Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a növényi szaporítóanyagok előállításáról és forgalomba hozataláról (a növényi szaporítóanyagokra vonatkozó jog) /* COM/2013/0262 final - 2013/0137 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE A növényi szaporítóanyagok a termelékenység, a sokszínűség, az egészség és a minőség szempontjából alapvető jelentőségűek a mezőgazdaság, a kertészet, az élelmiszer- és a takarmányelőállítás, valamint környezetünk számára. Az Unió nagy területét borítják erdők, amelyek sokoldalú társadalmi, gazdasági, környezeti, ökológiai és kulturális funkciót töltenek be. A növényi szaporítóanyagok forgalomba hozatalára vonatkozó jelenlegi uniós szabályozás két fő pillére a fajta-/szaporítóanyag-nyilvántartás, valamint az irányelvekben meghatározott növényfajokhoz tartozó („uniós jegyzékben szereplő fajok”) növényi szaporítóanyagok egyes tételeinek tanúsítása. A javaslattervezet a következő 12 irányelv hatályon kívül helyezésével és felváltásával egységes szerkezetbe foglalja és naprakésszé teszi a növényi szaporítóanyagok forgalmazására vonatkozó jogi szabályozást: a takarmánynövény-vetőmagok forgalmazásáról szóló 66/401/EGK tanácsi irányelv, a gabonavetőmagok forgalmazásáról szóló 66/402/EGK tanácsi irányelv, a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékéről szóló 2002/53/EK tanácsi irányelv, a répavetőmag forgalmazásáról szóló 2002/54/EK tanácsi irányelv, a zöldségvetőmagok forgalmazásáról szóló 2002/55/EK tanácsi irányelv, a vetőburgonya forgalmazásáról szóló 2002/56/EK tanácsi irányelv, az olaj- és rostnövények vetőmagjának forgalmazásáról szóló 2002/57/EK tanácsi irányelv, a vegetatív szőlő-szaporítóanyagok forgalmazásáról szóló 68/193/EGK tanácsi irányelv, a dísznövények szaporítóanyagainak forgalmazásáról szóló 98/56/EK tanácsi irányelv, a vetőmagokon kívüli zöldségszaporító és -ültetési anyagok forgalmazásáról szóló 92/33/EGK tanácsi irányelv, a gyümölcstermő növények szaporítóanyagai, illetve a gyümölcstermesztésre szánt gyümölcstermő növények forgalmazásáról szóló 2008/90/EK tanácsi irányelv és az erdészeti szaporítóanyagok forgalmazásáról szóló, 1999. december 22-i 1999/105/EK tanácsi irányelv. A növényi szaporítóanyagok forgalomba hozatalára vonatkozó egyes tanácsi irányelvek ugyan újabb keletűek, a többségük azonban 1966 és 1971 között került elfogadásra. A régi irányelveken gyakori és lényeges módosításokat kellett végrehajtani, és emiatt szükségessé vált az egyértelműség és az átláthatóság biztosítása. Ebből fakadóan meglehetős különbségek vannak az irányelvek alapjául szolgáló technikai háttér, valamint a megközelítésmód tekintetében, kezdve a termékek hatósági ellenőrzésétől az eljárások hatósági felügyeletéig bezárólag. Különösen a termékellenőrzés igényel nagy erőfeszítést az illetékes hatóságok részéről. Ezenkívül a meglévő jogszabályok összetettsége és széttagoltsága következtében állandósulhatnak a bizonytalanságok és a tagállamok között a végrehajtás terén fennálló különbségek. Ez az egységes piacon a vállalkozók között egyenlőtlen versenyfeltételeket eredményez. A jogszabályok végrehajtását össze kell hangolni, csökkenteni kell a költségeket és az adminisztratív terheket, valamint ösztönözni kell az innovációt. Fontos továbbá alkalmazkodni a növénynemesítés területén bekövetkező technológiai haladáshoz, valamint a növényi szaporítóanyagok európai és világpiacának gyors fejlődéséhez. Mindezek az igények elengedhetetlenné teszik a jogszabályi keret naprakésszé tételét és korszerűsítését. Szilárdabb alapokra kell helyezni a mezőgazdasági biodiverzitással összefüggő in situ megőrzésre irányuló célkitűzést. Ezenkívül gyenge az uniós jogszabályokkal, szakpolitikákkal és stratégiákkal való horizontális összhang, ami akadályozza a hatékonyabb végrehajtást. Az elmúlt években beigazolódott, hogy milyen jelentős stratégiai szerepe van az uniós mezőgazdasági politikának az élelmezésbiztonság és az élelmiszer-biztonság, az élelmiszerek tápértéke, a környezet, a biodiverzitás és az éghajlatváltozás szempontjából. Központi kérdés lett az élelmiszernövény-termesztés fenntartható fokozása és környezetbarátabbá tétele, amelynek során káros környezeti hatások és nagyobb területek igénybe vétele nélkül érhető el hozamnövekedés. Az említett cél elérésében döntő szerepe van a növényi szaporítóanyagokra vonatkozó jogszabályoknak. Az uniós erdészeti stratégia kiemeli az erdők többfunkciós szerepét és a fenntartható erdőgazdálkodás jelentőségét. Biztosítani kell a növényi szaporítóanyag-tanúsítási eljárás részét képező növény-egészségügyi ellenőrzésekre vonatkozó növény-egészségügyi szabályozással való összhangot és szinergiákat, valamint figyelembe kell venni a 882/2004/EK rendelet szerinti hatósági ellenőrzésekre vonatkozó általános elveket. 2. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI Az Élelmiszerlánc-értékelő Konzorcium (FCEC) 2007–2008-ban értékelte a vetőmagok és növényszaporító anyagok (jelenleg növényi szaporítóanyagok) forgalmazására vonatkozó uniós jogszabályokat, valamint 2010 első felében tanulmányt készített a fajtanyilvántartásról. E javaslat hatásvizsgálata ezek eredményein, valamint azon a széleskörű felmérésen alapul, amelyben részt vett minden érdekelt fél, köztük a tagállamok illetékes hatóságai, a magánszféra uniós és tagállami szintű képviselői, a megfelelő nemzetközi szabványosító testületek, nem kormányzati szervek, valamint a Közösségi Növényfajta-hivatal (CPVO). 2009 és 2011 között a Bizottság horizontális munkacsoport keretében több megbeszélést tartott, amely valamennyi növényfajra kiterjedt. 2011 májusában a magyar elnökség alatt létrehozott négy munkacsoport idevágó, konkrét témakörökkel foglalkozott. A Bizottság továbbá 2009 és 2011 között több ízben is konzultált az élelmiszerlánc, valamint az állat- és növényegészségügy kérdéseivel foglalkozó konzultatív csoport „vetőmagok és szaporítóanyagok” munkacsoportjával. 2009. március 18-án „Ensuring Seed Availability in the 21st Century” (A vetőmagellátás biztosítása a 21. században) címmel nyílt konferenciára került sor az értékelés eredményeinek bemutatása és az érdekeltekkel történő megvitatása céljából. 2011. április 19. és május 30. között pedig az érintettek internetalapú felmérés keretében az interaktív politikai döntéshozatal elnevezésű kérdőívkezelő alkalmazás segítségével oszthatták meg észrevételeiket egy olyan dokumentummal kapcsolatban, amely a lehetőségeket és azok elemzését vázolta fel. 257 válasz érkezett be az érintettek széles körétől. A konzultációk fő célja a meglévő szabályozásról, annak alkalmazásáról, valamint a szükségesnek tartott változtatásokról alkotott vélemények összegyűjtése volt. Az érintettek általánosságban elégedettek voltak a meglévő irányelvek alapelveivel, ugyanakkor támogatták a Bizottság arra vonatkozó elképzelését, hogy az előírásokat átdolgozza. Különösen az alábbi területeken van tennivaló: a jogszabályok egyszerűsítése, költségcsökkentés, hatékonyságnövelés, nagyobb rugalmasság a vállalkozók számára, a tagállamok közötti harmonizáció foka, a piaci rések és az új piacok szerepe, a mezőgazdasági biodiverzitás és a növényi genetikai erőforrások megőrzése. Az érdekeltek többsége erőteljesen támogatta a jelenlegi szabályozás fő elveinek megtartását, különös tekintettel a fajtaelismerési eljárásra, valamint a vetőmagtételek forgalmazást megelőző tanúsítására. Az erdészeti szaporítóanyagokra vonatkozó uniós jogszabályokat illetően az érdekeltek a jelenlegi megközelítésmód további alkalmazását kérték. A hatásvizsgálat szerint a következő fő irányvonalak mentén kell a rendszert megváltoztatni, hogy az megfeleljen a változó gazdasági, környezeti, társadalmi és tudományos feltételeknek: i. az alap-jogiaktusok egyszerűsítése (12 irányelv egy rendeletté történő átdolgozása), ii. költségmegtérülés, valamint a rendszer hatékonyságának és eredményességének javítása, valamint iii. horizontális koordináció az újabb, már elfogadott uniós szakpolitikákkal. A hatásvizsgálat több lehetőséget is megvizsgál – nagyobb flexibilitás, dereguláció vagy központosítás – a rendszer hatékonyságának növelése érdekében. Ugyanakkor biztosítani kell, hogy minőségi növényi szaporítóanyagok álljanak rendelkezésre, a versenyképesség megmaradjon, valamint megoldást kell találni az új kihívásokra, köztük a biodiverzitás kérdésére. Az említett 3 tengelyből kiindulva 5 szakpolitikai lehetőség körvonalazódott. A jogszabályi egyszerűsítés és a költségmegtérülés mindegyik lehetőségnél szerepet játszik. A kkv-kkel és a mikrovállalkozásokkal kapcsolatos kérdések a különböző lehetőségek mindegyikénél szerepelnek, elsősorban azért, hogy a szóban forgó vállalkozások az olyan feladatok elvégzéséhez, amelyeket nem tudnak maguk ellátni, közszolgáltatásokat tudjanak igénybe venni, valamint hogy rugalmasságuk javuljon, és ezáltal könnyebben hozzáférjenek a növényi szaporítóanyagok piacához. Külön figyelmet kapnak az operatív feladatok átruházása és a növényi szaporítóanyagok minőségének egyidejű fenntartása közötti kompromisszumok. A hatásvizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy a felülvizsgálati célkitűzések hatékony, eredményes és koherens megvalósítása csupán egyetlen lehetőség alkalmazásával nem oldható meg, ezért az érdekeltek véleményével összhangban egy olyan lehetőség előnyben részesítését javasolja, amely a 2., 4. és 5. lehetőség elemeit kombinálja. A javaslat ezáltal olyan keretfeltételek kialakítására törekszik, amelyeknek köszönhetően a vállalkozók és a fogyasztók jogbiztonságot élvezhetnek, garantálhatóak a minőségi növényi szaporítóanyagok, valamint biztosítható a versenyelőny a belső és a világpiacon. Az említett kombináció révén egyensúly teremthető a vállalkozói rugalmasság (2. és 4. lehetőség), a biodiverzitás (4. lehetőség), valamint a kellően szigorú egészségügyi és minőségi követelmények (2. és 5. lehetőség elemei) között, és ezáltal biztosítható a piac megfelelő működése, valamint fenntartható a növényi szaporítóanyagok minősége és egészségessége. Ehhez járul, hogy a vállalkozók közötti esélyegyenlőség érdekében a kisebb jelentőségű növénykultúrák, illetve az adott célú növények esetében meg kell könnyíteni az egyes meghatározott vagy kisebb piaci szegmensekhez való hozzáférést. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI A javaslat célja, hogy a meglévő 12 irányelvet a javasolt egyetlen rendelet váltsa fel. 3.1. I. rész – Általános rendelkezések A rendeletjavaslat hatálya a növényi szaporítóanyagok minden típusára kiterjed. Legnagyobb részben azonban azokat a fajokat érinti, amelyekről jelenleg a 12 irányelv valamelyike rendelkezik (ún. „jegyzékben szereplő fajok”). A többi fajjal – vagyis az irányelvekben jelenleg nem felsorolt és ezért azokban nem szabályozott növényfajokkal – kapcsolatos tagállami megközelítésmódok tisztázása és összehangolása érdekében ezekre is vonatkozni fog néhány alapvető szabály (lásd a III. rész III. címét). A termelői igények, valamint a rugalmasság és az arányosság követelményének szem előtt tartása végett a rendelet nem alkalmazandó a kísérleti és tudományos célra, valamint a nemesítési célra szánt növényi szaporítóanyagokra. Nem alkalmazandó továbbá azokra a szaporítóanyagokra sem, amelyeket az alábbi helyeken tartják vagy oda szánják: génbankok, a genetikai erőforrások ex-situ, in-situ, valamint on farm megőrzését ellátó szervezetek és hálózatok a genetikai erőforrások megőrzésére irányuló nemzeti stratégiák alapján. Nem vonatkozik a rendelet hatálya azokra a növényi szaporítóanyagokra sem, amelyeket két, vállalkozótól eltérő természetes személy egymás között elcserél. A fogalommeghatározások tekintetében a fő változást egy olyan általános fogalom bevezetése jelenti, amely valamennyi növényi szaporítóanyagot lefedi, legyen az vetőmag formájú vagy más típusú növényi szaporítóanyag. A meghatározás szerint a növényi szaporítóanyagok olyan növények vagy növényi részek, amelyeket egész növények előállítására, illetve szaporítására szántak és arra alkalmasak. Ide tartoznak a palánták is. A növényi szaporítóanyagok mindezen típusaira közös elvek vonatkoznak a forgalombahozatali céllal történő előállításukat és forgalomba hozatalukat illetően. 