BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A hatásvizsgálat összefoglalása Amely a következő dokumentumot kíséri Közlemény Az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégia /* SWD/2013/0131 final */





BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A hatásvizsgálat összefoglalása Amely a következő dokumentumot kíséri Közlemény Az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégia 1. Eljárási kérdések és konzultáció az érdekelt felekkel Az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégia a Bizottság 2013. évi munkaprogramjának részét képezi[1]. A stratégia „Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás: egy európai fellépési keret felé” című fehér könyvre épül[2]. A hatásvizsgálatot az Éghajlatpolitikai Főigazgatóság dolgozta ki, sok tekintetben a Hatásvizsgálati Testület által megfogalmazott ajánlások alapján. A Bizottság a jelentés elkészítéséhez egyeztetéseket folytatott a tagállamok és az érdekelt felek képviselőit tömörítő, az éghajlatváltozás hatásaival és az azokhoz való alkalmazkodással foglalkozó irányítócsoporttal, nyilvános online konzultációkat indított, valamint különféle műhelytalálkozókat szervezett a tagállamok és az érdekelt felek részvételével. Az érdekelt felek összességében támogatták az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást szolgáló, EU-ösztönözte kiegészítő fellépést, miközben elismerték, hogy az éghajlatváltozással járó hatások többsége esetében helyi szinten kell kezelni a kérdést. Valamennyien úgy ítélték meg, hogy prioritást kell élveznie az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás legfontosabb uniós kezdeményezésekbe történő beépítésének, valamint hogy gondoskodni kell a megfelelő keretről, a tájékoztatási eszközökről és az EU-s finanszírozási alapokról, amelyek nélkül nem lehet minden irányítási szinten hatékonyan integrálni az alkalmazkodás szempontjait. Néhány tagállam ellenzi, hogy a nemzeti alkalmazkodási stratégiák elfogadását uniós jogi eszköz segítse. 2. A probléma meghatározása, szakpolitikai háttere és a szubszidiaritás 2.1. A helyzet felvázolása Abban az esetben is komoly éghajlati változások szemtanúi lennénk, ha azonnal leállítanánk valamennyi üvegházhatású gáz kibocsátását. Egyetlen lehetőségként ezért az éghajlatváltozás elkerülhetetlen hatásainak, valamint azok gazdasági, környezeti és társadalmi költségeinek kezelésére kell összpontosítanunk. Korai fellépéssel vissza tudjuk szorítani a károk később jelentkező költségeit. Az éghajlatváltozás kockázatainak kezelése érdekében egyesíteni kell az éghajlatváltozás mérséklésére és az ahhoz való alkalmazkodásra irányuló erőfeszítéseket, hiszen napjaink csökkentést célzó erőfeszítéseinek eredményessége meghatározza a jövőben szükségessé váló alkalmazkodás fokát. Ezzel együtt pedig az éghajlatváltozás hatásainak enyhítésével kell megelőzni, hogy olyan szintet érjenek el a kedvezőtlen hatások, amelyet alkalmazkodás révén már lehetetlenség orvosolni. Az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás horizontális jellegű kérdés, amely eltérő mértékben ugyan, de valamennyi gazdasági szektort, környezeti rendszert és a lakosságot is érinti. Európa sokszínűségénél fogva a hatások és a sebezhetőségek régióról régióra változnak, és a helyi adottságoktól függően igen sajátosak lehetnek. 2.2. Szakpolitikai háttér A 2009. évi fehér könyv 33 intézkedést foglal magában. Ezen intézkedések többsége esetében a végrehajtás már befejeződött. További lépéseket kell tenni azonban az ismeretbeli hiányosságok pótlására, illetve ahol az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás megerősítése indokolt, annak a kulcsfontosságú uniós szakpolitikákban történő érvényesítésére. 