Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) /* COM/2011/0651 végleges - 2011/0295 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE A 2003 elején elfogadott, a piaci visszaélésről szóló 2003/6/EK irányelv (MAD)[1] átfogó keretrendszert vezetett be a bennfentes kereskedelem és a manipulatív piaci gyakorlatok (összefoglaló néven: piaci visszaélés) kezelésére. Annak érdekében, hogy erősítse a befektetői bizalmat és a piac integritását, az irányelv a bennfentes információt birtoklók számára megtiltja a kapcsolódó pénzügyi eszközökkel való kereskedést, továbbá megtiltja a piac olyan eszközökkel való manipulációját, mint a hamis információk és híresztelések terjesztése, valamint az árfolyamokat a szokásostól eltérő szinten rögzítő kereskedési tevékenység. A piac integritásának fontosságát a jelenlegi gazdasági és pénzügyi világválság is hangsúlyozza. Ezzel összefüggésben a húszak csoportja (G-20) megállapodott a pénzügyi felügyelet és szabályozás erősítéséről, valamint a nemzetközileg elfogadott, szigorú normák keretrendszerének kidolgozásáról. A G-20 megállapításaival összhangban az európai uniós pénzügyi felügyelettel foglalkozó magas szintű csoport jelentésében megfogalmazta, hogy „a pénzügyi szektorra vonatkozó prudenciális és üzletviteli szabályok stabil keretrendszerének erős felügyeleti és szankciórendszerre kell épülnie”[2]. „Hatékony, biztonságos és stabil származékos piacok biztosítása: jövőbeni szakpolitikai intézkedések” című közleményében a Bizottság vállalta, hogy a piaci visszaélésről szóló irányelv vonatkozó rendelkezéseit átfogóan kiterjeszti a származtatott piacokra[3]. A származtatott termékekkel bonyolított tőzsdén kívüli ügyletek hatékony kezelésének fontossága hangsúlyt kapott a különböző nemzetközi fórumokon, ezen belül a G-20 és az IOSCO keretében folytatott egyeztetések során, valamint az Egyesült Államok Pénzügyminisztériumának a pénzügyi szabályozás reformjával kapcsolatos új programjában is. Ezenfelül a Bizottság az európai kisvállalkozói intézkedéscsomagról szóló közleménye felszólítja az Uniót és annak tagállamait, hogy a „gondolkozz előbb kicsiben” elv alapján alkossanak olyan szabályokat, amelyek mérséklik az adminisztrációs terheket, a jogszabályokat azoknak a kibocsátóknak az igényeihez igazítják, amelyek pénzügyi eszközeit a gyorsan növekvő kkv-k piacára vezetik be, valamint az ilyen kibocsátók számára megkönnyítik a finanszírozási forrásokhoz való hozzáférést[4]. A pénzügyi szolgáltatások ágazatában alkalmazott szankciókról szóló bizottsági közlemény felülvizsgálta a meglévő szankcionálási hatásköröket és azok gyakorlati alkalmazását, hogy előmozdítsa a szankciók a felügyeleti tevékenységek skáláját átfogó konvergenciáját[5]. Az Európai Bizottság értékelte a piaci visszaélésről szóló irányelv alkalmazását, és számos olyan problémát állapított meg, amelyek kedvezőtlenül hatnak a piac integritására és a befektetők védelmére, egyenlőtlen feltételeket teremtenek, emellett megfelelési költségeket okoznak és visszatartják azokat a kibocsátókat, amelyek pénzügyi eszközeit a gyorsan növekvő kkv-k piacára vezetik be tőkebevonás céljából. Szabályozási, piaci és technológiai fejleményekből adódóan hézagossá vált az új piacok, a platformok és a tőzsdén kívüli eszközök szabályozása. Ugyanezek a tényezők tették hézagossá az áruk és az árualapú származtatott ügyletek szabályozását is. Amiatt, hogy a szabályozók bizonyos információkkal és hatáskörrel nem rendelkeznek, továbbá amiatt, hogy a szankciók hiányoznak vagy nincs kellő visszatartó erejük, a szabályozók nem tudják hatékonyan végrehajtani az irányelvet. Végül a piaci visszaélésről szóló irányelvben biztosított számos választási és mérlegelési lehetőség, valamint egyes kulcsfogalmak tisztázatlansága rontja az irányelv hatékonyságát. A fenti problémák ismeretében e kezdeményezés célja, hogy erősítse a piac integritását és a befektetők védelmét úgy, hogy egységes szabálykönyvet és egyenlő feltételeket biztosít, és a tőkebevonás céljára vonzóbbá teszi az értékpapírpiacokat. 2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ EREDMÉNYEI, HATÁSVIZSGÁLATOK A kezdeményezés a főbb érdekeltekkel, köztük hatóságokkal (kormányokkal és értékpapír-piaci szabályozókkal), valamint kibocsátókkal, közvetítőkkel és befektetőkkel folytatott széles körű konzultáció eredménye. Figyelembe veszi az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottsága (CESR) által kiadott jelentést a tagállamok részére a piaci visszaélésről szóló irányelvben biztosított felügyeleti hatáskör jellegéről és mértékéről[6] , valamint azokról a piaci visszaélésről szóló irányelvben biztosított választási és mérlegelési lehetőségekről, amelyekkel a tagállamok élnek[7]. Figyelembe veszi továbbá az európai értékpapír-piaci szakértői csoport (ESME) jelentését[8] , amely értékeli, hogy a piaci visszaélésről szóló irányelv milyen eredménnyel teljesítette elsődleges céljait, gyenge pontokat és problémákat határoz meg, és javításokat javasol[9]. 2008. november 12-én az Európai Bizottság nyilvános konferenciát tartott a piaci visszaélések megakadályozásának rendszere felülvizsgálatáról[10]. 2009. április 20-án az Európai Bizottság véleményezési felhívást adott ki a piaci visszaélésről szóló irányelv felülvizsgálatára vonatkozóan. A Bizottság szolgálataihoz 85 vélemény érkezett. A nem bizalmas vélemények a Bizottság honlapján tanulmányozhatók[11]. 2010. június 28-án a Bizottság az irányelv átdolgozásával kapcsolatban nyilvános konzultációt indított, amely 2010. július 23-án zárult[12]. A Bizottság szolgálataihoz 96 vélemény érkezett. A nem bizalmas vélemények a Bizottság honlapján tanulmányozhatók[13]. Összefoglaló a hatásvizsgálati jelentés 2. mellékletében található[14]. 2010. július 2-án az Európai Bizottság újabb nyilvános konferenciát tartott az irányelv felülvizsgálatáról[15]. A Bizottság a jobb szabályozási politikával összhangban elvégezte a lehetséges szakpolitikai alternatívák hatásvizsgálatát. A szakpolitikai lehetőségek az új piacok, a platformok, a tőzsdén kívüli eszközök, az áruk és az árualapú származtatott ügyletek, a szankciók és az illetékes hatóságok hatáskörének szabályozását, valamint a kulcsfogalmak tisztázását és az adminisztrációs terhek mérséklését érintik. Az egyes szakpolitikai lehetőségeket a következő szempontok szerint értékelték: az érdekeltekre gyakorolt hatások, eredményesség és hatékonyság. Az előnyben részesített szakpolitikai lehetőségek általános hatása számottevő javulást eredményez majd a piaci visszaélés Unión belüli kezelésében. Elsősorban javul a piac integritása és a befektetők védelme az érintett pénzügyi eszközök és piacok tisztázása révén. A szabályozás kiterjed azokra az eszközökre, amelyeket kizárólag multilaterális kereskedési rendszerben (MTF), valamint a szervezett kereskedési rendszerek (OTF) új típusaiban való kereskedésre vezetnek be. Ezenfelül az előnyben részesített lehetőségekkel az átláthatóbb piacból adódóan javul az árualapú származtatott ügyleteknél elkövetett piaci visszaéléssel szembeni védelem. Lehetővé teszik emellett a piaci visszaélés eredményesebb felderítését azzal, hogy biztosítják az illetékes hatóságok számára a vizsgálatok lefolytatásához szükséges hatáskört, továbbá növelik a szankciórendszerek visszatartó erejét a közigazgatási intézkedésekre, illetve szankciókra vonatkozó minimumok bevezetésével. A(z) [XX] irányelv javaslata feltételezi a büntetőjogi szankciók bevezetését is. Az előnyben részesített lehetőségek ezenfelül következetesebbé teszik a piaci visszaélés megközelítését azáltal, hogy szűkítik a tagállamok választási és mérlegelési lehetőségeit, továbbá arányos rendszert vezetnek be azoknak a kibocsátóknak a számára, amelyek pénzügyi eszközeit a gyorsan növekvő kkv-k piacára vezetik be. Összességében az előnyben részesített szakpolitikai lehetőségek révén várhatóan javul a pénzügyi piacok integritása, ami kedvezően hat a befektetői bizalomra, ez pedig növeli a pénzügyi piacok pénzügyi stabilitását. A Belső Piaci és Szolgáltatási Főigazgatóság (DG MARKT) szolgálatai és a hatásvizsgálati testület megbeszélésére 2011. február 23-án került sor. A testület e hatásvizsgálat elemzését követően 2011. február 25-én nyilvánított véleményt. A megbeszélés során a testület tagjai a Belső Piaci és Szolgáltatási Főigazgatóság szolgálatai részére észrevételeket fogalmaztak meg a hatásvizsgálat tartalmának javítására, amely alapján a szöveg több ponton módosult. Ezek a következők: – Annak tisztázása, hogy a hatályos jogszabályok teljesítményét milyen módon értékelték, és az értékelés eredményeit a probléma elemzése során hogyan használták fel; – A vizsgálat kiegészítése bizonyítékokon alapuló becslésekkel arra vonatkozóan, hogy a vizsgált piacokon jellemző visszaélések miatt az európai gazdaságot összességében milyen mértékű kár éri, az előnyben részesített szakpolitikai lehetőségek általános hasznára vonatkozó becslésekkel, valamint a becslések értelmezésével kapcsolatos szükségszerű korlátozásokkal; – Az alapforgatókönyv egyértelműsítése arra vonatkozóan, hogy az egyéb pénzügyi szabályozás hogyan egészíti ki a piaci visszaélésről szóló irányelvet; – Egyes szakpolitikai lehetőségek tartalmi egyértelműsítése, az előnyben részesített lehetőségcsomagok jobb bemutatása, valamint az előnyben részesített lehetőségcsomagok általános hatásának felmérése a különböző lehetőségek közötti esetleges szinergiák és kompromisszumok figyelembevételével; – Az adminisztrációs terhek és költséges felmérésén belül a legköltségesebb intézkedések arányosabb elemzése; – A főszöveg kiegészítése a szakpolitikai lehetőségek az alapvető jogokra gyakorolt hatásainak értékeléséről készült világosabb, tömör összefoglalással, különösen a vizsgálati hatáskör és a szankciók területén; – Jobb indokolás arra vonatkozóan, hogy a tagállamok büntetőjogának közelítése miért lényeges a piaci visszaéléssel kapcsolatos uniós szakpolitika szempontjából, felhasználva a tagállamoktól származó tanulmányokat és bizonyítékokat a büntetőjogi szankciók eredményessége terén; összefoglalás a szankciórendszerek a pénzügyi szolgáltatások ágazatában történő megerősítéséről szóló bizottsági közleményre adott válaszokról; – Az érdekeltek, ezen belül az intézményi és egyéni befektetők a szakpolitikai lehetőségekkel kapcsolatos véleményének világosabb bemutatása a főszövegben. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Jogalap A javaslat az EUMSZ 114. cikkén alapul, amely az e területen hozott rendeletek esetében a legmegfelelőbb jogalap. A piaci visszaélésre vonatkozó uniós keretrendszer meghatározására a legmegfelelőbb eszköz a rendelet. A rendelet közvetlen alkalmazhatósága mérsékli a szabályozás összetettségét és nagyobb jogbiztonságot nyújt azok számára, akik az Unió területén a jogszabály hatálya alá esnek: harmonizált alapszabályokat vezet be, és hozzájárul az egységes piac működéséhez. 3.2. Szubszidiaritás és arányosság A szubszidiaritás elve szerint (az EUMSZ 5. cikke (3) bekezdése) uniós szintű intézkedésre csak abban az esetben kerülhet sor, ha a kitűzött célokat a tagállamok önállóan nem képesek kielégítően megvalósítani, tehát a tervezett intézkedések nagyságrendje vagy hatásai miatt azok az Unió szintjén jobban megvalósíthatók. Annak ellenére, hogy az említett problémák lényeges következményekkel járnak az egyes tagállamokra nézve, átfogó hatásukat csak úgy lehet teljes mértékben átlátni, ha azokat határokon átnyúló összefüggésben vizsgáljuk. Ennek az az oka, hogy piaci visszaélésre sor kerülhet bárhol, ahol egy adott eszközt jegyeznek, illetve tőzsdén kívül is, így az érintett eszköz elsődleges piacán kívüli piacokon is. Fennáll tehát a valós kockázata annak, hogy a piaci visszaéléssel kapcsolatos nemzeti intézkedéseket ki lehet játszani, illetve, hogy azok uniós szintű fellépés hiányában eredménytelennek bizonyulnak. Ezenfelül az egységes megközelítés alapvető fontosságú a szabályozói arbitrázs elkerüléséhez, és mivel a kérdést a piaci visszaélésről szóló hatályos irányelv vívmányai már rendezik, a fent vázolt problémák a legeredményesebben közös erőfeszítéssel kezelhetők. A fentiek miatt a szubszidiaritás elve szerint indokolt az uniós szintű fellépés. Az arányosság elve megkívánja, hogy a beavatkozás a célkitűzések eléréséhez szükséges intézkedésekre irányuljon, és ne lépje túl azok körét. A szakpolitikai lehetőségek megállapításától és értékelésétől a javaslat megfogalmazásáig terjedő folyamat ezen elv mentén zajlott. 