3.2. II. rész – Vállalkozók Mivel e rendelet értelmében a „felelős személy” fogalomba nem tartoznak bele a magánszemélyek, a „vállalkozó” fogalom használatos. A vállalkozóra egységes meghatározás vonatkozik, és az ellenőrzés megkönnyítése érdekében regisztráltatnia kell magát. Az említett regisztráció közösen használatos a [title of the new Plant Health Regulation] rendeletben meghatározott nyilvántartással. A vállalkozókra alapvető kötelezettségek fognak vonatkozni az általuk előállított vagy forgalomba hozott növényi szaporítóanyagok azonosítását, a nyilvántartás-vezetést, az ellenőrzések lehetővé tételét és a szaporítóanyagok fenntartását illetően. A növényi szaporítóanyagok nyomon követhetőségét garantálja az a kötelezettség, amelynek értelmében a vállalkozóknak rendelkezniük kell a kereskedelmi tevékenységüket közvetlenül megelőző és követő megfelelő információkkal. 3.3. III. rész – Az erdészeti szaporítóanyagoktól eltérő növényi szaporítóanyagok I. cím Általános rendelkezések Az I. cím tartalmazza a „fajta” és „fajtafenntartás”, a „hivatalos fajtaleírással rendelkező fajta”, a „hivatalosan elismert fajtaleírással rendelkező fajta” és a „klón” fogalmak, valamint az egyes forgalmazási kategóriák meghatározását. II. cím A jegyzékben szereplő fajok előállítása és forgalomba hozatala Általánosságban a fajta-/szaporítóanyag-nyilvántartásra, valamint az egyes tételek forgalomba hozatalát megelőző tanúsítására/ellenőrzésére vonatkozó alapvető elvek továbbra is megmaradnak. A vállalkozók ugyanakkor nagyobb rugalmasságot fognak élvezni és dönthetnek úgy, hogy az illetékes hatóságok felügyelete mellett maguk hajtják végre a fajtaelismeréshez vagy ellenőrzéshez szükséges vizsgálatokat, valamint a tanúsítandó növényi szaporítóanyagból történő mintavételt és annak elemzését. Ezenkívül az egyes fajok és azok kategóriáinak (prebázis, bázis, tanúsított és standard szaporítóanyag) előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó egyedi követelményeket meghatározó másodlagos jogi aktusok kerülnek elfogadásra. Ez fontos a technikai és tudományos fejlődés következtében szükségessé váló változtatásokhoz való rugalmasabb hozzáállás szempontjából, ugyanakkor a szabályozási megközelítésmódnak tekintettel kell lennie az arányosság és a fenntarthatóság elvére. A növényi szaporítóanyag forgalomba hozatalára vonatkozó követelmények röviden összefoglalva a következők: – az e rendelet előírásaival összhangban bejegyzett fajtához vagy klónhoz tartozik; – megfelel a nemzettségenként és fajonként az érintett általános és egyedi forgalmazási kategóriára vonatkozóan meghatározott követelményeknek; – el van látva a prebázis, bázis, illetve minősített szaporítóanyagot jelölő hatósági címkével vagy standard szaporítóanyagok esetében a vállalkozó címkéjével; – megfelel a kezelési előírásoknak; – megfelel a tanúsítási és azonosítási követelményeknek. A fajtabejegyzés követelménye nem alkalmazandó azokra az alanyokra, amelyek nem felelnek meg a fajtára vonatkozó feltételeknek. A jövőbeli tudományos és technikai eredmények rugalmas kezelése érdekében az olyan heterogén szaporítóanyagok esetében, amelyek nem felelnek meg a fajta fogalommeghatározásának, bizonyos feltételek mellett el lehet tekinteni attól a követelménytől, hogy a szóban forgó szaporítóanyagnak bejegyzett fajtához kell tartoznia. A réspiaci növényi szaporítóanyagokra továbbá különleges eltérés vonatkozik. A növényi szaporítóanyagok egyes, a jelenleg érvényes irányelvekben felsorolt nemzetségei és fajai esetében az előállításra és a forgalomba hozatalra továbbra is szigorúbb követelmények vonatkoznak (jegyzékben szereplő fajok). Meg kell ugyanakkor állapítani azokat a kritériumokat, amelyek alapján határozni lehet az érintett növényfajokról. Fel kell venni a jegyzékbe azokat a növénynemzetségeket és fajokat, amelyek jelentős termőterülettel és termelési értékkel rendelkeznek, amelyeket jelentős számú vállalkozó állít elő és hoz forgalomba, vagy amelyek olyan szaporítóanyagokat tartalmaznak, amelyek az emberek és az állatok egészsége vagy a környezet védelme céljából egyedi szabályok alkalmazását teszik szükségessé. Az átláthatóság és a megalapozott vásárlói döntés biztosítása érdekében indokolt előírni, hogy a növényi szaporítóanyagokat csak prebázis, bázis, tanúsított vagy standard szaporítóanyagként lehessen előállítani és forgalomba hozni. Részletes kritériumokat kell meghatározni annak eldöntésére, mely nemzetségek és növényfajok nem hozhatók standard szaporítóanyagként forgalomba, hogy ezáltal javuljon a növényi szaporítóanyagok minősége, egészségessége, azonossága, nyomonkövethetősége, valamint az élelmiszer- és takarmány-biztonság. Nemzetségenként és fajonként egyedi követelményeket kell meghatározni minden egyes érintett kategóriára vonatkozóan. Az azonosításra, tisztaságra, egészségességre és egyéb minőségi jellemzőkre, címkézésre, tételekre, csomagolásra, beleértve a kis kiszerelést, a tanúsítást követő ellenőrzésekre, összehasonlító vizsgálatokra és kísérletekre, valamint a keverékekre vonatkozó követelmények továbbra is alkalmazandók. Eltérések Indokolt előírni, hogy továbbra is alkalmazandók legyenek azok a meglévő állandó eltérések, amelyek korlátozott számban lehetővé teszik a még nem regisztrált fajták forgalomba hozatalát on farm vizsgálat céljából, úgymint a véglegesen még nem tanúsított szaporítóanyagok forgalomba hozatalát, valamint továbbra is lehetővé kell tenni szigorúbb nemzeti előírások alkalmazását. Célszerű, hogy ugyanez vonatkozzon a sürgősségi intézkedésekkel, az átmeneti ellátási zavarokkal és az ideiglenes kísérletekkel kapcsolatos főbb átmeneti eltérésekre is. Eltérés a réspiaci növényi szaporítóanyagokra vonatkozóan Arányos és fenntartható szabályokat kell továbbá meghatározni a helyi feltételekhez igazodó és kis mennyiségben forgalomba hozott növényi szaporítóanyagokkal kapcsolatos kisléptékű tevékenységekre vonatkozóan. Az ilyen fajták esetében indokolt eltekinteni a bejegyzésre és a forgalomba hozatalra vonatkozóan megállapított követelményektől. E szaporítóanyagok réspiaci növényi szaporítóanyagként kerülnek meghatározásra. A mentesítést célszerű például a nemesítéssel vagy kertészettel foglalkozó mezőgazdasági termelőkre alkalmazni, függetlenül attól, hogy vállalkozónak minősülnek-e vagy sem. Ugyanakkor néhány alapvető szabályt kell meghatározni a szaporítóanyagok címkézésére és nyomon követhetőségére vonatkozóan. A kivétellel való visszaélés megelőzése érdekében célszerű előírni, hogy a szaporítóanyagot csak meghatározott méretű csomagolásban lehessen forgalomba hozni. Import és export A harmadik országokból való behozatal alapfeltétele továbbra is az uniós egyenértékűségi rendszer marad. A kivitel azonban szintén a rendelet hatálya alá tartozik. A kivitelnek összhangban kell lennie az importáló harmadik országban érvényes jogszabályokkal, szabványokkal, gyakorlati kódexszel vagy egyéb jogi, illetve adminisztratív eljárással. Amennyiben az Unió és az érintett harmadik ország között fennáll két- vagy többoldalú megállapodás, az Unióból történő kivitelnek meg kell felelnie az érintett megállapodásnak. Ennek hiányában a vállalkozók között kötött megállapodás alkalmazandó. III. cím A jegyzékben nem szereplő nemzetségekhez vagy fajokhoz tartozó növényi szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala A jegyzékben nem szereplő nemzetségekhez vagy fajokhoz tartozó növényi szaporítóanyagokra is vonatkoznia kell néhány, az érintett szaporítóanyagok egészségi állapotára, rendeltetésre való alkalmasságára, (amennyiben alkalmazandó) a fajtára való megfelelő hivatkozásra és azonosítására, valamint a kivitelre vonatkozó alapvető követelménynek. IV. cím A fajta bejegyzése a nemzeti és az uniós nyilvántartásba Fajtanyilvántartások Ahhoz, hogy a fajtákat Unió-szerte forgalomba lehessen hozni, fel kell venni nemzeti nyilvántartásba vagy a Közösségi Növényfajta-hivatalhoz (CVPO) benyújtott közvetlen bejegyzési eljárás útján az uniós nyilvántartásba. A CPVO vezeti az Unióban forgalomba hozható valamennyi növényfajtára – beleértve a nemzeti nyilvántartásokba bejegyzett fajtákat is – vonatkozó naprakész információkat (uniós növényfajta-adatbázis). Az új, tökéletesített fajták esetében továbbra is az az alapvető követelmény, hogy megkülönböztethetőnek, egyneműnek és állandónak kell lenniük. Az egyneműség vizsgálata során figyelembe kell venni a fajta és a szaporítás típusát. Ezenfelül másodlagos jogi aktus útján el lehet dönteni, mely növényfajok esetében lehet a termesztési és használati értékre vonatkozóan további követelményeket meghatározni. A tagállamoknak részletesebb kritériumokat kell elfogadniuk az érintett növényfajok termesztési és használati értékének vizsgálatára vonatkozóan a kis ráfordítású termelési rendszerek – többek között az ökológiai termelés – esetében a terméshozamot, minőségi jellemzőket, ellenálló képességet és alkalmasságot illetően. A fajtavizsgálatra vonatkozó módszertan és követelmények meghatározása során kellő figyelmet kell fordítani az ökológiai termelés egyedi sajátosságaiból fakadó igényekre. Meghatározásra és összhangba kerülnek az Unión belül a fenntartható termesztési értékkel kapcsolatos szabályok azáltal, hogy az egyes károsítókkal szembeni ellenálló képességre, a kisebb erőforrás-ráfordítás iránti igényre, a nemkívánatos anyagtartalom csökkentésére vagy az eltérő agroklimatikus környezethez való jobb alkalmazkodásra vonatkozóan egyedi követelmények kerülnek elfogadásra. Mindez fontos eszköz a nemesítési eljárás nagyobb fenntarthatóságának elérésében. Egy olyan fajta esetében, amely a 2100/1994/EK rendelet vagy nemzeti szabályok értelmében uniós növényfajta-oltalom alá kerül, abból kell kiindulni, hogy a fajta megkülönböztethető, egynemű és állandó, valamint az e rendelet szerinti fajtaelismerés céljából megfelelő elnevezéssel rendelkezik. Továbbra is érvényes az az alapelv, hogy egy adott fajtára Unió-szerte egyetlen elnevezés vonatkozik. Egyes konkrét esetekben megengedett szinonimák használata. A CPVO funkciójánál fogva a legjobban tudja áttekinteni az Unióban alkalmazott fajtaelnevezéseket. Azért, hogy az elnevezések kiosztása az egész Unióban koherens módon történjen, az illetékes hatóságoknak az elnevezés ellenőrzése céljából konzultálniuk kell az CPVO-val azt megelőzően, hogy az érintett fajtát bejegyzik a nemzeti fajtanyilvántartásba. A rendelet részletes előírásokat állapít meg a fajtaelismerési eljárás tekintetében a bejegyzési feltételekre, a kérelmek benyújtására és tartalmára, a formai és technikai vizsgálatokra, a vizsgálati jelentésekre, a bejegyzési határozatokra, az érvényességi időre és annak meghosszabbítására, a bejegyzés visszavonására/törlésére és a fajtafenntartásra vonatkozóan. A koherencia érdekében ugyanazokat a szabályokat indokolt alkalmazni az unós fajtanyilvántartásba való bejegyzés iránt közvetlenül a CPVO-hoz benyújtott kérelmekre. Egyedi előírások kerültek megállapításra az uniós fajtanyilvántartásba történő bejegyzésre, valamint arra a lehetőségre vonatkozóan, hogy a bejelentő fellebbezhet a CPVO határozata ellen. A nemzeti fajtanyilvántartásba történő bejegyzésre nem vonatkoznak hasonló rendelkezések, mivel ezek a nyilvántartások nemzeti adminisztratív eljárások tárgyát képezik. Az Unióban a fajtaelismerési eljárás minőségének és harmonizációjának biztosítása céljából a CPVO a jövőben auditálni fog minden egyes nemzeti fajtavizsgálati központot. A vállalkozók vizsgálati központjának auditálását és elismerését a nemzeti illetékes hatóságok végzik. A közvetlenül a CPVO-hoz benyújtott kérelmek esetében a CPVO auditálja és ismeri el azokat a vizsgálati központokat, amelyekhez fajtavizsgálat céljából fordul. Az illetékes hatóságoknak és a CPVO-nak a bejegyzés érvényességi időtartamának minden egyes évében indokolt díjat felszámolnia a kérelmek feldolgozásáért, a technikai vizsgálatokért, ideértve az auditokat is, a fajtaelnevezésért, valamint a fajtafenntartásért. Ezért e rendeletben harmonizált szabályokat kell meghatározni ezekre a díjakra vonatkozóan. Általánosságban a költségmegtérülés elve érvényes. A mikrovállalkozásokat azonban mentesíteni kell a díjfizetés alól a Bizottság azon kötelezettségvállalásának érvényesülése