2013 januárjáig 15 uniós tagállam fogadott el alkalmazkodási szakpolitikát (stratégiát és/vagy tervet). Bár e stratégiák és cselekvési tervek az alkalmazkodási intézkedések kétségkívül jó kiindulópontjául szolgálnak, gyakorlatba történő átültetésükre sok esetben egyáltalán nem, vagy csak részben került sor. A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó következő többéves pénzügyi keretet érintő 2011. évi javaslatában a Bizottság elismeri, hogy az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenálló gazdaság kialakításához leginkább azzal lehet hozzájárulni, ha a pénzügyi keretben az alkalmazkodás szempontjai is helyet kapnak[3]. 2.3. Milyen problémákkal jár és milyen többletértéked ad az uniós szintű fellépés Az alábbi kérdések rendezése katalizátorként hathat az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás uniós szintű intézkedéseire: Az EU azzal, hogy többletértéket teremt és gondoskodik a méretgazdaságosságról az ismeretbeli hiányosságok pótlása és a tudásmegosztás terén, minden szinten segítheti az alkalmazkodást érintő megalapozott döntéshozatalt. Az EU nemzeti és/vagy regionális szintű alkalmazkodási intézkedéseket támogathat annak érdekében, hogy teljes területe le legyen fedve. Végül pedig az EU feladata beépíteni az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás szempontjait saját politikáiba és pénzügyi programjaiba. 3. Célkitűzések – Az uniós alkalmazkodási stratégia átfogó célja, hogy hatékonyan hozzájáruljon az éghajlatváltozással szemben a jelenleginél ellenállóbb Európa megteremtéséhez. Különös figyelmet kapnak a határokon átnyúló kérdések, valamint a közös politikák által uniós szinten egymáshoz szorosan kapcsolódó ágazatok. Ennek megfelelően az alábbi konkrét célkitűzéseket kell teljesíteni: Nagyobb fokú tájékozottságon alapuló döntéshozatal: az alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégia feladata elősegíteni az alkalmazkodás mibenlétének pontos megértését, javítani és szélesíteni a tudásbázist és serkenteni az alkalmazkodással összefüggő információk terjesztését. 1a. számú operatív célkitűzés: 2020-ra fel kell számolni a 2013-ban tapasztalt legfontosabb ismeretbeli hiányosságokat. 1b. számú operatív célkitűzés: 2020-ra meg kell teremteni azokat a kommunikációs eszközöket, amelyek segítségével a döntéshozók, többek között a tagállamok, a helyi hatóságok és a vállalatok könnyebben hozzáférhetnek az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással kapcsolatban rendelkezésre álló információkhoz. A teljes EU ellenálló képességének növelése: az alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégiának ösztönöznie kell az EU-szint alatt szerveződő intézkedéseket, továbbá támogatnia kell és elő kell mozdítania a tapasztalatcserét és a koordinációt. Ennek megfelelően a stratégia feladata foglalkozni az éghajlatváltozás több országot érintő hatásaival és a határokon átnyúló alkalmazkodási intézkedések kérdésével. 2a. számú operatív célkitűzés: 2017-re valamennyi tagállamnak ki kell dolgoznia az alkalmazkodásra vonatkozó stratégiáját, amelyet adott esetben regionális és helyi alkalmazkodási stratégiákkal kell kiegészíteni. 2b. számú operatív célkitűzés: 2020-ra a több mint 150 000 lakosú városoknak ugyancsak el kell fogadniuk egy alkalmazkodási stratégiát. A legfontosabb sebezhető ágazatok ellenálló képességének növelése: az alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégiának olyan kezdeményezéseket kell életre hívnia, amelyek célja következetes és átfogó módon integrálni az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás megközelítését a közös politikák által EU-szinten egymással szoros kapcsolatban álló ágazatokba. 3a. számú operatív célkitűzés: 2020-ra következetes és átfogó módon be kell építeni az alkalmazkodás szempontjait a legfontosabb uniós szakpolitikákba. 3b. számú operatív célkitűzés: 2020-ra valamennyi jelentősebb új infrastrukturális beruházásnak ellenállónak kell lennie az éghajlatváltozás hatásaival szemben. 