Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA egyes szabályzatok elfogadása és bizonyos egyezmények kapcsolódó módosításai tekintetében a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetben (IMO) az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról /* COM/2013/0208 final - 2013/0111 (NLE) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE E bizottsági javaslat az IMO különböző szerveiben az Unió által a következőkkel kapcsolatban képviselendő álláspont kialakításáról szól: a) az IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzat (a továbbiakban: az III-szabályzat) elfogadása; b) az elismert szervezetekre vonatkozó IMO-szabályzat (a továbbiakban: az RO-szabályzat) elfogadása; c) bizonyos nemzetközi egyezmények módosításainak elfogadása, valamint d) e módosításoknak az érintett egyezmények megfelelő rendelkezéseivel összhangban történő elfogadása. 1.1. Az III-szabályzat Az III-szabályzat tervezetének célja, hogy fokozza az általános tengerbiztonságot és a tengeri környezet védelmét, és segítséget nyújtson az államoknak a következő jogi eszközök alkalmazásában: · az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú, 1974. évi módosított nemzetközi egyezmény (SOLAS 1974) és annak 1988. évi jegyzőkönyve; · az 1978. évi és 1997. évi jegyzőkönyvekkel módosított, a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló, 1973. évi nemzetközi egyezmény (MARPOL 73/78) hatályos változata; · a tengeren való összeütközések megelőzésére vonatkozó nemzetközi szabályzatról szóló, 1972. évi módosított egyezmény (COLREG 1972); · a merülésvonalakról szóló, 1966. évi nemzetközi egyezmény (LL 1966) és annak 1988. évi jegyzőkönyve; · a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló, 1978. évi módosított nemzetközi egyezmény (STCW), valamint · a hajók köbözéséről szóló, 1969. évi egyezmény (TONNAGE 1969). A szabályzat egyaránt tartalmaz kötelező rendelkezéseket és ajánlásokat azokra az elemekre vonatkozóan, amelyek szükségesnek minősülnek ahhoz, hogy egy szerződő fél egységes módon végrehajtsa azon alkalmazandó nemzetközi okmányok rendelkezéseit, amelyekben szerződő félként részt vesz. A szabályzat a következő területekre terjed ki: · a lobogó szerinti államok, a parti államok és a kikötő szerinti államok tekintetében: általános rendelkezések a végrehajtási stratégiáról, a hatályról, a kezdeti intézkedésekről, az információátadásról, a feljegyzések vezetéséről és a fejlesztésekről; · a lobogó szerinti államok tekintetében: végrehajtás, felhatalmazás, betartatás, a lobogó szerinti államok felmérői, a lobogó szerinti állam általi kivizsgálás, értékelés és felülvizsgálat; · a parti államok tekintetében: végrehajtás, betartatás, értékelés és felülvizsgálat; · a kikötő szerinti államok tekintetében: végrehajtás, betartatás, értékelés és felülvizsgálat. 1.2. Az RO-szabályzat Az RO-szabályzat tervezetének célja, hogy a lobogó szerinti államok számára az elismert szervezetek értékelésére és felhatalmazására szolgáló szabályokat, valamint az elismert szervezetek következetes, hatékony és eredményes felügyeletét szolgáló mechanizmusokat biztosítson, továbbá meghatározza az elismert szervezetek hatáskörével felruházott szervezetek feladatait és azokat a területeket, amelyekre e felhatalmazás kiterjed. Mindez a következő jogi eszközöket érinti: · az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú, 1974. évi módosított nemzetközi egyezmény (SOLAS 1974); · az 1978. évi jegyzőkönyvvel módosított, a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló, 