ágazat számára.  
HU 13   HU 2. MELLÉKLET 
ÁTFOGÓ MUTATÓK A SZOCIÁLIS OMC NYOMON KÖVETÉSÉHEZ  
1a – Szegénységi kockázat (összesen, gyermekek és id ősek) + Szemléltet ő küszöbérték – EU  
A nemzeti medián jövedelem 60 %-án ál alacsonyabb jövedelemmel rendelkez ők részaránya8. 
1b – Relatív medián szegénységi rés – EU 
A különbség a szegénységi küszöb alatt él ő emberek medián jövedelme és  maga a küszöbérték között, 
a szegénységi küszöb százalékában kifejezve. 
1c – Tartós szegénységi kockázat (csak 2010-t ől kezdve érhet ő el) – EU  
A szegénységi küszöb alatt él ők az adott évben és az el őző három évb ől legalább két évben.  
2 – A jövedelmi megoszlás egyenl őtlensége (S80/S20) – EU 
Az ország népességének legmagasabb jövedelemmel rendelkez ő 20 %-a által kapott jövedelem és az 
ország népességének legalacsonyabb jövedelemmel rendelkez ő 20 %-a által kapott jövedelem aránya.  
3 – Várható egészséges élettartam – NAT  
Az egyén születése, 45 éves és 65 éves kora után  még várhatóan egészségesen (anélkül, hogy a 
mindennapi tevékenységeiben akadályozva lenne) megé lt évek száma. A várható élettartammal együtt 
kell értelmezni. 
4 – Iskolai lemorzsolódás – EU  
Azoknak a személyeknek az aránya a 18–24 éves korosztályban, akik csak alsó középfokú 
végzettséget szereztek, és a felmérést megel őző négy hétben nem vettek részt oktatásban vagy 
képzésben. 
5 – A munkanélküli háztartásokban él ő személyek – EU  
Az olyan háztartásokban él ő felnőttek (18–59 éves, nem diák) és gyermekek aránya, ahol senki nem 
dolgozik. 
6 – Az állami szociális kiadások várható összege – NAT  
Az összes állami szociális kiadás várható ö sszege az életkorral összef üggésben (nyugdíjak, 
egészségügyi ellátás, tartós gondozás, oktatási és munkanélküliségi kifizetések), jelenlegi szint és 
várható változás a GDP részarányában. 
7a – Az id ősek relatív medián jövedelme – EU  
A 65 év felettiek medián jövedelme a 0–64 évesek  medián jövedelmének arányában megadva. 
7b – Összesített helyettesítési arány – EU  
A 65–74 évesek egyéni nyugdíjainak mediánja az 50–59 évesek egyéni kereseteinek mediánjához 
viszonyítva, más szociális juttatások kizárásával. 
8 – Az egészségügyi ellátás iránti, teljesítetlen igény, saját bevallás szerint – NAT + az ellátás 
igénybevétele – NAT  
Az egészségügyi ellátás iránti, „p énzügyi akadályok”, „várakozási id ők” vagy „túl messzire kell 
utazni” miatt teljesítetlen igény, saját bevallás al apján, jövedelmi kvintilisek szerint. Az elmúlt 12 
hónapban a háziorvosnál vagy sza korvosnál tett látogatások számá val együtt kell elemezni.  
                                                 
8 Eltér ő meghatározás hiányában az ezen a listán szerepl ő mutatók a háztartások rendelkezésére álló 
ekvivalens jövedelemre vonatkozna k, amely – meghatározása szerint – a háztartás összes rendelkezésre 
álló jövedelme (a juttatások és adók után), a háztartás méretének és összetételének megfelel ően 
kiigazítva. A mutatók teljes felsorolását lásd:  
http://ec.europa.eu/employment_social/spsi/common_indicators_en.htm   
HU 14   HU 9 – Szegénységi kockázat egy adott id őpontban – EU  
A 2004-es évi jövedelem alapján kiszámított, az évek folyamán az inflációnak megfelel ően kiigazított 
szegénységi küszöbnél alacsonyabb jövedelemmel rendelkez ők részaránya. 
10 – Foglalkoztatási ráta az id ősebb munkavállalók körében – EU  
A foglalkoztatottak száma az 55–59 éves és a 60–64 éves korcsoportban az adott korcsoport 
részarányaként. 
11 – A dolgozó szegénység kockázata – EU  
A foglalkoztatottnak min ősülő, a szegénységi küszöb alatt él ő személyek. 
12 – Aktivitási ráta – EU  
A foglalkoztatottak és a munkanélküliek aránya  a 15–64 éves, aktív korú teljes népességben. 
13 – Regionális egyenl őtlenségek – a foglalkoztatási ráta változási együtthatója – NAT  
A regionális foglalkoztatási ráták standard e ltérése osztva a súlyozott nemzeti átlaggal.  
14 – Az egy f őre jutó összes egészségügyi kiadás – NAT  
Az egy főre jutó összes egészségügyi kiadás az állam és a magánszektor együttm űködésében.