3.3. Az EUMSZ 290. és 291. cikkének való megfelelés A Bizottság 2009. szeptember 23-án az EBH, az EBFH és az EÉPH létrehozásáról szóló rendeletjavaslatokat fogadott el.[16]. Ezzel kapcsolatban a Bizottság emlékeztetni kíván az európai felügyeleti hatóságokat létrehozó rendeletek elfogadásakor az EUMSZ 290. és 291. cikkével összefüggésben tett nyilatkozatokra, amelyek szerint: „A szabályozási standardok elfogadására vonatkozó eljárások tekintetében a Bizottság hangsúlyozza a pénzügyi szolgáltatási ágazatnak a Lámfalussy-rendszerből eredő egyedi jellegét, amelyet az EUMSZ-hez csatolt 39. nyilatkozat is kifejezetten elismer. A Bizottság azonban súlyos kétségeinek ad hangot azzal kapcsolatban, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és a végrehajtási intézkedések elfogadásakor betöltött szerepének korlátozása összhangban van-e az EUMSZ 290. és 291. cikkével.” 3.4. A javaslat részletes magyarázata 3.4.1. I. fejezet (Általános rendelkezések) 3.4.1.1. Az új piacok, kereskedési rendszerek és tőzsdén kívüli pénzügyi eszközök szabályozása A piaci visszaélésről szóló irányelv arra a koncepcióra épül, hogy tiltani kell az olyan pénzügyi eszközökkel végrehajtott bennfentes kereskedelmet és piaci manipulációt, amelyeket szabályozott piacon jegyeznek. A MiFID[17] elfogadása óta azonban a pénzügyi eszközökkel egyre nagyobb mértékben kereskednek multilaterális kereskedési rendszerben, egyéb típusú szervezett kereskedési rendszerben, pl. swap-ügyleteket végrehajtó vagy ún. broker crossing rendszerben, vagy azokkal csak tőzsdén kívül kereskedés folyik. Ezek az új kereskedési helyszínek és rendszerek növekvő versenyt jelentenek a meglévő szabályozott piac számára, és szélesebb befektetői kör vonzásával egyre nagyobb arányban részesednek a forgalomból. A különböző helyszíneken folytatott kereskedés fokozódó mértéke miatt egyre nehezebb az esetleges piaci visszaélések figyelése. A rendelet ennek megfelelően a piaci visszaélésre vonatkozó keretrendszer hatályát kiterjeszti a multilaterális kereskedési rendszerben vagy szervezett kereskedési rendszerben bevezetett pénzügyi eszközökre, valamint azokra a kapcsolódó pénzügyi eszközökre, amelyekkel tőzsdén kívül kereskednek. Mindez a rendelet hatálya alá tartozó mögöttes piacra is hatással lehet. Ez szükséges a kereskedési helyszínek közötti szabályozói arbitrázs elkerüléséhez; annak érdekében, hogy a befektetők védelme és a piacok integritása az Unió egészében azonos feltételek mellett legyen fenntartható; valamint az ilyen pénzügyi eszközöket érintő, származtatott termék (pl. CDS) tőzsdén kívüli kereskedése útján végzett piaci manipuláció egyértelmű tiltása érdekében. 3.4.1.2. Az árualapú származtatott ügyletek és a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletek szabályozása Az azonnali piacok és származtatott piacaik szorosan kapcsolódnak egymáshoz, a piaci visszaélés pedig e piacok közül többre is kiterjedhet. Ez az azonnali piacokra nézve különösen aggasztó, mert az átláthatóságra és a piac integritására vonatkozó jelenlegi szabályok hatálya csak a pénzügyi és a származtatott piacokra terjed ki, a kapcsolódó azonnali piacokra nem. E rendeletnek nem célja, hogy az ilyen azonnali piacokat közvetlenül szabályozza. A kizárólag a nem pénzügyi piacokat érintő valamennyi ügylet és magatartás ugyanis e rendelet hatályán kívül esik, így azokat az ágazati szabályozás és felügyelet körében kell kezelni. Erre példa az energetika terén a Bizottság rendeletjavaslata az energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról (REMIT)[18]. A rendeletnek szabályoznia kell azonban az olyan azonnali piacokat érintő ügyleteket és magatartást, amelyek a rendelet hatálya alá tartozó pénzügyi és származtatott piacokhoz kapcsolódnak, és azokra hatással vannak. Különösen a piaci visszaélésről szóló irányelv hatályos változatában a bennfentes információ az árualapú származtatott ügyletekre vonatkozó egyértelmű és kötelező érvényű meghatározásának hiánya az ilyen piacokkal, valamint a kapcsolódó azonnali piacokkal összefüggésben információs aszimmetriát tehet lehetővé. Ez azt jelenti, hogy a piaci visszaélésre vonatkozó jelenlegi keretrendszerben az árualapú származtatott ügyletek befektetői kevesebb védelmet élvezhetnek, mint a pénzügyi piacok származtatott termékeibe fektetők, mivel utóbbiak az azonnali piacra vonatkozó bennfentes információkból a kapcsolódó származtatott piacon való kereskedés során előnyre tehetnek szert. Ezért a bennfentes információ meghatározását az árualapú származtatott ügyletekkel összefüggésben a bennfentes információ általános meghatározásához kell igazítani úgy, hogy az kiterjedjen azokra az árfolyamérzékeny információkra, amelyek a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletre és az adott származtatott termékre egyaránt vonatkoznak. Mindez biztosítja a befektetők jogbiztonságát és jobb tájékoztatását. A piaci visszaélésről szóló irányelv ezenfelül csak a pénzügyi eszközök árát torzító manipulációt tiltja. Mivel a származtatott piacokon bonyolított egyes ügyletekkel manipulálhatók a kapcsolódó azonnali piacok árai, és az azonnali piacokon bonyolított ügyletekkel manipulálhatók a származtatott piacok, a piaci manipuláció meghatározását a rendeletben ki kell terjeszteni a piacok közötti manipuláció e típusaira is. A nagykereskedelmi energiatermékek esetében az illetékes hatóságok és az EÉPH együttműködnek az Energiaszabályozók Együttműködési Ügynökségével és a tagállami szabályozó hatóságokkal annak érdekében, hogy a pénzügyi eszközökre és a nagykereskedelmi energiatermékekre vonatkozó szabályok érvényesítését összehangoltan közelítsék meg. Így különösen az illetékes hatóságoknak figyelembe kell venniük az [Európai Parlament és a Tanács az energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló .../EU rendeletében] foglalt meghatározások jellemzőit akkor, ha a bennfentes információ, a bennfentes kereskedelem és a piaci manipuláció e rendelet szerinti meghatározásait a nagykereskedelmi energiatermékekhez kapcsolódó pénzügyi eszközökre alkalmazzák. 3.4.1.3. Piaci manipuláció algoritmikus és nagyfrekvenciájú kereskedéssel A pénzügyi piacokon egyre elterjedtebb az olyan automatizált kereskedési módszerek alkalmazása, mint az algoritmikus kereskedés és a nagyfrekvenciájú kereskedés. Ezeknél számítógépes algoritmus dönt egy megbízás megadásáról, és/vagy a megbízás teljesítésének szempontjairól. A nagyfrekvenciájú kereskedés (high frequency trading, HFT) az algoritmikus kereskedés sajátos típusa. A HFT önmagában jellemzően nem stratégia, hanem igen fejlett technológia alkalmazása az olyan hagyományos kereskedési stratégiák végrehajtása során, mint az arbitrázs és az árjegyzői stratégiák. Bár a legtöbb algoritmikus és HFT-módszerre épülő stratégia jogszerű, bizonyos, a szabályozók által azonosított automatizált stratégiák végrehajtása valószínűleg piaci visszaélésnek minősül. Ilyen stratégia az ún. „quote stuffing”, „layering” és „spoofing”. A piaci visszaélésről szóló irányelv a piaci manipulációt igen általánosan határozza meg, így a visszaélésszerű magatartásra a kereskedés közegétől függetlenül alkalmazható. Indokolt azonban, hogy a rendelet konkrét példákat tartalmazzon az algoritmikus kereskedés és a nagyfrekvenciájú kereskedés módszerét alkalmazó olyan stratégiákra, amelyek a piaci manipuláció tilalmának hatálya alá esnek. A visszaélésre épülő stratégiák pontosabb meghatározása egységes megközelítést tesz lehetővé az illetékes hatóságok felügyeleti és jogérvényesítési tevékenysége során. 3.4.1.4. A piaci manipuláció kísérlete Mivel a piaci visszaélésről szóló irányelv nem szabályozza a piaci manipuláció kísérletét, a piaci manipuláció bizonyításához a szabályozónak megbízás adását vagy ügylet teljesítését kell bizonyítania. Vannak azonban olyan esetek, amikor egy személy által tett lépésekből egyértelműen kiderül a piaci manipulációra irányuló szándék, de vagy megbízásra, vagy ügylet teljesítésére nem került sor. A rendelet kifejezetten tiltja a piaci manipuláció kísérletét, ami erősíti a a piac integritását. A bennfentes kereskedelem hatályos meghatározása magában foglalja a kísérlet elemeit. Az új rendelet ezeket nem tartalmazza, a bennfentes kereskedelem kísérletét külön bűncselekménynek minősíti. 3.4.1.5. Kibocsátási egységek A pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv felülvizsgálatának részeként a kibocsátási egységek pénzügyi eszközökként kerülnek újraosztályozásra. Ennek nyomán egyúttal a piaci visszaélésre vonatkozó rendszer alkalmazási körébe kerülnek. Míg a piaci visszaélésre vonatkozó rendszer részét képező legtöbb intézkedés a kibocsátási egységekre módosítás nélkül vonatkozik, néhány rendelkezést az ilyen eszközök sajátos természetére és e piac szerkezeti jellemzőire tekintettel módosítani kell. Így különösen a pénzügyi eszközök legtöbb egyéb fajtájától eltérően a bennfentes információk közzétételével, valamint a bennfentesek jegyzékével és a vezető tisztségviselők ügyleteivel kapcsolatos kötelezettségek ténylegesen nem róhatók a kibocsátási egység kibocsátójára, amelynek fejlesztéssel és az uniós éghajlat-politika végrehajtásával kapcsolatos kötelezettségei vannak. A felelős hatóságok (így a Bizottság is) mindenesetre kötelesek biztosítani az új döntések, fejlemények és adatok méltányos és a megkülönböztetéstől mentes közzétételét, valamint az ezekhez való hozzáférést. Ezenfelül a piaci visszaélésre vonatkozó rendszer keretében előírt kötelezettségek nem korlátozhatják a tagállamokat, az Európai Bizottságot vagy más hivatalosan kijelölt szervet az uniós éghajlat-politika megvalósításában. Emiatt a rendelet külön meghatározást tartalmaz a kibocsátási egységekre vonatkozó bennfentes információra. A bennfentes információk közzétételének kötelezettsége a kibocsátási egységek piacának résztvevőire vonatkozik, mivel e szereplők rendelkeznek az egyedi vagy rendszeres közzétételre alkalmas információkkal. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusban meghatározott (kibocsátási értékben, hőteljesítményben, vagy a kettő együttesével kifejezett) küszöbérték alapján a 12., 13. és 14. cikkben előírt kötelezettség nem vonatkozik azokra a gazdasági szereplőkre, amelyek tevékenysége önmagában nincs lényeges hatással a kibocsátási egységekkel kapcsolatos árinformációkra, vagy a bennfentes kereskedelem (ebből eredő) kockázataira. Végül annak következtében, hogy a MiFID szerint a kibocsátási egységek pénzügyi eszközöknek minősülnek, lehetőség nyílik arra, hogy a kibocsátási egységek árverezését érintő piaci visszaélésekre vonatkozó valamennyi intézkedést egyetlen, a kibocsátási egységek másodlagos piacán elkövetett visszaélésekre vonatkozó általános szabályozással közös szabálykönyvben foglaljuk össze. 3.4.2. II. fejezet (Bennfentes kereskedelem és piaci manipuláció) 3.4.2.1. Bennfentes információ A bennfentes információval visszaélés követhető el azelőtt, hogy a kibocsátót közzétételi kötelezettség terhelné. A befektetők számára lényeges információ lehet a szerződésekre vonatkozó tárgyalások előrehaladása, az ilyen tárgyalások során előzetesen elfogadott feltételek, a pénzügyi eszközök piaci bevezetésének feltételei, vagy a pénzügyi eszközök eladásának előzetes feltételei. Emiatt az ilyen információk bennfentes információnak minősülnek. Ugyanakkor az információk nem minden esetben elegendően pontosak ahhoz, hogy azokkal kapcsolatban a kibocsátónak közzétételi kötelezettsége keletkezzen. Ilyenkor a bennfentes kereskedelem tilalmát alkalmazni kell, a kibocsátó viszont nem kötelezhető az információk közzétételére. 3.4.2.2. Egyenlő feltételek a kereskedési helyszínek és rendszerek számára a piaci visszaélések megelőzésében és feltárásában Mivel az eszközökkel egyre nagyobb mértékben különböző helyszíneken kereskednek, egyre nehezebb az esetleges piaci visszaélések figyelése. A MiFID szerint multilaterális kereskedési rendszert piaci szereplő vagy befektetési vállalkozás működtethet. A MiFID 26. cikkében foglalt felügyeleti kötelezettségek egyformán vonatkoznak rájuk. A piaci visszaélésről szóló irányelv 6. cikkében foglalt kötelezettség a manipulatív piaci gyakorlatok megelőzésére és felderítésére azonban kizárólag a piaci szereplőkre vonatkozik. Annak érdekében, hogy egyenlő feltételeket teremtsen a hatálya alá tartozó valamennyi kereskedési helyszín és rendszer számára, a rendelet kötelezi azokat a manipulatív piaci gyakorlatok megelőzésére és felderítésére vonatkozó strukturális intézkedések bevezetésére. 