1973. évi nemzetközi egyezmény; · a merülésvonalakról szóló, 1966. évi nemzetközi egyezmény 1988. évi jegyzőkönyve. A szabályzat vonatkozik egyrészt mindazon szervezetekre, amelyek elismerését egy lobogó szerinti állam mérlegeli vagy adta meg, és ezáltal az adott szervezet jogosult arra, hogy ezen állam nevében – a kötelező IMO-jogeszközök és nemzeti jogszabályok alapján – jogszabályban előírt bizonyítványt bocsásson ki és szolgáltatásokat nyújtson, másrészt mindazokra a lobogó szerinti államokra, amelyek a szóban forgó elismerést meg kívánják adni. A szabályzat kötelező rendelkezéseket tartalmaz a felhatalmazásra és az információátadásra vonatkozóan, és meghatározza: · azokat a kötelező követelményeket, amelyeket a szervezeteknek teljesíteniük kell ahhoz, hogy egy lobogó szerinti állam elismert szervezetté minősítse őket; · azokat a kötelező követelményeket, amelyeket az elismert szervezeteknek teljesíteniük kell ahhoz, hogy az őket felhatalmazó állam nevében jogszabályban előírt bizonyítványt bocsássanak ki és szolgáltatásokat nyújtsanak; · azokat a kötelező követelményeket, amelyeket a lobogó szerinti államoknak egy elismert szervezet felhatalmazásakor be kell tartaniuk; · a lobogó szerinti államoknak szóló, az elismert szervezetek felügyeletére vonatkozó iránymutatásokat. 1.3. A szabályzatok elfogadása 1.3.1. Az III-szabályzat elfogadása Az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának (MEPC) 64. ülésén (2012. október) és az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának (MSC) 91. ülésén (2012. november) korábban jóváhagyott III-szabályzatot az IMO várhatóan 28. közgyűlésén, 2013 decemberében fogja elfogadni. 1.3.2. Az RO-szabályzat elfogadása Az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának (MEPC) 64. ülésén (2012. október) és az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának (MSC) 91. ülésén (2012. november) korábban jóváhagyott RO-szabályzatot e két bizottság várhatóan 2013 májusában, illetve júniusában tartandó 65., illetve 92. ülésén fogja elfogadni. 1.4. A vonatkozó nemzetközi egyezmények módosítása 1.4.1. Az III-szabályzatot érintő módosítások elfogadása Az III-szabályzat – valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer – kötelezővé tétele céljából az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága 64. ülésén jóváhagyta a MARPOL-egyezményre vonatkozó 1978. évi és 1997. évi jegyzőkönyvek módosításait. Ezeket a módosításokat a bizottság a tervek szerint a 2014-ben sorra kerülő 66. ülésén fogadja el. Az III-szabályzat – valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer – kötelezővé tétele céljából az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 91. ülésén jóváhagyta a SOLAS-egyezmény, illetve a merülésvonalakról szóló egyezményre vonatkozó 1988. évi jegyzőkönyv módosításait. A bizottság a várhatóan 2013 júniusában sorra kerülő 92. ülésén a tervek szerint ugyanebből a célból jóváhagyja az STCW-egyezmény módosításait. Az e bekezdésben említett módosításokat a bizottság a tervek szerint a 2014-ben sorra kerülő 93. ülésén fogadja el. Az említett szabályzat – valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer – kötelezővé tétele, továbbá a 28. ülésen esedékes megvitatás és elfogadás céljából az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 91. ülésén jóváhagyta a merülésvonalakról szóló egyezmény, a COLREG-egyezmény és a hajók köbözéséről szóló egyezmény módosításait. 