Javaslat A TANÁCS RENDELETE az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet módosításáról /* COM/2012/0725 final - 2012/0342 (NLE) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE Az állami támogatások európai szabályozására először az Európai Szén- és Acélközösséget létrehozó szerződésben (1952) és az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésben (1957) került sor; e szabályokat jelenleg az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: „EUMSZ” vagy „a Szerződés”) tartalmazza. Az EUMSZ 107. cikke meghatározza az állami támogatás fogalmát és azt, hogy milyen feltételek mellett tekinthető a támogatás összeegyeztethetőnek a belső piaccal; az EUMSZ 108. cikke azokat a főbb eljárási elveket állapítja meg, amelyek alapján eljárva a Bizottság biztosítja, hogy a tagállamok megfeleljenek az állami támogatás anyagi szabályainak. Az EUMSZ 109. cikke rendelkezik arról, hogy a Tanács a Bizottság javaslata alapján és az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően megfelelő rendeleteket alkothat az EUMSZ 107. és 108. cikkének alkalmazására. A Tanács 1999-ben fogadta el a 659/1999/EK rendeletet[1] (a továbbiakban: eljárási rendelet), amely részletesebben meghatározza az EUMSZ 107. és 108. cikkének alkalmazása tekintetében irányadó eljárási szabályokat, amelyek máig jelentősebb módosítás nélkül hatályosak. Az EUMSZ 108. cikkében meghatározott, és az eljárási rendeletben részletesen ismertetett állami támogatási eljárások három fő pillér köré szerveződnek: – A csoportmentességi rendelet vagy valamely határozat hatálya alá tartozó ügyek kivételével a tagállamoknak előzetesen be kell jelenteniük az összes tervezett támogatási intézkedést, és az érintett tagállam a Bizottság engedélyező határozatáig nem hajthatja végre a támogatást. A bejelentést követően egy alapvetően kétoldalú (a tagállam és a Bizottság közötti), elvileg két hónapra korlátozódó előzetes vizsgálatra kerül sor („első fázis”), amelynek eredményeként a Bizottság vagy jóváhagyja a támogatást, vagy hivatalos eljárást indít („második fázis”), törekedve arra, hogy 18 hónapon belül határozatot hozzon a támogatás (esetleg feltételekhez kötött) engedélyezéséről vagy tiltásáról. – A Bizottságnak körültekintően és részrehajlásmentesen meg kell vizsgálnia az érdekelt felek által benyújtott panaszokat, és indokolatlan késedelem nélkül meg kell hoznia határozatát. Azokban az esetekben, amikor a Bizottság megállapítja, hogy nem áll fenn a panaszos által feltételezett állami támogatás, a Bizottság a panaszosnak megfelelő indoklást küld arról, hogy a benyújtott panaszban szereplő tények és jogi szempontok közül melyek nem támasztották alá az állami támogatás fennállását. – Végül a Bizottságnak folyamatosan ellenőriznie kell a tagállamokban az összes létező támogatási rendszert, és ezen ellenőrzés alapján – a belső piac működésének fokozatos fejlődése érdekében – megfelelő intézkedéseket javasolhat a tagállamok számára. Az állami támogatásra vonatkozó eljárás e legfontosabb jellemzői közvetlenül az állami támogatások ellenőrzése tekintetében a Szerződésben megállapított rendszerből fakadnak, amely rendszer az állami támogatások belső piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálatára vonatkozó kizárólagos bizottsági hatáskörön alapul. Több mint 13 évvel hatálybalépését követően szükségessé vált az eljárási rendelet korszerűsítése annak érdekében, hogy a Bizottság hozzáigazíthassa az állami támogatások ellenőrzését egy immár 27 tagállamot, 500 millió polgárt és 23 hivatalos nyelvet számláló Európai Unió által támasztott követelményekhez. A gazdasági és pénzügyi válság veszélybe sodorta a belső piac integritását, és rávilágított az állami támogatások ésszerű és hatékony ellenőrzésének és az állami támogatási jogszabályok végrehajtásának fontosságára. Ez a tapasztalat megmutatta, szükség van arra, hogy a Bizottság megfelelőbb eszközöket kapjon annak érdekében, hogy a vállalkozások számára elfogadható időkereteken belül léphessen fel, és elősegíthesse az állami források növekedésbarát, hatékony felhasználását. Az állami támogatási szabályok átfogó reformjának elindításaképpen a Bizottság 2012. május 8-án közleményt fogadott el az állami támogatások uniós szabályozásának korszerűsítéséről[2]. E reform biztosítani fogja, hogy az állami támogatási politika egyaránt hozzájáruljon Európa jelenlegi évtizedre szóló növekedési programjának, az Európa 2020 stratégiának[3] a végrehajtásához és a költségvetési konszolidációhoz. Az eljárási rendelet felülvizsgálata egyike azon elemeknek, amelyek célja, hogy a Bizottság számára lehetővé tegye e kezdeményezés célkitűzéseinek megvalósítását. Az állami támogatási eljárások reformjának mindenekelőtt az állami támogatások ellenőrzésének hatékonyságát kell javítania[4]. Az állami támogatásokkal kapcsolatos eljárások reformjának szükségességére a Számvevőszék is felhívta a figyelmet „A Bizottság eljárásai biztosítják-e az állami támogatások ellenőrzésének eredményes lebonyolítását?” című különjelentésében[5]. Az állami támogatási eljárás kereteinek javasolt reformjával a Bizottság különösen a Számvevőszék következő ajánlásaira válaszol: – a Bizottság csökkentse minimálisra a tagállamoknak kiküldött információnyújtási kérelmeket; – a Bizottság kezelje gyorsan az alaptalan panaszokat annak érdekében, hogy valamennyi érdekelt fél számára nagyobb jogbiztonságot nyújtson; – a Bizottság tájékoztassa rendszeres időközönként a panasztevőt, a tagállamot és a kedvezményezettet az egyes ügyek előrehaladásáról és a vizsgálat kimeneteléről; – a Bizottság javítsa adatgyűjtési folyamatának hatékonyságát és megbízhatóságát. Ezeket az ajánlásokat a Tanács[6] és az Európai Parlament[7] is kifejezetten elfogadta. 2. A JAVASOLT MÓDOSÍTÁSOK ÁTTEKINTÉSE Az elmondottak fényében az eljárási rendelet javasolt reformja – az állami támogatások uniós szabályozásának korszerűsítéséről szóló közleményben leírtaknak megfelelően – két területre összpontosít[8]: a panaszok megfelelőbb kezelésére (2.1.) és a piaci adatgyűjtés hatékonyságának és megbízhatóságának javítására (2.2.). 2.1. A PANASZOK MEGFELELŐBB KEZELÉSE A panaszok elvileg igen hasznos információforrást nyújtanak, melyek segítségével a Bizottság azon gazdasági ágazatokra koncentrálhatja vizsgálatait, amelyekben a jogellenes állami támogatás uniós szinten akadályozza a versenyt. A Bizottsághoz azonban évente átlagosan több mint 300 panasz érkezik részben érdekelt felektől[9], részben másoktól, és e panaszok mögött sok esetben nem áll valódi versenyaggály, vagy azok sok esetben nem kellőképpen megalapozottak. A legtöbb panaszt nem kezeli prioritásként a Bizottság, így ezek átlagos átfutási ideje egyre hosszabb[10]. A panaszkezelési eljárást emiatt a tagállamok és a panaszosok kiszámíthatatlannak és átláthatatlannak érzékelik. Az állami támogatási eljárások 2009-ben közzétett, bevált gyakorlatok kódexe[11] szakaszos és átlátható eljárást határozott meg a panaszkezelés tekintetében. Az eljárás kétéves alkalmazása során nyert tapasztalatok mindazonáltal azt mutatják, hogy az eljárástól várt eredmények – rövidebb átfutási idő, nagyobb hatékonyság és kiszámíthatóság – csak részben valósultak meg. A bevált gyakorlatok kódexe nem volt képes a jelenlegi rendszer néhány fontos hiányosságának orvoslására, mivel e hiányosságok közvetlenül az eljárási rendeletből eredeztethetők. E kérdések megoldása érdekében a Bizottság ezért most magának az eljárási rendeletnek a korszerűsítését javasolja. * * * Ebben a tekintetben az eljárási rendelet javasolt módosításai – a panasz benyújtására vonatkozó feltételek pontosítása és egy