2017-ben az EU a 2020-ra kitűzött 20 %-os célhoz képest a teljes bruttó energiafogyasztás 17,52 %-át megújuló energiából biztosította, amivel meghaladta a 2017–2018-ra vonatkozó 16 %-os ütemterv-előirányzatot. Ezenkívül az EU egésze túllépte azt a némileg magasabb szintű előirányzatot is, amelyet a tagállamok határoztak meg a megújuló energiaforrásokra vonatkozó nemzeti cselekvési terveikben (a továbbiakban: NREAP-k). Az EU jó úton halad afelé, hogy elérje a 2020-ra kitűzött célt. Az elmúlt években uniós szinten folyamatosan nőtt a megújuló energiaforrások átlagos aránya, valamint a megújuló energia ágazati aránya a villamos energia előállítása, a fűtés és a hűtés, továbbá kisebb mértékben a közlekedés terén.

A megújuló energiaforrások előnyei bőven túllépik a fenti öt politikai dimenzióra gyakorolt hatásait. A megújuló energiák gazdasági növekedést és munkahelyeket teremtenek az európaiak számára, különösen helyi munkahelyeket, amelyek a jelenleg az ágazatban dolgozó 1,4 millió embert érintenek, és a becslések szerint 154,7 milliárd EUR forgalmat generálnak. Az európai energiaárakról és -költségekről szóló friss jelentés továbbá az ipari versenyképességre gyakorolt pozitív hatásokról is beszámol, mivel a megújuló energia mennyiségének megnövekedése kulcsfontosságú tényező a nagykereskedelmi energiaárak elmúlt években tapasztalható csökkenése tekintetében. Ahogyan azt az IRENA kiemeli, a megújuló energiaforrások egyre növekvő elterjedése elindította a jelentős geopolitikai hatásokkal járó globális energiaátalakítást, és az EU ebben egyértelműen vezető szerepet tölt be.

A vezető szerep a különböző megújuló technológiák esetében is jelen van a teljes ellátási lánc tekintetében. Egyes technológiák, mint a szélturbinák esetén az uniós gyártók a 2016. évi globális új kapacitás legalább 41 %-át tették ki. Az EU fotovillamos ágazata tekintetében a fotovillamos berendezések gyártói a globális piaci részesedés 50 %-ával vezető szerepet játszanak, míg az uniós invertergyártók 18 %-os globális piaci részesedéssel rendelkeznek. Ezenkívül például a feltörekvőben lévő megújuló óceánenergiára irányuló technológiák tekintetében betöltött vezető szerep megtartása és bővítése érdekében a Bizottság a tagállamokkal összefogva kötelezettséget vállalt arra, hogy növelje a kiépítést és a SET-tervben foglalt költségcsökkentési célok elérését. A Bizottság a megújuló energiaforrásokra vonatkozó ágazati alap Európán belüli megerősítése érdekében létrehozta a megújuló energiaforrásokról szóló, „Tiszta Energia” ágazati fórumot. Az ágazat kulcsfontosságú szereplőivel folytatott szoros együttműködésben a fórum a megújuló energiaforrásokra vonatkozó európai ellátási lánc versenyképességének növelésére irányuló intézkedéseket javasol.

A megújuló gázok egyre növekvő szerepe is megfigyelhető. Szemléltető példa, hogy a biogáz aránya a teljes gázfogyasztásban Dániában 2018 júliusában 18,6 % volt, ami az előző évhez képest 50 %-os növekedést jelentett. Az energiahatékonyság tekintetében a csökkentett energiafogyasztás szorosan összekapcsolódik a megújuló energiaforrások magasabb arányának elérésével, a kis léptékű megújuló energiaforrások épületekbe való nagyobb mértékű integrációjával, valamint az energiateljesítmény költséghatékony növelésével. A megújuló energia ezenkívül jelentős szerepet játszik a dekarbonizációban, és 2016-ban a megújuló energiaforrások 460 Mt bruttó elmaradt szén-dioxid-kibocsátáshoz járultak hozzá (több, mint Olaszország teljes üvegházhatásúgáz-kibocsátása 2016-ban), ami a becslések szerint 2017-re 499 Mt-re nő. A megújuló energiaforrások továbbá az innováció dimenziójának kulcsfontosságú előmozdítói. A megújuló energiaforrások terén az EU-ban megtalálható vállalatok találmányainak 53 %-a szerzett szabadalmat Európán kívül. Ez mutatja az innováció értékét, hiszen a szabadalmi bejegyzésre akkor kerül sor, ha az innováció képes eljutni a külföldi piacokra és ott sikeresen teljesíteni. Ez az EU-t globális innovációs vezetővé teszi, mivel minden egyéb jelentősebb gazdaságnál nagyobb mértékben veszi ki a részét az innovációból. E tekintetben, ahogyan azt a Nemzetközi Megújulóenergia-ügynökség (IRENA) is elismerte, Európa a megújuló energiaforrásokon alapuló energia jövője felé vezető sikeres utak úttörője, és az energiainnováció élvonalában áll.