1.4.2. Az RO-szabályzatot érintő módosítások elfogadása Az RO-szabályzat kötelezővé tétele céljából az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága 64. ülésén jóváhagyta a MARPOL-egyezményre vonatkozó 1978. évi jegyzőkönyv módosításait. Ezeket a módosításokat a bizottság a tervek szerint a 2013 májusában sorra kerülő 65. ülésén fogadja el. Az RO-szabályzat kötelezővé tétele céljából az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 91. ülésén jóváhagyta a SOLAS-egyezmény és a merülésvonalakról szóló egyezményre vonatkozó 1988. évi jegyzőkönyv módosításait. Ezeket a módosításokat a bizottság a tervek szerint 92. ülésén fogadja el. 1.4.3. Elfogadás és hatálybalépés; fenntartások Miután az IMO illetékes bizottsága vagy adott esetben a közgyűlés a fent említett egyezmények módosításait jóváhagyta, illetve elfogadta, az IMO azokat az egyes szerződő felek elé terjeszti annak érdekében, hogy azokat a felek az egyes egyezmények vonatkozó rendelkezéseivel összhangban hallgatólagosan vagy kifejezetten magukra nézve kötelező erejűnek ismerjék el. A fent említett egyezmények egyike sem tartalmaz a módosításokkal kapcsolatos fenntartások megfogalmazását kizáró szerződéses kikötést. 1.4.4. Összefoglaló táblázat Az előző alszakaszban leírt eseményeket a könnyebb áttekintés érdekében az alábbi táblázat foglalja össze: Szabályzat vagy egyezmény || Jóváhagyás || Várható elfogadás || Megerősítés módja || Átmeneti időszak || Várható megerősítés || A módosítások várható hatálybalépése III-szabályzat || a MEPC[1] 64. ülése, 2012. október az MSC[2] 91. ülése, 2012. november || az IMO 28. közgyűlése, 2013. december || –/– || –/– || –/– || –/– Merülésvonalakról szóló egyezmény, 1966 (III-szabályzat) || az MSC 91. ülése, 2012. november || az IMO 28. közgyűlése, 2013. december || egyhangú és hallgatólagos, vagy || 3 év || 2017. január 1. || 2018. január 1.[3] kétharmados többség és kifejezett || az elegendő kifejezett megerősítés elérésétől függ || || 12 hónappal a megfelelő számú kifejezett megerősítés beérkezése után A hajók köbözéséről szóló egyezmény, 1969 (III-szabályzat) || az MSC 91. ülése, 2012. november || az IMO 28. közgyűlése, 2013. december || egyhangú és hallgatólagos, vagy || 2 év || 2016. január 1. || 2017. január 1.[4] kétharmados többség és kifejezett || az elegendő kifejezett megerősítés elérésétől függ || || 12 hónappal azt követően, hogy beérkezett a megfelelő számú kifejezett megerősítés COLREG-egyezmény (III-szabályzat) || az MSC 91. ülése, 2012. november || az IMO 28. közgyűlése, 2013. december || kétharmados többség hallgatólagos || 18 hónap || 2015. július 1. || 2016. január 1. RO-szabályzat || a MEPC 64. ülése, 2012. október Az MSC 91. ülése, 2012. november || a MEPC 65. ülése, 2013. május Az MSC 92. ülése, 2013. június || –/– || –/– || –/– || –/– Az 1978. évi jegyzőkönyvvel módosított MARPOL (RO-szabályzat) || a MEPC 64. ülése, 2012. október || a MEPC 65. ülése, 2013. május || kétharmados többség hallgatólagos || ≥ 10 hónap || 2014. április 1. || 2014. október 1. SOLAS-egyezmény és a merülésvonalakról szóló egyezmény 1988. évi jegyzőkönyve (RO-szabályzat) || az MSC 91. ülése, 2012. november || az MSC 92. ülése, 2013. június || kétharmados többség hallgatólagos || ≥ 1 év || 2014. július 1. || 2015. január 1. Az 1978. és 1997. évi jegyzőkönyvvel módosított MARPOL (III-szabályzat) || a MEPC 64. ülése, 2012. október || a MEPC 66. ülése, 2014. március || kétharmados többség hallgatólagos || ≥ 10 hónap || 2015. február 1.[5] || 2015. augusztus 1.