ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7.

úgy véli, hogy a felülvizsgált SACC-ban (pl. egy kifejezetten ezzel foglalkozó fejezet révén) nagyobb hangsúlyt kellene kapnia a régiók alapvető szerepének, és a régiók erőfeszítéseit is jobban támogatni kell. A régiók valójában koordináló/közvetítő szerepet játszanak az alkalmazkodási folyamatban, biztosítva azt, hogy a tagállamok által meghatározott prioritások, valamint a helyi igények és elvárások összhangban legyenek egymással. A régiók ugyanakkor katalizátorként is funkcionálhatnak azáltal, hogy támogatják a helyi önkormányzatok által az éghajlati és katasztrófakockázatokkal szembeni ellenálló képességük megerősítése, kapacitásaik fejlesztése és a rendelkezésre álló finanszírozás felhasználása terén tett erőfeszítéseit, ahogyan azt a Polgármesterek Szövetségében jelenleg már „koordinátorként” részt vevő régiók is teszik. A Régiók Bizottsága arra kéri az Európai Bizottságot, hogy továbbra is méltányolja a mind a helyi, mind a regionális önkormányzatok által a Polgármesterek Szövetsége kezdeményezés keretében vállalt felelősségeket és végrehajtott intézkedéseket (pl. ahhoz hasonlóan, ahogyan az jelenleg a RegionsAdapt [Alkalmazkodó régiók] kezdeményezés keretében történik);
18.

ezzel kapcsolatban javasolja, hogy térképezzék fel a különböző tagállami kezdeményezéseket, amelyek keretein belül a harmadik országbeli állampolgárokat felkérik, hogy írjanak alá egy ún. elköteleződési vagy részvételi – többek között az alapvető normákat és értékeket tartalmazó – nyilatkozatot, megvizsgálva, hogy ezek a kezdeményezések milyen hatással vannak a szóban forgó társadalomra. Azt is kéri, hogy osszák meg az ilyen kezdeményezésekkel kapcsolatos eredményeket és tapasztalatokat, hogy azokból a helyi és regionális önkormányzatok is profitálhassanak. Hangsúlyozza, hogy nemcsak a harmadik országok állampolgárainak, hanem a helyi lakosságnak is el kellene köteleznie magát ezek iránt az alapvető normák és értékek iránt;
5.

véleménye szerint a szolgáltatásnyújtás szabadsága, illetve a kiküldött munkavállalók bér- és szociális dömpinggel szembeni védelme közötti kiegyensúlyozott viszony nélkülözhetetlen ahhoz, hogy az uniós polgárok és főként azok, akik olyan szolgáltatási ágazatokban dolgoznak, ahol előfordulnak és valószínűleg egyre jobban el is terjednek a kiküldetések, elfogadják a belső piac szerepét. Hangsúlyozza ugyanakkor, hogy a szociális dömping elleni hatékony küzdelem érdekében olyan intézkedésekre is szükség van, amelyek védik az önfoglalkoztatókat, illetve a digitális platformok által közvetített tevékenységeket végzőket is;
9.

hangsúlyozza, hogy az oktatási intézkedésekkel arra kell törekedni, hogy az érintett felnőttek megszerezzék az ahhoz szükséges készségeket, hogy be tudjanak illeszkedni, illetve meg tudják őrizni helyüket a munkaerőpiacon és a társadalomban. Aláhúzza, hogy a képzésben részt vevőknek ezáltal arra is lehetőségük nyílik, hogy tanulmányaik során egy oktatási rendszeren belül a különböző szinteket és a különböző tanulási környezeteket igényeik szerint kombinálják. Ennek célja az, hogy minél gyorsabban meg lehessen szerezni a munkaerőpiacon, illetve a társadalmi életben – nem utolsósorban a menedékkérők és a menekültek beilleszkedéséhez – szükséges készségeket. Cél lehet például az alapszintű nyelvismeret elsajátítása elemi, közép- vagy magasabb szintű tanulmányokkal kombinálva. A tanulmányok munka melletti folytatását is elő kell segíteni;
43.

a tagállamokat is felszólítja, hogy az Európai Bizottsággal közösen hozzanak létre megfelelő kommunikációs és koordinációs eljárásokat, valamint dolgozzanak ki útmutatásokat az önkormányzatok részére annak érdekében, hogy megkönnyítsék az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokhoz kapcsolódó támogatások átfogó vizsgálatát. Elvárja továbbá a tagállamoktól, hogy az Almunia-csomag végrehajtásáról szóló nemzeti jelentések kidolgozásába vonják be a helyi és regionális önkormányzatokat és egyesületeiket is, hogy ily módon biztosítsák az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokkal kapcsolatos konkrét problémák és kihívások valódi számbavételét;
6.

