[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 26.11.2008

COM(2008) 831 végleges

2005/0241 (COD)

A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének c) pontja alapján

„AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE tengeri és belvízi utasszállítók baleseti felelősségéről” címen előterjesztett javaslatra vonatkozó tanácsi közös állásponton az Európai Parlament által tett módosításokról

A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK MÓDOSÍTÁSÁRÓL az EK-Szerződés 250. cikkének (2) bekezdése alapján

2005/0241 (COD)

A BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének c) pontja alapján

„AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE tengeri és belvízi utasszállítók baleseti felelősségéről” címen előterjesztett javaslatra vonatkozó tanácsi közös állásponton az Európai Parlament által tett módosításokról

(EGT-vonatkozású szöveg)

1. Bevezetés

Az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének c) pontja alapján a Bizottság véleményt nyilvánít az Európai Parlament által a második olvasat keretében megfogalmazott módosításokról. A Parlament 19 módosításáról a Bizottság véleménye a következő:

2. Előzmények

A JAVASLAT TOVÁBBÍTÁSA AZ EURÓPAI PARLAMENTHEZ ÉS A TANÁCSHOZ – COM(2005) 592 VÉGLEGES – 2005/0241 (COD): | 2006. FEBRUÁR 13. |

A RÉGIÓK BIZOTTSÁGA VÉLEMÉNYE: | 2006. JÚNIUS 15. |

AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁG VÉLEMÉNYE: | 2006. SZEPTEMBER 13. |

AZ EURÓPAI PARLAMENT VÉLEMÉNYE (ELSő OLVASAT): | 2007. ÁPRILIS 25. |

A BIZOTTSÁG MÓDOSÍTOTT JAVASLATA: | 2007. OKTÓBER 22. |

A KÖZÖS ÁLLÁSPONT ELFOGADÁSA: | 2008. JÚNIUS 6. |

AZ EURÓPAI PARLAMENT VÉLEMÉNYE (MÁSODIK OLVASAT): | 2008. SZEPTEMBER 24. |

3. A JAVASLAT CÉLJA

A javaslat célja, hogy a hajók utasainak – függetlenül a hajók útvonalától – és a szállítóknak olyan harmonizált jogi keretet biztosítson, amely meghatározza jogaikat és kötelezettségeiket. A harmonizációs törekvésnek elég ambiciózusnak kell lennie ahhoz, hogy ne csupán igazságosabb kártérítést, hanem hatékony balesetmegelőzést is biztosítson.

A javaslat célja a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet védnöksége alatt elfogadott, a tengeren történő személy- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezmény 2002. évi jegyzőkönyvének (a továbbiakban: athéni egyezmény) a közösségi jogba való beemelése. Az athéni egyezmény korszerű jogi aktus, amely meghatározza az utasok és a szállítók jogait és kötelezettségeit. A hajózási baleset során keletkezett károk tekintetében a szállítók objektív felelősségéről rendelkezik, a kártérítést illetően kellően magas maximális összegeket határoz meg, valamennyi szállítóra nézve biztosításkötési kötelezettséget ír elő, és a panaszos számára lehetővé teszi, hogy kártérítési igényével közvetlenül a biztosítóhoz forduljon.

Meg kell jegyezni, hogy e kezdeményezéssel párhuzamosan a tagállamok és a Közösség hamarosan szerződő felekké válnak az athéni egyezményben.[1]

Az athéni egyezmény közösségi jogba történő beemelését néhány módosításnak kell kísérnie.

- Az athéni egyezmény hatálya a nemzetközi tengeri szállításra korlátozódik. A Bizottság javasolja, hogy az egyezmény hatályát terjesszék ki a kabotázsra (egy adott országon belül megvalósuló tengeri szállítás) és a belvízi szállításra.

- Az utasok és a szállítók érdekeit egyaránt szolgáló harmonizáció érdekében a Bizottság javasolja az athéni egyezmény azon záradéka alkalmazásának mellőzését, amelynek alapján valamely tagállam önálló aktussal az egyezményben foglaltaknál magasabb maximális kártérítési összegeket állapíthat meg. Ezenkívül a Bizottság elfogadta az Európai Parlamentnek az első olvasat keretében javasolt azon módosítását, amely előirányozza, hogy a balesetet szenvedő utasok minden esetben az athéni egyezményben meghatározott maximális összegek figyelembevételével részesüljenek kártérítésben. A jelenlegi helyzetben ugyanis előfordulhat, hogy az athéni egyezménnyel párhuzamosan elfogadnak egy másik, a szállítók felelősségének korlátozásáról szóló egyezményt, amely a balesetenként fizethető teljes kártérítési összeg felső határának megállapításával csökkenti az áldozatoknak járó kártérítést.