[6] SOLAS-egyezmény és a merülésvonalakról szóló egyezmény 1988. évi jegyzőkönyve (III-szabályzat) || az MSC 91. ülése, 2012. november || az MSC 93. ülése, 2014. május || kétharmados többség hallgatólagos || ≥ 1 év || 2015. július 1. || 2016. január 1. STCW-egyezmény és az STCW-szabályzat A. része (III-szabályzat) || az MSC 92. ülése, 2013. június || az MSC 93. ülése, 2014. május || kétharmados többség hallgatólagos || ≥ 1 év || 2015. július 1. || 2016. január 1. 1.5. A vonatkozó uniós jogszabályok 1.5.1. A 2009/15/EK irányelv A hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek, valamint a tengerészeti hatóságok vonatkozó tevékenységeinek közös szabályairól és szabványairól szóló 2009/15/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[7] (a továbbiakban: az irányelv) hatályon kívül helyezte és részben felváltotta a hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek, valamint a tengerhajózási igazgatás vonatkozó tevékenységeinek közös szabályairól és szabványairól szóló, 1994. november 22-i 94/57/EK tanácsi irányelvet[8]. Az irányelv szabályozza a tagállamok és azon elismert szervezetek közötti kapcsolatokat, amelyeket a tagállamok felhatalmaznak arra, hogy a nevükben jogszabályban előírt feladatokat lássanak el. 1.5.2. A 391/2009/EK rendelet A hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek közös szabályairól és szabványairól szóló 391/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[9] (a továbbiakban: a rendelet) módosította és felváltotta a korábban a 94/57/EK tanácsi irányelvben a hajóosztályozó társaságok elismerésére és értékelésére létrehozott rendszert. A rendelet számos követelményt és kötelezettséget határoz meg, amit a szervezeteknek teljesíteniük kell ahhoz, hogy megkapják, majd megtartsák az uniós elismerést. E követelmények a jogszabályban előírt és a hajóosztályozási tevékenységekre egyaránt vonatkoznak, és azokat a rendelet[10] 8. cikkének (4) bekezdése, 9., 10. és 11. cikke, valamint I. melléklete tartalmazza. A rendeletben előírt követelmények kifejezett célja az elismert szervezetek osztályába tartozó hajók biztonságának növelése és a hajók által okozott környezetszennyezés megelőzése[11]. A követelmények megfogalmazása általános, és lobogó alapján nem tesznek különbséget. A rendelet ezenkívül szabályozza az uniós elismerés megadását és visszavonását, rendelkezik az elismert szervezetek Bizottság általi rendszeres értékeléséről, és megállapítja a követelményeknek való meg nem felelés esetén alkalmazandó szankciók rendszerét. 1.5.3. A 2009/21/EK irányelv A lobogó szerinti állammal szembeni követelmények teljesítéséről szóló 2009/21/EK irányelv[12], amely a harmadik tengerbiztonsági jogszabálycsomagnak is részét képezte, a tagállamok lobogó szerinti államként teljesítendő kötelezettségeit határozza meg. E kötelezettségek közé tartozik különösen az, miszerint a tagállamoknak meg kell tenniük az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy hatóságaikat legalább hétévente IMO-auditálásnak vessék alá. Ez a rendelkezés azonban „legkésőbb 2017. június 17-én vagy – ha hatályba lép egy kötelező IMO-tagállami auditálási rendszer – a Bizottság által a 10. cikk (2) bekezdésében említett szabályozási eljárással meghatározott korábbi időpontban hatályát veszti”. 