Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az állategészségügyről /* COM/2013/0260 final - 2013/0136 (COD) */





INDOKOLÁS 1. INDOKOK ÉS CÉLKITŰZÉS Az állatok egészsége fontos minden európai polgár számára. Ennek oka az állatok egészségének közegészségi, valamint élelmiszer- és élelmezésbiztonsági vonatkozásaival függ össze, amelyekhez az állatok egészségén túlmenően olyan kérdések is kapcsolódnak, mint az állatbetegségek kitörésével járó gazdasági költségek és az állatjólét szempontjai, beleértve az állatjárványügyi (a továbbiakban: járványügyi) intézkedések állatjólétre gyakorolt hatásait. E javaslat ugyanakkor tükrözi az intelligens szabályozással[1] kapcsolatos prioritásokat: célja a jelenlegi jogi keret egyszerűsítése és egyúttal az adminisztratív terhek csökkentése, figyelembe véve az érdekeltek elvárásait. Végezetül a javaslatban megmutatkoznak a Bizottság prioritásai is, például az Európa 2020 stratégia[2] intelligens növekedésre irányuló célkitűzése, mivel aktív megelőzési intézkedések és rugalmasabb kockázatkezelés révén segítséget kíván nyújtani az ágazatnak ahhoz, hogy teherbíróbbá váljon. Problémaelemzés Az állat-egészségügyre irányuló jelenlegi uniós jogi keretrendszer közel 50 alapirányelvet és -rendeletet, valamint mintegy 400 másodlagos jogszabályt foglal magában, amelyek némelyikét még 1964-ben fogadták el. 2004-ben a Bizottság külső értékelést kezdeményezett azzal a céllal, hogy behatóan megvizsgálja az állategészségügy terén elért európai uniós eredményeket; ennek hozadéka a 2007. évi új állat-egészségügyi stratégia volt. Számos körülmény tette szükségessé az eddigi szakpolitika átértékelését:  a jelenlegi szakpolitika fő elemei jobbára 1988 és 1995 között alakultak ki, amikor a Közösség még csak 12 tagállamból állt;  új kihívások jelentek meg. Jelentkeztek olyan betegségek, amelyek tíz éve még ismeretlenek voltak, miközben más betegségek, mint például a száj- és körömfájás, a kéknyelv-betegség és a madárinfluenza újabban a korábbiaktól eltérő kihívásokat hoztak, ami arra figyelmeztet, hogy e betegségek továbbra is súlyos kockázatokat jelentenek;  az állatok és állati termékek kereskedelmi forgalmának nagymértékű növekedésével a kereskedelmi feltételek is gyökeresen megváltoztak, mind az Európai Unión belül, mind a harmadik országok vonatkozásában; továbbá  a tudomány, a technológia és az intézményi keretek jelentős fejlődésen mentek át. A jelenlegi jogi szabályozással kapcsolatban számos problémát sikerült azonosítani. A nehézségek egy része az általános politikai megközelítéssel függ össze. E problémák közé tartozik: – a jelenlegi közösségi állat-egészségügyi szakpolitika nagyfokú összetettsége – egy általános stratégia hiánya – az a tény, hogy a betegségek megelőzése kisebb hangsúlyt kap a kelleténél, különös tekintettel a nagyobb biológiai védelem szükségességére. Konkrét nehézségek mutatkoztak továbbá a hatályos jogszabályok működése terén, mindenekelőtt a következőkkel kapcsolatban: – az élő állatok Unión belüli kereskedelmével kapcsolatos kérdések. Az általános és a konkrét problémákat ez a jogszabály vagy a belőle származó felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és végrehajtási aktusok orvosolják majd. A javaslat célkitűzései Az állat-egészségügyi jogszabály megteremti a jogi keretet a 2007-ben közzétett uniós állat-egészségügyi stratégia támogatására. A stratégiában is felvázolt általános célkitűzések a következők:  az emberre jelentett biológiai és kémiai kockázatok előfordulásának lehető legkisebbre csökkentése révén a közegészség és az élelmiszer-biztonság magas színvonalának biztosítása;  az állatbetegségek előfordulásának megelőzése/csökkentése által az állatok egészségének javítása, és ily módon a mezőgazdaság és a vidéki gazdaság támogatása;  a gazdasági növekedés/kohézió/versenyképesség növelése az áruk szabad mozgásának és az állatok ésszerű mozgatásának biztosításával;  a gazdálkodási módszerek és az állatjólét támogatása, hogy ezek elejét vegyék az állatok egészségével kapcsolatos veszélyeknek és a lehető legkisebbre csökkentsék a környezeti hatásokat, ezzel segítve az EU fenntartható fejlődésre vonatkozó stratégiáját. Ezen állat-egészségügyi rendelet konkrét célkitűzései a következők:  egy egységes, egyszerűsített, átlátható és egyértelmű jogi keret létrehozása, amely szisztematikusan meghatározza a beavatkozást szolgáló jogszabályok céljait, hatályát és alapelveit; a jó kormányzáson alapuló, a nemzetközi szabványoknak (pl. az OIE-szabványoknak) megfelelő jogi keret megteremtése; a hosszú távú megelőző intézkedések és a valamennyi érdekelt félre kiterjedő együttműködés középpontba állítása;  átfogó alapelvek bevezetése, amelyek alapján egyszerűsített jogi keret hozható létre azzal a céllal, hogy felkészülten nézhessünk szembe az új kihívásokkal, például hogy új betegségek megjelenése esetén gyorsan reagálhassunk; egyúttal biztosítani, hogy a reagálás a jelenlegi jogszabályok által biztosított színvonalú lehessen;  az állat-egészségügyi, állatjóléti és élelmiszer-biztonsági politikával kapcsolatos jogszabályok horizontális alapelveinek összehangolása, az éghajlatváltozással, a közös agrárpolitikával és a fenntarthatósággal kapcsolatos átfogó uniós politikák tekintetében is;  az állatbetegségek által az állatok egészségére és a közegészségre, valamint az állatjólétre, a gazdaságra és a társadalomra gyakorolt hatásnak a lehető legnagyobb mértékben való csökkentése a betegséggel kapcsolatos tájékozottság és felkészültség javítása, továbbá a megfigyelési és vészhelyzeti válaszadási rendszerek tökéletesítése révén, nemzeti és uniós szinten egyaránt;  a köz- és az állategészség magas szintű védelmével egyidejűleg az állatok és állati termékek belső piaca zavartalan működésének biztosítása, szem előtt tartva az Európa 2020 stratégia célkitűzéseit. Ezen állat-egészségügyi rendelet operatív célkitűzései a következők:  az állat-egészségügyi politika alapjává tenni az új, megelőzésen és ösztönzésen alapuló szemléletet;  egyértelműen és kiegyensúlyozottan elosztani az illetékes hatóságok, az uniós intézmények, a mezőgazdasági szektor, az állattulajdonosok és más érintettek feladat- és felelősségi köreit;  a betegségek osztályozását az uniós beavatkozás kiindulópontjává tenni;  hatékony mechanizmusokat létrehozni a betegséggel összefüggő eseményekre történő gyors reagálás érdekében, beleértve az új betegségeket és más új kihívásokat is;  biztosítani a hatékony vészhelyzeti felkészültséget, valamint az állatbetegségekre és a zoonózisokra való gyors reagálást, beleértve adott esetben a vakcinák használatát;  amennyiben technikai vagy egyéb okból lehetséges, egyszerűsített eljárásokat bevezetni, figyelembe véve a kistermelők és a mikrovállalkozások sajátos helyzetét, és lehetőség szerint csökkenteni az indokolatlan adminisztratív terheket és költségeket;  biztosítani, hogy az új jogi keret a jövőben megfelelő rugalmasságot nyújtson a tudományos és technológiai fejlődéshez való alkalmazkodáshoz;  csökkenteni a kereskedelmi fennakadások kockázatát, megfelelő szintű összhangot biztosítva az idevonatkozó nemzetközi szabványokkal, és biztosítva az állatok jó egészségi állapota iránti szilárd elkötelezettséget. 2. JOGI HÁTTÉR Jogalap Az állat-egészségügyre kiterjedő uniós jogalkotás alapját az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 43., 114. és 168. cikke jelenti; e cikkek az Unió mezőgazdasági, közegészségügyi, fogyasztóvédelmi, kereskedelmi és egységes piaci politikájának lényeges elemei. – A 43. cikk megteremti a közös agrárpolitikával kapcsolatos uniós jogszabályok alapját. Ez a cikk egyúttal az állat-egészségügyi jogszabályok alapjául is szolgál, mivel jogi szempontból a közösségi állat-egészségügyi politika a közös agrárpolitika része, ezért ugyanazon jogalkotási és adminisztratív eljárások vonatkoznak rá. – A 114. cikk a belső piac létrehozásának és működésének, valamint a kapcsolódó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított rendelkezések közelítésének jogalapját teremti meg. – Az egészségvédelemről szóló 168. cikk az emberi egészséget fenyegető bármilyen veszély okainak megelőzéséről szól, beleértve az állatok egészségével kapcsolatos veszélyeket is. Szintén e cikk alapján, az együttdöntési eljárás keretében kerültek elfogadásra azok az állat-egészségügyi intézkedések, amelyek a közegészség védelmét közvetlenül célozzák. Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival Ezen állat-egészségügyi jogszabályok kapcsolatban állnak az állatjólétre, az élelmiszer-biztonságra, a közegészségre, az állatok takarmányozására, az állatgyógyászati készítményekre, a környezetvédelemre, a hatósági ellenőrzésekre, valamint a közös halászati és mezőgazdasági politikára vonatkozó jogi kerettel. A jogszabálycsomaghoz tartozó egyéb javaslatokkal fennálló kapcsolat E javaslat egy jogszabálycsomag részét képezi, amelyet négy, az állat-egészségüggyel, a növény-egészségüggyel, a növényi szaporítóanyagok minőségével, valamint a növények, állatok, élelmiszerek és takarmányok hatósági ellenőrzésével kapcsolatos felülvizsgált jogszabály alkot. A hatósági ellenőrzésekről szóló rendelet felülvizsgálata lehetővé teszi a hatósági ellenőrzések egységesebb, az állati egészség védelme érdekében történő elvégzését; a felülvizsgált rendelet következetesebb módon kapcsolódik az állat-egészségügyi rendelethez. 3. SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG Szubszidiaritás Az állatok jó egészségi állapota nemcsak egyéni hasznot teremt, hanem az átfogó társadalmi előnyökkel járó közjavak közé tartozik. Számos állatbetegség fertőző, ami azt jelenti, hogy egy közös megközelítésnek, nem pedig az egymástól független fellépéseknek lesz majd a legnagyobb általános hozadéka. Az összehangolt uniós megközelítés széles körű elismertségnek örvend, és hozzájárult ahhoz, hogy csökkenjenek a felelős személyekre, a kereskedőkre, az állatorvosokra és az állategészségüggyel kapcsolatos ágazatokra háruló adminisztratív terhek. Az állat-egészségügyi feltételek harmonizálása és a közös agrárpolitika sikeres működésének ösztönzése révén e megközelítés megkönnyítette az állatok és állati eredetű termékek (hús, tej stb.) EU-n belüli kereskedelmét, és ezért kulcsszerepe volt az egységes piac megteremtésében. A közelmúltban kitört állatbetegségek során megmutatkozott, milyen előnyökkel jár, ha az állatbetegségek megelőzésére, bejelentésére, leküzdésére és felszámolására vonatkozóan uniós szinten harmonizált szabályok vannak érvényben. Az említett válsághelyzetekre adott válaszok azt igazolták, hogy az EU képes gyorsan reagálni: meg tudja fékezni a betegségek terjedését, és képes a lehető legkisebbre csökkenteni hatásaikat. Ez mindenekelőtt a harmonizált járványügyi megközelítésnek volt köszönhető, beleértve a gazdaságoknak a mentesítési intézkedésekből eredő veszteségeik miatti kártalanítását. Amennyiben egy tagállam nem tudna megfelelően leküzdeni egy betegséget, az – az egységes piacra tekintettel – súlyosan érinthetné az Unió egészségügyi állapotát és veszélyeztetné az Unió exportlehetőségeit. E szempontokat figyelembe véve indokolt az uniós fellépés, hiszen egyértelmű, hogy az egyes tagállamok önállóan nem lennének képesek megfelelő eredményt elérni, és az Európai Unió hatékonyabban és eredményesebben alakíthat ki összehangolt megközelítést. Arányosság Az állat-egészségügyi rendelet megteremti az állatbetegségek megelőzésének, leküzdésének és felszámolásának általános keretét. E jogi keret, amely eredményeken alapuló szabályokra támaszkodik, és nem túlzottan előíró jellegű, mozgásteret hagy a tagállamoknak ahhoz, hogy szükség esetén maguk fogadjanak el jogszabályokat vagy részletesebb előírásokat; ezáltal rugalmasságot biztosít ahhoz, hogy a szabályok a nemzeti, regionális vagy helyi körülményekhez igazíthatók legyenek. Másrészt viszont a kereskedelemre vonatkozó szabályoknak megfelelő részletességűeknek és pontosságúaknak kell lenniük annak elkerülésére, hogy a felelős személyek és az illetékes hatóságok különböző eljárásokat alkalmazzanak, ami a verseny torzulásához és kevésbé összehangolt járványügyi megközelítéshez vezetne. Ezért az állat-egészségügyi rendelet az arányos, ám szükséges fellépések egyensúlyára törekszik. 4. KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELTEKKEL; HATÁSVIZSGÁLATOK Konzultációs folyamat Az állat-egészségügyi rendelet mélyreható elemzések hosszú sorának eredménye. 2004-ben a Bizottság független értékelés elvégzésére adott megbízást azzal a céllal, hogy értékelje a közösségi állat-egészségügyi politika[3] elmúlt tíz évben elért eredményeit és az egyéb uniós politikai fellépésekkel való összhangját. Az értékelés célja az volt, hogy meghatározza a közösségi állat-egészségügyi politika azon elemeit, amelyek fejlesztésre szorulnak, és javaslatokat dolgozzon ki e javítások kivitelezéséhez. A közösségi állat-egészségügyi politika értékelése többek között egy egységes állat-egészségügyi stratégia létrehozását javasolta egy széttagolt, válsághelyzetben kidolgozott politika helyett. E javaslat eredményeképpen jött létre az Európai Unió új állat-egészségügyi stratégiája (2007–2013), melynek alapelve: „jobb megelőzni, mint gyógyítani”[4]. Az állat-egészségügyi stratégia célja egy olyan egységes állat-egészségügyi jogi keret elfogadása, „amelyben az ösztönzés nagyobb hangsúlyt kap, mint a büntetés, összhangban más közösségi szakpolitikákkal és közelítve a nemzetközi szabványokhoz”, és amelynek feladata „meghatározni és integrálni a meglévő jogszabályok közös elveit és előírásait”. Az új stratégiáról szóló bizottsági közleményre adott válaszában az Európai Parlament[5], a Tanács[6] és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság[7] egyaránt üdvözölte a kezdeményezést. Ezt követően a stratégia végrehajtására vonatkozó cselekvési terv[8] megerősítette, hogy „Az állat-egészségügyi stratégia fő célkitűzése a közösségi állat-egészségügyi jog fejlesztése”. A legfőbb érdekeltek, úgymint a tagállamok illetékes hatóságai, nemzetközi szervezetek és kereskedelmi partnerek a folyamat kezdetétől fogva szorosan közreműködtek a munkában, és lényeges szerepük volt a vitában. Emellett számos alkalommal konzultációra került sor az érdekelt gazdasági és társadalmi felekkel, például az állat-egészségügyi és állatjóléti ügyekben érintett európai szövetségekkel, valamint az érdeklődő nagyközönséggel, a konzultációra vonatkozóan a Bizottság által kidolgozott szabályoknak megfelelően. 5. A JAVASLAT JOGI ELEMEI I. rész: Általános szabályok Az állat-egészségügyi rendelet megállapítja az állatok jó egészségi állapotát szolgáló azon általános alapelveket, amelyeknek érvényesülniük kell az uniós jogszabályokban. A rendelet a szárazföldi és a víziállatokra egyaránt alkalmazandó állat-egészségügyi intézkedéseket ír elő. Az I. rész emellett előírja azon betegségek fontossági sorrendjének megállapítását és jegyzékbe foglalását, amelyek jelentős hatással járhatnak. Ez első ízben teszi majd lehetővé az uniós erőforrások prioritások szerinti, szisztematikus, tudományos érveken és bizonyítékokon alapuló felhasználását. A rendelet az első olyan jogszabály, amely konkrétan meghatározza az állati egészség megőrzésében kulcsszerepet játszó valamennyi érintett – a felelős személyek, az állatorvosok és a kedvtelésből tartott állatokat tartók – feladatait. Mindenekelőtt a felelős személyek és az állatokkal foglalkozó szakemberek lesznek ezután kötelesek alapfokú ismereteket szerezni az állategészségügy terén és az azzal rokon területeken. II. rész: Bejelentés, megfigyelés, mentesítési programok, betegségtől való mentesség A II. rész egyértelmű felelősségi köröket határoz meg a betegségek bejelentésével és megfigyelésével kapcsolatban, beleértve az állatorvosi látogatásokat is. Meghatározza a felelős személyek, az illetékes hatóságok és más érintettek szerepét az uniós állat-egészségügyi helyzet megfigyelése tekintetében. Az új rendszernek köszönhetően jobban kihasználhatók lesznek azok a szinergiák, amelyek az adott területen tevékenykedő különböző szereplők megfigyelési tevékenységei között jönnek létre, lehetővé téve a megfigyeléshez felhasználható erőforrások lehető legeredményesebb és legköltséghatékonyabb kiaknázását. Jelentős változás továbbá, hogy a mindeddig csak a madárinfluenza vonatkozásában és az akvakultúrában engedélyezett területi egységekre osztás ezt követően szélesebb körű alkalmazást nyer. Ez biztosítja a járványügyi intézkedések nagyobb fokú rugalmasságát, és a kapcsolódó kockázatok függvényében lehetővé teszi a mozgatási, szállítási és kereskedelmi tevékenység bizonyos körülmények között történő folytatását. III. rész: Felkészültség, a betegséggel kapcsolatos tájékozottság és járványügy A III. résznek megfelelően a tagállamoknak továbbra is készenléti terveket kell kidolgozniuk bizonyos betegségek tekintetében, és végre kell hajtaniuk azokat. A vakcinázás jogi kerete immár egyértelműen és egységesen kidolgozásra került. Megszülettek az antigén-, vakcina- és diagnosztikaireagens-bankok igénybevételére vonatkozó szabályok. Ez a rész szabályokat állapít meg a bizonyos betegségek kitörésének gyanúja vagy megállapítása esetén meghozandó járványügyi intézkedésekre vonatkozóan, kismértékben módosítva a fennálló, jól működő rendszert. IV. rész: A nyilvántartásba vételre, engedélyezésre, nyomonkövethetőségre és a mozgatásra/szállításra vonatkozó követelmények A IV. rész három címből áll, amelyek különböző szabályokat állapítanak meg a szárazföldi, a vízi- és az egyéb állatokra vonatkozóan. A termelési módszerek és epidemiológiai szempontok különbözősége miatt ezek más-más szabályozást igényelnek. A szárazföldi és a víziállatokról szóló címek intézkedéseket írnak elő az állatok és létesítmények azonosításának és nyomon követésének megkönnyítésére. Az állatok nyomonkövethetősége kulcsfontosságú egy betegség kitörése esetében, mivel annak epidemiológiai elemzése így egyszerűbb, és a betegség könnyebben leküzdhető. E címekben kerül bevezetésre az a lehetőség is, hogy több állatot lehessen nyilvántartásba venni és nyomon követni elektronikus úton, ami ösztönzi az egyszerűséget és a jobb szabályozást, a technikai eszközök használata révén csökkentve az adminisztratív terheket. Az egyéb állatokról szóló harmadik cím célja csupán az, hogy lehetővé tegye rendelkezések jövőbeli bevezetését, abban az esetben, ha új veszélyek jelennének meg ezen állatokra nézve. V. rész: az Unió területére való beléptetés és export Az állatbetegségek bejutásának megakadályozása érdekében az V. rész előírásokat és követelményeket határoz meg azon harmadik országokra vonatkozóan, amelyekből olyan állatokat, szaporítóanyagokat, állati eredetű termékeket és egyéb anyagokat hoznak be az Unióba, amelyek állatbetegségeket terjeszthetnek az Unióban. Ez a rész meghatározza továbbá az exportra vonatkozó követelményeket is. Ez a rész gyakorlati szempontból nem kívánja módosítani a hatályos jogszabályok jól működő rendszerét. VI. rész: Vészhelyzeti intézkedések A vészhelyzeti intézkedések a járványkezelés lényeges elemei. A VI. rész meghatározza a vészhelyzetekben követendő eljárásokat, biztosítva, hogy az Unió gyorsan és egységesen reagáljon ezekben az esetekben. Ez a rész gyakorlati szempontból csupán kis mértékben módosítja a hatályos jogszabályok jól működő rendszerét. VII. rész: Záró és átmeneti rendelkezések A záró és átmeneti rendelkezések meghatározzák a tagállami rendelkezésekre vonatkozó szabályokat, a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadásának feltételeit, a hatályon kívül helyezendő jogszabályokat, és egyéb szükséges jogi rendelkezéseket állapítanak meg. 6. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK E rendeletjavaslatnak nincsenek olyan költségvetési vonzatai, amelyek nem szerepelnek az élelmiszerlánccal, az állategészségüggyel és állatjóléttel, valamint a növényegészségüggyel és a növényi szaporítóanyagokkal kapcsolatos közös pénzügyi keret pénzügyi kimutatásában. 2013/0136 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az állategészségügyről AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2) bekezdésére, 114. cikke (3) bekezdésére és 168. cikke (4) bekezdésének b) pontjára, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[9], tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[10], rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) A fertőző állatbetegségek és a leküzdésükhöz szükséges intézkedések súlyos következményekkel járhatnak az egyes állatokra, az állatpopulációkra, az állattartókra és a gazdaságra nézve egyaránt. (2) Amint azt a közelmúlt tapasztalatai is megmutatták, az állatbetegségeknek – így például a madárinfluenzának vagy a szalmonellának – jelentős közegészségügyi hatásuk is lehet. (3) Emellett a kölcsönhatásokból eredően negatív hatások figyelhetők meg a biodiverzitás, az éghajlatváltozás és más környezeti szempontok tekintetében. Az éghajlatváltozás befolyásolhatja az új betegségek megjelenését, a létező betegségek prevalenciáját, valamint a vadon élő állatokat is érintő kórokozók és vektorok földrajzi eloszlását. (4) Az uniós köz- és állategészségügy magas színvonalának biztosítása, a mezőgazdasági és akvakultúra-ágazatok ésszerű fejlődésének szavatolása és a termelékenység növelése érdekében az állat-egészségügyi szabályokat uniós szinten kell megállapítani. E szabályok többek között azért szükségesek, hogy hozzájáruljanak a belső piac kiteljesedéséhez, és megakadályozható legyen a fertőző betegségek terjedése. (5) A jelenleg hatályos uniós állat-egészségügyi szabályozás számos kapcsolódó és egymással kölcsönhatásban lévő alap-jogiaktusból áll, amelyek állat-egészségügyi szabályokat állapítanak meg az Unión belüli kereskedelemre, az állatok és termékek Unió területére való beléptetésére, a betegségektől való mentesítésre, az állat-egészségügyi ellenőrzésekre, a betegségek bejelentésére és az egyes állatfajok szerint nyújtott pénzügyi támogatásra vonatkozóan; hiányzik azonban egy olyan átfogó jogi keret, amely összehangolt alapelveket állapítana meg az egész ágazat számára. (6) Az Európai Unió állat-egészségügyi stratégiáját (2007–2013), amely szerint „jobb megelőzni, mint gyógyítani”, a Bizottság a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának benyújtott 2007. szeptember 19-i közleményében[11] fogadta el. A stratégia célja, hogy nagyobb hangsúly kerüljön a megelőző intézkedésekre, a betegségek megfigyelésére, valamint a járványügyi és kutatási tevékenységekre, hogy vissza lehessen szorítani az állatbetegségek előfordulását, és minimálisra lehessen csökkenteni a betegségek kitörésének hatását, amennyiben mégis bekövetkeznek. Egy egységes és egyszerűbb állat-egészségügyi jogi keret elfogadását javasolja, amely a nemzetközi szabványokkal való összhangra törekszik, és egyúttal szilárd elkötelezettséget mutat az állategészségügy magas színvonala iránt. (7) E rendelet célja, hogy végrehajtsa az állat-egészségügyi stratégia kötelezettségvállalásait és elképzeléseit, és hogy egy egységes, egyszerűsített és rugalmas állat-egészségügyi jogi keret megteremtése révén megszilárdítsa a közös uniós állat-egészségügyi politika jogi kereteit. (8) Az állatok számos különböző fertőző és nem fertőző betegségben szenvedhetnek. Sok megbetegedés kezelhető, csak az érintett állatra van hatással, és nem terjed át más állatokra vagy emberre. Az átvihető betegségek ugyanakkor nagyobb mértékben befolyásolhatják az állati vagy emberi egészséget, és hatásai a teljes populáció szintjén érezhetők. Az ebben a rendeletben megállapított állat-egészségügyi szabályok kizárólag az utóbbi betegségekre vonatkoznak. (9) Az állat-egészségügyi szabályok megállapítása során igen lényeges megfontolni az állatok egészsége és a közegészség, a környezet, az élelmiszer- és takarmánybiztonság, az állatjólét, az élelmezésbiztonság, valamint a különféle gazdasági, társadalmi és kulturális szempontok közötti kapcsolatot. (10) A többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak a Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22-i határozatában[12] a Tanács a hatáskörébe tartozó részek tekintetében az Európai Közösség nevében jóváhagyta a Kereskedelmi Világszervezetet létrehozó egyezményt (WTO-egyezmény) és az annak 1., 2. és 3. mellékletében foglalt megállapodásokat, amelyek között az