3.4.3. III. fejezet (Közzétételi követelmények) 3.4.3.1. A bennfentes információk nyilvános közzététele 3.4.3.2. A piaci visszaélésről szóló irányelv 6. cikke (1) bekezdése előírja, hogy a pénzügyi eszközök kibocsátói a lehető leghamarabb tájékoztassák a nyilvánosságot az említett kibocsátókat közvetlenül érintő bennfentes információkról. A (2) bekezdés értelmében a kibocsátók a nyilvános közzétételt bizonyos körülmények között késleltethetik. A rendelet előírja a kibocsátók számára, hogy a bennfentes információk késleltetett közzétételére vonatkozó döntésükről a közzétételt követően haladéktalanul tájékoztassák az illetékes hatóságokat. Továbbra is a kibocsátónak kell mérlegelnie azt, hogy a késleltetés indokolt-e. A befektetők védelmét és a piac integritását erősíti az, hogy az illetékes hatóságok adott esetben utólagosan vizsgálhatják, hogy a késleltetést indokoló körülmények ténylegesen fennálltak-e. Ha a rendszer szempontjából jelentős bennfentes információ közzétételének késleltetése közérdek, akkor az illetékes hatóságok a késleltetést korlátozott időre engedélyezhetik azzal az általánosabb közérdekű céllal, hogy a pénzügyi rendszer stabilitását megőrizzék, továbbá megelőzzék azokat a veszteségeket, amelyeket például a rendszer szempontjából jelentős kibocsátó hibája okozhat. A bennfentesek jegyzéke A bennfentesek jegyzéke fontos eszköz az illetékes hatóságok számára az esetleges piaci visszaélések vizsgálata során. Annak érdekében, hogy felszámolja azokat a tagállami különbségeket, amelyek eddig felesleges adminisztrációs terheket róttak a kibocsátókra, a rendelet előírja, hogy az ilyen jegyzékben szerepeltetendő adatokat a Bizottság által elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és végrehajtás-technikai standardok rögzítsék. 3.4.3.3. Közzétételi követelmények a gyorsan növekvő kkv-k piacára bevezetett pénzügyi eszközök kibocsátóival szemben Megőrizve a pénzügyi piacok integritását és átláthatóságát, a befektetők védelmével kapcsolatos célok sérelme nélkül a piaci visszaélésre vonatkozó keretrendszer igazodik azoknak a kibocsátóknak a jellemzőihez és igényeihez, amelyek pénzügyi eszközeit a gyorsan növekvő kkv-k piacára vezetik be. Ha a rendelettel létrehozott, a piaci visszaélésre vonatkozó új keretrendszert különbségtétel nélkül alkalmazzák a gyorsan növekvő kkv-k valamennyi piacára, az visszatarthatja e piacok kibocsátóit a tőkepiacokról való tőkebevonástól. E kibocsátók üzleti tevékenységének hatóköre és volumene kisebb, mint a nagyobb kibocsátóké, emellett a bennfentes információk közzétételét indokoló események köre esetükben jellemzően szűkebb. A rendelet e kibocsátók számára a bennfentes információk módosított, egyszerűsített, piacfüggő közzétételét írja elő. Az érintett kibocsátók megbízásából a bennfentes információkat a gyorsan növekvő kkv-k piacai is közzétehetik szabványosított formában és tartalommal, amelyet a Bizottság által elfogadott végrehajtás-technikai standard rögzít. E kibocsátók bizonyos körülmények között mentesülnek továbbá a bennfentesek jegyzékének vezetésétől, és kihasználhatják a vezető tisztségviselők ügyleteinek bejelentésére vonatkozó, az alábbiakban ismertetett új küszöbértéket. 3.4.3.4. A vezető tisztségviselők ügyleteinek bejelentése A rendelet tisztázza a vezető tisztségviselők ügyleteinek bejelentésével kapcsolatos kötelezettségek hatályát. Az ilyen bejelentések fontos szerepe, hogy visszatartja a vezető tisztségviselőket a bennfentes kereskedelemtől, továbbá hasznos tájékoztatást nyújt a piac számára arról, hogy a vezető tisztségviselőnek mi a véleménye a kibocsátó részvényeinek árfolyammozgásáról. A rendelet egyértelműen előírja, hogy az olyan ügyletet, amelyet a kibocsátó vezető tisztségviselője nevében mérlegelési jogkört gyakorló személy hajt végre, vagy amelynek keretében a vezető tisztségviselő a részvényeit elzálogosítja vagy kölcsönadja, szintén be kell jelenteni az illetékes hatóságoknak, és nyilvánosságra kell hozni. Ezenfelül minden tagállam számára egységesen 20 000 eurós küszöbértéket vezet be, amelyet elérve a vezető tisztségviselők említett ügyleteit be kell jelenteni. 3.4.4. IV. fejezet (Az EÉPH és az illetékes hatóságok) 3.4.4.1. Az illetékes hatóságok hatásköre A piaci visszaélésről szóló irányelv 12. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében az illetékes hatóságok jogosultak bármely személytől tájékoztatást kérni. Ugyanakkor információs szakadék jellemzi az azonnali árupiacokat, amelyeknél nincsenek átláthatósági szabályok és az esetleges ágazati szabályozókkal szembeni beszámolási kötelezettségek. Azon jogosultságuk révén, hogy bármely személytől tájékoztatást kérjenek, az illetékes hatóságok jellemzően hozzáférnek valamennyi olyan információhoz, amelyre a piaci visszaélés gyanújának kivizsgálásához szükség van. Előfordulhat azonban, hogy ezek az információk nem elégségesek, különösen akkor, ha nincs az azonnali árutőzsdei piacok felügyeletére kijelölt ágazati hatóság. A rendelet az illetékes hatóságok számára folyamatos hozzáférést biztosít az adatokhoz azzal, hogy előírja az adatok meghatározott formában, közvetlenül a részükre történő megküldését. Azáltal, hogy hozzáférnek az azonnali árutőzsdei kereskedők kereskedési rendszereihez, az illetékes hatóságok a valós idejű adatforgalmat is nyomon követhetik. A bennfentes kereskedelem és piaci manipuláció felderítése céljából lehetővé kell tenni az illetékes hatóságok számára, hogy magánterületre lépjenek be és dokumentumokat foglaljanak le. A magánterületre való belépés különösen akkor szükséges, ha i) a korábban tájékoztatásra felszólított személy a felszólításnak részben vagy egészben nem tett eleget; vagy ii) alapos okkal feltételezhető, hogy a felszólításnak a felszólított személy nem tenne eleget, vagy a felszólításban megjelölt dokumentumokat vagy információt eltávolítaná, módosítaná vagy megsemmisítené. Annak ellenére, hogy valamennyi joghatóság lehetővé teszi a dokumentumokba való betekintést, nem minden illetékes hatóság rendelkezik a szükséges hatáskörrel ahhoz, hogy magánterületre lépjen be és dokumentumokat foglaljon le. Ebből eredően fennáll annak a veszélye, hogy ilyenkor az illetékes hatóságokat lényeges és szükséges bizonyítékoktól fosztják meg, így a bennfentes kereskedelem és piaci manipuláció egyes eseteinek felderítése és szankcionálása elmaradhat. Ebben az összefüggésben fontos rámutatni arra, hogy a magánterületre való belépés ütközhet a magán- és a családi élet tiszteletben tartására vonatkozó, az Európai Unió Alapjogi Chartája 7. cikkében elismert alapjoggal. Lényegbevágó, hogy ezen alapjog bármely korlátozása maradéktalanul megfeleljen a Alapjogi Charta 52. cikkének. Ezért a tagállami illetékes hatóság csak akkor lehet jogosult dokumentumok lefoglalása céljából a magánterületre belépni, ha az illető tagállam igazságügyi hatóságaitól erre vonatkozóan a nemzeti jognak megfelelően előzetes engedélyt szerzett, és ha alapos okkal feltételezhető, hogy a vizsgálat tárgyával kapcsolatos dokumentumok felhasználhatók az e rendelet vagy az [új MAD] sérelmére elkövetett bennfentes kereskedelem vagy piaci manipuláció bizonyításához. A bennfentes kereskedelem és a piaci manipuláció tilalma minden személyre vonatkozik. Emiatt az illetékes hatóságoknak hozzá kell férniük mind a befektetési vállalkozások által nyilvántartott adatokhoz, mind pedig a nem pénzügyi vállalkozások adatbázisaiban szereplő személyekre vonatkozó adatokhoz, továbbá az ilyen személyek birtokában lévő adatokhoz. Az ügyleteket lebonyolító befektetési vállalkozások meglévő telefon- és adatforgalmi nyilvántartásaiból származó adatok, valamint a távközlési szolgáltatók meglévő telefon- és adatforgalmi nyilvántartásaiból származó adatok lényeges bizonyítékként szolgálhatnak az olyan piaci visszaélések felderítésében és bizonyításában, mint a piaci manipuláció és a bennfentes kereskedelem. A telefon- és adatforgalmi nyilvántartások alapján azonosítható lehet a hamis vagy félrevezető információ terjesztéséért felelős személy. A bennfentes kereskedelem, illetve a piaci manipuláció legtöbb formájában két vagy több személy cserél információt vagy cselekszik összehangoltan. A telefon- és adatforgalmi nyilvántartások alapján megállapítható lehet a kapcsolat a bennfentes információkhoz hozzáférő személy és egy másik személy gyanús kereskedési tevékenysége között, vagy az, hogy két személy kereskedési tevékenysége összejátszáson alapul. A CESR tagjai által ellátott vizsgálati és jogérvényesítési feladatok teljesítésével kapcsolatos kérdések között az egyik legfontosabb a távközlési szolgáltatók telefon- és adatforgalmi nyilvántartásaihoz való hozzáférés.[19] Annak megállapításakor, hogy a bennfentes információk elsődleges bennfentestől kerültek-e a bennfentes információkkal kereskedő személyhez, a távközlési szolgáltatók telefon- és adatforgalmi nyilvántartásaihoz való hozzáféréssel fontos bizonyítékok szerezhetők, sőt egyes esetekben kizárólag így szerezhető bizonyíték. Az ilyen adat bizonyítékként használható például olyan esetben, amelyben egy vállalkozás bennfentes információval rendelkező igazgatósági tagja ismerősével, rokonával vagy családtagjával telefonon bennfentes információt közöl, aki ezt követően a kapott bennfentes információ alapján gyanús ügyletet hajt végre. A távközlési szolgáltatók telefon- és adatforgalmi nyilvántartásai alapján a szabályozó bizonyíthatja, hogy az elsődleges bennfentes telefonon beszélt ismerősével vagy rokonával közvetlenül azelőtt, hogy az telefonon a gyanús ügylet végrehajtására szóló megbízást adott a brókerének. A távközlési szolgáltatók telefon- és adatforgalmi nyilvántartásai olyan kapcsolat meglétét bizonyíthatják, amellyel az egyébként felderítetlenül maradó ügyben alkalmazott szankciók alátámaszthatók. Hasonló eset, amikor internetes hirdetőtáblán hamis vagy megtévesztő üzenetet tesznek közzé azzal a szándékkal, hogy egy pénzügyi eszköz árát befolyásolják. A telefon- és adatforgalmi nyilvántartások alapján az üzenet szerzője azonosítható lehet. Ezenkívül a nyilvántartásokból bizonyíték szerezhető arra, hogy az üzenet előtt vagy után gyanús ügyleteket bonyolító másik személlyel kapcsolat állt fenn, amely alapján bizonyítható, hogy a hamis vagy megtévesztő információk terjesztésével piaci manipulációt követtek el. Ebben az összefüggésben fontos a belső piacon egyenlő feltételeket teremteni az illetékes hatóságok távközlési szolgáltatók és befektetési vállalkozások telefon- és meglévő adatforgalmi nyilvántartásaiban tárolt adatokhoz való hozzáférése tekintetében. Ezért módot kell adni arra, hogy az illetékes hatóságok bekérjék a távközlési szolgáltatók és befektetési vállalkozások meglévő telefon- és adatforgalmi nyilvántartásainak adatait akkor, ha alapos okkal feltételezhető, hogy a vizsgálat tárgyával kapcsolatos ilyen adatok lényegesek lehetnek az e rendelet vagy az [új MAD] értelmében vett bennfentes kereskedelem vagy piaci manipuláció bizonyításához. Annak is világosnak kell lennie, hogy a nyilvántartás nem terjedhet ki a tárgyát képező kapcsolattartás tartalmára. Mivel piaci visszaélésekre határokon átívelően és több piacra kiterjedően sor kerülhet, az EÉPH fontos koordinációs szerepet tölt be, az illetékes hatóságokkal szemben pedig elvárás, hogy együttműködjenek és információt cseréljenek más illetékes hatóságokkal, az árualapú származtatott ügyletekre vonatkozóan pedig a kapcsolódó azonnali piacokért felelős szabályozó hatóságokkal az Unión belül és harmadik országokban egyaránt. 3.4.5. V. fejezet (Közigazgatási szankciók) 3.4.5.1. Szankciók A pénzügyi piacok Unión belüli integrálódása egyre nagyobb mértékű, és a bűncselekményeknek határokon átnyúló hatása lehet. A tagállamonként eltérő szankciórendszerekből adódóan fennáll a szabályozási arbitrázs lehetősége, és a pénzügyi szolgáltatások egységes piacán sérülnek a piac integritására és átláthatóságára vonatkozó végső célkitűzések. A hatályos tagállami rendszerek felmérése például kimutatta, hogy a pénzbeli szankciók mértéke tagállamonként jelentősen eltér, egyes illetékes hatóságok nem rendelkeznek bizonyos fontos szankcionálási jogosultságokkal, továbbá azt, hogy egyes illetékes hatóságok nem tudnak szankciókat alkalmazni a természetes és jogi személyekkel szemben.