szakaszolt, kiszámítható és átlátható eljárás formalizálása révén – a Bizottságnak elküldött információk minőségének javítására irányulnak. Jelenleg a Bizottságnak ki kell vizsgálnia az állami támogatási szabályok minden feltételezett megsértését, bármilyen forrásból származzanak az erre vonatkozó információk. Szemben az EUMSZ 101. és 102. cikkében meghatározott versenyjogi szabályokkal, amelyek vonatkozásában az 1/2003/EK rendelet[12] és a 773/2004/EK rendelet[13] meghatározza a panasz benyújtásának szabályait, az állami támogatási panaszok benyújtására nem vonatkoznak formális követelmények. Mivel az eljárási rendelet nem tartalmaz konkrét szabályokat, a Törvényszék a Ryanair-ügyben hozott 2011. szeptember 29-i ítéletében[14] megállapította, hogy jelenleg nincsenek olyan formális követelmények, amelyeket az állami támogatásokkal kapcsolatos panasz benyújtójának teljesítenie kell. Az átláthatóság és a jogbiztonság érdekében ezért pontosítani kell a panasz benyújtásának azon feltételeit, amelyek eredményeként a Bizottság hozzájut a feltételezett jogellenes támogatásra vonatkozó információkhoz, és amelyek ezáltal lehetővé teszik az előzetes vizsgálat megindítását (a 10. cikk módosítása). Helyénvaló tehát megkövetelni, hogy: – a panaszosok kötelező jelleggel benyújtsanak bizonyos mennyiségű információt; ennek érdekében helyénvaló felhatalmazni a Bizottságot arra, hogy végrehajtási rendelkezéseket fogadjon el a panasz formájának és tartalmának megállapítása érdekében (a 27. cikk módosítása); – a panaszosok igazolják, hogy az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése[15] és az eljárási rendelet 1. cikkének h) pontja[16] értelmében vett érdekelt felek, következésképpen jogos érdekük fűződik a panasz benyújtásához; ennek érdekében az „érdekelt felek jogairól” szóló 20. cikk (2) bekezdésében meg kell határozni, hogy „bármely érdekelt fél panasz benyújtására jogosult.”. Azokban az esetekben, amikor a benyújtott információk nem felelnek meg a feltételeknek, és így nem minősülnek panasznak, a Bizottságnak nem lesz többé kötelessége hivatalos határozatokat elfogadni. Az ilyen beadványokat piaci információként veszik nyilvántartásba, és azok a későbbiekben felhasználhatók hivatalból indított vizsgálatok során. A bevált gyakorlatok kódexe[17] által bevezetett szakaszokra bontott eljárás lezárásaként az eljárási rendeletben formálisan is lehetővé kell tenni a Bizottság számára, hogy a panaszt visszavontnak tekintse, amennyiben a panaszostól nem érkezik további, lényeges információ, vagy a panaszos egyéb módon nem működik együtt az eljárásban. Ily módon ésszerűsíthető és javítható a panaszok kezelése (a 20. cikk (2) bekezdésének módosítása). * * * A panaszosok legtöbbször olyan támogatásokra hívják fel a Bizottság figyelmét, amelynek nyújtása már megtörtént, és így jogszerűtlen támogatásnak minősül. 2009-ben a Bizottság a nemzeti bíróságok és az érdekelt felek rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségekről való tájékoztatása érdekében közleményt fogadott el az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról[18], és a tagállami bírák napi munkáját támogató praktikusabb eszközök bevezetése révén lehetőségeket kínált a nemzeti bíróságoknak az együttműködés bővítésére. A jelen javaslat szerint a jogi aktus kifejezetten rendelkezne a nemzeti bíróságok azon jogáról, hogy a Bizottságtól információkat szerezhetnek be az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének és 108. cikkének alkalmazása céljából, és kikérhetik a Bizottság véleményét az állami támogatási szabályok alkalmazásával kapcsolatos kérdésekben (új, 23a. cikk (1) bekezdés). Javasoljuk továbbá biztosítani a Bizottság számára azon jogot, hogy írásbeli beadványokat juttathasson el a nemzeti bíróságokhoz, vagy szóbeli észrevételeket tehessen előttük (új, 23a. cikk (2) bekezdés). E rendelkezések alapján a Bizottság csak uniós közérdekben léphet fel (mint amicus curiae), azaz nem járhat el a felek valamelyikének javára. Ez a javasolt rendelkezés különösen azt kívánja lehetővé tenni a Bizottság számára, hogy felhívja a tagállami bíróságok figyelmét az uniós állami támogatási szabályok a belső piac egészét érintő következetes alkalmazásának fontosságára. A nemzeti bíróságok nem kötelesek a Bizottság véleményének megfelelően eljárni. Az új 23a. cikk emellett nem sérti a nemzeti bíróságok azon jogát vagy kötelességét sem, hogy az Európai Unió Bíróságától előzetes döntéshozatalt kérhetnek az EUMSZ 267. cikke alapján. * * * A fenti javaslatok azt hivatottak biztosítani, hogy a Bizottsághoz megalapozottabb panaszok érkezzenek. Ez pozitív hatással lesz az állami támogatási panaszok kezelésében érintett valamennyi félre. A panaszok benyújtására szolgáló űrlap kötelező használata elő fogja segíteni, hogy a Bizottság az érintett tagállamnak vagy a panaszosnak küldött ismételt információkérések nélkül állapítsa meg, valóban állami támogatási ügyet érint-e a panasz, és annak milyen prioritást kell adnia. Tekintve, hogy a tagállamok jogosultak minden egyes panaszt észrevételezni, a panaszok számának esetleges csökkenése emellett csökkentené az érintett tagállamok terheit is. Amennyiben a panaszosok nemzeti bíróságok előtt is keresetet kívánnak benyújtani az uniós állami támogatási jogszabályok megsértése miatt, a bíróságok megtalálják az eljárási rendeletben azokat az eszközöket, amelyek révén a Bizottság segítségükre lehet. Ez az együttműködés, amelyet megfelelő határidők szabályoznak, megkönnyíti majd az uniós állami támogatási jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtását. Az a tény, hogy a Bizottság saját kezdeményezésére is segítséget nyújthat a nemzeti bíróságoknak, egyúttal azt is elősegíti majd, hogy a nemzeti bíróságok és a peres felek jobban megismerjék a Bizottság és a nemzeti bíróságok közötti együttműködési mechanizmusokat, illetve igazolni fogja e mechanizmusok hasznosságát, és előmozdítja alkalmazásukat. Mivel a panaszosok számára nem minden esetben világos, milyen információkra van a Bizottságnak szüksége egy állami támogatási panasz gyors értékeléséhez, kötelező panaszbejelentő űrlap igazítja majd el a panaszosokat a tekintetben, milyen információkat kell összegyűjteniük és benyújtaniuk a Bizottság számára ahhoz, hogy az egy adott ügyben megállapíthassa, támogatásról van-e szó. Mivel ezáltal a panaszosok már az eljárás elején benyújtanak minden szükséges, rendelkezésükre álló információt, lényegesen kevesebb alkalommal lesz arra szükség, hogy a Bizottság további információt kérjen a panaszosoktól. Az eljárás fokozott átláthatósága és kiszámíthatósága önmagában is hozzájárul ahhoz, hogy a panaszosok jobban követhessék a vizsgálat állását és előrehaladását, és ezáltal elkerülhetővé teszi a felesleges levélváltásokat. 2.2. PIACI INFORMÁCIÓK HATÉKONY ÉS MEGBÍZHATÓ GYŰJTÉSE Az elmúlt évek során jelentősen kifinomultabbá vált az állami támogatási intézkedések összeegyeztethetőségének értékelése. A Bizottság hatásalapú megközelítést alkalmaz, melynek célja az értékelés alatt álló állami támogatási intézkedések pozitív és negatív hatásainak mérlegelése. A támogatási intézkedés belső piaccal való összeegyeztethetőségét az intézkedés kialakítása és a piacra gyakorolt hatása alapján elemzi a Bizottság. Fontossá vált ezért – különösen a bonyolult esetekben – a tények pontos ismerete. Az információgyűjtéssel kapcsolatos bizottsági igények kielégítése érdekében, továbbá annak elősegítése céljából, hogy a Bizottság aktuális, megbízható, a valóságnak megfelelő és teljes körű információkat szerezhessen közvetlenül a piacról, javasoljuk piaci információs eszközök bevezetését (2.2.1.), valamint meghatározott gazdasági ágazatokra és meghatározott támogatási eszközökre irányuló vizsgálatok jogalapjának megteremtését (2.2.2.). 