egészségügyi és növény-egészségügyi intézkedések alkalmazásáról szóló megállapodás (SPS-megállapodás) is szerepel. Az SPS-megállapodás azon intézkedések alkalmazását szabályozza, amelyek az emberi, állati és növényi élet vagy egészség megóvásához szükségesek, hogy ezek az intézkedések ne járjanak a WTO-tagállamok önkényes vagy indokolatlan megkülönböztetésével. Amennyiben léteznek nemzetközi szabványok, azokat kell alapul venni. A tagállamoknak azonban jogukban áll saját szabványokat kidolgozni egy adott területen, amennyiben azok tudományos bizonyítékokon alapulnak. (11) Az állategészségügy területén – a nemzetközi kereskedelemre vonatkozó állat-egészségügyi feltételek tekintetében – az SPS-megállapodás utal a Nemzetközi Állatjárványügyi Hivatal (OIE) szabványaira. A kereskedelmi fennakadások kockázatának csökkentése érdekében az uniós állat-egészségügyi intézkedéseknek megfelelő szintű összhangban kell állniuk az OIE-szabványokkal. (12) Azokban az esetekben, amikor az állati vagy közegészséget jelentős veszély fenyegeti, de tudományos szempontból a helyzet megítélése bizonytalan, az SPS-megállapodás 5. cikkének (7) bekezdése – amelynek az Unió tekintetében való értelmezését az elővigyázatosság elvéről szóló, 2000. február 2-i bizottsági közlemény[13] tartalmazza – lehetővé teszi az említett megállapodás részes felei számára, hogy ideiglenes intézkedéseket fogadjanak el a rendelkezésre álló vonatkozó információk alapján. Ilyen esetekben a WTO-tagállamnak meg kell szerezniük azon kiegészítő információkat, amelyek a kockázat objektívebb értékeléséhez szükségesek, és ennek megfelelően ésszerű időn belül felülvizsgálják az adott intézkedést. (13) Az e rendelet szerinti intézkedések alapjául szolgáló kockázatértékelést a rendelkezésre álló tudományos eredmények alapján, független, objektív és átlátható módon kell elvégezni. Kellően figyelembe kell venni továbbá az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[14] 22. cikkének (1) bekezdése alapján létrehozott Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság véleményeit is. (14) A nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozó egészségügyi szabályok megállapításáról és az 1774/2002/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21-i 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (állati melléktermékekre vonatkozó rendelet)[15] köz- és állat-egészségügyi szabályokat állapít meg egyes állati melléktermékekre és a belőlük származó termékekre vonatkozóan az ilyen termékekhez kapcsolódó köz- és állat-egészségügyi kockázatok megelőzése és minimálisra csökkentése, és kiváltképp az élelmiszer- és a takarmánylánc biztonságának védelme érdekében. Az uniós jogszabályok átfedéseinek elkerülése érdekében ezért e rendelet csak abban az esetben alkalmazandó állati melléktermékekre és az azokból származó termékekre, amennyiben az 1069/2009/EK rendelet nem állapít meg konkrét szabályokat, és amennyiben állat-egészségügyi kockázat merült fel. Az 1069/2009/EK rendelet nem szabályozza például az állati melléktermékek és a belőlük származó termékek járványügyi intézkedésekkel összefüggésben történő kezelését, ezért ezt a kérdéskört ez a rendelet szabályozza. (15) Emellett az egyes fertőző szivacsos agyvelőbántalmak megelőzésére, az ellenük való védekezésre és a felszámolásukra vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2001. május 22-i 999/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[16], a zoonózisok és zoonózis-kórokozók monitoringjáról, a 90/424/EGK tanácsi határozat módosításáról és a 92/117/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. november 17-i 2003/99/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[17]és a szalmonella és egyéb meghatározott, élelmiszerből származó zoonózis-kórokozók ellenőrzéséről szóló, 2003. november 17-i 2160/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[18] az átvihető állatbetegségek tekintetében, beleértve az állatról emberre terjedő betegségeket is (zoonózisok), a Közösségben a fertőző betegségek járványügyi felügyeleti és ellenőrzési hálózatának létrehozásáról szóló, 1998. szeptember 24-i 2119/98/EK európai parlamenti és tanácsi határozat[19] pedig az emberekben előforduló átvihető betegségek tekintetében már konkrét szabályokat állapított meg, és e szabályoknak e rendelet elfogadását követően is hatályban kell maradniuk. Those acts should remain in force following the adoption of this Regulation. Ezért az uniós jogszabályok átfedéseinek elkerülése érdekében e rendelet csak annyiban alkalmazandó a zoonózisokra, amennyiben az említett uniós jogszabályok nem tartalmaznak megfelelő konkrét rendelkezéseket.(16) A vadon élő állatok populációiban megjelenő betegségek káros hatással lehetnek a mezőgazdaság és az akvakultúra ágazataira, a közegészségre, a környezetre és a biológiai sokféleségre. Ezért ezekben az esetekben e rendelet hatályának ki kell terjednie a vadon élő állatokra mint az említett betegségek potenciális áldozataira és vektoraira. (17) Az állatbetegségek nem csak az állatok vagy az állatok és emberek közvetlen érintkezésével vihetők át. A betegségek víz és levegő útján, valamint olyan vektorok közvetítésével is terjednek, mint a rovarok vagy a mesterséges megtermékenyítés, petesejtdonáció és embrióátültetés során használt sperma, petesejtek és embriók. Emellett kórokozókat tartalmazhatnak az élelmiszerek és más állati eredetű termékek, mint például a bőr, a prém, a toll, a szarv, valamint az állatok testéből nyert bármilyen más anyag. Számos más tárgy is terjeszthet kórokozókat, így a szállító járművek, a berendezések, valamint a takarmány, a széna és a szalma. A hatékony állat-egészségügyi szabályoknak ezért minden fertőzésmódra és a fertőzéshez kapcsolódó minden anyagra ki kell terjedniük. (18) Az állatbetegségek negatívan befolyásolhatják a vadon élő állatok fajainak eloszlását a természetben, és ezáltal a biológiai sokféleségre is kihatnak. Az állatbetegségeket okozó mikroorganizmusok ezért adott esetben a biológiai sokféleségről szóló ENSZ-egyezményben meghatározott „idegenhonos özönfaj” fogalommeghatározásának hatálya alá tartoznak. Az e rendeletben előírt intézkedések a biológiai sokféleséget is szem előtt tartják, ezért e rendelet hatályának ki kell terjednie azokra az állatfajokra és kórokozókra is, beleértve az idegenhonos özönfajként meghatározottakat, amelyek az e rendelet hatálya alá tartozó betegségek átvitelében szerepet játszanak vagy ilyen betegségek által fertőzöttek. (19) Az e rendeletet megelőzően elfogadott uniós jogszabályok külön állat-egészségügyi szabályokat állapítanak meg a szárazföldi és a víziállatok tekintetében. A tenyésztett víziállatokra és az azokból származó termékekre vonatkozó állat-egészségügyi követelményekről és a víziállatokban előforduló egyes betegségek megelőzéséről és az azok elleni védekezésről szóló, 2006. október 24-i 2006/88/EK tanácsi irányelv[20] különleges szabályokat állapít meg a víziállatokra vonatkozóan. A legtöbb esetben azonban a jó állat-egészségügyi kormányzás alapelvei az állatok mindkét csoportjára alkalmazhatók. E rendelet hatályának ezért a szárazföldi és a víziállatokra egyaránt ki kell terjednie, és adott esetben összhangba kell hoznia az említett állat-egészségügyi szabályokat. Bizonyos területeken azonban, különösen a létesítmények nyilvántartásba vétele és engedélyezése, valamint az állatok unión belüli nyomon követhetősége és mozgatása tekintetében e rendelet a korábban elfogadott megközelítéshez igazodik, amelynek értelmében különböző állat-egészségügyi szabályokat kell megállapítani a szárazföldi és a víziállatokra vonatkozóan, tekintettel azok eltérő élettereire és az ebből eredő különböző állat-egészségügyi követelményekre. (20) Az e rendeletet megelőzően elfogadott uniós jogi szabályozás, különösen a 90/425/EGK irányelv A. mellékletének I. pontjában felsorolt külön közösségi szabályokban megállapított állat-egészségügyi követelmények hatálya alá nem tartozó állatok, spermák, petesejtek és embriók Közösségen belüli kereskedelmére és a Közösségbe történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi követelmények megállapításáról szóló, 1992. július 13-i 92/65/EGK tanácsi irányelv[21] alapvető állat-egészségügyi szabályokat határoz meg a más uniós jogszabály hatálya alá nem tartozó egyéb állatfajokra, például a hüllőkre, kétéltűekre, tengeri emlősökre és az ebben a rendeletben meghatározott vízi- vagy szárazföldi állatoktól eltérő más állatokra vonatkozóan. E fajok rendszerint nem jelentenek jelentős egészségügyi kockázatot az emberekre vagy más állatokra nézve, és ezért kevés szabály vonatkozik rájuk, amennyiben ilyenek egyáltalán léteznek. A szükségtelen adminisztratív terhek és kiadások elkerülésére e rendeletnek a korábban elfogadott megközelítéshez kell igazodnia: ennek értelmében meg kell teremteni azt a jogi keretet, amely lehetővé teszi az állatok és a belőlük származó termékek mozgatására, illetve szállítására vonatkozó részletes állat-egészségügyi szabályok kidolgozását, amennyiben a kapcsolódó kockázatok ezt megkövetelik. (21) A kedvtelésből tartott állatok tartása, beleértve a vízi díszállatok háztartásokban és nem kereskedelmi célú díszakváriumokban történő benti és szabadtéri tartását, rendszerint kisebb egészségügyi kockázattal jár az állatok nagyobb léptékű tartásához vagy mozgatásához képest, amint az a mezőgazdaságra jellemző. Ezért nem helyénvaló, hogy a nyilvántartásba vételre, nyilvántartásra és az állatok Unión belüli mozgatására vonatkozó általános követelmények az említett állatok esetében is alkalmazandók legyenek, mivel ez indokolatlan adminisztratív terhekkel és költségekkel járna. A nyilvántartásba vételi és nyilvántartási követelmények ezért nem alkalmazandók a kedvtelésből tartott állatok tartóira. Ezen túlmenően különleges szabályokat kell megállapítani a kedvtelésből tartott állatok Unión belüli, nem kereskedelmi mozgatására vonatkozóan. (22) E rendelet konkrét állat-egészségügyi szabályokat állapít meg az állatfajok bizonyos csoportjai tekintetében; e csoportok sokfélesége miatt az azokhoz tartozó fajokat mellékletben jegyzékbe kell foglalni. Ilyen például a patásokként (Ungulata) besorolt, patát viselő emlősök csoportja. Előfordulhat, hogy ezt a jegyzéket a jövőben módosítani kell taxonómiai változások, a tudomány előrehaladása vagy a tudomány által indokolt technikai frissítések miatt. Ugyanígy megtörténhet, hogy a kedvtelésből tartott állatok fajait tartalmazó jegyzék igényel majd módosítást a társadalomban vagy a kedvtelésből tartott állatok tartásmódjában végbement változások miatt, különösen abban az esetben, ha ezek az állatok betegségeket terjesztenek. Ezért e változások figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadhasson el a kedvtelésből tartott állatoknak és a patásoknak az e rendelet I. és II. mellékletében szereplő jegyzékeire vonatkozóan. (23) Nem minden átvihető betegséget lehet vagy kell szabályozó intézkedések révén megelőzni és leküzdeni – abban az esetben például, ha a betegség nagyon elterjedt, nem állnak rendelkezésre diagnosztikai eszközök, vagy ha a magánszektor megfelelő intézkedésekkel maga is le tudja küzdeni a betegséget. Az átvihető állatbetegségek megelőzését és leküzdését szolgáló szabályozó intézkedések jelentős gazdasági következményekkel járhatnak az érintett ágazatokra nézve, és kereskedelmi fennakadásokat okozhatnak. Ezért igen lényeges, hogy ezen intézkedések alkalmazására csak akkor kerüljön sor, ha azok arányosak és szükségesek, így például akkor, ha egy betegség jelentős veszélyt jelent az állati és közegészségre, vagy ennek gyanúja áll fenn. (24) Emellett a megelőző és járványügyi intézkedéseket minden egyes átvihető betegség esetében egyedi módon kell kidolgozni, figyelembe véve annak epidemiológiai sajátosságait és következményeit. Az e betegségek esetében alkalmazandó megelőző és járványügyi intézkedéseknek betegségspecifikusaknak kell lenniük. (25) Az átvihető betegségek esetében a beteg állapot rendszerint a fertőzés klinikai vagy patológiai megnyilvánulásával jár. E rendeletnek – amelynek célja bizonyos átvihető betegségek terjedése elleni védekezés és az e