[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.12.17.

COM(2010) 762 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A 2009-es Európa Kulturális Fővárosa (Linz és Vilnius) eseménysorozat utólagos értékelése

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

A 2009-es Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozat utólagos értékelése

BEVEZETÉS

A jelentés benyújtására az Európa kulturális fővárosa eseménysorozat 2007–2019. évekre szóló közösségi fellépésének megállapításáról szóló, 2006. október 24-i 1622/2006/EK határozat[1] 12. cikke alapján kerül sor, mely előírja, hogy „az e határozat szerinti fellépés céljainak és követelményeinek megfelelően a Bizottság minden évben biztosítja az Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozat előző évi eredményeinek külső és független értékelését. A Bizottság az Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozatot követő év végéig értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Régiók Bizottságának.”

E jelentés a Bizottság álláspontját tartalmazza a 2009-es Európa kulturális fővárosa eseménysorozat külső értékelésének főbb következtetéseivel és ajánlásaival kapcsolatban; a külső értékelés elérhetősége:

http://ec.europa.eu/culture/our-programmes-and-actions/doc485_en.htm

A külső értékelés először egyenként értékelte a 2009-ben az Európa Kulturális Fővárosa (European Capitals of Culture, a továbbiakban: ECOC) címet viselő két várost: Linzet és Vilniust. Ezután összehasonlította a megállapításokat, és mindkét városra vonatkozó következtetéseket vont le. A megállapítások a két ECOC által szolgáltatott adatokra, az érdekelt felek visszajelzéseire, valamint az európai szintű politikai, illetve tudományos szakirodalomra támaszkodnak. A következtetések levonásakor és az ajánlások megfogalmazásakor az értékelés a 2009-ben végzett, a 2007-es és 2008-as ECOC-ra vonatkozó értékelést[2] veszi alapul.

A FELLÉPÉS HÁTTERE

Az Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozathoz kapcsolódó uniós fellépés

Az „Európa kulturális városa[3]” tervet először 1985-ben, kormányközi szinten kezdeményezték, és később az „Európai kulturális hónappal[4]” egészítették ki. E tevékenységekből kiindulva az 1419/1999/EK határozat közösségi fellépést (a továbbiakban: fellépés) vezetett be az Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozathoz a 2005–2019 közötti időszakra[5]. Éves bontásban meghatározták, hogy a tagállamok milyen időbeli sorrendben jogosultak az eseménysorozat megszervezésére. Uniós tagsággal nem rendelkező európai országok is jelentkezhettek; ezekben az esetekben nem határoztak meg időbeli sorrendet.

Később az 1419/1999/EK határozat helyébe az 1622/2006/EK határozat[6] lépett, mely részletezte a fellépés célkitűzéseit, módosította a kijelölési és nyomonkövetési folyamatot a 2013-as és az azt követő években odaítélt címek esetében, valamint megszüntette azt a lehetőséget, hogy nem uniós tagállamokban lévő városok is pályázhassanak a cím elnyerésére. A korábbi határozattal ellentétben, mely lehetővé tette, hogy a tagállamok szabadon dönthessenek a városok kiválasztása során alkalmazott eljárásról, és nem írt elő utólagos nyomon követést, az új határozat egy két szakaszból álló, európai kritériumokon alapuló nemzeti versenyt vezetett be, és a városok kijelölése után nyomon követő ülések megrendezését tette kötelezővé.

2009-től kezdődően minden évben két tagállam volt jogosult az eseménysorozat megrendezésére; ezeknek javaslatot kellett tenniük a kijelölendő városokra és be kellett nyújtaniuk azok – az adott évre vonatkozó kulturális programokat tartalmazó – pályázatait az európai választótestülethez, mely javaslatot tett a Bizottság felé a városok kijelölésére. Ezt követően a Bizottság ajánlást nyújtott be a Miniszterek Tanácsához, és ez utóbbi hivatalosan kijelölte az ECOC-ot. Figyelembe véve az ECOC eseménysorozat végrehajtásának időkeretét – az előkészítés a cím viselésének éve előtt 6 évvel kezdődik meg –, a 2006. évi határozat kimondja, hogy a 2007., 2008. és 2009. évi ECOC-ra az 1999. évi határozat érvényes továbbra is, míg a 2010., 2011. és 2012. évekre átmeneti rendelkezéseket irányoz elő.