2.2.1 Piaci információs eszközök A jelenlegi eljárási keretszabály a Bizottság által az állami támogatási eljárások során gyakorolható információszerzési jogkört illetően számos problémát vet fel. Amikor a Bizottság a tagállamok által benyújtott információkra támaszkodik, késésekhez vezethet, illetve jelentősen nehezítheti e hatóságok munkáját, ha az információ nem áll a nemzeti hatóságok rendelkezésére. A Bizottság e kérdések közül néhánnyal már foglalkozott a bevált gyakorlatok kódexében[19]. A kódexben megfogalmazták, hogy a Bizottság szolgálatai a hivatalos vizsgálati eljárás keretében megküldik az érdekelt feleknek a hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozat egy példányát, és felkérik őket, hogy fejtsék ki véleményüket az ügy bizonyos aspektusaival kapcsolatban. Azáltal, hogy a javaslat lehetővé teszi az információnyújtási kérelemre történő hiányos vagy helytelen adatokat tartalmazó válaszadás szankcionálását, mód nyílik a Bizottság által kapott információk minőségének javítására. Az eljárás hatékonyságának és átláthatóságának növelése érdekében további lépésként javasoljuk a Bizottság az Európai Unió Bírósága által több ízben elismert azon jogának kodifikálását, hogy közvetlenül a piacról gyűjtsön információt[20]. Javasoljuk annak formalizálását, hogy a hivatalos vizsgálat kezdetét követően a Bizottság egyszerű információnyújtási kérelem vagy határozat útján az érintett tagállamtól eltérő felektől is kérhessen információt bejelentett és jogellenes támogatással kapcsolatos eljárásokban (új, 6a. cikk és a 10. cikk módosítása). Akárcsak a trösztellenes politika és az összefonódás-ellenőrzés területén, e piaci információs eszközök annak lehetőségét jelentenék, hogy a Bizottság információt kérjen valamely vállalkozástól, vállalkozások valamely társulásától vagy tagállamtól (új, 6a. cikk), illetve hogy pénzbírság vagy kényszerítő bírság formájában szankciókkal sújtsa az érintett vállalkozásokat (új, 6b. cikk), amennyiben azok nem vagy hiányosan válaszolnak. Ennek célja a harmadik felek elrettentése attól, hogy elfogult információkat nyújtsanak be. Ezenfelül az a tény, hogy ugyanazon kérdésre több különböző vállalkozás válaszol, és e válaszokat a tagállamok is véleményezhetik, lehetővé fogja tenni a Bizottság számára, hogy az információkat egymással összevetve ellenőrizze azok helyességét, és meggyőződjön a kapott adatok megbízhatóságáról. A pénzbírságok és a kényszerítő bírságok összegének megállapítása során a Bizottság figyelembe kívánja venni a trösztellenes politika és az összefonódás-ellenőrzés területén szerzett tapasztalatokat. Következésképpen a pénzügyi szankciók mértéke összhangban lenne a 139/2004/EK tanácsi rendelet[21] és az 1/2003/EK tanácsi rendelet[22] által megállapított értékekkel. A választott értékek elegendő mértékben ösztönzik az érintett feleket a szabályok betartására, és a szabálysértés potenciális súlyosságával arányosak: – az egyszerű információnyújtási kérelemre vagy határozat útján történő információnyújtási kérelemre benyújtott, helytelen vagy félrevezető információ esetében, illetve a határozat útján történő információnyújtási kérelem teljesítésének elmulasztása esetén kiszabott pénzbírság a teljes forgalom 1 %-áig terjedhet (új, 6b. cikk (1) bekezdése); – a feleket a határozatban kért információk esetében hiánytalan és helyes információk benyújtására kényszerítő bírság az átlagos napi teljes forgalom 5 %-áig terjedhet, a határozatban megállapított naptól számítva, a késedelem minden munkanapjára (új, 6b. cikk (2) bekezdése). Az Európai Unióról szóló szerződésben megfogalmazott lojális együttműködés elvével összhangban a tagállamoknak és hatóságoknak küldött információnyújtási kérelmek nyomán nem vethető ki az eljárási rendelet szerinti esetleges bírság vagy kényszerítő bírság. A jogbiztonság érdekében helyénvaló az 1/2003/EK tanácsi rendelet[23] rendelkezéseinek megfelelő jogvesztő határidőket megállapítani a bírságok és kényszerítő bírságok kiszabása és végrehajtása tekintetében (új, 15a. és 15b. cikk). A piaci információs eszközöket leginkább mélyreható elemzést igénylő, összetett egyedi esetekben alkalmazná a Bizottság a támogatás minősítésével vagy az összeegyeztethetőség értékelésével kapcsolatos kérdések megválaszolása céljából. Példának okáért, a piaci információs eszközök alkalmazhatók lesznek a szokásos piaci gyakorlat értékelésére (pl. a garanciák/kölcsönök állami támogatási elemei), a piac nem megfelelő működésének elemzésére és/vagy az ösztönző hatás értékelésére. Az információnyújtási kérelmek címzetteinek kiválasztása során a Bizottság az egyes esetektől függő objektív kritériumokra támaszkodik majd. A támogatás kedvezményezettje mellett például versenytársakhoz, vevőkhöz, fogyasztói szervezetekhez stb. küldhető kérelem, biztosítva, hogy az egyes kategóriákon belül a válaszadók reprezentatív mintát képezzenek. A bekérendő információk a piaci szereplők számára rendelkezésre álló információk lesznek, és különösen a következőket foglalják magukban: – tényszerű piaci adatok (pl. a piac mérete, piaci részesedések, a behozatal szintje stb.) és vállalati adatok (pl. költségstruktúra, nyereség, tulajdonosi szerkezet és irányítás, részesedés más vállalkozásokban stb.); – a piac működésének tényeken alapuló elemzése (pl. belépési korlátok, belépési költség, szabályozási korlátok, a piac növekedési üteme és növekedési kilátások, kapacitásfelesleg), a támogatás valószínű hatása a kedvezményezettre, a javasolt megoldások vagy kompenzációs intézkedések értékelése. A piaci információs eszközök alkalmazása során a Bizottság teljes mértékben garantálja a tagállamok által benyújtott bizalmas információk védelmét. A hivatalos vizsgálat megindításáról rendelkező határozat már ugyancsak a potenciálisan bizalmas információk védelmének biztosítása mellett kívánja tájékoztatni a harmadik feleket az ügy legfontosabb jellemzőiről. A Bizottság arról is gondoskodik majd, hogy a harmadik felek számára elküldött információkérések se tartalmazzanak bizalmas információkat. A Bizottság felkéri majd a résztvevőket, hogy válaszaik nyilvános változatát is küldjék majd el számára. Amennyiben bizonyos adatokat bizalmasnak tekintenek, a Bizottság biztosítani fogja ezen adatok megfelelő védelmét (például az adatok aggregálása vagy konkrét adatok helyett adattartomány megadása révén). Ha a Bizottság a harmadik felek által benyújtott olyan bizalmas adatokat kíván felhasználni, amelyek nem aggregálhatók és egyéb módon sem anonimizálhatók, akkor ehhez előzetesen meg kell kérnie a harmadik felek engedélyét azt megelőzően, hogy az adatokat a tagállam rendelkezésére bocsájtja, és a határozatban felhasználja. Azon esetekre, amikor a bizalmasként megjelölt információkra feltételezhetően nem vonatkoznak szolgálati titoktartási kötelezettségek, célszerű megállapítani egy olyan mechanizmust, amelynek alapján a Bizottság határozhat arról, hogy az adott információ milyen mértékben fedhető fel. Az információ bizalmas mivoltát elutasító határozatban meg kell jelölni azt az időtartamot, amelynek végén az információt felfedik, lehetőséget adva ezzel az érintett harmadik félnek a rendelkezésére álló bírósági védelem, illetve ideiglenes intézkedések igénybevételére (a 7. cikk új, (9) bekezdése). * * * A piaci információs eszközök bevezetése a tagállamok adminisztratív terheinek csökkenéséhez vezet. Azáltal, hogy – különösen azokban az esetekben, amikor az információk nem állnak a tagállam rendelkezésére, és