Közlemény az EK versenyszabályoknak a határokon átnyúló átutalásokra történő alkalmazásáról

(95/C 251/03)

BEVEZETÉS

1. Ez a közlemény azt a megközelítést rögzíti, amelyet a Bizottság a határokon átnyúló átutalási rendszerek az EK-Szerződés 85. és 86. cikkével való összeegyeztethetőségének értékelése során képviselni szándékozik.

2. A versenyszabályok alkalmazása során figyelembe kell venni a Bizottságnak a határokon átnyúló fizetési műveletekkel kapcsolatos átfogó politikáját. A Bizottság egyik fő politikai célkitűzése annak biztosítása, hogy középtávon a határokon átnyúló fizetési rendszerek átláthatósága, hatékonysága és stabilitása ugyanolyan legyen, mint a legjobb belföldi rendszereké. A belső piac, valamint a Gazdasági és Monetáris Unió előnyei csak akkor fognak teljes mértékben valóra válni, ha a vállalkozások és a magánszemélyek számára lehetővé válik az Unió egyik részéből a másikba történő gyors és megbízható átutalás.

3. A legutóbbi időkig a határokon átnyúló átutalások túlnyomó része a hagyományos banki kapcsolatokon keresztül történt. Ezen intézkedések során az átutalások általában egyesével kerültek feldolgozásra és elintézésre. A kis összegű átutalások esetében ez azt jelentette, hogy a költségek az átutalt összegek nagy hányadát tették ki. Az EU-ban számos bank folytatott együttműködést a határokon átnyúló átutalások kezelésére irányuló új rendszerek fejlesztése érdekében. Ezek a rendszerek, amelyek általában belföldi elszámolási rendszereket használnak a bejövő, határokon átnyúló átutalások folyósítására a célországban, magukban foglalják:

- a különböző tagállami intézmények közötti, megfelelő megerősített banki kapcsolatokon alapulókat,

- a meghatározott intézménytípusok társulásán alapulókat,

- az elektronikus elszámolóházak (EEH) közötti közvetlen kapcsolatra támaszkodókat.

4. Néhány nagyobb bank a saját fiók- és leányvállalati hálózatát használja hálózatként. A bank számára a másik lehetőséget az jelenti, ha közvetlen részvételre törekszik valamely EEH-ban vagy egy másik tagállamban található egyéb elszámolási rendszerben.

5. A Bizottság üdvözli az ügyfelek számára kínált szolgáltatás minőségének javítására irányuló ilyen erőfeszítéseket. Azonban a Bizottság 1993. és 1994. évi felmérései azt mutatták, hogy a határokon átnyúló átutalások átláthatósága és hatékonysága terén tapasztalható általános fejlődés nem kielégítő. A Bizottság ezért javaslatot fogadott el egy, a határokon átnyúló átutalásokról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre [1]. Ehhez a javaslathoz mellékelték e közlemény tervezetét is.

6. E közleménynek az a célja, hogy a Bizottság megközelítésének bemutatásával segítse a piaci résztvevőket a versennyel kapcsolatos kérdéseket felvető ügyekben. A Bizottság általános megközelítése az, hogy pozitívan kell szemlélni azokat a bankok közötti megállapodásokat, amelyek lehetővé teszik számukra a magasabb színvonalú határokon átnyúló átutalási rendszerek biztosítását, és különösen azokat, amelyek lehetővé teszik számukra, hogy eleget tegyenek a javasolt irányelv követelményeinek. E rendelkezéseknek azonban meg kell felelniük az EK-Szerződés 85. és 86. cikkeinek. A bankok és a rendszerek közötti tényleges verseny fontos szerepet játszik a szolgáltatások hatékonyságának javításában és az ügyfelekkel szembeni árak csökkentésében. Ez a közlemény azt szándékozik tisztázni, hogy az együttműködés mely formái vezetnek nem kívánatos összejátszáshoz, meghúzva ezáltal a határvonalat aközött, amikor az együttműködés szükséges, és aközött, amikor az együttműködés lehetséges.

7. Ez a közlemény a Bizottság 1992. március 27-i dokumentuma [2] C. mellékletében foglalt "Az átutalási rendszerek versenyelveit" korszerűsíti, és ennek helyébe lép. Az e területen szerzett további tapasztalatok fényében, vagy ha ennek a közleménynek a kidolgozása idején uralkodó feltételek jelentősen megváltoznak, a Bizottság szükségesnek találhatja e közlemény kiigazítását.