Az uniós pénzügyi támogatást az EU Kultúra programja biztosítja. A 2007–2013. évekre ECOC-onként minden évben legfeljebb 1,5 millió euró áll rendelkezésre[7]. 2009-re vonatkozóan a pénzügyi támogatás különleges projekteknek nyújtott társfinanszírozási támogatás formájában történt, mely részben fedezte az ECOC kulturális programjait.

Európa Kulturális Fővárosai 2009-ben

A 2009-es ECOC-ra az 1999. évi határozat szerinti kiválasztási eljárás vonatkozott. 2009-ben Ausztria és Litvánia kapta meg a jogosultságot ECOC kijelölésére: Linzet, illetve Vilniust javasolták. A kiválasztási eljárásra 2005-ben került sor. Az európai választótestület jelentést adott ki, melyben mindkét várost javasolta a 2009-es címre, és ajánlásokat fogalmazott meg, hogy segítse őket a javasolt célkitűzések elérésében. 2005-ben a Miniszterek Tanácsa a Bizottság ajánlása alapján hivatalosan megítélte a címet a pályázó városoknak.

KÜLSő ÉRTÉKELÉS

Az értékelés feltételei

A Bizottság az Ecotec Research and Consultingot bízta meg a 2009. évi ECOC külső értékelésével[8]. Az értékelés célja az volt, hogy megvizsgálja e két ECOC relevanciáját, hatékonyságát, eredményességét és fenntarthatóságát a fellépés célkitűzéseinek, valamint az ECOC által a pályázatokban, illetve a végrehajtási szakaszban meghatározott célkitűzések figyelembevételével. A külső értékelés, melyet minden egyes ECOC-ra vonatkozóan jelentések kísértek, következtetéseket és ajánlásokat fogalmazott meg a fellépés hatékonyabb végrehajtásának lehetőségeire vonatkozóan.

Mivel minden ECOC csupán egy éven keresztül viseli a címet, a városokra vonatkozó következtetéseket és ajánlásokat „megszerzett tapasztalatok” formájában fogalmazták meg, melyek segítik a jövőbeli ECOC-ot a végrehajtásban.

Módszertan

Mindkét ECOC egyenként került értékelésre, részben az ECOC által készíttetett értékelésekre támaszkodva. Az adatgyűjtés két szinten történt: az adatok kis mennyiségben uniós szinten, nagy részük pedig az ECOC-tól származott. Alapvető forrás volt többek között az európai szintű politikai, illetve tudományos szakirodalom; az eredeti ECOC-pályázatok, az ECOC által készíttetett tanulmányok és jelentések, az események programjai, a promóciós anyagok és a weboldalak; a tevékenységekről, a teljesítményről és az eredményekről az ECOC által szolgáltatott kvantitatív adatok; az ECOC irányítócsoportjaival készült interjúk; konzultáció a főbb érdekeltekkel minden ECOC-ban, valamint az egyes városokba tett látogatások. Egy összehasonlító vizsgálat és metaértékelés a két ECOC-ra vonatkozó következtetéseket tekintette át, összehasonlítva és szembeállítva egymással a megközelítéseket, és ellenőrizte a kutatás minőségét. Az ECOC-fellépéssel kapcsolatos általánosabb érvényű következtetéseket a két ECOC-ra vonatkozó tényekből és következtetésekből vonták le.

Az értékelő megállapításai

A fellépés relevanciája

Az értékelés szerint a fellépés végrehajtása összhangban volt az Európai Unió működéséről szóló szerződés 167. cikkével. A „kulturális tevékenységek fejlesztése” és „a kultúra európai dimenziójának támogatása és az európai dimenzió támogatása a kultúrán keresztül” célkitűzések erősen kirajzolódtak a fellépésben.