4. Szakpolitikai opciók A szakpolitikai opciók potenciális beavatkozási eszközök széles skáláját ölelik fel, a kevésbé szigorú eszközöktől egészen a jogi szabályozásig, beleértve a közvetlen beavatkozásokat is. 1. táblázat: A hatásvizsgálatról szóló jelentés keretében megvizsgált opciók listája Probléma || Indítóok || Konkrét célkitűzés || Operatív célkitűzés || Opciók Tájékoztatás és iránymutatás || Közvetlen beavatkozás || Szabályozás Ismeretbeli hiányosságok és az információkhoz való korlátozott hozzáférés || Összehangolatlan kutatási tevékenységek || NAGYOBB FOKÚ TájékozotTSÁGON ALAPULÓ döntéshozatal || 2020-ra fel kell számolni a 2013-ban tapasztalt legfontosabb ismeretbeli hiányosságokat. || 1A: Az éghajlatváltozás hatásaival szembeni sebezhetőség közös értékelésének kidolgozása az EU-ban || 1B: Az ismeretbeli hiányosságok felszámolását célzó stratégia kidolgozása || Az ismeretek terjesztését szolgáló hiányos eszközök || 2020-ra létre kell hozni azokat a kommunikációs eszközöket, amelyek segítségével a döntéshozók könnyebben hozzáférhetnek az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással kapcsolatban rendelkezésre álló információkhoz || 1C: A Climate-ADAPT továbbfejlesztése || 1D: A tudomány és a politika közötti együttműködés támogatása || 1E: Kötelező nemzeti alkalmazkodási portálok kialakítására vonatkozó javaslat Hiányosságok az EU-szint alatti alkalmazkodási intézkedések tekintetében || Ismeretbeli, pénzügyi és politikai hajlandóságbeli akadályok A határokon átívelő hatások figyelmen kívül hagyása || A teljes EU ellenálló képességének növelése || 2017-re valamennyi tagállamnak ki kell dolgoznia az alkalmazkodásra vonatkozó stratégiáját || 2A: Nemzeti alkalmazkodási stratégiák kidolgozását segítő uniós iránymutatás || 2B: A LIFE+ finanszírozás igénybevétele az alkalmazkodási stratégiák kidolgozását és az alkalmazkodással kapcsolatos „világítótorony-projekteket” támogatandó || 2C: Nemzeti alkalmazkodási stratégiák elfogadását szorgalmazó bizottsági javaslat. Három alopció: i. nem jogi; ii. halasztott hatályú jogi; iii. azonnali hatályú jogi 2020-ra a jelentősebb városoknak és régióknak ki kell dolgozniuk alkalmazkodási stratégiájukat || 2D: Az UNISDR „Tegyük városainkat rugalmasabbá” című kampányának népszerűsítése az EU városai között || 2E: Az alkalmazkodás szempontjainak a Polgármesterek Szövetsége keretében történő beépítése || Hiányosságok az alkalmazkodás kulcsfontosságú ágazatokban való megjelenése tekintetében || Hiányos és következetlen érvényesítés Az ellenálló beruházások és üzleti döntések ellen ható pénzügyi és ismeretbeli hiányosságok || A sebezhető SZEKTOROK ellenálló képességének növelése || 2020-ra következetes és átfogó módon érvényesíteni kell az alkalmazkodás szempontjait a legfontosabb uniós szakpolitikákban || 3A: A KAP és a kohéziós politika éghajlatváltozás hatásaival szembeni ellenállóvá tételét segítő iránymutatás || 3B: Az alkalmazkodás érvényesítését illető prioritások meghatározása és az érdekelt felekkel folytatott együttműködés || 3C: Az alapvetően fontos uniós jogszabályok felülvizsgálatának új ütemezése az érvényesítés gyakorlatának részeként 2020-ra a jelentősebb infrastrukturális beruházásoknak ellenállónak kell lenniük az éghajlatváltozás hatásaival szemben || 3D: Projektfejlesztőknek szóló iránymutatás az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenálló beruházások megtervezéséhez || 3E: Az alkalmazkodási szempontok releváns infrastruktúra-tervezési szabványokba történő beépítésének előmozdítása || 3F: Az infrastrukturális projektek éghajlatváltozással szembeni ellenálló képességére vonatkozó, kötelező érvényű intézkedések javaslata 5. A hatások elemzése és az opciók összehasonlítása 5.1. Az előnyben részesített politikai csomag opciói dőlt betűvel szedve szerepelnek. 