1. Hatály és meghatározások

8. E közlemény alkalmazásában:

a) "elektronikus elszámolóház (EEH)" meghatározott eljárások sorozatán alapuló, és adatfeldolgozó központ által működtetett elektronikus elszámolási rendszer, amelynek segítségével a hitel- és pénzintézetek a határokon átnyúló átutalásokkal kapcsolatos adatokat és/vagy dokumentumokat adnak át és cserélnek, elsősorban mágneses adathordozón vagy távközlési hálózaton keresztül;

b) "átutalás" meghatározott műveletek sorozatából álló fizetés, amely a kezdeményezőnek a kedvezményezett javára pénzeszköz jóváírása céljából történő fizetési megbízásával kezdődik. A fizetési rendelkezés és az abban leírt pénzeszközök egyaránt továbbításra kerülnek a kezdeményező bankjától a kedvezményezett bankjához, esetleg több, közvetítőként eljáró más bankon és/vagy több átutalási rendszeren keresztül;

c) "határokon átnyúló átutalás" a kezdeményező által végzett átutalás, amely valamely bankon vagy annak valamely másik tagállamban található bankfiókján keresztül a kedvezményezett bankjához vagy annak valamely másik tagállamban található bankfiókjához érkezik;

d) "határokon átnyúló átutalási rendszer" olyan rendszer, amelyen keresztül a fizetési rendelkezést és az abban leírt pénzeszközt továbbítani lehet a határokon átnyúló átutalás teljesítése céljából;

e) "határokon átnyúló fizetési eszköz" olyan fizetésre szolgáló eszköz (beleértve az átutalást, a fizetésre szolgáló kártyát, illetve a csekket is), amely a határokon átnyúló fizetés elvégzésére használható. A határokon átnyúló fizetés történhet személyesen, vagy távolról, attól függően, hogy a kezdeményező és a kedvezményezett ténylegesen találkozik-e a fizetés megindításakor;

f) "multilaterális bankközi díj" kollektíven elfogadott bankközi tranzakciós díj.

9. Ez a közlemény csak a határokon átnyúló átutalási rendszerekre vonatkozik. E közlemény alkalmazásában egy adott tagállamban található átutalási rendszer határokon átnyúló átutalási rendszernek minősül, amennyiben határokon átnyúló átutalásokat teljesít.

10. A 85. és a 86. cikk rendelkezései csak akkor alkalmazhatók, ha a tagállamok közötti kereskedelemre gyakorolt hatás felmerülhet. A határokon átnyúló átutalási rendszerek, pontosan abból eredően, hogy határokon átnyúló átutalásokat teljesítenek, képesek ilyen hatás kiváltására [3].

11. E közlemény címzettjei a hitelintézetek és más olyan intézmények, amelyek részt vesznek határokon átnyúló átutalási rendszerekben és ilyen átutalásokat hajtanak végre. E közlemény alkalmazásában az ilyen intézményeket "bankokként" említik.

2. A piac

(1) Az érintett piac

12. Annak értékelése érdekében, hogy egy megállapodás milyen hatást gyakorol a versenyre a 85. cikk alkalmazásában, és hogy vajon létrejön-e az erőfölény a piacon a 86. cikk alkalmazásában, az érintett piac fogalmát meg kell határozni.

13. Az érintett termékpiac mindazokat a termékeket magában foglalja, amelyeket a fogyasztók egymással felcserélhetőnek vagy helyettesíthetőnek tekintenek a termékek jellemzői, ára és rendeltetése alapján. A piacon mutatkozó kereslet és kínálat szerkezetét szintén figyelembe kell venni. Az érintett földrajzi piac olyan terület, ahol az adott termékkel kapcsolatos verseny feltételei megfelelően homogének, és amelyet meg lehet különböztetni a szomszédos területektől, különösen azért, mert a versenyfeltételek azokon a területeken jelentősen eltérnek. A Bizottság csak az egyedi esetek során tudja pontosan meghatározni a piacokat. Jelezni tudja azonban, hogy milyen megközelítést alkalmaz majd a piac meghatározásakor a határokon átnyúló átutalási rendszerek értékelése érdekében.

14. Általában egy adott határokon átnyúló átutalás esetében a kezdeményező bankja nem a kedvezményezett bankját választja. Ez azonban nem jelenti azt, hogy a bankok között az ügyfelekért ne merülne fel verseny. A verseny eltérő szinteken, változó mértékben létezhet. Az adott esetben az érintett piac meghatározása érdekében figyelembe kell venni a verseny mértékét ezeken az eltérő szinteken. Rendszeren belüli verseny alakul ki, amikor az adott rendszerben részt vevő bankok versenyeznek az ügyfelekért az árak és a feltételek legjobb kombinációinak felkínálásával a határokon átnyúló átutalások teljesítése és elnyerése érdekében. Rendszerközi verseny alakul ki, amikor különböző határokon átnyúló átutalási rendszerekben részt vevő bankok versenyeznek az ügyfelekért. Eszközön belüli verseny alakul ki, amikor a bankok a határokon átnyúló átutalás eltérő, de egymással felcserélhető típusait kínálják, például sürgős vagy nem sürgős átutalásokat, illetve további információkat hordozó vagy nem hordozó átutalásokat. Eszközök közötti verseny alakul ki, ha a határokon átnyúló átutalásokon kívüli határokon átnyúló fizetési eszközök határokon átnyúló átutalásokkal cserélhetők fel.

15. Először: az egymással való felcserélhetőség nagyobb fokát az egyéb távoli, határokon átnyúló fizetési eszközök jelentenék. Míg a termékpiac a határokon átnyúló átutalásokon kívüli fizetési eszközöket is magában foglalhatja, a távoli határokon átnyúló fizetések teljesítésére használható fizetési eszközök az olyan fizetési eszközöktől eltérő jellegzetességekkel és végső felhasználásokkal rendelkeznek, mint amelyeket csak személyesen történő fizetések vagy nemzeti fizetések esetében lehet használni.

