Több tagállam számolt be arról, hogy a munkaerő kizsákmányolása céljából folytatott emberkereskedelem növekszik (az összes regisztrált áldozat 21%-a). A tagállamok arról számolnak be, hogy emelkedik az ilyen típusú kereskedelem férfi áldozatainak száma, például a mezőgazdasági ágazatban. A 2013-2014 évi statisztikai adatok szerint a munkaerő-kizsákmányolás regisztrált áldozatainak 74%-a férfi volt.

Az Europol szerint „azokban az országokban, ahol a prostitúció legális és szabályozott, lehetséges, hogy a szexuális munkát az olcsó munkaerő iránti kereslet befolyásolja”, és ezekben az országokban „ez sokkal egyszerűbb azon emberkereskedők számára, akik a jogi környezetet akarják felhasználni az áldozatok kizsákmányolására”. A minták is változnak, ahogy a prostitúció is a látható formák felől a kevésbé látható formák felé mozdul el.

A szervezett bűnözés egyik súlyos formájaként és jelentős biztonsági fenyegetésként az emberkereskedelem uniós szinten összehangolt és célzott válaszlépéseket követel meg, amint azt az európai biztonság stratégia is rögzíti. A válasznak kezelnie kell ez egyéb, egymással összefüggő bűncselekményeket is, mint például az okirat-hamisítást, a kábítószer-kereskedelmet, a számítógépes bűnözést, a gyermekpornográfiát, a migránsok csempészését és a juttatásokkal kapcsolatos csalást. Ezeknek az egymáshoz kapcsolódó bűncselekményeknek a jelenléte gyakran azt jelenti, hogy emberkereskedelmet nem vizsgálják vagy rögzítik ekként. Az emberkereskedelem folyamatosan változó formái és az emberkereskedők új helyzetekhez való alkalmazkodási képessége miatt még nehezebb a bűncselekmények kivizsgálása és a vádemelés.

A tagállamok jelentései azt sugallják, hogy emelkedik a testi, lelki és fejlődési fogyatékkal élő emberek kizsákmányolása. Növekedést jelentettek a roma etnikai háttérrel rendelkező emberekkel való kereskedelemben is, mégpedig kényszerített koldulás céljából. Az emberkereskedelem áldozatait használják drogdílerek szállítóiként, kihasználják őket a hasistermesztésben, illetve a juttatásokkal kapcsolatos csalások elkövetésére használják őket. A tagállamok beszámoltak arról is, hogy terhes nőket toboroznak és kényszerítenek arra, hogy eladják az újszülött gyermeküket.

A tagállamok olyan esetekről is beszámoltak, ahol az emberek a kizsákmányolás többféle formájának esnek áldozatul, például, ahol egyszerre munkaerő- és szexuális kizsákmányolás céljából kereskedtek velük, vagy ahol munkaerő-kizsákmányolás céljából kereskedtek velük és arra is kényszerültek, hogy bűnelkövetésben vegyenek részt.

Az összehangolást a terepen kell biztosítani a harmadik országok állampolgárainak szűrésében, ujjlenyomatvételében, azonosításában és nyilvántartásba vételében részt vevő valamennyi szereplő közötti „terepi megközelítés” keretében és az egyéb, első vonalbeli befogadó létesítményekben, hogy gyorsan azonosítsák és megóvják az emberkereskedelem áldozatait, és megfelelő szintű gondozást és védelmet biztosítsanak részükre. Ennek magában kell foglalnia a határon szolgálatot teljesítő, megfelelő képzéssel rendelkező személyzetet.

Az internet és az új technológiák használatának tendenciái

Az internet és az új technológiák lehetővé teszik a szervezett bűnözői csoportok számára nagy számú lehetséges áldozat megközelítését, a tevékenységeik elrejtését és a korábbinál rövidebb időn belül sokkal nagyobb léptékű bűncselekmények széles körének az elkövetését. A tagállamok jelentései szerint az emberkereskedelem sok áldozatát online szedik, különösen a szexuális és a munkaerő-kizsákmányolás céljából.

Intézkedéseket szükséges tenni annak érdekében, hogy megelőzzék és kezeljék azt, hogy az új technológiákat az emberkereskedelem áldozatai toborzásának eszközeként használják.

III.AZ EMBERKERESKEDELEM KEZELÉSÉRE TETT INTÉZKEDÉSEK EREDMÉNYEI

A legtöbb tagállam kiemelte az emberkereskedelem elleni intézkedések eredményei és hatásai mérésének nehézségét. Azonban csak néhányan fejlesztettek ki megfelelő mutatókat vagy értékelték a nemzeti stratégiájukat és cselekvési tervüket.

A hatékony és előrelátó politikák és intézkedések biztosítása érdekében a Bizottság úgy véli, hogy nagyon fontos a tagállamok stratégiáinak és cselekvési terveinek rendszeres értékelése és a megtett intézkedések eredményeinek és hatásainak mérése.

A jelentés ezen fejezete rávilágít a tagállamok által tett főbb intézkedésekre az emberkereskedelem elleni irányelvben és az EU stratégiában meghatározott három kulcsfontosságú tematikus területen. Ezeket a területeket részletesebben tárgyalja a jelentéshez kapcsolódó személyzeti munkadokumentum. A személyzeti munkadokumentum bemutatja a tagállamoktól származó példákat és a Bizottság által az érintett területeken megtett intézkedéseket.