1.5.4. A 2008/106/EK irányelv A tengerészek képzésének minimumszintjéről szóló 2008/106/EK irányelv[13] az STCW-egyezményben és a kapcsolódó STCW-iránymutatásokban foglalt képzési szabványok alapján meghatározza többek között a tengerészek képzésének minimumszintjét, valamint – ugyanezen egyezménnyel összhangban – rendelkezik az őrszolgálatot ellátó személyzet minimális pihenőidejéről. A 2008/106/EK irányelv ezenkívül több konkrét kötelezettséget állapít meg a tagállamok mint a lobogó szerinti és a kikötő szerinti államok számára, köztük a következőket: a) a harmadik országokban kiadott bizonyítványok tagállamok általi elismerésének eljárásait és közös kritériumait az STCW-egyezményben foglalt képzési és képesítési követelmények alapján; b) a tengerészeti oktatási intézmények, képzési programok és kurzusok ellenőrzésére vonatkozó kritériumokat; c) a hajóknak a kikötői hatóságok és a kikötő szerinti állam hatósága által végzett ellenőrzésére vonatkozó rendelkezéseket; d) a tagállamok általi jogérvényesítésre, többek között a csalások megelőzésére és a szankcionálási rendszerre vonatkozó rendelkezéseket. 1.6. Az Európai Unió hatásköre A fenti vonatkozó uniós jogszabályokra tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy az III-szabályzat tervezete és az RO-szabályzat, valamint a fenti 1.1. és 1.2. szakaszban említett egyezmények módosításainak elfogadása az EU kizárólagos hatáskörébe tartozik, amely hatáskör az Uniót az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése értelmében illeti meg annyiban, amennyiben a szóban forgó nemzetközi okmányok elfogadása közös szabályokat érinthet vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja. Ezzel összefüggésben: 1. Az III-szabályzat tervezetének célja, hogy a kötelező IMO-jogeszközök alkalmazásáról szóló meglévő szabályzatot tartalmazó A.973(24) IMO-határozat helyébe lépjen, amely viszont a tagállamok által a 2009/15/EK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének értelmében kötelezően alkalmazandó A.847(20) IMO közgyűlési határozatot váltotta fel. 2. Az RO-szabályzat kérdését a fent említett irányelv és a 391/2009/EK rendelet közvetlenül vagy különböző IMO-határozatokra való hivatkozás formájában kimerítően szabályozza. 3. A 2009/15/EK irányelv 7. cikke (2) bekezdésének első albekezdése szerint: „A 2. cikk d) pontjában említett nemzetközi megállapodások új egyezményeinek vagy jegyzőkönyveinek az elfogadását követően a Tanács a Bizottság javaslatára a tagállamok parlamenti eljárásainak és az IMO vonatkozó eljárásainak figyelembevételével határozatot hoz az ilyen új egyezmények vagy jegyzőkönyvek ratifikációjának részleteiről, és gondoskodik arról, hogy azokat a tagállamok egységesen és egyidejűleg alkalmazzák.” 4. A „nemzetközi egyezmények” kifejezést a 2009/15/EK irányelv 2. cikkének d) pontja és a 391/2009/EK rendelet 2. cikkének b) pontja egyaránt meghatározza, és e fogalommeghatározás a SOLAS-, a MARPOL- és a merülésvonalakról szóló egyezmény és azok jegyzőkönyvei és módosításai mellett a kötelezően alkalmazandó vonatkozó szabályzatok naprakész változatára is kiterjed. 5. Az STCW-egyezmény alapján a tagállamokra mint lobogó szerinti vagy kikötő szerinti államokra háruló kötelezettségeket a 2008/106/EK irányelv kimerítően szabályozza. A kialakult egységes joggyakorlattal összhangban a tagállamok – még ha az Unió nem is tagja az IMO-nak – nem jogosultak olyan kötelezettségeket vállalni, amelyek valószínűsíthetően érintik a Szerződések célkitűzéseinek elérése érdekében meghozott uniós szabályokat, kivéve, ha arra valamely tanácsi határozat vagy bizottsági javaslat felhatalmazza őket. Felhatalmazásra ezért minden ilyen kötelezettség esetén szükség van, tekintet nélkül a szóban forgó nemzetközi okmányok tárgyára. 