1.

a következő ajánlásokat intézi a Tanácshoz: a) tekintettel arra, hogy az uniós büntetőjogi térségnek az alapvető jogok tiszteletben tartásán kell alapulnia, kezdjen újra dolgozni az alapvető jogok védelmén, és konkrétan az alábbiakat fogadja el haladéktalanul: — a büntetőeljárások során alkalmazott eljárási biztosítékokra vonatkozó ambiciózus jogi eszköz, amely az ártatlanság vélelmén alapul, például a „jogokról való tájékoztatáshoz (levél a jogokról)” való jog, a jogi tanácsadáshoz való jog, és szükség esetén az ingyenes jogi tanácsadáshoz való jog mind a tárgyalás előtt, mind a tárgyalás közben, a bizonyítékok előterjesztéséhez való jog, a vádak jellegéről és/vagy indokairól és/vagy a gyanú megalapozottságáról a gyanúsított/vádlott által beszélt nyelven történő tájékoztatáshoz való jog, az összes lényeges dokumentumhoz a gyanúsított/vádlott által beszélt nyelven történő hozzáféréshez való jog, a tolmácshoz való jog; a meghallgatáshoz való jog és a védelemhez való jog, azon gyanúsítottak/vádlottak védelme, akik nem képesek megérteni vagy követni az eljárást, a fiatalkorú gyanúsítottak/vádlottak fogva tartásának, körülményeinek és védelmének minimális normái, valamint az egyének számára hatékony és hozzáférhető jogorvoslati mechanizmusok; — átfogó jogi keret, amely a bűncselekmények sértettjei számára a legszélesebb körű védelmet, köztük a megfelelő kárpótlást és a tanúvédelmet biztosítja, különösen a szervezett bűnözéssel kapcsolatos ügyekben; — a büntetőeljárásokban a bizonyítékok elfogadhatóságára vonatkozó jogi eszköz; — a fogva tartási és börtönkörülmények minimumszabványait és az EU-ban a fogvatartottak jogainak – köztük a kommunikációhoz és konzuli segítséghez való jog – közös felsorolását rögzítő intézkedések, — arra irányuló intézkedések, hogy elsődleges ösztönzője és támogatója legyen a civil társadalom és a civil intézmények szervezett bűnözés elleni küzdelemre irányuló erőfeszítéseinek, továbbá fellépés azzal a céllal, hogy elfogadásra kerüljön a nemzetközi bűnszervezetek pénzeszközeinek és tulajdonának elkobzásáról és szociális célokra történő felhasználásáról szóló jogi eszköz, b) mivel a kölcsönös elismerés elve képezi azt a sarokkövet, amelyen a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés alapul, haladéktalanul fogadja el azokat az uniós jogi eszközöket, amelyekre ennek végrehajtásához még szükség van, továbbá biztosítsa az eljárási jogokra vonatkozó egyenértékű normák kidolgozását és a büntetőeljárás bizonyos aspektusaira vonatkozó minimumszabályok közelítését, c) a büntetőjog terén a tagállamokkal együtt ténylegesen hajtsák végre a kölcsönös elismerés elvét, és fordítsanak kellő figyelmet az európai elfogatóparancs megvalósítása és napi alkalmazása tekintetében felmerülő nehézségekre és eredményekre, valamint győződjenek meg arról, hogy az elv alkalmazásakor a tagállamok tiszteletben tartják az alapvető jogokat és az általános jogelveket, amint azokat az EU-szerződés 6. cikke meghatározza; d) felhívja a tagállamokat, hogy az európai elfogatóparancsról szóló kerethatározat végrehajtása során alkalmazzák az arányosság elvét, és felhívja a figyelmet az olyan egyéb jogi eszközökre, mint például a videokonferencia segítségével történő meghallgatás, amely megfelelő garanciák mellett alkalmasnak bizonyulhat bizonyos esetekben, e) az Európai Parlamenttel együttműködésben mérje fel az Európai Unión belül a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés jelenlegi állapotát mind a hiányosságok, mind az eredmények tekintetében, f) a Bizottsággal és a Parlamenttel együtt hozzon létre egy (jogászokból álló) szakértői bizottságot, melynek feladata az összes tagállam büntetőjogi rendszerei közötti hasonlóságokat és különbségeket vizsgáló tanulmány készítése, valamint terjesszen elő az uniós büntetőjogi térség kidolgozására irányuló javaslatokat, amelyek egyensúlyt teremtenek a büntetőeljárások eredményessége és az egyéni jogok védelme között, g) a Bizottsággal és a Parlamenttel közösen, valamint az Európa Tanács vonatkozó bizottságaival, például a CEPEJ bizottsággal, és a büntetőjogi kérdésekkel foglalkozó meglévő európai hálózatokkal együttműködésben hozzon létre egy, az EU e téren fennálló politikáinak és jogi eszközeinek végrehajtását, valamint az igazságszolgáltatás minőségét és hatékonyságát, tisztességességét és méltányosságát tárgyilagosan, pártatlanul, átláthatóan, átfogóan, horizontálisan és folyamatosan ellenőrző és értékelő rendszert, amely figyelembe veszi az Európai Bíróság és az Emberi Jogok Európai Bírósága ítélkezési gyakorlatának a tagállamok általi végrehajtási szintjét is, amely számára modellként a szakértői értékelési rendszer szolgál, és amely évente legalább egyszer megbízható jelentéseket tud készíteni. Az értékelő rendszernek különösen a következőket kell elvégeznie: — politikai és technikai szintből álló értékelési hálózat létrehozása, — a meglévő értékelési rendszerek felülvizsgálata alapján a következők azonosítása: prioritások, alkalmazási kör, kritériumok és módszerek, figyelemmel arra, hogy az értékelésnek nem szabad elméletinek