azok beszerzése jelentős többlet-erőfeszítést igényelne részéről – lehetővé válik a Bizottság számára levenni a tagállami hatóságok válláról az információgyűjtéssel járó terhek egy részét, és közvetlenül beszerezni a vállalkozások szintjén rendelkezésre álló (pl. piaci részesedésekkel, piacszerkezettel stb. kapcsolatos) információkat, végső soron kiegyensúlyozottabbá válhat az információszolgáltatási terhek a támogatást nyújtó, illetve a támogatás végső kedvezményezettje közötti megoszlása. A módosítások ugyanakkor nem érintik a tagállamok azon kötelezettségét, amely a támogatási intézkedés összeegyeztethetőségét alátámasztó valamennyi bizonyíték benyújtására vonatkozik. Nem változtatnak az új szabályok az állami támogatási eljárás kétoldalú jellegén sem. A piaci információs eszközök alkalmazása során megfelelő módon bevonják az eljárásba a tagállamokat azáltal, hogy lehetőséget adnak számukra az információkérésekre érkezett válaszok véleményezésére (a 7. cikk új, (8) bekezdése). Ezzel érvényesül a védelemhez való jog, és biztosíttatik az eljárás átláthatósága. A támogatás kedvezményezettje és a Bizottság szolgálatai közötti közvetlen levélváltás eredményeként jobban megállapítható lesz, mire van valóban szükség az összeegyeztethetőség értékelésének mielőbbi lezárásához, és ez mind a kedvezményezett, mind a tagállam számára előnyös. Ugyanez egyúttal a kedvezményezett helyzetének kiszámíthatóságát is javítja majd. A bekért tényadatok olyan adatok, amelyek közvetlenül a kedvezményezett rendelkezésére állnak, és amelyek benyújtása részéről csekély erőfeszítést igényel, mely erőfeszítést kész lesz gyorsan megtenni annak demonstrálása érdekében, hogy a kért támogatás ténylegesen indokolt. A piaci információs eszközök Bizottság általi alkalmazása a versenytársak és a panaszosok érdekeit is szolgálja, mivel lehetővé teszi, hogy a Bizottság alaposabb értékelésnek vesse alá a szóban forgó támogatás összeegyeztethetőségét, és ezáltal megelőzi vagy orvosolja az összeegyeztethetetlen támogatásból eredő indokolatlan versenytorzító hatást. A piaci információs eszközök használata révén a Bizottság közvetlenül és egyszerre lesz képes elérni a megfelelő harmadik feleket. Ez elősegíti az átláthatóbb, pontos és gyors információáramlást, aminek következtében csökkenhet az egymást követő, ismételt információkérések száma, és így lerövidülhet a vizsgálat időtartama. A piaci információk bekérése során a Bizottság arányossági kritériumot alkalmaz majd. Ez azt segíti elő, hogy az érintett vállalkozásokra csak az állami támogatási intézkedés értékelésének végrehajtásához elengedhetetlenül szükséges terhek nehezedjenek. A kis- és középvállalkozásokat (kkv) csak kivételes esetekben érinti majd a piaci információs eszközök alkalmazása, tekintve hogy utóbbiakat leginkább részletes értékelést igénylő, összetett egyedi esetekben tervezi alkalmazni a Bizottság, míg a kkv-támogatások döntő többségét programokon – akár jóváhagyott, akár csoportmentességet élvező programokon – keresztül nyújtják a tagállamok[24]. Azon ritka esetekben, amikor a piaci információs eszközök igénybevétele érintheti a kkv-kat, a Bizottság az arányosság említett elvének fényében módosítja majd az általa támasztott követelményeket. A piaci információs eszközöknek a hivatalos vizsgálat megkezdését követő alkalmazása nem változtatna a harmadik felek információforrásként játszott szerepén, amely a jelenlegi felállásnak is része, és amelyet a Bíróság ítélkezési gyakorlata is egyértelműen megerősített. Mindamellett a pénzbírságok és/vagy kényszerítő bírságok kiszabásáról szóló határozatok címzettjeinek lehetőségük lesz arra, hogy ismertessék álláspontjukat (új, 6b. cikk (5) bekezdése), és fellebbezzenek a határozat ellen (új, 6b. cikk (6) bekezdése). Az információgyűjtés új szabályai szükségesek annak biztosításához, hogy a Bizottság helyes és megalapozott határozatokat hozhasson a vállalkozások számára elfogadható határidőkön belül. Ezáltal a tagállamok és a vállalkozások számára erősödik a jogbiztonság, az állami támogatási politika pedig hatékonyabbá és átláthatóbbá válik. 2.2.2 Gazdasági ágazatok és támogatási eszközök vizsgálata Az állami támogatások korszerűsítésére irányuló kezdeményezés céljaival összhangban a Bizottság elkötelezett amellett, hogy erőfeszítéseit a belső piac működését leginkább torzító esetekre összpontosítsa. A horizontális megközelítés vizsgálatok során alkalmazott, határozottabb érvényesítésével a Bizottság könnyebben észleli majd az egyes ágazatokat érintő vagy a bizonyos eszközökre alapuló, versenyt korlátozó vagy torzító támogatásokat. A horizontális információk iránti fokozott igény különösen azokban az esetekben nyilvánvaló, amikor a Bizottság birtokában lévő – akár panaszok, akár bejelentések vagy piaci információk útján a Bizottság tudomására jutott – adatok egy bizonyos ágazathoz kapcsolódó problémákra utalnak, és jelek vannak arra, hogy hasonló problémák más tagállamokban is fennállhatnak. A Számvevőszék azon ajánlása nyomán, amely szerint a Bizottságnak fokoznia kell nyomonkövetési tevékenységeit mind a mintavételi sokaság, mind az alkalmazási kör tekintetében[25], a Bizottság már ma is nagyobb mértékben él a jóváhagyott támogatási intézkedések és a mentesség alá tartozó programok utólagos nyomon követésére vonatkozó jelenlegi hatáskörével. Ennek során horizontális információkat gyűjthet a tagállamoktól egyes gazdasági ágazatok vagy a több tagállamban alkalmazott egyes támogatási eszközök tekintetében. Egy bizonyos gazdasági ágazatra vagy állami támogatási ügyre vonatkozó ismereteinek bővítése érdekében a Bizottság emellett kérdőíveket is kiküldhet, kéréseket intézhet tagállamokhoz, szakértői jelentéseket rendelhet meg, és a jövőben információkat kérhet a piaci szereplőktől. A Bizottság jelenlegi jogosultságainak kiegészítése és a piaccal kapcsolatos átfogó, előzetes képalkotás elősegítése érdekében javasoljuk megteremteni gazdasági ágazati vizsgálatok és támogatási eszközökre irányuló vizsgálatok indításának jogalapját (új, 20a. cikk). E vizsgálatok elvégzéséhez a Bizottság azon hatáskörére támaszkodna, amely lehetővé teszi, hogy információt kérjen a tagállamoktól és bármely releváns piaci szereplőtől. A gazdasági ágazati vizsgálat végeztével a Bizottság jelentést tehet közzé annak eredményeiről. Az ágazati vizsgálat megindítása előtt a Bizottságnak minden már rendelkezésére álló vagy nyilvánosan hozzáférhető információt elemeznie kell. Arányossági okokból ezért ágazati vizsgálat csak akkor indítható a javaslat szerint, ha nyilvános forrásokból elérhető adatok arra utalnak, hogy több tagállamban fennállnak bizonyos ágazatot vagy támogatási eszközt érintő, állami támogatással kapcsolatos problémák, például hogy egy bizonyos ágazatban eszközölt vagy bizonyos támogatási eszközön alapuló, létező támogatási intézkedések több tagállamban sem egyeztethetők vagy már nem egyeztethetők össze a belső piaccal. Az ágazati vizsgálatok mérsékelt kezdeti terhekkel járnak majd azon piaci szereplők számára, amelyektől a Bizottság első körben kér bizalmas információt. Ezt követően a Bizottság a tagállamoktól is információkat kér majd, és felkéri őket arra, hogy véleményezzék és értékeljék a megállapításokat. E kezdeti munkaterheket mindamellett bőven ellensúlyozza majd a későbbi egyedi vizsgálatok során minden érintett (tagállamok, kedvezményezettek, piaci szereplők, Bizottság) számára jelentkező – az információkérések csökkenő számában megnyilvánuló – jelentős tehercsökkenés, valamint az átláthatóság növekedése és a gyorsabb eljárás következtében az állami támogatási szabályok érvényesítése tekintetében várhatóan jelentkező hatékonyságnövekedés. 3. AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI Konzultáció az érdekeltekkel, szakértői vélemények felhasználása Az állami támogatási eljárások reformját a Bizottság ismertette és megvitatta a tagállamokkal két, 2012. március 6-án és július 11-én tartott magas szintű találkozón. Emellett a piaci információs eszközök és az ágazati vizsgálatok témájában 2012. szeptember 19-én technikai műhelytalálkozóra került sor. 2012. július 13. és 2012. október 5. között a Bizottság nyilvános konzultációt rendezett az állami támogatási panaszok kezeléséről és az állami támogatási vizsgálatok kapcsán szervezett információgyűjtésről. A konzultációra beküldött hozzászólások elérhetők a Versenypolitikai Főigazgatóság honlapján, és az eredményekről a Bizottság a tagállamoknak külön is beszámolt egy 2012. november 9-én rendezett magas szintű találkozón. Hatásvizsgálat Tárgytalan. 4. A JAVASLAT JOGI ELEMEI A javaslat összefoglalása A javaslat az állami támogatási vizsgálatok eljárási szabályait megállapító 659/1999/EK tanácsi rendelet módosítását tartalmazza a panaszkezelés és a piacról történő információszerzés tekintetében. Jogalap A javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 109. cikke, Szubszidiaritás és arányosság Az eljárási rendelet javasolt módosításainak célja az állami támogatási eljárások hatékonyságának növelése és ezáltal a belső piac integritásának fenntartása, valamint az állami támogatások korszerűsítésére irányuló kezdeményezés és – tágabban – az Európa 2020 stratégia céljainak elérése. Ezenfelül a módosítások egyebek mellett csökkentik a tagállamokra és a harmadik felekre nehezedő adminisztratív terheket. Következésképpen a Bizottság ezen javaslata arányban áll a kitűzött politikai céllal. E javaslat az állami támogatási szabályok alkalmazását érinti, amely az Európai Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ennélfogva nem alkalmazható. A jogi aktus típusának megválasztása Tanácsi rendelet az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet módosításáról. 5. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK Ennek a módosítási javaslatnak nincs hatása az EU költségvetésére (a költségvetési rendelet 28. cikke és a végrehajtási szabályok 22. cikke). 2012/0342 (NLE) Javaslat A TANÁCS RENDELETE az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 109. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Parlament véleményére[26], mivel: (1) A Szerződés 107. cikkét hatékonyan és egységesen kell alkalmazni az Európai Unió egész területén az állami támogatásokra vonatkozó szabályok az Európa 2020 növekedési stratégia[27] megvalósításának és az államháztartási konszolidáció végrehajtásának elősegítését célzó átfogó korszerűsítése keretében. A jogbiztonság növelése és az állami támogatási politika átlátható környezetben történő továbbfejlesztésének elősegítése érdekében az 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet kodifikálta és megerősítette a Bizottság korábban alkalmazott gyakorlatát. Mindazonáltal a rendelet alkalmazása során szerzett tapasztalatok és egyéb fejlemények, így a bővítés és a gazdasági és pénzügyi válság fényében a rendelet egyes rendelkezéseit módosítani kell annak érdekében, hogy a Bizottság hatékonyabban láthassa el feladatát. (2) A bejelentett vagy jogellenes állami támogatások belső piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálata érdekében, melynek tekintetében a Bizottság a Szerződés 108. cikke értelmében kizárólagos hatáskörrel rendelkezik, helyénvaló biztosítani azt, hogy az állami támogatásokra vonatkozó szabályok érvényesítése céljából a Bizottság bármely szükséges információt bekérhessen a vállalkozásoktól, a vállalkozások társulásaitól vagy a tagállamoktól, amennyiben az érintett intézkedés összeegyeztethetőségével kapcsolatos kételyek miatt hivatalos vizsgálati eljárást indított. (3) Valamely támogatási intézkedés és különösen a részletesen elemzendő újszerű vagy technikailag összetett intézkedések összeegyeztethetőségének a hivatalos vizsgálati eljárás megindítását követő értékelése céljából meg kell állapítani, hogy a Bizottság – amennyiben a rendelkezésére álló információk nem elegendőek – egyszerű információnyújtási kérelem vagy határozat útján, az arányosság elvének különösen a kis- és középvállalkozások esetében történő megfelelő figyelembevételével felszólíthat vállalkozásokat, vállalkozások társulásait vagy tagállamokat az értékelés elvégzéséhez szükséges információk benyújtására. (4) Lehetővé kell tenni, hogy a Bizottság a vállalkozásokhoz vagy vállalkozások társulásaihoz intézett információnyújtási kérelmek végrehajtását pénzbírság vagy kényszerítő bírság útján végrehajtsa. Az információszolgáltatásra felkért felek jogait a pénzbírság vagy a kényszerítő bírság kivetését megelőző véleménynyilvánítás lehetőségének biztosítása útján védelmezni kell. A Szerződés 261. cikkének megfelelően az Európai Unió Bírósága számára teljes körű mérlegelési jogkört kell biztosítani e pénzbírságok és kényszerítő bírságok tekintetében. (5) A pénzbírságok és a kényszerítő bírságok nem alkalmazandók a tagállamokra, mivel ők az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének megfelelően kötelesek a Bizottsággal lojálisan együttműködni, és minden olyan szükséges információt megadni, amely lehetővé teszi a Bizottság számára a 659/1999/EK rendelet szerinti feladatainak ellátását. (6) Az érintett tagállam védelemhez való jogának biztosítása érdekében a tagállamot tájékoztatni kell a vállalkozásoknak, a vállalkozások társulásainak vagy tagállamoknak küldött információnyújtási kérelmek tartalmáról, és lehetővé kell tenni számára, hogy véleményezze a szóban forgó támogatási intézkedés összeegyeztethetőségével kapcsolatos kételyeket felvető, kapott észrevételeket. (7) A Bizottságnak kellően figyelembe kell vennie a vállalkozások üzleti titkainak védelméhez fűződő jogos érdekeket. A Bizottság nem használhat fel határozataiban válaszadók által benyújtott olyan bizalmas adatokat, amelyek nem aggregálhatók és egyéb módon sem anonimizálhatók, kivéve akkor, ha a válaszadók előzetesen hozzájárultak ahhoz, hogy az adatokat az érintett tagállam rendelkezésére bocsássa. (8) Azon esetekre, amikor a bizalmasként megjelölt információkra feltételezhetően nem vonatkoznak szolgálati titoktartási kötelezettségek, célszerű megállapítani egy olyan mechanizmust, amelynek alapján a Bizottság határozhat arról, hogy az adott információ milyen mértékben fedhető fel. Az információ bizalmas mivoltát elutasító határozatban meg kell jelölni azt az időtartamot, amelynek végén az információt felfedik, lehetőséget adva ezzel az érintett harmadik félnek a rendelkezésére álló bírósági védelem, illetve ideiglenes intézkedések igénybevételére. (9) A Bizottság saját kezdeményezésére megvizsgálhat a jogellenes támogatásokkal kapcsolatos, bármely forrásból származó információt annak érdekében, hogy biztosítsa a Szerződés 108. cikkének és különösen a 108. cikk (2) bekezdésében megállapított bejelentési és felfüggesztési rendelkezésnek a betartását, és hogy értékelje a támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét. Ebben az összefüggésben a panaszok az uniós állami támogatási szabályok megsértésével kapcsolatos lényegi információforrások. (10) A Bizottsághoz benyújtott panaszok minőségének javítása és egyúttal az átláthatóság és a jogbiztonság növelése érdekében helyénvaló meghatározni azokat a feltételeket, amelyeknek minden panasznak meg kell felelnie annak érdekében, hogy a Bizottság számára a feltételezett jogellenes támogatással kapcsolatos információforrásnak