betegségektől való mentesítés – az alkalmazásában azonban a betegség fogalommeghatározásának tágabbnak kell lennie, hogy kiterjedhessen a kórokozó más hordozóira is. (26) Egyes átvihető betegségek nem terjednek át könnyen más állatokra vagy emberre, ezért nem okoznak számottevő kárt a gazdaságban vagy a biológiai sokféleség terén. Ezért e betegségek nem jelentenek komoly veszélyt az uniós állati és közegészségre nézve, és így szükség esetén tagállami szinten is szabályozhatók. (27) Azon átvihető betegségek esetén, amelyek nem tartoznak uniós szinten előírt intézkedések hatálya alá, de amelyek helyi szinten némi gazdasági jelentőséggel bírnak a magánszektor számára, ez utóbbinak – a tagállamok illetékes hatóságainak segítségével – intézkedéseket kell tenniük e betegségek megelőzésére és leküzdésére, például önszabályozási intézkedések és gyakorlati kódexek kidolgozása révén. (28) A (26) és (27) preambulumbekezdésben leírt átvihető betegségekkel szemben a nagymértékben fertőző betegségek az országhatárokon túlra is könnyen átterjedhetnek, és – amennyiben zoonózisokról van szó – a közegészségre és az élelmiszer-biztonságra is kihathatnak. E rendelet hatályának ezért ki kell terjednie a nagymértékben fertőző betegségekre és zoonózisokra. (29) A Tanácshoz, az Európai Parlamenthez, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett, „Cselekvési terv az antimikrobiális rezisztenciából származó növekvő kockázatok megakadályozására” című bizottsági közlemény[22] 5. intézkedése felhívja a figyelmet e rendeletnek a betegségek megelőzésében betöltött szerepére és az antibiotikumok alkalmazásának ezáltal várható csökkenésére. Egyre nagyobb a mikroorganizmusok ellenálló képessége azon antimikrobás szerekkel szemben, amelyekre korábban érzékenyek voltak. Ez a rezisztencia megnehezíti az emberekben és állatokban előforduló fertőző betegségek kezelését. Ezért az antimikrobás szerekkel szemben rezisztenssé vált mikroorganizmusokat átvihető betegségként kell kezelni, és ezáltal e rendelet hatálya alá kell vonni. (30) Bizonyos betegségekkel vagy fajokkal kapcsolatban új kockázatok jelenhetnek meg mindenekelőtt azon változások következtében, amelyek a környezetet, az éghajlatot, az állattenyésztést, a gazdálkodási hagyományokat érintik, de társadalmi változások következtében is. A tudományos fejlődés a létező betegségekre vonatkozóan új ismereteket és nagyobb tájékozottságot is eredményezhet. Emellett előfordulhat, hogy a jelenleg fontos betegségek és fajok a jövőben jelentőségüket vesztik. Ezért e rendelet hatálya átfogó kell hogy legyen, és az abban megállapított szabályoknak a közérdek szempontjából jelentős betegségekre kell irányulniuk. A „Listing and categorisation of priority animal diseases, including those transmissible to humans” (A jelentős állatbetegségek jegyzékbe foglalása és kategóriáinak meghatározása, beleértve az állatról emberre terjedő betegségeket is) című tanulmányban[23] az OIE – az Európai Bizottság támogatásával – kidolgozott egy, a betegségek fontossági sorrendjét és kategóriáit meghatározó rendszert és e célból külön eszközt hozott létre. E rendelet célja, hogy az említett megközelítést az uniós jogban is meghonosítsa. (31) Annak érdekében, hogy az átvihető betegségek tekintetében e rendeletet uniós szinten egységes feltételek mellett lehessen végrehajtani, létre kell hozni az átvihető betegségek harmonizált jegyzékét („jegyzékbe foglalt betegségek”). A Bizottságot ezért végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az említett jegyzék létrehozása céljából. (32) A jövőben megjelenhetnek olyan új betegségek, amelyek komoly veszélyt jelenthetnek a közegészségre vagy az állatok egészségére nézve, és hatással lehetnek az egészségre, a gazdaságra vagy a környezetre. E betegségek kockázatértékelését, valamint adott esetben átmeneti vészhelyzeti intézkedések elfogadását követően gyors reagálásra és az adott betegségnek a jegyzékbe foglalt betegségek közé történő felvételére lehet szükség. Ezért ezekben a megfelelően indokolt esetekben, amelyekben köz- és állat-egészségügyi kockázat áll fenn, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy a sürgősségi eljárásnak megfelelően jogi aktusokat fogadjon el. (33) A jegyzékbe foglalt betegségek más-más irányítási stratégiákat igényelnek majd. Bizonyos rendkívül fertőző, jelenleg az Unióban elő nem forduló betegségek esetében szigorú intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy e betegségeket megjelenésüket követően azonnal fel lehessen számolni. Egyéb, az Unió egyes részein adott esetben már megjelent betegségek kötelező vagy önkéntes felszámolási intézkedéseket igényelnek. Mindkét esetben helyénvaló az állatok és termékek tekintetében forgalmi korlátozást elrendelni, például megtiltani a fertőzött területekre irányuló és onnan érkező mozgatást és szállítást, vagy egyszerűen vizsgálatot végezni a mozgatást vagy szállítást megelőzően. Célszerű lehet egyszerűen megfigyelni a betegség eloszlását, további intézkedések meghozatala nélkül. Ez történne mindenekelőtt egy új betegség megjelenése esetén, amelyről csupán kevés információ áll rendelkezésre. (34) Kritériumokat kell meghatározni annak érdekében, hogy az e rendelet alkalmazásában jegyzékbe foglalandó átvihető betegségek meghatározásánál minden releváns szempontot figyelembe lehessen venni, és hogy meghatározható legyen, hogy az egyes jegyzékbe foglalt betegségekre a rendelet mely betegségmegelőzési és járványügyi szabályai alkalmazandók az egységesség és következetesség biztosítására. A technikai és tudományos fejlődés, valamint a vonatkozó nemzetközi szabványokban bekövetkezett változások figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az említett kritériumok esetleges módosítására vonatkozóan. (35) Az e rendelet által egy konkrét átvihető betegségre meghatározott megelőzési és járványügyi szabályok mindazon állatfajokra alkalmazandók, amelyek a szóban forgó betegséget az arra való fogékonyságuk vagy annak vektoraiként betöltött szerepük révén átvihetik. Annak érdekében, hogy e rendeletet uniós szinten egységes feltételek mellett lehessen végrehajtani, létre kell hozni azon állatfajok harmonizált jegyzékét, amelyekre az egyes jegyzékbe foglalt betegségekre érvényes intézkedések uniós szinten alkalmazandók („jegyzékbe foglalt fajok”), és ezért a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az említett jegyzék létrehozása céljából. (36) Figyelembe véve a jegyzékbe foglalt betegség jelentőségét és hatásának mértékét, Unión belüli eloszlását, prevalenciáját és incidenciáját, valamint a szóban forgó, jegyzékbe foglalt betegségre vonatkozó betegségmegelőzési és járványügyi intézkedések meglétét, minden egyes jegyzékbe foglalt betegség esetében sajátos, e rendeletben meghatározott betegségmegelőzési és járványügyi szabályokat kell egységes és következetes módon alkalmazni. (37) Annak érdekében, hogy e rendeletet a különböző, jegyzékbe foglalt betegségekre alkalmazandó betegségmegelőzési és járványügyi intézkedések tekintetében uniós szinten egységes feltételek mellett lehessen végrehajtani, meg kell határozni, hogy az e rendeletben meghatározott szabályok közül uniós szinten melyek alkalmazandók az egyes, jegyzékbe foglalt betegségekre. A Bizottságot ezért végrehajtási hatáskörrel kell felruházni annak meghatározása céljából, hogy mely jegyzékbe foglalt betegségek mely szabályok hatálya alá tartoznak. (38) A felelős személyek, az állatokkal foglalkozó szakemberek és a kedvtelésből tartott állatok tartói – vagyis azok, akik állatokkal foglalkoznak – alkalmasak a leginkább arra, hogy a felelősségi körükbe tartozó állatok és termékek egészségi állapotát figyelemmel kísérjék és biztosítsák. Ezért elsődlegesen az ő felelősségük kell, hogy legyen azon intézkedések végrehajtása, amelyek célja megelőzni és megfékezni a betegségeknek a felelősségi körükbe tartozó állatok és termékek körében történő terjedését. (39) A biológiai védelem a felelős személyek és más, állatokkal foglalkozó személyek rendelkezésére álló azon megelőzést szolgáló, kulcsfontosságú eszközök egyike, amelyek célja az egy adott állatpopuláción belül terjedő, illetve arra és arról átterjedő betegségek bejutási, kialakulási és terjedési kockázatának csökkentése. A biológiai védelem szerepét az állat-egészségügyi rendelet elfogadása előtt készített hatásvizsgálat is elismerte, és külön értékelés készült a biológiai védelem esetleges hatásairól. Annak érdekében, hogy a felelős személyek, állatokkal foglalkozó szakemberek és a kedvtelésből tartott állatok tartói által alkalmazott biológiai védelmi intézkedések megfelelően rugalmasak legyenek, hogy azok a termelés fajtájához, az érintett állatfajokhoz és -kategóriákhoz igazodjanak, továbbá hogy ezen intézkedések tekintettel legyenek a helyi körülményekre és a technikai fejlődésre, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el kiegészítő és részletesebb biológiai védelmi követelmények meghatározása céljából. (40) A biocid termékek, mint például az állathigiéniai célra vagy az élelmiszer- és takarmányiparban használt fertőtlenítőszerek, a rovarölő és riasztószerek, valamint a rágcsálóirtók fontos szerepet játszanak a biológiai védelmi stratégiákban, nemcsak a mezőgazdasági üzemekben, hanem az állatok szállítása során is. Ezeket ezért a biológiai védelem részének kell tekinteni. (41) Az állat-egészségügyi ismeretek – beleértve a betegségek tüneteire, következményeire és a lehetséges megelőzési módokra, többek között a biológiai védelemre, a kezelésre és a járványügyre irányuló ismereteket – a hatékony állat-egészségügyi igazgatás előfeltételét jelentik, és lényeges szerepük van az állatbetegségek korai felismerésében. A felelős személyeknek és az állatokkal foglalkozó szakembereknek ezért megfelelő ismereteket kell szerezniük. Ez különféle módokon történhet, például formális oktatás útján, a mezőgazdasági ágazatban létező mezőgazdasági tanácsadó rendszer segítségével, vagy pedig informális képzés keretében, amelyet a tagállami és európai gazdálkodói és más szövetségek nagy mértékben ösztönözhetnek. E rendeletnek el kell ismernie az említett ismeretek elsajátítását szolgáló ezen alternatív eszközöket is. (42) Az állatorvosoknak és a víziállat-egészségügyi szakembereknek döntő szerepük van az állategészségügyi igazgatás valamennyi területén, ezért e rendeletben meg kell határozni a feladat- és felelősségi köreikre vonatkozó általános szabályokat. (43) Képzésüknek és szakmai képesítésüknek köszönhetően az állatorvosok rendelkeznek azokkal az ismeretekkel, készségekkel és kompetenciákkal, amelyek többek között a betegségek diagnosztizálásához és az állatok kezeléséhez szükségesek. Egyes tagállamokban ugyanakkor – történelmi okokból vagy a víziállat-betegségekkel foglalkozó állatorvosok hiányából fakadóan – külön szakmaként ismerik el a „víziállat-egészségügyi szakember” foglalkozást. E szakemberek általában nem állatorvosok, de a gyakorlatban víziállatok gyógyításával foglalkoznak. Ennek alapján e rendeletnek tiszteletben kell tartania az említett szakmát elismerő tagállamok erre vonatkozó döntését. Ezekben az esetekben a víziállat-egészségügyi szakemberekre egyedi munkájuk gyakorlása során ugyanazon feladatoknak és kötelezettségeknek kell hárulniuk, mint az állatorvosokra. E szemléletmód összhangban áll az OIE Víziállat-egészségügyi Kódexével. (44) Az e rendelet hatálya alá tartozó tevékenységeket gyakorló állatorvosok és víziállat-egészségügyi szakemberek megfelelő képesítésének és képzésének biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el e szakemberek képesítésére és képzésére vonatkozóan. (45) A tagállamok és különösen azok állategészségügyért felelős illetékes hatóságai kulcsszerepet töltenek be az állatbetegségek megelőzésében és leküzdésében. Az állat-egészségügyi bizonyítványokat kibocsátó illetékes állat-egészségügyi hatóságnak fontos szerepe van a betegségek megfigyelése, az azoktól való mentesítés, a járványügyi intézkedések, a készenléti tervek készítése, a betegséggel kapcsolatos tájékozottság elősegítése, valamint az állatok mozgatásának és a nemzetközi kereskedelemnek az elősegítése terén. Ahhoz, hogy elláthassák