érdekében, hogy a kkv-kra háruló szabályozási terhek minimálisra csökkentésére és az uniós szabályozások mikrovállalkozások szükségleteihez való hozzáigazítására irányuló új politikai célkitűzésével összhangban csökkenti a legkisebb vállalkozások terheit. A hivatalosan elismert fajtaleírással rendelkező fajták és a heterogén szaporítóanyagok bejegyzési díját olyan szintre kell csökkenteni, hogy a díj ne gátolja az érintett fajta, illetve szaporítóanyag bejegyzését. Hagyományőrző fajták A régi fajták, például a genetikai anyagok (többek között a honos fajták) vagy az úgynevezett „hobbifajták” esetében továbbra is kevésbé szigorú követelményeket kell meghatározni, hogy ösztönözni lehessen a jelenleg a 2008/62/EK és a 2009/145/EK irányelvekben szabályozott on farm megőrzésüket és felhasználásukat. A fajták bejegyzésére azonban továbbra is a „hivatalosan elismert fajtaleírás”, vagyis a nem az illetékes hatóságok által kiadott, de általuk elismert fajtaleírás alapján kerül sor. E fajtaleírás tekintetében a megkülönböztethetőség, egyneműség és állandóság vizsgálata a jövőben nem kötelező. A hivatalosan elismert fajtaleírás csak a növény vagy növényrész azon sajátos jellemzőit tartalmazza, amelyek az érintett fajta szempontjából reprezentatívak, és lehetővé teszik a fajta azonosítását, többek között a származási régió tekintetében. A fajtaleírás alapja lehet a fajta régebbi hivatalos jellemzése, amelyet akkoriban például egy tudományos szerv vagy szervezet állított össze. A fajtaleírás tartalmi pontossága alátámasztható korábbi hivatalos ellenőrzések, nem hivatalos vizsgálatok vagy a termesztés, a szaporítás és a felhasználás során szerzett gyakorlati tapasztalatokból származó ismeretek révén. A jelenlegi mennyiségi korlátozások megszűnnek. A felhasználó a címke segítségével tájékozódhat a szaporítóanyagról. A címkén fel van tüntetve, hogy az adott fajtára hivatalosan elismert fajtaleírás vonatkozik, valamint tartalmazza a származási régiót. A szóban forgó fajtákhoz tartozó növényi szaporítóanyagok csak standard szaporítóanyagként hozhatók forgalomba. 3.4. IV. rész – Az erdészeti szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala Az uniós jogszabályok egyedi megközelítésmódot, többek között egyedi terminológiát határoznak meg az erdészeti szaporítóanyagokra vonatkozóan. E területtel ezért külön rész foglalkozik, amely továbbra is a jelenlegi megközelítésmódot követi. Az erdészeti szaporítóanyagokra konkrét követelmények vonatkoznak a szaporító alapanyag engedélyezése, a nemzeti nyilvántartásba és az uniós jegyzékbe való felvétel, az alap származási igazolvány, a forgalmazási kategóriák, a tételek, a keverékek, a címkézés, a csomagolás és a behozatalra vonatkozóan az uniós egyenértékűség feltételeinek megállapítása tekintetében. Eltérést lehetővé tevő rendelkezéseket kell meghatározni a következőkre vonatkozóan: szigorúbb nemzeti követelmények engedélyezése, arra vonatkozó tilalom, hogy a végfelhasználók hozzájuthassanak egyes meghatározott erdészeti szaporítóanyagokhoz, az átmeneti ellátási nehézségekre vonatkozó szabályok, valamint az ideiglenes kísérletekre vonatkozó szabályok. 3.5. V. rész – Eljárási rendelkezések Meghatározásra kerültek a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra és a bizottsági eljárásokra vonatkozó szabályok. 3.6. VI. rész – Záró rendelkezések A közösségi növényfajta-oltalmi jogokról szóló 2100/94/EK rendelet módosul a CPVO neve és szerepe tekintetében. Az ügynökség neve az uniós intézményközi munkacsoport ajánlásai szerint Európai Növényfajta-ügynökségre (European Agency on Plant Varieties – EAPV) változik. A CPVO feladatköre a jövőben magában foglalja a fajtaelismerést is, különös tekintettel az uniós fajtanyilvántartás vezetésére és a növényfajtáknak a közvetlenül a CPVO-hoz intézett kérelmezési eljárás útján történő bejegyzésére. A CPVO ezenfelül a fajtaelnevezésekkel kapcsolatos ajánlások megfogalmazására vonatkozó új feladatkörében több feladatot is el fog látni: nyilvántartást vezet a referencia fajtagyűjteményekről, összehangolja a technikai fajtavizsgálatot, auditálja a technikai vizsgáló központokat, tanácsadási tevékenységet lát el, valamint képzési és technikai támogatást nyújt. Meghatározásra kerülnek a szankciókkal kapcsolatos szabályok is. 3.7. VII. rész – Az Unió hatásköre, a szubszidiaritás és a jogi forma A növényi szaporítóanyagokra vonatkozó jogszabályi keret az Európai Unió működéséről szóló szerződésnek (EUMSZ) a közös agrárpolitika végrehajtására (KAP) vonatkozó 43. cikkén alapszik. A KAP célja a mezőgazdasági termelékenység növelése, a mezőgazdasági termelők megfelelő életszínvonalának biztosítása, a piacok stabilizálása, valamint gondoskodás arról, hogy az ellátás folyamatos legyen és a fogyasztók számára elfogadható ár ellenében történjék. A KAP egymást követő felülvizsgálatai során a mezőgazdaság fenntarthatóságára vonatkozó előírások kerültek bevezetésre. A Lisszaboni Szerződés értelmében a mezőgazdaság az EU és a tagállamok megosztott hatáskörébe tartozik. Nyilvánvaló azonban, hogy a mezőgazdasági tevékenység valamennyi területe, valamint az azzal összefüggő megelőző és követő tevékenységek szabályozása döntőrészt az EU szintjén valósul meg. Ez azt jelenti, hogy a jogalkotás elsősorban az Európai Unió intézményeinek feladata. A javaslat formája európai parlamenti és tanácsi rendelet. Más eszközök nem lennének megfelelők, mert az intézkedés célkitűzéseit leghatékonyabban olyan, az Unió egészére kiterjedő, teljes mértékben harmonizált követelményekkel lehet megvalósítani, melyek biztosítják a növényi szaporítóanyagok szabad mozgását. 4. KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK A rendelet 2020. december 31-ig tartó időszakra vonatkozó alkalmazásához szükséges pénzügyi előirányzatokat az élelmiszerlánccal, az állategészségüggyel és állatjóléttel, valamint a növényegészségüggyel és a növényi szaporítóanyagokkal kapcsolatos kiadások kezelésére vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló rendelet tartalmazza. 5. OPCIONÁLIS ELEMEK 2013/0137 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a növényi szaporítóanyagok előállításáról és forgalomba hozataláról (a növényi szaporítóanyagokra vonatkozó jog) (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében[1], mivel: (1) A következő irányelvek meghatározzák a kultúrnövények, zöldségek, szőlő, gyümölcstermő növények, erdészeti szaporítóanyagok és dísznövények előállítására és forgalmazására vonatkozó szabályokat: a) A Tanács 1966. június 14-i 66/401/EGK irányelve[2] a takarmánynövény-vetőmagok forgalmazásáról; b) A Tanács 1966. június 14-i 66/402/EGK irányelve[3] a gabonavetőmagok forgalmazásáról; c) A Tanács 1968. április 9-i 68/193/EGK irányelve[4] a vegetatív szőlő-szaporítóanyagok forgalmazásáról; d) A Tanács 1998. július 20-i 98/56/EK irányelve[5] a dísznövények szaporítóanyagainak forgalmazásáról; e) A Tanács 1999. december 22-i 1999/105/EK irányelve[6] az erdészeti szaporítóanyagok forgalmazásáról; f) A Tanács 2002. június 13-i 2002/53/EK irányelve[7] a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékéről; g) A Tanács 2002. június 13-i 2002/54/EK irányelve[8] a répavetőmagok forgalmazásáról; h) A Tanács 2002. június 13-i 2002/55/EK irányelve[9] a zöldségvetőmagok forgalmazásáról; i) A Tanács 2002. június 13-i 2002/56/EK irányelve[10] a vetőburgonya forgalmazásáról; j) A Tanács 2002. június 13-i 2002/57/EK irányelve[11] az olaj- és rostnövények vetőmagjának forgalmazásáról; k) A Tanács 2008. július 15-i 2008/72/EK irányelve[12] a vetőmagokon kívüli zöldségszaporító és -ültetési anyagok forgalmazásáról; l) A Tanács 2008. szeptember 29-i 2008/90/EK irányelve[13] a gyümölcstermő növények szaporítóanyagai, illetve a gyümölcstermesztésre szánt gyümölcstermő növények forgalmazásáról. (2) A fenti irányelvek alapvető célkitűzése fenntartható mezőgazdasági, kertészeti és erdészeti előállítás megteremtése. A termelékenység biztosításának érdekében a növényi szaporítóanyagok egészségessége, minősége és sokszínűsége alapvető fontosságú a mezőgazdaság, a kertészet, az élelmiszer- és takarmánybiztonság, valamint általában a gazdaság szempontjából. A fenntarthatóság biztosításához a jogszabályoknak tekintettel kell lenniük arra, hogy a fogyasztói elvárások teljesüljenek, biztosítani lehessen, hogy az előállítás alkalmazkodjon a sokrétű mezőgazdasági, kertészeti és környezeti feltételekhez, megfelelően lehessen kezelni az éghajlatváltozásból eredő kihívásokat és elő lehessen segíteni a mezőgazdasági biodiverzitás védelmét. (3) A mezőgazdaság, kertészet, erdészet, növénynemesítés és a növényi szaporítóanyagok forgalomba hozatala terén végbement változások rávilágítottak arra, hogy egyszerűsíteni kell a meglévő jogszabályokat, és még inkább hozzá kell igazítani az ágazatban elért fejlődéshez. A fenti irányelveket ezért indokolt a növényi szaporítóanyagoknak az Unión belüli, forgalomba hozatali céllal történő előállításáról és forgalomba hozataláról szóló egyetlen rendelettel felváltani. (4) A növényi szaporítóanyagok fogalmát átfogó módon kell értelmezni, amelybe valamennyi olyan növény beletartozik, amelyet egész növények előállítására (beleértve a szaporítást is az előállítás bármely további szakaszában) szántak és amelyek arra alkalmasak. E rendeletnek ezért ki kell terjednie azokra a vetőmagokra, valamint a növények valamennyi más megjelenési formájára bármely növekedési szakaszban, amelyeket egész növények előállítására szántak és amelyek arra alkalmasak. (5) E rendeletnek ki kell terjednie továbbá az ipari célra használt mezőgazdasági nyersanyag előállítására szánt növényi szaporítóanyagokra, mivel azok több ágazat jelentős részét is érintik, és meg kell felelniük bizonyos minőségi szabványoknak. (6) Ahhoz, hogy meg lehessen állapítani e rendelet több rendelkezésének alkalmazási körét, tisztázni kell a „vállalkozó” és a „forgalomba hozatal” fogalmak jelentését. Különösen a „forgalomba hozatal” fogalommeghatározásnak – az ágazat forgalmazási tendenciáira tekintettel – a lehető legtágabbnak kell lennie annak biztosítása érdekében, hogy az a növényi szaporítóanyagokkal összefüggésben végzett valamennyi műveletre kiterjedjen. E fogalommeghatározásnak magában kell foglalnia többek között a távollévők között (pl. elektronikus úton) létrejött szerződéssel adásvételi szerződést kötő személyeket és azokat a személyeket is, akik erdészeti alapanyagokat gyűjtenek. (7) A termelői igények, valamint a rugalmasság és az arányosság követelményének szem előtt tartása végett a rendelet nem alkalmazandó a kizárólag kísérleti, tudományos célra, valamint nemesítési célra szánt növényi szaporítóanyagokra, génbankokra, genetikai erőforrások megőrzésével és cseréjével foglalkozó szervezetekre és hálózatokra (beleértve az on farm megőrzését is) és azokra a szaporítóanyagokra sem, amelyeket két, nem vállalkozónak számító természetes személy egymás között elcserél. (8) A csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló, 1994. decemberi 20-i 94/62/EK irányelv[14], a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló, 1996. december 9-i 338/97/EK rendelet[15], a géntechnológiával módosított szervezetek környezetbe történő szándékos kibocsátásáról és a 90/220/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[16], a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról szóló, 2003. szeptember 22-i 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[17], a géntechnológiával módosított szervezetek nyomonkövethetőségéről és címkézéséről, és a géntechnológiával módosított szervezetekből előállított élelmiszer- és takarmánytermékek nyomonkövethetőségéről, valamint a 2001/18/EK irányelv módosításáról szóló, 2003. szeptember 22-i 1830/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[18] és a(z) …/…/EU rendelet [Office of publications, please add number of Regulation on protective measures against pests of plants] szintén alkalmazandó a növényi szaporítóanyagok előállítására is forgalomba hozatalára. (9) Annak biztosítása érdekében, hogy átlátható legyen a növényi szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala, valamint hatékonyabban lehessen ellenőrizni azt, nyilvántartásba kell venni a vállalkozókat. Ugyanakkor