16. Másodszor: a távoli határokon átnyúló fizetések kategóriáján belül (vagy a határokon átnyúló átutalások kategóriáján belül) létezhetnek különálló, szűkebb piacok is. A kis értékű (kisösszegű) fizetések teljesítésére használatos rendszerek bizonyára nem cserélhetőek fel a nagy értékű (nagy összegű) fizetések rendszereivel. Ugyanez igaz a kiskereskedők és egyéb szolgáltatók számára teljesített fizetésekre nézve szemben a magánszemélyek számára teljesített fizetésekkel, vagy a sürgős fizetésekre szemben a nem sürgős fizetésekkel.

17. Harmadszor: egy adott fizetési eszköz (sőt az eszköz egy adott eleme) saját maga is érintett piacot alkothat. Például a Helsinki Megállapodás határozatában a Bizottság azt állapította meg, hogy a külföldi eurocsekkek közvetlenül érintett piaca az, ahol azok lehívásra kerülnek a kereskedelmi szektorban Franciaországban [4]. Az egyedi esetekben helyénvaló lehet, ha a határokon átnyúló átutalásokat (vagy adott elemeit, mint például a kisösszegű határokon átnyúló átutalásokat) tekintik érintett piacnak.

18. Azon az érintett piacon felül, amelyen a bankok versenyeznek az ügyfelekért, olyan érintett piac is van, amelyen a különböző határokon átnyúló átutalási rendszerek, EEH-k és bankok versenyeznek azzal, hogy más bankok számára különböző csatornákat kínálnak a határokon átnyúló átutalások kezelésére. Például egy adott tagállamban különböző bankok versenyezhetnek azzal, hogy partnerbankként járnak el más tagállamokban található bankok irányában. A partnerbank teljesíti a kedvezményezett bankjába beérkező határokon átnyúló átutalásokat. Ezen a piacon a bankok közötti verseny rendszerközi versenyként is leírható.

19. A földrajzi piac még mindig jórészt nemzeti jellegűnek tűnik, mivel a határokon átnyúló fizetésekkel kapcsolatos verseny feltételei különbözőek a tagállamokban.

(2) Verseny az érintett piacokon

20. A bankok között az ügyfelekért folyó verseny csak akkor hatékony, ha az árak és az ügyfelekkel szembeni feltételek átláthatóak. A verseny még intenzívebbé válik, ha az ügyfelek alacsonyabb átállási költségekkel rendelkeznek, például, ha a bankok azt kínálják fel, hogy az átutalásokat olyan személyek nevében is teljesítik, akik nem rendelkeznek számlával az adott bankoknál.

21. Jelenleg úgy tűnik, hogy bizonyos mértékű bankokért folyó rendszerbeli verseny alakul ki olyan, különböző határokon átnyúló átutalási rendszerek között, amelyek átutalásokat teljesítenek a kezdeményező bankjától a kedvezményezett bankja szerinti országba. Ugyanakkor számos tagállamban korlátozott vagy semmilyen ilyen jellegű versennyel nem szembesülnek a bejövő határokon átnyúló átutalásokat az illető tagállamokban folyósító, hazai elszámolási rendszerek.

22. Egy adott rendszerben a rendszerbeli verseny korlátozása kevésbé súlyos hatásokkal jár, ha ezt a többi rendszer (rendszerek közötti verseny) vagy más eszközök, illetve mindkettő szélesebb versenye kompenzálja. Ezzel szemben, ha ez a szélesebb verseny gyenge vagy nem létezik, különösen fontos annak biztosítása, hogy az esetleges rendszerbeli versenyt ne korlátozzák. Ezen túlmenően, ha hasonló (rendszerbeli) korlátozások mutatkoznak a versengő rendszereken belül, kevés bizalmat lehet fektetni abba, hogy a szélesebb verseny léte kompenzálja a rendszerbeli verseny hiányát.

3. Nem árbeli verseny

(1) Tagság valamely rendszerben

23. A határokon átnyúló átutalási rendszerekben való tagság kérdése kapcsán figyelembe kell venni a közösségi jog versenyszabályokon kívüli szempontjait. Különösen akkor, amikor a rendszereket a jogalkotás állítja fel vagy azok állami hatóságok irányítása alatt állnak, alkalmazhatóak a letelepedés szabadságának, a szolgáltatásnyújtás szabadságának, valamint a tőke és a fizetések szabad mozgásának az EK Szerződésben és a második Banki Irányelvben [5] szereplő elvei. Az állami szabályozás szempontjaival ez a dokumentum nem foglalkozik.

24. A bankok közötti magánjellegű rendelkezéseknek, amelyek új határokon átnyúló átutalási rendszereket állítanak fel vagy kapcsolnak össze ilyen meglévő rendszereket, meg kell felelniük az EK-Szerződés 85. és 86. cikkének.