az e rendelet hatálya alá tartozó feladataikat, a tagállamoknak egész területükön megfelelő pénzügyi, infrastrukturális és emberi erőforrásokkal kell rendelkezniük, beleértve a laboratóriumi kapacitás, valamint a tudományos és más kapcsolatos szakértelem rendelkezésre állását is. (46) Az erőforrások korlátozottsága miatt az illetékes hatóságok nem minden esetben képesek az e rendeletben előírt valamennyi tevékenység elvégzésére. Ezért jogalapot kell teremteni ahhoz, hogy e tevékenységeket állatorvosokra lehessen ruházni. Annak érdekében, hogy a betegségmegelőzési és járványügyi intézkedések általános alkalmazására Unió-szerte egységes feltételek vonatkozzanak, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az említett tevékenységeknek állatorvosokra történő átruházására és azok megfelelő képzésére vonatkozóan. (47) Optimális állat-egészségügyi igazgatás csak az állattartókkal, felelős személyekkel, az egyéb érintett felekkel és a kereskedelmi partnerekkel együttműködésben valósítható meg. Ezek támogatása érdekében egyértelmű és átlátható módon kell megszervezni a döntéshozatali eljárásokat és az e rendeletben előírt intézkedések alkalmazását. Ezért az illetékes hatóságnak megfelelő lépéseket kell tennie a nyilvánosság tájékoztatása érdekében különösen abban az esetben, ha alapos okkal feltételezhető, hogy egyes állatok vagy termékek veszélyt jelenthetnek az állati és közegészségre, és ha a közérdeket érintő esetekről van szó. (48) Annak érdekében, hogy a laboratóriumokból, intézetekből és más, kórokozókat kezelő egységekből ne szabadulhassanak el kórokozók, az említett létesítményeknek megfelelő biológiai védelmi, biológiai biztonsági és biológiai elszigetelési intézkedéseket kell hozniuk. E rendeletben ezért meg kell határozni a kórokozók, vakcinák és egyéb biológiai készítmények kezelése és szállítása során betartandó biztonsági intézkedéseket. E kötelezettségek minden más, ilyen tevékenységet végző természetes vagy jogi személyre is érvényesek. A rendkívül fertőző kórokozók, vakcinák és egyéb biológiai készítmények kezelésére érvényes biztonsági előírások betartatása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az említett laboratóriumokra, intézetekre és egységekre érvényes biztonsági intézkedésekre és a kórokozók szállítására vonatkozóan. (49) A betegségek korai felismerése és egy egyértelmű betegségbejelentési és jelentéstételi lánc megléte rendkívül fontos a járványügyi intézkedések hatékonysága szempontjából. Bizonyos jegyzékbe foglalt betegségek kitörésének megállapítását vagy gyanúját azonnal jelenteni kell az illetékes hatóságnak a hatékony és gyors reagálás érdekében. E bejelentési kötelezettségnek minden természetes vagy jogi személyre vonatkoznia kell annak érdekében, hogy minden betegségkitörés napvilágra kerüljön. (50) A betegségek kivizsgálásában az állatorvosok kulcsszerepet töltenek be, és fontos összekötők az felelős személyek és az illetékes hatóság között. Ezért a felelős személyeknek értesíteniük kell az állatorvost szokatlan arányú mortalitás, súlyos betegséggel kapcsolatos más problémák vagy a termelési mutatók ismeretlen okú jelentős csökkenése esetén. (51) A bejelentések hatékonysága és eredményessége, valamint a szokatlan arányú mortalitással és a súlyos betegségek jeleivel kapcsolatos körülmények tisztázása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el azon kritériumokra vonatkozóan, amelyek alapján megállapítható, hogy milyen konkrét körülmények között kell bejelenteni egy betegséget, és milyen szabályok vonatkoznak az adott esetben szükségessé váló további vizsgálatra. (52) Bizonyos, jegyzékbe foglalt betegségek esetében elengedhetetlen, hogy azokat haladéktalanul bejelentsék a Bizottságnak és a többi tagállamnak. Az uniós szintű bejelentés révén a szomszédos vagy más érintett tagállamok óvintézkedéseket tehetnek, amennyiben ez indokolt. Annak érdekében, hogy az uniós szintű bejelentésekre egységes feltételek mellett kerülhessen sor, a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni. (53) Más betegségek esetében azonban nincs szükség azonnali bejelentésre és intézkedésekre. Ezekben az esetekben igen lényeges e betegségek előfordulásáról információkat gyűjteni és ezekről jelentést készíteni, hogy a betegséggel kapcsolatos helyzet kezelhető legyen, és szükség esetén megelőzési és járványügyi intézkedéseket lehessen hozni. E jelentéstételi követelmény azon betegségekre is vonatkozhat, amelyeket uniós szinten be kell jelenteni, ám amelyek esetében a megelőzési és járványügyi intézkedések hatékony végrehajtásához további információkra van szükség. Annak érdekében, hogy biztosítható legyen, hogy az egyes betegségek terjedésének megakadályozásához vagy azok leküzdéséhez szükséges pontos információk és adatok összegyűjtésére kellő időben sor kerül, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a jelentendő információkra vonatkozóan. (54) A betegségek bejelentésének és az azokkal kapcsolatos jelentéstételnek a fő célja a megbízható, áttekinthető és hozzáférhető járványügyi adatok összegyűjtése. A jegyzékbe foglalt betegségek és adott esetben az új betegségek vagy az antibiotikumokra rezisztens kórokozók tekintetében uniós szinten létre kell hozni egy, a megfigyelési adatok hatékony összegyűjtésére és kezelésére szolgáló számítógépes információkezelési rendszert. E rendszer célja, hogy az uniós és a nemzetközi szintű (az OIE WAHIS/WAHID nevű adatbázisán keresztül történő) betegségbejelentés és jelentéstétel egy folyamatba történő integrálásával hozzájáruljon az adatok optimális hozzáférhetőségéhez, az információcsere megkönnyítéséhez és a tagállamok illetékes hatóságaira háruló adminisztratív terhek csökkentéséhez. Biztosítani kell emellett a 2003/99/EK irányelv[24] szerinti információcserével való összhangot is. (55) Annak érdekében, hogy a betegségek uniós szintű bejelentésére és az azokkal kapcsolatos jelentéstételre vonatkozó szabályok végrehajtása egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az uniós szintű bejelentésre és uniós szintű jelentéstételre vonatkozó, e rendeletben előírt szabályok hatálya alá tartozó betegségek jegyzékének létrehozása, valamint a betegségek bejelentéséhez és a jelentéstételhez szükséges eljárások, formai követelmények, adatok és információcsere meghatározása céljából. (56) A megfigyelés a járványügyi politika lényeges eleme. Célja, hogy biztosítsa az átvihető állatbetegségek korai felismerését és a betegségek hatékony bejelentését, ezáltal lehetővé téve az ágazat és az illetékes hatóság számára, hogy – amennyiben kivitelezhető – kellő időben megelőzési és járványügyi intézkedéseket hajtsanak végre, és felszámolják az adott betegséget. Célja továbbá az egyes tagállamok és az Unió állat-egészségügyi állapotára vonatkozó tájékoztatás a betegségtől való mentesség igazolása és a harmadik országokkal folytatott kereskedelem megkönnyítése érdekében. (57) A felelős személyek rendszeresen figyelik állataikat, ezért ők tudják a legjobban megállapítani, ha az állatok körében szokatlan arányú elhullás tapasztalható, vagy más súlyos betegségtünetek jelentkeznek. A felelős személyek ezért kulcsszerepet töltenek be a megfigyelésben, és elengedhetetlenek az illetékes hatóság által végzett megfigyelési tevékenység során. (58) Annak érdekében, hogy biztosítható legyen a felelős személyek és az állatorvosok, illetve víziállat-egészségügyi szakemberek közötti szoros együttműködés és információcsere, továbbá a felelős személyek által végzett megfigyelés kiegészítése érdekében a létesítményekben – a termelés típusának és más releváns tényezőknek megfelelően – állatorvosnak látogatást kell tennie. Annak érdekében, hogy biztosítható legyen a különböző típusú létesítményekhez kapcsolódó kockázattal arányos szintű megfigyelés, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a különböző típusú létesítményekben tett állatorvosi látogatások tartalmára és az azokra vonatkozó kritériumokra vonatkozóan. (59) Elengedhetetlen, hogy az illetékes hatóság rendelkezzen egy olyan rendszerrel, amely a megfigyelés hatálya alá tartozó, jegyzékbe foglalt betegségek megfigyelését biztosítja. Ezt biztosítani kell azon új betegségek esetében is, amelyeknek potenciális egészségügyi kockázatairól értékelést kell végezni és az értékelés keretében járványügyi adatokat kell gyűjteni. Az erőforrások optimális kihasználása érdekében az információkat a lehető leghatékonyabb és legcélravezetőbb módon kell összegyűjteni, megosztani és felhasználni. (60) A megfigyelés módszertanát, gyakoriságát és intenzitását az egyes betegségek függvényében kell meghatározni; e tekintetben figyelembe kell venni a megfigyelés sajátos célját, az érintett régió állat-egészségügyi állapotát és a felelős személyek által végzett esetleges kiegészítő megfigyelési tevékenységet. (61) Bizonyos esetekben – a betegség epidemiológiai sajátosságainak és a kapcsolódó kockázati tényezőknek a függvényében – strukturált megfigyelési program végrehajtására lehet szükség. Ezekben az esetekben célszerű, ha a tagállamok járványügyi szempontból megalapozott megfigyelési programokat dolgoznak ki. A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a megfigyelés megszervezésére, a betegségek kitörésének hatósági megállapítását és a betegségek esetdefinícióit szabályozó kritériumokra, valamint a megfigyelési programokra vonatkozó, az azok tartalmával, a megadandó információkkal és a programok futamidejével kapcsolatos követelményekre vonatkozóan. (62) A tagállamok közötti együttműködés összehangolása és annak biztosítása érdekében, hogy a megfigyelési programok összhangban álljanak az uniós célkitűzésekkel, e programokat tájékoztatás céljából elő kell terjeszteni a Bizottságnak és a többi tagállamnak. A megfigyelési programot végrehajtó tagállamnak továbbá rendszeres időközönként jelentést kell benyújtania a Bizottságnak az említett megfigyelési program eredményeiről. Annak érdekében, hogy a megfigyelési programok végrehajtása egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni a megfigyelési programok hatálya alá tartozó betegségek jegyzékének létrehozása, valamint harmonizált eljárások, formai követelmények, adatok és információcsere meghatározása céljából. (63) Azon tagállamoknak, amelyek nem mentesek vagy tudvalevőleg nem mentesek az e rendelet szerinti mentesítési intézkedések hatálya alá tartozó, jegyzékbe foglalt betegségektől, kötelező mentesítési programokat kell bevezetniük az említett betegségektől való mentesítés céljából, amennyiben a betegségtől való mentesítés uniós szinten kötelező; amennyiben uniós szinten nem kötelező, de célkitűzés a betegségtől való mentesítés, az említett tagállamoknak lehetőségük kell hogy legyen önkéntes mentesítési programok létrehozására. Annak érdekében, hogy az általános alkalmazásra egységes feltételek vonatkozzanak, harmonizált követelményeket kell megállapítani az említett kötelező vagy önkéntes mentesítési programok tekintetében. A betegségektől való hatékony mentesítés biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a járványügyi stratégiák célkitűzéseire, a kötelező vagy önkéntes mentesítési programok járványügyi intézkedéseire és az említett programok követelményeire vonatkozóan. (64) Annak érdekében, hogy a mentesítési programok végrehajtása egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az említett programok benyújtásával kapcsolatos eljárások, a teljesítménymutatók és a jelentéstétel meghatározása céljából. (65) A tagállamoknak továbbá lehetőségük kell hogy legyen arra, hogy területük egészét vagy annak egyes övezeteit vagy területi egységeit a kötelező vagy önkéntes mentesítési programokra vonatkozó szabályok hatálya alá tartozó, jegyzékbe foglalt betegségek közül egytől vagy többtől mentesnek nyilvánítsák annak érdekében, hogy védettek legyenek az említett, jegyzékbe foglalt betegségeknek az Unió más részeiről vagy a harmadik országból vagy területről történő bejutásától. E célból egyértelmű, harmonizált eljárást kell bevezetni, és ki kell dolgozni a „betegségtől mentes” minősítés odaítélését szabályozó kritériumokat. Annak érdekében, hogy a „betegségtől mentes” minősítés elismerése Unió-szerte