[20] Emiatt ez a rendelet a közigazgatási intézkedésekre, szankciókra és bírságokra vonatkozó minimumszabályokat állapít meg. Ettől függetlenül az egyes tagállamok szigorúbb követelményeket rögzíthetnek. A rendelet előírja a megállapított haszon, ezen belül a kamatok visszaszolgáltatását, továbbá a megfelelő elrettentő hatás érdekében az e rendelet megsértésével szerzett haszon vagy elkerült vesztéség összegét meghaladó bírságokat vezet be, amelyeket az illetékes hatóságok a tények és körülmények alapján állapítanak meg. Ezenfelül a büntetőjogi szankcióknak erősebb az elrettentő hatásuk, mint a közigazgatási intézkedéseknek és szankcióknak. A(z) [XX] irányelv javaslata megfogalmazza azt a követelményt, hogy minden tagállam hatékony, arányos és visszatartó erejű büntetőjogi szankciókat vezessen be a bennfentes kereskedelem és piaci manipuláció legsúlyosabb bűncselekményeire vonatkozóan. Az irányelvet az e rendeletben foglaltak, valamint a későbbi végrehajtási intézkedések figyelembevételével kell alkalmazni. Ugyanakkor az irányelvben használt meghatározások eltérhetnek e rendeletben használtaktól. 3.4.5.2. A közérdekű bejelentők védelme és ösztönzése A közérdekű bejelentés az elsődleges információk hasznos forrása lehet, és felhívhatja az illetékes hatóságok figyelmét azokra az esetekre, amelyeknél piaci visszaélés gyanúja merül fel. A rendelet a piaci visszaélésre vonatkozó uniós keretrendszer bővítése céljából előírja azon közérdekű bejelentők megfelelő védelmét, akik a piaci visszaélés gyanújáról számolnak be; a pénzügyi ösztönzők lehetőségét azok számára, akik az illetékes hatóságok számára pénzügyi szankciót eredményező, érdemi információkat adnak; valamint a közérdekű bejelentések fogadására és vizsgálatára vonatkozó tagállami rendelkezések tökéletesítését. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A javaslat konkrét költségvetési vonzatai az EÉPH-hoz rendelt, ehhez a javaslathoz csatolt törvényileg előírt pénzügyi kimutatásokban megadott feladattal kapcsolatosak. Az e javaslatot kísérő pénzügyi kimutatás a Bizottságot érintő költségvetési vonzatokat is értékeli. A javaslatnak a Közösség költségvetését érintő vonzatai vannak. 2011/0295 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára[21], a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[22], tekintettel az Európai Központi Bank véleményére[23], tekintettel az európai adatvédelmi biztos véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) A pénzügyi szolgáltatások valódi egységes piaca elengedhetetlen az Unión belüli gazdasági növekedéshez és munkahelyteremtéshez. (2) Az integrált és hatékony pénzügyi piac megköveteli a piac integritását. Az értékpapírpiac zavartalan működése és a piacok iránti közbizalom a gazdasági növekedés és a jólét előfeltétele. A piaci visszaélés sérti a pénzügyi piacok integritását, valamint aláássa az értékpapírok és a származtatott pénzügyi eszközök iránti közbizalmat. (3) Az Európai Parlament és a Tanács 2003. január 28-i 2003/6/EK irányelve[24] a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) kiegészítette és módosította a piac integritását szolgáló uniós jogi keretet. Az azóta történt, a pénzügyi világot jelentősen átformáló jogalkotási, piaci és technikai fejlemények miatt az irányelv helyébe új jogszabályt kell léptetni, amely lépést tart e fejleményekkel. Új jogalkotási eszközre van szükség továbbá, amely az európai uniós pénzügyi felügyelettel foglalkozó magas szintű csoport következtetéseivel összhangban egységes szabályokat vezet be, tisztázza a kulcsfogalmakat, és egységes szabálykönyvet biztosít[25]. (4) Egységes keret kialakítása szükséges a piac integritásának megőrzéséhez, az esetleges szabályozási arbitrázs elkerüléséhez, valamint ahhoz, hogy a piaci szereplők nagyobb jogbiztonság mellett mérsékeltebb szabályozási összetettségnek legyenek kitéve. A közvetlenül alkalmazható jogi aktus célja, mogy meghatározó módon hozzájáruljon a belső piac zökkenőmentes működéséhez. Ebből adódóan az EUMSZ 114. cikkén kell alapulnia, az említett cikk az Európai Unió Bírósága vonatkozó ítélkezési gyakorlatának megfelelő értelmezése szerint. (5) A kereskedés fennmaradó akadályainak, valamint a tagállami jogrendszerek eltéréséből adódó jelentős versenytorzulások felszámolása, továbbá a kereskedés egyéb valószínű akadályainak és a későbbi jelentős versenytorzulások elkerülése érdekében rendeletet kell elfogadni, amely valamennyi tagállamban egységesen alkalmazandó szabályokat állapít meg. A piaci visszaélésre vonatkozó követelmények rendelet formájában történő rögzítése biztosítja az ilyen követelmények közvetlen alkalmazhatóságát. A nemzeti előírások egy irányelv átültetéséből adódó eltéréseinek kiküszöbölésével így egységes feltételek teremthetők. A rendeletből eredően az Unió egészében valamennyi személynek azonos szabályokat kell követnie. A rendeletnek mérsékelnie kell továbbá a szabályozás összetettségét és a cégek megfelelési költségeit, különösen a határokon átnyúlóan működő vállalkozások számára, emellett hozzá kell járulnia a versenytorzulások felszámolásához. (6) Az európai kisvállalkozói intézkedéscsomagról szóló bizottsági közlemény[26] felszólítja az Uniót és annak tagállamait, hogy a „gondolkozz előbb kicsiben” elve alapján alkossanak olyan szabályokat, amelyek mérséklik az adminisztrációs terheket, a jogszabályokat a kkv-piacokon szereplő kibocsátók igényeihez igazítják, valamint az ilyen kibocsátók számára megkönnyítik a finanszírozási forrásokhoz való hozzáférést. A 2003/6/EK irányelv több rendelkezése adminisztrációs terheket ró a kibocsátókra, különösen azokra, amelyek pénzügyi eszközeit a gyorsan növekvő kkv-k piacára vezetik be. E terheket mérsékelni kell. (7) A piaci visszaélés fogalma magában foglalja a pénzügyi piacokon tanúsított törvényellenes magatartás valamennyi formáját. A jelen rendelet alkalmazásában piaci visszaélés a bennfentes kereskedelem, a bennfentes információkkal való visszaélés, valamint a piaci manipuláció. Az ilyen magatartás akadályozza a piac teljes és megfelelő átláthatóságát, amely előfeltétele annak, hogy az integrált pénzügyi piacokon az összes gazdasági szereplő részt vehessen a kereskedésben. (8) A 2003/6/EK irányelv a szabályozott piacokra bevezetett pénzügyi eszközökre összpontosított, viszont az utóbbi években a pénzügyi eszközökkel egyre nagyobb mértékben kereskednek multilaterális kereskedési rendszerekben. Emellett vannak olyan pénzügyi eszközök is, amelyekkel kizárólag egyéb típusú szervezett kereskedési rendszerben, például swap-ügyleteket végrehajtó vagy ún. broker crossing rendszerben, vagy kizárólag tőzsdén kívül kereskednek. E rendelet hatályát tehát ki kell terjeszteni valamennyi olyan pénzügyi eszközre, amellyel multilaterális kereskedési rendszerben vagy szervezett kereskedési rendszerben kereskednek, valamint a tőzsdén kívül forgalmazott pénzügyi eszközökre, például a hitel-nemteljesítési csereügyletekre, továbbá minden olyan magatartási formára és műveletre, amely ezekre a pénzügyi eszközökre befolyással lehet a szabályozott piacon, multilaterális kereskedési rendszerben vagy szervezett kereskedési rendszerben folytatott kereskedés során. Ezáltal erősödik a befektetők védelme, fenntartható a piac integritása, továbbá egyértelműen tiltható az ilyen pénzügyi eszközök tőzsdén kívül forgalmazott pénzügyi eszközökkel történő piaci manipulációja. (9) A pénzügyi eszközök stabilizálása és a saját részvényekre vonatkozó ügyletek részvény-visszavásárlási programok keretében bizonyos körülmények között gazdasági okokból jogosak lehetnek, és emiatt ezek önmagukban nem tekinthetők piaci visszaélésnek. (10) A tagállamok, a Központi Bankok Európai Rendszere, az európai pénzügyi stabilitási eszköz, a nemzeti központi bankok, továbbá egy vagy több állam, illetve az Unió egyéb szervei vagy különleges célú gazdasági egységei és bizonyos egyéb közjogi testületek nem korlátozhatók a monetáris politika, az árfolyam-politika és az államadósság-kezelési, illetve éghajlat-politika végrehajtása során. (11) Az ésszerűen eljáró befektetők befektetési döntéseiket a már rendelkezésükre álló információra, azaz előzetesen rendelkezésre álló információra alapozzák. Ezért azt a kérdést, hogy a befektetési döntés meghozatalakor az ésszerűen eljáró befektető feltehetően figyelembe vett-e egy adott információt, az előzetesen rendelkezésre álló információ alapján kell megítélni. Az ilyen értékelés során figyelembe kell venni az információ várható hatását a kapcsolódó kibocsátói tevékenység teljességének fényében, az információforrás megbízhatóságát és minden más olyan piaci változót, amely az adott körülmények között várhatóan érinti a pénzügyi eszközöket, a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyleteket, vagy a kibocsátási egységekre épülő aukciós termékeket. (12) Az utólag rendelkezésre álló információ felhasználható annak a feltételezésnek az ellenőrzésére, hogy az előzetesen rendelkezésre álló információ árfolyamérzékeny volt-e, de nem használható fel arra, hogy olyan személy ellen járjanak el, aki a rendelkezésére álló előzetes információból ésszerű következtetéseket vont le. (13) A piaci szereplők jogbiztonságát fokozni kell azzal, hogy a bennfentes információ meghatározásának két lényegi elemét, nevezetesen az ilyen információ pontos jellegét és annak a pénzügyi eszközök, a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletek, vagy a kibocsátási egységekre épülő aukciós termékek árfolyamára gyakorolt lehetséges hatásának jelentőségét pontosabban kell meghatározni. A nagykereskedelmi energiaterméknek minősülő származtatott termékek esetében főként az olyan információkat kell bennfentes információnak tekinteni, amelyek közzétételét [az Európai Parlament és a Tanács az energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló .../EU rendelete] előírja. (14) A bennfentes információval visszaélés követhető el azelőtt, hogy a kibocsátót közzétételi kötelezettség terhelné. A befektetők számára lényeges információ lehet a szerződésekre vonatkozó tárgyalások előrehaladása, az ilyen tárgyalások során előzetesen elfogadott feltételek, a pénzügyi eszközök piaci bevezetésének feltételei, vagy a pénzügyi eszközök eladásának előzetes feltételei. Emiatt az ilyen információk bennfentes információnak minősülnek. Ugyanakkor az információk nem minden esetben elegendően pontosak ahhoz, hogy azokkal kapcsolatban a kibocsátónak közzétételi kötelezettsége keletkezzen. Ilyenkor a bennfentes kereskedelem tilalmát alkalmazni kell, a kibocsátó viszont nem kötelezhető az információk közzétételére. (15) Az azonnali piacok és származtatott piacaik egymáshoz szorosan kapcsolódó, globális piacok, a piaci visszaélés pedig egyszerre több piacot és országot is érinthet. Ez mind a bennfentes kereskedelemre, mind a piaci manipulációra igaz. Így különösen az azonnali piacról származó bennfentes információból az azt birtokló személynek a pénzügyi piacon való kereskedés során előnye származhat. Ezért a bennfentes információ általános meghatározását a pénzügyi piacokkal és az árualapú származtatott ügyletekkel összefüggésben ki kell terjeszteni minden olyan információra, amely a kapcsolódó azonnali árutőzsdei termékre vonatkozik. Ezenfelül a manipulatív stratégiák szintén több azonnali és származtatott piacra kiterjedhetnek. A pénzügyi eszközökkel való kereskedéssel, ezen belül árualapú származtatott ügyletekkel manipulálhatók a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletek, és az azonnali árutőzsdei ügyletekkel manipulálhatók a kapcsolódó pénzügyi eszközök. A piaci manipuláció tilalmának ki kell terjednie e kapcsolatokra is. Ugyanakkor nem indokolt és nem is megvalósítható a rendelet hatályának kiterjesztése a pénzügyi eszközhöz nem kapcsolódó magatartásra, például az olyan azonnali árutőzsdei ügyletekre, amelyek kizárólag az azonnali piacra vannak hatással. A nagykereskedelmi energiatermékek esetében az illetékes hatóságoknak figyelembe kell venniük az [Európai Parlament és a Tanács az energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló .../EU rendeletében] foglalt meghatározások jellemzőit akkor, ha a bennfentes információ, a bennfentes kereskedelem és a piaci manipuláció e rendelet szerinti meghatározásait a nagykereskedelmi energiatermékekhez kapcsolódó pénzügyi eszközökre alkalmazzák. (16) Mivel a pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv felülvizsgálatának részeként a kibocsátási egységek pénzügyi eszközökként kerültek besorolásra, egyúttal e rendelet alkalmazási körébe is tartoznak. E rendelet alkalmazásában