Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a foglalkoztatási szolgálatok európai hálózatáról, a munkavállalók mobilitási szolgáltatásokhoz való hozzáféréséről és a munkaerőpiacok további integrációjáról /* COM/2014/06 final - 2014/0002 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE 1.1. A javaslat hatálya E rendeletjavaslat célja, hogy javítsa a munkavállalók hozzáférését az EU-n belüli munkavállalói mobilitást támogató szolgáltatásokhoz, ezáltal pedig elősegítse a méltányos mobilitást, és biztosítsa a foglalkoztatási lehetőségekhez való jobb hozzáférést az egész Unióban. A javaslat felváltja a jelenleg a 492/2011/EU rendelet[1] II. fejezetében és 38. cikkében szereplő, állásajánlatokkal, álláspályázatokkal és önéletrajzokkal kapcsolatos, tagállamok közötti információcserére („közvetítés”) vonatkozó rendelkezéseket, és az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: a Szerződés) 46. cikkén alapul. Emellett (újból) létrehozza az európai foglalkoztatási szolgálatok hálózatát, az EURES-t, amelynek célja, hogy segítséget nyújtson a tagállamok közötti álláskeresésben és toborzásban. Egy 2012-ben elfogadott bizottsági határozat[2] értelmében jelenleg már működik egy hasonló hálózat. Ezért e rendelet elfogadását követően a Bizottság hatályon kívül fogja helyezni a jelenlegi EURES-hálózat működéséről szóló, fent említett határozatot. A Szerződés 45. cikke biztosítja a munkavállalók szabad mozgását az Unión belül, a 46. cikk pedig intézkedéseket határoz meg ennek a szabadságnak a megteremtésére, különös tekintettel az állami foglalkoztatási szolgálatok (áfsz-ek) közötti szoros együttműködés biztosítására. A Bizottság a Szerződés 149. cikkének alapján az együttműködés és az egymástól való tanulás javítása érdekében a közelmúltban egy áfsz-hálózat létrehozására[3] is javaslatot tett. Ez a hálózat ösztönzők formájában a célkitűzések és kezdeményezések szélesebb körét fedi majd le, és kiegészítő jelleggel kapcsolódik ehhez a javaslathoz. 1.2. A javaslat indokolása A szabad mozgás az Európai Unió négy alapvető szabadságának egyike, és az uniós polgárság fogalmának központi alkotóeleme. Az EUMSZ 45. cikke kimondja, hogy az Európai Unió polgárainak joga van ahhoz, hogy munkavégzés céljából másik tagállamba költözzenek. A mobilitásból társadalmi és gazdasági előnyök is származnak. Az EU-n belüli munkavállalói mobilitás felerősítése több foglalkoztatási lehetőséget teremt majd a munkavállalók számára, és segít a munkáltatóknak az üres álláshelyek megfelelőbb és gyorsabb betöltésében. Ez pedig hozzájárul majd az európai munkaerőpiac fejlesztéséhez és a magas szintű foglalkoztatáshoz (az EUMSZ 9. cikke). Az EU-n belüli munkavállalói mobilitás a munkaerőpiac méretéhez és az EU aktív népességéhez képest viszonylag alacsony. A korábbi EU-27-ben az éves mobilitás mértéke 0,29 %, ami az Ausztráliában (a 8 szövetségi állam, illetve szövetségi terület között 1,5 %) és az Amerikai Egyesült Államokban (az 50 szövetségi állam között 2,4 %) megfigyelt arány alatt van[4]. A körülbelül 241 millió fős európai munkaerőből csupán körülbelül 7,5 millió fő (vagyis 3,1 %) végez gazdasági tevékenységet másik tagállamban[5]. Néhány tagállamban jelenleg magas a munkanélküliség, miközben más tagállamokban sok betöltetlen munkahely van. Jelentősen megnőtt azon munkavállalók száma, akik „határozott szándékuknak” adtak hangot azt illetően, hogy munkavégzés céljából külföldre költöznének (vagyis azok aránya, akik a következő 12 hónapban tervezik a költözést)[6]. Az EURES-ben történt regisztrációk alapján megnőtt azok száma, akik más országokban keresnek munkát. Az EURES-portálon regisztrált munkakeresők száma 2007 és 2013 decembere között 175 ezerről 1,2 millióra nőtt, ugyanakkor a munkavállalói mobilitás nem növekedett ennek megfelelő mértékben. Jelenleg évente átlagosan csupán 700 000 személy költözik másik tagállamba munkavállalás céljából[7], míg a felmérések adatainak extrapolálása alapján körülbelül 2,9 millió uniós polgár szeretne a következő 12 hónapban elköltözni[8]. Ez jelentős mobilitási potenciálra utal, és kihívást jelent az EURES-hálózat számára. Több oka is van annak, hogy az EU-n belüli potenciális munkavállalói mobilitás miért nem valósul meg, és hogy az egyes polgárok miért nem váltják valóra a mobil munkavállalóvá válással kapcsolatos szándékaikat. A felmérések[9] szerint a gyakorlati akadályok közül a munkavállalók leggyakrabban a szükséges nyelvtudás hiányára és a munkahelykeresés során tapasztalható nehézségekre számítanak, illetve ezekkel szembesülnek a leginkább. Az utóbbi problémát az EU azzal oldhatja meg, hogy felhívja a figyelmet az EU-ban meglévő foglalkoztatási lehetőségekre, és hogy megfelelő támogatási szolgáltatásokat alakít ki az EU-n belüli toborzás ösztönzésére. Ez lesz a megerősített EURES-hálózat feladata. Noha az EURES-hálózat működését a Bizottság 2012. évi határozata több ponton is megváltoztatta, a 492/2011/EU rendelet II. fejezete, amely a tagállamok közötti, EU-n belüli munkavállalói mobilitással kapcsolatos közvetítés és információcsere uniós szabályozási keretét képezi, 1992 óta nem módosult. Átfogó felülvizsgálatra van szükség olyan tényezők figyelembevétele érdekében, mint az új mobilitási minták, a méltányos mobilitás határozottabb követelménye, az állásajánlatokkal kapcsolatos adatok megosztásához használt technológia változásai, a munkakeresők és munkáltatók által használt többféle toborzási csatorna, valamint a toborzási szolgáltatások nyújtása során az állami foglalkoztatási szolgálatok (áfsz-ek) mellett fellépő más munkaerő-piaci közvetítők növekvő szerepe. A méltányos mobilitás olyan mobilitást jelent, amely önkéntes alapú, és amely tiszteletben tartja a munkaügyi jogszabályokat és előírásokat, valamint a munkavállalók jogait az EU-n belül. A 2012. június 28-i és 29-i Európai Tanács a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktummal kapcsolatos következtetéseiben elismeri az EU-n belüli munkavállalói mobilitás mielőbbi fejlesztésének politikai jelentőségét a magas munkanélküliség tükrében: „az EURES portált valódi európai munkaközvetítési és munkaerő-toborzó eszközzé kell fejleszteni”. A 2012. december 13-i és 14-i Európai Tanács a 2013. évi éves növekedési jelentéssel és a fiatalok foglalkoztatásával kapcsolatban megfogalmazott következtetéseiben arra kérte a Bizottságot, hogy az EURES-re vonatkozóan készítsen új rendeletjavaslatot. Az uniós polgárságról szóló 2013. évi jelentésében[10] a Bizottság vállalta, hogy 2013 folyamán benyújt egy kezdeményezést, amelynek célja az EURES olyan módon történő korszerűsítése, hogy nemzeti szinten megnövekedjen a foglalkoztatási szolgáltatások szerepe és hatása, és javuljon a munkavállalói mobilitás koordinálása az EU-ban (2. fellépés). Az EURES korszerűsítése a Bizottság 2013. november 25-i, „Az uniós polgárok és családtagjaik szabad mozgása: öt fellépés a változásért”[11] című közleményében is szerepel, a szabad mozgásra vonatkozó uniós szabályok helyi hatóságok által történő gyakorlati alkalmazásának támogatására irányuló fellépés részeként (5. fellépés). A 2012. június 28-i és 29-i Európai Tanács fent említett következtetéseiben megfogalmazott kérésnek megfelelően az EURES-hálózatot fokozatosan kiterjesztik majd a tanulószerződéses gyakorlati képzésekre és a szakmai gyakorlatokra is. A fiatalok EU-n belüli toborzása révén történő foglalkoztatását „Az első EURES-állásod” program támogatja. Ez a rendszer egyrészt testre szabott munkakeresési segítséget biztosít, másrészt anyagi támogatást nyújt többek között az állásinterjúk és a munkahely betöltésével kapcsolatos egyeztetés miatt felmerülő utazási költségekhez. A Bizottság folytatni tervezi az ilyen rendszerek támogatását. A rendeletjavaslat továbbá várhatóan megerősíti a foglalkoztatási szolgálatok partnerségek kialakításával kapcsolatos kapacitását annak érdekében, hogy több fiatal számára kínáljanak munkát az EU-n belül. A folyamatban lévő uniós szintű kezdeményezésekkel, úgymint a digitális munkahelyekkel foglalkozó nagykoalícióval és a tanulószerződéses gyakorlati képzés európai szövetségével való koherencia biztosításához az EURES-hálózatnak ezen kezdeményezések kibontakozását is aktívan támogatnia kell. 1.3. Az EURES-hálózat hiányosságai A foglalkoztatáspolitikai csomaggal[12] összhangban a Bizottság 2012-ben határozatot fogadott el az EURES-hálózat modernizálásáról és megerősítéséről[13]. A határozat felváltja a 2003-as bizottsági határozatot[14], és célja, hogy ösztönzőket teremtsen a megfeleltetési, a kiközvetítési és a toborzási tevékenységek megerősítésére a jelenlegi EURES-hálózaton belül, többek között a magánkézben lévő foglalkoztatási szolgálatok felé történő nyitás révén, lehetőleg a jogalap (a 492/2011/EU rendelet) módosítása nélkül. A 2012/733/EU bizottsági végrehajtási határozat 2014. január 1-jén lépett hatályba. Bizonyított tény, hogy a körülbelül 900 tanácsadóból álló EURES-hálózat és a munkaközvetítés közös platformjaként működő EURES-portál számos munkakeresőnek és munkáltatónak segített már a mobilitási lehetőségek kiaknázásában. Azok, akik hozzáférnek és képesek használni a szolgáltatásait, általában meg vannak elégedve ezzel az eszközzel. Egyértelmű azonban, hogy ez az eszköz jelenlegi formájában nem képes ösztönözni a további méltányos mobilitási mintákat az európai munkaerőpiac kiegyensúlyozatlanságainak felszámolása keretében, különösen az uniós munkaerő létszáma és a jelenlegi gazdasági helyzet kihívásainak jellege miatt. Az EURES-hálózat működésében az alábbi hiányosságok fedezhetőek fel: – az uniós szinten minden tagállam számára hozzáférhető állásajánlatok és önéletrajzok hiányos adatbázisa (a munkaerőpiacok átláthatósága); – az uniós szinten az állásajánlatokat és az önéletrajzokat összegyűjtő EURES-portál korlátozott megfeleltetési képessége, az állásajánlatokat tartalmazó nemzeti rendszerektől kapott adatok korlátozott szemantikai átjárhatósága miatt (automatizált megfeleltetési potenciál); – egyenlőtlen hozzáférés az EURES szolgáltatásaihoz az EU-n belül, mivel a munkakeresők és a munkáltatók nem kapják meg rendszeresen a szükséges információkat az EURES-en keresztül, és a toborzás első szakaszában nem kapnak a további segítségre vonatkozó ajánlatot (integráció); – azon munkavállalók és munkáltatók, akik állításuk szerint érdekeltek az EU-n belüli munkavállalói mobilitásban, korlátozott mértékben férnek hozzá a megfeleltetéshez, toborzáshoz és kiközvetítéshez nyújtott segítséghez, ideértve az aktív munkaerő-piaci intézkedésekhez és a társadalombiztosítással kapcsolatos tájékoztatást és szaktanácsokat is (támogatási szolgáltatások); – nem megfelelő információcsere a tagállamok között a munkaerőhiánnyal és ‑túlkínálattal kapcsolatban, ami megnehezíti az EURES-hálózatban a célzottabb, gyakorlati együttműködést (információcsere és együttműködés). 1.4. A javaslat célkitűzései Az általános célkitűzés az, hogy az EURES-hálózat hatékony eszköz legyen az EU-n belüli munkavállalói mobilitásban érdekelt minden álláskereső és munkáltató számára. A javaslat konkrét célkitűzései a következőképpen kezelik a fent leírt hiányosságokat: – annak biztosítása, hogy az EURES-portálon az állásajánlatok szinte teljes kínálata megjelenjen, és az álláskeresők egész Európában azonnal hozzáférjenek ugyanazokhoz az állásajánlatokhoz, emellett a portál tartalmazza az önéletrajzok átfogó adatbázisát, amelynek alapján a regisztrált munkáltatók toborozhatnak; – annak lehetővé tétele, hogy az EURES-portál EU-szerte jó minőségű, automatizált megfeleltetést végezzen az állásajánlatok és az önéletrajzok között, hogy minden uniós nyelvre fordítson, és hogy értelmezni tudja a nemzeti és ágazati szinten elsajátított készségeket, képességeket, képesítéseket, illetve a gyakorolt foglalkozásokat; – alapvető információk rendelkezésre bocsátása az EURES-hálózatról az egész EU-ban minden olyan álláskereső vagy munkáltató számára, aki/amely ügyfélszolgáltatásokat igényel a toborzáshoz, és az érdeklődő személyek számára folyamatos hozzáférés biztosítása az EURES-hálózathoz; – a megfeleltetésben, a kiközvetítésben és a toborzásban érdekelt minden ilyen személy számára segítség nyújtása az EURES-hálózaton keresztül; – az EURES-hálózat működésének támogatása a nemzeti munkaerőhiánnyal és ‑túlkínálattal kapcsolatos információcsere, valamint a fellépések tagállamok közötti koordinációja révén. 