egységes feltételek mellett történjen, az említett „betegségtől mentes” minősítést hatóságilag jóvá kell hagyni, ezért a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az említett minősítés jóváhagyása céljából. (66) A Szárazföldi Állatok Egészségügyi Kódexe és a Víziállat-egészségügyi Kódex (OIE-kódexek) keretében az OIE bevezette a területi egységekre osztás elvét. Az e rendeletet megelőzően elfogadott uniós jogszabályok csupán bizonyos, konkrét uniós jogszabályokban meghatározott állatfajok és állatbetegségek – azaz a madárinfluenza és a víziállat-betegségek – tekintetében ismerik el az említett elvet. E rendeletnek más állatfajok és állatbetegségek tekintetében is lehetővé kell tennie a területi egységek rendszerének alkalmazását. A területi egységek elismerésével, a jóváhagyási szabályokkal és a területi egységekre vonatkozó követelményekkel kapcsolatos részletes feltételek meghatározása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni a jogi aktusoknak az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban történő elfogadására. (67) A kereskedelmi partnerek tájékoztatása és a kereskedelem megkönnyítése érdekében a tagállamoknak közzé kell tenniük, hogy területük betegségtől mentes-e, illetve hogy mely övezeteik és területi egységeik betegségtől mentesek. (68) A „betegségtől mentes” minősítés elismerésére vonatkozó részletes szabályok megállapítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az említett minősítés megszerzésének kritériumaira, a betegségtől való mentesség alátámasztását szolgáló bizonyítékokra, a konkrét betegségmegelőzési és járványügyi intézkedésekre, a korlátozásokra, a benyújtandó információkra, az eltérésekre, valamint a „betegségtől mentes” minősítés felfüggesztésére, visszavonására és visszaállítására vonatkozóan. (69) Annak érdekében, hogy a „betegségtől mentes” minősítés megszerzésére irányuló eljárásokra egységes feltételek vonatkozzanak, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni azzal a céllal, hogy meghatározza a területi egységekre osztás hatálya alá tartozó, jegyzékbe foglalt betegségeket, és hogy megállapítsa a kérelmek benyújtásának és az információcserének formai követelményeire vonatkozó részletes szabályokat. (70) Az immunitással egyáltalán nem rendelkező, bizonyos, jegyzékbe foglalt betegségekre fogékony állatállomány esetében a betegséggel kapcsolatban folyamatos tájékozottság és felkészültség szükséges. A múltban a készenléti tervek kulcsfontosságú eszköznek bizonyultak a betegségek okozta vészhelyzetek sikeres kezelésében. Annak érdekében, hogy a betegségek okozta vészhelyzetek kezelésére hatékony és eredményes, a vészhelyzetekhez igazodó, rugalmas eszközt lehessen biztosítani, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a készenléti tervekre vonatkozó részletes követelményekre és feltételekre vonatkozóan. (71) A múlt állat-egészségügyi válságai során megmutatkozott, hogy vészhelyzet esetén milyen előnyökkel jár a specifikus, részletesen kidolgozott és gyors válságkezelési eljárások megléte. Ezeknek az eljárásoknak biztosítaniuk kell a gyors és hatékony reagálást, továbbá lehetővé kell tenniük valamennyi érintett fél, különösen pedig az illetékes hatóságok és az érdekeltek intézkedéseinek jobb összehangolását. (72) Annak érdekében, hogy a készenléti tervek valódi vészhelyzetben is alkalmazhatók legyenek, igen fontos a gyakorlatok szervezése és a rendszerek működőképességének tesztelése. E célból, amennyiben megvalósítható és indokolt, a tagállamok illetékes hatóságainak a szomszédos tagállamok illetékes hatóságaival vagy a szomszédos harmadik országok és területek illetékes hatóságaival együttműködésben szimulációs gyakorlatokat kell végezniük. (73) Annak érdekében, hogy a készenléti tervek és szimulációs gyakorlatok végrehajtása egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az említett tervek és gyakorlatok gyakorlati végrehajtására vonatkozó szabályok megállapítása céljából. (74) Az állatgyógyászati készítményeknek, úgymint a vakcináknak, a hiperimmunszérumoknak és az antimikrobás szereknek jelentős szerepük van az átvihető állatbetegségek megelőzésében és leküzdésében. Az állat-egészségügyi rendelet elfogadása előtt készített hatásvizsgálat rámutat arra, milyen jelentős szerepet töltenek be a vakcinák az állatbetegségek megelőzésében, leküzdésében és felszámolásában. (75) Az egyes átvihető állatbetegségek esetében alkalmazott járványügyi stratégiák azonban egyes állatgyógyászati készítmények tilalmát vagy használatuk korlátozását követelik meg, mivel alkalmazásuk negatívan befolyásolná az említett stratégiák hatékonyságát. Így például a hiperimmunszérumok vagy az antimikrobás szerek elnyomhatják egy betegség tüneteit, ellehetetleníthetik egy kórokozó kimutatását, vagy megnehezíthetik a gyors differenciáldiagnózist, ezáltal veszélyeztetve a betegség helyes felismerését. (76) Az említett járványügyi stratégiák ugyanakkor nagy mértékben eltérhetnek a különböző, jegyzékbe foglalt betegségek esetében. Ezért e rendeletben meg kell határozni az állatgyógyászati készítményeknek a jegyzékbe foglalt betegségek megelőzése és leküzdése céljából történő használatára vonatkozó szabályokat és azokat a harmonizált kritériumokat, amelyeket figyelembe kell venni annak eldöntése során, hogy használhatók-e vakcinák, hiperimmunszérumok és antimikrobás szerek, és ha igen, milyen módon. A rugalmas megközelítés érdekében, valamint figyelembe véve a különböző, jegyzékbe foglalt betegségek sajátosságait és a hatékony kezelések elérhetőségét, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el bizonyos állatgyógyászati készítményeknek az egyes, jegyzékbe foglalt betegségek leküzdése céljából történő alkalmazását érintő korlátozásokra, tilalmakra vagy kötelezettségekre vonatkozóan. Sürgős esetben/szükséghelyzetben, valamint a közegészségre vagy az állatok egészségére, a gazdaságra, a társadalomra vagy a környezetre adott esetben súlyos veszélyt jelentő új kockázatok kezelése érdekében lehetőséget kell biztosítani arra, hogy az említett intézkedéseket sürgősségi eljárás keretében fogadják el. (77) A súlyos állatbetegségek tekintetében létrehozandó vakcina- és/vagy diagnosztikaireagens-bankokról szóló szakértői vélemény[25] következtetései szerint az Unió és a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy antigén-, vakcina- és diagnosztikaireagens-tartalékokat képezzenek azon jegyzékbe foglalt betegségek esetében, amelyek komolyan veszélyeztetik az uniós állati és közegészséget. Egy uniós antigén-, vakcina- és diagnosztikaireagens-bank létrehozása gyors és hatékony reagálást tenne lehetővé a megfelelő erőforrások igénybevétele esetén, és a korlátozottan rendelkezésre álló erőforrások hatékony felhasználását biztosítaná, hozzájárulva így az Unió állat-egészségügyi célkitűzéseinek megvalósulásához. (78) A gyors és hatékony reagálás biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadhasson el az említett bankok létrehozására és igazgatására, a biztonsági előírásokra, valamint a működtetésükkel kapcsolatos követelményekre vonatkozóan. E rendelet azonban nem állapít meg szabályokat a betegségmegelőzési és járványügyi intézkedések – beleértve a vakcinázást – finanszírozására vonatkozóan. (79) Kritériumokat kell megállapítani az uniós antigén-, vakcina- és diagnosztikaireagens-bankok erőforrásaihoz való elsőbbségi hozzáférés tekintetében annak érdekében, hogy az említett erőforrásokat vészhelyzet esetén hatékonyan lehessen elosztani. (80) A bioterrorizmus és agroterrorizmus elleni védelem érdekében az uniós antigén-, vakcina- és diagnosztikaireagens-bankokra vonatkozó bizonyos részletes információk bizalmas információként kezelendők, és közzétételüket meg kell tiltani. (81) Annak érdekében, hogy az uniós antigén-, vakcina- és diagnosztikaireagens-bankok irányítása egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni azzal a céllal, hogy részletes szabályokat határozzon meg arra vonatkozóan, hogy mely biológiai készítményeket vegyék fel a bankok készleteibe és mely betegségek tekintetében, továbbá hogy részletes szabályokat határozzon meg a vakcinák, antigének és diagnosztikai reagensek biztosítására, mennyiségére, tárolására és szállítására, valamint az azokkal kapcsolatos eljárási és technikai követelményekre vonatkozóan, továbbá a Bizottság számára történő információszolgáltatás gyakoriságára és tartalmára vonatkozóan. (82) Egy olyan, jegyzékbe foglalt betegség kitörése esetén, amely vélhetően súlyosan veszélyezteti az állati vagy közegészséget az Unióban, az állati és közegészség és az érintett ágazatok védelme érdekében azonnali járványügyi intézkedéseket kell hozni az említett, jegyzékbe foglalt betegségtől való mentesítés céljából. (83) Az átvihető állatbetegségek terjedésének megfékezése és megelőzése elsődlegesen a felelős személyek, az állatokkal foglalkozó szakemberek és a kedvtelésből tartott állatok tartói felelősségi körébe kell hogy tartozzon. Ezért egy rendkívül fertőző betegség előfordulásának gyanúja vagy megerősítése esetén azonnali lépéseket kell tenniük. (84) Az illetékes hatóság feladata kell hogy legyen az, hogy első vizsgálatokat indítson az olyan rendkívül fertőző, jegyzékbe foglalt betegségek jelenlétének megerősítésére vagy kizárására, amelyek vélhetően súlyosan veszélyeztetik az állati vagy közegészséget az Unióban. (85) Az illetékes hatóságnak előzetes járványügyi intézkedéseket kell hoznia a jegyzékbe foglalt betegség terjedésének megakadályozása érdekében, és járványügyi nyomozást kell indítania. (86) Amint megerősítést nyer egy jegyzékbe foglalt betegség jelenléte, az említett betegségtől való mentesítés, illetve a betegség továbbterjedésének megakadályozása érdekében az illetékes hatóságnak meg kell hoznia a szükséges járványügyi intézkedéseket, szükség esetén korlátozás alá vont körzeteket hozva létre. (87) A jegyzékbe foglalt betegségek vadon élő állatok körében való előfordulása veszélyeztetheti a közegészséget és a tartott állatok egészségét. Ezért külön szabályokat kell megállapítani a vadon élő állatok körében előforduló betegségekre alkalmazandó járványügyi és mentesítési intézkedések tekintetében, amennyiben az indokolt. (88) Azon jegyzékbe foglalt betegségek esetében, amelyek nem rendkívül fertőzőek, és amelyek kötelező mentesítési intézkedések hatálya alá tartoznak, járványügyi intézkedéseket kell hozni az említett, jegyzékbe foglalt betegségek terjedésének – különösen a nem fertőzött területekre való átterjedésüknek – a megakadályozására. Az említett intézkedések azonban kevésbé átfogóak is lehetnek a legveszélyesebb, jegyzékbe foglalt betegségek esetében alkalmazandó intézkedésekhez képest, illetve eltérhetnek azoktól. E rendeletben ezért különleges szabályokat kell megállapítani az említett betegségek tekintetében. E járványügyi intézkedéseket azoknak a tagállamoknak is végre kell hajtaniuk, amelyek önkéntes mentesítési programot vezettek be. A járványügyi intézkedések szintjének és intenzitásának arányosnak kell lennie, és alkalmazásuknál figyelembe kell venni a szóban forgó, jegyzékbe foglalt betegség sajátosságait, eloszlását, valamint az érintett tagállam és az Unió egésze számára betöltött szerepét. (89) Annak érdekében, hogy a felelős személyek, a kedvtelésből tartott állatok tartói és az illetékes hatóságok hatékonyan alkalmazzák az e rendeletben előírt járványügyi intézkedéseket, továbbá figyelembe véve az egyes, jegyzékbe foglalt betegségek esetében alkalmazandó járványügyi intézkedések sajátosságait és a kapcsolódó kockázati tényezőket, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el azon részletes járványügyi intézkedésekre vonatkozóan, amelyeket egy jegyzékbe foglalt betegség létesítményekben, más helyszíneken és korlátozás alatt álló körzetekben való előfordulásának gyanúja vagy megerősítése esetén kell bevezetni. (90) Annak érdekében, hogy a Bizottság átmeneti időre konkrét járványügyi intézkedéseket hozhasson abban az esetben, ha az e rendeletben előírt járványügyi intézkedések nem elegendőek vagy megfelelőek az említett kockázat kezelésére, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni arra vonatkozóan, hogy korlátozott