5.2. A nagyobb fokú tájékozottságon alapuló döntéshozatal előmozdítására vonatkozó opciók 1A. opció: egy egységes éghajlati szempontú sebezhetőségi értékelés kidolgozása, ami önmagában nem teszi lehetővé a jelenleg hozzáférhető megközelítések és módszerek előnyeinek kihasználását, sajátos körülmények esetén pedig nem lenne megfelelően alkalmazható opció. 1B. opció: az ismeretbeli hiányosságok felszámolását célzó stratégia elfogadása, amelynek keretében az érdekelt felekkel együttműködve meghatározásra kerülnek az elkövetkezendő hét év alkalmazkodással összefüggő tudományos kutatási prioritásai. A stratégia serkenteni fogja az ismeretek gyarapítását, különösen a fennálló, nemzeti és ágazati szinten kifejezett politikai igények vonatkozásában, emellett átláthatóbbá teszi a meglévő finanszírozási forrásokat. 1C. opció: a Climate-ADAPT és más adatbázisok közötti kapcsolatok előmozdítása hozzájárul a jobb döntéshozatalhoz azáltal, hogy biztosítja az információk terjedését, különös hangsúlyt fektetve a hatékony adatkezelésre és az adatok és szolgáltatások integrálására. A fokozott hatékonyság nyertesei várhatóan a végső felhasználók lesznek, akik az alkalmazkodásra vonatkozó európai információk központi nyilvántartásává váló Climate-ADAPT platformot mint egyablakos ügyintézési pontot használhatják. 1D. opció: a tudomány és a politika közötti együttműködés támogatása segíti javítani az ismeretek terjesztését. Lehetővé teszi a tagállamok, a Bizottság és az érdekelt felek közötti igen közvetlen információcserét, amivel fokozhatja a kapacitásépítést és hozzájárulhat az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás jobb megértéséhez. 1E. opció: kötelező nemzeti alkalmazkodási portálok kialakítása, amelynek csak korlátozott hatásai lennének az aktuális helyzethez képest. 5.3. Az alkalmazkodás uniós szint alatt történő előmozdítására vonatkozó opciók A várakozások szerint költségmegtakarítást jelenthet valamennyi tagállam számára, ha az alkalmazkodási szakpolitikák kidolgozását segítő uniós iránymutatás opciója révén (2A. opció) minden kérdést érintő, különböző típusú eszközök és információforrások rendelkezésre bocsátása mellett történik az alkalmazkodási stratégiák kidolgozása. Megelőző válaszintézkedésekkel eredményesebben lehet kezelni a kapacitással összefüggő problémákat, és ezen intézkedések csökkentik a potenciális kárköltségeket. Az iránymutatás önmagában azonban nem tudja felszámolni a hatékony alkalmazkodás útjában álló olyan akadályokat, mint például a tagállamokra, illetve a regionális hatóságokra nehezedő pénzügyi korlátok az alkalmazkodási stratégiák kidolgozása során. 2B. opció: a LIFE+ program igénybevétele, ami közvetlen módon hozzá fog járulni a kiegészítő alkalmazkodási intézkedésekhez egyrészt a tagállamok közötti tapasztalatcsere elősegítése, másrészt az alkalmazkodási stratégiák támogatása által. Ez az opció gondoskodik továbbá a nagyobb fokú tájékozottságon alapuló döntéshozatalról is, hiszen beazonosítja és segíti a releváns ágazatközi és határokon átnyúló világítótorony-projekteket. Az alkalmazkodási stratégiák elfogadását szorgalmazó bizottsági javaslatra vonatkozó 2C. opcióban megjelenő három megközelítés – a jogi követelmények mellőzése, a halaszott hatályú jogi szabályozás és az azonnali hatályú jogi szabályozás – eredményessége, hatékonysága és koherenciája a fenti 2A. (iránymutatás) és 2B. opciók végrehajtásával összefüggésben értelmezendő. A jogi szabályozással nem számoló megközelítés a 2009. évi fehér könyvben ismertetett megközelítés folytatásának tekinthető. Hatékonysági többlete várhatóan kevés lenne. A későbbi hatályú jogi szabályozás lehetővé tenné a tagállamok számára, hogy alkalmazkodási stratégiák kialakításához felhasználják az iránymutatást és a LIFE+ finanszírozási programot, miközben politikai ösztönzést is adna az alkalmazkodási intézkedésekhez, különösen magának az eljárásnak a felgyorsításához azokban a tagállamokban, ahol már jelenleg is folyamatban vannak ilyen típusú intézkedések. Azon tagállamok számára