25. Amennyiben a határokon átnyúló átutalási rendszer "alapvető eszköznek" minősül, akkor annak további tagság fogadására nyitva kell állnia (eltérően a tulajdonosi jogviszonytól), feltéve, hogy a jelöltek eleget tesznek a megfelelő tagsági kritériumoknak (lásd 26. pont, alább). Az alapvető eszköz olyan eszköz vagy infrastruktúra, amelyhez való hozzáférés nélkül a versenytársak nem tudnak szolgáltatást nyújtani ügyfeleik számára [6]. A határokon átnyúló átutalási rendszer alapvető eszköznek minősül, ha az abban való részvétel a bankok számára az érintett piacon való versenyzés miatt szükséges. Más szóval, a rendszerhez való hozzáférés hiánya jelentősen akadályozza az új versenytárs belépését. Ilyen eset jönne létre, ha az új versenytárs nem szerezhetne hozzáférést valamely más rendszerhez vagy nem tudna saját rendszert létrehozni az érintett piacon való versenyben való részvételhez.

26. Az alapvető eszköznek minősülő, határokon átnyúló átutalási rendszer tagsági kritériumokat alkalmazhat, feltéve, hogy ezek objektíven indokoltak. A tagság közvetlen vagy közvetett részvétel formáját öltheti [7], a felelősségük jellegének megfelelő eltérő tagsági kritériumokkal a közvetlen tagokra és a közvetett tagokra nézve. A tagsági kritériumoknak írásba foglaltaknak, hozzáférhetőnek és diszkriminációmentesnek kell lenniük. A kritériumok például követelményeket állapíthatnak meg a tagok számára pénzügyi helyzetükkel, műszaki vagy vezetési kapacitásukkal és egy meghatározott hitelképességi szintnek való megfeleléssel kapcsolatban. Belépési díj megfizetését is elő lehet írni. A belépési díjat azonban nem lehet olyan magas szinten megállapítani, hogy az a belépés akadályává váljon. A belépési díj szintje semmilyen körülmények között nem haladhatja meg a rendszerbeli korábbi beruházások valós költségének méltányos részét. A tagsági kritériumok a rendszerbeli tagságot nem köthetik más, nem kapcsolódó szolgáltatások elfogadásához.

27. A kisebb bankok számára belépési akadálynak minősülhet a tranzakciók minimális számának előírása. Az alapvető eszköznek minősülő határokon átnyúló átutalási rendszernek, ahol lehetséges, engedélyeznie kell olyan bankok tagságát, amelyek csak kisszámú tranzakciót végeznek. Ennek megvalósításához az egyik elfogadható út az lenne, ha az ilyen bankok közvetett részvételét tennék lehetővé. Ha a közvetett részvétel nem létezik, objektív indokolást kell adni a tranzakciók minimális számának bármiféle előírására.

28. A tagság elutasítását vagy az alapvető eszköznek minősülő határokon átnyúló átutalási rendszerből való végleges kizárást írásbeli indokolással kell ellátni a megtagadás vagy a kizárás okainak feltüntetésével, és az független felülvizsgálati eljárás alá vonható.

29. Az alapvető eszköznek nem minősülő rendszer nem köteles további tagokat fogadni és a tagsági kritériumokat objektíven indokolni. A rendszerek, akár alapvető eszköznek minősülnek, akár nem, mentesítésben részesülhetnek a 85. cikk (3) bekezdése alapján, ha az egyedi tagokat a megfelelő volumen biztosítása érdekében megakadályozzák a más rendszerekben való részvételben.

(2) A rendszer működése

30. A bankok közötti megállapodások nem vezethetnek kizárólagossági rendelkezésekhez: az ügyfelek továbbra is szabadon változtathatják a banki kapcsolataikat, illetve dönthetnek úgy is, hogy egyszerre több intézménnyel állnak banki kapcsolatban.

31. A határokon átnyúló átutalási rendszeren belüli bankok szabványokat fogadhatnak el a rendszer működésével, a rendszer által feldolgozásra kerülő tranzakciók fajtájával és minőségével, valamint a biztonsággal és kockázatkezelési szabályokkal kapcsolatosan.

32. A működési szabványokról szóló megállapodások, a következőket is beleértve, általában nem tartoznak a 85. cikk (1) bekezdésének hatálya alá:

- szabványosított üzenetformák és útirány-azonosítók (de a választható hardverrel kapcsolatos megállapodásokat el kell kerülni, kivéve ha az a rendszer működéséhez szükséges),

- a rendszeren keresztül továbbításra kerülő átutaláshoz szükséges minimális információk,

- kiegyenlítési főösszegeket elfogadó kiegyenlítési rendelkezések, például a kiegyenlítés megvalósításának módozatai, és annak a pontnak az elfogadása, ahol a kiegyenlítés megtörténtnek tekinthető.

33. A szabványokról szóló következő megállapodások a 85. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozhatnak. Ilyen esetben e megállapodások általában mentesítésben részesíthetők a 85. cikk (3) bekezdése alapján, ha diszkriminációmentesek, és arra korlátozódnak, ami a rendszer működésének jobbá tételéhez szükséges.