időtartamra konkrét járványügyi intézkedéseket hozzon. (91) A szárazföldi állatot tartó vagy szaporítóanyagot kezelő, illetve azokat szállító bizonyos létesítményeket vagy szállítókat nyilvántartásba kell venni, hogy az illetékes hatóság megfelelő megfigyelési tevékenységet végezhessen, és az átvihető állatbetegségek megelőzhetők, leküzdhetők és felszámolhatók legyenek. (92) Amennyiben egy szárazföldi állatot tartó vagy szaporítóanyagot kezelő, illetve tároló létesítmény konkrét állat-egészségügyi kockázatot jelent, azt az illetékes hatóságnak jóvá kell hagynia. (93) A különösen a kis- és középvállalkozásokra (kkv-k) háruló indokolatlan adminisztratív terhek és költségek elkerülésére rugalmasságot kell biztosítani a tagállamok számára annak érdekében, hogy nyilvántartásbavételi és jóváhagyási rendszerüket a helyi és regionális feltételekhez és termelési szerkezethez igazítsák. (94) Az adminisztratív terhek csökkentése érdekében a nyilvántartásba vételt és a jóváhagyásokat integrálni kell a tagállamok által adott esetben már más célból létrehozott nyilvántartásbavételi és jóváhagyási rendszerekbe, amennyiben ez lehetséges. (95) A felelős személyek nagyon jól ismerik az állatokat, amelyeknek gondját viselik. Ezért naprakész nyilvántartást kell vezetniük, amelyek tartalmazzák az állatok egészségi állapotának felmérése, a nyomon követhetőség és a jegyzékbe foglalt betegségek megjelenése esetén esedékes járványügyi nyomozás szempontjából releváns információkat. E nyilvántartásoknak könnyen hozzáférhetőnek kell lenniük az illetékes hatóság számára. (96) Annak érdekében, hogy a nyilvántartásba vett létesítményekre és szállítókra, valamint a jóváhagyott létesítményekre vonatkozó naprakész információk nyilvánosan is elérhetők legyenek, az illetékes hatóság létrehozza és vezeti az említett létesítmények és szállítók nyilvántartását. A Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a létesítmények és szállítók nyilvántartásában feltüntetendő információkról és a feljegyzésvezetési követelményekről, tekintettel a feljegyzendő információkra, a feljegyzésvezetési követelményektől való eltérésre és a szaporítóanyagok esetében támasztott további követelményekre. (97) Annak érdekében, hogy a létesítmények nyilvántartásba vételére és engedélyezésére, illetve a feljegyzésvezetésre és a nyilvántartásokra vonatkozó, e rendeletben megállapított követelményeket egységes feltételek mellett lehessen teljesíteni, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni azzal a céllal, hogy megállapítsa a tájékoztatási kötelezettségre, a mentességre és egyéb szabályokra, valamint a nyilvántartásokat és feljegyzéseket érintő formai és operatív követelményekre vonatkozó szabályokat. (98) A hatékony nyomonkövethetőség a járványügyi politika lényeges eleme. Az e rendeletben megállapított betegségmegelőzési és járványügyi szabályok hatékony végrehajtásának elősegítése érdekében azonosítási és nyilvántartási követelményeket kell alkalmazni a tartott szárazföldi állatok különböző fajaira és a szaporítóanyagokra vonatkozóan. Emellett fontos lehetőséget biztosítani egy azonosítási és nyilvántartási rendszer létrehozására azon fajok tekintetében, amelyek esetében jelenleg nem létezik ilyen rendszer, illetve amennyiben azt a megváltozott körülmények vagy a kockázatok indokolják. (99) Az azonosítási és nyilvántartási rendszer zavartalan működésének és a nyomonkövethetőségnek a biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az adatbázisokkal kapcsolatos kötelezettségekre, az illetékes hatóság kijelölésére, valamint a különböző állatfajokkal kapcsolatos részletes azonosítási és nyilvántartási követelményekre és dokumentumokra vonatkozóan. (100) Helyénvaló csökkenteni az adminisztratív terheket és költségeket, és rugalmassá tenni a rendszert azokra az esetekre, amelyekben a nyomonkövethetőségi követelmények az ezen rendeletben meghatározott eszközöktől eltérő módon is teljesíthetők. Ezért a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az azonosítási és nyilvántartási követelményektől való eltérésre vonatkozóan. (101) Annak érdekében, hogy az azonosítási és nyilvántartási rendszer alkalmazása és a nyomon követés egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az adatbázisok technikai specifikációira, az azonosítást szolgáló eszközökre, a dokumentumokra és formai követelményekre, a határidőkre, valamint az említett rendszerek alkalmazásától való eltérés kritériumaira vonatkozó szabályok megállapítása céljából. (102) Az átvihető állatbetegségek bejutásának és terjedésének megakadályozásában fontos szerepet játszik azon állatok és termékek forgalmi korlátozása, amelyek terjeszthetik az adott betegséget. Az állatok és termékek forgalmi korlátozása azonban súlyos gazdasági következményekkel járhat, és zavart kelthet a belső piac működésében. Ezért ilyen korlátozásokat csak abban az esetben kell alkalmazni, ha azok szükségesek és a felmerülő kockázattal arányosak. E szemléletmód összhangban áll az SPS-megállapodás alapelveivel és az OIE nemzetközi szabványaival. (103) Az e rendeletben meghatározott általános követelményeknek az állatok minden mozgatására vonatkozniuk kell; így például meg kell tiltani az állatok olyan létesítményből történő kivitelét, amelyben ismeretlen okú szokatlan arányú mortalitás vagy más betegségtünetek lépnek fel, vagy pedig a szállítás során teljesíteni kell bizonyos betegségmegelőzési követelményeket. (104) A szárazföldi állatok mozgatására vonatkozó jelenlegi uniós jogszabályi keret harmonizált szabályokat tartalmaz, amelyek elsősorban a szárazföldi állatok és termékek tagállamok közötti mozgatására, illetve szállítására vonatkoznak; a tagállamok maguk határozhatják meg a területükön belül történő mozgatásra vonatkozó szükséges követelményeket. Az állat-egészségügyi rendelethez kapcsolódó hatásvizsgálat keretében részletes összehasonlítást végeztek a jelenlegi helyzet és egy olyan opció között, amelynek értelmében a tagállamokon belüli mozgatásra és szállításra szintén uniós szinten harmonizált szabályok vonatkoznának. Megállapítást nyert, hogy a jelenlegi megközelítést meg kell őrizni, mivel a valamennyi mozgatásra és szállításra kiterjedő harmonizáció rendkívül összetett lenne, és a tagállamok közötti mozgatás és szállítás megkönnyítése tekintetében mutatkozó előnyök nem ellensúlyozzák a betegségek hatékony leküzdésére adott esetben gyakorolt negatív hatásokat. (105) Az állatok tagállamok közötti mozgatására egy sor alapvető állat-egészségügyi követelmény van érvényben. Különösen fontos, hogy az állatok nem kerülhetnek ki azokból a létesítményekből, amelyekben szokatlan arányú mortalitás vagy más ismeretlen okú betegségtünetek lépnek fel. Az olyan jellegű, akár rendhagyó mértékű mortalitás azonban, amely a tudományos célokra felhasznált állatok védelméről szóló, 2010. szeptember 22-i 2010/63/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[26] alapján engedélyezett tudományos eljárásokhoz kapcsolódik, és amely nem jegyzékbe foglalt betegséghez kapcsolódó fertőzéses eredetű, nem indokolhatja a tudományos célokra felhasználandó állatok mozgatásának megakadályozását. (106) E rendeletnek azonban rugalmasságot kell biztosítania azon szárazföldi állatfajok és -kategóriák mozgatásának megkönnyítése érdekében, amelyek esetében csekély annak a kockázata, hogy jegyzékbe foglalt betegségeket terjeszthetnek a tagállamok között. Ezenkívül további eltérési lehetőségeket kell biztosítani azon esetekre, amelyekben a tagállamok vagy a felelős személyek alternatív kockázatcsökkentő intézkedéseket hoznak, például magas szintű biológiai védelmet és hatékony megfigyelési rendszereket vezetnek be. (107) A patások és a baromfik kiemelt gazdasági jelentőséggel bíró állatfajcsoportok, amelyekre az e rendeletet megelőzően elfogadott uniós jogszabályok szerinti különleges mozgatási előírások vonatkoznak; ezen előírásokat a szarvasmarhafélék és a sertések Közösségen belüli kereskedelmét érintő állat-egészségügyi problémákról szóló, 1964. június 26-i 64/432/EGK tanácsi irányelv[27], a juh- és kecskefélék Közösségen belüli kereskedelmére irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 1991. január 28-i 91/68/EGK tanácsi irányelv[28], a lófélék mozgására és harmadik országból történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 2009. november 30-i 2009/156/EK tanácsi irányelv[29], a baromfi és keltetőtojás Közösségen belüli kereskedelmére és harmadik országból történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 2009. november 30-i 2009/158/EK tanácsi irányelv[30] és részben a 90/425/EGK irányelv A. mellékletének I. pontjában felsorolt külön közösségi szabályokban megállapított állat-egészségügyi követelmények hatálya alá nem tartozó állatok, spermák, petesejtek és embriók Közösségen belüli kereskedelmére és a Közösségbe történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi követelmények megállapításáról szóló, 1992. július 13-i 92/65/EGK tanácsi irányelv[31] tartalmazza. E rendeletben meg kell állapítani az említett fajok mozgatására vonatkozó fő szabályokat. A különböző állatfajok és -kategóriák által átvihető betegségektől nagymértékben függő részletes követelményeket későbbi bizottsági jogi aktusokban kell megállapítani, figyelembe véve a szóban forgó betegségek, állatfajok és -kategóriák sajátosságait. (108) Mivel a patások és baromfi összegyűjtése különös mértékben növeli a betegségek kockázatát, helyénvaló e rendeletben különleges szabályokat megállapítani az érintett állatok egészségének védelme és az átvihető állatbetegségek terjedésének megakadályozása céljából. (109) Attól függően, hogy mely jegyzékbe foglalt betegségről és jegyzékbe foglalt fajról van szó, konkrét állat-egészségügyi követelményeket kell megállapítani bizonyos, a tartott patásoktól és baromfitól eltérő állatfajok tekintetében. E fajok tekintetében az e rendeletet megelőzően alkalmazandó jogi keret, különösen a 92/65/EGK irányelv is tartalmazott előírásokat. Az említett irányelv konkrét szabályokat állapít meg bizonyos állatfajok mozgatása tekintetében, beleértve a méheket, a majmokat, a kutyákat, a macskákat stb., ezért e rendeletnek jogalapot kell teremtenie azon, felhatalmazáson alapuló és végrehajtási aktusok elfogadásához, amelyek meghatározzák az említett állatfajok mozgatására vonatkozó konkrét szabályokat. (110) A körülhatárolt létesítményekre, amelyeket általában laboratóriumi vagy állatkerti állatok tartására használnak, rendszerint magas szintű biológiai védelem, valamint az állatok kedvező és megfelelő ellenőrzés alatt álló egészségi állapota jellemző; e létesítményekben ritkábban kerül sor az állatok mozgatására, illetve azokat kizárólag ilyen létesítmények zárt körén belül mozgatják. A körülhatárolt létesítmények státuszát – amelyet a felelős személyek önkéntes alapon kérelmezhetnek – első ízben a 92/65/EGK irányelv vezette be, amely jóváhagyási szabályokat és követelményeket, valamint a jóváhagyott szervekre, intézményekre vagy központokra érvényes mozgatási követelményeket határozott meg. A rendszer lehetővé teszi az említett létesítmények számára, hogy kevesebb követelmény mellett végrehajtsák az állatok egymás közötti cseréjét; a körülhatárolt létesítmények rendszerén belül ugyanakkor állat-egészségügyi biztosítékok nyújthatók. A felelős személyek ezért széles körben elfogadják és önkéntes alapon alkalmazzák e rendszert. Ennélfogva helyénvaló megőrizni a körülhatárolt létesítmények elvét, továbbá megállapítani az említett létesítmények közötti mozgatásra érvényes szabályokat. (111) Tudományos, például kutatási vagy diagnosztikai célból és különösen a 2010/63/EU irányelvnek megfelelően jóváhagyott célból szükségessé válhat azon állatok mozgatása, amelyek nem felelnek meg az e rendeletben megállapított általános állat-egészségügyi követelményeknek, és nagyobb állat-egészségügyi kockázatot jelentenek. E rendelet rendelkezései nem tilthatják vagy korlátozhatják indokolatlanul az ilyen jellegű mozgatást, mivel azzal megakadályoznák az egyébként jóváhagyott kutatási tevékenységeket, és késleltetnék a tudományos fejlődést. Ennek ellenére e rendeletben szabályokat kell megállapítani