Az Európai Uniónak azon politikai prioritását, hogy globális vezető szerepre tegyen szert a megújuló energiaforrások terén az is alátámasztja, hogy a megújuló energiaforrások az energiaunió mind az öt dimenziójában jelen vannak. Az energiabiztonság tekintetében a megújuló energiaforrások csökkentik a fosszilis üzemanyagok importjától való függést. A becslések szerint a megújuló energia használatának a 2005. évi megújulóenergia-fogyasztás szintjéhez viszonyított megnövekedése lehetővé tette az EU számára, hogy 2016-ban 143 Mtoe-kel csökkentse a fosszilis tüzelőanyagok iránti keresletet (a teljes elsődleges fosszilistüzelőanyag-fogyasztás körülbelül 12 %-a). Hasonlóképpen Európa energiaimporttól való függése – különösen az olaj- és gázimport terén – a napjainkban mért 55 %-ról 2050-re 20 %-ra csökken majd a primerenergia-ellátásnak köszönhetően, amely jelentős mértékben a megújuló energiaforrásokból fog származni. A belső energiapiac tekintetében a megújuló energiaforrások egyre növekvő szerepet játszanak különösen a villamosenergia-piac terén, ahol az EU 28 tagállama bruttó villamosenergia-előállításának közel egyharmada (30,8 %) 2017-ben megújuló energiaforrásokból származott.

A tagállamok megújuló energiáról szóló, 2015–2016 közötti időszakra vonatkozó negyedik eredményjelentései („eredményjelentések”) alapján 25 tagállam meghaladta a RED I-ben 2015–2016-ra meghatározott ütemterv-előirányzatot. A RED I-ben meghatározott előirányzatokat nem elérő 3 tagállam közül Hollandia esetében mutatkozik a legnagyobb különbség, mivel a 2015–2016 közötti időszakban a tényleges átlagos arány 5,9 % volt a RED-ben előírt 7,6 %-os ütemterv-előirányzathoz képest. Az NREAP-ben tervezett 9,7 %-os aránnyal szembeni különbség 2016-ban még nagyobb volt. Az ország továbbra is le van maradva a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiára vonatkozó tervezett előirányzatokhoz képest, valamint a megújuló energiaforrások közlekedés terén történő használatának tervezett fejlesztésével kapcsolatban is késedelemben van. Luxemburg és Franciaország kis mértékben ugyan, de szintén elmaradt a RED I-ben a 2015–2016 közötti időszakra előírt ütemterv-előirányzattól.

A megújuló energiáról szóló negyedik nemzeti eredményjelentésekben a tagállamok azon intézkedésekről számolnak be, amelyek a megújuló energiára irányuló projektekre vonatkozó adminisztratív eljárásokat korszerűsítik (a RED I 13. cikkével összhangban). A külső elemzés szerint a RED I-ben szereplő, vonatkozó intézkedések jelentős részét összességében sikeresen hajtották végre a tagállamok. Ezek az intézkedések többek között az alábbiakat foglalják magukban: könnyített eljárások a kis méretű projektek esetén, a költségbecslések és egyéb szükséges információk rendelkezésre bocsátásának előírása a rendszer-üzemeltetők számára, a hálózatfejlesztés és a megújuló energiák hálózatra kapcsolása költségeinek elosztására vonatkozó követelmények, a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia figyelembevétele a nemzeti hálózatfejlesztési tervben, valamint a megújuló energia használatát előmozdító támogatási rendszerek megléte.