(1) A tranzakciós szabványokról szóló megállapodások, beleértve:

- a tranzakciós időkről szóló szabályok, például annak a kikötése, hogy az értéket az átutalás kedvezményezett bankja megkapja egy bizonyos határidőig, ha egy bizonyos időpontig fizetési megbízást kap (de az ilyen rendelkezések különösen nem vezethetnek összehangolt értéknapos gyakorlathoz az ügyfelekkel szemben),

- a rendszer által feldolgozásra kerülő maximális és minimális összegek.

(2) A biztonsággal és a kockázatkezelési szabályokról szóló megállapodások, beleértve:

- a kiegyenlített státusz megadásának kritériumai és a kiegyenlítési számlák kezelése,

- a likviditási szabványokra vonatkozó rendelkezések (például az a követelmény, hogy megfelelő biztosíték kerüljön könyvelésre a kockázatok fedezésére),

- a résztvevők mulasztásából származó veszteségek előre elfogadott megosztása.

34. A megállapodásokat a bankközi kapcsolatokra kell korlátozni, és nem vezethetnek az ügyfelekkel szembeni összehangolt magatartáshoz.

4. Árverseny

(1) Határokon átnyúló átutalási rendszerek alapítási költségei és a központi szervezetek működési költségei

35. A határokon átnyúló átutalási rendszerek felállítása során felmerült és valamely központi szervezet (például valamely EEH) működéséből adódó költségek megosztásra kerülhetnek a résztvevő bankok között, például, a résztvevő bankok felé felszámított EEH díjszabás (amely a volumen vagy más előre megállapított feltétel szerint változhat) útján. Ha az alapítási költségek szükségszerűen merültek fel a kedvezményezett banki minőségben eljáró résztvevő bankoknál, indokolt lehet, hogy ezeket a költségeket kollektíven elfogadott bankközi díj útján fizessék ki (ezt illetően lásd az alábbiakat).

(2) Árképzés a határokon átnyúló átutalási rendszerekben

36. A fizetési rendszerben a tranzakció általában legalább négy felet érint: a kezdeményezőt (a fizető ügyfél), a kezdeményező bankját, a kedvezményezettet (a fizetésben részesülő ügyfél) és a kedvezményezett bankját. Négyük kölcsönös viszonya jelenti azt a keretet, amelyben az árképzés megjelenik a fizetési rendszerben: kezdeményező–kezdeményező bankja, kedvezményezett–kedvezményezett bankja, kezdeményező bankja–kedvezményezett bankja és kezdeményező–kedvezményezett. A négy különböző kapcsolatra vonatkozó árképzési rendelkezések kölcsönhatásban vannak egymással.

37. A határokon átnyúló átutalás tekintetében a kezdeményező bankja és a kedvezményezett bankja lehet, hogy nincs közvetlen szerződéses jogviszonyban. Ilyen esetben az átutalás egy banki láncolat útján kerül lebonyolításra. A láncolatban az egyes bankpárokat kétoldalú megállapodás és/vagy, a rendszeren belüli, többoldalú megállapodás kapcsolja össze. A bankközi árképzés az egyes bankpárok közötti viszony részét képezheti.

a) Árképzés bankok és ügyfelek között

38. Különböző árképzési módszerek állnak rendelkezésre, külön vagy egymással kombinálva. Ezek magukban foglalják a részletes árakat, mint például a tranzakciós díjak és éves díjak, valamint az olyan kevésbé átlátható árakat, mint például az értéknapos gyakorlat, a számlaegyenlegekre számított, az általánosnál alacsonyabb kamat (és/vagy kölcsönökkel és hiteltúllépésekkel kapcsolatos magasabb kamat) és a kevésbé előnyös váltási árfolyamok.

39. A banki verseny más területeihez hasonlóan a részt vevő bankok itt sem köthetnek olyan megállapodásokat, amelyek ügyfelekkel szembeni árképzési típust vagy szintet rögzítenek. A jogalkotás az Európai Közösségek Bíróságának a Szerződés 5. cikkének (2) bekezdése és 85. cikke együttes alkalmazásával kapcsolatos esetjogától függően azonban egyes esetekben korlátozza azt a mértéket, amelyben a bankok az ügyfelekkel szemben árakat állapíthatnak meg.

b) Multilaterális bankközi díjak

40. A Bizottság úgy véli, hogy a kétoldalú bankközi díj megállapodások általában kívül esnek a 85. cikk (1) bekezdésének hatályán. Ezzel szemben, a multilaterális bankközi díjjal kapcsolatos megállapodás a verseny olyan korlátozása, amely a 85. cikk (1) bekezdésének hatálya alá esik, mert lényegesen korlátozza a bankok arra vonatkozó szabadságát, hogy önállóan határozzák meg saját árképzési politikájukat. A korlátozás valószínűleg azzal a hatással is jár, hogy torzítja a bankok ügyfeleikkel szembeni magatartását. A 85. cikk (1) bekezdése alapján a verseny másfajta korlátozásáról beszélhetünk, ha a bankok között olyan megállapodás jön létre vagy olyan összehangolt magatartás alakul ki, amellyel a bankközi díj hatását áthárítják az ügyfeleik részére megállapított árakba.