Az 1999. évi határozat preambuluma tett először kifejezett utalást a kultúra és a turizmus fejlesztésére, valamint a népesség nagy csoportjai mozgósításának szükségességére. Ezeket az utalásokat később a 2006. évi határozat megerősítette „a polgárok részvételének előmozdítására” és „a hosszú távú fejlődésre” vonatkozó explicit kritériumok felvételével. Számos ECOC ezen túlmenően egyértelmű társadalmi, gazdasági vagy turisztikai célkitűzéseket fogalmazott meg. Az ilyen célkitűzéseknek az ECOC-fellépésbe való felvétele alakította és ugyanakkor tükrözte is a kultúrpolitika általános tendenciáit.

E célkitűzések növekvő fontosságával egyidejűleg vita kezdődött arról, hogy miképp hozható egyensúlyba az, hogy a kultúrát saját belső értékei miatt kell-e támogatni, vagy mint olyan eszközt, melynek révén a befektetés kézzelfogható, mérhető módon térül meg.

A 2009-es ECOC relevanciája

Az értékelés megvizsgálta az ECOC-címre pályázó városok motivációját, valamint célkitűzéseik relevanciáját a fellépés és a 167. cikk célkitűzései szempontjából. Megvizsgálta továbbá azt a folyamatot, melynek során a 2009-es ECOC motivációja kivitelezhető célkitűzésekké alakult át, és ahogyan e célkitűzések változtak a fejlesztési szakaszban. Mindkét ECOC követte a fellépés célkitűzéseit, és azokat hozzáigazította saját adottságaihoz és prioritásaihoz. Mindkét ECOC különféle kulturális programokat és ezekhez kapcsolódó tevékenységeket (kommunikációs és önkéntes tevékenységeket stb.) tervezett, melyek révén a „kulturális tevékenységek fejlesztése” és „a kultúra európai dimenziójának támogatása és az európai dimenzió támogatása a kultúrán keresztül” célkitűzéseket támogatják.

A linzi célkitűzések és tevékenységek nagyon relevánsak voltak mindhárom konkrét célkitűzés szempontjából, és különösen relevánsak a kulturális tevékenységek fejlesztésére irányuló célkitűzést illetően. Vilnius gyakorlati okokból nem tudta jelentős mértékben követni a harmadik célkitűzést, bár mindig törekedett erre; a tevékenységek ehelyett főleg az „európai dimenzió támogatása” és a „kulturális tevékenységek fejlesztése” célkitűzésekre irányultak.

Az irányítás hatékonysága

Az értékeléskor megvizsgálták az ECOC eseménysorozat irányításának hatékonyságát, beleértve szervezési modelleiket, a kulturális tevékenységek és események kiválasztásának és lebonyolításának folyamatait, a kommunikációt és a promóciót, valamint a finanszírozás megoldására irányuló folyamatokat.

A 2007. és 2008. évi ECOC-értékeléshez hasonlóan a 2009. évi értékelés is kiemeli, hogy fontos és egyben nagy kihívást is jelent a megfelelő szervezeti struktúra létrehozása és olyan csapat felállítása, mely rendelkezik a kulturális program végrehajtásához szükséges készségekkel. Az eredeti kérelmet benyújtó csapattól mindez több területet lefedő képességeket és emiatt eltérőstruktúrát követel meg. Ezenkívül egyensúlyba kell hozni a művészeti és politikai érdekeket, és biztosítani szükséges, hogy a meglévő érdekelt felek – mint együttműködő partnerek – minden új végrehajtási mechanizmust jól fogadjanak. Általában ajánlatos új és független struktúrával rendelkezni, melyet gondosan a város politikai és kulturális adottságaihoz kell igazítani.

A két 2009-es ECOC egymástól nagyon eltérő módon szemlélteti ezt. Linz hatékony és eredményes irányítási struktúrát fejlesztett ki, és így bemutatta, hogyan kezelhetők a főbb kihívások. Vilnius esete rámutat az e kihívásoknak való, csupán részleges megfelelés lehetséges következményeire. Vilnius nehézségekkel küzdött a stabil és hatékony intézkedések bevezetése terén, így a kulturális program megszervezése és az ECOC eseménysorozat általános hatása sem volt zökkenőmentes.