Az elérhető legfrissebb tudományos irodalomnak a Bizottság számára a közelmúltban elvégzett átfogó áttekintése rámutat arra, hogy a biodízel összefügg a legjelentősebb ILUC-hatásokkal (az ILUC-kibocsátási szint mediánja 52 g CO2-egyenérték/MJ), a kategórián belüli legmagasabb becslések a pálmaolajból előállított biodízelre vonatkoznak, amely az eredmények tekintetében a legnagyobb eltéréseket mutatja. Az élelmiszer- és takarmánynövényen alapuló etanol ILUC-kibocsátási szintjének mediánértéke 21 g CO2-egyenérték/MJ. Összehasonlítva a megújuló energiáról szóló átdolgozott irányelv VIII. mellékletében felsorolt becsült ideiglenes ILUC-kibocsátás az olajnövények esetében 55 g CO2-egyenérték/MJ, a gabonafélék és egyéb, keményítőben gazdag növények esetében 12 g CO2-egyenérték/MJ, míg a cukor esetében 13 g CO2-egyenérték/MJ. Az áttekintés további információkat tartalmaz a bioüzemanyagok közvetett hatásairól.

Az EU-ban fogyasztott bioüzemanyagok előállításához használt alapanyagok termesztése potenciálisan negatív környezeti hatásokkal járhat, amelyek területspecifikusak és az alkalmazott mezőgazdasági gyakorlatoktól függenek. Az eredményjelentéseikben a tagállamok rámutatnak arra, hogy az összes mezőgazdasági tevékenységgel összehasonlítva a bioüzemanyagok előállításához használt alapanyagok termesztése korlátozott, és ezért úgy vélik, hogy a kapcsolódó környezeti hatások nem jelentősek. Számos tagállam rámutat arra, hogy minden mezőgazdasági termelés szabályozott a környezeti hatások tekintetében, ezért úgy vélik, hogy a bioüzemanyagokhoz használt haszonnövények termesztéséből várható hatások nem térnek el az egyéb haszonnövények termesztéséből várható hatásoktól. Az EU-ban felhasznált bioüzemanyagok előállításának környezeti hatásairól készült részletes értékelés egy külső tanulmányban olvasható. A Bizottság nemrégiben közzétett egy átfogó jelentést is, amely a legfrissebb elérhető adatokat és értékeléseket mutatja be az élelmiszer- és takarmánynövények termesztésbővülésének világszintű helyzetéről.

Az EU megerősítette a bioenergetikai fenntarthatósági keretrendszerét a megújuló energiáról szóló irányelv felülvizsgálata során. Az irányelv nemzeti határértékeket állapít meg – amelyek 2030-ig fokozatosan nullára csökkennek – azokra a közvetett földhasználat-változás szempontjából magas kockázatot jelentő bioüzemanyagokra, folyékony bio-energiahordozókra és biomasszából előállított üzemanyagokra, amelyeket olyan élelmiszer- vagy takarmánynövényekből állítanak elő, amely növények esetében a termőterület jelentős szénkészletekkel rendelkező földterületek rovására történő számottevő bővülése figyelhető meg. Ezek a határértékek hatással lesznek az említett üzemanyagok azon mennyiségére, amely beszámítható a megújuló energiaforrások teljes részarányának és a közlekedésben használt megújuló energiaforrások részarányának kiszámítása során. Az irányelv azonban lehetővé teszi, hogy azok a bioüzemanyagok, folyékony bio-energiahordozók és biomassza-üzemanyagok, amelyek a közvetett földhasználat-változás szempontjából igazoltan alacsony kockázatot jelentenek, mentesüljenek a nemzeti kvóta alól.