2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI ÉS HATÁSVIZSGÁLATOK 2.1. A tagállamokkal folytatott konzultációk A 2012. évi határozat kiindulópontja az EURES-hálózat 2010-es értékelése volt[15]. A 2012. évi határozat előkészítése során konzultációkat folytattak a tagállamokkal az EURES-hálózat jelenlegi hiányosságairól és lehetséges jövőbeli kialakításáról. A határozattervezetről 2012 őszén hivatalos konzultációt folytattak a munkavállalók szabad mozgásával foglalkozó tanácsadó bizottsággal. A határozat fő célkitűzése, miszerint az EURES szolgáltatásainak az általános információk és tanácsadás helyett inkább a megfeleltetésre, a kiközvetítésre és a toborzásra kell összpontosítaniuk, általában pozitív fogadtatásban részesült. Minden tagállam támogatta továbbá a programozási ciklus és az EURES tevékenységeivel kapcsolatos közös mutatók bevezetését annak érdekében, hogy növeljék a hálózat teljesítményének átláthatóságát, javítsák az információcserét, és jobban összehangolják a fellépéseket. A tagállamok a szakértői üléseken időközben kifejtették álláspontjukat a lehetséges végrehajtási intézkedések alkalmazási köréről a nemzeti gyakorlatok és korlátozások fényében. Ezen ülések eredményeképpen az a döntés született, hogy módosítani kell a hálózatnak az áfsz-eken kívül más szolgáltatók számára történő megnyitásával kapcsolatos megközelítést, hogy a tagállamok több időt szánhassanak a nemzeti szintű partnerségek kialakítására. 2.2. A szakértőkkel folytatott konzultációk Az EURES-hálózattal kapcsolatban folytatott, fent említett általános jellegű konzultációk alapján 2013-ban kérdőíveket küldtek ki, hogy felülvizsgálják az állásajánlatokhoz való hozzáféréssel kapcsolatos nemzeti szintű gyakorlatokat, az álláskeresők és a munkáltatók hozzáférését az EURES-hálózathoz, és a megfeleltetési, kiközvetítési és toborzási tevékenységek megszervezését az EURES-hálózatban. A kérdőívre adott válaszok megerősítik a Bizottság által megállapított hiányosságokat, mivel a különböző tagállamok helyzetét összevetve nagy eltéréseket mutatnak a következőkkel kapcsolatban: a) mely állásajánlatokra vonatkozik az európai munkaközvetítés (a munkaerőpiacok átláthatósága), b) mi a kiinduló álláspontjuk az automatizált megfeleltetés lehetővé tétele tekintetében, c) a gyakorlatban hogyan lehet hozzáférni az EURES-hálózathoz (integráció) és d) a támogatási szolgáltatások tényleges nyújtása. 2.3. Hatásvizsgálat A Bizottság a feltárt hiányosságok megszüntetése érdekében a szabályozás javítására irányuló politikájával összhangban hatásvizsgálatot végzett a szakpolitikai alternatívákkal kapcsolatosan. A különböző szakpolitikai alternatívák a következők voltak: 1. a jelenlegi helyzet fenntartása, 2. a 492/2011/EU rendeletnek a benne foglalt rendelkezések végrehajtására vonatkozó bizottsági hatáskör tekintetében történő módosítása, 3. teljesen új rendelkezéseket tartalmazó új rendelet bevezetése és 4. új rendelet bevezetése, ezzel egyidejűleg pedig a Bizottság felhatalmazása arra, hogy fokozza az együttműködést az állami és magánkézben lévő foglalkoztatási szolgálatok között. Minden lehetőséget azon általános célkitűzés tükrében elemeztek, hogy az EURES-hálózat hatékony eszközt jelentsen az EU-n belüli munkavállalói mobilitásban érdekelt minden álláskereső és munkáltató számára. A hatásvizsgálat kimutatta, hogy az első lehetőség késleltetné a 2012. évi határozattal elindított reformot. A második lehetőség lehetővé tenné a Bizottság számára megfelelő intézkedések megtételét és a hatékonyabb eszköz létrehozását eredményező folyamat folytatását, de az egyes tagállamokban fennálló korlátozások miatt a 492/2011/EU rendelet módosítása nélkül várhatóan nem érné el a határozatban előirányzott eredményt. Emellett pedig a második lehetőség sem szüntetné meg az automatizált megfeleltetés, az integráció, a támogatási szolgáltatások, az információcsere és az együttműködés hiányosságait. Az előnyben részesített lehetőség tehát a 492/2011/EU rendelet és a 2012. évi határozat felváltása egy olyan eszközzel, amely egyesíti a két eszköz rendelkezéseit, és önmagában képes megszüntetni az összes hiányosságot. Ezen a lehetőségen belül több konkrét alternatívát is elvetettek, mivel nem voltak arányosak a konkrét célkitűzésekkel. A negyedik lehetőség, amely azzal egészítené ki a harmadik lehetőséget, hogy felhatalmazná a Bizottságot arra, hogy az EURES-hálózat érdekében önállóan alakítson ki partnerségeket az új foglalkoztatási szolgálatokkal, túlmutat a jelenlegi szakaszban szükséges intézkedéseken. A Hatásvizsgálati Testület 2013. december 5-én véleményt nyilvánított a hatásvizsgálat tervezetéről. E javaslattal együtt jelenik meg a Hatásvizsgálati Testület véleménye, valamint a végleges hatásvizsgálat és annak összefoglalója. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Jogalap Ez a javaslat – miként a 492/2011/EU rendelet is – az EUMSZ 46. cikkén alapul, amely lehetővé teszi rendeletek vagy irányelvek elfogadását a rendes jogalkotási eljárás keretében. 3.2. A szubszidiaritás és az arányosság elve A javasolt rendelet céljai szorosan kapcsolódnak az EUSZ 3. cikkének (3) bekezdésében leírt célkitűzésekhez, amely szerint az Európai Unió belső piacot hoz létre, amely magas versenyképességű, teljes foglalkoztatottságot és társadalmi haladást célul kitűző szociális piacgazdaságon alapul, az EUMSZ 9. cikkében leírt célkitűzésekhez – a foglalkoztatás magas szintjének előmozdítása, a megfelelő szociális védelem biztosítása – és az EUMSZ 45. cikkének célkitűzéseihez („a munkavállalók szabad mozgása jogot biztosít a munkavállalónak arra, hogy […] tényleges állásajánlatokra jelentkezzen; […] e célból a tagállamok területén szabadon mozogjon”). Az e javaslatban említett egyes intézkedések szorosan kapcsolódnak egymáshoz. Megerősítik egymást, és céljuk, hogy az EURES-hálózatot együttesen olyan eszközzé tegyék, amelyet az az EU-n belüli munkavállalói mobilitásban érdekelt minden álláskereső és munkáltató előnyben részesít. Amennyiben ezek az intézkedések a jelenlegi átláthatósági kötelezettségek kibővítésével, az automatizált megfeleltetés lehetővé tételével, az EURES-hálózathoz való, az egész EU-ra kiterjedő egyenlő hozzáférés biztosításával, a gyakorlati támogatási szolgáltatások egyértelműbb meghatározásával és az információcsere jelenlegi rendszerének kibővítésével járnak, akkor átfogó, ugyanakkor kiegyensúlyozott válaszlépésnek tekinthetők a jelenlegi együttműködési keretrendszer hiányosságaira. A szóban forgó intézkedések megfelelőek továbbá a munkaerőpiacokon jelen lévő munkanélküli személyek helyzete, az álláskeresők igényei („határozott szándék”) és az állásajánlatok és a toborzás piacának (technológiai) alakulása szempontjából is. Minden olyan intézkedés megalapozott, amely segít a munkavállalóknak a Szerződés 46. cikke szerinti szabad mozgása megvalósításában. Minden intézkedés célja, hogy javítsa „a nemzeti foglalkoztatási szolgálatok közötti szoros együttműködést” (az EUMSZ 46. cikkének a) pontja), és/vagy újratervezze a „megfelelő mechanizmusokat”, hogy megfeleltesse az állásajánlatokat és az álláspályázatokat (az EUMSZ 46. cikkének d) pontja). Az állásajánlatok, álláspályázatok és önéletrajzok határokon átnyúló közvetítésének és a munkavállalók ezzel kapcsolatos kiközvetítésének egyaránt előfeltétele a különböző tagállamok szervezetei közötti együttműködést elősegítő közös keretrendszer, mivel a tagállamok önmagukban nem tudják elérni a javaslat célkitűzéseit, ezért uniós szintű fellépésre van szükség. Az arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lép túl a céljai eléréséhez szükséges mértéken. A tagállamok az átláthatóság érdekében csak azokat az állásajánlatokat és önéletrajzokat bocsátják az EURES-portál rendelkezésre, amelyek már nemzeti szinten is hozzáférhetőek. Az automatizált megfeleltetés egyszerű átjárhatósági eszközök használatával érik majd el, nem pedig a nemzeti szinten használt, közös osztályozási rendszer bevezetésével. Az integráció – vagyis az EURES-szolgáltatások integrálása a foglalkoztatási szolgálatok ügyintézőinek tevékenységei közé – szabványos (online, illetve papíralapú) tájékoztatás útján valósulhat meg, és csak olyan helyzetekben kerül rá sor, amikor a célcsoportok egyes tagjainak kifejezett kérésére közvetlen kapcsolat létesítésére kerül sor (vagyis amennyiben a foglalkoztatási szolgálatoknál ügyfélszolgáltatásokat kérnek). A támogatási szolgáltatásokat nemzeti szinten többféle módon és csatornán keresztül is lehet nyújtani, gyakoriságuk és alkalmazási körük pedig az álláskeresők és a munkáltatók egyedi helyzete függvényében módosítható. A munkaerőhiányra és -túlkínálatra, valamint a kapcsolódó szakpolitikákra vonatkozó nemzeti információk tagállamok közötti megosztása szisztematikusabbá válik, az ilyen politkai intézkedésekre vonatkozó döntések azonban e rendelet hatályán kívül esnek. 4. KÖLTSÉGVETÉSI HATÁSOK Ez a javaslat nem jár költségvetési hatással az EU költségvetésére. Minden olyan tevékenység, amelyet az Európai Bizottságnak az EURES-hálózattal kapcsolatban kell elvégeznie, és amely emberi és/vagy pénzügyi erőforrásokat tesz szükségessé, a foglalkoztatási és szociális innovációs program (2014–2020) létrehozásáról szóló rendelet[16] hatálya alá esik, és az említett program éves költségvetési felosztásába tartozik. A 2014–2020 közötti időszakban ez az uniós program finanszírozza az olyan horizontális intézkedéseket, mint az EURES-portál, a közös képzési program, a célzott mobilitási rendszerek, például „Az első EURES-állásod” program és a készségek, kompetenciák és foglalkozások európai osztályozási rendszere (ESCO). Ugyanebben az időszakban az EU-n belüli munkavállalói mobilitással kapcsolatban a tagállamok által végzett tevékenységek az Európai Szociális Alap keretében támogathatóak. 5. A JAVASLAT RÉSZLETES ISMERTETÉSE 5.1. Általános rendelkezések Ez a fejezet a javaslat tárgyát (1. cikk) és fő fogalmait (2. cikk) határozza meg. A javaslat egységes keretbe foglalja a 492/2011/EU rendelet II. fejezetében és 38. cikkében foglalt rendelkezéseket, valamint az EURES-hálózatról szóló 733/2012/EU bizottsági határozatot. A javaslat célcsoportként a munkavállalókat és a munkáltatókat nevezi meg. A munkavállalók fogalmát az EUMSZ 45. cikkében a polgárokra ruházott jogok alapján határozza meg. A rendelkezések alkalmazásában a munkavállalók olyan polgárok, akik munkát keresnek, és joguk van foglalkoztatottként tevékenységet végezni, ezt a tevékenységet pedig jogosultak másik tagállam területén végezni. Lehetnek azonban harmadik országok polgárai is, akik jogszerűen tartózkodnak egy tagállamban, és joguk van ott dolgozni, feltéve hogy jogosultak másik tagállamba költözni. A javaslat abban az esetben is kiterjed a polgárok ezen kategóriára, ha azok munkaszerződés kötésével járó gyakorlati képzésen vagy szakmai gyakorlaton kívánnak részt venni. Az Európai Tanács 2012. június 28–29-i felhívására az EURES-hálózat egyes tagjai informális keretek között már keresik azokat a lehetőségeket, amelyekkel a hálózat hatásköre a tanulószerződéses gyakorlati képzésekre és szakmai gyakorlatokra is kiterjeszthető. 