41. A kellőképpen erős rendszerközi verseny korlátozhatja a bankközi díjnak az ügyfelek részére megállapított árakra gyakorolt hatását. Ilyen helyzetben a multilaterális bankközi díj korlátozó hatása egyetlen rendszeren belül esetleg nem értékelhető (és ily módon nem tartozik a 85. cikk (1) bekezdésének hatálya alá), feltéve, hogy a versengő rendszerek maguk sem alkalmaznak hasonló multilaterális bankközi díjakat.

42. Ha a rendszerközi verseny korlátozott vagy nem is létezik, a multilaterális bankközi díjat általában úgy tekintik, hogy értékelhető mértékű korlátozó hatást gyakorol a versenyre, és ily módon a 85. cikk (1) bekezdésében foglalt tilalom alá tartozik.

43. Még ha a multilaterális bankközi díjakkal kapcsolatos megállapodások a 85. cikk (1) bekezdésének hatálya alá is tartoznak, csak akkor kaphatnak mentességet a 85. cikk (3) bekezdése alapján, ha ténylegesen szükségeseknek bizonyulnak az együttműködés bizonyos, önmagukban pozitív formáinak sikeres végrehajtása érdekében. Nem a Bizottság feladata, hogy részletes rendelkezéseket írjon elő a bankok számára. Ha azonban a bankok multilaterális bankközi díjjal kapcsolatos rendelkezéseket vezetnek be, a Bizottság (a 85. cikk (3) bekezdésében a mentesítés megszerzése érdekében megállapított kritériumok alkalmazása során) vizsgálat alá veszi azt a gazdasági előnyt, amelynek megszerzésére e rendelkezések törekednek, és mérlegeli, hogy az ügyfelek (beleértve az ügyfeleket és azokat is, akik nem minősülnek annak) tisztességesen részesülnek-e ezen előnyből, és hogy az adott bankközi díjjal kapcsolatos rendelkezésekre valóban szükség van-e ezen előny megszerzésének eszközeként.

c) Határokon átnyúló átutalások bonyolítása

44. A banki láncolat által bonyolított határokon átnyúló átutalásokra példa lehet a következő. A kezdeményező bankja az átutalást az ugyanazon tagállamban található első közvetítő bankhoz továbbítja. A közvetítő bank veszi fel a határokon átnyúló kapcsolatot úgy, hogy az átutalást egy második közvetítő bankhoz (a partnerbank) továbbítja a rendeltetési tagállamba. A partnerbank az átutalást a kedvezményezett bankjához küldi. Ez általában valamely hazai elszámolási rendszeren keresztül történik, amely esetben a partnerbank a hazai rendszerbe való belépési pontként működik. Az EEH az első közvetítő bank, a partnerbank vagy mindkettő helyébe léphet.

45. A bankközi árképzés a láncolat egyes bankpárjai közötti kapcsolat részét képezheti. Az említett példában az első közvetítő bank is és a partnerbank is általában kétoldalú megállapodást köthet a kezdeményező bankjával, illetve az első közvetítő bankkal a határokon átnyúló átutalások kezelésével kapcsolatos ár tekintetében. Az ilyen kétoldalú ármegállapodások nem tartoznak a 85. cikk (1) bekezdésének hatálya alá. Ellenben, ha egy bankcsoport multilaterális bankközi díjban állapodna meg e láncolatbeli kapcsolatok bármelyikének fedezése érdekében, ez főszabály szerint a 85. cikk (1) bekezdésének hatálya alá tartozna. A multilaterális bankközi díj korlátozó hatása azonban valószínűleg nem lenne értékelhető (és ily módon nem tartozna a 85. cikk (1) bekezdésének hatálya alá), ha olyan versengő rendszerek állnak rendelkezésre, amelyek maguk nem tartalmaznak hasonló multilaterális bankközi díjat.

46. A láncolat utolsó bankpárját a partnerbank és a kedvezményezett bankja alkotja. Ők hazai banki kapcsolatot vehetnek igénybe, de általában mindketten tagjai annak a hazai elszá- molási rendszernek (vagy EEH-nak), amelyet a rendeltetési tagállamba beérkező átutalások folyósítására alkalmaznak. Itt valószínűleg korlátozott a rendszerközi verseny, vagy nem is létezik, mert olyan rendszer alkalmazására van szükség, amely minden lehetséges kedvezményezetti bank számára biztosítani tudja a folyósítást a célországban. (Természetesen nem beszélhetünk rendszerközi versenyről, ha a bankok megállapodnak abban, hogy egy adott rendszert alkalmaznak a beérkező átutalások bonyolítására.) Az ilyen rendszer által bonyolított határokon átnyúló átutalásoknál alkalmazott multilaterális bankközi díj versennyel kapcsolatos vonatkozásokat vet fel a 85. cikk (1) bekezdése alapján.

d) Kettős díjfizetés

Kettős díjfizetés történik, ha a határokon átnyúló átutalás kezdeményezője vállalja az átutalás minden díjának megfizetését (úgynevezett "OUR" átutalás [8], de ennek ellenére a közvetítő bank, illetve a kedvezményezett bankja levon az átutalt összegből, vagy a kedvezményezett bankja olyan díjat számít fel a kedvezményezettnek, amely meghaladja a hazai átutalásokra megállapított díjat.