E nehézségeket leszámítva az ECOC-címnek változatlanul nagy a megbecsülése, kiterjedt kulturális programokat generál, és jelentős hatásokat ér el. A városok jelentős erőfeszítéseket tesznek annak érdekében, hogy megszerezzék a címet, és már a pályázati szakaszban egyértelmű kötelezettségeket vállalnak a pénzügyi forrásokat illetően. Mindazonáltal biztosítani kell, hogy az ECOC teljesítse a pályázati szakaszban vállalt kötelezettségeit. Fennáll ugyanis annak a kockázata, hogy igen súlyos gazdasági viszonyok mellett, illetve politikai konszenzus hiányában az ECOC az állami költségvetésre nyomást gyakorló egyéb követelések miatt nehezen tudja érvényesíteni érdekeit.

Az ECOC-mechanizmusok hatékonysága uniós szinten

Az egyik legfontosabb szempont az Európai Bizottság által működtetett kiválasztási, nyomonkövetési és pénzügyi folyamatok hatékonysága volt. A két ECOC nagy elégedettségének adott hangot az európai választótestület működésével kapcsolatban, mindazonáltal korai lenne egyértelmű következtetéseket levonni a folyamat hatékonyságával, eredményességével és tárgyilagosságával kapcsolatban, mivel esetükben a testület feladata kizárólag az volt, hogy az egyes pályázatok abszolút értelemben vett pozitívumait véleményezze, nem pedig a versenyben szereplő további jelöltekhez képest jelentkező relatív előnyöket, hiszen más jelöltek nem voltak. Az 1999. évi határozat nem tér ki az ellenőrzési szakaszra.

Mindazonáltal, mint arra a 2009. évi és a többi ECOC is rámutatott, a fejlesztési szakasz nagy kihívást jelenthet, amikor a pályázat törekvéseit megvalósítható, intézményi rendelkezésekké és hiteles kulturális programmá kell átalakítani. Míg Linz képes volt pályázatát hatékony ECOC eseménysorozattá alakítani, Vilnius nehézségekbe ütközött. Mivel az 1999. évi határozat nem írt elő nyomonkövetési folyamatot, az Európai Bizottságnak nem álltak rendelkezésére hivatalos eszközök a problémák enyhítésére. Vilnius esetében a nyomonkövetési folyamat (ha létezett volna ilyen) lehetővé tette volna az esetleges problémák feltárását és korai szakaszban történő megoldását. Az (1419/1999/EK határozat helyébe lépő) 1622/2006/EK határozattal bevezetett nyomonkövetési folyamatnak javulást kellene eredményeznie az 1419/1999/EK határozathoz képest.

Az ECOC-onként 1,5 millió euró uniós támogatásra vonatkozó kritériumok egyértelműek voltak, az adminisztratív eljárások pedig a többi uniós programéhoz hasonlítottak. Mindkét ECOC különleges projektekre kapott támogatást az EU Kultúra programjából.

Míg a Kultúra programból történő uniós hozzájárulás csak nagyon csekély mértékben járul hozzá a fővárosok operatív költségvetéséhez, a Bizottság támogatásával társfinanszírozott, a „Vilnius 2009” részét képező projektnek jelentős hatása volt az európai hozzáadott értéket és a közönséget illetően.

Az ECOC-fellépés a pályázó városok nagy érdeklődésére tart számot, a kulturális programok – és általában a városok – esetében jelentős befektetéseket generál, és a média, illetve a nyilvánosság is kiemelt figyelemmel kíséri. Kétséges, hogy bármely más politikai mechanizmus hasonló eredményt tudott volna elérni hasonló mértékű – pénzügyi források és erőfeszítés formájában megvalósuló – uniós befektetés mellett.

Hatékonyság a kulturális tevékenységek fejlesztése terén

Az értékelés felmérte minden egyes ECOC hatékonyságát a kulturális program végrehajtása, illetve a város hosszú távú kulturális fejlődésére gyakorolt hatása szempontjából.