1.7. Az IMO-szabályzattervezetek és az uniós jog közötti összeütközések A Bizottság megítélése szerint a szabályzatok összeegyeztethetők az uniós joggal, kivéve a következő területeket: 1.7.1. Az III-szabályzat tervezete 1.7.1.1. Osztályozási és jogszabályban előírt bizonyítványok A szabályzat 2. részének 16. szakasza tartalmazza azon források és eljárások minimális jegyzékét, amelyeket a lobogó szerinti államoknak a biztonsági és környezetvédelmi program irányítása érdekében létre kell hozniuk. E szakasz 1. pontjával összhangban a listának tartalmaznia kell a következőket: „hivatalos utasítások a vonatkozó nemzetközi szabályok és előírások végrehajtására, valamint az azok értelmezéséhez adott esetben szükséges nemzeti rendelkezések kidolgozására és terjesztésére, amelyek kiterjednek többek között a valamely hajóosztályozó társaság által kibocsátott, a lobogó szerinti állam által a SOLAS-szabályzat XI-1. fejezete 1. rendelkezésével összhangban elismert bizonyítványokra, amelyeket a lobogó szerinti állam egy nemzetközi egyezmény – amelynek az adott állam részese – szerkezeti, mechanikai, elektromossági és/vagy egyéb követelményeinek vagy a lobogó szerinti állam nemzeti jogszabályai valamely követelményének való megfelelés bizonyítása érdekében előír”. A 391/2009/EK rendelet és a 2009/15/EK irányelv a hajóosztályozó társaságok által kibocsátható bizonyítványok két típusát határozza meg, egyrészt a jogszabályban előírt bizonyítványt, amely egy lobogó szerinti állam által vagy nevében a nemzetközi egyezményekkel összhangban kibocsátott bizonyítvány, másrészt az osztályozási bizonyítványt, amely egy elismert szervezet által kibocsátott olyan okmány, amely igazolja, hogy a hajó megfelel a hajó meghatározott célú használatára vagy meghatározott működési területre vonatkozó, az elismert szervezet által kialakított és nyilvánosságra hozott szabályoknak és eljárásoknak. E rendelkezésekkel ellentétben az III-szabályzattervezet 16. szakasza a hajóosztályozó társaságok által kibocsátott valamennyi bizonyítványra a lobogó szerinti állam részéről előírt bizonyítványként hivatkozik, amelyeknek következésképpen meg kell felelniük az állam által kiadott hivatalos utasításoknak. Ez egyben hivatkozásként értendő arra, ami az Unióban hajóosztályozási feladatnak és bizonyítványnak minősül és különösen a SOLAS-egyezmény II-I. fejezet, A-1. rész, 3-1. rendelkezésének való megfelelés bizonyítékaként előírt bizonyítványokra[14], amelyek továbbra is az elismert szervezet okmányai, ezért nem részesülhetnek az állami okmányoknak kijáró védelemben. Ezért fennáll a kockázata annak, hogy a fent említett rendeletben foglalt, az osztályozási feladatokra és bizonyítványokra vonatkozó követelményeket vagy az e követelmények végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket harmadik államok vagy maguk az elismert szervezetek az adott államok által kibocsátott különböző hivatalos utasítások alapján megalapozatlanul vitatják. 1.7.1.2. Elismert szervezetek felhatalmazása Az III-szabályzattervezet 2. része 18. szakaszának bevezetése szerint „Azon lobogó szerinti államoknak, amelyek kizárólag a lobogójukat viselni jogosult hajók tekintetében felhatalmaznak elismert szervezeteket, hogy a nevükben felméréseket, kivizsgálásokat és auditálásokat végezzenek, bizonyítványokat és iratokat adjanak ki, hajókat jelzéssel lássanak el és egyéb, az IMO-egyezményekben vagy nemzeti jogszabályaikban előírt feladatokat végezzenek, az ilyen felhatalmazás(oka)t a kötelező nemzetközi okmányoknak megfelelően kell szabályozniuk [...]”