minősüljön, és előzetes vizsgálat elindításához vezessen. (11) A panaszosoktól meg kell követelni annak igazolását, hogy az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésének és a 659/99/EK rendelet 1. cikke h) pontjának értelmében érdekelt felek. Arra is kötelezni kell őket, hogy felhatalmazáson alapuló végrehajtási rendelkezésben a Bizottság által meghatározott űrlapon nyújtsanak be meghatározott mennyiségű információt. (12) A jogbiztonság érdekében helyénvaló jogvesztő határidőket meghatározni a pénzbírságok és a kényszerítő bírságok kiszabása és végrehajtása tekintetében. (13) Biztosítandó, hogy a Bizottság a belső piac egész területén egységesen lépjen fel a hasonló ügyekben, helyénvaló kiegészíteni a Bizottság jelenlegi hatásköreit olyan jogalap létrehozásával, amely lehetővé teszi a Bizottság számára azt, hogy több tagállamra kiterjedő, gazdasági ágazatokra vagy meghatározott támogatási eszközökre vonatkozó vizsgálatokat indítson. Arányossági okokból az ágazati vizsgálatoknak nyilvános forrásokból elérhető adatok előzetes elemzésének olyan eredményein kell alapulnia, melyek arra utalnak, hogy több tagállamban fennállnak bizonyos ágazatot vagy támogatási eszközt érintő, állami támogatással kapcsolatos problémák, például hogy egy bizonyos ágazatban eszközölt vagy bizonyos támogatási eszközön alapuló, létező támogatási intézkedések több tagállamban sem egyeztethetők vagy már nem egyeztethetők össze a belső piaccal. Az ilyen vizsgálatok lehetővé tennék, hogy a Bizottság hatékonyan és átláthatóan kezelje az állami támogatások horizontális problémáit. (14) A versenyszabályok egységes alkalmazása megkívánja a tagállamok bíróságai és a Bizottság közötti együttműködés módozatainak kialakítását. Ez az együttműködés a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdését és 108. cikkét bármely összefüggésben alkalmazó valamennyi tagállami bíróság számára releváns. A nemzeti bíróságok számára lehetővé kell tenni különösen azt, hogy a Bizottságtól tájékoztatást vagy véleményt kérjenek az állami támogatási jog alkalmazására vonatkozó témákban. A Bizottság számára lehetővé kell tenni azt is, hogy a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének vagy 108. cikkének alkalmazására felkért bíróságok részére írásbeli vagy szóbeli észrevételeket nyújtson be. Az észrevételeket a nemzeti eljárási szabályok és gyakorlatok keretében kell benyújtani, ideértve a felek jogait védő szabályokat és gyakorlatokat. (15) Az átláthatóság és a jogbiztonság érdekében a Bizottság határozataival kapcsolatos információkat közzé kell tenni. Helyénvaló ezért közzétenni a pénzbírságok és a kényszerítő bírságok kiszabásáról hozott határozatokat, tekintve, hogy ezek érintik az érintett források érdekeit. Határozatai közzétételekor a Bizottságnak a Szerződés 339. cikkének megfelelően tiszteletben kell tartania a szolgálati titoktartásra vonatkozó szabályokat. (16) Lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a Bizottság az Állami Támogatások Tanácsadó Bizottságával szoros együttműködésben végrehajtási rendelkezéseket fogadjon el a 659/1999/EK rendelet 10. cikkének (1) bekezdése és 20. cikke alapján benyújtott panaszok formájára, tartalmára és egyéb feltételeire vonatkozóan. (17) A 659/1999/EK tanácsi rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell, ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 1. cikk A 659/1999/EK rendelet a következőképpen módosul: 1. Az 5. cikk címe helyébe a következő szöveg lép: „A bejelentő tagállamhoz intézett információnyújtási kérelem” 2. A rendelet a következő 6a. és 6b. cikkel egészül ki: „6a. cikk Más forrásokhoz intézett információnyújtási kérelem (1) A 6. cikkben meghatározott hivatalos vizsgálati eljárás megindítását követően, amennyiben relevánsnak tartja, és amennyiben a rendelkezésére álló információk nem elegendőek, a Bizottság vállalkozásokat, vállalkozások társulásait vagy más tagállamokat kérhet fel arra, hogy nyújtsanak be minden olyan információt, amely a szóban forgó intézkedés értékelésének elvégzéséhez szükséges. (2) A tagállamok egyszerű kérelem alapján, szokásos esetben egy hónapon belül benyújtják a kért információkat. (3) A Bizottság információt kérhet vállalkozásoktól vagy vállalkozások társulásaitól egyszerű kérelem útján. Amennyiben a Bizottság egyszerű kérelem útján kér vállalkozásokat vagy vállalkozások társulásait információszolgáltatásra, megjelöli kérelmének jogalapját és célját, meghatározza a kért információt és az információ benyújtására nyitva álló határidőt. Utal továbbá a 6b. cikk (1) bekezdésében meghatározott, a helytelen vagy félrevezető információk benyújtása esetén kiszabható pénzbírságra. (4) A Bizottság információt kérhet vállalkozásoktól vagy vállalkozások társulásaitól határozat útján. Amennyiben a Bizottság határozat útján kér vállalkozásokat vagy vállalkozások társulásait információszolgáltatásra, megjelöli kérelmének jogalapját és célját, meghatározza a kért információt és az információ benyújtására nyitva álló határidőt. Utal továbbá a 6b. cikk (1) bekezdésében meghatározott pénzbírságra, valamint utal a 6b. cikk (2) bekezdésében előírt kényszerítő bírságra, vagy kiszabja azokat. Utal továbbá a vállalkozás vagy a vállalkozások társulása azon jogára, hogy a határozatot a Bírósággal felülvizsgáltathatja. (5) A Bizottság tájékoztatja az érintett tagállamot az (1)–(4) bekezdésnek megfelelően elküldött információnyújtási kérelmek tartalmáról. (6) A kért információt vállalkozások esetében azok tulajdonosai vagy képviselői, jogi személyek, társaságok, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező társulások esetében a képviseletükre jogszabály vagy az alapszabály által felhatalmazott személyek szolgáltatják az érintett vállalkozások nevében. A kellően felhatalmazott személyek ügyfeleik nevében információt szolgáltathatnak. Utóbbiak teljes felelősséggel tartoznak, amennyiben a szolgáltatott információ hiányos, helytelen vagy félrevezető. 6b. cikk Pénzbírság és kényszerítő bírság (1) A Bizottság határozattal az előző üzleti év teljes forgalmának 1%-át meg nem haladó mértékű pénzbírságot szabhat ki a vállalkozásokra vagy a vállalkozások társulásaira, amennyiben azok szándékosan vagy gondatlanul: a) a 6a. cikk (3) bekezdése szerinti kérelemre adott válaszban helytelen vagy félrevezető információt szolgáltatnak; b) a 6a. cikk (4) bekezdése alapján elfogadott határozatra adott válaszban helytelen, hiányos vagy félrevezető információt szolgáltatnak, vagy a meghatározott határidőn belül nem szolgáltatnak információt. (2) A Bizottság határozattal az előző üzleti év átlagos napi forgalmának 5%-át meg nem haladó mértékű kényszerítő bírságot szabhat ki a határozatban megállapított naptól számított késedelem minden munkanapjára a vállalkozásokra vagy a vállalkozások társulásaira azon időpontig terjedően, amíg be nem nyújtják a 6a. cikk (4) bekezdése alapján kért hiánytalan és helyes információkat. (3) A pénzbírság vagy kényszerítő bírság összegének megállapításakor tekintettel kell lenni a jogsértés jellegére, súlyosságára és tartamára. (4) Amennyiben a vállalkozások vagy vállalkozások társulásai teljesítették a kényszerítő bírság által érvényesíteni kívánt kötelezettséget, a Bizottság a kényszerítő bírság végleges összegét a kényszerítő bírságot kiszabó eredeti határozatban foglalthoz képest alacsonyabb összegben is meghatározhatja. (5) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott határozatok elfogadását megelőzően a Bizottság lehetőséget ad az érintett vállalkozásoknak vagy vállalkozások társulásainak arra, hogy ismertessék véleményüket. (6) Az Európai Unió Bírósága az Európai Unió működéséről szóló szerződés 261. cikke szerinti teljes körű mérlegelési jogkörrel rendelkezik a Bizottság által kiszabott pénzbírságok és kényszerítő bírságok felülvizsgálata tekintetében. A kiszabott bírságot vagy kényszerítő bírságot törölheti, csökkentheti vagy növelheti.” 