2014-ben kísérleti projekt indul majd, amelynek keretében a tagállamok önkéntes alapon megoszthatják egymással az állásajánlatokat és az álláspályázatokat. Célja az lesz, hogy fokozatosan kialakítsa az információk, az állásajánlatok és az álláspályázatok cseréjét ezen a munkaszerződés által szabályozott helyzeteken kívüli területen is. 5.2. Az EURES-hálózat kialakítása Ez a fejezet (újból) létrehozza az EURES-hálózatot (3. cikk). Leírja összetételét (4. cikk, (1) bekezdés), valamint a) a Bizottság (Európai Koordinációs Iroda, 6. cikk), b) a tagállamok által e rendelet alkalmazására kijelölt szervek (Nemzeti koordinációs irodák, 7. cikk) és c) az EURES-hálózatban szolgáltatóként részt vevő szervezetek (EURES-partnerek, 9. cikk) szerepét és feladatait. Mivel ez a hálózat kölcsönös segítségnyújtáson alapul, ezek a szervezetek közös feladatokat is ellátnak (4. cikk, (2) bekezdés). Az EURES-hálózat hozzájárul majd átfogó szakpolitikai célkitűzések eléréséhez (5. cikk). Az EU-n belüli munkavállalói mobilitást elősegítő eszközként a magas szintű foglalkoztatást támogató számos megoldás és szakpolitikai intézkedés egyike. A 8. cikk létrehozza azt a keretrendszert, amelynek alapján az egyes tagállamok engedélyezik a szervezetek számára, hogy EURES-partnerekként csatlakozzanak az EURES-hálózathoz, a mellékletben meghatározott közös minimumkövetelmények alkalmazását figyelembe véve (8. cikk, (4) bekezdés). Ez a rendelkezés e javaslat keretében az EURES-tagság bővítésének fő eszköze. Célja olyan rugalmas mechanizmus létrehozása, amely segítségével a tagállamok (fokozatosan) annyi szervezetet vonhatnak be az EURES-hálózatba, amennyit az EURES-hálózat célkitűzéseinek eléréséhez hasznosnak tekintenek: – Először is nem határozza meg a pályázó szervezet fogalmát, és így sokféle érintett szervezet számára lehet hozzáférést biztosítani, ideértve a magán- vagy civil szférában működő foglalkoztatási szolgálatokat, a munkáltatói szervezeteket, a szakszervezeteket, a kereskedelmi kamarákat és a migráns munkavállalókat támogató nem kormányzati szervezeteket is. Ezek a szervezetek – különböző módszerekkel – érdemben mind hozzájárulhatnak az EU-n belüli munkavállalói mobilitás előmozdításához. – Másodszor mivel ezen szervezetek némelyikére egyedi korlátozások vonatkozhatnak megbízatásuk, jogi helyzetük vagy adminisztratív kapacitásuk alapján, ezek dönthetnek úgy is, hogy az EURES-hálózat tevékenységeinek csupán bizonyos részeiben vesznek részt (9. cikk, (1) bekezdés). – Harmadszor ezek a szervezetek más szervezetekkel együttműködve EURES-partnerek lehetnek (8. cikk, (6) bekezdés). A keretrendszer tehát elegendő rugalmasságot biztosít a nemzeti szintű partnerségek kialakításához és így a széles körű földrajzi hozzáférhetőség és tematikus hatókör, valamint a nemzeti szintű szolgáltatásnyújtás fokozatos fejlesztéséhez, a mobilitási mintáknak és igényeknek megfelelő mértékben. A 8. cikk (3) bekezdése a foglalkoztatási szolgálatok számára kérelmezési jogot határoz meg. Ezt a jogot csak abban az országban lehet gyakorolni, amelyben az érintett foglalkoztatási szolgálatok jogszerűen tevékenykednek (a területiség elve). Habár az állami foglalkoztatási szolgálatok (áfsz) továbbra is fontos szerepet töltenek majd be az EURES-hálózatban (10. cikk), a más típusú foglalkoztatási szolgálatok pályázatait az egyes tagállamok bírálhatják el. A tagállamok a mellékletben meghatározottak mellett szükség esetén további kritériumokat is megfogalmazhatnak (8. cikk, (5) bekezdés). A 11. cikk egységes irányító szerv létrehozásáról rendelkezik, amely támogatja a Bizottság és a tagállamok között e rendelet céljából folytatott gyakorlati együttműködést. 5.3. Átláthatóság E fejezet konkrét intézkedéseket vezet be az átláthatóság és az automatizált megfeleltetés területén: – annak biztosítása érdekében, hogy az EURES-portálon az állásajánlatok majdnem teljes kínálata megjelenjen, és az álláskeresők egész Európában azonnal hozzáférjenek ugyanazokhoz az állásajánlatokhoz, emellett pedig hogy a portál tartalmazza az önéletrajzok átfogó adatbázisát, amelynek alapján a regisztrált munkáltatók toborozhatnak (14., 15. és 17. cikk); – annak lehetővé tétele céljából, hogy az EURES-portál jó minőségű, automatizált megfeleltetést végezzen az állásajánlatok és az önéletrajzok között EU-szerte, hogy minden uniós nyelvre fordítson, és hogy értelmezni tudja a nemzeti és ágazati szinten elsajátított készségeket, képességeket, képesítéseket, illetve a gyakorolt foglalkozásokat (16. cikk). E fejezet rendelkezései kifejezetten az átláthatóság elvének az áfsz-ektől eltérő szervezetekre való kiterjesztését támogatják, elvileg az EURES-partnereknek az EURES-hálózatban való önkéntes részvétele révén. Emellett arra ösztönzik az áfsz-eket, hogy – az EURES-portálhoz való könnyű hozzáférés elve alapján – alakítsanak ki partnerségeket más érintett szervezetekkel (15. cikk, (2) bekezdés), és hogy nemzeti szinten nemzeti csomópontok létrehozásával segítsék elő az információátvitelt (15. cikk, (5) bekezdés). Állásajánlatok megközelítőleg teljes kínálata Jelenleg nem minden tagállam továbbítja a nemzeti szinten közzétett összes állásajánlatot az EURES-portálra. A 14. cikk (1) bekezdésének a) pontja arra fogja kötelezni a tagállamokat, hogy az összes nemzeti szinten közzétett állásajánlatot továbbítsa az EURES-portálra, ezáltal pedig kiterjeszti a 492/2011/EU rendelet 13. cikkének hatályát. Először is ez a jelenleg az állásajánlatok EURES-portálra való továbbításában fennálló általános adminisztratív korlátozások, például a szerződés jellegéhez és időtartamához vagy a munkáltató toborzási szándékaihoz kapcsolódó korlátozások megszüntetését jelenti (14. cikk, (2) bekezdés). Másodszor a meglévő állásajánlat-kínálatot kibővíti a) az áfsz-eknél helyi vagy regionális szinten nyilvántartott, központilag azonban nem megosztott vagy az EURES-portálon eddig nem rendelkezésre bocsátott állásajánlatokkal, b) a harmadik felektől, például magánkézben lévő foglalkoztatási szolgálatoktól származó állásajánlatokkal, amennyiben ezeket már meglévő nemzeti megállapodások alapján az áfsz rendelkezésére bocsátották és c) az EURES-partnerektől származó állásajánlatokkal. A keresőrobotokkal kapcsolatos viszonylag új technológiai fejleményeket, az ilyen eszközöket használó tagállamok alacsony számát és a lehetséges adatvédelmi aggályokat figyelembe véve jelenleg nem célszerű a tagállamokat arra kötelezni, hogy az EURES-portálra a nemzeti jogszabályoknak megfelelően keresőrobotokkal összegyűjtött adatokat is továbbítsák. Álláspályázatok és önéletrajzok széles körű adatbázisa Európai szinten – a 492/2011/EU rendelet 13. cikkében foglaltak ellenére – jelenleg nem valósul meg az önéletrajzok vagy más álláskeresői profilok adatainak automatikus elektronikus cseréje. A 14. cikk (1) bekezdésének b) pontja arra fogja kötelezni a tagállamokat, hogy a nemzeti szinten rendelkezésre álló álláspályázatokat és önéletrajzokat bocsássák az EURES-portál rendelkezésére, amennyiben az érintett személy hozzájárult ezen információknak az EURES-portálra való továbbításához. Ez azon adatoknak az EURES-portálra történő továbbítására terjed majd ki, amelyeket az álláskeresők a) közvetlenül az áfsz-ek, b) az áfsz-ek és más foglalkoztatási szolgálatok közötti, adatcserére vonatkozó megállapodások eredményeképpen az áfsz-ek és c) az EURES-partnerek rendelkezésére bocsátanak. Ez az EURES-portálon regisztrált munkáltatók számára szélesebb körű önéletrajz-adatbázishoz biztosítana közvetlen hozzáférést. Az álláskeresők és munkáltatók online hozzáférését támogató mechanizmusok Annak érdekében, hogy az álláskeresők és a munkáltatók számára megkönnyítsék az álláspályázatok, az önéletrajzok és az állásajánlatok határokon átnyúló megosztását, két kötelezettség kerül bevezetésre: a) a 15. cikk arra kötelezi az áfsz-eket és más EURES-partnereket, hogy javítsák az EURES-portálhoz való hozzáférést az általuk kezelt álláskereső portálokon, továbbá b) a 17. cikk szerint az áfsz-ek és az adataikat nyilvántartó más EURES-partnerek kötelesek megfelelő segítséget nyújtani az álláskeresőknek és a munkáltatóknak, amikor azok az EURES-portálon is regisztráltatni kívánják magukat. Automatizált megfeleltetés Az Európai Bizottság jelenleg dolgozza ki a készségek, kompetenciák, képesítések és foglalkozások európai osztályozási rendszerét. Bár ennek elsődleges feladata az, hogy az EURES-portál automatizált, készségalapú megfeleltetési motorja legyen, lehetővé teszi az összes nemzeti álláskereső portál adatainak teljes átjárhatóságát egész Európában. Technikai szempontból az automatizált megfeleltetéshez szükséges átjárhatóság eléréséhez nincs szükség az osztályozási rendszerek összehangolására. Ahhoz, hogy az uniós jogban létre lehessen hozni egy olyan megfelelő mechanizmust, amellyel minden tagállam határokon átnyúló automatizált megfeleltetést alkalmazhat a nemzeti álláskereső portálokon, a 16. cikk csupán annyit ír elő, hogy a tagállamoknak egy kezdeti jegyzéket kell készíteniük valamennyi osztályozásnak az említett európai osztályozással való megfeleltetéseiről. A 16. cikk (3) bekezdése egy olyan, az összes tagállamra érvényes határidőt állapít meg, amelytől fogva – a technikai előírások és sablonok alkalmazása esetén – valamennyi megosztott adat átjárhatósága biztosított lesz (16. cikk, (5) bekezdés). Az adatminőséget érintő felelősség Az állásajánlatok minősége, az általuk közvetített információk helytállósága és a nemzeti jognak és előírásoknak való megfelelőségük tekintetében a felelősség azon szervezeteket terheli, amelyek a szóban forgó információkat az EURES-portál rendelkezésére bocsátják. A portál felhasználóit e felelősségről a Bizottság által a portálon ezzel kapcsolatban közzétett nyilatkozat tájékoztatja. A 14. cikk (4) bekezdése az ilyen nemzeti jogszabályok és előírások bevezetésének szükségességéről rendelkezik, az (5) bekezdés meghatározza az ezekhez kapcsolódó együttműködés és információcsere elveit, a (6) bekezdés pedig előírja, hogy az állásajánlatokkal kapcsolatos adatok forrása (az azokat hozzáférhetővé tévő szervezetig) visszakereshető legyen. 5.4. Támogatási szolgáltatások Ez a fejezet konkrét intézkedéseket vezet be az integráció és a támogatási szolgáltatások területén: – alapvető információk rendelkezésre bocsátása az EURES-hálózatról az egész EU-ban minden olyan álláskereső vagy munkáltató számára, aki/amely ügyfélszolgáltatásokat igényel a toborzáshoz, és az érdeklődő személyek számára folyamatos hozzáférés biztosítása az EURES-hálózathoz (19. cikk és 20. cikk, (1) bekezdés); – a megfeleltetésben, a kiközvetítésben és a toborzásban érdekelt minden ilyen személy számára segítség nyújtása az EURES-hálózaton keresztül (20. cikk, (2)–(4) bekezdés és 21–23. cikk). E fejezet rendelkezései kifejezetten a támogatási szolgáltatások biztosításának az áfsz-ektől eltérő szervezetekre való kiterjesztését támogatják, elvileg az EURES-partnereknek az EURES-hálózatban való önkéntes részvétele révén. Emellett arra ösztönzik az áfsz-eket, hogy hozzanak létre partnerségeket annak érdekében, hogy a munkáltatók számára egységes szolgáltatáscsomagot tudjanak nyújtani az EU-n belüli munkavállalói mobilitás tekintetében (21. cikk, (4) bekezdés). Alapelvek A 18. cikk (1) bekezdése kimondja, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell területükön az EURES-hálózathoz való tényleges hozzáférést, (2) bekezdése pedig arról rendelkezik, hogy a tagállamoknak össze kell hangolniuk a támogatási szolgáltatásokkal kapcsolatos megközelítésüket, figyelembe véve azon felelősségüket, amely az EURES-partnerek engedélyezési rendszerét, a nemzeti koordinációs iroda zökkenőmentes működését és az áfsz-ek által a közérdek szolgálatában betöltött szerepet érinti. A 18. cikk (3) bekezdése felsorolja azokat a lehetőségeket, amelyek az egyes tagállamok területén történő szolgáltatásnyújtás biztosítását szolgálják. A 18. cikk (5) bekezdése arról az elvről rendelkezik, hogy a munkavállalók számára ingyenesen kell támogatási szolgáltatásokat nyújtani, míg a munkáltatóknak nyújtott legtöbb támogatási szolgáltatás esetében a nemzeti gyakorlatnak megfelelő díjat lehet kiszabni (18. cikk, (6) bekezdés). Integráció A 19. cikk, illetve a 20. cikk (1) bekezdése szerint a) az EU-ban a foglalkoztatási szolgálatoknál ügyfélszolgáltatásokra regisztráló munkavállalóknak és munkáltatóknak meg kell kapniuk a szükséges alapvető információkat arról, hogy mit tehet értük az EURES, illetve b) minden érdeklődő munkavállalót proaktív módon tájékoztatni kell arról, hogy milyen további támogatásokat vehet igénybe („EURES-ajánlat”). Támogatási szolgáltatások A jelenlegi gyakorlat szerint az EURES-hálózatban szereplő szervezetek tájékoztatást, tanácsadást és útmutatást nyújthatnak az álláskeresőknek és a munkáltatóknak egyaránt, a következőképpen: – (…) a megfelelő állásajánlatokra vonatkozóan segítséget és tanácsot adnak a külföldi munkavégzés iránt érdeklődő álláskeresőknek, valamint segítik és támogatják őket a pályázatoknak és önéletrajzoknak az ajánlott európai önéletrajzsablon szerinti elkészítésében. Az álláskeresőknek lehetőségük nyílik arra, hogy önéletrajzukat regisztrálják az EURES önéletrajz-adatbázisában; – (…) információs és toborzási szolgáltatásokat nyújtanak az olyan munkaadóknak, akik külföldről szeretnének munkavállalókat toborozni, és többek között tanácsot és segítséget nyújtanak a lehetséges jelöltek profiljának meghatározásához. Népszerűsítik az EURES önéletrajz-adatbázisát mint olyan eszközt, amelynek segítségével a munkaadók hozzáférhetnek a külföldi munkavállalás iránt érdeklődőket tömörítő adatbázishoz. A 2012. évi határozattal arra hívták fel a tagállamokat, hogy fordítsanak nagyobb figyelmet a megfeleltetésre, a kiközvetítésre és a toborzásra. Az EURES-hálózaton belüli következetesebb végrehajtás érdekében az uniós jognak meg kell határoznia azokat a támogatási szolgáltatásokat, amelyeket az EU-n belüli munkavállalói mobilitáshoz nyújtott segítség iránt érdeklődő álláskeresők és munkáltatók számára kell biztosítani. A 