- Az egyezményt ki kell egészíteni egy olyan rendelkezéssel, amely alapján a mozgáskorlátozottak segédeszközeiben keletkezett kár után kedvezőbb kártérítés jár.

- Az egyezményt szintén ki kell egészíteni az előlegek átutalására vonatkozó kötelezettségről szóló rendelkezéssel.

- Az egyezményt ki kell egészíteni egy olyan rendelkezéssel is, amely alapján az utasokat kötelező tájékoztatni jogaikról.

4. A Bizottság véleménye az Európai Parlament módosításairól

4.1. A Bizottság által elfogadott módosítások

4.1.1. Teljes mértékben elfogadott módosítások

- A 2., 7., 8., 9., 10., 12., 13., 16., 18. és 19. módosítást a Bizottság teljes mértékben elfogadja.

4.1.2. Részben elfogadott módosítások

- Az 1. módosítást a Bizottság csak részben tudja elfogadni. A Bizottság nem tartja elfogadhatónak a módosítás utolsó mondatát, amely azt sugallja, hogy a kötelező biztosítási rendszer létrehozása nem jár következményekkel a biztosítási rendszerekre nézve. Valójában egy ilyen, kötelező biztosítási rendszer létrehozása elkerülhetetlenül hatással lesz az egyes piaci szereplőkre, még ha a biztosítási piac szerkezetét nem is befolyásolja számottevően.

- A 3. és 17. módosítás csak részben fogadható el. A Bizottság véleménye szerint nem reális előírni, hogy az utasok teljes körű tájékoztatást kapjanak. Ez azt jelentené, hogy át kellene nekik adni a vonatkozó jogszabályok másolatát, a polgári eljárásjog egészét is ideértve. A 3. és 17. módosítás ezenkívül azt is előirányozza, hogy az utasok tájékoztatására még a beszállás előtt kell sort keríteni. A rendelet hatálya miatt ez nem minden esetben kivitelezhető. A rendelet olyan esetekre vonatkozik, amikor a szerződéskötés harmadik országban történt. Ilyenkor csupán az biztosítható, hogy az utasok hajóraszálláskor tájékoztatást kapjanak.

- A 14. módosítást a Bizottság csak részben tartja elfogadhatónak. A Bizottság nem fogadja el a közös álláspont 5. cikke (2) bekezdésének törlését, amely rendelkezés a terrortámadás esetén nyújtandó kártérítés rendszeréről szól.

- A 15. módosítást a Bizottság csak részben tudja elfogadni. A Bizottság véleménye szerint maradandó rokkantság esetén (és az ehhez hasonló esetekben) nem helyénvaló minimális előlegösszeget biztosítani. A Bizottság felhívja a figyelmet arra, hogy előleg halál vagy sérülés esetén jár. Ahhoz azonban, hogy egészségkárosodás miatt kártérítést lehessen fizetni, előbb le kell folytatni az egészségkárosodás megállapítására irányuló eljárást, amely esetleges időigényessége miatt összeegyeztethetetlen az előlegfizetés sürgős jellegével.

4.2. A Bizottság által elutasított módosítások

- A 4. módosítás nem fogadható el, mivel már nem aktuális. Arra az eljárásra hivatkozik ugyanis, amely szerint az egyezmény esetleges módosításait automatikusan be kell emelni a közösségi jogba, kivéve, ha a Bizottság a komitológiai eljárás keretében az említett módosításokkal ellentétes értelmű rendeletet hozott. A közös álláspont módosította ezt a megközelítést, és a Bizottság elfogadta ezt a változást: az athéni egyezmény szerinti kártérítési összeghatárok módosítása az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás keretében elfogadott bizottsági rendelettel beemelhető a közösségi jogba. Az egyezményt érintő minden más módosítás együttdöntési eljárást tesz szükségessé.

- Az 5. módosítás nem fogadható el, mivel általános hatályú rendelkezésről van szó, amely nem illeszkedik ebbe az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség hatáskörének felülvizsgálatáról szóló rendeletbe.

5. Következtetés

Az EK-Szerződés 250. cikke (2) bekezdésének alapján a Bizottság a fentiek szerint módosítja javaslatát.

[1] Javaslat: A Tanács határozata a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezményhez csatolt 2002. évi jegyzőkönyvnek az Európai Közösség általi megkötéséről – COM(2003) 375, 2003. június 24. Elfogadása folyamatban van.