3. A 7. cikk a következő (8)–(10) bekezdéssel egészül ki: „(8) A (2)–(5) bekezdés szerinti határozatok elfogadása előtt a Bizottság az érintett tagállamnak lehetőséget nyújt arra, hogy ismertesse véleményét a 6a. cikk szerint a Bizottságnak benyújtott információkkal kapcsolatban, amennyiben ezen információk kétséget ébresztenek az intézkedés összeegyeztethetőségével kapcsolatban. (9) A Bizottság a (2)–(5) bekezdések szerinti határozatokban nem használ fel válaszadók által benyújtott olyan bizalmas adatokat, amelyek nem aggregálhatók és egyéb módon sem anonimizálhatók, kivéve akkor, ha a válaszadók előzetesen hozzájárultak ahhoz, hogy az adatokat az érintett tagállam rendelkezésére bocsássa. A Bizottság indoklással ellátott határozatban, amelyről értesíti a vállalkozást vagy a vállalkozások társulását, megállapíthatja, hogy a válaszadó által bizalmasként megjelölt információ nem védett, és időtartamot állapíthat meg, amelynek végén az információt felfedi. Ez az időtartam nem lehet rövidebb egy hónapnál. (10) A Bizottság figyelembe veszi a vállalkozások üzleti titkaik védelméhez fűződő jogos érdekeit. Amennyiben a 6a. cikk alapján információt szolgáltató vállalkozás vagy vállalkozások társulása a lehetséges kár miatt úgy kívánja, kilétét az érintett tagállam előtt nem fedik fel.” 4. A 10. cikk a következőképpen módosul: Az (1) és (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép: „(1) A 20. cikk sérelme nélkül a Bizottság saját kezdeményezésére bármilyen forrásból származó, feltételezett jogellenes támogatásra vonatkozó információt megvizsgálhat. A Bizottság indokolatlan késedelem nélkül köteles megvizsgálni az érdekelt felek által a 20. cikk (2) bekezdése szerint benyújtott panaszokat. (2) A Bizottság szükség esetén információt kér az érintett tagállamtól. A 2. cikk (2) bekezdését és az 5. cikk (1) és (2) bekezdését értelemszerűen kell alkalmazni. A hivatalos vizsgálati eljárás megkezdését követően a Bizottság más forrásokból is információt kérhet. A 6a. és 6b. cikk rendelkezéseit értelemszerűen kell alkalmazni.” 5. A rendelet a 14. cikk után a következő fejezetcímmel egészül ki: „IIIa. fejezet Jogvesztő határidők" 6. Az 15. cikk címének helyébe a következő szöveg lép: „A támogatás visszafizettetésére vonatkozó jogvesztő határidő” 7. A rendelet a következő 15a. és 15b. cikkel egészül ki: „15a. cikk A pénzbírságok és a kényszerítő bírságok kiszabására vonatkozó jogvesztő határidő (1) A 6b. cikk által a Bizottságra ruházott hatáskör hároméves jogvesztő határidőn belül érvényesíthető. (2) A jogvesztő határidő a jogsértés elkövetésének napján kezdődik. Folyamatos vagy ismétlődő jogsértések esetében azonban a határidő a jogsértés megszűnésének napján kezdődik. (3) A Bizottság bármely olyan lépése, amelynek célja jogsértés kivizsgálása vagy a jogsértéssel kapcsolatos eljárás, megszakítja a pénzbírság vagy kényszerítő bírság kiszabására vonatkozó jogvesztő határidőt attól a naptól számítva, amelyen az érintett vállalkozást vagy a vállalkozások társulását értesítik a lépésről. (4) A jogvesztő határidő minden megszakítástól számítva újra indul. A jogvesztő határidő azonban legkésőbb azon a napon jár le, amelyen a jogvesztő határidő kétszeresének megfelelő időszak eltelt anélkül, hogy a Bizottság bírságot vagy kényszerítő bírságot szabott volna ki. Ez az időszak meghosszabbodik azzal az időszakkal, ameddig az (5) bekezdés szerint a jogvesztő határidő nyugszik. (5) A bírságok vagy kényszerítő bírságok kiszabására vonatkozó jogvesztő határidő mindaddig nyugszik, amíg a Bizottság határozata a Bíróság előtt folyamatban lévő eljárás tárgyát képezi. 15b. cikk A pénzbírságok és az kényszerítő bírságok végrehajtására vonatkozó jogvesztő határidő (1) A Bizottság a 6b. cikk értelmében hozott határozatok végrehajtására vonatkozó hatásköre ötéves jogvesztő határidőn belül érvényesíthető. (2) A jogvesztő határidő a határozat jogerőssé válásának napján kezdődik. (3) A pénzbírság és kényszerítő bírság végrehajtására vonatkozó jogvesztő határidőt megszakítja: a) a pénzbírság vagy a kényszerítő bírság eredeti összegét megváltoztató vagy a megváltoztatásra irányuló kérelmet elutasító határozatról szóló értesítés; b) a Bizottságnak vagy a Bizottság kérelmére eljáró valamely tagállamnak a bírság vagy a kényszerítő bírság végrehajtására irányuló intézkedése. (4) A jogvesztő határidő minden megszakítástól számítva újra indul. (5) A pénzbírság vagy kényszerítő bírság végrehajtására vonatkozó jogvesztő határidő mindaddig nyugszik, amíg: a) a kötelezett fizetési haladékot kapott; b) a végrehajtás a Bíróság határozata értelmében felfüggesztésre került.” 8. A 16. cikk helyébe a következő szöveg lép: „16. cikk A támogatással való visszaélés A 23. cikk sérelme nélkül, a támogatással való visszaélés esetén a Bizottság a 4. cikk (4) bekezdése értelmében hivatalos vizsgálati eljárást indíthat. A 6. cikk, 6a. cikk, a 6b. cikk, a 7. cikk (1)–(5) bekezdése, a 9. cikk, a 10. cikk, a 11. cikk (1) bekezdése és a 12–15. cikkek értelemszerűen alkalmazandók.” 9. A 20. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép: „(2) Bármely érdekelt fél panaszt nyújthat be annak érdekében, hogy feltételezett jogellenes támogatásról vagy támogatással való feltételezett visszaélésről tájékoztassa a Bizottságot. E célból az érdekelt fél megfelelő módon kitölti a felhatalmazás alapján a Bizottság által elfogadott végrehajtási rendelkezésben meghatározott űrlapot, és megad minden abban kért kötelező információt. Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az érdekelt fél által ismertetett tények és jogi szempontok alapján első vizsgálatot követően nem állapítható meg kellően megalapozottan a jogellenes támogatás vagy a támogatással való visszaélés ténye, erről értesíti az érdekelt felet, és felkéri, hogy előírt, szokásos esetben egy hónapot nem meghaladó határidőn belül nyújtsa be észrevételeit. Amennyiben az érdekelt fél az előírt határidőn belül nem nyújt be észrevételt, a panaszt visszavontnak kell tekinteni. A Bizottság a panasz tárgyát képező támogatás ügyében hozott határozat egy példányát megküldi az érdekelt félnek.” 10. A rendelet a 20. cikk után a következő VIa. fejezettel egészül ki: „VIa. fejezet Gazdasági ágazatok és támogatási eszközök vizsgálata 20a. cikk Gazdasági ágazatok és támogatási eszközök vizsgálata (1) Ha a rendelkezésre álló információk arra utalnak, hogy egy meghatározott ágazatban alkalmazott vagy egy meghatározott támogatási eszközön alapuló állami támogatási intézkedések több tagállamban korlátozhatják vagy torzíthatják a versenyt a belső piacon, vagy hogy egy meghatározott ágazatban alkalmazott vagy egy meghatározott támogatási eszközön alapuló, létező támogatási intézkedések több tagállamban nem vagy már nem egyeztethetők össze a belső piaccal, a Bizottság több tagállamra kiterjedő vizsgálatot végezhet a gazdasági ágazat vagy az érintett támogatási eszköz alkalmazása tekintetében. E vizsgálat során a Bizottság az arányosság elvének megfelelő figyelembevételével felkérheti az érintett tagállamokat, vállalkozásokat vagy vállalkozások társulásait, hogy nyújtsák be a Szerződés 107. és 108. cikkének alkalmazásához szükséges információkat. A Bizottság jelentést tehet közzé a több tagállamra kiterjedő, meghatározott gazdasági ágazatok vagy meghatározott támogatási eszközök tekintetében végzett vizsgálat eredményéről, és felkérheti az érintett tagállamokat, vállalkozásokat vagy vállalkozások társulásait észrevételeik megtételére. (2) Az 5., 6a., és 6b. cikket értelemszerűen kell alkalmazni.” 