E megközelítés végrehajtása érdekében a Bizottság 2019. március 13-án felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadott el a közvetett földhasználat-változás szempontjából magas és alacsony kockázatot jelentő bioüzemanyagokról. Az EU általánosságban úgy határozott, hogy a jövőben a fejlett bioüzemanyagokra és az egyéb, kis szén-dioxid-kibocsátást eredményező üzemanyagokra fókuszál, mint például a megújuló villamos energia és a nem biológiai eredetű, megújuló, folyékony és gáz halmazállapotú, közlekedési célú üzemanyagok. A fejlett bioüzemanyagok nagyon csekély piaci részesedéssel rendelkeznek napjainkban, azonban jelentős potenciál rejlik az előállítás fokozásában. A Bizottság továbbra is elő fogja mozdítani a fejlett bioüzemanyagok fejlesztését, beleértve a potenciális új alapanyagok forrásainak kiaknázását. Bár ezen a ponton még nem áll rendelkezésre elegendő tudományos bizonyíték az alapanyagkészletnek a RED II IX. mellékletében előírt, fejlett bioüzemanyagok céljából történő kibővítésének indoklására, a Bizottság továbbra is értékelni fogja, hogy a további alapanyagok használhatók-e a jövőben a fejlett bioüzemanyagok előállítására.

3.A Bizottság által elismert önkéntes rendszerek működése

A RED I felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy nemzetközi vagy nemzeti tanúsítási rendszereket, azaz önkéntes rendszereket ismerjen el, amelyeket az üzemeltetők arra használhatnak, hogy igazolják az irányelv bioüzemanyagokra és folyékony bio-energiahordozókra vonatkozó fenntarthatósági és üvegházhatásúgáz-megtakarítási kritériumainak való megfelelést. A Bizottság eddig 14 önkéntes rendszert ismert el ebből a célból . A tagállamok kötelesek elfogadni az e rendszerekben szereplő üzemeltetők által megszerzett, fenntarthatósági kritériumokkal kapcsolatos bizonyítékokat. Ez a rendelkezés jelentős mértékben megkönnyíti a fenntarthatósági kritériumok végrehajtását, mivel lehetővé teszi az üzemeltetők számára, hogy a minden uniós tagállamban egységes adminisztratív eljárás alkalmazásával rendelkezésre bocsássák a szükséges bizonyítékokat . Az elfogadott és az elmúlt tizenkét hónapban működő minden egyes önkéntes rendszernek évente jelentést kell tennie a Bizottságnak.

Az elmúlt néhány évben az önkéntes rendszerek váltak a bioüzemanyagok fenntarthatóságára vonatkozó uniós kritériumoknak való megfelelés igazolásának fő eszközévé. A 2017-es naptári év alatt 21 429 kilotonna (kt) folyékony bioüzemanyag (beleértve a tiszta növényi olajat), 140 045 m3 biometán (amely nagyjából 100,8 kt-nak felel meg) és 119 119 kt alapanyag felelt meg a megújuló energiáról szóló irányelv 17. cikkének (2)–(5) bekezdésében foglalt uniós fenntarthatósági kritériumoknak. A tanúsított folyékony bioüzemanyagok részletesebb vizsgálatával megállapítható, hogy ebből 12 198 kt biodízel (a teljes mennyiség 57 %-a), míg 6 224 kt bioetanol (29 %) volt. A maradék hidrogénnel kezelt növényi olajokból előállított bioüzemanyagból (1 784 kt, 8 %), tiszta növényi olajokból (1 053 kt, 5 %) és egyéb üzemanyagokból állt. A bioüzemanyagokhoz használt tanúsított alapanyagok legnagyobb mennyiségben repcéből (27 %), pálmaolajból (16 %), használt étolajból (13 %) és kukoricából (12 %) tevődtek össze.

A Bizottság csak azokat a rendszereket ismeri el, amelyek megfelelnek a megbízhatóságra, átláthatóságra és független ellenőrzésre vonatkozó megfelelő szabványoknak. E célból a Bizottság alaposan értékeli az elismerést kérelmező önkéntes rendszereket. Ez biztosítja többek közt az alábbiakat: az alapanyag-termelők megfelelnek a RED I fenntarthatósági kritériumainak, a fenntarthatósági jellemzőkre vonatkozó információ visszavezethető az alapanyag származására, a vállalatokat azelőtt ellenőrzik, hogy elkezdenének részt venni a rendszerben, rendszeresen sor kerül utólagos ellenőrzésekre, valamint az ellenőrök külső és független ellenőrök.