Mindkét 2009-es ECOC azt remélte, hogy az eseménysorozaton keresztül nagyobb elismerésre tehet szert a kultúra révén, kulturális város minőségben. Linz iparvárosként már korábban is elismert volt nemzetközileg, de nagyobb (nemzeti és nemzetközi) elismertséget remélt olyan kulturális városként, mely versenyre kelhetne Salzburggal és Béccsel, még ha más téren is (azaz a kortárs, nem pedig a klasszikus kultúra területén). Vilnius már eleve Litvánia kulturális központjának számított, de kulturális téren nemzetközi elismerésre is vágyott.

Mindkét ECOC sikeresen hajtott végre egy olyan átfogóbb kulturális programot, melyre ECOC-ká való kinevezésük nélkül nem kerülhetett volna sor. E program nagyon szerteágazó volt Linzben. Vilniusban költségvetési és irányítási okokból szerényebb volt a program, és kisebb területet fedett le, mint azt eredetileg tervezték. Mindazonáltal mindkét ECOC számára lehetővé vált, hogy nagyobb és ambíciózusabb eseményeket rendezzenek, és több valóban innovatív projektet és új megbízásokat hajtsanak végre számos kulturális területen; minderre ECOC-ká való kinevezésük nélkül nem lett volna lehetőség. Mindkét városnak sikerült több nemzetközi hírű művészt a helyszínekre vonzania. Bár a kulturális események szervezői mindkét városban nagyobb kapacitásról és másik városbeli, illetve országbeli partnerekkel való hatékonyabb együttműködésről számoltak be, úgy tűnik, hogy az ECOC-ká való kinevezés miatt Linzben hosszabb távra is felpezsdült a kulturális élet. Az eseménysorozat alatt Linz közel 3,5 millió látogatót vonzott a városba.

Hatékonyság a kultúra európai dimenziójának támogatása és az európai dimenzió kultúrán keresztül történő támogatása terén

Az 1999. évi határozat nem határozza meg kifejezetten az „európai dimenziót”, hanem a kulturális együttműködés szempontjából kezeli, beleértve a következőket: olyan európai művészeti mozgalmak és stílusok előtérbe helyezése, melyeknek a város adott ihletet, vagy melyekhez jelentős mértékben hozzájárult, továbbá olyan események megrendezésének ösztönzése, melyekben a tagállamok más városainak a kultúra területén tevékenykedő személyiségei is részt vesznek, és mely rendezvények tartós kulturális együttműködést eredményeznek, illetve támogatják e személyek Európai Unión belüli mobilitását.

A 2006. évi határozatban az „európai dimenzió” kritériumot szabadon értelmezhetik a városok. A példákat a jelölt városok számára készült útmutató szemlélteti, mely interneten 2007 óta elérhető. Következésképpen a két ECOC 2009-ben saját szempontjai alapján értelmezte ezt a dimenziót.

Mindkét ECOC európai hírű művészek bevonásával szervezett kulturális programokat. Bár a két város addigi, szokásos kulturális kínálatában is sok nemzetközi művész szerepelt – különösen Linzben, például a Brucknerfestnek és az Ars Electronica Festivalnak köszönhetően –, az ECOC eredményeképpen még több ilyen művészt nyertek meg maguknak a városok. Bár Linzhez képest Vilniusban kevesebb, európai hírnevű művészek közreműködésével megrendezett esemény volt, a jelek szerint mégis ezek tették ki a kulturális program nagyobb részét. Ezzel ellentétben, bár Linzben több volt az európai hírnevű művészek közreműködésével megrendezett esemény, ezek mégis kevésbé voltak kiemelkedőek, mint rendkívül szerteágazó programjának egyéb rendezvényei; valójában Linz általános célja nem az volt, hogy számos, nemzetközi közönséget odavonzó, nagy formátumú sikeres rendezvényt szervezzen, hanem hogy az év mind a 365 napjára kínáljon kulturális programokat.