A régiók és a városok – mint az LPAA-hoz és a NAZCA-hoz a legnagyobb mértékben hozzájáruló felek – már tanúságot tettek arról, hogy mennyire elkötelezettek az éghajlatváltozás elleni küzdelem iránt, valamint hogy mennyiben képesek fokozni fellépésüket. Az olyan önkéntes kezdeményezések, mint például a Polgármesterek Szövetsége és az Under 2 egyetértési megállapodás (Under 2 MoU) különleges hozzáadott értékkel bírnak, mivel számszerűsített adatokat szolgáltatnak az LPAA-nak és a NAZCA-nak, továbbá a nemzeti jogalkotókhoz képest nagyobb ambícióról tesznek tanúságot. A szubnacionális és nemzeti kormányoknak, valamint a kormányközi szervezeteknek el kellene ismerniük, hogy ezek a kezdeményezések minden szinten lendületet adnak a cselekvésnek, és ösztönözniük is kellene ezt a hozzájárulást. Erőfeszítéseiket az adott ország nemzeti hozzájárulása részének kell tekinteni, és így is kell elszámolni velük, ahogy ez például Mexikó esetében már most is történik. Célszerű ugyanakkor támogatni más nyomonkövetési és jelentéstételi kezdeményezéseket, valamint a kibocsátáscsökkenés mérésére és az éghajlatváltozás mérséklését és az ahhoz való alkalmazkodást célzó politikák értékelésére szolgáló mechanizmusokat is.
36.

úgy látja, hogy ahogyan a vállalkozások digitális készségei fejlődnek, és egyre többet használnak digitális szolgáltatásokat, egyre inkább igénylik majd azt is, hogy a hatóságokkal fenntartott kapcsolataikat digitális megoldások útján kezelhessék. Egy jól működő digitalizált közigazgatás egyúttal hatékony e-szolgáltatásokat és digitális folyamatokat is kínál a vállalkozások, szervezetek és magánszemélyek számára, ezáltal jobb hozzáférést és egyszerűbb ügyintézést biztosít, és a közigazgatási ügyek feldolgozásának időtartamát is lerövidíti. A nagyobb fokú digitalizációval a közigazgatási szereplőknek központi, regionális és helyi szinten egyaránt több lehetőségük nyílik erőforrások felszabadítására, így több időt fordíthatnak ügyfelekkel folytatott találkozókra, és kevesebbet kell tölteniük adminisztrációval és ellenőrzéssel;
62.

úgy véli, hogy a következő többéves pénzügyi keret esetében több figyelmet kell fordítani a helyi és a vidékfejlesztésre, különösen pedig a gyéren lakott körzetekre vonatkozó intézkedésekre, mivel a helyi és vidéki programokba való beruházás tartja életben a gazdasági és társadalmi szerkezetet és bizonyítottan multiplikátorhatással bír. Az érintett régióknak alapvető szerepet kellene adni a beruházások irányításában. Jóllehet az adatok tanúsága szerint a beruházások megtérülése esetleg magasabb lehet a peremrégiókban, mint a központi fekvésűekben, emlékeztet arra, hogy a gazdasági hatékonysági szempontok önmagukban nem elegendőek a forráselosztási döntések meghozatalához: mindenképpen figyelembe kell venni a politikai és társadalmi kritériumokat is. A területi együttműködési programokat is jobban ki kellene használni és jobban be kellene építeni a kohéziós politikába, mivel elismerten hozzáadott értéket képviselnek a közös európai identitás fejlesztése terén;
4.

nyomatékosan hangsúlyozza, hogy az acélipar jövőbeli fejlődése közvetett és közvetlen hatást gyakorol a regionális és helyi fejlődésre is, továbbá a versenyképes és fenntartható acélipar az egyik feltétele számos európai régió gazdasági fellendülésének és növekedési folyamatainak. Megjegyzi, hogy az acélágazat a közvetett foglalkoztatásnak is fontos forrása, mivel sok más ipari ágazat számára is jelentős szerepet tölt be;
9.