20–23. cikk lefedi a szolgáltatások teljes skáláját az alapvető tájékoztatástól és útmutatástól a személyes segítségnyújtásig, ideértve a társadalombiztosítást és a munkahely betöltését követő segítségnyújtást is. Egyedi támogatási szolgáltatások A határ menti ingázók egyedi problémákkal szembesülnek a társadalombiztosítás, az adózás és a biztosítás területén, ezért egyedi segítségre van szükségük. Az érintett tagállamok dönthetnek úgy is, hogy együttműködési és szolgáltatási struktúrákat hoznak létre a határokon átnyúló régiókban, és ahol erre sor kerül, a határ menti ingázóknak nyújtott támogatási szolgáltatások közé kell tartozniuk az alábbiaknak: a) egyablakos megoldások az állásajánlatokkal, álláspályázatokkal és önéletrajzokkal kapcsolatos kommunikációhoz (15. cikk, (6) bekezdés), b) célzott alapvető információk (19. cikk, (2) bekezdés) és c) társadalombiztosítási ügyekben integrált online hozzáférés (23. cikk, (2) bekezdés), valamint segítségnyújtás és az illetékes hatóságokhoz való továbbirányítás (23. cikk, (3) bekezdés). E támogatási struktúrák egyik formája a határokon átnyúló partnerség. A tagállamok áfsz-ének útmutatása mellett különböző partnerségi összeállításokban, a határokon átnyúló regionális munkaerő-piaci igények függvényében összekapcsolhatják az állami foglalkoztatási szolgálatokat, a munkáltatók szervezeteit, a szakszervezeteket, a helyi hatóságokat és más olyan intézményeket, amelyek a határ menti régiók foglalkoztatási és szakképzési problémáival foglalkoznak. A határokon átnyúló régiók közül azok a foglalkoztatási övezetek jogosultak az egyedi támogatási struktúrára, amelyekben jelentős határokon átnyúló ingázás folyik, vagy ennek egyértelműen fennáll a lehetősége. Az aktív munkaerő-piaci szakpolitikákra vonatkozó megkülönböztetésmentes tájékoztatás A 24. cikk kimondja, hogy nem lehet megkülönböztetést tenni az aktív munkaerő-piaci intézkedésekre vonatkozó tájékoztatás során a saját országuk területén belül mozgó állampolgárok, valamint a más tagállamokba költöző állampolgárok között (egyenlő bánásmód a külföldre irányuló mobilitás esetén). Ez szükségszerűen következik a 492/2011/EU rendelet 5. cikkéből, amely szerint a tagállamok azon állampolgárainak, akik egy másik tagállamban keresnek munkát, ugyanazt a segítséget kell nyújtani, mint amilyet a tagállam állást kereső saját állampolgárai vehetnek igénybe (egyenlő bánásmód belföldi mobilitás esetében). 5.5. A mobilitási szakpolitikákkal fennálló kapcsolat Ez a fejezet olyan konkrét intézkedést vezet be, melynek célja: – az EURES-hálózat működésének támogatása a nemzeti munkaerőhiánnyal és ‑túlkínálattal kapcsolatos információcsere, valamint a fellépések tagállamok közötti koordinációja révén (25–30. cikk). E fejezet rendelkezései kifejezetten az információk, adatok és mutatók összegyűjtésének és felülvizsgálatának az áfsz-ektől eltérő szervezetekre való kiterjesztését támogatják, az EURES-partnerek EURES-hálózatban való részvétele révén. Az információcsere és a jelentéstétel általános célja E fejezet általános célja, hogy megerősítse az EURES-hálózaton belüli információcsere már meglévő rendszerét, amennyiben ez javíthatja a közösen elért konkrét eredmények minőségét vagy a tagállamok politikai intézkedéseinek összehangolását. Az információcseréhez kapcsolódó tevékenységek A 25. cikk az Európai Unió foglalkoztatási és szociális innovációs programjával kapcsolatos egyeztetések keretében elfogadott rendelkezések egyikét veszi át. Ez várhatóan segít majd integrálni a mobilitás hullámaival és mintáival kapcsolatos adatelemzést az EURES-hálózat munkájába. Mivel ez a rendelkezés jobban illene az EURES-rendeletbe, javasolt az EU foglalkoztatási és szociális innovációs programjának megfelelő cikkét hatályon kívül helyezni (lásd a 35. cikket). A 26. cikk arra kötelezi a tagállamokat, hogy osszák meg egymással az EU-n belüli munkavállalói mobilitás szempontjából fontos munkaerő-piaci információkat. Ez segít majd a tagállamoknak abban, hogy az EURES-hálózat keretében végzett fellépéseket hozzákapcsolják a mobilitási szakpolitikák tágabb köréhez. A 27. cikk célja, hogy az EURES-hálózatban részt vevő szervezeteket, vagyis a koordinációs irodákat, az állami foglalkoztatási szolgálatokat és más EURES-partnereket arra ösztönözze, hogy nyíltan és proaktív módon osszák meg egymással az egyes tagállamokban fennálló helyzettel kapcsolatos olyan információkat, amelyek hasznosak lehetnek az EU-n belüli munkavállalói mobilitás iránt érdeklődő munkavállalók számára. Jelenleg ezeket az információkat csak a koordinációs irodák gyűjtik, majd ezek továbbítják az EURES-portálra. A munkavállalók számára előnyös, ha szélesebb körre kiterjedő, alulról építkező megközelítéssel gyűjtik az ilyen jellegű információkat. Az eredményt közösen elfogadott sablonokkal lehet egységesíteni (27. cikk, (3) bekezdés). A 28. cikk a programozás tekintetében átveszi a 2012. évi határozatban szereplő megközelítést. A tervezett tevékenységekkel, erőforrásokkal és ellenőrzéssel kapcsolatos információknak a nemzeti koordinációs irodák közötti megosztása megerősíti a teljes EURES-hálózat hatékonyságát. Megerősítheti a szinergiákat és az egyes közös toborzási projektek kidolgozását is. A jelentéstételhez kapcsolódó tevékenységek A 29. cikk meghatározza, hogy milyen módszerrel kell az EURES-hálózat teljesítményét mérni. A 30. cikk a 492/2011/EU rendelet 17. cikkében meghatározott megközelítés alkalmazásának folytatásáról rendelkezik, miszerint kétévente jelentést kell tenni a rendelet II. fejezetének végrehajtásáról. 5.6. Záró rendelkezések A 31. cikk meghatározza, hogy az e rendeletben leírt összes intézkedést a személyes adatok védelméről szóló uniós jogszabályoknak és az ezekhez kapcsolódó nemzeti végrehajtási intézkedéseknek megfelelően kell végrehajtani. A Bizottság – az Európai Koordinációs Iroda szerepét ellátva – szintén érintett, ezért a 45/2001/EK rendeletet is be kell tartani. A 32. cikk az e rendelet bevezetésével kapcsolatos utólagos értékelésről rendelkezik. A 33. és a 34. cikk a másodlagos uniós jogszabályokban az EUMSZ 290. és 291. cikkének alkalmazásáról szóló szabványos rendelkezés. A 35. cikk meghatározza a hatályon kívül helyezendő rendelkezéseket. A 36. cikk a csatlakozási szerződések szerinti átmeneti intézkedések meglétét hangsúlyozza. Ez a rendelkezés Horvátországra alkalmazandó. 2014/0002 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a foglalkoztatási szolgálatok európai hálózatáról, a munkavállalók mobilitási szolgáltatásokhoz való hozzáféréséről és a munkaerőpiacok további integrációjáról (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 46. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási javaslat tervezetének a nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[17], tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[18], az Európai Adatvédelmi Biztossal történő konzultációt követően, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) A munkavállalók szabad mozgása az Unió polgárainak alapvető szabadsága, és az Unió belső piacának egyik pillére az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: a Szerződés) 45. cikke értelmében. Végrehajtása olyan uniós jogszabályok révén valósul meg, amelyek az uniós polgárokra és családtagjaikra ruházott jogok teljes mértékű gyakorlásának biztosítására irányulnak. (2) A munkavállalók szabad mozgása alapvetően fontos az uniós munkaerőpiac fokozottabb integrációjához, valamint a nagyarányú munkanélküliség sújtotta területek és a munkaerőhiányban szenvedő területek közötti munkavállalói mobilitás elősegítéséhez. Hozzájárul továbbá az üres álláshelyeknek a megfelelő képesítéssel rendelkező személyekkel való betöltéséhez és a munkaerőpiac szűk keresztmetszeteinek megszüntetéséhez. (3) A munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5-i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (kodifikált szöveg)[19] rendelkezései a közvetítés és az információcsere tekintetében hoztak létre mechanizmusokat, a 2012. november 26-i 2012/733/EU bizottsági végrehajtási határozat pedig a fenti rendeletnek megfelelően rendelkezett az EURES (European Employment Services, Európai Foglalkoztatási Szolgálat) nevű hálózat működéséről. Az említett szabályozási keretet felül kell vizsgálni olyan tényezők figyelembevétele érdekében, mint az új mobilitási minták, a méltányos mobilitás határozottabb követelménye, az állásajánlatokkal kapcsolatos adatok megosztásához használt technológia változásai, a munkakeresők és munkáltatók által használt többféle toborzási csatorna, valamint a toborzási szolgáltatások nyújtása során az állami foglalkoztatási szolgálatok (áfsz) mellett fellépő más munkaerő-piaci közvetítők növekvő szerepe. (4) Annak érdekében, hogy a szabad mozgás jogával felruházott munkavállalók ezzel a jogukkal a gyakorlatban is élhessenek, minden olyan uniós polgárnak és családtagjainak nyújtható e rendelet szerinti segítség, aki jogosult munkavállalóként tevékenységet végezni, a Szerződés 45. cikke értelmében. A tagállamok ezen a területen az uniós vagy nemzeti jogszabályok alapján egyenlő bánásmódra jogosult, harmadik országbeli állampolgároknak ugyanolyan hozzáférést kötelesek biztosítani, mint saját állampolgáraiknak. (5) A munkaerőpiacok kölcsönös függőségének fokozódása miatt szorosabb együttműködésre van szükség a foglalkoztatási szolgálatok között annak érdekében, hogy a Szerződés 46. cikkének a) pontja értelmében az EU-n belüli önkéntes és méltányos mobilitás révén minden munkavállaló számára biztosítsák a szabad mozgást, és ezért a tagállamok és a Bizottság között együttműködési keretet kell létrehozni az EU-n belüli munkavállalói mobilitás terén. E keretrendszer célja lehetővé tenni az EU-szerte közzétett állásajánlatok összegyűjtését és az ezen álláshelyekre való jelentkezést (közvetítés), meghatározni a kapcsolódó támogatási szolgáltatások munkavállalók és munkáltatók számára történő nyújtását, és közös megközelítést kialakítani az említett együttműködés elősegítéséhez szükséges információcsere tekintetében. (6) A Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumban az Európai Tanács kérte, hogy vizsgálják meg az EURES tanulószerződéses gyakorlati képzésekre és szakmai gyakorlatokra való kiterjesztésének lehetőségét; e rendelet hatálya kibővíthető a szóban forgó formákra, amennyiben az érintett személyek munkavállalónak minősülnek a Szerződés 45. cikke értelmében a polgárokra ruházott jogok szerint. Be kell vezetni a tanulószerződéses gyakorlati képzések és szakmai gyakorlatok területén fennálló, Unión belüli mobilitással kapcsolatos általános információk megfelelő cseréjét, és testre szabott segítséget kell nyújtani ezen álláshelyek jelöltjeinek; az említett információcserét és segítségnyújtást egy állásajánlatok közvetítésére szolgáló mechanizmuson keresztül kell végezni, amennyiben az ilyen közvetítés – a vonatkozó előírásoknak megfelelően és a tagállamok saját hatásköreinek tiszteletben tartása mellett – ésszerűnek minősül. (7) EU-szerte következetesebben kell végezni a közvetítést, a támogatási szolgáltatások nyújtását és az EU-n belüli munkavállalói mobilitással kapcsolatos információcserét. Ezért az EURES-hálózatnak a tagállamok és a Bizottság közötti együttműködési keret szerves részét kell képeznie. Meg kell határozni a hálózatban részt vevő különböző szervezetek, például az Európai Bizottság (azon belül pedig az Európai Koordinációs Iroda), a tagállamok által nemzeti szintű intézkedésre kijelölt szervek (azaz a nemzeti koordinációs irodák) és az álláskeresőket és munkáltatókat segítő szervezetek (az EURES-partnerek) szerepét és feladatait. (8) A nemzetközi és határokon átnyúló együttműködést és a tagállamokban az EURES részeként működő szervezeteknek nyújtott támogatást egy olyan uniós szintű struktúra (az Európai Koordinációs Iroda) révén kell elősegíteni, amely általános információkat, képzéseket, eszközöket és útmutatást biztosít. Ez a struktúra felelős továbbá a közös informatikai platform, az Európai Foglalkoztatási Mobilitás Portálja (EURES-portál) kifejlesztéséért. Munkája irányításához a tagállamokkal folytatott konzultáció mellett többéves munkaprogramokat kell kidolgozni. (9) A tagállamoknak nemzeti szinten koordinációs irodákat kell létrehozniuk, hogy általános támogatást és segítséget nyújtsanak a területükön az EURES részeként működő szervezetek számára, és támogatniuk kell a többi tagállamban működő megfelelő szervezetekkel és az Európai Koordinációs Irodával folytatott együttműködést. Ezeknek a