Mindkét ECOC kulturális programjaiban nagyobb számban szerepeltek együttműködések, koprodukciók és cserék, mint amire ECOC-ká való kinevezés nélkül került volna sor. Linz esetében ezt megkönnyítette az, hogy a végrehajtó ügynökség fő munkatársai a nemzetközi kulturális élet elismert szereplői voltak, és így jó összeköttetéseik voltak a potenciális együttműködőkkel.

A 2009-es ECOC egyike sem fordított azonban kiemelt figyelmet európai témákra és kérdésekre. Mindkettő kiemelte az európai történelem, identitás és örökség – városaikban eleve érezhető – aspektusait, de egymástól nagyon eltérő módon tették ezt. A közelmúltban az EU-hoz csatlakozott Litvánia fővárosa erősen kihangsúlyozta hosszú európai történelmét és kulturális örökségét. Linz ezzel szemben az európai történelem egyik sötétebb korszakában játszott szerepét emelte ki: a náci uralom és a város (mára meglehetősen elhalványult) zsidó öröksége állt a középpontban. Ez volt talán az első alkalom, hogy egy ECOC ilyen nyíltan foglalkozott egy ennyire összetett kérdéskörrel.

Hatékonyság a társadalmi, gazdasági, városfejlesztési és turisztikai hatások terén

Az értékelés megállapította, hogy mindkét ECOC sikeresen hajtott végre egy olyan átfogóbb kulturális programot, melyre ECOC-ká való kinevezésük nélkül nem kerülhetett volna sor – bár Vilniusban ez sokkal kisebb területet fedett le, mint azt tervezték. A két városban a kulturális program kiegészített egy-egy infrastrukturális beruházásra irányuló programot, bár más forrásokból finanszírozták (Vilnius esetében a strukturális alapokból); Linz esetében azonban az ECOC eseménysorozat nagyobb lendületet adott a kulturális életnek. Linzben az ECOC eseménysorozat számottevő gazdasági előnyöket hozott a városnak, fellendítette a turizmust, javította a város belső és külső arculatát, és aktívabban bevonta a várost kulturális tevékenységekbe. A Linz által szolgáltatott adatokból kitűnik, hogy a városban töltött vendégéjszakák száma 10%-kal nőtt 2008-hoz képest. Ezzel szemben úgy tűnik, hogy Vilniusban kevesebb jelentős gazdasági és társadalmi hatást ért el az ECOC eseménysorozat.

Fenntarthatóság

Végezetül az értékelés figyelembe vette az ECOC tevékenységeinek fenntarthatóságát, azok hatását a kultúra irányítására és az adott városok hosszú távú fejlődésére.

Linzben számos példa van arra, hogy a cím viselésének évében újonnan indított kulturális tevékenységek az adott évet követően is folytatódtak, de érthető módon nem a cím viselésének évében ráfordított, közel 40 millió eurós nagyságrendben. Mindazonáltal megállapítható, hogy Linz kulturális élete szerteágazóbbá és élénkebbé vált az ECOC eseménysorozat hatására. Vilniusban viszonylag kevés példa van a tevékenységek folytatására, és kevés jel mutat arra, hogy a város kulturális élete szerteágazóbbá és élénkebbé vált volna, mint amilyen az ECOC eseménysorozat nélkül lett volna.

Mindkét 2009-es ECOC olyan kulturális tevékenységeket generált, melyek erősítik a városok azon képességét, hogy jobb és ambíciózusabb eseményeket rendezzenek és nemzetközi partnerekkel is együttműködjenek. Linzben azonban ezek a tevékenységek szélesebb körben elterjedtek. Linzben az irányítás és a partnerségek megerősödtek az ECOC eseménysorozat eredményeképpen, lehetőséget kínálva a város kulturális ágazatának további kedvező fejlődéséhez.

Ebben a szakaszban még túl korai értékelni a gazdasági és turisztikai hatások fenntarthatóságát.

A KÜLSő ÉRTÉKELÉS FőBB AJÁNLÁSAI ÉS A BIZOTTSÁG MEGJEGYZÉSEI

A Bizottság általánosságban egyetért az értékelő ajánlásainak főbb pontjaival, melyek nagyon hasonlítanak a 2007–2008-as ECOC-értékelést követően kiadott ajánlásokhoz.