azonban, amelyek még nem tettek lépéseket az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás irányába, e politikai ösztönzés nem lenne elegendő az azonnali fellépéshez. Az azonnali hatályú jogi aktus javaslata, az iránymutatás elfogadása és a LIFE+ program keretében hozzáférhető finanszírozási lehetőségek együtt növelhetik annak a valószínűségét, hogy 2017-re valamennyi tagállam kidolgozza saját alkalmazkodási stratégiáját. Néhány tagállam ugyanakkor ellenzi a jogi eszközök igénybe vételét arra hivatkozva, hogy túl korai lenne jogszabályi megközelítést alkalmazni, hiszen sokuk esetében már megkezdődött a munkaprogramok kidolgozása és a nemzeti intézkedések életbe léptetése. 2D. opció: a városok ellenálló képességére irányuló UNISDR-kampány népszerűsítése, amely opciót kevésbé hatékonynak tartják az európai városok alkalmazkodási intézkedéseinek előmozdítására, mint azt a 2E. opciót, amely az alkalmazkodás szempontjainak a Polgármesterek Szövetsége keretében történő beépítésére vonatkozik. Ez utóbbi az éghajlatváltozás mérséklésére irányuló célkitűzésekkel meglévő szinergiákat keresve hozzájárul az éghajlatváltozás hatásaival szembeni, helyi szintű ellenálló képesség javításához. A Polgármesterek Szövetsége kezdeményezés már bizonyította hatékonyságát az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésére vonatkozó kötelezettségvállalások tekintetében. 5.4. Az alkalmazkodás kulcsfontosságú ágazatokban történő előmozdítására vonatkozó opciók 3A. opció: a KAP és a kohéziós politika éghajlatváltozás hatásaival szembeni ellenállóvá tételét segítő útmutató lehetővé teszi az alkalmazkodási szempontok beépítését az operatív és vidékfejlesztési programokba és projektekbe, a következő többéves pénzügyi keretre vonatkozó bizottsági javaslatokkal összhangban. Fontos szerepet játszik továbbá a legfontosabb sebezhető ágazatok, úgymint a mezőgazdaság, az erdészet, az energetika, a közlekedés és az építőipar ellenálló képességének javításában is. Ahhoz, hogy e megközelítés teljes egészében eredményes legyen, a kapacitásépítés javítását célzó további erőfeszítésekre van szükség mind a regionális és helyi szintű irányító hatóságok, mind a Bizottság részéről. 3B. opció: az alkalmazkodás érvényesítését illető prioritások meghatározása és az érdekelt felekkel folytatott együttműködés segít felismerni azokat a területeket és ágazatokat, ahol további érvényre juttatás indokolt, így az egészségügy, az energetika, a közlekedés, a biztosítás, az infrastruktúra, a halászat, a kereskedelem, a turizmus, az oktatás és a szociálpolitika területén. A pénzügyi és biztosítási szektorral való megerősített párbeszéd az alkalmazkodás fontosságára irányítja a figyelmet és javítja az azzal összefüggő információközlést. A néhány alapvetően fontos uniós jogszabály felülvizsgálatának új ütemezését jelentő 3C. opció kivitelezése politikai természeténél fogva nehézkes lehet. Ráadásul, ahogy azt az uniós vízpolitika területén történt előrelépések is láttatni engedik, önkéntes fellépéssel el lehet kerülni, hogy korai szakaszban indokolt legyen a jogszabályok felülvizsgálata. – A projektfejlesztőknek szóló iránymutatás kidolgozására vonatkozó 3D. opció, valamint az alkalmazkodási szempontok tervezési szabványokba történő beépítését előirányzó 3E. opció fontos lépést képviselnek a kulcsfontosságú infrastruktúrák éghajlatváltozás hatásaival szembeni ellenállóbbá tétele irányában. Az éghajlatváltozás CEN-CENELEC-szabványokban való érvényre juttatása csak akkor járhat kézzel fogható előnnyel, ha e szabványokat végül módosítják annak érdekében, hogy képesek legyenek tükrözni az éghajlatváltozás lehetséges hatásait. Mindehhez időre és az érintett ágazatok érdekelt feleivel folytatott további egyeztetésekre van szükség. Az éghajlat-modellezés bizonytalan pontjai és a projektek konkrét helyszínén várható hatásokra vonatkozó adatok/információk esetleges hiánya miatt a gyakorlatban nehezen lehetne alkalmazni a kötelező érvényű intézkedéseket magában foglaló 3F. opciót. 