úgy véli, hogy ha az európai szemeszter területi vonatkozást kap – egyfelől az elemzés szintjén (oly módon, hogy az éves növekedési jelentést, a nemzeti reformprogramokat és az országspecifikus ajánlásokat kiegészítik a területi tendenciáknak és az uniós szakpolitikák területi hatásának elemzésével), másfelől működési szinten (a helyi és regionális önkormányzatok nagyobb mértékű és rendszerszintű részvételének biztosításával, a partnerségi és a többszintű kormányzási megközelítésre építkezve) –, az hatékonyabbá tenné az európai szemesztert, növelné a helyi szintű felelősségvállalást, de segítene az uniós szakpolitikai és beruházási menetrend közötti kapcsolat megerősítésében is. Megjegyzi, hogy a helyi és regionális önkormányzatok jelenleg is számos adatot szolgáltatnak az esb-alapok keretében, és más idevágó információk is rendelkezésre állnak és felhasználhatóak az európai szemeszter területi vonatkozásának bevezetésénél;
44.

javasolja, hogy az Európai Bizottsággal együtt vizsgálják meg, milyen konkrét eszközökkel lehet arra ösztönözni a regionális és helyi önkormányzatokat, hogy részt vegyenek a városhálózatok – például az Intelligens városok vagy a Polgármesterek Szövetsége –, illetve a WHO által támogatott egészségmegőrzési és egészség-népszerűsítő hálózatok (WHO Healthy Cities Network, WHO Healthy Ageing Task Force, WHO Age-Friendly Cities Project, WHO Regions for Health Network, Schools for Health in Europe Network stb.) tevékenységében az Erőforrás-hatékony Európa (10) kiemelt kezdeményezés szempontjából alapvető alkalmazási területeken, amilyen például a biológiai sokféleség és a földhasználat, a hulladék- és vízgazdálkodás vagy a légszennyezés;
43.

ezért egy összehangolt koncepció kidolgozását szorgalmazza, amely alapján a kohéziós politikai intézkedések európai hozzáadott értéke mérhető, és e tekintetben felhívja a figyelmet a „The EU Added Value Test to Justify EU Spending: What Impact for Regions and Local Authorities?” című tanulmányára is (1). A Szerződés szerinti kohéziós célok elérése, a fenntartható növekedés, a foglalkoztatás és a társadalmi kohézió, valamint a közös kihívások kezeléséhez való hozzájárulása tekintetében fontos kritériumok lehetnének az uniós források felhasználásával elérhető ösztönzők. Ezzel kapcsolatban azt is figyelembe kell venni, hogy a helyi és regionális megközelítés hatékonyabb a korábban meghatározott területeken, és a decentralizált megközelítésnek köszönhetően többletértéket teremt az ágazati, illetve a központi támogatási és finanszírozási eszközökhöz képest;
11.

megállapítja, hogy az uniós országok egészségügyi rendszerei több nagy kihívás előtt is állnak. Ezek némelyike bizonyos tagállamokban hangsúlyosabban megjelenik, mint másokban: a) Eltérő egészségi állapot és nem egyforma hozzáférés az egészségügyi ellátáshoz – ezeknek a különbségeknek gyakran társadalmi-gazdasági vagy földrajzi okai vannak. b) A betegségek megváltozott eloszlása: a krónikus betegségek kezelése az egészségügyi költségek nagyon nagy részét teszi ki. A WHO szerint az európai régióban az összes haláleset 86 %-át az öt leggyakoribb nem fertőző, krónikus megbetegedés okozza (diabétesz, szív- és keringési megbetegedések, rák, krónikus légzőszervi megbetegedések és mentális betegségek). Ezek gyakran az egészségtelen életmód (dohányzás, túlzott alkoholfogyasztás, rossz táplálkozási szokások és mozgáshiány) következtében lépnek fel. Ezek a tényezők felelősek azért is, hogy egyre nagyobb problémákat okoz a túlsúly és az elhízás – ráadásul már a gyermekek és a fiatalok körében is. c) Idősödő népesség, számos egy vagy több krónikus betegségben szenvedő idősebb emberrel (multimorbiditás). d) Fertőző betegségek és folyamatos világjárvány-veszélyek. A fokozódó globalizáció a különféle egészségügyi kockázatok elterjedésének növekvő veszélyét is magában hordozza. e) Feltűnően sok páciens betegszik meg a hiányos betegbiztonság következtében, például valamilyen kezelés során elkapott fertőzésben. f) Az antibiotikum-rezisztencia egyre nagyobb gondot okoz a lakosság egészsége szempontjából: növeli a megbetegedési és a halálozási rátát, és komoly költségekkel is jár az egészségügyi rendszerek számára. g) Szakemberhiány az egészségügyben, illetve az ápolás-gondozás terén: Európa sok részén gondot okoz, hogy megfelelő számban képezzenek megfelelő szakembereket, azokat munkába állítsák és ott is tartsák. h) A betegorientált ápolás iránti növekvő elvárások és igények. i) Az egészségügyi rendszerekre nagy nyomás nehezedik, hogy csökkentsék a költségeket és költséghatékonyabban működjenek, mivel az egészségügyi kiadások már most is jelentősek és várhatóan tovább nőnek. j) Új jóléti technológiákkal sok ember egészségi állapota javulhat – innovációkkal csökkenthetők bizonyos egészségügyi problémák költségei, ugyanakkor bizonyos betegségek és egészségügyi problémák kezelése terén az új módszerek növelhetik a költségeket. k) Növekvő migráció, sok esetben traumákon átesett menekültekkel, ami miatt egyebek mellett több megfelelő és igénybe vehető pszichiátriai, pszichoterápiás és pszichoszomatikus kezelésre van szükség. l) A környezeti változásoknak és az éghajlatváltozásnak káros egészségügyi hatásai vannak, és kedvezőtlenül hatnak a közérzetre is. m) Testi és lelki megbetegedések a megterhelő munka vagy a munka és a magánélet egyensúlyának hiánya következtében.
37.