koordinációs irodáknak főként az állásajánlatokkal kapcsolatos panaszokkal és problémákkal kell foglalkozniuk, és ellenőrizniük kell a megfelelési kérdéseket az Unión belüli önkéntes és méltányos munkavállalói mobilitás tekintetében. (10) A szociális partnerek részvétele az EURES-hálózatban főként a mobilitás akadályainak elemzéséhez, valamint az EU-n belüli méltányos és önkéntes munkavállalói mobilitás ösztönzéséhez járul hozzá, ideértve a határokon átnyúló régiókat is. A szociális partnerek uniós szintű képviselőit ezért be kell vonni az EURES-hálózat átfogó irányítási rendszerébe, a nemzeti munkáltatói szervezetek és szakszervezetek pedig EURES-partnerségre pályázhatnak. (11) Az EURES-hálózat összetételének a fent említett szervezeteken kívüli más szervezetek tekintetében rugalmasnak kell lennie, hogy igazodni tudjon a toborzási szolgáltatások piacán fellépő változásokhoz. A különböző foglalkoztatási szolgálatok megjelenése, valamint az áfsz-ek nemzeti toborzási szolgálatok tekintetében átalakított szerepe arra mutat, hogy a tagállamoknak és az Európai Bizottságnak közös erővel nyitottá kell tenniük az EURES-hálózatot, amely az Unión belüli toborzási szolgáltatások fő uniós eszköze. (12) Az EURES-hálózat tagságának kibővítése társadalmi, gazdasági és pénzügyi előnyökkel is jár. A partnerségek ösztönzése, a kiegészítő jelleg fokozása és a minőség javítása révén javítja a szolgáltatásnyújtás hatékonyságát. A bővítés növeli az EURES-hálózat piaci részesedését, mivel az új tagok állásajánlatokat, álláspályázatokat és önéletrajzokat bocsátanak rendelkezésre. A nemzetközi és határokon átnyúló együttműködés, amely az EURES-hálózat működésének fontos része, innovatív tanulási és együttműködési módokat eredményezhet a foglalkoztatási szolgálatok között, ideértve az állásajánlatokra és a támogatási szolgáltatásokra vonatkozó minőségi előírásokat is. Mindez megerősíti az EURES-hálózatot azon szerepében, amelyet az uniós foglalkoztatás magas szintjének elérésére irányuló konkrét intézkedések támogatásában a tagállamok és az Európai Bizottság számára rendelkezésre álló egyik legfontosabb eszközként tölt be. (13) Helyénvaló, hogy a szervezetek EURES-hálózatban EURES-partnerként való részvételének engedélyezése – a munkaerőpiac megszervezésében való illetékességüknek megfelelően – a területileg illetékes tagállam saját felelősségi körébe tartozzon. Az engedélyezést közös minimumkövetelmények és az engedélyezési folyamatra vonatkozó néhány alapszabály betartásával kell végrehajtani, ezáltal biztosítva az átláthatóságot és az egyenlő feltételeket az EURES-hálózathoz való csatlakozás során, de ez nem csökkentheti azt a rugalmasságot, amely az állami foglalkoztatási szolgálatok és más munkaerő-piaci szereplők együttműködésével kapcsolatos különböző nemzeti modellek és formák figyelembevételéhez szükséges. (14) Az EURES-hálózat egyik célja, hogy támogassa a méltányos EU-n belüli munkavállalói mobilitást, ezért a szervezetek csatlakozásának engedélyezése során az egyik minimumkövetelmény szerint ezeknek a szervezeteknek vállalniuk kell, hogy teljes mértékben tiszteletben tartják az alkalmazandó munkaügyi előírásokat és jogi követelményeket. (15) Az EURES-hálózat jelenlegi működése – amely az áfsz-ek közötti, régóta fennálló együttműködésen alapul – és az EURES-hálózat új szervezetek számára történő megnyitásának célkitűzése közötti egyensúly biztosítása érdekében rendelkezni kell arról, hogy elismerjék az áfsz-ek egyedi helyzetét az EURES-hálózaton belül. Átmeneti időszakot kell bevezetni, melyet követően az áfsz-ek részvételére is teljes körűen alkalmazni kell majd a közös minimumkövetelményeket. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az áfsz-ek megfeleljenek a közös minimumkövetelményeknek és a rendeletben meghatározott kötelezettségeknek. (16) Annak érdekében, hogy a munkavállalókkal és a munkáltatókkal megbízható és friss információkat oszthasson meg az EU-n belüli munkavállalói mobilitás különböző szempontjairól, az EURES-hálózatnak más olyan szervekkel, szolgálatokkal és uniós hálózatokkal kell együttműködnie, amelyek elősegítik a mobilitást, és tájékoztatják a polgárokat az uniós jogszabályokban foglalt jogaikról – ilyen például az Európa Önökért internetes oldal, az európai ifjúsági portál és a SOLVIT –, valamint a szakmai képesítések elismeréséért felelős szervezetekkel és a munkavállalókkal szembeni egyenlő bánásmód ösztönzéséért, elemzéséért, ellenőrzéséért és támogatásáért felelős szervekkel, amelyeket [a munkavállalók szabad mozgása alapján a munkavállalókra ruházott jogok gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló] …/2013/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján jelölték ki. (17) A szabad mozgás jogának érvényesítésére olyan eszközöket kell létrehozni, amelyek segítik a közvetítést, vagyis az állásajánlatok, az álláspályázatok és az önéletrajzok megosztását, hogy a munkaerőpiac a Szerződés 46. cikkének d) pontja értelmében teljes mértékben hozzáférhető legyen a munkavállalók és a munkáltatók számára, ezért a Bizottságnak uniós szinten közös informatikai platformot kell létrehoznia és működtetnie. E jog biztosítása révén lehetővé válik a munkavállalók számára, hogy ténylegesen az egész Unióban hozzáférjenek az összes munkalehetőséghez. (18) A közös informatikai platform, amely összekapcsolja az állásajánlatokat és az ezekre való jelentkezés lehetőségét, valamint lehetővé teszi az álláskeresők és a munkáltatók számára, hogy különböző kritériumok alapján és különböző szinteken automatikusan megfeleltessék az adatokat, lehetőséget nyújt majd az uniós munkaerőpiacokon az egyensúly megteremtésére, ezzel növelve a foglalkoztatást, és segítve elkerülni azon veszélyeket, amelyek az életszínvonalat és a foglalkoztatottság mértékét a különböző régiókban és ágazatokban fenyegetik. (19) A közös informatikai platform számára rendelkezésre bocsátott információk – és elsősorban az állásajánlatokkal kapcsolatos adatok – tartalmi és technikai minőségének biztosításáért jogilag azon szervezetek felelősek, amelyek a szóban forgó információt hozzáférhetővé teszik az adott tagállam jogának és/vagy előírásainak megfelelően. A Bizottságnak elő kell segítenie az együttműködést annak érdekében, hogy korán észlelhetővé váljanak az információk európai szintű cseréje terén történő csalások vagy visszaélések. (20) A készségek, kompetenciák, képesítések és foglalkozások közös osztályozási rendszere az online álláspályázatok lehetővé tételének egyik legfontosabb eszköze az EU-ban, ezért fejleszteni kell az együttműködést a tagállamok és az Európai Bizottság között a határokon átívelő átjárhatóság és az automatizált megfeleltetés megvalósítása érdekében, ideértve a nemzeti osztályozások és a közös osztályozás közötti megfeleltetéseket is. A készségek és képesítések összehasonlíthatóságára irányuló többi bevált európai formátumot és eszközt, például az európai képesítési keretrendszert és a képesítések és a szakmai alkalmasság átláthatóságának egységes keretét (Europass) is használni kell. (21) Egységes megközelítést kell létrehozni az EURES-hálózatban részt vevő szervezetek által nyújtott szolgáltatások („támogatási szolgáltatások”) tekintetében, és lehetőség szerint egyenlő bánásmódot kell biztosítani az EU-n belüli munkavállalói mobilitással kapcsolatban segítséget kérő munkavállalók és munkáltatók számára, ezért alapelveket és szabályokat kell megfogalmazni a támogatási szolgáltatások egyes tagállamok területén jellemző hozzáférhetőségével kapcsolatban. A szóban forgó egységes megközelítés kiterjed a munkavégzésnek minősülő tanulószerződéses gyakorlati képzésekre és a szakmai gyakorlatokra is. (22) A munkavállalók javára válik, ha az Unión belüli munkavállalói mobilitással kapcsolatos segítségnyújtást többféle formában vehetik igénybe, és erre szükség is van ahhoz, hogy az EURES-hálózat a munkavállalókat teljes pályafutásuk során támogathassa, biztonságossá téve az átmeneteket és a karriert. (23) A támogatási szolgáltatások segítségével csökken azon akadályok száma, amelyeket az álláskeresők az uniós jog által biztosított jogaik gyakorlása során tapasztalnak, valamint hatékonyabban ki lehet aknázni az álláslehetőségeket, és ezáltal javulnak az egyéni foglalkoztatási kilátások. (24) A munkaerő-piaci kereslet alaposabb ismerete a foglalkozások, ágazatok és a munkáltatók igényei szempontjából segítené a munkavállalók szabad mozgását az Unión belül, ezért a támogatási szolgáltatások keretében jó minőségű támogatást kell nyújtani a munkáltatók és különösen a kis- és középvállalkozások számára. A foglalkoztatási szolgálatok és a munkáltatók közötti szoros munkakapcsolat növeli majd az összegyűjtött állásajánlatok mennyiségét, valamint az állások és a megfelelő jelöltek megfeleltetéseinek számát, biztonságos útvonalakat biztosít az álláskeresők – különösen a veszélyeztetett csoportok tagjai – részére, és javítja a munkaerő-piaccal kapcsolatos ismeretek szintjét. (25) A valamennyi tagállam tekintetében közös támogatási szolgáltatások meghatározásához az álláskeresőknek és munkáltatóknak nyújtott tájékoztatás, útmutatás és tanácsadás területén folytatott sikeres tagállami gyakorlatokról kialakított megállapodást kell alapul venni. (26) A munkavállalóknak nyújtott támogatási szolgáltatások az őket az uniós jog alapján munkavállalóként megillető szabad mozgás jogának a gyakorlásához kapcsolódnak, ezért ezeket ingyenesen kell biztosítani. A munkáltatóknak nyújtott támogatási szolgáltatások azonban a nemzeti gyakorlatnak megfelelően díjkötelesek lehetnek. (27) Különös figyelmet kell fordítani a mobilitás határokon átnyúló régiókban történő támogatására, valamint az eltérő tagállamban élő és dolgozó határ menti ingázók számára történő szolgáltatásnyújtásra, akik különböző nemzeti gyakorlatokkal és jogrendszerekkel szembesülnek, és mobilitásukat különböző közigazgatási, jogi és adózási akadályok nehezítik. A tagállamok dönthetnek úgy is, hogy külön támogatási struktúrákat alakítanak ki a mobilitás e formájának elősegítése érdekében, és ezeknek a struktúráknak – az EURES-hálózat keretén belül – ki kell elégíteniük a tájékoztatás, az útmutatás, a munkaerő-kereslet és ‑kínálat közötti határokon átnyúló megfeleltetés és az ehhez kapcsolódó kiközvetítés iránti igényeket. (28) A munkaerő-piacok átláthatósága és a megfelelő munkaközvetítési képességek az EU-n belüli munkavállalói mobilitás előfeltételei. A munkaerő-kereslet és ‑kínálat között úgy érhető el nagyobb egyensúly, ha uniós szinten a tagállamok és az Európai Bizottság között létrehozandó, hatékony rendszer működik a nemzeti és ágazati munkaerőhiánnyal és –túlkínálattal kapcsolatos információcsere területén, amelynek alapján a tagállamok kialakíthatják mobilitási szakpolitikájukat, és megerősíthetik az EURES-hálózattal való gyakorlati együttműködést. (29) A munkavállalók szabad mozgása és a magas szintű foglalkoztatás szorosan összefügg, és megköveteli, hogy a tagállamok olyan mobilitási szakpolitikákat dolgozzanak ki, amelyek támogatják az uniós munkaerőpiac megfelelőbb működését. A tagállamok mobilitási szakpolitikáit szociális és munkaügyi szakpolitikáik szerves részének kell tekinteni. (30) Létre kell hozni egy programozási ciklust az EU-n belüli mobilitással kapcsolatos fellépések koordinációjának támogatására. Ahhoz, hogy ez eredményes legyen, a tagállamok munkaterveinek figyelembe kell vennie a mobilitási hullámokat és mintákat, a meglévő és előre jelzett munkaerőhiánnyal és ‑túlkínálattal kapcsolatos adatok elemzéseit és az EURES-hálózat keretében szerzett toborzási tapasztalatokat és folytatott gyakorlatokat, továbbá tartalmaznia kell a tagállami szervezetek rendelkezésére álló források és eszközök felülvizsgálatát is az Unión belüli munkavállalói mobilitás elősegítése érdekében. (31) A tagállamok munkaterv-tervezeteinek a programozási ciklus keretében történő megosztása lehetővé teszi a tagállamok nevében eljáró nemzeti koordinációs irodák számára, hogy az EURES-hálózat erőforrásait az Európai Koordinációs Irodával együttműködésben a megfelelő fellépésekhez és projektekhez rendeljék, és ezáltal az EURES-hálózat eredményorientált eszközzé fejlődhet, amely fogékony a munkavállalók igényeire a munkaerőpiacok dinamikájának megfelelően. (32) Az EURES-hálózat teljesítményének mérését lehetővé tévő információk rendelkezésre állása érdekében közös mutatókat kell meghatározni. Ezeknek a mutatóknak iránymutatást kell adniuk az EURES-hálózatban részt vevő szervezetek számára eredményeik meghatározásához, és