. A 391/2009/EK rendelet értelmében az elismerést uniós szinten adják meg, és az elismert hajóosztályozó társaság az elismerést követően jogszabályban előírt és osztályozási feladatokat egyaránt elláthat az Unióban. Továbbá az elismerés a hajóosztályozó társaság világszerte végzett tevékenységeire érvényes. A rendeletben előírt (több esetben strukturális jellegű) kötelezettségek és minimumkövetelmények jegyzéke a szervezet valamennyi tevékenységére vonatkozik, lobogótól függetlenül. Az III-szabályzattervezetben szereplő fent említett korlátozás, amelynek értelmében a lobogó szerinti államok csak a lobogójuk alatt közlekedő hajók tekintetében szabályozhatják a szervezetek tevékenységét, összeütközésben állhat az uniós szinten az elismerés megadásának és fenntartásának elengedhetetlen feltételeként alkalmazott követelményekkel. Meg kell azonban jegyezni, hogy az elismerést a Bizottság adja meg, míg a tagállamok csak uniós szinten elismert szervezeteket hatalmazhatnak fel. 1.7.1.3. Különös követelmények Az III-szabályzattervezet 18. szakasza látszólag kimerítő felsorolást ad azokról a területekről, amelyeken az államok – bizonyos szabványoknak való megfelelés érdekében – beavatkozhatnak az elismert szervezetek tevékenységébe. E követelmények tág megfogalmazásuk ellenére nem terjednek ki a rendeletben előírt valamennyi kötelezettségre és minimumkövetelményre, így például a B. szakasz 5. pontjában szereplő követelményre (szellemi tulajdon) vagy a rendelet 10. cikkének (1) bekezdésében foglalt, az osztályozási szabályok összehangolására és a kölcsönös elismerésre vonatkozó kötelezettségekre, továbbá a tagállamoknak a 2009/15/EK irányelvben meghatározott kötelezettségeiből fakadó követelményekre, mint az 5. cikk (2) bekezdésének b) pontjában előírt pénzügyi felelősségre sem. Azonban magából a szabályzat jellegéből és a 6. szakaszban megállapított hatályából („A szabályzat azokat a területeket kívánja szabályozni, amelyek a szerződő kormány vagy szerződő fél számára szükségesek ahhoz, hogy egységes módon végrehajtsa azon alkalmazandó nemzetközi okmányok rendelkezéseit, amelyekben szerződő kormányként vagy szerződő félként részt vesz...”) úgy tűnik, hogy a szabályzat rendelkezései úgy értelmezendők, mint amelyek – kifejezett tiltás hiányában – olyan minimális szabványokat határoznak meg, amelyeket az egyes államok tovább alakíthatnak és javíthatnak, ami egyébként megfelel a 391/2009/EK rendelet (4) preambulumbekezdésében kifejezett szándéknak. 1.7.1.4. Az osztályozási szabályok alkalmazása Az III-szabályzattervezet 2. részének 19. szakasza szerint „Egyetlen lobogó szerinti állam sem hatalmazhatja fel elismert szervezeteit arra, hogy a lobogója alatti közlekedésre jogosultakon kívüli hajókra – az egyezményekben és a szervezet kötelező okmányaiban foglalt követelményeken túl – az osztályozási szabályaikhoz kapcsolódó követelményeket, egyéb követelményeket, eljárásokat alkalmazzanak vagy más, jogszabályban előírt tanúsítási folyamatok teljesítését írják elő.” A lobogó szerinti államok tehát – a lobogójuk alatt közlekedő hajók esetétől eltekintve – az általuk felhatalmazott hajóosztályozó társaságok számára nem írhatnak elő olyan követelményeket, amelyek túlmutatnak az egyezményekben és a kötelező IMO-okmányokban foglalt követelményeken. Ezzel szemben bármely, lobogó szerinti állam előírhat olyan követelményeket, amelyek összhangban állnak az IMO-egyezményekkel vagy az egyéb kötelező IMO-jogeszközökkel, köztük magával az III-szabályzattal és az RO-szabályzattal. Az előző alszakaszból