pénzügyi eszköznek minősül az olyan kibocsátási egység, amely megfelel a 2003/87/EK irányelv előírásainak. Ezen eszközök sajátos jellegét, valamint a szén-dioxid-piac szerkezeti jellemzőit szem előtt tartva gondoskodni kell arról, hogy a tagállamok, az Európai Bizottság és a kibocsátási egységekkel foglalkozó egyéb hivatalosan kijelölt szervek tevékenysége ne korlátozódjon az uniós éghajlat-politika végrehajtására. Ezenfelül a szén-dioxid-piac szereplőit általánosságban kötelezni kell a bennfentes információk közzétételére. Ugyanakkor annak érdekében, hogy a piac csak hasznos beszámolókat kapjon, továbbá az előírt intézkedés költséghatékonyságának megőrzéséhez fontos, hogy e kötelezettség szabályozói hatása csak azokat az EU ETS azon résztvevőit érintse, amelyekről méretüknél és tevékenységüknél fogva ésszerűen feltételezhető, hogy a kibocsátási egységek árfolyamára jelentős hatással lehetnek. Azokban az esetekben, ahol – főként az energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló rendelet (az Európai Parlament és a Tanács az energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló .../EU rendelete) alapján – a kibocsátási egységek piacának szereplői már teljesítenek a bennfentes információk közzétételére vonatkozó hasonló kötelezettséget, a kibocsátási egységeket érintő bennfentes információk közzétételének kötelezettsége nem eredményezheti a kötelező közzétételek lényegében azonos tartalmú ismétlődését. (17) A Bizottság 1031/2010/EU rendelete (2010. november 12.) az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei árverés útján történő értékesítésének időbeli ütemezéséről, lebonyolításáról és egyéb vonatkozásairól[27] párhuzamosan két, a piaci visszaélésre vonatkozó rendszerről rendelkezik a kibocsátási egységek aukcióját érintően. Mivel azonban a kibocsátási egységek pénzügyi eszköznek minősülnek, e rendeletnek egységes szabálykönyvet kell alkotnia, amelynek a piaci visszaélésre vonatkozó intézkedései a kibocsátási egységek teljes elsődleges és másodlagos piacára alkalmazhatók. A rendelet vonatkozik a kibocsátási egység vagy az azon alapuló egyéb aukciós termék aukciójára a Bizottság az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei árverés útján történő értékesítésének időbeli ütemezéséről, lebonyolításáról és egyéb vonatkozásairól szóló 2010. november 12-i 1031/2010/EU rendelete alapján. (18) E rendeletnek a piaci manipulációra vonatkozóan olyan intézkedéseket kell előírnia, amelyek az új kereskedési formák és az esetlegesen visszaélésszerű új stratégiák kezelésére is alkalmasak. Annak kifejezésére, hogy a pénzügyi eszközökkel való kereskedés egyre inkább automatikus, kívánatos a piaci manipulációra vonatkozó rendelkezéseket olyan példákkal kiegészíteni, amelyek konkrét, algoritmikus kereskedés és ezen belül nagyfrekvenciájú kereskedés útján folytatható visszaélésszerű stratégiákat szemléltetnek. A teljesség igénye nélkül felsorolt példák nem értelmezendők úgy, hogy ugyanazon stratégiák más eszközökkel való végrehajtása nem visszaélésszerű. (19) A piaci manipuláció tilalmát kiegészítve a rendeletnek tiltania kell a piaci manipuláció kísérletét is arra tekintettel, hogy a piac manipulálására irányuló sikertelen kísérletet szintén szankcionálni kell. A piaci manipuláció kísérletét meg kell különböztetni azoktól a helyzetektől, ahol a magatartás nem éri el a kívánt hatást az adott pénzügyi eszköz árfolyamára. Az ilyen magatartás piaci manipulációnak tekintendő, mert valószínűleg hamis vagy félrevezető jelzéseket adott volna a piacnak. (20) A rendeletnek egyértelművé kell tennie továbbá azt, hogy a pénzügyi eszközzel történő piaci manipuláció vagy annak kísérlete megvalósulhat olyan kapcsolódó pénzügyi eszköz, például származtatott termék segítségével is, amellyel más kereskedési helyszínen, vagy tőzsdén kívül kereskednek. (21) Annak érdekében, hogy a piaci feltételek az e rendelet hatálya alá tartozó valamennyi kereskedési helyszín és rendszer számára egységesek legyenek, a szabályozott piacok, a multilaterális kereskedési rendszerek és a szervezett kereskedési rendszerek üzemeltetőinek arányos strukturális intézkedéseket kell alkalmazniuk a manipulatív piaci gyakorlatok megelőzése és felderítése céljából. (22) A pénzügyi eszközök manipulációja vagy annak kísérlete nem teljesíthető megbízás formájában is megvalósulhat. Egy pénzügyi eszköz emellett a kereskedési helyszínen kívüli magatartással is manipulálható. Emiatt a foglalkozásszerűen ügyleteket kötő vagy teljesítő személynek, akivel szemben elvárás, hogy a gyanús ügyletek felderítésére és bejelentésére szolgáló rendszert működtessen, be kell jelentenie azokat a gyanús megbízásokat és gyanús ügyleteket is, amelyekre kereskedési helyszínen kívül kerül sor. (23) A pénzügyi eszközök manipulációja vagy annak kísérlete hamis vagy félrevezető információ terjesztésével is megvalósulhat. A hamis vagy félrevezető információ terjesztése viszonylag rövid időn belül jelentősen befolyásolhatja a pénzügyi eszközök árát. Megvalósulhat nyilvánvalóan hamis információ létrehozásával, lényeges tények szándékos elhallgatásával, vagy tudottan téves információ közlésével. A piaci manipuláció e formája különösen káros a befektetők számára, mert ezáltal kénytelenek befektetési döntéseiket téves vagy torz információkra alapozni. Egyúttal káros a kibocsátók számára is, mert rontja a velük kapcsolatban rendelkezésre álló információ iránti bizalmat. A piaci bizalom hiánya ugyanakkor veszélyeztetheti a kibocsátó képességét arra, hogy tevékenysége finanszírozásához új pénzügyi eszközöket bocsásson ki, vagy más piaci szereplőktől hitelhez jusson. Az információ a piacon nagyon gyorsan terjed. Ebből adódóan a befektetőket és kibocsátókat viszonylag tartósan érheti kár, mielőtt az információ hamis vagy félrevezető voltát megállapítják, és azt a kibocsátó, vagy az információ terjesztéséért felelős személyek helyesbíteni tudják. A hamis vagy félrevezető információ, ezen belül a híresztelés és a hamis vagy félrevezető hírek terjesztését ezért szükségszerűen e rendelet megsértésének kell tekinteni. Nem helyes tehát a pénzügyi piacok aktív szereplői számára lehetővé tenni azt, hogy a befektetők és kibocsátók kárára szabadon közöljék a saját véleményükkel vagy jobb megítélésükkel ellentétes olyan információkat, amelyekről tudják, vagy tudniuk kellene, hogy hamisak vagy félrevezetőek. (24) A bennfentes kereskedelem és a befektetők félrevezetésének elkerüléséhez alapvető fontosságú, hogy a kibocsátó a bennfentes információkat haladéktalanul és nyilvánosan közzétegye. A kibocsátót emiatt kötelezni kell arra, hogy a bennfentes információkról a lehető leghamarabb tájékoztassa a nyilvánosságot, kivéve akkor, ha a közzététel késleltetése a nyilvánosság számára vélhetően nem félrevezető, és a kibocsátó gondoskodni tud az információk bizalmas kezeléséről. (25) Olyan esetekben, amikor egy pénzügyi intézmény rendkívüli hitelezési támogatásban részesül, a pénzügyi stabilitás érdekében célszerű lehet a bennfentes információ késleltetett közzététele akkor, ha az információ a rendszer szempontjából jelentős. Ezért lehetővé kell tenni az illetékes hatóság számára, hogy engedélyezze a bennfentes információk késleltetett közzétételét. (26) A bennfentes információk közzétételére vonatkozó követelmény megterhelő lehet azon kibocsátók számára, amelyek pénzügyi eszközeit a gyorsan növekvő kkv-k piacára vezetik be, tekintettel azokra a költségekre, amelyek a birtokukban lévő információk felügyeletével, valamint az arra vonatkozó jogi tanácsadással függenek össze, hogy az információkat közzé kell-e tenni, és ha igen, mikor. Ezzel együtt a bennfentes információk azonnali közzététele alapvető fontosságú az adott kibocsátókkal szembeni befektetői bizalom érdekében. Emiatt az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (EÉPH) számára lehetővé kell tenni olyan iránymutatás kiadását, amely segíti a kibocsátókat a bennfentes információk közzétételére vonatkozó kötelezettség teljesítésében anélkül, hogy az a befektetők védelmét veszélyeztetné. (27) A bennfentesek jegyzéke fontos eszköz a szabályozók számára az esetleges piaci visszaélések vizsgálata során, azonban a jegyzékben szerepeltetendő adatok tekintetében a tagállamok között meglévő különbségek a kibocsátókra felesleges adminisztrációs terheket rónak. E költségek csökkentése érdekében ezért egységesíteni kell a bennfentesek jegyzékében található adatmezőkre vonatkozó előírásokat. A bennfentesek jegyzékének vezetésére és folyamatos frissítésére vonatkozó előírás különösen a gyorsan növekvő kkv-k piacán szereplő kibocsátókra ró adminisztrációs terheket. Az illetékes hatóságok a piaci visszaéléssel kapcsolatos felügyeletet eredményesen elláthatják anélkül is, hogy az e kibocsátókra vonatkozó jegyzékek mindig rendelkezésükre állnának, ezért e kibocsátókat mentesíteni kell e kötelezettség alól az e rendelet jelentette adminisztrációs költségek csökkentése érdekében. (28) A kibocsátói szinten vezetői feladatokat ellátó személyek, valamint adott esetben a velük szoros kapcsolatban álló személyek által lebonyolított ügyletek fokozottabb átláthatósága megelőző intézkedést jelent a piaci visszaélés ellen. Az ilyen ügyletek legalább egyedileg történő közzététele szintén nagyon értékes információforrás lehet a befektetők számára. Egyértelművé kell tenni azt, hogy a vezető tisztségviselő ügyleteinek közzétételére vonatkozó kötelezettség az elzálogosított vagy kölcsönadott pénzügyi eszközökre, valamint az adott vezető tisztségviselő mérlegelési jogkörét gyakorló személy által végrehajtott ügyletekre is kiterjed. Az átláthatóság szintje és az illetékes hatóságok, valamint a nyilvánosság részére készített jelentések száma közötti megfelelő egyensúly érdekében e rendeletnek egységes küszöbértéket kell megállapítania, amely alatt az ügyleteket nem kell bejelenteni. (29) Az egyes tagállamok illetékes hatóságai számára biztosított hatékony eszközök és hatáskörök készlete biztosítja a felügyelet hatékonyságát. A piaci vállalkozásoknak és valamennyi gazdasági szereplőnek hozzá kell járulnia a piac integritásához. A piaci visszaéléssel foglalkozó egyetlen illetékes hatóság kijelölése ebben az értelemben nem zárhatja ki a hatóság és a piaci vállalkozások közötti együttműködési kapcsolatokat és az illetékes hatóság hatáskörébe tartozó feladatok átruházását annak érdekében, hogy garantált legyen az e rendeletben foglalt rendelkezések betartásának hatékony felügyelete. (30) A bennfentes kereskedelem és piaci manipuláció felderítése céljából lehetővé kell tenni az illetékes hatóságok számára, hogy magánterületre lépjenek be és dokumentumokat foglaljanak le. A magánterületre való belépés különösen akkor szükséges, ha a korábban tájékoztatásra felszólított személy a felszólításnak részben vagy egészben nem tett eleget; vagy alapos okkal feltételezhető, hogy a felszólításnak a felszólított személy nem tenne eleget, vagy a felszólításban megjelölt dokumentumokat vagy információt eltávolítaná, módosítaná vagy megsemmisítené. (31) Az ügyleteket lebonyolító befektetési vállalkozások meglévő telefon- és adatforgalmi nyilvántartásaiból származó adatok, valamint a távközlési szolgáltatók meglévő telefon- és adatforgalmi nyilvántartásaiból származó adatok lényeges – esetenként az egyedüli – bizonyítékként szolgálhatnak az olyan piaci visszaélések felderítésében és bizonyításában, mint a piaci manipuláció és a bennfentes kereskedelem. A telefon- és adatforgalmi nyilvántartások alapján azonosítható lehet a hamis vagy félrevezető információ terjesztéséért felelős személy, továbbá megállapítható lehet az, hogy bizonyos személyek egy adott időpontban kapcsolatban álltak egymással, valamint a két vagy több személy közötti kapcsolat megléte. Az illetékes hatóságok távközlési szolgáltatók és befektetési vállalkozások meglévő telefon- és adatforgalmi nyilvántartásaiban tárolt adatokhoz való hozzáférésére vonatkozó, Unió-szerte egyenlő feltételek biztosítása érdekében módot kell adni arra, hogy az illetékes hatóságok bekérjék a távközlési szolgáltatók és befektetési vállalkozások meglévő telefon- és adatforgalmi nyilvántartásainak adatait akkor, ha alapos okkal feltételezhető, hogy a vizsgálat tárgyával kapcsolatos ilyen adatok lényegesek lehetnek az [új MAD] értelmében vett, e rendelet vagy az [új MAD] irányelv sérelmére elkövetett bennfentes kereskedelem vagy piaci manipuláció bizonyításához. A nyilvántartás nem terjedhet ki a tárgyát