lennie, hanem az EU politikáinak helyi és az igazságszolgáltatás napi irányítására gyakorolt hatását, valamint az igazságszolgáltatás minőségét, hatékonyságát, egységességét és korrektségét kell értékelnie, figyelembe véve az Európai Bíróság és az Emberi Jogok Európai Bírósága ítélkezési gyakorlatának a tagállamok általi végrehajtási szintjét is, — a meglévő értékelési rendszerekkel a duplikáció elkerülése és a szinergiák előmozdítása, — vegyes megközelítés használata, amely egyrészt statisztikai és jogalkotási információból, másrészt az uniós eszközök alkalmazásának helyszíni értékeléséből áll, — összehasonlítható adatok gyűjtése, és amennyire lehetséges, a már rendelkezésre álló adatok számba vétele, — a Parlament szoros bevonása az értékelési rendszer politikai és technikai szintjén egyaránt, h) a Bizottsággal és a Parlamenttel együtt vegye számba az igazságügyi képzés jelenlegi helyzetét az Európai Unióban, továbbá a képzés hiányosságait és szükségleteit, és – a szükségtelen párhuzamos erőfeszítések elkerülésével –haladéktalanul hozzon intézkedéseket egy valódi európai uniós igazságügyi kultúra létrehozásának ösztönzése érdekében egy olyan európai igazságügyi iskola bírák, ügyészek és védőügyvédek számára történő létrehozása révén, amelyre a következők jellemzők: — a meglévő európai igazságügyi képzési hálózatból kiindulva, és egy európai uniós, a meglévő ügynökségekkel összekapcsolt intézet kialakítása felé haladva, szilárd és megfelelő struktúrával hozzák létre, amelyen belül kiemelt szerepet kell biztosítani a nemzeti igazságügyi iskoláknak és igazságügyi hálózatoknak és más szervezeteknek, pl. az Európai Jogi Akadémiának , valamint a védelemhez való joggal foglalkozó szervezeteknek, a Bizottsággal együttműködésben, — irányítja és továbbfejleszti az igazságügyi hatóságok közötti csereprogramokat, — közös tanterveket dolgoz ki az igazságügyi képzés számára, amelyek biztosítják a releváns európai komponens jelenlétét a különböző jogterületeknek megfelelően, — önkéntes alapon kezdő és folytatólagos képzést nyújt az európai bíráknak, ügyészeknek és védőügyvédeknek, — erősíti az igazságügyi hatóságok, jogászok és más érintett szereplők nyelvi készségeit, — ilyen képzést nyújt a tagjelölt országoknak és más olyan országoknak is, amelyekkel az EU együttműködési és partnerségi megállapodásokat kötött, i) sürgeti a tagállamokat, hogy haladéktalanul hajtsák végre teljes mértékben a Eurojust megerősítéséről, valamint a bűnözés súlyos formái elleni fokozott küzdelem céljából a Eurojust létrehozásáról szóló, 2002/187/IB határozat módosításáról szóló tanácsi határozatot (5613/2008) (18), hogy bátorítsák a nemzeti hatóságokat a Eurojust bevonására az együttműködési eljárás korai szakaszában, és hogy lépjenek túl az információcserével szembeni ellenérzéseiken, teljes mértékben működjenek együtt a nemzeti szinten megvalósított együttműködéshez hasonlóan, és felhívja a Tanácsot, a Bizottságot és a Eurojustot, hogy teljes mértékben vonják be a Parlamentet a Eurojust megvalósításáról szóló határozat korrekt végrehajtására irányuló jövőbeli tevékenységekbe, j) dolgozza ki a fent említett határozat végrehajtási tervét, különös tekintettel az Eurojust hatásköreire az alábbiak vonatkozásában: — a joghatósági konfliktusok feloldása, — a nyomozások és bűnvádi eljárások folytatására vonatkozó hatáskör, k) tegyen lépéseket egy átfogó, a bűnözés EU-n belüli helyzetéről szóló jelentés évente történő közzétételére, amely konszolidálja a speciális területekre, mint például az OCTA-ra (szervezett bűnözésre vonatkozó fenyegetésértékelés) vonatkozó jelentéseket és az Eurojust éves jelentéseit, stb., l) felhívja a tagállamokat, hogy dolgozzanak tovább a Cseh Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság, a Szlovák Köztársaság és a Svéd Királyság – a büntetőeljárásokban előforduló joghatósági összeütközések megelőzéséről és rendezéséről szóló tanácsi kerethatározatra vonatkozó – kezdeményezésén a gyanúsított vagy vádlott tájékoztatáshoz és az eljárásba történő bevonáshoz fűződő jogainak a büntető joghatóság kiválasztási eljárásának (5208/2009) minden szakaszában történő tiszteletben tartása mellett, és a Tanácsban folytatott tárgyalásokon elért előrelépések alapján ismét konzultáljanak a Parlamenttel, m) fordítson kellő figyelmet az új technológiák által nyújtott előnyökre a magas szintű közbiztonság biztosítása érdekében, és teljes mértékben aknázza ki az Internet által az információterjesztésre kínálkozó lehetőségeket, erősítse meg a közelmúltban létrehozott „Igazságügyi Fórum” szerepét, ösztönözze új tanulási módszerek (e-tanulás) kifejlesztését, gyűjtsön és osszon meg adatokat, ezáltal aktualizálja és erősítse meg a létező adatbázisokat, például a vámügyi adatbázisokat, amelyek létfontosságúak a csempészet és az emberkereskedelem elleni küzdelem szempontjából, ugyanakkor biztosítsa az alapjogok tiszteletben tartását, és különösen az egyének magánéletének magas szintű védelmét tekintettel a személyes adatok büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés keretében történő feldolgozására,