48. A Bizottság úgy véli, hogy az ügyfeleknek az a lehetősége, hogy "OUR" átutalásokat végezzenek, a 85. cikk (3) bekezdése alkalmazásában gazdasági előnyt jelent. Bizonyos körülmények között a határokon átnyúló átutalásra alkalmazott multilaterális bankközi díjakra vonatkozó megállapodás nélkülözhetetlen lehet a határokon átnyúló átutalások kettős díjfizetés gyakorlatának elkerülése érdekében, ezáltal lehetővé téve a bankok számára, hogy "OUR" átutalásokat kínáljanak (lásd az 53. ponttól alább). Ha ez az eset áll fenn, a díj a 85. cikk (3) bekezdése alapján mentesül.

49. A Bizottság úgy véli, hogy a határokon átnyúló átutalásokra alkalmazott multilaterális bankközi díj általában nem elengedhetetlen annak érdekében, hogy a bankok "SHARE" vagy "BEN" határokon átnyúló átutalásokat kínálhassanak. A "SHARE" átutalás tekintetében a kezdeményező bankja ügyfelei részére olyan díjat állapíthat meg, amely saját költségeit fedezi, a közvetítő bankok az átutalás összegéből vonhatnak le egy összeget saját költségeik fedezésére (vagy a kezdeményező bankjának számíthatják fel ezeket a költségeket), a kedvezményezett bankja pedig saját ügyfelei részére díjat számíthat fel saját költségeinek fedezésére. A "BEN" átutalás tekintetében a kezdeményező bankja és a közvetítő bankok az átutalás összegéből díjat vonhatnak le saját költségeik fedezésére, a kedvezményezett bankja pedig saját ügyfelei részére díjat számíthat fel saját költségeinek fedezésére.

50. A bankok továbbra is szabadon, önállóan döntik el, hogy valamennyi "OUR", "BEN" és "SHARE" határokon átnyúló átutalást vagy ezek bármelyikét kínálják-e [9].

e) A határokon átnyúló átutalások költségei

51. A határokon átnyúló átutalások elvégzése újabb feladatokat kívánhat meg a hazai átutalásokhoz képest:

(1) a rendszer egésze tekintetében esetleg új rendszer felállítása válhat szükségessé, vagy a meglévő rendszert kell módosítani a határokon átnyúló átutalások feldolgozása érdekében;

(2) maga az átutalás tekintetében az újabb feladatok magukban foglalhatják a következőket:

i. a határokon átnyúló átutalást esetleg bejövő fizetésként jelenteni kell a fizetési mérleggel foglalkozó hatóságoknak;

ii. a kifizetést esetleg a kedvezményezett fizetőeszközére kell átváltani;

iii. rendelet írhatja elő, hogy a kedvezményezett részére több információt (például a fizetési megbízással kapcsolatos részletes adatok) kell szolgáltatni, mint általában a hazai fizetések esetében;

iv. a kedvezményezettel kapcsolatos részletes adatokat, a számlaszámot és a banki rendezőkódot ellenőrizni kell, mivel ezek az információk gyakran hiányosak-vagy pontatlanok;

v. a fizetési megbízást újra kell formattálni, ha az az elszámolási mechanizmus útján kerül feldolgozásra a célországban;

vi. esetleg további elszámolási és kiegyenlítési műveletekre lehet szükség.

52. Ha a kezdeményező bankja vagy a partnerbank, illetve az EEH képes ezen újabb feladatok elvégzésére, akkor az átutalás úgy vihető be a célország elszámolási rendszerébe, mintha hazai átutalás lenne. Ez azt jelenti, hogy a kedvezményezett bankja számára nem jelent különbséget, ha egy másik országban kezdeményezett átutalást kap, vagy ha tisztán hazai átutalást kap. Ilyen helyzetben a kettős díjfizetés problémája nem merül fel, és az átutalás határokon átnyúló jellegével kapcsolatos multilaterális bankközi díj sem tűnik szükségesnek.

f) A kettős díjfizetés elkerülése, ha a határokon átnyúló átutalások különleges költségeket eredményeznek

53. A Bizottság mindazonáltal elismeri, hogy továbbra is fennállhatnak olyan körülmények, amikor a kedvezményezett bankja szükségszerűen további költségekkel fog szembesülni a határokon átnyúló átutalás fogadása során a hazai átutalásokhoz képest. Különösen ez lesz a helyzet azokban a tagállamokban, amelyek előírják a kedvezményezett bankja részére a beérkező fizetéseknek a fizetési mérleggel foglalkozó hatóságok felé történő bejelentését, vagy amelyek előírják, hogy a kedvezményezetteknek több információt kell kapniuk bankjuktól, mint a hazai kifizetések esetében általában. Ez a helyzet áll fenn akkor is, ha a kedvezményezetti bankokra hárulnak az új rendszerek felállítási költségei (és itt a helyzet eltérő lesz a különböző tagállamokban). Ilyen körülmények között indokolt lehet a célországban található bankok számára, ha multilaterális bankközi díjban állapodnak meg e további költségek fedezésére a kettős díjfizetés elkerülése érdekében. Ilyen tranzakciós díjban állapodhatnak meg valamely EEH résztvevői, illetve általános jelleggel az adott ország valamennyi vagy legtöbb bankja.