képező kapcsolattartás tartalmára. (32) A piaci visszaélés több országot és piacot is érinthet, így elő kell írni az illetékes hatóságok számára, hogy – különösen a vizsgálati tevékenységet érintően – együttműködjenek és információt cseréljenek más illetékes és szabályozó hatóságokkal és az EÉPH-val. Amennyiben az illetékes hatóság meg van győződve arról, hogy egy másik tagállam területén piaci visszaélésre kerül vagy került sor, vagy hogy ilyen cselekmények valamely másik tagállamban forgalmazott pénzügyi eszközöket érintenek vagy érintettek, erről értesíti az illetékes hatóságot és az EÉPH-t. A piaci visszaélés határokon átnyúló hatású eseteiben az EÉPH-t kötelezni kell arra, hogy valamely érintett illetékes hatóság megkeresésére a vizsgálatot koordinálja. (33) A harmadik országok hatóságaival az e rendelet eredményes végrehajtására irányuló információcsere és együttműködés érdekében az illetékes hatóságoknak együttműködési megállapodásokat kell kötniük harmadik országbeli társhatóságaikkal. A személyes adatok ilyen megállapodás alapján történő átadásakor be kell tartani az Európai Parlament és a Tanács 1995. október 24-i 95/46/EK irányelvét a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról[28] , valamint az Európai Parlament és a Tanács 2000. december 18-i 45/2001/EK rendeletét a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról[29]. (34) A pénzügyi szektorra vonatkozó prudenciális és üzletviteli szabályok stabil keretrendszerének erős felügyeleti és szankciórendszerre kell épülnie. Ennek érdekében a felügyeleti hatóságoknak megfelelő eljárási jogosultságokat kell kapniuk, és lehetővé kell tenni számukra, hogy egységes, erős és elrettentő hatású szankciórendszerre, eredményesen alkalmazható szankciókra támaszkodhassanak a pénzügyi fegyelem mindennemű megsértése ellen. A magas szintű csoport azonban megállapította, hogy jelenleg minden ilyen elem hiányzik. A pénzügyi szolgáltatások ágazatában a szankciórendszerek megerősítéséről szóló 2010. december 8-i bizottsági közlemény felülvizsgálta a meglévő szankcionálási hatásköröket és azok gyakorlati alkalmazását, hogy előmozdítsa a szankciók a felügyeleti tevékenységek skáláját átfogó konvergenciáját[30]. (35) Emiatt, valamint annak érdekében, hogy a szabályozók hatékony felügyeleti eszközökkel és jogosultságokkal rendelkezzenek, a rendeletben közigazgatási intézkedéseket, szankciókat és bírságokat kell rögzíteni az egységes tagállami megközelítés, valamint az intézkedések nagyobb elrettentő hatása érdekében. A közigazgatási bírságok megállapításakor figyelembe kell venni az olyan körülményeket, mint a bizonyított pénzügyi haszon visszaszolgáltatása, a jogsértés súlyosságát és időtartamát, a súlyosbító és enyhítő körülményeket, valamint azt, hogy a bírságoknak elrettentő hatásúnak kell lenniük, de adott esetben engedményt kell biztosítani az illetékes hatóságokkal való együttműködés fejében. A szankciók alkalmazása és közzététele során tiszteletben kell tartani az Európai Unió alapjogi chartájában rögzített alapvető jogokat, különösen a magán- és családi élethez való jogot (7. cikk), a személyes adatok védelméhez való jogot (8. cikk), valamint a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot (47. cikk). (36) A közérdekű bejelentők az illetékes hatóságok számára olyan új információkat szolgáltatnak, amelyek segítik a hatóságokat a bennfentes kereskedelem és piaci manipuláció eseteinek felderítésében és szankcionálásában. A közérdekű bejelentőket azonban visszatarthatja a megtorlástól való félelem vagy az ösztönzők hiánya. E rendeletnek ezért megfelelő rendszert kell biztosítania, amely ösztönzi a közérdekű bejelentőket arra, hogy az illetékes hatóságok figyelmét felhívják a rendelet esetleges megszegésére, ugyanakkor megvédi őket a megtorlástól. A közérdekű bejelentők azonban csak akkor lehetnek jogosultak ezen ösztönzőkre, ha olyan új információt tárnak fel, amelyet nem jogszabályi kötelezettségük alapján szolgáltatnak, és a feltárt információ az e rendelet megszegéséért alkalmazott szankciót eredményez. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról is, hogy a közérdekű bejelentőkre vonatkozóan bevezetett rendszereik tartalmazzanak a bejelentett személy számára megfelelő védelmet biztosító mechanizmusokat is, különös tekintettel az ilyen személy a személyes adatok védelméhez való jogára, továbbá olyan eljárásokat, amelyek biztosítják a bejelentett személy a védelemhez és a meghallgatáshoz való jogát az őt érintő döntések meghozatala előtt, valamint azt a jogát, hogy az őt érintő döntések ellen bíróság előtt hatékony jogorvoslattal éljen. (37) A tagállamok a 2003/6/EK irányelvet végrehajtó jogszabályokat fogadtak el, továbbá a bevezetendő keret érdemi alkalmazása előtt felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat és végrehajtás-technikai standardokat kell elfogadni, ezért e rendelet érdemi rendelkezéseinek alkalmazását a szükséges időtartamra el kell halasztani. (38) Az e rendelet alkalmazására való zökkenőmentes áttérés elősegítése érdekében az e rendelet hatálybalépését megelőzően folytatott és az illetékes hatóságok által a Bizottság a 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a visszavásárlási programokra vonatkozó mentességek és a pénzügyi eszközök stabilizálása tekintetében történő végrehajtásáról szóló 2003. december 22-i 2273/2003/EK rendeletének[31] megfelelően, a 2003/6/EK irányelv 1. cikke (2) bekezdése a) pontja alkalmazásában elfogadott piaci gyakorlatok az e rendelet tényleges alkalmazására vonatkozóan rögzített időpontot követően egy évig folytathatók, amelynek feltétele, hogy az ilyen gyakorlatokról az EÉPH-t értesítsék. (39) Ez a rendelet tiszteletben tartja a Szerződésben foglalt és az Európai Unió alapjogi chartájában elismert alapvető jogokat és elveket, különösen a magán- és családi élethez való jogot, a személyes adatok védelméhez való jogot, a szólás- és tájékozódási szabadságot, a vállalkozás szabadságát, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot, az ártatlanság vélelmét és a védelemhez való jogot, a bűncselekmények és büntetések törvényességének és arányosságának elveit, valamint a kétszeres eljárás alá vonás és a kétszeres büntetés tilalmát. Az e jogokat érintő korlátozások megfelelnek a charta 52. cikke (1) bekezdésének, mert szükségesek a befektetők védelme és a pénzügyi piacok integritása általános érdekű célkitűzéseinek eléréséhez, továbbá megfelelő védőintézkedések garantálják azt, hogy a jogok korlátozására csak annyiban kerül sor, amennyiben azt e célkitűzések teljesítése indokolja, és olyan intézkedésekkel, amelyek a adott célkitűzéssekkel arányosak. Így különösen ahhoz, hogy az illetékes hatóságok felderíthessék és szankcionálhassák a piaci visszaélést, szükséges a gyanús ügyletek bejelentése. A piaci manipuláció kísérletének tilalma szükséges ahhoz, hogy az ilyen kísérletet az illetékes hatóságok szankcionálhassák, ha bizonyítani tudják a piaci manipuláció szándékát, még akkor is, ha annak a piaci árfolyamokra mérhető hatása nincs. A telefon- és adatforgalmi nyilvántartásokhoz való hozzáférés szükséges, mert azokból az esetleges bennfentes kereskedelemmel vagy piaci manipulációval kapcsolatos bizonyítékok szerezhetők, amelyek segítik a vizsgálatot; ebből adódóan a hozzáférés a piaci visszaélés felderítéséhez és szankcionálásához is szükséges. Az e rendeletben rögzített feltételek biztosítják az alapvető jogok tiszteletben tartását. A közérdekű bejelentéssel kapcsolatos intézkedések szükségesek a piaci visszaélés felderítésének elősegítéséhez, valamint a közérdekű bejelentő és a bejelentett személy védelméhez, ezen belül magánéletük és személyes adataik, továbbá a meghallgatás jogának és a bíróság előtti hatékony jogorvoslathoz való jog védelméhez. A közigazgatási intézkedésekre, szankciókra és bírságokra vonatkozó közös minimumszabályok megállapítása szükséges ahhoz, hogy a piaci visszaéléssel járó hasonló jogsértés hasonló szankciókkal legyen sújtható, és az alkalmazott szankciók arányosak legyenek az elkövetett jogsértéssel. E rendelet semmilyen módon nem akadályozza a tagállamokat a sajtószabadságra és a médiában történő véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó alkotmányos rendelkezéseik alkalmazásában. (40) A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[32] és a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[33]szabályozza a személyes adatok feldolgozását, amelyet az EÉPH e rendelet keretei között, a tagállamok illetékes hatóságai, különösen a tagállamok által kijelölt független hatóságok felügyelete alatt végez. Az illetékes hatóságok általi információcserének vagy információtovábbításnak meg kell felelnie a személyes adatok továbbítására vonatkozóan a 95/46/EK irányelvben rögzített szabályoknak. Az EÉPH általi információcserének vagy információtovábbításnak meg kell felelnie a személyes adatok továbbítására vonatkozóan a 45/2001/EK rendeletben rögzített szabályoknak. (41) E rendelet és az e rendelettel összhangban elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktusok, standardok és iránymutatások nem érintik az uniós versenyszabályok alkalmazását. (42) A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a Szerződés 290. cikkének megfelelően. Így különösen felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat kell elfogadni a részvény-visszavásárlási programok és a pénzügyi eszközök stabilizációjának feltételeire, az 1. mellékletben felsorolt, manipulatív magatartásformákra utaló jelekre, a kibocsátási egységek piacának szereplőire vonatkozó nyilvános közzétételi kötelezettség alkalmazását meghatározó határértékre, a bennfentesek jegyzéke összeállításának feltételeire, valamint a vezető tisztségviselők ügyleteivel kapcsolatos határértékre és feltételekre vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során – többek között szakértői szinten – megfelelő konzultációkat folytasson. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megszövegezése során a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz történő egyidejű, időben és megfelelő módon történő eljuttatásáról. (43) Annak érdekében, hogy az e rendelet megsértésével kapcsolatos eljárások tekintetében e rendelet végrehajtására egységes feltételek vonatkozzanak, végrehajtási hatáskört kell a Bizottságra ruházni. E hatáskört a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 183/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben foglaltak szerint kell gyakorolni. (44) A pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó technikai standardok az e rendeletben szabályozott kérdésekben az egész Unióban egységes feltételeket biztosítanak. A hatékonyság érdekében célszerű, hogy az EÉPH, mint speciális szakértelemmel rendelkező szerv, olyan szabályozás- és végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozzon ki, amelyek nem igényelnek szakpolitikai döntéseket, és benyújtsa azokat a Bizottsághoz. (45) Azokat a szabályozástechnikai standardtervezeteket, amelyeket az EÉPH a piaci visszaélés megakadályozását és felderítését célzó, a kereskedési helyszínekre vonatkozó folyamatokkal és szabályokkal, a gyanús megbízások és ügyletek felderítését és bejelentését szolgáló rendszerekkel és sablonokkal, a befektetési stratégiát ajánló tájékoztatás tárgyilagos közlésére az egyes személyi kategóriák, illetve a külön érdek feltárása vagy az összeférhetetlenség jelzése tekintetében vonatkozó technikai szabályokkal összefüggésben dolgoz ki, a Bizottság a EUMSZ 290. cikke alapján a 1093/2010/EU rendelet 10–14. cikkének megfelelő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján fogadja el. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során – többek között szakértői szinten – megfelelő konzultációkat folytasson. (46) A Bizottságot arra is fel kell hatalmazni, hogy az EUMSZ 291. cikke alapján, a 1093/2010/EU rendelet 15. cikkének megfelelő végrehajtási jogi aktusok útján végrehajtás-technikai standardokat fogadjon el. Az EÉPH-t a Bizottságnak benyújtandó végrehajtás-technikai standardok kidolgozásával kell megbízni a bennfentes információk közzétételére, a bennfentesek jegyzéke formai követelményeire, valamint az illetékes hatóságok egymás közötti, illetve az EÉPH-val történő együttműködésére és információcseréjére vonatkozóan. (47) Mivel a tervezett intézkedés célját – nevezetesen a bennfentes kereskedelem és a piaci manipuláció formájában megvalósuló piaci visszaélés megelőzését – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az intézkedés terjedelme vagy hatásai miatt ez a cél uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl a cél eléréséhez szükséges mértéket. (48) A 2003/6/EK irányelv rendelkezései ma már nem tárgyszerűek és nem kielégítőek. Az irányelvet ezért [24 hónappal e rendelet hatálybalépését követően] hatályon kívül kell helyezni.Az e rendeletben foglalt követelmények és tilalmak szorosan kapcsolódnak a MiFID-ben foglaltakhoz, ezért azokat a módosított MiFID alkalmazásának napjától kell alkalmazni. ELFOGADTÁK EZT A RENDELETET: I. FEJEZET ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. szakasz Tárgy és alkalmazási kör 1. cikk Tárgy Ez a rendelet közös szabályozási keretet állapít meg a piaci visszaélésre vonatkozóan annak érdekében, hogy biztosítsa az Unión belüli pénzügyi piacok integritását, továbbá e piacokon erősítse a befektetők védelmét és a befektetői bizalmat. 2. cikk Alkalmazási kör 1. Ez a rendelet alkalmazandó: (a) az olyan pénzügyi eszközre, amelyet szabályozott piacra bevezettek, vagy amelyre vonatkozóan a szabályozott piacra történő bevezetés iránti kérelmet nyújtottak be; (b) az olyan pénzügyi eszközre, amellyel multilaterális kereskedési rendszerben vagy szervezett kereskedési rendszerben legalább egy tagállamban kereskednek; (c) az a) vagy b) pontban említett pénzügyi eszközzel kapcsolatos magatartásra vagy ügyletre, függetlenül attól, hogy a magatartásra vagy ügyletre ténylegesen szabályozott piacon, multilaterális kereskedési rendszerben vagy szervezett kereskedési rendszerben kerül-e sor; (d) a Bizottság 1031/2010/EU rendelete[34] szerinti kibocsátási egységek vagy azokra épülő aukciós termékek aukciójával kapcsolatos magatartásra vagy ügyletre, ideértve az ajánlatokat is. Az aukció keretében benyújtott ajánlatokra vonatkozó külön rendelkezések sérelme nélkül, a vételi vagy eladási megbízások tekintetében e rendeletben megállapított követelmények és tilalmak az ilyen ajánlatokra is vonatkoznak. 2. A 7. és 9. cikk vonatkozik az olyan pénzügyi eszközök megszerzésére vagy elidegenítésére is, amelyeket az (1) bekezdés a) és b) pontja nem említ, de amelyek értéke az ott említett valamely pénzügyi eszközhöz kapcsolódik. Ide tartoznak különösen a hitelkockázatot átruházó származtatott termékek, amelyek az (1) bekezdésben említett valamely pénzügyi eszközhöz kapcsolódnak, valamint az ilyen pénzügyi eszközhöz kapcsolódó CFD-termékek. 3. A 8. és 10. cikk vonatkozik az alábbiakkal kapcsolatos ügyletre, vételi vagy eladási megbízásra vagy egyéb magatartásra is: (a) olyan pénzügyi eszköz, ideértve a származtatott ügyletet vagy a hitelkockázatot átruházó származtatott eszközt is, amelynél az ügylet, megbízás vagy magatartás az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett valamely pénzügyi eszközre hatást gyakorol, vagy az ilyen hatás valószínű, vagy annak szándéka fennáll; (b) olyan nagykereskedelmi energiaterméknek nem minősülő olyan azonnali árutőzsdei ügylet, amelynél az ügylet, megbízás vagy magatartás az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett valamely pénzügyi eszközre hatást gyakorol, vagy az ilyen hatás valószínű, vagy annak szándéka fennáll; (c) olyan pénzügyi eszköz, ideértve a származtatott ügyletet vagy a hitelkockázatot átruházó származtatott eszközt is, amelynél az ügylet, megbízás vagy magatartás azonnali árutőzsdei ügyletre hatást gyakorol, vagy az ilyen hatás valószínű, vagy annak szándéka fennáll. 4. Az e rendeletben rögzített tilalmak és követelmények vonatkoznak az (1)–(3) bekezdésben említett eszközökre irányuló, az Unióban vagy azon kívül végrehajtott műveletekre. 2. szakasz Kizárás az alkalmazás hatálya alól 3. cikk A részvény-visszavásárlási programokra és stabilizációra vonatkozó mentesség 1. Az e rendelet 9. és 10. cikkében rögzített tilalmak nem vonatkoznak a részvény-visszavásárlási programok keretében saját részvényekkel folytatott kereskedésre akkor, ha a program részleteit a kereskedés megkezdése előtt teljes körűen közzéteszik, a kötött ügyleteket a részvény-visszavásárlási program részeként bejelentik az illetékes hatóságnak, majd nyilvánosságra hozzák, továbbá az árakra és forgalomra vonatkozó megfelelő határértékeket betartják. 2. Az e rendelet 9. és 10. cikkében meghatározott tilalmak nem vonatkoznak a saját részvényekkel valamely pénzügyi eszköz stabilizálása céljából folytatott kereskedésre, ha a stabilizáció időben korlátozott, ha a stabilizációra vonatkozó információkat közzéteszik, valamint az árakra vonatkozó megfelelő határértékeket betartják. 3. A Bizottság a 31. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogad el, amelyekben meghatározza azon feltételeket, amelyeket a részvény-visszavásárlási programoknak és az (1) és (2) bekezdésben említett stabilizációs intézkedéseknek teljesíteniük kell, ideértve a kereskedés feltételeit, az időbeli és forgalmi korlátozásokat, a közzétételi és beszámolási kötelezettségeket, valamint az árfolyamfeltételeket. 4. cikk A monetáris és államadósság-kezelési tevékenység és az éghajlat-politikai tevékenység kizárása 1. Ez a rendelet nem vonatkozik az olyan ügyletre, megbízásra és magatartásra, amelyet monetáris, árfolyam- vagy államadósság-kezelési politikája keretében hajt végre, illetve tanúsít egy tagállam, a Központi Bankok Európai Rendszere, egy tagállam központi bankja vagy egy tagállam minisztériuma vagy egyéb szerve vagy különleges célú gazdasági egysége, illetve a nevükben eljáró személy. A rendelet szövetségi tagállam esetében nem vonatkozik a szövetség tagja által végrehajtott vagy tanúsított ilyen ügyletre, megbízásra, illetve magatartásra. Nem vonatkozik továbbá az Unió, több tagállam különleges célú gazdasági egysége, az Európai Befektetési Bank, a két vagy több tagállam által alapított nemzetközi pénzügyi intézmény – amelynek célja a források mozgósítása és pénzügyi segítségnyújtás a súlyos finanszírozási problémákkal küzdő vagy ilyen problémákkal fenyegetett tagjai részére – vagy az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszköz által végrehajtott vagy tanúsított ilyen ügyletre, megbízásra, illetve magatartásra. 2. A rendelet nem vonatkozik az egyes tagállamok, az Európai Bizottság vagy más hivatalosan kijelölt szerv vagy a képviseletükben eljáró személy kibocsátási egységeket érintő olyan tevékenységére, amely az uniós éghajlat-politika végrehajtására irányul. 3. szakasz Fogalommeghatározások 5. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában: 1. „pénzügyi eszköz”: a [MiFIR] rendelet 2. cikke (1) bekezdésének 8. pontja szerinti eszköz; 2. „szabályozott piac”: a [MiFIR] rendelet 2. cikke (1) bekezdésének 5) pontja szerinti multilaterális rendszer az Unióban; 3. „multilaterális kereskedési rendszer”: a [MiFIR] rendelet 2. cikke (1) bekezdésének 6) pontja szerinti multilaterális rendszer az Unióban; 4. „szervezett kereskedési rendszer”: a [MiFIR] rendelet 2. cikke (1) bekezdésének 7) pontja szerinti rendszer az Unióban; 5. „kereskedési helyszín”: a [MiFIR] rendelet 2. cikke (1) bekezdésének 25) pontja szerinti rendszer az Unióban; 6. „gyorsan növekvő kkv-k piaca”: az [új MiFID] irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 11) pontja szerinti multilaterális kereskedési rendszer az Unióban; 7. „illetékes hatóság”: a 16. cikkel összhangban kijelölt illetékes hatóság; 8. „személy”: bármely természetes vagy jogi személy; 9. „áru”: a 1287/2006/EK bizottsági rendelet 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett áru[35]; 10. „azonnali árutőzsdei ügylet”: szerződés azonnali piacon forgalmazott áru szállítására, amely leszállítása az ügylet végrehajtásakor azonnal megtörténik, ideértve a fizikai teljesítést igénylő származtatott ügyletet is; 11. „azonnali piac”: olyan árupiac, ahol a készpénzért értékesített áruk leszállítása az ügylet végrehajtásakor azonnal megtörténik; 12. „részvény-visszavásárlási program”: a 77/91/EGK tanácsi irányelv 19–24. cikke szerinti, saját részvényekkel folytatott kereskedés[36]; 13. „algoritmikus kereskedés”: pénzügyi eszközökkel az [új MiFID] irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 30) pontja szerint, számítógépes algoritmus alapján folytatott kereskedés; 14. „kibocsátási egység”: az [új MiFID] irányelv I. melléklete C szakaszának 11) pontjában meghatározott pénzügyi eszköz; 15. „kibocsátási egységek piacának szereplője”: a kibocsátási egységre irányuló ügyletet kötő személy, beleértve a vételi vagy eladási megbízást adó személyt is; 16. „pénzügyi eszköz kibocsátója”: a 2003/71/EK irányelv (2) cikke (1) bekezdésének h) pontjában meghatározott kibocsátó[37]; 17. „Energiaszabályozók Együttműködési Ügynöksége”: a 713/2009/EK rendelettel létrehozott szervezet[38]; 18. „nagykereskedelmi energiatermék”: [az Európai Parlament és a Tanács az energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló .../EU rendelete][39] 2. cikke (4) bekezdésében foglaltakkal megegyező fogalom; 19. „nemzeti szabályozó hatóság”: [az Európai Parlament és a Tanács az energiapiacok integritásáról és átláthatóságáról szóló .../EU rendelete][40] 2. cikke (7) bekezdésében foglaltakkal megegyező fogalom. 4. szakasz Bennfentes információ, bennfentes kereskedelem és piaci manipuláció 6. cikk Bennfentes információ 1. E rendelet alkalmazásában a bennfentes információ az alábbi információtípusokat foglalja magában: (a) olyan pontos információ, amelyet nem hoztak nyilvánosságra, és amely közvetlenül vagy közvetve pénzügyi eszközök egy vagy több kibocsátójával, illetve egy vagy több pénzügyi eszközzel kapcsolatos, és amelynek nyilvánosságra hozatala valószínűleg jelentős hatást gyakorolna a szóban forgó pénzügyi eszközök vagy a kapcsolódó származtatott pénzügyi eszközök árára; (b) származtatott termék vagy áru esetében olyan pontos információ, amelyet nem hoztak nyilvánosságra, és amely közvetlenül vagy közvetve egy vagy több ilyen származtatott termékkel, illetve a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügylettel kapcsolatos, és amelynek nyilvánosságra hozatala valószínűleg jelentős hatást gyakorolna a szóban forgó származtatott termékek vagy a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletek árára, így különösen az olyan, az adott árualapú származtatott ügyletre vagy azonnali piacra vonatkozó információ, amelynek közzétételét uniós vagy nemzeti szintű jogszabályi vagy szabályozói rendelkezés, piaci szabály, szerződés vagy szokás előírja; (c) kibocsátási egység vagy az arra épülő aukciós termék esetében olyan pontos információ, amelyet nem hoztak nyilvánosságra, és amely közvetlenül vagy közvetve egy vagy több ilyen eszközzel kapcsolatos, és amelynek nyilvánosságra hozatala valószínűleg jelentős hatást gyakorolna a szóban forgó eszközök vagy a kapcsolódó származtatott pénzügyi eszközök árára; (d) a pénzügyi eszközökkel kapcsolatos megbízások teljesítésével megbízott személyek esetében „bennfentes információ” az az ügyfél által átadott, és az ügyfél pénzügyi eszközre szóló, folyamatban lévő megbízásához kapcsolódó, pontos információ is, amely közvetlenül vagy közvetve pénzügyi eszközök egy vagy több kibocsátójával, illetve egy vagy több pénzügyi eszközzel kapcsolatos, és amelynek nyilvánosságra hozatala valószínűleg jelentős hatást gyakorolna a szóban forgó pénzügyi eszközök, a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletek vagy a kapcsolódó származtatott pénzügyi eszközök árára; (e) az a)–d) bekezdésekben nem meghatározott olyan információ, amely pénzügyi eszközök egy vagy több kibocsátójával, illetve egy vagy több pénzügyi eszközzel kapcsolatos, és amely általában nem nyilvános, amelyet azonban az ésszerűen eljáró, az adott piacon az adott pénzügyi eszközzel rendszeresen kereskedő vagy kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletet rendszeresen bonyolító befektető, ha az információ a rendelkezésére áll, lényegesnek ítélne az adott pénzügyi eszközzel végrehajtandó ügylet vagy a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügylet feltételeinek meghatározása céljából. 2. Az (1) bekezdés alkalmazásában azt az információt kell pontosnak tekinteni, amely létező vagy alapos okkal feltételezhetően létrejövő körülményekre, vagy olyan eseményre vonatkozik, amely megtörtént vagy alapos okkal feltételezhető, hogy meg fog történni, és elég konkrét ahhoz, hogy lehetővé tegye következtetések levonását az ilyen körülményeknek vagy eseménynek a pénzügyi eszközök, a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletek, vagy a kibocsátási egységre épülő aukciós termékek árfolyamára gyakorolt lehetséges hatásáról. 