a vállalkozókra háruló adminisztratív terhek csökkentése érdekében – lehetővé téve számukra, hogy csupán egyszer, egyetlen nyilvántartásba jegyeztethessék be magukat – helyénvaló, hogy a vállalkozók a(z) …/…/EU rendelet (Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants) alapján a tagállamok által létrehozott nyilvános nyilvántartásba kerüljenek be. (10) E rendelet megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében alapvető kötelezettségeket kell bevezetni azokra a vállalkozókra vonatkozóan, akik a növényi szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala terén tevékenykednek. (11) A tapasztalatok azt mutatják, hogy a forgalomba hozott növényi szaporítóanyagok megbízhatósága és minősége kétségbe vonható akkor, amikor az érvényes szabványoknak nem megfelelő szaporítóanyag nyomonkövethetőségére nincs lehetőség. Éppen ezért szükség van egy olyan, átfogó nyomonkövethetőségi rendszer létrehozására, amely lehetővé teszi az ilyen anyagok piacról történő kivonását, illetve a fogyasztók vagy az illetékes hatóságok tájékoztatását. Ezért kötelezővé kell tenni a foglalkozásszerű felhasználók közötti átadásra, illetve átvételre vonatkozó szükséges információk és feljegyzések megőrzését. Az arányosság elve alapján ez a szabály nem alkalmazandó abban az esetben, ha a szaporítóanyag kiskereskedelmi forgalomba hozatal céljából került leszállításra. (12) A növényi szaporítóanyagok egyes nemzetségei vagy fajai esetében – azok fokozott gazdasági, egészségügyi és környezetvédelmi jelentősége okán – az előállításra és a forgalomba hozatalra szigorúbb követelmények vonatkoznak. E nemzetségek és fajok jelentőségét vetésterületük vagy előállítási értékük, a vállalkozók száma vagy azon anyagok tartalma alapján kell megállapítani, amelyek az egészégre vagy a környezetre káros hatással lehetnek. E nemzetségek és fajok többségére jelenleg a fenti irányelvek előírásai vonatkoznak. A szóban forgó nemzetségeket és fajokat külön jegyzékbe kell felvenni (a továbbiakban: a jegyzékben szereplő nemzetségek és fajok). (13) Az átláthatóság és a megalapozott fogyasztói döntés biztosítása érdekében a jegyzékben szereplő nemzetségekhez és fajokhoz tartózó növényi szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala kizárólag előre meghatározott kategóriák alapján történhet. E kategóriáknak tükrözniük kell a különböző minőségi szinteket és előállítási szakaszokat, és „prebázis”, „bázis”, „tanúsított” és „standard” elnevezéssel kell ellátni őket. (14) A növényi szaporítóanyagok lehető legszélesebb körű rendelkezésre állása és a felhasználók számára minél nagyobb választék biztosításának érdekében fontos, hogy a vállalkozók alapvetően forgalomba hozhassanak a jegyzékben szereplő nemzetségekhez vagy fajokhoz tartozó, az említett kategóriák bármelyike alá tartozó növényi szaporítóanyagokat. Ugyanakkor az élelmiszer- és takarmánybiztonság garantálása, valamint a növényi szaporítóanyagok magas szintű fajtaazonosságának, minőségének és egészségességének elérése érdekében a növényi szaporítóanyagok nem kerülhetnek standard szaporítóanyagként forgalomba abban az esetben, ha a tanúsítás költségei arányban állnak az említett célokkal. (15) A hivatalosan elismert fajtaleírással rendelkező fajtákhoz tartozó növényi szaporítóanyagokra, a heterogén szaporítóanyagokra és a réspiaci szaporítóanyagokra minimumkövetelmények vonatkoznak. Ezeket az anyagokat ezért minden esetben csak standard szaporítóanyagként lehet előállítani és forgalomba hozni. (16) Annak lehetővé tétele érdekében, hogy a felhasználók megalapozott döntéseket hozhassanak valamely növényi szaporítóanyag fajtaazonosságát és jellegzetességeit illetően, a jegyzékben szereplő nemzetségekhez és fajokhoz tartózó növényi szaporítóanyagok csak akkor állíthatók elő és hozhatók forgalomba, ha olyan fajtákhoz tartoznak, amelyek vagy a nemzeti fajtanyilvántartásokban vagy pedig az uniós fajtanyilvántartásban szerepelnek. (17) Annak érdekében, hogy a növénynemesítés terén végbemenő fejlődéshez alkalmazkodni lehessen és új technológiákat lehessen alkalmazni, az olyan heterogén növényi szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala, amelyek nem felelnek meg valamely fajta e rendelet értelmében vett meghatározásának, bizonyos feltételek mellett engedélyezhető anélkül, hogy azok valamely nyilvántartott fajtához tartoznának, még abban az esetben is, ha nem felelnek meg a fajták bejegyzésére vonatkozó követelményeknek – azaz a megkülönböztethetőségre, egyneműségre és állandóságra vonatkozó követelményeknek – vagy a kielégítő, illetve a fenntartható termesztési értékre vonatkozó követelményeknek. Az ilyen szaporítóanyagok bejegyzésekor figyelembe kell venni, hogy azok milyen mértékben járulnak hozzá a kultúrnövények genetikai változatosságának növeléséhez, a genetikai erőforrások alapjának bővítéséhez és a biodiverzitás előmozdításához az Unióban, valamint a mezőgazdaság fenntarthatóságához és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz. A bejegyzési folyamatnak különösen ezekre a sajátos jellegzetességekre kell tekintettel lennie, valamint arra, hogy az ilyen anyagokat bejegyeztetni kívánó vállalkozókra a lehető legminimálisabb terhet rója. Ezenkívül az is helyénvaló és arányos lenne, hogy az alanyok mentesüljenek e követelmény alól, mivel jelentős kereskedelmi és gyakorlati értékkel bírnak az őket használó ágazat számára, azonban gyakran nem felelnek meg egy-egy fajta fogalommeghatározásának. (18) Az alkalmazandó minőségi követelmények betartásának biztosítása érdekében szabályokat kell megállapítani a növényi szaporítóanyagok tanúsítására és azokra a tevékenységekre vonatkozóan, amelyek célja a tanúsítás megbízhatóságának ellenőrzése a tanúsítást követően. E szabályokat a technikai és tudományos fejlődéshez kell igazítani. (19) A minőségi követelményeknek és tanúsítási rendszereknek figyelembe kell venniük a nemzetközi ajánlásokat, így például a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) vetőmagrendszerek szabályait és előírásait, az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának (ENSZ-EGB) a vetőburgonyára vonatkozó előírásait, valamint a Nemzetközi Vetőmagvizsgálati Szövetség (ISTA) mintavételezésre és vizsgálatra vonatkozó szabályait. (20) A minőséget hátrányosan befolyásoló károsítók tekintetében a növénykárosítókkal szembeni védekezési intézkedésekről szóló …/…/EU rendeletben[19] (Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants) megállapított küszöbértékekre tekintettel helyénvaló olyan részletes ellenőrzési és vizsgálati eljárásokat meghatározni, amelyek egyszeri tanúsítást tesznek lehetővé az e rendelet, valamint a(z) .../…/EU rendelet (Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants) alapján elfogadott követelményeknek való megfelelést illetően. (21) A szaporítóanyagok lehető legtisztább voltának és az előállítás homogenitásának biztosítása érdekében a jegyzékben szereplő nemzetségekhez és fajokhoz tartozó növényi szaporítóanyagokat külön tételekben kell tartani. (22) A növényi szaporítóanyagok sokszínűségének biztosítása céljából lehetővé kell tenni a vállalkozók számára, hogy amennyiben kívánják, különálló növények, csomagok, termesztő-/tárolóedények vagy kötegek formájában állítsanak elő és hozzanak forgalomba növényi szaporítóanyagokat. (23) A jegyzékben szereplő nemzetségekhez és fajokhoz tartózó növényi szaporítóanyagok címkézése tekintetében szükség van bizonyos szabályok elfogadására, amelyekkel biztosítható ezeknek az anyagoknak a megfelelő azonosítása. A tanúsítást megkívánó kategóriákhoz tartozó anyagok esetében a címkét (a továbbiakban: hatósági címke) az arra jogosolt vállalkozóknak kell előállítaniuk és elhelyezniük a szaporítóanyagon az illetékes hatóságok hatósági felügyelete mellett. Ugyanakkor azonban, mivel egyes vállalkozók adott esetben nem rendelkeznek megfelelő forrásokkal a tanúsítási tevékenységek elvégzéséhez és a hatósági címkék kiállításához, rendelkezni kell arról, hogy a vállalkozók kérésére az illetékes hatóságok állíthassák ki a hatósági címkéket. (24) A természetes környezet megőrzése érdekében, a genetikai erőforrások megőrzésével összefüggésben, kívánatos lehetővé tenni a jegyzékben szereplő nemzetségekhez és fajokhoz tartozó növényi szaporítóanyagok keverését más, a jegyzékben nem szereplő nemzetségekkel és fajokkal. E keverékeket kizárólag abban az esetben lehet engedélyezni, ha összetételük természetes módon kötődik egy bizonyos régióhoz. Az átláthatóság és az érintett keverékek minőségének jobb ellenőrzésének biztosítása érdekében e keverékek előállítását és forgalomba hozatalát az illetékes hatóságokkal engedélyeztetni kell. (25) Szabályokat kell elfogadni a jegyzékben szereplő nemzetségek és fajok Unióba történő behozatalára vonatkozóan, kizárólag olyan növényi szaporítóanyagok behozatalát téve lehetővé, amelyek az előállítás és a minőség tekintetében az Unióban előállított és forgalomba hozott anyagokra vonatkozókkal azonos követelményeknek felelnek meg. (26) A rugalmasság biztosítása, valamint annak megkönnyítése érdekében, hogy a vállalkozók és a piacok alkalmazkodni tudjanak a sajátos körülményekhez, illetve átmeneti ellátási nehézségek esetén helyénvaló e rendelet általános szabályaitól bizonyos eltéréseket engedélyezni. Annak érdekében, hogy elkerülhetőek legyenek a visszaélések, és biztosítani lehessen e rendelet általános célkitűzéseinek tiszteletben tartását, ezeket az eltéréseket csak meghatározott feltételek mellett lehet engedélyezni. Az eltérések az olyan fajták növényi szaporítóanyagait érintik, amelyek bejegyzése folyamatban van, olyan növényi szaporítóanyagokat, amelyek nem rendelkeznek végleges tanúsítással vagy pedig a hatályos csírázási követelményeknek megfelelően nem lettek tanúsítva. Lehetőség kell legyen sürgősségi intézkedések elfogadására is annak érdekében, hogy az emberek, az állatok és a növények egészségét, illetve a környezetet fenyegető kockázatokat kezelni lehessen. (27) Az olyan növényi szaporítóanyagok esetében, amelyeket kis gyártó és csupán kis mennyiségben hozott forgalomba („réspiaci növényi szaporítóanyag”), felmentést kell adni az alól a követelmény alól, hogy jegyzékben szereplő fajtához tartozzanak. Erre az eltérésre azért van szükség, hogy elkerülhetők legyenek az olyan növényi szaporítóanyagok forgalomba hozatalára vonatkozó indokolatlan korlátozások, amelyek kereskedelmi szempontból kevésbé érdekesek, ellenben a genetikai sokszínűség fenntartását illetően nagy jelentőséggel bírnak. Elkerülendő azonban, hogy túl sok vállalkozó éljen rendszeresen ennek az eltérésnek a lehetőségével, és hogy csupán azok a vállalkozók vegyék igénybe, amelyek nem engedhetik meg maguknak a fajtaelismeréssel járó költségeket és adminisztratív terheket. Ez fontos az eltéréssel való visszaélések elkerülése és a rendeletben foglalt szabályok alkalmazásának biztosítása végett. Éppen ezért réspiaci szaporítóanyagot kizárólag a kis számú alkalmazottat foglalkoztató és alacsony éves forgalommal rendelkező vállalkozók hozhatják forgalomba. (28) Ideiglenes kísérleteket kell szervezni a jegyzékben szereplő nemzetségek és fajok tekintetében elfogadott bármely intézkedésnél jobb alternatívák feltérképezése céljából. Az említett kísérletek szervezőinek figyelembe kell venniük a növényi szaporítóanyagok előállításával és ellenőrzésével kapcsolatos technológiai fejlődést. (29) A jegyzékben szereplő nemzetségek vagy fajták harmadik országokba exportált növényi szaporítóanyagainak meg kell felelniük az Unióban előállított és forgalomba hozott növényi szaporítóanyagokra vonatkozó szabályoknak, kivéve, ha az érintett szaporítóanyagokra bilaterális vagy multilaterális megállapodások, illetve harmadik országok külön szabályai vonatkoznak. (30) A nem a jegyzékben szereplő nemzetségekhez vagy fajokhoz tartozó növényi szaporítóanyagokra vonatkozóan alapvető követelményeket kell megállapítani annak biztosítása érdekében, hogy azok előállítása és forgalomba hozatala megfeleljen a minimális minőségi és azonosítási szabványoknak. (31) Ahhoz, hogy valamennyi fajta nyilvántartásban szerepelhessen és közös szabályok és feltételek vonatkozzanak rájuk, a fajtabejegyzés tekintetében szabályokat kell megállapítani, amelyeket mind