IV.Büntetőjog, nyomozás és büntetőeljárás

Az emberkereskedelemmel kapcsolatos nyomozások és büntetőeljárások számának növelése az EU jogi és politikai keretének egyik kulcsfontosságú prioritása.

A büntetőeljárások és elítélések szintje még mindig aggasztóan alacsony, különösen, ha összehasonlítjuk az azonosított áldozatok számával. Bár a nyomozás ezen a területen jelentős mennyiségű bizonyítékot követel meg az elítéléshez, a jelentéshez összegyűjtött információ azt jelzi, hogy a tagállamok nem vesznek igénybe elegendő hatékony nyomozati eszközt. A pénzügyi nyomozást többnyire eseti alapon végzik, nem pedig rendszeresen, és az gyakran vagyonvisszaszerzési vizsgálatokra korlátozódik. Ez ellentétben áll a Pénzügyi Akció Munkacsoport (FATF) előírásaival és a Tanács ajánlásaival.

Azt is jelentették, hogy az áldozatokra túlzott teher nehezedik a büntetőeljárás előtt és alatt is. Egyes információk arra engednek következtetni, hogy az áldozatok gyakran nem kapnak segítséget a rendőrségen vagy őket tévesen elkövetőként azonosítják, majd eljárást indítanak ellenük és elítélték őket.

A kapott információ szerint bizonyíték van a közös nyomozások szervezését és közös nyomozócsoportok felállítását célzó erőfeszítésekre, továbbá az ezekből származó pozitív tapasztalatokra, valamint az EU-n átívelő együttműködés növekedésére ezen a területen.

Az információ rámutat a lefoglalás és az elkobzás végrehajtásával kapcsolatos gyakorlati problémákra az emberkereskedelmet érintő ügyekben, beleértve a bűncselekményből származó bevétel feltárásával és a nem hatékony nemzetközi együttműködéssel kapcsolatos problémákra ott, ahol a pénzt egy EU-n kívüli országba küldték. A jelentések szerint a pénzügyi nyomozások több lefoglaláshoz és így több elkobzáshoz vezetnek.

Az emberkereskedők gyakran jogszerű üzleti struktúrákkal visszaélve rejtik el a tiltott tevékenységüket. Az emberkereskedelem elleni irányelv jogi kötelezettségeket hoz létre a vállalkozások tekintetében, azaz: a jogi személyek felelősek és szankcionálhatók az emberkereskedelemmel kapcsolatos bűncselekményekért (5. cikk). Bár az üzleti tevékenység egyaránt állandósíthatja az emberkereskedelmet és hozzájárulhat annak felszámolásához, a legtöbb cég nincs tisztában a kapcsolódásokkal, és csak néhány tagállam folytatott büntetőeljárást jogi személyek ellen az 5. cikk alapján.

A Bizottság által összegyűjtött információ egyértelműen azt mutatja, hogy fontos a tagállamok számára, hogy megerősítsék az erőfeszítéseket a nyomozások és büntetőeljárások számának növelése, illetve a bizonyítás-felvételi eljárás során az áldozatokra és a tanúvallomásukra nehezedő teher csökkentése érdekében. Ezt a nyomozók, ügyészek és bírák rendszeres és személyre szabott képzésének kialakításával és a pénzügyi nyomozás rendszeresen alkalmazásával (ahogy azt a Pénzügyi Akció Munkacsoport ajánlja), és más hatékony hírszerzés-alapú nyomozati eszközökkel érhetik el, amik – az áldozatok tanúvallomásain felül – a felhasználandó bizonyítékok sokféleségét biztosíthatják. Emellett elegendő pénzügyi és emberi erőforrást kell biztosítani e bűncselekmény megfelelő kezelésére.

V.Azonosítás, védelem és segítség

Az áldozatközpontú megközelítés áll az EU emberkereskedelem elleni jogszabályainak és politikájának középpontjában. Ez azt jelenti, hogy – az illetékes támogató szervezetekkel együttműködve – megfelelő mechanizmusokat teremtenek az áldozatok korai azonosítására és a támogatás és segítség biztosítására.

A legtöbb tagállam számára továbbra is kihívást jelent az, hogy az áldozatok számára feltétlen hozzáférést biztosítsanak a segítséghez, a támogatáshoz és a védelemhez. Az emberkereskedelem továbbra is „láthatatlan bűncselekmény”, mivel az azonosított áldozatok száma továbbra is alacsony. Az emberkereskedelem sok áldozatát valóban nem azonosítják, és így nem is tudják gyakorolni a jogaikat. Aggodalmat fejeztek ki az áldozatok a büntetőeljárás alatti kezelésével kapcsolatban, amikor megfélemlítés érheti őket és másodlagos áldozattá válhatnak.

A nemnek és az életkornak megfelelő segítség és támogatás még mindig elégtelen, és nincsenek szolgáltatások az emberkereskedelem férfi áldozatai számára. A menhelyek és szállások nem mindig képesek kiszolgálni a sértettek igényeit, és sok gyermek és felnőtt tűnik el a menhelyekről, amelyek nem kínálnak megfelelő gondozást.