segíteniük kell az EURES-hálózat általános céljaihoz képest elért eredmények értékelésében, ideértve annak az összehangolt foglalkoztatási stratégia végrehajtásához való hozzájárulását a Szerződés 145. cikke értelmében. (33) Amennyiben az e rendeletben foglalt intézkedések személyes adatok feldolgozásával járnak, akkor azokat a személyes adatok védelméről szóló uniós jogszabályoknak[20], valamint ezek nemzeti végrehajtási intézkedéseinek megfelelően kell végrehajtani. (34) Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és betartja a különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája által megállapított alapelveket az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikke értelmében. (35) Mivel e rendelet célját – miszerint a tagállamok közötti együttműködést szolgáló olyan közös keretrendszert kell létrehozni, amely egyrészt összegyűjti az állásajánlatokat, másrészt lehetővé teszi az ezekre való jelentkezést, valamint elősegíti a munkaerő-piaci kereslet és kínálat kiegyensúlyozását – a tagállamok önmagukban nem tudják elérni, így az a fellépés léptéke és hatása miatt uniós szinten jobban megvalósítható, az EU az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének megfelelően intézkedéseket fogadhat el. Az arányosság elvével összhangban, az 5. cikknek megfelelően e rendelet kizárólag az említett cél megvalósításához szükséges intézkedéseket tartalmaz. (36) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően a Bizottságnak felhatalmazást kell adni felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására annak biztosítása érdekében, hogy a szervezeteknek az EURES-hálózathoz EURES-partnerként történő csatlakozásának engedélyezése, valamint e szervezetek teljesítményére vonatkozó közös mutatók kidolgozása tekintetében a tagállamokra háruló kötelezettségeket az alkalmazásuk során szerzett tapasztalatok fényében módosítani lehessen, illetve hogy figyelembe vegyék a munkaerőpiac változó igényeit. Kiemelkedően fontos, hogy a Bizottság előkészítő tevékenysége során megfelelően konzultáljon, beleértve a szakértőkkel való konzultációt is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és megszövegezése során a Bizottságnak gondoskodnia kell az alkalmazandó dokumentumoknak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz történő egyidejű, időben és megfelelő módon történő eljuttatásáról. (37) A közvetítés és az automatizált megfeleltetés céljából, valamint a tagállamok közötti információcsere során használt modellekre és eljárásokra vonatkozó technikai előírások és formátumok alkalmazásához szükséges egységes feltételek biztosítása érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörrel kell felruházni. E hatáskört a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek megfelelően kell gyakorolni, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: I. FEJEZET ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK 1. cikk Tárgy (1) E rendelet célja, hogy a tagállamok és a Bizottság közötti együttműködés keretrendszerének létrehozásával elősegítse a munkavállalók Unión belüli szabad mozgását az EUMSZ 45. cikke értelmében. (2) Az (1) bekezdés alkalmazásában e rendelet az alábbiak tekintetében fogalmaz meg célokat, alapelveket és szabályokat: a) a tagállamok és a Bizottság közötti együttműködés az állásajánlatokkal, az álláspályázatokkal és az önéletrajzokkal kapcsolatos adatok megosztása és az ennek eredményeként történő kiközvetítés területén; b) az egyes tagállamok által egyenként vagy közösen végrehajtott olyan intézkedések, amelyek az uniós munkaerő-piaci kereslet és kínálat közötti egyensúly megteremtését és ezáltal a magas szintű foglalkoztatás elősegítését szolgálják; c) a foglalkoztatási szolgálatok tagállamokra és Bizottságra kiterjedő európai hálózatának működése; d) a munkavállalók és munkáltatók számára nyújtandó mobilitási támogatási szolgáltatások. 2. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában: a) „állami foglalkoztatási szolgálatok”: olyan tagállami szervezetek, amelyek az érintett minisztériumokhoz, közszolgálati szervekhez vagy a közjog hatálya alá tartozó vállalatokhoz tartoznak, és amelyek feladata az aktív munkaerő-piaci szakpolitikai intézkedések végrehajtása és foglalkoztatási szolgáltatások közérdekből történő nyújtása; b) „foglalkoztatási szolgálatok”: olyan jogi vagy természetes személyek, amelyek egy tagállamban jogszerűen működnek, és amelyek álláskeresők számára foglalkoztatás céljából, munkáltatók számára pedig munkavállalók toborzása céljából nyújtanak szolgáltatásokat; c) „állásajánlat”: bármely alkalmazási ajánlat, ideértve a munkavégzésnek minősülő tanulószerződéses gyakorlati képzéseket és a szakmai gyakorlatokat; d) „közvetítés”: információcsere, valamint az állásajánlatok, az álláspályázatok és az önéletrajzok feldolgozása; e) „közös informatikai platform”: a közvetítés céljából európai szinten létrehozott informatikai infrastruktúra és a kapcsolódó internetes platformok; f) „kiközvetítés” (munkavállaló munkáltatóhoz való, foglalkoztatási szolgálatok általi kiközvetítése) vagy „toborzás” (munkavállaló munkáltató részére történő toborzása): üres álláshely betöltése céljából nyújtott olyan szolgáltatás, amely a keresleti és kínálati oldal közötti közvetítésen alapul; g) „határ menti munkavállaló”: egy adott tagállamban foglalkoztatottként tevékenységet végző olyan munkavállaló, akinek a lakóhelye egy másik tagállamban található, ahová rendszerint naponta vagy legalább hetente egyszer visszatér. II. FEJEZET AZ EURES-HÁLÓZAT LÉTREHOZÁSA 3. cikk Létrehozás Ez a rendelet létrehozza a foglalkoztatási szolgálatok európai hálózatát („EURES-hálózat”). 4. cikk Összetétel, szerepek és közös feladatok (1) Az EURES-hálózat az alábbi kategóriákba tartozó szervezetekből áll: a) az Európai Bizottság, amely az Európai Koordinációs Irodán keresztül segítséget nyújt az EURES-hálózatnak tevékenységei elvégzéséhez; b) az EURES-tagok, vagyis a tagállamok által kijelölt szervek, melyek feladata e rendelet alkalmazása a tagállamokban (nemzeti koordinációs irodák); c) az EURES-partnerek, azaz azon szervezetek, amelyeket a tagállamok felhatalmaznak arra, hogy nemzeti, regionális és/vagy helyi szinten a munkavállalók és munkáltatók számára közvetítést végezzenek és/vagy támogatási szolgáltatásokat nyújtsanak. (2) Szerepének és feladatának megfelelően minden szervezet, amely részt vesz az EURES-hálózatban, aktívan és szoros együttműködésben ösztönzi a munkavállalói mobilitást érintő lehetőségek megteremtését az Unióban, és igyekszik javítani azokat a módszereket, amelyek segítségével a munkavállalók és munkáltatók helyi, regionális, nemzeti és európai szinten élhetnek ezekkel a lehetőségekkel. 5. cikk Célkitűzések Az EURES-hálózat az alábbi célok eléréséhez járul hozzá: a) az EUMSZ 45. cikkében és a munkavállalók Unión belüli szabad mozgásáról szóló, 2011. április 5-i 492/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben[21] megállapított jogok gyakorlásának elősegítése; b) az összehangolt foglalkoztatási stratégia végrehajtása az EUMSZ 145. cikke értelmében; c) a munkaerőpiacok jobb működése és integrációja az EU-ban; d) fokozottabb, méltányos alapon zajló önkéntes földrajzi és foglalkozási mobilitás az EU-ban; e) a munkaerőpiacról kirekesztett személyek társadalmi befogadása és beilleszkedése. 6. cikk Az Európai Koordinációs Iroda feladatai (1) Az Európai Koordinációs Iroda különösen az alábbiak biztosítását vállalja: a) összefüggő keretrendszer kialakítása és horizontális támogatás nyújtása az EURES-hálózat számára, amelybe az alábbiak tartoznak: i. egy európai foglalkoztatási mobilitási portál (a továbbiakban: EURES-portál) és az ehhez kapcsolódó informatikai szolgáltatások üzemeltetése és fejlesztése, ezen belül az állásajánlatok, álláspályázatok, önéletrajzok és egyéb igazoló dokumentumok, például készségútlevelek és egyéb információk cseréje, más releváns európai uniós tájékoztató és/vagy tanácsadó szolgálatokkal és hálózatokkal, valamint kezdeményezésekkel együttműködésben; ii. tájékoztatási és kommunikációs tevékenységek; iii. közös képzési program az EURES személyzete számára; iv. a kapcsolatépítés, a bevált gyakorlat cseréje és az egymástól való tanulás elősegítése az EURES-hálózaton belül; b) a földrajzi és foglalkozási mobilitás elemzése; c) a tanulószerződéses gyakorlati képzéssel és szakmai gyakorlattal kapcsolatos uniós együttműködés és közvetítés megfelelő keretrendszerének kialakítása e rendeletnek megfelelően; d) az EURES tevékenységének és foglalkoztatási teljesítményének nyomon követése és értékelése az EURES-tagokkal együttműködésben; (2) Többéves munkaprogramjait a 11. cikkben említett EURES Koordinációs Csoporttal folytatott konzultáció mellett kell kidolgozni. 7. cikk A nemzeti koordinációs irodák feladatai (1) Minden nemzeti koordinációs iroda feladata: a) együttműködni a Bizottsággal és más tagállamokkal a III. fejezetben meghatározott keretrendszeren belül zajló közvetítés terén; b) megszervezni az EURES munkáját a tagállamban, ideértve a támogatási szolgáltatások IV. fejezetnek megfelelő biztosítását is; c) összehangolni az érintett tagállam által végrehajtott intézkedéseket egymással és a többi tagállam intézkedéseivel az V. fejezetnek megfelelően. (2) A nemzeti koordinációs iroda emellett megszervezi az Európai Koordinációs Iroda által nyújtott, a 6. cikkben említett horizontális támogatási szolgáltatások nemzeti szintű végrehajtását, adott esetben szoros együttműködésben az Európai Koordinációs Irodával és más nemzeti koordinációs irodákkal. Az említett horizontális támogatási tevékenységek közé főként az alábbiak tartoznak: a) olyan információk összegyűjtése és validálása – többek között az EURES-portálon való – közzététel céljával, amelyek az adott ország területén működő EURES-partnerekkel, azok tevékenységével, és az általuk a munkavállalóknak és munkáltatóknak nyújtott támogatási szolgáltatások körével kapcsolatosak; b) az EURES tevékenységéhez kapcsolódó előképzés nyújtása, a közös képzési programban és a kölcsönös tanulási folyamatban részt vevő személyzet kiválasztása; c) a 28. és 29. cikkel kapcsolatos adatok gyűjtése és elemzése. (3) A nemzeti koordinációs irodák – többek között az EURES-portálon való – közzététel céljából, a munkavállalók és a munkáltatók érdekében validálják, rendszeresen frissítik és kellő időben terjesztik a nemzeti szinten rendelkezésre álló információkat és útmutatásokat az alábbiakról: a) élet- és munkakörülmények; b) a foglalkoztatással kapcsolatos adminisztratív eljárások; c) a munkavállalókra vonatkozó szabályok; d) tanulószerződéses gyakorlati képzések és szakmai gyakorlatok; e) adott esetben a határ menti ingázók helyzete, főleg a határokon átnyúló régiókban. A nemzeti koordinációs irodák adott esetben az információk validálásába és terjesztésébe más tájékoztató és tanácsadó szolgálatokat és hálózatokat, valamint megfelelő nemzeti szerveket is bevonhatnak, ideértve a munkavállalók szabad mozgásával összefüggésben a munkavállalóknak biztosított jogok gyakorlását megkönnyítő intézkedésekről szóló 2013/.../EU európai parlamenti és tanácsi irányelv[22] 5. cikkében említett szerveket is. (4) A nemzeti koordinációs irodák általános támogatást nyújtanak a területükön az EURES-hálózatban részt vevő szervezeteknek a többi tagállamban működő megfelelő szervezetekkel való együttműködés tekintetében. Ide tartozik az a támogatás, amelyet az EURES-en belüli állásajánlatokhoz és toborzáshoz kapcsolódó panaszok esetében, valamint az állami hatóságokkal, például a munkaügyi felügyelőségekkel való együttműködés tekintetében nyújtanak. (5) A nemzeti koordinációs irodák ösztönzik az érdekelt felekkel, például a pályaorientációs tanácsadókkal, egyetemekkel, kereskedelmi kamarákkal és a gyakorlati képzések és szakmai gyakorlatok lebonyolításában részt vevő szervezetekkel való együttműködést. (6) Minden tagállam biztosítja, hogy nemzeti koordinációs irodája számára rendelkezésre álljon az e rendeletben meghatározott feladatai végrehajtásához szükséges személyzet és egyéb források. (7) A nemzeti koordinációs irodát a nemzeti koordinátor vezeti, aki a 11. cikkben említett Koordinációs Csoport tagja. 