a jegyzékben szereplő, mind pedig a jegyzékben nem szereplő nemzetségekre és fajokra alkalmazni kell. (32) Az eddigi tapasztalatok azt mutatják, hogy egyes növénynemesítők fajtáikat az uniós piac egészén vagy jelentős részén forgalomba kívánják hozni. Ezért indokolt lehetőséget biztosítani a növénynemesítők számára arra, hogy fajtáikat vagy nemzeti vagy az uniós fajtanyilvántartásba bejegyeztethessék. Az uniós fajtanyilvántartás létrehozásával, közzétételével és naprakészen tartásával az Európai Növényfajta-ügynökséget (a továbbiakban: Ügynökség) kell megbízni, korábbi nevén (a 2100/1994/EK rendelet 4. cikke alapján létrehozott) Közösségi Növényfajta-hivatal, amely jelenleg a növényfajta-oltalom megadásáért felelős. Ennek alapján az Ügynökség feladatai a növényfajtákkal kapcsolatos igazgatás valamennyi szempontjára kiterjednének. (33) A fajtákat alapvetően az illetékes hatóság vagy az Ügynökség által készített hivatalos fajtaleírás alapján kell bejegyezni. Az illetékes hatóságok és az Ügynökség terheinek csökkentése és a rugalmasság érdekében ugyanakkor helyénvaló lehetőséget biztosítani arra, hogy a hivatalos fajtaleíráshoz szükséges vizsgálatokat a bejelentők is elvégezhessék. (34) Az alapvető bejegyzési követelmények mellett az Unió mezőgazdaságának és kertészetének fejlődése szempontjából különösen fontos fajhoz tartozó fajtáknak további követelményeknek is meg kell felelniük a fenntartható termesztési és/vagy használati értékük biztosítása érdekében. (35) A fenntartható termesztési értéket biztosító követelményeket uniós szinten kell meghatározni, hogy ezáltal támogatni lehessen a fenntartható fejlődést, irányítani a növénynemesítést, és megfelelni a növénynemesítők, a termelők és a fogyasztók e fejlődéssel összefüggő elvárásainak A kielégítő termesztési és használati értéket biztosító követelményeket kizárólag a tagállamok állapíthatják meg mezőgazdasági-éghajlati és mezőgazdasági feltételeiknek megfelelően. Ezért az érintett fajtákat csak a nemzeti fajtanyilvántartásba kell bejegyezni. A kielégítő termesztési és használati értéket biztosító követelményeknek célszerű a terméshozamra és a minőségi jellegzetességekre vonatkozniuk. A tagállamoknak az ilyen követelmények kidolgozása és alkalmazása során figyelembe kell venniük azokat a korlátokat, amelyek egyes mezőgazdasági gazdálkodási gyakorlatoknál felmerülnek. Különösen szem előtt kell tartaniuk az ökológiai termelés sajátos igényeit az ellenálló képesség és az alacsony ráfordítás tekintetében. (36) A Biológiai Sokféleség Egyezmény keretében, amelynek az Unió is szerződő fele, az Unió elkötelezte magát a termesztett növények és az azokkal rokon vadon élő növények genetikai sokféleségének fenntartása, és a génerózió minimálisra csökkentése mellett. Ez a kötelezettségvállalás kiegészíti az Unió arra irányuló célkitűzését, hogy 2020-ig megállítsa a biodiverzitás csökkenését. Ezzel összefüggésben bizonyos fajták előállítását és forgalomba hozatalát engedélyezni kell még abban az esetben is, ha nem felelnek meg a megkülönböztethetőségre, egyneműségre és állandóságra vonatkozó követelményeknek. Ezáltal biztosítani lehet azok megőrzését és fenntartható használatát, és így hozzá lehet járulni a mezőgazdaság fenntarthatóságához és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodáshoz. Ezért ezeket a fajtákat elég csak hivatalosan elismert fajtaleírás alapján bejegyezni. (37) A hivatalosan elismert fajtaleírás alapján bejegyzett fajtákat ugyanakkor abban a régióban kell előállítani, amelyben hagyományosan termesztik, és amelyhez alkalmazkodott, hogy ezáltal biztosítani lehessen eredetiségüket és hozzáadott értéküket a genetikai sokféleség megőrzéséhez és a környezetvédelemhez. E fajtákat ezért csak a nemzeti fajtanyilvántartásba kell bejegyezni. Ugyanezen okból ezeknek a fajtáknak az esetében követelmény, hogy már léteztek e rendelet hatálybalépése előtt, illetve hogy több mint öt évvel korábban törölték őket a nemzeti vagy az uniós fajtanyilvántartásból, amennyiben oda történő bejegyzésük a megkülönböztethetőségüket, egyneműségüket és állandóságukat illetően végzett technikai vizsgálat alapján történt. (38) Annak érdekében, hogy valamennyi kérelem esetében egyforma feltételeket, és valamennyi érdekelt fél számára átlátható keretfeltételeket lehessen biztosítani, szabályokat kell megállapítani a fajták és klónok nemzeti fajtanyilvántartásokba való bejegyzésére vonatkozó eljárásokra. (39) Egyes fajták, amelyek természetesen alkalmazkodtak a helyi és regionális feltételekhez, és amelyeket génerózió fenyeget, illetve amelyek kereskedelmi növénytermesztési szempontból nem rendelkeznek tényleges értékkel, de amelyeket meghatározott feltételek melletti termesztés céljából fejlesztettek ki, már szerepelnek nemzeti fajtajegyzékekben vagy fajtanyilvántartásokban a helyi és a regionális feltételekhez természetes módon alkalmazkodott, és génerózió által veszélyeztetett mezőgazdasági honos fajok és fajták elfogadása, és ezen honos fajok és fajták vetőmagjának, valamint vetőburgonyájának forgalmazása esetében alkalmazható eltérésekről szóló, 2008. június 20-i 2008/62/EK bizottsági irányelv[20] 3. cikkének és az egy adott helyen és régióban hagyományosan termesztett és génerózió által veszélyeztetett honos zöldségfajok és fajták, illetve a kereskedelmi növénytermesztési szempontból tényleges értékkel nem rendelkező, csupán bizonyos feltételek melletti termesztésre nemesített zöldségek fajtáinak elismerése, és ezen honos fajok és fajták vetőmagjának forgalmazása esetében alkalmazható eltérésekről szóló, 2009. november 26-i 2009/145/EK bizottsági irányelv[21] 3. cikke (1) bekezdésének megfelelően. E fajták esetében nem végeztek teljes technikai vizsgálatot megkülönböztethetőségüket, egyneműségüket és állandóságukat illetően. Ezért indokolt, hogy ezeket a fajtákat közvetlenül és minden további eljárás nélkül hivatalosan elismert fajtaleírással rendelkező fajtaként jegyezzék be a nemzeti fajtanyilvántartásokba. (40) Az uniós fajtanyilvántartásba valamennyi olyan fajtát is be kell jegyezni, amelyek már szerepelnek a nemzeti fajtanyilvántartásokban. Ily módon biztosítva lesz, hogy az uniós fajtanyilvántartás átlátható áttekintést nyújtson valamennyi, az Unióban bejegyzett fajtáról. (41) A fajták és klónok uniós fajtanyilvántartásba való bejegyzése tekintetében szabályokat kell elfogadni. Az egységesség végett ezeknek a szabályoknak a nemzeti fajtanyilvántartásokba való bejegyzésre vonatkozó szabályokhoz hasonlónak kell lenniük. (42) Az illetékes hatóságoknak és az Ügynökségnek a bejegyzési időszak minden egyes évében indokolt díjat felszámolniuk a kérelmek feldolgozásáért, valamint a formai és technikai vizsgálatokért. Erre azért van szükség, hogy biztosíthatók legyenek a teljes fajtabejegyzési rendszerhez szükséges források, valamint az, hogy a bejegyzés fő kedvezményezettjei viseljék a rendszer működési költségeit. E rendeletben szabályokat kell meghatározni az említett díjak megállapítására vonatkozóan. (43) Az olyan fajták bejegyzésének megkönnyítése érdekében, amelyek a génerózióval szembeni küzdelmet szolgálják az Unióban, a tagállamoknak csökkentett díjakat kell alkalmazniuk a hivatalosan elismert fajtaleírással rendelkező fajták és a heterogén szaporítóanyagok tekintetében. Ezeknek a csökkentett díjaknak kellőképpen alacsonynak kell lenniük ahhoz, hogy ne legyenek elrettentő hatásúak, illetve ne akadályozzák az érintett fajták forgalomba hozatalát. A mikrovállalkozásokat – támogatásuk céljából – teljesen mentesíteni kell a díjfizetés alól. (44) A vállalkozók kereskedelmi érdekei és a szellemi tulajdon védelme érdekében a vizsgálatok eredményeit és a genealógiai komponensek leírását – amennyiben a nemesítő kéri – bizalmasan kell kezelni. Az átláthatóság kedvéért a nemzeti vagy uniós fajtanyilvántartásban szereplő valamennyi fajta leírását nyilvánosan hozzáférhetővé kell tenni. (45) Az Unió nagy területét borítják erdők, amelyek társadalmi, gazdasági, környezeti, ökológiai és kulturális funkciót töltenek be. Ezért a különféle erdőtípusok esetében olyan sajátos megközelítésmódokra és intézkedésekre van szükség, amelyek figyelembe veszik az Unióban található erdőkre jellemző feltételek széles körét. (46) Az erdészeti célokból fontos fafajok és mesterséges hibridek erdészeti szaporítóanyagainak genetikailag meg kell megfelelniük a helyi feltételeknek és kiváló minőségűeknek kell lenniük. Az erdők biodiverzitásának megőrzése és erősítése – ideértve a fák genetikai sokféleségét is – létfontosságú a fenntartható erdőgazdálkodáshoz. (47) A megfelelő minőségi és forgalmazási szabványok biztosítása érdekében, valamint az ágazatnak a technikai és tudományos fejlődéshez való igazítására tekintettel szabályokat kell megállapítani az erdészeti szaporítóanyagokra vonatkozóan az alábbi területeken: szaporító alapanyagok, azok a kategóriák, amelyeken belül a szaporítóanyag forgalomba hozható, tételek, címkézés és kis kiszerelések. (48) A rugalmasság és a sajátos körülményekhez való alkalmazkodás biztosítása érdekében – bizonyos feltételek mellett – eltéréseket kell engedélyezni az erdészeti szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala tekintetében. Az eltérések az alábbiakat érinthetik: a tagállamok azon lehetősége, hogy szigorúbb követelményeket fogadjanak el, átmeneti ellátási nehézségek előfordulása, annak a szükségessége, hogy a vetőmagot mielőbb forgalomba hozzák, ideiglenes kísérletek végzése és sürgősségi intézkedések elfogadása. (49) Az erdészeti növénygenetikai erőforrások megőrzésének és fenntartható használatának érdekében lehetőséget kell adni arra, hogy a tagállamok kevésbé szigorú követelményeket fogadjanak el az olyan erdészeti szaporítóanyagok tekintetében, amelyek természetesen alkalmazkodtak a helyi és regionális feltételekhez, valamint génerózió veszélyezteti őket. (50) Az illetékes hatóságoknak díjakat kell felszámítaniuk az erdészeti szaporító alapanyagok bejegyzéséért/engedélyezéséért, valamint a bejegyzett/engedélyezett erdészeti szaporító alapanyagokból származó erdészeti szaporítóanyagok alap származási igazolványának kiállításáért. Erre azért van szükség, hogy biztosíthatók legyenek az erdészeti szaporítóanyagok tanúsításához szükséges források, valamint az, hogy a tanúsítás fő kedvezményezettjei viseljék az abból adódó költségeket. A mikrovállalkozásokat – támogatásuk céljából – teljesen mentesíteni kell a díjfizetés alól. Az említett díjakra érvényes szabályokat meg kell állapítani e rendeletben, mivel azok az erdészeti szaporítóanyagok hatékony előállítását, bejegyzését és forgalomba hozatalát érintik. (51) A 2100/1994/EK rendeletet módosítani kell annak érdekében, hogy az Ügynökség feladatai kibővüljenek a fajtabejegyzéssel, és hogy az Ügynökség korábbi elnevezését (Közösségi Növényfajta-hivatal) módosítani lehessen. (52) Annak biztosítása érdekében, hogy e rendelet mellékletei igazodjanak a technikai és tudományos fejlődéshez, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el e rendelet mellékleteinek módosítása tekintetében. (53) Az ágazat technikai és gazdasági fejlődésének nyomon követése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az olyan nemzetségeket vagy fajokat tartalmazó jegyzék összeállítása tekintetében, amelyek növényi szaporítóanyagai nem hozhatók forgalomba standard szaporítóanyagként. (54) Az ágazat technikai és gazdasági fejlődésének nyomon követése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el egyrészt azon növényi szaporítóanyagok meghatározása tekintetében, amelyek anélkül állíthatók elő és hozhatók forgalomba, hogy valamely bejegyzett fajtához tartoznának, másrészt az ilyen szaporítóanyagok előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó követelmények tekintetében. (55) Annak biztosítása érdekében, hogy a jegyzékben szereplő nemzetségek és fajták növényi szaporítóanyagai, valamint az erdészeti szaporítóanyagok egyes típusai az érintett nemzetségek, fajták vagy kategóriák jellegzetességeitől függően a fajtaazonosságra, a minőségre és az egészégre vonatkozó követelményeknek a lehető legmaximálisabban megfeleljenek, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az érintett nemzetségek és fajták előállítására és minőségére