Az elmúlt években az önkéntes rendszerek irányítását a nyilvánosság egyre nagyobb mértékben ellenőrzi. Ezen aggodalmak kezelése és a határozott végrehajtás érdekében a RED II 30. cikke szigorú szabályokat foglal magában a bioenergetikai fenntarthatósági kritériumok ellenőrzésével kapcsolatban, beleértve az önkéntes rendszerek határozottabb nemzeti és uniós felügyeletét és a harmadik felek által folytatott ellenőrzést. A Bizottság ezenkívül köteles részletes végrehajtási szabályokat elfogadni a megfelelő megbízhatósági, átláthatósági és független ellenőrzési szabványokról, valamint arra kötelezni minden elismert önkéntes rendszert, hogy alkalmazzák azokat. Végezetül a Bizottság európai adatbázist fog felállítani a fenntartható bioüzemanyagok nyomon követésének fejlesztése érdekében.

Önkéntes rendszer Alkalmazási kör Név Az alapanyag típusa Az alapanyag származása Az érintett ellátási lánc International Sustainability and Carbon Certification (ISCC) (nemzetközi fenntarthatósági és szén-dioxid-kibocsátási tanúsítvány) Az alapanyagok széles köre Globális Teljes ellátási lánc Bonsucro EU Cukornád Globális Teljes ellátási lánc Roundtable on Sustainable Biomaterial EU RED (RSB EU RED) Az alapanyagok széles köre Globális Teljes ellátási lánc RTRS EU RED Szója Globális Teljes ellátási lánc U.S. Soybean Sustainability Assurance Protocol (SSAP) Szója Egyesült Államok A termesztéstől az exportálási helyig A biomasszából nyert bioüzemanyagok önkéntes fenntarthatósági rendszere (2BSvs) Az alapanyagok széles köre Globális Teljes ellátási lánc Scottish Quality Farm Assured Combinable Crops Limited (SQC) Valamennyi gabonaféle és olajos mag Észak-Nagy-Britannia Az első alapanyag-kézbesítési pontig Red Tractor Farm Assurance Combinable Crops & Sugar Beet (Red Tractor) Gabonafélék, olajos magvak, cukorrépa UK Az első alapanyag-kézbesítési pontig REDcert Az alapanyagok széles köre Európa Teljes ellátási lánc Better Biomass Az alapanyagok széles köre Globális Teljes ellátási lánc Gafta Trade Assurance Scheme Az alapanyagok széles köre Globális Felügyeleti lánc a mezőgazdasági üzemtől az első feldolgozóig KZR INiG System Az alapanyagok széles köre Európa Teljes ellátási lánc Trade Assurance Scheme for Combinable Crops (TASC) Kombájnnal betakarítható haszonnövények, például gabonafélék, olajos magvak és cukorrépa Egyesült Királyság Felügyeleti lánc a mezőgazdasági üzemtől az első feldolgozóig Universal Feed Assurance Scheme (UFAS) Takarmány-összetevők és összetett takarmányok, valamint kombájnnal betakarítható haszonnövények Egyesült Királyság Felügyeleti lánc a mezőgazdasági üzemtől az első feldolgozóig

3. táblázat: A Bizottság által jelenleg elismert önkéntes rendszerek





5. KÖVETKEZTETÉSEK

Az EU jó úton halad afelé, hogy elérje a megújuló energiára vonatkozó 2020-as céljait. 2017-ben az uniós energiamixben a megújuló energia aránya elérte a 17,52 %-ot. A megújuló energiába való befektetéseket egyre inkább a piac ösztönzi, és az állami támogatások aránya csökken. Ezt a megújulóenergia-technológiák költségeinek jelentős csökkenése és az állami támogatások versenyképesebb támogatási rendszerekre való átállás miatti csökkenése idézte elő, és a számos zéró vagy alacsony költségű aukciós eredmény példázza több európai országban.