8. cikk Az EURES-partnerek engedélyezése (1) Minden tagállam létrehoz egy rendszert az EURES-partnerek EURES-hálózatban való részvételének engedélyezésére, azok tevékenységeinek nyomon követésére és annak ellenőrzésére, hogy e rendelet alkalmazása során betartják-e a nemzeti és az uniós jogszabályokat. Ez a rendszer átlátható, arányos és tiszteletben tartja a pályázó szervezetek tekintetében az egyenlő bánásmód, valamint a jogszerű eljárás elvét. (2) A tagállamok tájékoztatják az Európai Koordinációs Irodát a kialakított nemzeti rendszerükről, valamint azokról az EURES-partnerekről, amelyek számára az EURES-hálózatban való részvételt engedélyezték. (3) A tagállamokban jogszerűen működő foglalkoztatási szolgálatok kérelmet nyújthatnak be az adott tagállamban abból a célból, hogy EURES-partnerként részt vehessenek az EURES-hálózatban, az e rendeletben meghatározott feltételeknek és az érintett tagállam által létrehozott rendszernek megfelelően. (4) Az EURES-partnerek az EURES-hálózatban a mellékletben meghatározott közös minimumkövetelményeknek megfelelően vehetnek részt. (5) A közös minimumkövetelmények nem sértik a tagállamok által alkalmazott azon további kritériumokat és követelményeket, amelyeket az adott tagállam szükségesnek tart a területén a foglalkoztatási szolgálatok tevékenységeire vonatkozó szabályok megfelelő alkalmazásához és a munkaerő-piaci szakpolitikák eredményes irányításához. Az átláthatóság biztosítása érdekében ezek a kritériumok és követelmények az (1) bekezdésben említett rendszer szerves részét képezik. (6) Az EURES-partnerek együttműködhetnek más EURES-partnerekkel vagy más szervezetekkel is a mellékletben leírt kritériumok együttes teljesítése érdekében. Ilyen esetekben az EURES-hálózatban való részvétel további feltétele a megfelelő partnerség huzamos fennállása. (7) A melléklet módosításához a Bizottság a 33. cikkben említett eljárással összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el. (8) A Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusok segítségével a nemzeti rendszerek leírására szolgáló sablont, illetve a nemzeti rendszerekkel kapcsolatos információk tagállamok közötti cseréjére vonatkozó eljárásokat fogadhat el. E végrehajtási aktusokat a Bizottság a 34. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással összhangban fogadja el. 9. cikk Az EURES-partnerek feladatai (1) A pályázó szervezetek az EURES-hálózatban való részvétel tekintetében az alábbi lehetőségek közül választhatnak: a) hozzájárulnak az állásajánlatok adatbázisához a 14. cikk (1) bekezdésének a) pontja értelmében; b) hozzájárulnak az álláspályázatok és önéletrajzok adatbázisához a 14. cikk (1) bekezdésének b) pontja értelmében; c) támogatási szolgáltatásokat nyújtanak a munkavállalóknak és munkáltatóknak a IV. fejezet értelmében vagy d) az a)–c) pontban leírtak kombinációja. (2) Az EURES-partnerek egy vagy több kapcsolattartó pontot jelölnek ki, például munkaközvetítési és toborzási irodákat, telefonos ügyfélszolgálatokat, önkiszolgáló eszközöket és ezekhez hasonlókat, amelyek révén a munkavállalók és munkáltatók segítséget kaphatnak a közvetítéssel kapcsolatban, és/vagy hozzáférhetnek a támogatási szolgáltatásokhoz e rendeletnek megfelelően. A kapcsolattartó pontok alapját képezhetik dolgozói csereprogramok, összekötő tisztviselők kiküldetése vagy közös munkaközvetítő ügynökségek is. (3) A kapcsolattartó pontoknak egyértelműen meg kell határozniuk a munkavállalóknak és munkáltatóknak nyújtandó támogatási szolgáltatások körét. (4) A tagállamok előírhatják az EURES-partnerek számára, hogy hozzájáruljanak az alábbiakhoz: a) a 15. cikk (5) bekezdésében említett „nemzeti csomópont” működése díj befizetése vagy más módszer révén; b) a 26. és 27. cikkben említett információk cseréje; c) a 28. cikkben említett programozási ciklus; d) az adatok 29. cikknek megfelelő gyűjtése. A tagállamok nemzeti rendszerük keretében az arányosság elve alapján dönthetnek e hozzájárulások módjáról, figyelembe véve olyan tényezőket, mint az EURES-partner adminisztratív kapacitása és az EURES-hálózatban való részvételének mértéke, az (1) bekezdésben említettek szerint. 10. cikk Az állami foglalkoztatási szolgálatok szerepe (1) A tagállamok olyan általános feladatokkal vagy tevékenységekkel bízhatják meg az állami foglalkoztatási szolgálatokat, amelyek az e rendelet értelmében végzett munka megszervezéséhez, például az EURES-partnerek engedélyezésére szolgáló nemzeti rendszerek kialakításához és működtetéséhez vagy a 20. cikkben említett alapvető információk előállításához és terjesztéséhez kapcsolódnak. (2) A tagállamok az állami foglalkoztatási szolgálataikra bízhatják a 21–23. cikkben említett támogatási szolgáltatások nyújtását, amennyiben azok e rendelet 8. cikkének és mellékletének megfelelően engedélyezett EURES-partnerként, vagy pedig a (3) bekezdésben említett kivétel alapján engedélyezett EURES-partnerként részt vesznek az EURES-hálózatban. (3) A tagállamok e rendelet alkalmazásától számított legfeljebb öt évig mentesíthetik az e rendelet 8. cikkének és mellékletének alkalmazásával kapcsolatos felülvizsgálat alól azokat az állami foglalkoztatási szolgálatokat, amelyek e rendelet hatályba lépésekor a 2012/733/EU bizottsági végrehajtási határozat és/vagy adott esetben a 2003/8/EK bizottsági határozat alapján az EURES-hálózat részét képezték. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot valamennyi kiadott mentességről. 11. cikk A Koordinációs Csoport (1) A Koordinációs Csoport az Európai Koordinációs Iroda és a nemzeti koordinációs irodák képviselőiből áll. (2) A Koordinációs Csoport információcsere és útmutatások kidolgozása révén támogatja e rendelet végrehajtását. Különösen a 14. cikk (8) bekezdésében és a 16. cikk (5) bekezdésében említett technikai előírások és formátumok tervezeteinek kidolgozásában nyújt segítséget. (3) Az Európai Koordinációs Iroda megszervezi a Koordinációs Csoport munkáját, és ülésein ellátja az elnöki szerepet. Az ülésekre meghívja az uniós szintű szociális partnereket. 12. cikk Egységes megjelenítés és védjegy (1) Az „EURES” elnevezés kizárólag az e rendelet értelmében az EURES-hálózat keretein belül végzett tevékenységekre használható. A rövidítést szabványos logó jeleníti meg, amelynek grafikai kialakítása pontosan rögzített; a logót az Európai Koordinációs Iroda fogadja el. (2) Az EURES szolgáltatási védjegyet és logót a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (OHIM) közösségi védjegyként jegyzi be, és az EURES-hálózatban részt vevő, a 3. cikkben említett összes szervezet az EURES hálózattal és e rendelettel kapcsolatos valamennyi tevékenysége során feltünteti az egységes vizuális megjelenítés biztosítása céljából. (3) Az EURES-hálózatban részt vevő szervezetek biztosítják, hogy az általuk kiadott tájékoztató és promóciós anyagok összhangban állnak az EURES-hálózat általános kommunikációs tevékenységeivel és az Európai Koordinációs Irodából származó információkkal. (4) Harmadik felek számára az EURES-logó használatát csak az Európai Koordinációs Iroda engedélyezheti, és erről megfelelően tájékoztatja az érintett szervezeteket. (5) Az EURES-hálózatban részt vevő szervezetek a logó harmadik felek vagy harmadik országok általi jogosulatlan használatáról haladéktalanul tájékoztatják az Európai Koordinációs Irodát. 13. cikk Együttműködés (1) Az Európai Koordinációs iroda elősegíti az EURES-hálózat együttműködését más uniós tájékoztató és tanácsadó szolgálatokkal és hálózatokkal. (2) A nemzeti koordinációs irodák európai, nemzeti, regionális és helyi szinten együttműködést folytatnak az (1) bekezdésben említett szolgálatokkal és hálózatokkal annak érdekében, hogy szinergiák jöjjenek létre, és elkerülhetőek legyenek az átfedések, adott esetben pedig bevonják az EURES-partnereket is. (3) A tagállamok törekszenek egyablakos megoldások kidolgozására a munkavállalókkal és a munkáltatókkal folytatott, az EURES-hálózat, valamint az említett szolgálatok és hálózatok közös tevékenységeiről szóló kommunikáció elősegítésére. III. FEJEZET KÖZÖS INFORMATIKAI PLATFORM 14. cikk A közös informatikai platform kialakítása (1) A foglalkoztatási ajánlatok és az álláspályázatok összekapcsolása érdekében minden tagállam hozzáférhetővé teszi az EURES-portálon az alábbiakat: a) az állami foglalkoztatási szolgálatainál hozzáférhető, valamint az EURES-partnerei által rendelkezésre bocsátott összes állásajánlat; b) az állami foglalkoztatási szolgálatainál hozzáférhető, valamint az EURES-partnerei által rendelkezésre bocsátott összes álláspályázat és önéletrajz, amennyiben az érintett munkavállalók beleegyeztek, hogy ezeket az információkat az EURES-portálon a (3) bekezdésben megadott feltételek mellett közzétegyék. (2) Amikor állásajánlatokkal kapcsolatos adatokat bocsátanak az EURES-portál rendelkezésére, a tagállamok a) nem tesznek különbséget a szerződések jellege és időtartama, illetve a munkáltatók toborzási szándékai alapján; b) kizárhatják azokat az állásajánlatokat, amelyek jellegük vagy a nemzeti szabályok miatt kizárólag egy adott ország polgárai számára nyitottak. (3) A munkavállalóknak az (1) bekezdés b) pontjában említett beleegyezése kifejezett, egyértelmű, önkéntes, konkrét és tájékoztatáson alapuló. A munkavállalók bármikor visszavonhatják beleegyezésüket, és kérhetik a közzétett adatok bármelyikének törlését vagy módosítását. A munkavállalók számára több lehetőséget is kell biztosítani az adataikhoz vagy bizonyos attribútumokhoz való hozzáférés korlátozására. (4) A tagállamoknak olyan mechanizmusokat és előírásokat kell bevezetniük, amelyekkel biztosítható az állásajánlatokkal és önéletrajzokkal kapcsolatos adatok tartalmi és technikai minősége. (5) A tagállamok információkat cserélnek a (4) bekezdésben említett mechanizmusokról és előírásokról, valamint az adatok biztonságával és védelmével kapcsolatos előírásokról. Együttműködnek egymással és az Európai Koordinációs Irodával, különösen a panaszok és a nemzeti jog értelmében hatályos előírásoknak nem megfelelő állásajánlatok esetében. (6) Biztosítják, hogy az adatok minőségének ellenőrzése érdekében a források visszakereshetőek legyenek. (7) Az állásajánlatok és az álláspályázatok összekapcsolása érdekében minden egyes tagállam egységes rendszernek megfelelően nyújtja be az (1) bekezdésben említett információkat. (8) A Bizottság végrehajtási aktusok formájában elfogadja a (7) bekezdésben említett egységes rendszer létrehozásához szükséges technikai előírásokat és formátumokat. E végrehajtási aktusokat a Bizottság a 34. cikk (3) bekezdésében említett vizsgálati eljárással összhangban fogadja el. 15. cikk Nemzeti szintű hozzáférés a közös informatikai platformhoz (1) Az állami foglalkoztatási szolgálatok biztosítják, hogy az EURES-portál kapcsolódjon az általuk irányított összes – központi, regionális vagy akár helyi szintű – álláskereső portálhoz, valamint hogy egyértelműen látható és további tájékoztatás nélkül is kereshető legyen ezeken az oldalakon keresztül. (2) Az állami foglalkoztatási szolgálatok megállapodást kötnek az ugyanazon tagállam területén működő más foglalkoztatási szolgálatokkal annak érdekében, hogy az (1) bekezdésben említett alapelvek az általuk kezelt online munkakereső eszközökre is vonatkozzanak. (3) A tagállamok az állami foglalkoztatási szolgálatok által kezelt, munkaközvetítők által használt belső eszközökben az EURES-portál által elérhetővé tett valamennyi állásajánlathoz, álláspályázathoz és önéletrajzhoz ugyanolyan hozzáférést biztosítanak, mint az említett eszközökben tárolt nemzeti adatok bármelyikéhez. (4) Az (1) és (3) bekezdésben említett alapelveket az érintett EURES-partnerek is alkalmazzák, az e szervezetek által a 9. cikk (1) bekezdése értelmében hozott döntés alapján. (5) A tagállamok létrehoznak egy „nemzeti csomópontot”, melynek célja, hogy az EURES-portálra továbbítsa azokat az állásajánlatokkal, álláspályázatokkal és önéletrajzokkal kapcsolatos információkat, amelyeket olyan szervezetek bocsátottak rendelkezésre, amelyek készek ezeket az információkat az EURES-portálon is megosztani. (6) A tagállamok igyekeznek egyablakos megoldásokat kidolgozni a határ menti ingázókkal és az olyan határokon átnyúló régiókban működő munkáltatókkal folytatott kommunikáció elősegítésére, ahol az érintett tagállamok együttesen szükségesnek ítélik konkrét együttműködési és szolgáltatási struktúrák létrehozását. 