hangsúlyozza, hogy vízgazdálkodás tőkeigényes szakpolitikai terület, amelybe komoly beruházások történnek. Ezek a beruházások a jövőben csak fokozódnak majd. Ha a problémák meghatározásakor és a lehetséges megoldások keresésekor szélesebb körben gondolkodunk, és javítjuk az egymáshoz kapcsolódó szakpolitikai területek (mint például mezőgazdaság, energetika vagy egészségügy) bevonását, amelyről már a jelenlegi jogszabályok is rendelkeznek, csökkenhet az elhibázott beruházások esélye, új lehetőségek születnek, és ezáltal táptalajt teremtünk az innováció számára. A kihívás az észszerű döntések meghozatalában áll, amelyek eleget tesznek annak, amit meg akarunk őrizni, ugyanakkor elegendő teret adnak a bizonytalan jövő kihívásainak való megfelelésnek is: Manage the source of life!
6.

elismeri, hogy a migrációs és a fejlesztési politika szorosan összekapcsolódik egymással. Ez a kapcsolat az ENSZ 2015 szeptemberében, New Yorkban jóváhagyott, 2015 utáni időszakra szóló fejlesztési menetrendjével kapcsolatos viták alapvető részét képezte. A menetrend sikeres végrehajtása szempontjából döntő fontosságúnak kell tekinteni a migráció hatékony és humánus kezelését. Az RB tudatában van annak, hogy milyen előnyöket és lehetőségeket jelent a biztonságos, rendezett és szabályos migráció a migránsok, a származási, a tranzit- és a célországok számára. Azt is hangsúlyozza, hogy a diaszpórában élőket is be kell vonni származási országuk fejlesztésébe. Annak is tudatában van, hogy az irreguláris migráció káros hatással van a migránsokra és a származási országoknak azon kötelezettségére, hogy az EU visszatérési irányelvével és más nemzetközi eszközökkel összhangban visszafogadási és hazatérési eljárások keretében fogadják állampolgáraikat;
12.

A „The potential of closing missing links of small scale infrastructure in Europe’s border regions for growth and employment” [Az Európa határ menti régióiban működő kisléptékű infrastruktúra hiányzó összeköttetéseinek megteremtéséből adódó növekedési és foglalkoztatási lehetőségek] című tanulmány (2) számos olyan esettanulmányt mutat be, amelyek alátámasztják ezt az elképzelést.
60.

támogatja még olyan eszközök kifejlesztését, amelyek az igazoló vizsgálattól az értékesítésig történő út támogatását célozzák, mint amilyen a „Fast Track to Innovation” program, vagy céljuk új ipari ágazatok strukturálása az INNOSUP kezdeményezés és annak „Klaszterek által ösztönzött projektek az új ipari értéklánc számára” (cluster-facilitated projects for new industrial value chain) elnevezésű cselekvése révén, és kéri ezek megerősítését;
11.