3. Az (1) bekezdés alkalmazásában az az információ, amelynek nyilvánosságra hozatala valószínűleg jelentős hatást gyakorolna a szóban forgó pénzügyi eszközök, a kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletek, vagy a kibocsátási egységre épülő aukciós termékek árfolyamára, olyan információ, amelyet az ésszerűen eljáró befektető nagy valószínűséggel felhasználna a befektetési döntése meghozatalához. 7. cikk Bennfentes kereskedelem, a bennfentes információk jogosulatlan közzététele 1. E rendelet alkalmazásában bennfentes kereskedelem az, amikor a bennfentes információkkal rendelkező személy ezeket az információkat felhasználja oly módon, hogy közvetlenül vagy közvetve, saját vagy harmadik személy javára az információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközöket szerez meg vagy idegenít el. Szintén bennfentes kereskedelemnek minősül a bennfentes információ felhasználása az információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközre szóló megbízás visszavonásához vagy módosításához akkor, ha az adott személy a bennfentes információhoz a megbízást követően jutott hozzá. 2. E rendelet alkalmazásában bennfentes kereskedelem kísérlete az, amikor a bennfentes információkkal rendelkező személy ezeket az információkat felhasználja oly módon, hogy közvetlenül vagy közvetve, saját vagy harmadik személy javára az információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközöket kísérel meg megszerezni vagy elidegeníteni. Szintén bennfentes kereskedelem kísérletének minősül az információhoz kapcsolódó pénzügyi eszközre szóló megbízás bennfentes információ alapján történő visszavonására vagy módosítására irányuló kísérlet akkor, ha az adott személy a bennfentes információhoz a megbízást követően jutott hozzá. 3. E rendelet alkalmazásában egy személy másik személynek bennfentes kereskedelem folytatását tanácsolja vagy a másik személyt a bennfentes kereskedelemre bírja akkor, ha bennfentes információval rendelkezik, és az alapján a másik személynek azt tanácsolja, vagy a másik személyt rábírja arra, hogy olyan pénzügyi eszközöket szerezzen meg vagy idegenítsen el, amelyekre az információ vonatkozik. 4. E rendelet alkalmazásában a bennfentes információ jogosulatlan közzétételére kerül sor akkor, ha egy személy bennfentes információval rendelkezik, és azt más személynek átadja, kivéve akkor, ha az információt munkaviszonyból eredő vagy szakmai kötelezettsége szokásos teljesítése keretében adja át. 5. Az (1)–(4) bekezdést minden olyan személyre alkalmazni kell, aki az alábbiak bármelyikéből eredően bennfentes információval rendelkezik: (a) a kibocsátó ügyvezető, döntéshozó vagy felügyeleti szervében betöltött tagság; (b) a kibocsátó tőkéjében való részesedés; (c) az információkhoz munkaviszonyból eredő vagy szakmai kötelezettség teljesítése során való hozzáférés; (d) bűncselekményekben való részvétel. Az (1)–(4) bekezdés vonatkozik az a)–d) pontban említettektől eltérő körülmények között megszerzett bennfentes információra is, ha arról az információt megszerző személy tudja, vagy tudnia kellett volna, hogy bennfentes információ. 6. Ha az (1) és (2) bekezdésben említett személy jogi személy, az említett bekezdések rendelkezéseit azokra a természetes személyekre is alkalmazni kell, akik részt vesznek az érintett jogi személy javára lebonyolítandó szerzésre vagy elidegenítésre, vagy ezek kísérletére vonatkozó döntések meghozatalában, vagy az ilyen döntéseket befolyásolják. 7. Ha az (1) bekezdésben említett személy jogi személy, az említett bekezdés rendelkezéseit nem kell alkalmazni a jogi személy által bonyolított ügyletre akkor, ha a jogi személy hatékony intézkedésekkel biztosítja, hogy az ügyletre vonatkozó bennfentes információval rendelkező személy a döntésben ne vegyen részt, a döntést befolyásoló magatartást ne tanúsítson, és a döntésben részt vevőkkel ne legyen olyan kapcsolata, amelynek révén az információt átadhatta, vagy meglétére utalhatott. 8. Az (1) bekezdés nem vonatkozik azokra az ügyletekre, amelyeket pénzügyi eszközök megszerzésére vagy elidegenítésére vonatkozó, esedékessé váló kötelezettség teljesítése kapcsán hajtanak végre, amennyiben ez a kötelezettség azt megelőzően kötött megállapodásból ered, vagy azt megelőzően keletkezett jogszabályi vagy szabályozási kötelezettség teljesítésére irányul, hogy az érintett személy a bennfentes információ birtokába jutott. 9. A kibocsátási egység vagy arra épülő egyéb aukciós termék az 1031/2010/EU rendelet alapján bonyolított aukciója esetében az (1) bekezdésben foglalt tilalom alkalmazandó továbbá akkor, ha a bennfentes információt a bennfentes információt birtokló személy saját javára vagy harmadik személy javára adott megbízás megadására, módosítására vagy visszavonására használják fel. 8. cikk Piaci manipuláció 1. E rendelet alkalmazásában a piaci manipuláció az alábbi tevékenységeket foglalja magában: (a) olyan ügylet kötése, vételi vagy eladási megbízás adása, vagy olyan egyéb magatartás, amely az alábbi következményekkel jár: – hamis vagy félrevezető jelzéseket ad, vagy valószínűsíthetően adhat valamely pénzügyi eszköz vagy kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügylet kínálata, kereslete vagy ára tekintetében, vagy – a szokásostól eltérő vagy mesterséges szinten rögzíti, vagy valószínűsíthetően rögzítheti egy vagy több pénzügyi eszköz vagy kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügylet árát; (b) olyan ügylet kötése, vételi vagy eladási megbízás adása, vagy olyan egyéb magatartás, amely egy vagy több pénzügyi eszköz vagy kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügylet árát érinti, és amelynek során fiktív eszközhöz vagy a megtévesztés vagy félrevezetés egyéb formájához folyamodnak; (c) olyan információk terjesztése az internetet is magában foglaló tömegtájékoztatásban, vagy bármilyen más eszközzel, amely az a) albekezdésben foglalt következményekkel jár, ha a terjesztő személy tudta, vagy tudnia kellett volna, hogy az információ hamis vagy félrevezető. Ha az információt újságírás céljából terjesztik, az információ ilyen terjesztését a sajtószabadságra és az egyéb médiában megnyilvánuló véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó szabályok figyelembevételével kell elbírálni, az alábbiak kivételével: – ha az információt terjesztő személyek közvetlenül vagy közvetve előnyre vagy haszonra tesznek szert az adott információk terjesztéséből, vagy – az információ közzétételére vagy terjesztésére azzal a szándékkal kerül sor, hogy a piacot a pénzügyi eszközök kínálata, kereslete vagy ára tekintetében félrevezessék. 2. E rendelet alkalmazásában a piaci manipuláció kísérlete az alábbiakat foglalja magában: (a) az (1) bekezdés a) vagy b) pontjában meghatározott ügylet kötésére, vételi vagy eladási megbízás adására, vagy egyéb magatartásra irányuló kísérlet; (b) az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott információ terjesztésére irányuló kísérlet. 3. Piaci manipulációnak vagy piaci manipuláció kísérletének minősülnek az alábbi magatartási formák: (a) valamely személy vagy egymással összejátszó személyek olyan magatartása, amely pénzügyi eszköz vagy kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügylet kínálata vagy kereslete tekintetében erőfölény biztosítására irányul, és közvetlenül vagy közvetve a vételi vagy eladási árak rögzítését vagy más tisztességtelen kereskedési feltételek kialakítását eredményezi; (b) pénzügyi eszközök vétele vagy eladása a piac zárásakor, amelynek tényleges vagy szándékolt hatása, hogy félrevezesse a záróárfolyamok alapján eljáró befektetőket; (c) kereskedési szándék nélküli megbízás küldése kereskedési helyszín részére algoritmikus kereskedés, ezen belül nagyfrekvenciájú kereskedés (high frequency trading) útján, amelynek célja – a kereskedési helyszínen működő kereskedési rendszer működésének megszakítása vagy késleltetése, – annak megnehezítése mások számára, hogy a kereskedési helyszínen a valós megbízásokat azonosíthassák, vagy – hamis vagy félrevezető benyomás keltése valamely pénzügyi eszköz kínálatát vagy keresletét illetően; (d) a hagyományos vagy az elektronikus tömegtájékoztatásban való alkalmi vagy rendszeres szereplés kihasználása valamely pénzügyi eszközre (vagy közvetve a kibocsátójára), vagy kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügyletre vonatkozó vélemény kinyilvánítása révén, miután az így eljáró személy előzőleg pozíciót szerzett e pénzügyi eszköz vagy kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügylet vonatkozásában, és utóbb az általa kinyilvánított véleménynek az adott pénzügyi eszköz vagy kapcsolódó azonnali árutőzsdei ügylet árára gyakorolt hatását kihasználva tesz szert haszonra anélkül, hogy egyidejűleg megfelelően és eredményesen nyilvánosságra hozta volna ezt az összeférhetetlenséget; (e) kibocsátási egység vagy arra épülő származtatott termék vétele vagy eladása a másodlagos piacon az 1031/2010/EU rendelet szerint lebonyolított aukciót megelőzően, amelynek hatása, hogy az aukciós termékek elszámolási árát a szokásostól eltérő vagy mesterséges szinten rögzíti, vagy az aukción ajánlatot tevőket félrevezeti. 4. A 8. cikk (1) bekezdése a) és b) pontja alkalmazása céljából és a (3) bekezdésben meghatározott magatartásformák sérelme nélkül az I. melléklet nem teljes körűen meghatározza a fiktív eszközöknek vagy a megtévesztés és félrevezetés egyéb formájának az alkalmazására utaló jeleket, valamint – szintén nem teljes körűen – a hamis vagy félrevezető jelzésekre és az árfolyamrögzítésre utaló jeleket. 5. A Bizottság a 31. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján intézkedéseket fogadhat el az I. mellékletben szereplő jelek pontos meghatározására azok elemeinek egyértelműsítése, valamint a pénzügyi piacok technikai fejleményeinek figyelembevétele céljából. 2. FEJEZET BENNFENTES KERESKEDELEM ÉS PIACI MANIPULÁCIÓ 9. cikk A bennfentes kereskedelem és a bennfentes információk jogosulatlan közzétételének tilalma Tilos (a) a bennfentes kereskedelem vagy annak kísérlete; (b) másik személy részére bennfentes kereskedelem folytatására vonatkozó tanácsadás vagy a másik személy rábírása a bennfentes kereskedelemre; (c) a bennfentes információ jogosulatlan közzététele. 10. cikk A piaci manipuláció tilalma Tilos a piaci manipuláció és a piaci manipuláció kísérlete. 11. cikk A piaci visszaélés megelőzése és felderítése 1. A kereskedési helyszín üzemeltetője köteles az [új MiFID] irányelv [31. és 56. cikke] szerinti hatékony intézkedéseket és eljárásokat bevezetni és fenntartani a piaci visszaélés megelőzése és felderítése céljából. 2. A foglalkozásszerűen ügyleteket kötő vagy teljesítő személy rendszert működtet az olyan megbízások és ügyletek felderítése és bejelentése céljából, amelyek bennfentes kereskedelemnek, piaci manipulációnak, vagy a piaci manipuláció vagy bennfentes kereskedelem kísérletének minősülhetnek. Ha az ilyen személy alapos okkal feltételezheti, hogy egy pénzügyi eszközre vonatkozó megbízás vagy ügylet, függetlenül attól, hogy arra kereskedési helyszínen vagy azon kívül kerül sor, bennfentes kereskedelemnek, piaci manipulációnak, vagy a piaci manipuláció vagy bennfentes kereskedelem kísérletének minősülhet, erről haladéktalanul értesíti az illetékes hatóságot. 3. Az EÉPH szabályozástechnikai standardtervezeteket dolgoz ki, amelyekben meghatározza azokat a megfelelő szabályokat és eljárásokat, amelyekkel az (1) bekezdésben foglalt követelmények teljesíthetők, valamint azokat a rendszereket és értesítési sablonokat, amelyekkel a (2) bekezdésben foglalt követelmények teljesíthetők. Az EÉPH az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardtervezeteket [...]-ig benyújtja a Bizottsághoz. A Bizottság felhatalmazást kap az első albekezdésben említett szabályozástechnikai standardok az 1095/2010/EU rendelet 10–14. cikkével összhangban történő elfogadására. 3. FEJEZET KÖZZÉTÉTELI KÖVETELMÉNYEK 12. cikk A bennfentes információk nyilvános közzététele 1. A pénzügyi eszköz kibocsátója a lehető leghamarabb tájékoztatja a nyilvánosságot a kibocsátót közvetlenül érintő bennfentes információkról, és internetes oldalán a megfelelő ideig megjelentet valamennyi olyan bennfentes információt, amelynek nyilvános közzétételére köteles. 2. A kibocsátási egységek piacának szereplője ténylegesen, nyilvánosan és időben közzéteszi azok