16. cikk Automatizált megfeleltetés a közös informatikai platformon (1) Az Európai Bizottság kidolgozza a készségek, kompetenciák, képesítések és foglalkozások európai osztályozási rendszerét. Ez az osztályozási rendszer elősegíti az Európai Unióban az online álláskeresést azáltal, hogy az EURES-portálon lehetővé teszi az álláshelyek és a jelentkezők megfeleltetését, a készséghiányok felismerését, a képesítések elismerését és pályaorientációs tanácsadás nyújtását. (2) A tagállamok együttműködnek egymással és az Európai Bizottsággal a nemzeti rendszerek és az (1) bekezdésben említett osztályozás közötti átjárhatóság megteremtésében. (3) E célból 2017. január 1-jéig minden tagállam kezdeti jegyzéket készít valamennyi nemzeti, regionális és ágazati osztályozásnak az (1) bekezdésben említett osztályozással történő megfeleltetéséről, majd az említett jegyzéket annak használatba vétele után egy, az Európai Koordinációs Iroda által rendelkezésre bocsátott alkalmazás segítségével rendszeresen frissíti, hogy az lépést tartson a toborzási szolgáltatások alakulásával. (4) A Bizottság technikai segítséget nyújt azoknak a tagállamoknak, amelyek úgy döntenek, hogy a nemzeti osztályozási rendszerekről áttérnek az (1) bekezdésben említett osztályozásra. (5) A Bizottság végrehajtási aktusok formájában elfogadja a (1) bekezdésben említett osztályozási rendszer működéséhez szükséges technikai előírásokat és formátumokat. Ezeket a végrehajtási aktusokat a Bizottságnak a 34. cikk (3) bekezdésében említett vizsgálati eljárással összhangban kell elfogadnia. 17. cikk A munkavállalók és a munkáltatók hozzáférését elősegítő mechanizmusok (1) Az állami foglalkoztatási szolgálatok biztosítják a szolgáltatásaikat igénybe vevő – azaz álláspályázataikat és/vagy önéletrajzukat náluk közzétevő – munkavállalók számára, hogy igény esetén segítséget nyújtanak az EURES-portálon történő regisztrációjukhoz a 15. cikk (5) bekezdésében említett „nemzeti csomópont” alkalmazásával. (2) Az állami foglalkoztatási szolgálatok hasonló – az EURES-portálon munkáltatóként való regisztráció megkönnyítésére irányuló – mechanizmust hoznak létre azon munkáltatók számára, amelyek nemzeti szinten közvetlenül a szolgálatok álláskereső portálján vagy a tagállamok által támogatott más platformok segítségével teszik közzé állásajánlataikat. (3) Az (1) és (2) bekezdésben említett alapelveket az érintett EURES-partnerek is alkalmazzák, az e szervezetek által a 9. cikk (1) bekezdése értelmében hozott döntés alapján. (4) A munkavállalók és a munkáltatók számára hozzáférést kell nyújtani az érintett adatok frissítésének, módosításának és visszavonásának módjára, időpontjára és helyére vonatkozó általános információkhoz. IV. FEJEZET TÁMOGATÁSI SZOLGÁLTATÁSOK 18. cikk Alapelvek (1) A tagállamok biztosítják, hogy a munkavállalók és munkáltatók nemzeti szinten hozzáférjenek a támogatási szolgáltatásokhoz. (2) A tagállamok támogatják e szolgáltatások nemzeti szintű, koordinált megközelítésének kidolgozását. (3) A tagállamok a következőképpen biztosítják a 20–23. cikkben említett támogatási szolgáltatások EURES-partnerek révén történő nyújtását: a) az érintett tagállam állami foglalkoztatási szolgálatai révén, a 10. cikknek megfelelően; b) az érintett tagállam állami foglalkoztatási szolgálatainak felelőssége alatt eljáró szervezetek révén, felhatalmazás, kiszervezés vagy az ezen állami foglalkoztatási szolgálatokkal vagy más szervekkel az említett szervezetek által nyújtott szolgáltatásokat érintően kötött egyedi megállapodások alapján; c) egy vagy több EURES-partner révén vagy d) az a)–c) pontban leírtak kombinációjával. (4) A 20–23. cikkben említett támogatási szolgáltatásokat minden tagállamban legalább a (3) bekezdés a) vagy b) pontjában említett szervezeteknek biztosítaniuk kell. (5) A munkavállalók számára a 20., 22. és 23. cikkben leírt támogatási szolgáltatásokat és a 17. cikk (1) bekezdésében említett, az EURES-portálra való regisztrációhoz nyújtott segítséget díjmentesen kell biztosítani. (6) A munkáltatóknak nyújtott, a 21. és 22. cikkben említett támogatási szolgáltatások, valamint a 17. cikk (2) bekezdésében említett, az EURES-portálra való regisztrációhoz nyújtott segítség azonban díjköteles lehet. Amennyiben díjat szabnak ki, a díj megállapításakor nem tehetnek különbséget az EURES-szolgáltatások és az érintett szervezett által nyújtott hasonló szolgáltatások között. (7) Az érintett EURES-partnereknek a rendelkezésükre álló információs csatornákon keresztül egyértelműen tájékoztatniuk kell a munkavállalókat és a munkáltatókat az általuk nyújtott támogatási szolgáltatásokról és arról, hogy ezek a szolgáltatások hol és hogyan érhetők el, valamint a szolgáltatásnyújtás körülményeiről. Ezeket az információkat közzéteszik az EURES-portálon. 19. cikk Az alapvető információkhoz való hozzáférés (1) A tagállamok biztosítják, hogy a foglalkoztatási szolgálatoktól ügyfélszolgáltatásokat kérő munkavállalók és munkáltatók megkapják a mobilitási támogatással kapcsolatosan nemzeti szinten rendelkezésre álló alapvető információkat, vagy hogy felhívják a figyelmüket ezekre, és hogy az ilyen információk a) kiterjedjenek legalább az EURES-portál és az EURES-hálózat létezésére, a nemzeti szinten érintett EURES-partnerek elérhetőségére, az általuk használt toborzási csatornákkal kapcsolatos információkra (elektronikus szolgáltatások, személyre szabott szolgáltatások, a kapcsolattartó pontok helye) és a releváns weboldalak címére, és hogy b) könnyen hozzáférhető és felhasználóbarát módon legyenek elérhetők. (2) A tagállamok egyedi tájékoztatást nyújtanak a határ menti ingázóknak azokban a határokon átnyúló régiókban, ahol az érintett tagállamok együttesen szükségesnek ítélik meg konkrét együttműködési és szolgáltatási struktúrák létrehozását. (3) Az Európai Koordinációs Iroda támogatja az alapvető információk e cikk keretében történő kidolgozását, és segít a tagállamoknak a megfelelő nyelvi lefedettség biztosításában. 20. cikk A munkavállalóknak nyújtott támogatási szolgáltatások (1) Az érintett EURES-partnerek proaktív módon felajánlják az összes álláskereső munkavállaló számára az e cikkben meghatározott szolgáltatásokhoz való hozzáférés lehetőségét. Adott esetben ezt a felajánlást az álláskeresés folyamán megismétlik. (2) Amennyiben a munkavállalók további támogatást kérnek, az érintett EURES-partnerek információkat és útmutatást nyújtanak az egyéni foglalkoztatási lehetőségekről, és különösen az alábbi szolgáltatásokat ajánlják fel számukra: a) tájékoztatás az élet- és munkakörülményekről vagy segítségnyújtás ilyen információk megszerzésében; b) tájékoztatás az érvényben lévő munkaerő-piaci intézkedésekről és az ezekhez való hozzáférés módjáról; c) kérés esetén segítségnyújtás az álláspályázatok és önéletrajzok megfogalmazásában, hogy azok megfeleljenek a 14. cikk (8) bekezdésében és a 16. cikk (5) bekezdésében említett európai technikai előírásoknak és formátumoknak; d) szükség esetén segítségnyújtás az álláspályázatoknak a megfelelő nemzeti álláskereső portálokra és az EURES-portálra való feltöltésében; e) adott esetben az egyéni cselekvési terv részeként az Unión belüli lehetséges munkaközvetítés nyomon követése; f) adott esetben átirányítás egy másik EURES-partnerhez. (3) Amennyiben a munkavállalók további támogatást kérnek, és az EU-n belüli kiközvetítés sikere ésszerűen valószínűsíthető, az érintett EURES-partnerek további álláskeresési támogatást nyújtanak, például segítenek a megfelelő állásajánlatok kiválasztásában, az álláspályázatok és önéletrajzok megfogalmazásában és a más tagállamokban kínált állásajánlatokkal kapcsolatosan fordítás elkészítésében és/vagy felvilágosítás kérésében. (4) Amennyiben az e cikk alapján nyújtott szolgáltatások eredményeképpen egy munkavállalót egy másik tagállamban foglalkoztatnak, az érintett EURES-partnerek megadják az érintett személynek a célországban működő olyan szervezetek elérhetőségét, amelyek a munkahely betöltése után számára segítséget nyújthatnak. 21. cikk A munkáltatóknak nyújtott támogatási szolgáltatások (1) Az érintett EURES-partnerek információkat és útmutatást nyújtanak azoknak a munkáltatóknak, amelyek más tagállamokból kívánnak munkavállalókat toborozni, és főként az alábbi szolgáltatásokat ajánlják fel számukra: a) tájékoztatás az említett munkavállalók foglalkoztatása esetén érvényes szabályokról; b) az EURES-hálózat és az EURES-portálon található önéletrajz-adatbázis – mint az álláslehetőségek betöltését segítő eszközök – használatának ösztönzése; c) tájékoztatás és útmutatás nyújtása azokkal a tényezőkkel kapcsolatban, amelyek elősegíthetik a munkavállalók toborzását és beilleszkedését; d) kérés esetén európai álláskeresők számára érthető tájékoztatás és útmutatás nyújtása konkrét álláshelyek egyedi betöltési feltételeinek meghatározásával kapcsolatban; e) kérés esetén segítségnyújtás az állásajánlatok megfogalmazásában, hogy azok megfeleljenek a 14. cikk (8) bekezdésében és a 16. cikk (5) bekezdésében említett európai technikai előírásoknak és formátumoknak; f) szükség esetén segítségnyújtás az EURES-portálon munkáltatóként történő regisztrációban; g) adott esetben átirányítás egy másik EURES-partnerhez. (2) Amennyiben a munkáltatók további támogatást kérnek, és az EU-n belüli munkaközvetítés sikere ésszerűen valószínűsíthető, az érintett EURES-partnerek további támogatást nyújtanak, például segítenek a megfelelő jelöltek előválogatásában és az egyes álláspályázatokkal kapcsolatos fordítások elkészítésében és/vagy felvilágosítás kérésében. (3) Amennyiben az e cikk alapján nyújtott szolgáltatások eredményeképpen egy másik tagállamból származó munkavállaló felvételére kerül sor, az érintett EURES-partnerek megadják az érintett munkáltatónak a más tagállamokból újonnan felvett munkavállalók beilleszkedésében segítséget kínáló szervezetek elérhetőségét. (4) Az állami foglalkoztatási szolgálatok igyekeznek megállapodásokat kötni az ugyanazon tagállam területén működő más foglalkoztatási szolgálatokkal annak érdekében, hogy a) ösztönözzék a tagállam területén a munkáltatók EURES-hálózatban való regisztrációját és az európai közvetítés közös platformjának használatát; b) megosszák egymással a más tagállamokból származó munkavállalók toborzása iránt érdeklődő munkáltatók számára nyújtott támogatási szolgáltatásokkal kapcsolatos információkat és bevált gyakorlatokat. 22. cikk A munkahely betöltését követő segítségnyújtás (1) Az érintett EURES-partnerek a munkavállalók és munkáltatók kérésére általános tájékoztatást nyújtanak a munkahely betöltése utáni segítségnyújtásról – például az interkulturális kommunikációs képzésekről, a nyelvtanfolyamokról és a beilleszkedés támogatásáról – és arról, hol lehet ilyen segítséget igénybe venni. (2) A 18. cikk (5) bekezdésétől eltérve az EURES-partnerek számára fennáll a lehetőség, hogy az (1) bekezdésben említett támogatást díj ellenében nyújtsák a munkavállalóknak. 23. cikk A szociális biztonsággal kapcsolatos információkhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés támogatása (1) A tagállamok biztosítják az e rendelet keretében nyújtott támogatási szolgáltatások és az illetékes hatóságok által a szociális biztonság terén nyújtott szolgáltatások összehangolását. (2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a tagállamok támogatják az integrált online hozzáférés fejlesztését, amely a munkavállalók, a határ menti ingázók és a munkáltatók elsődleges információforrása lehet. (3) A munkavállalók, a határ menti ingázók és a munkáltatók kérésére az érintett EURES-partnerek általános tájékoztatást adnak a szociális biztonsággal kapcsolatos jogokról, és vállalják, hogy a konkrét információkéréseket továbbítják az illetékes hatóságokhoz és szükség esetén más olyan szervekhez, amelyek támogatják a munkavállalókat a szabad mozgás keretében őket megillető jogok gyakorlásában. 24. cikk Nemzeti munkaerő-piaci intézkedésekhez való hozzáférés A tagállamok nem korlátozhatják a nemzeti munkaerő-piaci intézkedésekhez való hozzáférést csupán azzal az indokkal, hogy a munkavállaló a támogatást arra használja fel, hogy egy másik tagállam területén találjon munkát. V. FEJEZET A MOBILITÁSI SZAKPOLITIKÁKKAL FENNÁLLÓ KAPCSOLAT 25. cikk A mobilitási hullámokkal és mintákkal kapcsolatos információcsere A Bizottság és a tagállamok az Eurostat statisztikái és a rendelkezésre álló nemzeti adatok alapján nyomon követik az Unióban megfigyelhető munkavállalói mobilitási hullámokat és mintákat. 26. cikk A tagállamok közötti információcsere (1) Minden tagállam köteles főként az alábbiakkal kapcsolatban információkat gyűjteni és elemezni: a) munkaerőhiány és ‑túlkínálat a nemzeti és ágazati munkaerőpiacokon, valamint annak megállapítása, hogy e problémákat milyen mértékben enyhítheti a munkavállalói mobilitás; b) nemzeti szintű EURES-tevékenységek; c) az EURES-hálózat helyzete a toborzási szolgáltatások nemzeti szintű piacán. (2) A nemzeti koordinációs irodák feladata az információk EURES-hálózaton belüli megosztása és a k