Az irányítás hatékonysága

A Bizottság egyetért azzal, hogy minden ECOC számára azt kell ajánlani, hogy készíttessen értékelést kulturális programjai és a kapcsolódó tevékenységek hatásairól.

Az ECOC-mechanizmusok hatékonysága uniós szinten

A Bizottság egyetért azzal, hogy a jövőbeli értékeléseknek a következőket kell vizsgálniuk:

- a 2006. évi határozattal bevezetett kiválasztási és nyomonkövetési folyamatok hatékonysága, eredményessége és pártatlansága, illetve az eseménysorozat minőségére gyakorolt hatásuk;

- az ECOC „védjegy” folyamatos értéke, mind a címet viselő városok, mind a tágabb környezet (a média, a kulturális ágazatban működő szervek és a közönség) szempontjából; abban az esetben, ha a védjegy értének csökkenése figyelhető meg, a Bizottságnak fel kell tárnia az alternatív megközelítési lehetőségeket, és azok relatív előnyeit össze kell vetnie az ECOC-fellépés pozitívumaival.

Hatékonyság a gazdasági, városfejlesztési és turisztikai hatások, valamint a társadalmi fejlődés kultúrán keresztül történő támogatása terén

Az Európai Bizottság egyetért azzal, hogy a jövőbeli vitákban fel kellene tárni azt, hogy az ECOC-koncepció (és tágabb értelemben a kultúra) alapján hogyan lehetne (továbbra is) és kellene ösztönzőket biztosítani a városoknak ahhoz, hogy hosszú távú fejlődésük érdekében a következő területeket támogassák:

- városrehabilitáció és gazdasági fejlődés – vagy esetleg vissza kell-e térni egy olyan megközelítéshez, mely inkább önmagát a kultúrát tekinti célnak;

- a városok tényleges társadalmi megújulása és minden polgár elérése a már meglévő közönség számára kínált kulturális lehetőségek bővítése helyett;

- vagy meg kell-e tartani a városok rugalmasságát ahhoz, hogy megtalálják a számukra megfelelő középutat.

Fenntarthatóság

- Az Európai Bizottság egyetért azzal, hogy továbbra is meg kell vizsgálni azokat a lehetőségeket, melyekkel támogatható az ECOC eseménysorozat hatásának fenntarthatósága; ennek során az eddigi tapasztalatokra lehet támaszkodni.

A BIZOTTSÁG KÖVETKEZTETÉSEI

A Bizottság megállapítja, hogy az ECOC-címnek továbbra is nagy a megbecsülése, kiterjedt kulturális programokat generál, és jelentős hatásokat ér el. Az uniós címnek és a pénzügyi hozzájárulásnak jelentős kiegyenlítő hatása van, ami a kezdeményezést rendkívül költséghatékonnyá és eredményessé teszi.

A Bizottság egyetért az értékelő átfogó értékelésével, és a fentiekben megfogalmazott formában elfogadja az ajánlásokat.

A Bizottság megjegyzi, hogy a legtöbb ECOC már rendelkezik olyan értékelési rendszerekkel, melyek teljes mértékben vagy részben lefedik kulturális programjaikat, és a továbbiakban is ajánlani fogja a helyi szintű átfogó értékeléseket. A bevált értékelési gyakorlatok terjesztésének ösztönzése érdekében a Bizottság az EU Kultúra programja keretében egy olyan szakpolitikai kezdeményezést támogat, mely a „Liverpool 2008” által kifejlesztett átfogó értékelési modellt a jövőbeni ECOC szükségleteihez igazítja[9]. A Bizottság jelölt városoknak szóló útmutatója is frissítésre került: az értékelésre vonatkozó rész bekerült az útmutatóba. Ezenkívül az ECOC eseménysorozat 25. évfordulója alkalmából a Bizottság 2010 márciusában konferenciát szervezett, melynek középpontjában az esemény hosszabb távú hatása és értékelése állt. A viták összefoglalója a Bizottság honlapján olvasható.

