[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 13.2.2007

SEC(2007) 189 végleges

Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Észtország 2006-2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

1. ELőZMÉNYEK

A Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.

A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Észtország első ízben 2004 májusában nyújtott be konvergenciaprogramot. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 2004. július 5-én véleményt fogalmazott meg. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.

2. AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEI

A Bizottság, miután megvizsgálta Észtország 2006. december 1-jén benyújtott legfrissebb aktualizált konvergenciaprogramját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).

Az aktualizált konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:

1. az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét

2. az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a konvergenciaprogram előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint

3. a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.

2.1. A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítménye

Észtország sikeresen áttért a működő piacgazdaságra, és jelenleg az EU legmagasabb gazdasági növekedését élvezi. A munkaerő- és termékpiacok igen rugalmasak. A magas béremelkedéssel összekapcsolt erőteljes termelékenységnövekedés révén az életszínvonal tekintetében hamar felzárkózott az ország EU-hoz. A kivitel jelentős növekedése mellett gyorsan nőtt a hazai kereslet az elmúlt években. Nem régóta Észtország új kihívásokkal találja szembe magát, éppen a sikerességének köszönhetően. A gyors növekedéssel jellemezhető éveket követően a gazdaság kapacitási korlátozásokkal szembesült, különösen a kínálati gondokkal küszködő munkaerőpiac területén. A túlfűtöttség lényeges kockázatára utal a növekvő maginfláció, a jelentős külső hiány és a hitelfelvételeknek az ingatlanpiac robbanásához vezető erőteljes növekedése.

2.2. Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés

2006. február 14-én a Tanács véleményt fogadott el a konvergenciaprogram előző, 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács véleménye szerint „a költségvetési egyenleg összességében megalapozott, és a költségvetési stratégia jó példája a Paktummal összhangban folytatott költségvetési politikának.” Tekintettel arra, hogy „a költségvetés 2005-ben jelentősen jobban alakult a programban becsülthöz képest, valamint arra, hogy el kell kerülni a prociklikus politikákat” a Tanács felkérte Észtországot, hogy „2006-ban és az azt követő években törekedjen nagyobb költségvetési többletre, hogy tovább lehessen segíteni a külső egyensúlytalanság kiigazítását."

2.3. A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramról

Észtország 2006. október 12-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Észtország nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: K+F és innováció, valamint foglalkoztatás.

A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Észtország igen jó eredményeket ért el a nemzeti reformprogram végrehajtásában. Jelentős erőfeszítéseket is tesz annak érdekében, hogy biztosítsa a nemzeti reformprogram és a kohéziós politika közti összhangot.

Az elért eredmények alapján Észtországot arra ösztönözték, hogy a következő területekre összpontosítson: oktatás és egész életen át tartó tanulás; K+F és innováció, versenypolitika, munkaerő-piaci rugalmasság, valamint aktív munkaerő-piaci politika.

Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |

- Ajánlás

A TANÁCS VÉLEMÉNYE

az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Észtország 2006-2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására,

a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:

4. [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Észtország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.

5. A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 11 %-ról 2007-ben 8,25 %-ra, majd a későbbi években évente 1 százalékponttal, 7,5 %-ra esik vissza. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv óvatos növekedési feltételezéseken alapul. Mindazonáltal egyértelműen kockázatos a növekedés jelenlegi, túlzott ütemmel szembeni gyenge lassulásának előre jelzett középtávú pályája. A program inflációs előrejelzése valószerűnek tűnik.

6. A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási többlet 2006-ban a GDP 2,5 %-a lesz, szemben a konvergenciaprogram előző változatában foglalt, a GDP 0,3 %-ának megfelelő céllal. Az új változatban is előre jelzett jobb teljesítmény a 2005-ös vártnál jobb teljesítmény áthozatának és a 2006-os meglepetésszerű növekedésnek köszönhető.