54. Valamely EEH résztvevői közötti megállapodás a kedvezményezetti bank szükséges járulékos költségekeit az EEH és a résztvevő kedvezményezetti bankok által elfogadott bankközi díj segítségével fedezné. Ezt a többoldalúan elfogadott bankközi díjat a kedvezményezetti bankok tényleges járulékos költségeire alapoznák, és belefoglalhatnák az EEH által a továbbító bankoknak (vagy továbbító EEH-knak) felszámított átfogó (bilaterális) díjba. Az EEH a bankközi díj folyósításával fedezné a kedvezményezetti bankok számára szükséges járulékos költségeiket.

55. Egy adott ország valamennyi vagy legtöbb bankja közötti megállapodás is fedezné a kedvezményezetti bankok szükséges járulékos költségeit a valamennyi részt vevő kedvezményezetti bank által elfogadott bankközi díj útján. Egy adott átutalás esetében e bankok egyike járna el (belépési pont) partnerbankként a továbbító bank számára. A multilaterálisan elfogadott bankközi díjat itt is a kedvezményezetti bankok tényleges járulékos költségeire alapoznák, és belefoglalhatnák a partnerbank által a továbbító bankoknak (vagy továbbító EEH-knak) felszámított átfogó (bilaterális) díjba. A partnerbank a bankközi díj folyósításával fedezné a kedvezményezetti bankok számára szükséges járulékos költségeiket.

g) A multilaterális bankközi díj feltételei

56. Ha a multilaterális bankközi díj a 85. cikk (1) bekezdés hatálya alá tartozik, de mentesítésben részesíthető, mivel a kettős díjfizetés elkerülése érdekében szükséges, a következő feltételeknek kell megfelelnie:

(1) a díj szintjét a kedvezményezetti bankként eljáró résztvevő bankok átlagos tényleges járulékos költségeinek szintjén kell megállapítani (és rendszeresen felülvizsgálni);

(2) a díjat alapértelmezés szerinti díjként kell meghatározni, lehetővé téve a rendszer tagjai számára, hogy a referenciaszint feletti vagy alatti bilaterális díjakról tárgyaljanak.

[1] Az 1994. november 18-i közlemény, COM(94) 436: "EU átutalások: átláthatóság, hatékonyság és stabilitás".

[2] SEC(92) 621: "A határokon átnyúló fizetések egyszerûsítése: az akadályok felszámolása".

[3] A 172/80. eset, Züchner kontra Bayerische Vereinsbank [1981.] ECR 2021., (18) bekezdés.

[4] A Bizottság 1992. március 25-i határozata Eurocsekk: Helsinki Megállapodás, HL L 95., 1992.4.9, (8) és (76) bekezdések; ezt az álláspontot képviselte az elsõfokú bíróság, T-39/92. és T-40/92. esetek, Groupement des cartes bancaires "CB" és Europay International kontra Bizottság [1994.] ECR II-49, (104) bekezdés.

[5] Az 1989. december 15-i 89/646/EGK második tanácsi irányelv a hitelintézeti tevékenység vállalásával és végzésével kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések koordinálásáról, HL L 386., 1989.12.30., 1. o.

[6] Az alapvetõ eszköz fogalmával kapcsolatosan lásd 6 és 7/73. esetek Institutio Chemioterapico Italiano and Commercial Solvents Corporation kontra Bizottság [1974.] ECR 223; 1988. november 4-i bizottsági határozat London European - Sabena, HL L 317., 1988.11.24., 47. o.; 1992. június 11-i bizottsági határozat B&I Line kontra Sealink [1992.] CMLR 255; 1993. december 21-i bizottsági határozat Port of Rodby, HL L 55., 1994.2.26, 52. o.; IGR Stereo Television, Tizenegyedik versenyjelentés, (94) pont; Disma Huszonharmadik versenyjelentés, (223) és (224) pontok.

[7] A közvetett részvétel olyan tagsági forma, amely az intézmények számára a közvetlen részvétel bizonyos feladatait és kötelezettségeit biztosítja, de nem megy el odáig, hogy azoknak a kötelezettségeknek a rendezésével bízza meg õket, amelyek a közvetlen résztvevõk számára vannak fenntartva.

[8] Az átutalások "OUR", "SHARE" vagy "BEN" típusúakként írhatók le, attól függõen, hogy az ügyfelek milyen díjtelepítést kérnek:

- OUR: minden díjat a kezdeményezõ visel (a mi díjaink),

- SHARE: költségmegosztás a kezdeményezõ és a kedvezményezett között

- BEN: minden díjat a kedvezményezett visel.

[9] A javasolt irányelv az "OUR" átutalásokat venné alapértelmezés szerinti megoldásnak, ha az átutalás kezdeményezõje nem rendelkezett másként.

--------------------------------------------------