Azt az ajánlást illetően, hogy a jövőbeli értékeléseknek a 2006. évi határozattal bevezetett ECOC-mechanizmusok hatékonyságát kellene megvizsgálniuk, valamint azt az ajánlást illetően, hogy a jövőbeli vitáknak a cím különféle szerepeit kellene elemezniük, a Bizottság az új rendelkezésekre vonatkozóan értékelést indított, melynek 2010 vége felé kell elkészülnie. Emellett on-line nyilvános konzultáció indul 2010 őszén. Ezek a lépések jól illeszkednek a 2019 utánra vonatkozó kezdeményezésre irányuló bizottsági javaslat előkészítésébe is, melynek célja annak biztosítása, hogy a kezdeményezés a jövőben is a lehető legvonzóbb, legrelevánsabb és leghatékonyabb maradjon. E kérdéseket a fent említett 25. évforduló alkalmából megrendezett konferencián is megvitatták.

A fenntarthatóságot illetően az eseménysorozat hosszú távú hatásainak biztosítása már eleve szerepel a 2006. évi határozat kritériumai között, és a továbbiakban is az egyik fő szempont marad a kezdeményezés meghosszabbításával kapcsolatos elmélkedések során. Ezenkívül a Bizottság már most felhívja a figyelmet annak fontosságára, hogy az eseménysorozatot egy hosszú távú kultúrpolitikai stratégia részeként kell beilleszteni dokumentumaiba, illetve megtárgyalnia tájékoztató ülésein és egyéb konferenciáin, és ez a jövőben is így fog történni.

[1] HL L 304., 2006. november 3.

[2] A 2007-es és 2008-as Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozat utólagos értékelése; a tanulmányt az Európai Bizottság megbízásából az ECOTEC Research and Consulting készítette 2009-ben.

[3] Az „Európa Kulturális Fővárosa” cím létrehozása azt a célt szolgálja, hogy az európai polgárok jobban megismerjék egymást. Lásd a kulturális ügyekért felelős miniszterek 1985. június 13-i állásfoglalását az „Európa kulturális városa” eseménysorozat éves megrendezéséről: http://eur-ex.europa.eu/Notice.do?mode=dbl&lang=en&lng1=en,en&lng2=da,de,el,en,es,fr,it,nl,&val=117538:cs&page=1&hwords=

[4] A Tanács keretében ülésező kulturális miniszterek 1992. május 18-i következtetései a városok Európa kulturális városaivá történő, 1996. utáni kijelöléséről, valamint a „kulturális hónapról”: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:41992X0616:EN:HTML

[5] A Kultúra Európai Fővárosa eseménysorozat 2005–2019. évekre szóló közösségi cselekvési programjának megállapításáról szóló, 1999. május 25-i 1419/1999/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (HL L 166., 1999.7.1., 1. o.). A határozatot a 649/2005/EK határozat (HL L 117., 2005.5.4., 20. o.) módosította. http://www.europa.eu/eur-lex/pri/en/oj/dat/1999/l_166/l_16619990701en00010005.pdf http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/oj/2005/l_117/l_11720050504en00200021.pdf

[6] Az Európai Parlament és a Tanács 1622/2006/EK határozata (2006. október 24.) az Európa Kulturális Fővárosa eseménysorozat 2007–2019. évekre szóló közösségi fellépésének megállapításáról (HL L 304., 2006.11.3., 1. o.) http://eur-lex.europa.eu/JOHtml.do?uri=OJ:L:2006:304:SOM:EN:HTML

[7] Az Európai Parlament és a Tanács 1855/2006/EK határozata (2006. december 12.) a Kultúra program (2007–2013) létrehozásáról (HL L 372., 2006.12.27., 1. o.). Lásd az 1.3. területet.

[8] EAC/03/06 szolgáltatási keretszerződés az értékelésről, az értékeléssel kapcsolatos szolgáltatásokról és a hatásvizsgálat támogatásáról.

[9] http://www.liv.ac.uk/impacts08/