A megújuló energia aránya azonban 2014 óta egyre lassabban nő. Míg az EU továbbra is jó úton halad afelé, hogy elérje a megújuló energiára vonatkozó 2020-as céljait, a 2020-ig hátralévő időszakban fokozni kell az erőfeszítéseket annak érdekében, hogy ez megvalósuljon, többek között a jövőben várható magasabb energiafogyasztással összefüggésben is. 2017-ben már 11 tagállam megújulóenergia-aránya haladta meg a 2020-as célokat. 10 másik tagállam elérte vagy meghaladta a megújuló energiáról szóló irányelvben szereplő, a 2017 és 2018 közötti időszakra vonatkozó átlagos ütemterv-előirányzatot. A fennmaradó 7 tagállamnak (Belgium, Franciaország, Írország, Luxemburg, Hollandia, Lengyelország, Szlovénia) azonban több erőfeszítést kell tennie ahhoz, hogy megfeleljen a 2020-ra vonatkozó 2017–2018 közötti átlagos előirányzatoknak.

A megújuló energiára vonatkozó 2020-as céloknak való megfelelés, valamint annak érdekében, hogy e szintek 2021-től alapvetőek legyenek, a legtöbb tagállamnak fokoznia kell az erőfeszítéseket a megújuló energiaforrások három ágazaton belüli használata, valamint az energiafogyasztás csökkentése érdekében. A legutóbbi modellezés rámutatott arra, hogy a jelenleg alkalmazott megújulóenergia-szakpolitikák és a már tervezett, megújuló energiára vonatkozó szakpolitikai kezdeményezések egyes tagállamokban kevésnek bizonyulhatnak ahhoz, hogy időben elérjék a kötelező nemzeti céljaikat, ha csak az együttműködési mechanizmusok nélküli, belföldi ellátást vesszük figyelembe. Végezetül a tagállamoknak figyelembe kell venniük a megújuló energiáról szóló irányelvben szereplő statisztikai átruházások alkalmazásának lehetőségét, akár a célok elérése biztosításának módjaként, ha hiány lép fel, vagy annak érdekében, hogy a potenciális többletüket más tagállamoknak adják el. A Bizottság készen áll arra, hogy e tekintetben aktívan támogassa a tagállamokat, és megkönnyítse a szükséges együttműködést.

Ezzel kapcsolatban az erőfeszítések mobilizálása minden szinten és az Európai Unió egészében folyamatban van. Ez többek között a Bizottság által indított, energiahatékonysággal foglalkozó külön munkacsoporton, valamint a számos tagállamban, például Franciaországban, Hollandiában és Portugáliában már bejelentett új, megújuló energiára vonatkozó kibocsátási árveréseken vagy a megújuló villamos energiára vonatkozó vállalati energiavásárlási megállapodásokon keresztül történik, amelyek révén az európai vállalatok rekord mennyiségű szélenergia-termelő kapacitást vásároltak 2018-ban. Ezek az intézkedések várhatóan a következő években hoznak eredményeket.

Az EU-ban fogyasztott bioüzemanyagok továbbra is jelentős mértékben belföldi alapanyagokból készülnek. Az EU fenntarthatósági kritériumai sikeresen minimalizálták a bioüzemanyagokkal kapcsolatos nagyobb környezeti hatások kockázatát, függetlenül attól, hogy előállításuk belföldön történt, vagy harmadik országokból importálták-e azokat. Az elmúlt néhány évben az Európai Bizottság által elismert önkéntes rendszerek váltak a bioüzemanyagok fenntarthatósága uniós kritériumainak való megfelelés igazolásának elsődleges eszközévé, ezért a nyilvánosság általi fokozottabb ellenőrzés tárgyát képezik. Ezenkívül a RED II minden bioenergia-használatra kiterjedő megerősített fenntarthatósági keretrendszert magában foglal (amely nem kizárólag a bioüzemanyagokra korlátozódik, hanem kiterjed a fűtés és a villamos energia terén a biomassza- és biogázhasználatra is), beleértve a magas ILUC-kockázattal járó bioüzemanyagok szerepének korlátozására irányuló új megközelítést is. Az önkéntes rendszerek irányítása megerősödött, beleértve a harmadik felek általi ellenőrzés szigorúságát.