7. A programban foglalt középtávú költségvetési stratégia fő céljai az államháztartás legalább egyensúlyi helyzetben tartása, valamint hosszú távú fenntarthatóság biztosítása az elöregedéssel kapcsolatos költségvetési hatás fényében. A költségvetési stratégia szerint az államháztartási többlet a 2006-os 2,5 %-ról 2007–2008-ban a GDP körülbelül 1,25 %-ára csökken, majd azt követően a GDP mintegy 1,5 %-ára emelkedik. Az elsődleges egyenleg hasonlóan fog alakulni, a kamatkiadások elenyésző súlya miatt. A 2007-es többlet csökkenése a kiadás/GDP arány emelkedésének tudható be, míg a bevételi arány továbbra is csökken. 2008-tól az összbevételi és összkiadási arányok párhuzamosan csökkennek, a jövedelemadó-csökkentést, valamint a nominális GDP élénk növekedését el nem érő kiadásnövekedést tükrözve. Az új program az államháztartásnak mindig egyensúlyi helyzetben (amelyet az elmúlt években rendszerint túlteljesítettek) tartására törekvő múltbéli gyakorlattal szakítva jelentős többletet céloz meg a teljes programidőszak alatt, amely fontos előrelépés a gazdaság ciklikusságának figyelembevétele során. Az előző változattal összehasonlítva a 2007-től kitűzött célokat a GDP legalább 1 százalékpontjának megfelelő mértékben felfelé igazították a kedvezőbb (és valószerűbb) makrogazdasági forgatókönyv mellett.

8. A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a várakozások szerint 1 százalékponttal romlik, és így 2007-ben GDP-arányosan mintegy 0,5 %-ot ér el, majd 2008-ban a GDP 1 %-a fölé, 2009 és 2010-ben pedig a GDP 1,5 %-a fölé emelkedik. A konvergenciaprogram előző változatával egyezően a program a egyensúlyi helyzetet határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet a programidőszak egészében fent kívánnak tartani. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 2 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és jelentősen szigorúbb, mint azt a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedése és az adósságráta indokolná.

9. A programban szereplő költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok összességében kiegyensúlyozottak. A program programidőszak alatti makrogazdasági feltételezéseit óvatosnak tekinthetjük. Az adóbevételekre irányuló előrejelzések általában hihetőnek tűnnek. A kiadásnövekedés tervezett csökkentésének megvalósítását segítené azonban, ha kötelezőbb jellegű lenne a középtávú költségvetéstervezési keret.

10. E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal elégségesnek tűnik ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint a programidőszak alatt nagy biztonsági tartalékkal fenntartsák a középtávú célkitűzést. Ezenkívül a programidőszak alatt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. A programban szereplő költségvetési irányvonal nincs teljes mértékben összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktummal abban az értelemben, hogy 2007-ben ciklust támogató a kedvező időszakokban, holott a strukturális egyenlegnek a GDP mintegy 1 %-ával való csökkenése várható.

11. A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban a GDP 3,7 %-a alá csökkent, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt maradt. A program előrejelzése szerint az adósságráta a programidőszak alatt további 2 százalékponttal csökken.

12. Az észt népesség elöregedésének a költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatása az EU-ban a legalacsonyabbak közé tartozik; az elkövetkező évtizedek alatt a GDP-arányos nyugdíjkiadások várhatóan csökkennek a nyugdíjreform tekintélyes kiadáscsökkentő hatása miatt. A bruttó adósság jelenlegi szintje igen alacsony Észtországban és a programidőszak alatti költségvetési tervekkel összhangban fenntartott a rendezett államháztartás mellett hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságát veszélyeztető kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Észtország összességében alacsony kockázattal szembesül.

13. A konvergenciaprogram a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program emellett némi tájékoztatást ad a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig kifejezetten figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A konvergenciaprogramnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program kiemeli a prudens költségvetési politikát, mint a makrogazdasági stabilizáció fontos elemét.

14. A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.

15. Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[6].

Az általános következtetés szerint a középtávú költségvetési egyenleg helyzete rendezett, és a költségvetési stratégia jó példája a Paktummal összhangban irányított költségvetési politikának. A 2007-es többlet kedvező időszakokban tervezett gyengülése azonban ciklikus költségvetési irányvonalat feltételez.

A fenti értékelés alapján Észtországot felkérik arra, hogy a programban tervezettnél magasabb költségvetési többletre törekedjen 2007-ben, hogy elősegítse a makrogazdasági stabilitást és továbbra is támogassa a külső egyensúlyzavarok kiigazítását.

A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása

2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). |

3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,6 %-a 2006-ban és 0,4 %-a 2007-ben, valamennyi hiánycsökkentő). |

3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 0,2 %-a 2005-ben, a GDP 0,6 %-a 2006-ban, 0,4 %-a 2007-ben és 0,2 %-a 2008-ban, valamennyi hiánycsökkentő). |

5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 9,1 %-os, 9,6 %-os, 9,9 %-os és 9,9 %-os becsült potenciális növekedés alapján. |

[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.

[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.

[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.

[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Különösen néhány munkaerő-piaci tényezővel, valamint a magánszektorbeli kölcsönfelvétellel/hitelezéssel kapcsolatos adatok hiányoznak.