annak biztosítására, hogy az említett állatok mozgatása biztonságos módon történjen. (112) A cirkuszi, állatkerti, kiállításra szánt és bizonyos más állatok mozgatási mintái gyakran eltérnek az egyéb tartott állatfajokra jellemző mozgatási mintáktól. Az uniós előírásoknak ezen állatok mozgatása tekintetében történő módosítása során külön figyelmet kell fordítani a sajátos kockázatokra és az alternatív kockázatcsökkentő intézkedésekre. (113) Az e rendelet (102)–(112) preambulumbekezdésében megfogalmazott célkitűzések megvalósítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a szállítás során alkalmazandó betegségmegelőző intézkedésekre, a bizonyos állatfajok mozgatására és a sajátos körülményekre – például állatok összegyűjtése vagy szállítmányok visszautasítása – alkalmazandó különleges szabályokra, illetve az egyéb típusú mozgatásra – például a tudományos célból történő mozgatás – érvényes sajátos követelményekre vagy eltérésre vonatkozóan. (114) Annak érdekében, hogy azokban az esetekben, amikor a mozgatásra vonatkozó szabályok nem elegendőek vagy megfelelőek egy adott betegség terjedésének megfékezésére, különleges szabályokat lehessen megállapítani, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni azzal a céllal, hogy korlátozott időtartamra az állatok mozgatására vonatkozó különleges szabályokat állapítson meg. (115) A tartott szárazföldi állatok tagállamok közötti mozgatása során teljesíteni kell az ilyen jellegű mozgatásra vonatkozó követelményeket. Az egészségügyi kockázatot jelentő, gazdasági jelentőséggel bíró fajok esetében az állatokat az illetékes hatóság által kibocsátott állat-egészségügyi bizonyítványnak kell kísérnie. (116) Amennyiben technikai, gyakorlati és pénzügyi szempontból kivitelezhető, a bizonyítványok kiállításával és a bejelentéssel kapcsolatban a felelős személyekre és az illetékes hatóságra háruló adminisztratív terhek csökkentése érdekében ki kell használni a technológiai fejlődés nyújtotta lehetőségeket; ezért az információtechnológia eszközeit lehetőség szerint sokrétűen, többek között a papíralapú dokumentációt helyettesítésére és a bejelentési eljárások megkönnyítésére kell alkalmazni. (117) Azokban az esetekben, amelyekben nincs szükség az illetékes hatóság által kibocsátott állat-egészségügyi bizonyítványra, az állatok más tagállamba történő mozgatását végző felelős személynek ki kell adnia egy saját nyilatkozatot, amelyben kijelenti, hogy az állatok megfelelnek az e rendeletben meghatározott, mozgatásra vonatkozó követelményeknek. (118) Az e rendelet (115), (116) és (117) preambulumbekezdésében megfogalmazott célkitűzések megvalósítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az állat-egészségügyi bizonyítványok tartalmára, a tájékoztatási kötelezettségre, az állat-egészségügyi bizonyítványok kiállítási követelményeitől való eltérésre, a bizonyítványok kiállításával kapcsolatos különleges szabályokra, valamint a hatósági állatorvosok azon kötelezettségére vonatkozóan, hogy az állat-egészségügyi bizonyítvány aláírását megelőzően megfelelő vizsgálatokat végezzenek. (119) Annak érdekében, hogy biztosítható legyen az állatok és a szaporítóanyagok nyomonkövethetősége azokban az esetekben, amikor mozgatásuk, illetve szállításuk az átvihető állatbetegségek terjesztésének kockázatával járhat, igen fontos bejelenteni az állatok és az említett szaporítóanyagok tagállamok közötti, illetve bizonyos esetekben a tagállamok felségterületén belüli mozgatását/szállítását. Ezeket a mozgatásokat és szállításokat ezért be kell jelenteni és nyilvántartásba kell venni. E célra a hatósági ellenőrzések információkezelési rendszerét kell alkalmazni, amelyet az élelmiszer- és takarmányjog, valamint az állat-egészségügyre, az állatjólétre, a növény-egészségügyre, a növényi szaporítóanyagokra és a növényvédő szerekre vonatkozó szabályok alkalmazásának biztosítása céljából végzett hatósági ellenőrzésekről és más hatósági tevékenységekről, továbbá a 999/2001/EK, az 1829/2003/EK, az 1831/2003/EK, az 1/2005/EK, a 396/2005/EK, a 834/2007/EK, az 1099/2009/EK, az 1069/2009/EK, az 1107/2009/EK rendelet, az 1151/2012/EU, a(z) [....]/2013/EU rendelet és a 98/58/EK, az 1999/74/EK, a 2007/43/EK, a 2008/119/EK, a 2008/120/EK és a 2009/128/EK irányelv módosításáról (a hatósági ellenőrzésekről szóló rendelet)[32] [Kiadóhivatal] 130. cikkének (1) bekezdése ír elő. (120) Annak érdekében, hogy az e rendeletben megállapított, az állat-egészségügyi bizonyítványok kiállítására és a mozgatás vagy szállítás bejelentésére vonatkozó szabályok végrehajtása egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az állat-egészségügyi bizonyítványmintákra, a saját nyilatkozatokra, valamint a szárazföldi és víziállatok, szaporítóanyagok és adott esetben állati eredetű termékek mozgatásának vagy szállításának bejelentésével kapcsolatos formai követelményekre és határidőkre vonatkozó szabályok megállapítása céljából. (121) A kedvtelésből tartott állatok mozgatása sajátos jellegéből adódóan olyan állat-egészségügyi kockázattal jár, amely jelentős mértékben eltér az egyéb tartott állatok képviselte kockázatoktól. Ezért e rendeletben különleges szabályokat kell megállapítani az említett mozgatásokra vonatkozóan. Annak biztosítása érdekében, hogy a kedvtelésből tartott állatok ne jelentsenek jelentős kockázatot az átvihető állatbetegségek terjesztése tekintetében, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az említett állatok mozgatására vonatkozó részletes szabályokra vonatkozóan. Annak érdekében, hogy a kedvtelésből tartott állatok mozgatására vonatkozó, e rendeletben meghatározott állat-egészségügyi követelmények teljesítése egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni az említett állatok mozgatása esetén meghozandó betegségmegelőzési és járványügyi intézkedésekre vonatkozó szabályok megállapítása céljából. (122) A vadon élő állatok több okból is veszélyeztethetik az állati vagy közegészséget, például egy létesítménybe történő bevitelük, illetve egyik környezetből a másikba kerülésük során. Az említett állatok mozgatása tekintetében megfelelő megelőző intézkedésekre lehet szükség annak érdekében, hogy megakadályozható legyen az átvihető állatbetegségek terjedése. Annak biztosítása érdekében, hogy a vadon élő állatok ne jelentsenek jelentős kockázatot az átvihető állatbetegségek terjesztése tekintetében, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a vadon élő szárazföldi mozgatásával kapcsolatos kiegészítő követelményekre vonatkozóan. (123) A szaporítóanyagok hasonló kockázatot jelenthetnek az élő állatok átvihető állatbetegségekkel való megfertőzése tekintetében. Emellett előállításuk is sajátos feltételek mellett történik, mivel a tenyészállatok egészségi állapotával szemben magas elvárások vannak érvényben, ami a donorállatok vonatkozásában szigorúbb vagy sajátos állat-egészségügyi követelményeket tesz szükségessé. Annak érdekében, hogy a szaporítóanyagok biztonságos szállítása és azok szigorú egészségügyi követelményeknek való megfelelése biztosítható legyen, valamint a szaporítóanyagok bizonyos sajátos felhasználási módjainak figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el a bizonyos állatfajokból származó szaporítóanyagok szállítására vonatkozó részletes követelményekre, a különleges – például a tudományos célból történő szállításra érvényes – követelményekre, valamint az állat-egészségügyi bizonyítványok kiállítási követelményeitől való eltérésre vonatkozóan. (124) Az állati eredetű termékek kockázatot jelenthetnek az átvihető állatbetegségek terjesztése tekintetében. Az uniós jogszabályok állati eredetű termékekre érvényes élelmiszer-biztonsági követelményei megfelelő higiéniai gyakorlatot biztosítanak, és csökkentik e termékek állategészségre jelentett kockázatát. Bizonyos esetekre azonban e rendeletben különleges állat-egészségügyi intézkedéseket, például járványügyi és vészhelyzeti intézkedéseket kell meghatározni, hogy biztosítható legyen, hogy az állati eredetű termékek nem járulnak hozzá az állatbetegségek terjedéséhez. Annak érdekében, hogy az állati eredetű termékek biztonságos szállítása e különleges esetekben is biztosítható legyen, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az állati eredetű termékeknek a végrehajtott járványügyi intézkedésekkel kapcsolatos szállítására, az állat-egészségügyi bizonyítványok kiállítási kötelezettségére és az attól való eltérésre irányuló részletes szabályokról, amennyiben az eltérést az említett szállításokkal járó kockázat és a meghozott kockázatcsökkentő intézkedések megengedik. (125) Azon nemzeti intézkedések, amelyeket a tagállamok az állatok vagy szaporítóanyagok mozgatásával, illetve szállításával kapcsolatban, illetve a jegyzékbe foglalt betegségektől eltérő betegségek területükön kifejtett hatása korlátozásának céljával hoznak, nem sérthetik a belső piacra vonatkozó uniós előírásokat. Ezért létre kell hozni az említett nemzeti intézkedések kereteit, és gondoskodni kell arról, hogy azok nem lépik túl az uniós jogszabályok által megengedett korlátokat. (126) Annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok megfelelő megfigyelési tevékenységet végezhessenek, és az átvihető állatbetegségek megelőzhetők, leküzdhetők és felszámolhatók legyenek, nyilvántartásba kell venni és jóvá kell hagyni az akvakultúrás létesítményeket. A 2006/88/EK irányelv előírja, hogy a víziállatok mozgatását végző valamennyi létesítményt engedélyezni kell. E rendeletnek fenn kell tartania az ezt szolgáló engedélyezési rendszert annak ellenére, hogy e rendelet bizonyos hivatalos uniós nyelveken a 2006/88/EK irányelvétől eltérő terminológiát alkalmaz az említett engedélyezési rendszerrel kapcsolatban. (127) A járványügyi intézkedéseknek alávetett tenyésztett víziállatok leölésével és feldolgozásával – többek között a kórokozókat tartalmazó szennyvíznek a feldolgozó létesítményekből történő kibocsátása révén – hozzájárulhat az átvihető állatbetegségek terjesztéséhez. Ezért a kockázatcsökkentő intézkedéseket végrehajtó feldolgozó létesítményeket jóvá kell hagyni az ilyen jellegű leölés és feldolgozás tekintetében. Ennélfogva e rendeletnek rendelkeznie kell a járványügyi intézkedést végrehajtó akvakultúrás élelmiszer-ipari létesítmények jóváhagyásáról. (128) Annak érdekében, hogy a nyilvántartásba vett és jóváhagyott létesítményekre vonatkozó naprakész információk nyilvánosan is elérhetők legyenek, az illetékes hatóság létrehozza és vezeti az említett létesítmények nyilvántartását. A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban jogi aktusokat fogadjon el az akvakultúrás létesítmények jegyzékében feltüntetendő információkra, valamint az akvakultúrás létesítményekre és a szállítókra érvényes feljegyzésvezetési követelményekre vonatkozóan. (129) Annak érdekében, hogy az akvakultúrás létesítmények és a járványügyi intézkedést végrehajtó akvakultúrás élelmiszer-ipari létesítmények nyilvántartásba vételére és jóváhagyására vonatkozó, e rendeletben megállapított szabályok végrehajtása egységes feltételek mellett történjen, a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni azzal a céllal, hogy megállapítsa a tájékoztatási kötelezettségre, az eltérésekre és egyéb végrehajtási szabályokra, valamint a nyilvántartásokat és feljegyzéseket érintő formai és operatív követelményekre vonatkozó szabályokat. (130) Mivel a legtöbb esetben lehetetlen minden egyes víziállatot külön azonosítani, az akvakultúrás létesítmények, a járványügyi intézkedést végrehajtó akvakultúrás élelmiszer-ipari létesítmények és a szállítók által vezetett feljegyzések nélkülözhetetlen eszközök a víziállatok nyomonkövethetőségének biztosításában. A feljegyzések a létesítmények egészségügyi állapotának megfigyelése során is jól hasznosíthatók. (131) Akárcsak a szárazföldi állatok esetében, a víziállatok mozgatása tekintetében is harmonizált szabályokat kell megállapítani, beleértve az állat-egészségügyi bizonyítványok kiállítására és a mozgatások bejelentésére vonatkozó szabályokat. (132) A 2006/88/EK irányelv szabályokat állapít meg a víziállatok mozgatására vonatkozóan; e szabályok a víziállatok tagállamokon belüli és azok köz