felhívja az Európai Bizottság figyelmét arra, hogy a fogyasztók egyre tudatosabban fordulnak az olyan helyileg előállított, minőségi, méltányos árú és az állatvédelmi előírásokat is betartó élelmiszerek felé, amelyek erős környezetvédelmi és társadalmi értékkel is bírnak, valamint munkahelyeket és hozzáadott értéket teremtenek; mindez megmutatkozik az ilyen irányú kereslet növekedésében is;
27.

kiemeli, hogy az Európai Szolidaritási Testület két pillérének (azaz a szakmai tevékenységnek és az önkéntes munkának) ki kell egészíteniük egymást, de világosan meg is kell különböztetni őket egymástól, hogy végre lehessen hajtani a be nem jelentett foglalkoztatás megelőzésére szolgáló mechanizmusokat; Fontos az is, hogy az Európai Szolidaritási Testületet ne arra használják, hogy a fizetett munkavégzést fizetés nélküli önkéntes tevékenységgel váltsák fel;
9.

üdvözli, hogy a párizsi csúcstalálkozón (2016. július 4.) döntés született egy Regionális Ifjúságügyi Együttműködési Hivatal létrehozásáról, valamint hogy a hivatal már meg is kezdte munkáját, és úgy véli, hogy az új és sikeres tagállamok ifjúságügyi hivatalait is be kell vonni ebbe a munkába;
23.

nem tagadja, hogy a biotechnológiai eljárások alkalmazása kockázatokat is rejthet. Így például a biomassza bioalapú termékek kiindulási pontjaként történő hasznosítása konkurenciát teremthet a termőföld és víz hasznosításának (az ún. „élelmiszer vagy üzemanyag” vita). Éppen ezért van szükség a nyersanyagok fenntartható, pazarlásmentes és sokoldalú hasznosítására. A biomassza lépcsőzetes rendszerben történő, többszöri és lehető leggyakoribb, intelligens, anyagi felhasználása hozzájárulhat ehhez a célkitűzéshez. Ezt a megközelítést figyelembe kellene venni a biogazdaság támogatására vonatkozó további stratégiai iránymutatások kidolgozásakor is. A biotechnológia alkalmazása a biológiai sokféleség csökkenésére is kihathat, többek között a GMO-k használata miatt. Ezért minden projektnél szigorúan be kell tartani az elővigyázatosság elvét, az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 191. cikkében megfogalmazott uniós rendelkezéseknek megfelelően;
2.

megerősíti azt a korábbi véleményében is vállalt álláspontját, amelyet a természetvédelmi irányelvek célravezetőségi vizsgálata során fogalmazott meg, a Parlamenttel is egybehangzó módon, hogy nincs szükség a természetvédelmi irányelvek módosítására, hanem – a legmodernebb technikai és tudományos vívmányoknak megfelelve – azok megfelelő végrehajtására kell helyezni a hangsúlyt az EU különböző régióiban és tagállamaiban, kihasználva az irányelvek által biztosított rugalmasságot a bizonyos fajok és az emberi tevékenységek között esetlegesen fellépő ellentétekkel kapcsolatos konkrét helyi aggályok kezeléséhez. Ezért elkötelezi magát aziránt, hogy hozzájárul a természetről, emberekről és a gazdaságról szóló cselekvési tervhez, méghozzá olyan megfelelő törekvésekkel, amelyek az érintett európai, nemzeti, regionális és helyi szintű intézkedésekben is elősegítik a konfliktust okozó fajokkal való együttélést is;
11.