6. Egyeztetés Egyrészt az éghajlatváltozással járó, jelenleg érezhető hatások kezelése, másrészt a rövid és középtávú tervezés és döntéshozatal érdekében az alkalmazkodás feltétele a K+F-programok eredményeinek mielőbbi ismerete. Az ismeretgyarapítás és -terjesztés (1B. és 1D. opció) összehangolásának elősegítését célzó további erőfeszítések jelentősen javítják az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodással kapcsolatos kutatás számára elérhetővé tett uniós finanszírozási források felhasználásának hatékonyságát. Ennek köszönhetően gyorsabban lehet pótolni a hiányzó ismereteket, és könnyebbé válik a döntéshozatal. Az 1C. opció megvalósításával a Climate-ADAPT az alkalmazkodással összefüggő európai vonatkozású információk legfontosabb forrása lesz, amely megalapozott döntéseket eredményez, és amely a gazdasági, társadalmi és környezeti rendszerek ellenálló képességére is jótékony hatással lesz. Az alkalmazkodási stratégiák minden egyes tagállam általi kidolgozását segítő eszközök rendelkezésre bocsátása azt jelenti, hogy elérhetővé válik az Európa ellenálló képességének növeléséhez szükséges alapeszközök többsége, sor kerül a kockázatok és sebezhető pontok minimális értékelésére és az EU teljes területét lefedő tervek készülnek az alkalmazkodási intézkedésekhez. Az elfogadottság hiánya hátráltatná az azonnali hatályú jogi aktusra vonatkozó opció választását. Az iránymutatás (2A. opció) és a LIFE+ finanszírozási források (2B. opció) kombinációja azonban megadhatja a szükséges támogatást azoknak a tagállamoknak, amelyek elkötelezettek az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás mellett, különösen pedig azoknak, amelyek már hozzá is fogtak alkalmazkodási kereteik létrehozásához. Az alkalmazkodási stratégia felülvizsgálata segít majd eldönteni, hogy szükség van-e jogi eszköz alkalmazására az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégia általános célkitűzéseinek való megfelelés előmozdítása érdekében. Az EU támogatja a helyi és regionális kezdeményezéseket is, továbbá a határokon átnyúló, illetve ágazatközi – különösen a legsebezhetőbb területekre és szektorokra összpontosító – demonstrációs projekteken keresztül ösztönzi a tapasztalatcserét és az innovatív megoldások elterjedését. Hangsúlyt kap a városok alkalmazkodásban betöltött kulcsfontosságú szerepe és az EU mindent megtesz majd a helyi szintű alkalmazkodás előmozdítására és lehetővé tételére (2D. opció). 2020-ra az EU összes vonatkozó, akkorra felülvizsgált szakpolitikájában már meg fognak jelenni az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás szempontjai, a Bizottság pedig a legfontosabb érdekelt felekkel együttműködve biztosítja majd, hogy az említett szempontok felülvizsgálat nélkül is érvényre jussanak (3B. opció). Az uniós finanszírozási alapokból támogatni lehet az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképes beruházásokat, elsősorban a mezőgazdasági, energetikai, közlekedési és építőipari infrastruktúrák területén (3D. és 3E. opció), hozzájárulva a fenntartható és rugalmas uniós gazdaság megteremtéséhez (3A. opció). A biztosítási és pénzügyi szektorral ápolt szorosabb kapcsolatok a piac hatékonyabb működéséhez vezetnek, ami végső soron javítja az uniós vállalkozások alkalmazkodási kapacitását. 7. Nyomon követés és értékelés Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra vonatkozó uniós stratégia felülvizsgálatának tervezett időpontja 2018, amikor is megvizsgálják, hogy a stratégia célkitűzéseinek elérése érdekében szükség lesz-e további kiegészítő intézkedések meghozatalára. [1] COM(2012) 629 final, 2/2. kötet. [2] COM(2009) 147 végleges. [3] http://ec.europa.eu/budget/reform/commission-proposals-for-the-multiannual-financial-framework-2014-2020/index_en.htm