11. A rendelet a 23. cikk után a következő VIIa. fejezettel egészül ki: „VIIa. fejezet A nemzeti bíróságokkal való együttműködés 23a. cikk A nemzeti bíróságokkal való együttműködés (1) A Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének vagy 108. cikkének alkalmazására irányuló eljárás során a tagállamok bíróságai felkérhetik a Bizottságot arra, hogy adjon át részükre birtokában lévő információkat, vagy véleményezzen az állami támogatási szabályok alkalmazására vonatkozó kérdéseket. (2) Amennyiben a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének vagy 108. cikkének koherens alkalmazása megkívánja, a Bizottság saját kezdeményezésére írásbeli észrevételeket nyújthat be a tagállamok bíróságainak. A Bizottság az érintett bíróság hozzájárulásával szóbeli észrevételeket is tehet. Kizárólag észrevételei elkészítése céljából a Bizottság felkérheti a tagállam megfelelő bíróságát, hogy az ügy értékeléséhez szükséges dokumentumokat adja át, illetve gondoskodjon azok átadásáról.” 12. A 25. cikk helyébe a következő szöveg lép: „25. cikk A határozatok címzettjei (1) A 6a. cikk (4) bekezdése, a 6b. cikk (1) és (2) bekezdése és a 7. cikk (9) bekezdése szerint hozott határozatok címzettje az érintett vállalkozás vagy vállalkozások társulása. A Bizottság e határozatokról haladéktalanul értesíti a címzettet, és lehetőséget biztosít számára, hogy jelezze a Bizottságnak, megítélése szerint melyik információ tartozik a szolgálati titoktartási kötelezettség alá. (2) Minden egyéb, a II., III., IV., V. és VII. fejezet szerint hozott határozat címzettje az érintett tagállam. A Bizottság e határozatokról haladéktalanul értesíti az érintett tagállamot, és lehetőséget biztosít számára, hogy jelezze a Bizottságnak, megítélése szerint melyik információ tartozik a szolgálati titoktartási kötelezettség alá.” 13. A 26. cikk a következő (2a) bekezdéssel egészül ki: „(2a) A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteszi azon határozatokat, amelyeket a 6b. cikk (1) és (2) bekezdése szerint hoz.” 14. A 27. cikk helyébe a következő szöveg lép: „27. cikk Végrehajtási rendelkezések A 29. cikkben meghatározott eljárással összhangban eljárva a Bizottság felhatalmazást kap végrehajtási rendelkezések elfogadására a következők tekintetében: a) az értesítések formája, tartalma és egyéb részletei, b) az éves jelentések formája, tartalma és egyéb részletei, c) a 10. cikk (1) bekezdése és a 20. cikk (2) bekezdése szerint benyújtott panaszok formája, tartalma és egyéb részletei, d) a határidőkre és számításukra vonatkozó részletes szabályok, e) a 14. cikk (2) bekezdésében említett kamatláb.” 2. cikk Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba. Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök PÉNZÜGYI KIMUTATÁS E módosítási javaslatnak nincsenek az Európai Unió költségvetését érintő vonzatai. [1] A Tanács 1999. március 22-i 659/1999/EK rendelete az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 83., 1999.3.27., 1. o.). [2] A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Az állami támogatások uniós szabályozásának korszerűsítése (COM(2012) 209 final, 2012.5.8.). [3] A Bizottság közleménye: Európa 2020 – Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája (COM(2010) 2020 végleges, 2010.3.3.). [4] Az állami támogatások uniós szabályozásának korszerűsítéséről szóló, 2. lábjegyzetben hivatkozott közlemény 23. bekezdésének b) pontja. [5] Az Európai Számvevőszék 15/2011. sz. különjelentése: „A Bizottság eljárásai biztosítják-e az állami támogatások ellenőrzésének eredményes lebonyolítását?”, 2011.12.15, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SRCA:2011:15:FIN:HU:PDF [6] Az Európai Unió Tanácsának következtetései az Európai Számvevőszéknek „A Bizottság eljárásai biztosítják-e az állami támogatások ellenőrzésének eredményes lebonyolítását?” című 15/2011. sz. különjelentéséről – Elfogadás napja: 2012.5.2., 9149/12. [7] Az Európai Parlament 2012. május 10-i állásfoglalása a Számvevőszék különjelentéseiről a Bizottság 2010. évi mentesítése kapcsán (2011/2225(DEC), 116–125. pont. [8] Az állami támogatások uniós szabályozásának korszerűsítéséről szóló, 2. lábjegyzetben említett közlemény 23. bekezdésének b) pontja. [9] Az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése és az eljárási rendelet 1. cikkének h) pontja értelmében vett érintett/érdekelt felekről van szó. [10] 2012. március 31-én a Versenypolitikai Főigazgatóság által kezelt, függőben lévő panaszos ügyek átlagos átfutási ideje 17 hónap volt. [11] A Bizottság közleménye: Az állami támogatások ellenőrzési eljárásainak lefolytatására alkalmazott bevált gyakorlatok kódexe (HL C 136., 2009.6.16., 13.o.). [12] A Tanács 2002. december 16-i 1/2003/EK rendelete a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról (HL L 1., 2003.1.4., 1. o.). [13] A Bizottság 2004. április 7-i 773/2004/EK rendelete a Bizottság által az EK-Szerződés 81. és 82. cikke alapján folytatott eljárásokról (HL L 123., 2004.4.27., 18.o.). [14] A T-442/07. sz., Ryanair kontra Bizottság ügyben 2011-ben hozott, még közzé nem tett ítélet 33. pontja. [15] Lásd a 323/82. sz., Intermills kontra Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 1984., 3809. o.) 16. pontját. [16] A 659/1999/EK tanácsi rendelet 1. cikkének h) pontja: az „érdekelt fél”: olyan tagállam vagy személy, vállalkozás vagy vállalkozások társulása, amelyek, illetve akinek érdekeit a támogatás nyújtása érintheti, különösen a támogatás kedvezményezettje, a versenytárs vállalkozások és a szakmai szövetségek. [17] A 11. lábjegyzetben említett, „Az állami támogatások ellenőrzési eljárásainak lefolytatására alkalmazott bevált gyakorlatok kódexe” című bizottsági közlemény. [18] A Bizottság közleménye az állami támogatásra vonatkozó jogszabályok nemzeti bíróságok általi végrehajtásáról (HL C 85., 2009.4.9., 1. o.). [19] A 11. lábjegyzetben említett, „Az állami támogatások ellenőrzési eljárásainak lefolytatására alkalmazott bevált gyakorlatok kódexe” című bizottsági közlemény 34. pontja. [20] 84/82 sz., Németország kontra Bizottság ügy (EBHT 1984., 1451. o.); T-198/01. sz., Technische Glaswerke Ilmenau kontra Bizottság ügy (EBHT 2004., II-2717. o.); T-73/98. sz., Prayon-Rupel kontra Bizottság ügy (EBHT 2001., II-867. o.); T-304/08. sz., Smurfit Kappa kontra Bizottság ügy (2012), még nem tették közzé. [21] A vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20-i 139/2004/EK tanácsi rendelet (az EK összefonódás-ellenőrzési rendelet) 13. és 14. cikke (HL L 24., 2004.1.29., 1. o.). [22] A Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet 22. és 23. cikke (HL L 1., 2003.1.4., 1. o.). [23] A 22. lábjegyzetben említett 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet 25. és 26. cikke. [24] A állami támogatási értesítő legutóbbi kiadása szerint (SEC(2011) 1487 végleges) 2010-ben a tagállamok által nyújtott összes állami támogatás 88,5%-át jóváhagyott programok vagy csoportmentesség alapján nyújtották. A kkv-k támogatására irányuló horizontális célkitűzés alapján nyújtott támogatások esetében a programok és csoportmentesség alapján nyújtott támogatások aránya egyenesen 100%-os volt. [25] Lásd az Európai Számvevőszék 5. lábjegyzetben említett, 15/2011. sz. különjelentésének 41. oldalát. [26] HL C […]., […],[…]. o. [27] A Bizottság közleménye: Európa 2020 – Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája (COM(2010) 2020 végleges, 2010.3.3.).