üdvözli az Integrated territorial and urban strategies: how are ESIF adding value in 2014-2020? [Integrált területi és városi stratégiák: hogyan képeznek hozzáadott értéket az esb-alapok a 2014–2020-as időszakban?] címmel 2017 decemberében közzétett európai bizottsági jelentést (1), és egyetért annak következtetéseivel. E jelentésből az RB különösen a következő pontokat emeli ki, amelyek megfelelnek a helyi és regionális önkormányzatok eddigi tapasztalatainak: — Az integrált területi beruházások képesek arra, hogy célzott módon kezeljék a fejlesztési igényeket és problémákat, és alulról felfelé építkező válaszlépéseket fogalmazzanak meg a helyi polgárok és intézmények aktív bevonásával annak biztosítása érdekében, hogy „egyetlen ember vagy régió se maradjon le”. Lehetőségük van arra is, hogy a cselekvési terveket támogató, integrált intézkedési csomagokon keresztül reagáljanak a helyi sokkhatásokra vagy váratlan fejleményekre. — A város- és területfejlesztési stratégiák bizonyítják, hogy a kohéziós politika támogatja a regionális és városfejlesztés helyi adottságokból kiinduló megközelítésének végrehajtását, valamint olyan helyspecifikus csomagokat ösztönöztek, amelyeket az érintettek nézeteivel összhangban alakítottak ki, és amelyek egyúttal megfelelnek az általános uniós céloknak, emellett európai „hozzáadott értéket” és rugalmasságot képviselnek. — A stratégiák integrált fejlesztést képviselnek – az ágazatok és partnerek széles skáláját ölelik fel, és (igen sok esetben) különböző forrásokból finanszírozottak. Elősegítik a vertikális és horizontális együttműködést, a területi integrációt és a tudásmegosztást. Miközben az EU szintjén hosszú ideje folyik a vita arról, hogy hogyan lehetne előmozdítani az együttműködést és az integrációt a szakpolitikai ágazatok és a hatóságok között, a beavatkozások integrálása gyakran helyi szinten a legmegvalósíthatóbb és legelérhetőbb. — Az integrált területi beruházások jelentős mértékű intézményi innovációt hoznak magukkal a regionális és városfejlesztésben, és új kapcsolatokat vagy működési módokat hoznak létre. A stratégia kidolgozásának és megvalósításának folyamata új munkamódszereket, gondolkodásmódot és együttműködést kívánt és sürgetett. Sok esetben együttműködést és hálózatépítést is ösztönöz a különböző központok / területek között.
33.

úgy véli azonban, hogy esetleg túlzott mértékben támaszkodhatnak az ilyen megközelítésekre, és hogy más szereplők (pl. innovációs közvetítők) is szerepet játszhatnak a vidéki térségek lehetőségeinek kiaknázása terén. Az innovációs közvetítők azonosítják az érintett falu/vidéki terület erősségeit és gyenge pontjait, valamint összehozzák az érintett intézményeket (felsőoktatás, helyi önkormányzatok, finanszírozási források stb.) a fennálló és jövőbeli tevékenységek és lehetséges finanszírozási források koordinálása céljából. Be kell vonniuk és tájékoztatniuk kell a közösséget, és a közösség hozzájárulását is meg kell szerezniük a jövőkép kidolgozása, a felelősségvállalás és az eredmények megosztása érdekében;
14.

úgy véli, hogy a reformnak arra kell törekednie, hogy könnyebben értelmezhető, előre tekintőbb és kiegyensúlyozottabb költségvetést teremtsen úgy, hogy választ ad az európai kihívásokra és nagyobb súlyt helyez az új saját forrásokra, illetve ezzel egy időben csökkenti a nemzeti hozzájárulásokat úgy, hogy közben ügyel a polgárokat sújtó további adóterhek lehető legalacsonyabb szinten tartására. A legfontosabb cél az, hogy a polgárok számára átláthatóbb és érthetőbb sajátforrás-elosztást, illetve önállóbb és demokratikusabb költségvetést vezessenek be, amelyben nagyobb szerepet kap az Európai Parlament, többek között az uniós költségvetés bevételi oldala tekintetében. Ennek a reformnak mindemellett be kell vonnia az RB-t is, és az uniós költségvetésről folytatott viták során figyelembe kell vennie a területi dimenziót;
13.

hangsúlyozza, hogy az UNCRC rendelkezéseivel összhangban a gyermek mindenek felett álló érdekének alapelve a teljes menekültügyi eljárás során irányadó kell hogy legyen a döntések és az intézkedések meghozatalakor – az olyan gyermekek vonatkozásában is, akik nem nyújtanak be menedékjog iránti kérelmet. Gyermeknek tekintendő mindenki, aki még nem töltötte be a 18. életévét. Annak eldöntéséhez, hogy mi szolgálja a gyermek mindenek felett álló érdekét, ki kell kérni az érintett véleményét. Ehhez a gyermek számára meg kell adni a jogaira és a menekültügyi eljárásra vonatkozó minden releváns információt. Ezeknek az információknak a gyermek korához és más lényeges körülményekhez is igazodniuk kell. Mindezt úgy kell garantálni, hogy kineveznek a kiskorú mellé egy jogi képviselőt, illetve adott esetben egy ügygondnokot;