vonatkozó követelmények és azok tanúsítási rendszerei, valamint az erdészeti szaporítóanyagok fajai és mesterséges hibridjei meghatározott növényi részeinek és ültetési anyagának forgalomba hozatalára vonatkozó minőségi követelményeknek a tekintetében. (56) Annak biztosítása érdekében, hogy a növényi szaporítóanyagok forgalomba hozhatók legyenek azoknak a meghatározott nemzetségeknek vagy fajoknak a sajátos jellegzetességeihez igazított feltételek mellett, amelyekhez tartoznak, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a tételek maximális mérete, összetétele és azonosítása, valamint a meghatározott nemzetségekhez vagy fajokhoz tartozó növényi szaporítóanyagok kis kiszereléseire vonatkozó követelmények tekintetében. (57) Annak érdekében, hogy a hatósági címkékre és a vállalkozók címkéire vonatkozó szabályokat a növényi szaporítóanyagok egyes típusainak jellegzetességeihez lehessen igazítani, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az alábbiak tekintetében: a növényi szaporítóanyagok egyes kategóriái és más csoportjai címkézésére vonatkozó kiegészítő szabályok, a címkeszámra vonatkozó jelölések, a prebázis, bázis, tanúsított és standard szaporítóanyag-generációkra vonatkozó jelölések, a fajtatípusra – beleértve az intraspecifikus vagy interspecifikus hibrideket is – vonatkozó jelölések, a különböző feltételeknek megfelelő kategóriák alegységeinek jelölése, keverékek esetében az egyes komponense tömegszázalékos arányának jelölése fajonkénti, adott esetben fajtánkénti lebontásban, valamint a szaporítóanyag tervezett felhasználására vonatkozó jelölések. (58) Annak biztosítása érdekében, hogy a vállalkozók megfelelően és megbízható módon végezzék el a tanúsítást, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a vállalkozók és a tanúsítási feladatok elvégzésével esetlegesen megbízott személyek képesítésére vonatkozó részletesebb követelmények megállapítása és az érintett vállalkozók és laboratóriumok által igénybe veendő létesítmények megfelelősége és egyes meghatározott berendezések rendelkezésre állása tekintetében. (59) Annak biztosítása érdekében, hogy a vállalkozók által végzett tanúsítás hatósági felügyelete az adott nemzetségek vagy fajok jellegzetességeinek megfelelő, naprakész szabványok alapján történjen, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az arra vonatkozó részletesebb követelmények megállapítása tekintetében, hogy az illetékes hatóságoknak miként kell végezniük a tanúsítás felügyeletét. (60) A tanúsítást követően az adott nemzetségek vagy fajok jellegzetességeinek megfelelő, naprakész szabványok alkalmazásának érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a vizsgálatra benyújtandó minták arányára és a vizsgálati eljárásra vonatkozó részletesebb követelmények megállapítása tekintetében. (61) Annak biztosítása érdekében, hogy a növényi szaporítóanyagok keverékeit az egyes nemzetségekre és fajokra vonatkozó minőségi követelményeknek megfelelően állítsák elő és hozzák forgalomba, valamint hogy felhasználóik megalapozott döntéseket hozhassanak, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az I. mellékletben felsorolt különböző nemzetségekhez vagy fajokhoz, illetve e nemzetségek és fajok különböző fajtáihoz tartozó növényi szaporítóanyagok keverékeinek előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó szabályok elfogadása, valamint az I. mellékletben felsorolt nemzetségekhez vagy fajokhoz tartozó növényi szaporítóanyagokból és az I. mellékletben nem felsorolt nemzetségekhez vagy fajokhoz tartozó növényi szaporítóanyagokból álló keverékekre vonatkozó szabályok elfogadása tekintetében. (62) Annak érdekében, hogy biztosítva legyen azoknak a növényi szaporítóanyagoknak az átlátható módon és csakis korlátozott mértékben történő forgalomba hozatala, amelyek bejegyzése még folyamatban van, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a csomagolások címkézésére vonatkozó követelmények és annak a megengedett maximális mennyiségnek a tekintetében, amelyet az egyes nemzetségek és fajok esetében forgalomba lehet hozni. (63) Annak érdekében, hogy biztosítva legyen a réspiaci szaporítóanyagok korlátozott mértékben és átlátható módon történő forgalomba hozatala, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a csomagok, termesztő-/tárolóedények vagy kötegek maximális mérete, valamint az érintett réspiaci szaporítóanyagok nyomonkövethetőségére, tételeire és címkézésére vonatkozó követelmények megállapítása tekintetében. (64) Gondoskodni kell arról, hogy meghatározott feltételek mellett elő lehessen állítani és forgalomba lehessen hozni olyan növényi szaporítóanyagokat is, amelyeket véglegesen még nem tanúsítottak, illetve nem erősítették meg a csírázási követelményeknek való megfelelésüket. Ezért fel kell hatalmazni a Bizottságot arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az alábbiak tekintetében: egyedi szabályok a növényi szaporítóanyagok csomagjaira, termesztő-/tárolóedényeire vagy kötegeire vonatkozóan, valamint szabályok a kis kiszerelésű csomagokra és termesztő-/tárolóedényekre, az érintett szaporítóanyagok címkézésére, arra az időtartamra vonatkozóan, amely alatt az érintett magok forgalomba hozhatók, illetve a csírázásról szóló ideiglenes analitikai jelentés tartalmára vonatkozóan. (65) Gondoskodni kell arról, hogy a harmadik országokból behozott növényi szaporítóanyagok megfeleljenek az e rendeletben meghatározott követelményeknek. Ezért fel kell hatalmazni a Bizottságot arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el, melyekben határoz arról, hogy egy adott nemzetséghez, fajhoz vagy kategóriához tartozó, harmadik országban vagy egy harmadik ország meghatározott területén előállított növényi szaporítóanyag megfelel-e az Unióban előállított és forgalomba hozott növényi szaporítóanyagokra vonatkozókkal egyenértékű követelményeknek. (66) Gondoskodni kell arról, hogy a meghatározott nemzetségekhez vagy fajokhoz tartózó növényi szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala mezőgazdasági teljesítményük és a feldolgozásukra vonatkozó minőségi jellegzetességeiket illetően megfeleljenek a társadalom megnövekedett elvárásainak. Az ágazat technikai és gazdasági fejlődésének nyomon követése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az olyan nemzetségeket vagy fajokat tartalmazó jegyzék összeállítása tekintetében, amelyek különösen fontosak az Unió mezőgazdaságának megfelelő és fenntartható fejlődése szempontjából. (67) Annak biztosítására, hogy a fajták bejegyzése az Unió mezőgazdaságának megfelelő és fenntartható fejlődése szempontjából különösen fontos nemzetségek vagy fajok jellegzetességeinek megfelelő, naprakész szabványok alapján történjen, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a szóban forgó nemzetségek vagy fajok fajtáinak bejegyzésére vonatkozó szabályok megállapítása tekintetében a következő szempontokra figyelemmel: károsítókkal szembeni ellenálló képesség, kisebb beviteli igény az egyes erőforrásokból, kisebb mértékű nemkívánatosanyag-tartalom, jobb alkalmazkodóképesség az eltérő mezőgazdasági-éghajlati környezethez. (68) Ahhoz, hogy a fajtaelnevezés megfelelőségéhez bizonyos esetekben naprakész feltételeket lehessen biztosítani, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az alábbiakra vonatkozó szabályok megállapítása tekintetében: a fajtaelnevezések és a védjegyek elnevezése közötti kapcsolat, kapcsolatuk a mezőgazdasági termékekre vonatkozó földrajzi árujelzőkkel és eredetmegjelölésekkel, a korábbi jogosultak írásbeli hozzájárulása egy elnevezés alkalmasságával szembeni akadályok megszüntetése érdekében, egyedi kritériumok annak meghatározásához, hogy az elnevezés megtévesztő vagy összetévesztésre alkalmas-e, valamint az elnevezés kód formájában való használata. (69) Fontos gondoskodni arról, hogy klónokhoz tartozó növényi szaporítóanyagokat kizárólag akkor lehessen előállítani és forgalomba hozni, ha azok megfelelnek meghatározott minőségi és egészségi követelményeknek, és egyben olyan nemzetségekhez vagy fajokhoz tartoznak, amelyek egyes piaci ágazatok tekintetében különös értékkel bírnak. Ezért fel kell hatalmazni a Bizottságot arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az egyes nemzetségek és fajok klónjaira vonatkozó minőségi és egészségi követelmények elfogadása, valamint azokat a nemzetségeket vagy fajokat tartalmazó jegyzék összeállítása tekintetében, amelyekhez e klónoknak tartozniuk kell ahhoz, hogy forgalomba hozhatók legyenek. (70) Annak biztosítása érdekében, hogy a fajtabejegyzésre irányuló kérelemben megadott információk az ágazat fejlődésével lépést tudjanak tartani, és az adott nemzetségekhez vagy fajokhoz tartozó fajták egyedi tulajdonságaira nézve relevánsak legyenek, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el, amelyekben további olyan elemeket határoz meg, amelyeknek egy adott nemzetségre vagy fajra vonatkozó kérelemben szerepelniük kell. (71) Ahhoz, hogy az Ügynökség és az illetékes hatóságok által a technikai vizsgálatok helyeire és a vizsgálatok szervezésére irányuló auditokhoz naprakész szabványokat lehessen biztosítani, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az ezekre auditokra vonatkozó szabályok megállapítása tekintetében. (72) Annak biztosítására, hogy a fajták technikai vizsgálatát naprakész szabványok alapján lehessen elvégezni, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az alábbiak tekintetében: az illetékes hatóság vagy a bejelentő alkalmazottjainak és a bejelentőknek a képesítésével és képzésével szemben támasztott követelményekre vonatkozó szabályok, a technikai vizsgálat elvégzéséhez szükséges felszerelés, referencia fajtagyűjtemények létrehozása, minőségbiztosítási rendszerek létrehozása, valamint az egyes nemzetségekre vagy fajokra vonatkozó termesztési vizsgálatok és laboratóriumi vizsgálatok elvégzése. (73) Annak biztosítására, hogy a kérelmező által az uniós fajtanyilvántartásba való bejegyzésért fizetendő díjak arányosak, méltányosak és naprakészek legyenek, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a bejelentő által fizetendő díjak összegének meghatározása tekintetében. (74) Az erdészeti szaporítóanyagok meghatározott kategóriáira és fajaira vonatkozó teljes körű információk benyújtásának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el, amelyekben meghatározza azokat a feltételeket, amelyek teljesülése esetén a vállalkozó címkéjén kívül a vállalkozó által előállított más dokumentumra is szükség van. (75) Az érintett erdészeti szaporítóanyagok minőségével és egészségességével összefüggő kockázatok elkerülése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el, hogy kiegészítse a klónokra és a klónkeverékekre vonatkozóan e rendeletben meghatározott követelményeket azáltal, hogy megállapítja azon évek vagy tőegyedek maximális számát, amelyre a klónok, illetve klónkeverékek engedélyezését korlátozni kell. (76) Annak biztosítása érdekében, hogy arányosan lehessen alkalmazni azt a szabályt, miszerint az erdészeti szaporítóanyagok kisebb mennyiségű vetőmagjai mentesülnek a csírázásra, illetve az életképességre vonatkozó tájékoztatási követelmények alól, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon, amelyekben az erdészeti szaporítóanyagok egyes típusai tekintetében meghatározza ezeknek a kis mennyiségeknek a maximális mértékét. (77) Annak biztosítása érdekében, hogy azok a költségtételek, amelyekből az illetékes hatóságok által az engedélyezett erdészeti szaporító alapanyagok bejegyzéséért és az alap származási igazolvány kiállításáért kiszabott díjak összetevődnek az elvégzett munkának megfelelőek és naprakészek legyenek, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el e tételek megállapítása tekintetében. (78) Különösen fontos, hogy a Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadását előkészítő munkája során – többek között szakértői szinten – megfelelő konzultációkat folytasson. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésekor és megszövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról. (79) Az e rendelet rendelkezéseinek végrehajtásához szükséges egységes feltételek biztosítása érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni az alábbiak tekintetében: a) a tagállamok felhatalmazása arra, hogy a jegyzékben szereplő nemzetségek vagy fajok növényi szaporítóanyagaira, valamint a jegyzékben szereplő fajok és mesterséges hibridek erdészeti szaporítóanyagaira vonatkozóan az e rendeletben meghatározottaknál szigorúbb követelményeket fogadjanak el, b) sürgősségi intézkedések elfogadása, c) a tagállamok felhatalmazása arra, hogy legfeljebb egy évig engedélyezzék olyan növényi szaporítóanyagok előállítását és forgalomba hozatalát, amelyek a nemzeti vagy az uniós fajtanyilvántartásba még nem bejegyzett, jegyzékben szereplő nemzetségek vagy fajok fajtáihoz tartoznak, d) a tagállamok felhatalmazása arra, hogy legfeljebb egy évig engedélyezzék a jegyzékben szereplő nemzetségek vagy fajok olyan növényi szaporítóanyagainak a forgalomba hozatalát, amelyek az e rendelet alapján elfogadottaknál enyhébb követelményeknek felelnek meg, e) ideiglenes kísérletek szervezése, f) a nemzeti fajtanyilvántartások és az uniós fajtanyilvántartás formátuma, g) a fajtabejegyzési kérelem formátuma, h) a fajtabejegyzésre vonatkozó értesítések benyújtásának feltételei, i) az erdészeti szaporítóanyagokra vonatkozó nemzeti jegyzékek formája, j) az erdészeti szaporítóanyagok nemzeti jegyzékbe való felvételéről szóló értesítés formátuma, k) az erdészeti szaporítóanyagokra vonatkozó alap származási igazolványok formátuma. (80) Az említett végrehajtási hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek megfelelően kell gyakorolni. (81) Ez a rendelet tiszteletben tartja a mindenekelőtt az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert alapvető jogokat és elveket, különösen pedig a magán- és a családi élet tiszteletben tartását, a tulajdonhoz való jogot, a személyes adatok védelmét, a vállalkozás szabadságát, valamint a művészet és a tudomány szabadságát. Ezt a rendeletet a tagállamoknak e jogokkal és alapelvekkel összhangban kell alkalmazniuk. (82) Mivel e rendelet célját – nevezetesen a növényi szaporítóanyagok előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó szabályok megállapítását a szaporítóanyagok minőségének és a felhasználók számára a választáshoz szükséges információk biztosításának érdekében a tagállamok nem érhetik el kielégítő módon, és következésképpen hatása, összetett volta, határokon átnyúló és nemzetközi jellege miatt uniós szinten jobban meg lehet valósítani, az Unió intézkedéseket fogadhat el az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban. Az említett cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl a célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket. ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. RÉSZ ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. cikk Hatály Ez a rendelet szabályozza: a) a növényi szaporítóanyagok forgalomba hozatali céllal történő előállítását; valamint b) a növényi szaporítóanyagok forgalomba hozatalát. 2. cikk Kivételek E rendelet nem alkalmazandó azokra a növényi szaporítóanyagokra, amelyeket: a) kizárólag kísérleti vagy tudományos célra szánnak; b) kizárólag nemesítési célra szánnak; c) kizárólag génbankok, a genetikai erőforrások megőrzését ellátó szervezetek és hálózatok, valamint az említett szervezetekhez, illetve hálózatokhoz tartózó személyek részére szánnak, és amelyek, illetve akik fenntartásukról gondoskodnak; d) vállalkozóktól eltérő természetes személyek egymás között elcserélnek. 3. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában: 1. „növények”: a növénykárosítókkal szembeni védekezési intézkedésekről szóló …/…/EU rendelet (Office of Publications, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants) 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározott növények; 2. „növényi szaporítóanyag”: egész növények előállítására szánt és arra alkalmas növény(ek); 3. „anyanövény”: olyan beazonosított növény, amelyből új növények szaporítása céljából növényi szaporítóanyagot vettek; 4. „nemzedék”: a növény azon utódainak csoportja, melyek az egymást felváltó utódok közül ugyanazon a leszármazási szinten helyezkednek el; 5. „forgalomba hozatal”: termék készen tartása az uniós piacon történő eladás céljából, beleértve az eladásra vagy az átruházás bármely más formájára történő felkínálást, magát az eladást, a forgalmazást, az Unióba való behozatalt és az Unióból való kivitelt, valamint az átruházás más formáit is, ingyen vagy ellenérték fejében; 6. „vállalkozó”: valamely természetes vagy jogi személy, amely foglalkozásszerűen űzi legalább a következő, növényi szaporítóanyagokkal kapcsolatos tevékenységek egyikét: a) előállítás; b) nemesítés; c) fenntartás; d) szolgáltatásnyújtás; e) megőrzés, beleértve a tárolást; valamint f) forgalomba hozatal. 7. „illetékes hatóság”: a(z) …/…/EU rendelet [Office of Publication, please insert number of Regulation on Official Controls] 2. cikke (5) bekezdésében meghatározott illetékes hatóság; 8. „géntechnológiával módosított szervezet”: a 2001/18/EK irányelv 2. cikkének (2) bekezdésében meghatározott géntechnológiával módosított szervezet; 9. „erdészeti szaporítóanyag”: erdészeti célra szánt növényi szaporítóanyag; 10. „tétel”: növényi szaporítóanyag egységnyi mennyisége, amely homogén összetétele és eredete alapján azonosítható. 4. cikk Szabad forgalom A növényi szaporítóanyagok előállítására és forgalomba hozatalára nem vonatkozik más korlátozás, mint amelyet e rendelet, a 94/62/EK irányelv, a 338/97/EK rendelet, a 2001/18/EK irányelv, az 1829/2003/EK rendelet, az 1830/2003/EK rendelet, a(z) …/…/EU rendelet [Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants], valamint az idegenhonos özönfajok előállítását, illetve forgalomba hozatalát korlátozó uniós jogszabályok meghatároznak. II. RÉSZ VÁLLALKOZÓK 5. cikk A vállalkozók nyilvántartása A vállalkozók a(z) …/…/EK rendelet (Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants) 62. cikke szerint bekerülnek az említett rendelet 61. cikkében említett nyilvántartásokba. 6. cikk A vállalkozók általános kötelezettségei A vállalkozók gondoskodnak arról, hogy az ellenőrzésük alatt álló növényi szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala az e rendeletben meghatározott követelményeknek megfelelően történjen. 7. cikk A növényi szaporítóanyagot előállító vállalkozó egyedi kötelezettségei A növényi szaporítóanyagot előállító vállalkozó: a) a hatósági ellenőrzések megkönnyítése céljából személyesen rendelkezésre áll vagy kinevez valakit, hogy az illetékes hatóságokkal kapcsolatot tartson; b) feltárja és felügyeli az előállítási folyamat vagy a forgalomba hozatal azon kritikus pontjait, amelyek befolyásolhatják a növényi szaporítóanyagok minőségét; c) megőrzi a b) pontban említett kritikus pontok felügyeletéről feljegyzett információkat, és azt az illetékes hatóságok kérésére vizsgálat céljából rendelkezésre bocsátja; d) gondoskodik arról, hogy a tételek elkülönülten azonosíthatóak maradjanak; e) naprakész információkkal rendelkezik a növényi szaporítóanyagok előállítására használt helyiségekről és egyéb helyekről; f) biztosítja, hogy az illetékes hatóságok hozzáférjenek az előállításra szolgáló helyiségekhez – többek között a szerződéses harmadik felek helyiségeihez és területéhez –, valamint a felügyeleti nyilvántartásokhoz és valamennyi vonatkozó dokumentumhoz; g) adott esetben az e rendelet szerint alkalmazandó követelményeknek megfelelően intézkedik a növényi szaporítóanyagok azonosságának fenntartásáról; h) az illetékes hatóságok kérésére rendelkezésükre bocsátja a harmadik felekkel kötött szerződéseket. 8. cikk Nyomonkövethetőség (1) A vállalkozók gondoskodnak arról, hogy a növényi szaporítóanyagok az előállítás és a forgalomba hozatal minden egyes szakaszában nyomon követhetőek legyenek. (2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a vállalkozók megőrzik azokat az információkat, amelyek révén azonosítani tudják azokat a vállalkozókat, akik számukra növényi szaporítóanyagot szállítottak, valamint az érintett szaporítóanyagot. Kérésre ezeket az információkat az illetékes hatóságok rendelkezésére bocsátják. (3) Az (1) bekezdés alkalmazásában a vállalkozók megőrzik azokat az információkat, amelyek révén azonosítani tudják azokat a személyeket, akiknek növényi szaporítóanyagot szállítottak, valamint az érintett szaporítóanyagokat, feltéve, hogy a szóban forgó szaporítóanyag nem kiskereskedelmi értékesítés céljából került leszállításra. Kérésre ezeket az információkat az illetékes hatóságok rendelkezésére bocsátják. (4) Az erdészeti szaporítóanyagoktól eltérő növényi szaporítóanyagok esetében a vállalkozók a (2) és (3) bekezdésben említett növényi szaporítóanyagokról feljegyzett információkat attól az időponttól számított három évig megőrzik, amikor a szóban forgó szaporítóanyagot leszállították, illetve a szóban forgó szaporítóanyag szállítmányát megkapták. Az erdészeti szaporítóanyagok esetében az érintett időszak tíz év. III. RÉSZ AZ ERDÉSZETI SZAPORÍTÓANYAGOKTÓL ELTÉRŐ NÖVÉNYI SZAPORÍTÓANYAGOK I. CÍM Általános rendelkezések 9. cikk Hatály Ez a rész az erdészeti szaporítóanyagoktól eltérő növényi szaporítóanyagok forgalomba hozatali céllal történő előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozik. 10. cikk Fogalommeghatározások E rész alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók: 1. „fajta”: egy adott botanikai taxonon belül ismert legalacsonyabb szintű besorolású növénycsoport, amely megfelel az alábbi összes követelménynek: a) adott genotípusból vagy genotípusok kombinációjából kifejeződött jellemzők által meghatározható; b) bármely más növénycsoporttól megkülönböztethető az a) pontban említett jellemzők közül legalább egy jellemző leírásával; valamint c) jellemzőit megőrző szaporításra alkalmas egységet alkot; 2. „hivatalos fajtaleírás”: illetékes hatóság által készített fajtaleírás, amely tartalmazza a fajta egyedi jellemzőit és a fajta megkülönböztethetőségének, egyneműségének és állandóságának vizsgálata révén lehetővé teszi a fajta azonosítását; 3. „hivatalosan elismert fajtaleírás”: valamely fajta illetékes hatóság által elismert leírása, amely tartalmazza a fajta egyedi jellemzőit és amely a fajta megkülönböztethetőségének, egyneműségének és állandóságának vizsgálatától eltérő módon, a fajta 79. cikk szerinti bejegyzésének időpontjában alkalmazandó szabályok szerint lehetővé teszi a fajta azonosítását; 4. „klón”: olyan egyetlen utód, amelyet vegetatív szaporítás útján nyertek egy másik növényből, és amely azzal genetikailag azonos marad; 5. „fajtafenntartás”: arra irányuló tevékenység, hogy a fajta összhangban maradjon a rá vonatkozó fajtaleírással; 6. „prebázis szaporítóanyag”: az előállítás első fázisában lévő növényi szaporítóanyag, amelyet a növényi szaporítóanyagok egyéb kategóriájának előállítására szánnak; 7. „bázis szaporítóanyag”: prebázis szaporítóanyagból előállított növényi szaporítóanyag, amelyet tanúsított szaporítóanyag előállítására szánnak; 8. „tanúsított szaporítóanyag”: prebázis vagy bázis szaporítóanyagból előállított növényi szaporítóanyag; 9. „standard szaporítóanyag”: a prebázis, a bázis vagy a tanúsított szaporítóanyagtól eltérő növényi szaporítóanyag; 10. „kategória”: prebázis, bázis, tanúsított vagy standard szaporítóanyag. II. CÍM Az I. mellékletben szereplő nemzetségekhez és fajokhoz tartózó növényi szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala I. FEJEZET Bevezető rendelkezések 11. cikk Hatály (1) E cím azon nemzetségekhez és fajokhoz tartózó növényi szaporítóanyagok előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozik, amelyek az alábbi követelmények közül legalább egynek megfelelnek: a) jelentős előállítási területtel rendelkeznek; b) jelentős termelési értékkel rendelkeznek; c) az Unióban jelentős számú vállalkozó állítja elő vagy hozza forgalomba; d) olyan anyagokat tartalmaznak, amelyeknek egyes vagy valamennyi felhasználási mód esetében az emberi és állati egészség védelmére vonatkozó szabályoknak kell megfelelniük. (2) Az (1) bekezdésben említett nemzetségek és fajok az I. mellékletben vannak felsorolva. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően az I. melléklet módosítására irányuló felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy az említett melléklet igazodjon a legújabb technikai és tudományos eredményekhez, valamint gazdasági adatokhoz. (4) E cím az olyan alanyokra és más növényi részekre (a továbbiakban együttesen: alanyok) is alkalmazandó, amelyek nem az I. mellékletben felsorolt nemzetségekhez és fajokhoz tartoznak, amennyiben az I. mellékletben szereplő valamely nemzetséghez vagy fajhoz tartozó szaporítóanyagot vagy azok hibridjét oltották rájuk. 12. cikk A növényi szaporítóanyagok kategóriái (1) Növényi szaporítóanyag csak akkor állítható elő és hozható forgalomba, ha az alábbi kategóriák egyikébe tartozik: a) prebázis szaporítóanyag, b) bázis szaporítóanyag, c) tanúsított szaporítóanyag, d) standard szaporítóanyag. (2) Növényi szaporítóanyag nem állítható elő és hozható forgalomba standard szaporítóanyagként, ha olyan nemzetséghez vagy fajhoz tartozik, amelynek a prebázis, bázis és minősített szaporítóanyagként történő előállításához és forgalomba hozatalához szükséges költségek és tanúsítási tevékenységek arányban állnak: a) az élelmiszer- és takarmány-biztonság biztosítására irányuló célkitűzéssel; valamint b) a növényi szaporítóanyagok azonossága, egészségessége és minősége tekintetében a standard szaporítóanyagokra vonatkozó követelményekhez képest a prebázis, bázis és tanúsított szaporítóanyagokra vonatkozó követelmények teljesítéséből adódó magasabb színvonallal. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyben jegyzékbe foglalja azokat a nemzetségeket, illetve fajokat, amelyekhez tartozó növényi szaporítóanyagok a (2) bekezdésben említettek szerint nem hozhatók forgalomba standard szaporítóanyagként. (4) A (2) és (3) bekezdéstől eltérve növényi szaporítóanyag standard szaporítóanyagként csak akkor állítható elő és hozható forgalomba, ha legalább a következő esetek egyike fennáll: a) hivatalosan elismert fajtaleírással rendelkező fajtához tartozik; b) a 14. cikk (3) bekezdése értelmében vett heterogén szaporítóanyag; c) a 36. cikk (1) bekezdése értelmében vett réspiaci szaporítóanyag. II. FEJEZET Az előállításra és forgalomba hozatalra vonatkozó követelmények 1. szakasz A követelmények felsorolása 13. cikk A prebázis, bázis, tanúsított és standard szaporítóanyagok előállítása és forgalomba hozatala (1) Az előállított és forgalomba hozott növényi szaporítóanyagoknak az alábbiaknak kell megfelelniük: a) a 2. szakaszban meghatározott bejegyzési követelmények; b) az érintett kategória tekintetében az előállításra és minőségre vonatkozóan a 3. szakaszban meghatározott követelmények; c) a 4. szakaszban meghatározott kezelési követelmények; d) az 5. szakaszban meghatározott azonosítási és – adott esetben – tanúsítási követelmények. (2) Az (1) bekezdés b) pontja nem alkalmazandó a növényi szaporítóanyagok előállítására vonatkozóan a 14. cikk (3) bekezdésében és a 36. cikkben említett követelményekre. 14. cikk Bejegyzett fajtához való tartozás követelménye (1) Növényi szaporítóanyag csak abban az esetben állítható elő és hozható forgalomban, ha az az 51. cikkben említett nemzeti fajtanyilvántartásba vagy az 52. cikkben említett uniós fajtanyilvántartásba bejegyzett fajtához tartozik. (2) E cikk (1) bekezdésétől eltérve alanyok akkor is előállíthatók és forgalomba hozhatók, ha nem tartoznak nemzeti vagy uniós fajtanyilvántartásba bejegyzett fajtához. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyekben e cikk (1) bekezdésétől eltérően meghatározza, hogy olyan növényi szaporítóanyagok is előállíthatók és forgalomba hozhatók, amelyek nem tartoznak a 10. cikk (1) bekezdése szerinti fajtához (a továbbiakban: heterogén szaporítóanyag), valamint nem felelnek meg a 60., 61. és 62. cikkben meghatározott, megkülönböztethetőségre, egyneműségre és állandóságra vonatkozó és az 58. cikkben említett kielégítő termesztési és/vagy használati értékre, illetve az 59. cikkben említett fenntartható termesztési és/vagy használati értékre vonatkozó követelményeknek. Az említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok a heterogén szaporítóanyagokra vonatkozóan meghatározhatják az alábbi aspektusok közül legalább az egyiket: a) a címkézésre és a csomagolásra vonatkozó szabályok; b) a szaporítóanyag leírására vonatkozó szabályok, beleértve a nemesítési módszereket és a felhasznált szülői anyagot, a növényi szaporítóanyagra vonatkozó előállítási rendszer leírását, valamint a szabványos minták elérhetőségét; c) a vállalkozó által megőrizendő információkra és előállítási mintákra, valamint a szaporítóanyag fenntartására vonatkozó szabályok; d) a heterogén szaporítóanyagokra vonatkozó nyilvántartások létrehozása az illetékes hatóságok által, a bejegyzés feltételei, valamint a szóban forgó nyilvántartások tartalma; e) díjak – valamint a kiszámításukhoz alkalmazandó költségtételek – megállapítása a d) pontban említett heterogén szaporítóanyagok bejegyzése tekintetében oly módon, hogy a díj ne akadályozza az érintett heterogén fajta bejegyzését. A szóban forgó felhatalmazáson alapuló jogi aktusok [Office of Publications, please insert date of application of this Regulation…]-ig kerülnek elfogadásra. Az elfogadott jogi aktusok vonatkozhatnak egy adott nemzetségre vagy fajra. 15. cikk Bejegyzett klónból származás követelménye Klónokból származó növényi szaporítóanyag csak abban az esetben állítható elő és hozható forgalomba, ha a szóban forgó klón be van jegyezve az 51. cikkben említett nemzeti fajtanyilvántartásba vagy az 52. cikkben említett uniós fajtanyilvántartásba. 2. szakasz Az előállításra és minőségre vonatkozó követelmények 16. cikk A növényi szaporítóanyagok előállítására és minőségére vonatkozó követelmények (1) A növényi szaporítóanyagokat a II. melléklet A. részében az előállításra vonatkozóan meghatározott követelményekkel összhangban kell előállítani és csak akkor hozhatók forgalomba, ha megfelelnek a II. melléklet B. részében a minőségre vonatkozóan meghatározott követelményeknek. (2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az (1) bekezdésben említett követelmények kiegészítése céljából. Adott esetben az említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok pontosabban meghatározhatják a II. melléklet D. részében előírt követelményeket. (3) Az említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok figyelembe veszik a nemzetközi technikai és tudományos szabványokra vonatkozó következő ajánlásokat: a) a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (a továbbiakban: OECD) vetőmagrendszerek szabályai és előírásai; b) az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságának (a továbbiakban: ENSZ-EGB) a vetőburgonyára vonatkozó előírásai; c) a Nemzetközi Vetőmagvizsgálati Szövetség (a továbbiakban: ISTA) mintavételezésre és vizsgálatra vonatkozó szabályai; valamint d) az Európai és Földközi-tenger melléki Növényvédelmi Szervezet (EPPO) szabályai. (4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően a II. melléklet A. és B. részének módosítására irányuló felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, hogy a szóban forgó részek igazodjanak a technikai és tudományos fejlődéshez. 3. szakasz A kezelésre vonatkozó követelmények 17. cikk Tételek (1) A növényi szaporítóanyagok tételekben kerülnek forgalomba. A tételek kellőképpen homogének és a növényi szaporítóanyagok más tételeitől megkülönböztethetőek. (2) A feldolgozás, csomagolás, tárolás, szállítás során és kiszállításkor a növényi szaporítóanyag különböző eredetű tételeit új tételbe lehet összefogni. Ebben az esetben a vállalkozó nyilvántartást vezet, amely tartalmazza az új tételt alkotó egyes komponensek eredetére vonatkozó adatokat. (3) A feldolgozás, csomagolás, tárolás, szállítás során és kiszállításkor a növényi szaporítóanyag különböző eredetű tételeit két vagy több tételbe lehet szétválasztani. Ebben az esetben a vállalkozó nyilvántartást vezet az új tételek eredetére vonatkozó adatokról. (4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyben további szabályokat állapít meg egyes nemzetségek vagy fajok tekintetében a következő egy vagy több aspektussal kapcsolatban: a) a tételek maximális mérete az érintett növényi szaporítóanyag homogenitásának biztosítása érdekében; b) a tételek összetétele az érintett növényi szaporítóanyag azonosságának fenntartása érdekében; c) a tételek azonosítása az érintett növényi szaporítóanyag nyomonkövethetősége érdekében. 18. cikk Csomagok, termesztő-/tárolóedények és kötegek, valamint a kis kiszerelésű csomagokra és termesztő-/tárolóedényekre vonatkozó szabályok (1) A növényi szaporítóanyagok különálló növényként vagy csomagban, termesztő-/tárolóedényben vagy kötegben kerülnek forgalomba. (2) A csomagok és a termesztő/tárolóedények lezárása úgy történik, hogy azokat ne lehessen a zár megrongálása nélkül, illetve csomagolás esetében látható nyomok hátrahagyása nélkül felnyitni. (3) A kötegek úgy vannak összekötve, hogy a köteget alkotó szaporítóanyagot ne lehessen a kötelék megsértése nélkül szétválasztani. (4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyekben szabályokat állapít meg egyes nemzetségek vagy fajok tekintetében a következő egy vagy több aspektussal kapcsolatban: a) a csomagok, termesztő-/tárolóedények és kötegek lezárása – beleérve a lezárást és az újrazárást is – a növényi szaporítóanyag azonosságának biztosítása és a tételek ellenőrizetlen keveredésének megelőzése érdekében; b) arra vonatkozó követelmény megállapítása, hogy a növényi szaporítóanyagokat – az érintett tételek nyomonkövethetőségének megkönnyítése érdekében – csak csomagolt, termesztő-/tárolóedényes vagy kötegelt állapotban lehet forgalomba hozni. (5) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el, amelyekben egyedi szabályokat állapít meg az egyes nemzetségek vagy fajok előállítására és kis kiszerelésű csomagos, termesztő-/tárolóedényes vagy kötegelt állapotban történő forgalomba hozatalára vonatkozóan. A szabályok a következő aspektusok legalább egyikére vonatkozhatnak: a) a kis kiszerelésű csomagok, termesztő-/tárolóedények vagy kötegek maximális mérete és térfogata; b) a kis kiszerelésű csomagok, termesztő-/tárolóedények vagy kötegek címkéjének a színe és tartalma, valamint a címkézés módja; c) a kis kiszerelésű csomagok, termesztő-/tárolóedények vagy kötegek, valamint a tartalmukat képező növényi szaporítóanyagok vizsgálata; d) a kis kiszerelésű csomagok lezárása. 4. szakasz A tanúsításra, azonosításra és címkézésre vonatkozó követelmények 19. cikk A prebázis, bázis vagy tanúsított szaporítóanyag tanúsítása és azonosítása, valamint a standard szaporítóanyag azonosítása (1) A prebázis, bázis vagy tanúsított szaporítóanyagok tanúsítása és azonosítása hatósági címkével („hatósági címke”) történik. (2) A hatósági címke tanúsítja, hogy a prebázis, bázis vagy tanúsított szaporítóanyag megfelel az előállításra és minőségre vonatkozóan a 16. cikkben említett követelményeknek. (3) Az (1) és (2) bekezdésben említett tanúsítás alapja az elvégzett szántóföldi ellenőrzés, mintavételezés és vizsgálat a 20. cikkben említett szabályok szerint (a továbbiakban: „tanúsítási rendszerek”), valamint a 22–26. cikk rendelkezéseivel összhangban. (4) A standard szaporítóanyagok azonosítása a vállalkozó címkéjével („a vállalkozó címkéje”) történik. (5) A vállalkozó címkéje igazolja, hogy a standard szaporítóanyag megfelel a 16. cikkben említett vonatkozó minőségi követelményeknek. 20. cikk Tanúsítási rendszerek (1) A prebázis, bázis vagy tanúsított szaporítóanyagokra vonatkozó tanúsítási rendszerek a II. melléklet C. részében vannak meghatározva. (2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a tanúsítási rendszerek kiegészítésére vonatkozóan. Adott esetben az említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok pontosabban meghatározhatják a II. melléklet D. részében előírt rendszereket. (3) Az említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok figyelembe veszik a nemzetközi technikai és tudományos szabványokra vonatkozó következő ajánlásokat: a) az OECD-vetőmagrendszerek szabályai és előírásai; b) az ENSZ-EGB vetőburgonyára vonatkozó előírásai; c) az ISTA mintavételezésre és vizsgálatra vonatkozó szabályai; valamint d) az EPPO szabályai. (3) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 140. cikknek megfelelően a II. melléklet C. és D. részének módosítására irányuló felhatalmazá