világosan kiderül, hogy e rendelkezés nem terjed ki a fent említett rendeletben és irányelvben foglalt számos követelményre. Továbbá a szabályzatok kidolgozása során előfordult esetek megmutatták, hogy bizonyos követelményeket néhány állam hajlamos akként értelmezni, mintha azok korlátoznák szuverenitását. Ez az értelmezés azonban az alábbi okok miatt alaptalan: · A hajóosztályozó társaságok szabadon alakíthatják ki saját, megfelelőnek tartott szabályaikat és eljárásaikat, amennyiben eleget tesznek az IMO által meghatározott célirányos előírásoknak. Az említett szabályokat és eljárásokat saját, kizárólagos hatáskörükben fogadják el. · Ebből következően az osztályozó felmérések elvégzése és az osztályozó bizonyítványok kibocsátása – ami az említett szabályoknak és eljárásoknak való megfelelés megteremtését, majd pedig tanúsítását szolgálja – szigorúan magánjellegű tevékenység, tehát nem állami és nem valamely állam nevében végrehajtott intézkedés. · Az osztályozási feladatok és a minősítés magánjellege ténykérdés, amin az sem változtat, hogy e tevékenységek a „jogszabályban előírt bizonyítványok kiállítása és szolgáltatások nyújtása” fogalommeghatározás hatálya alá kerülnek. E magánjelleget az a tény sem csorbítja, hogy a SOLAS-egyezmény II-I. fejezete A-1. részének 3-1. rendelkezésével összhangban a szerződő felek felelősek annak biztosításáért, hogy a lobogójuk alatt közlekedő hajók eleget tegyenek az Igazgatóság által elismert hajóosztályozó társaság szerkezeti, mechanikai és elektromossági követelményeinek: ahogyan az a rendelkezés konkrét szövegéből egyértelműen kiolvasható, ezek a követelmények továbbra is a hajóosztályozó társaságra, nem pedig az elismerést megadó államra vonatkoznak. · Minden hajóosztályozó társaság szabadon dönt arról, hogy köt-e felhatalmazási megállapodást a lobogó szerinti államokkal és következésképpen elfogadja vagy elutasítja-e az ezen államok által – az említett osztályozási szabályok és eljárások tekintetében – az elismerés feltételeként megállapított feltételeket. · Ezért minden elismert szervezetnek biztosítania kell, hogy a különböző lobogó szerinti államokkal szemben megállapított kötelezettségek összeegyeztethetők legyenek egymással. Noha teljességgel elképzelhető, hogy a különböző államok által meghatározott, osztályozási feladatokkal és minősítéssel kapcsolatos elismerés feltételei egymással nem összeegyeztethetők, ez semmi esetre sem ütközik az államok szuverén jogaival, és egyetlen következménye, hogy egy adott szervezet egyidejűleg nem tudja megszerezni valamennyi állam vagy azok egy részének elismerését. A múltbéli hajókatasztrófák, mint az Erika és a Prestige balesete – mindkét hajó (akkori) harmadik ország lobogója alatt, de uniós elismeréssel rendelkező szervezetek által osztályozott hajóként közlekedett –, rámutattak arra, hogy a tengerbiztonság és a környezetvédelem milyen mértékben függ Európában az Unió által elismert hajóosztályozó társaságok – mind a jogszabályban előírt, mind az osztályozási területen, lobogótól függetlenül végzett – jó teljesítményétől. Az Unió nem tekinthet el ennek szükségességétől, máskülönben az az ellentmondásos helyzet állna elő, hogy az uniós hajók biztonságának tanúsítására jogosult, és így egy minőségében és méretében is jelentős piachoz szabad hozzáféréssel rendelkező szervezetek a harmadik országok lobogója alatt közlekedő hajók tanúsítása során alacsonyabb szintű előírásokat alkalmazhatnának, így e hajók veszélyeztethetnék az Unió olyan jogos és elemi érdekeit, mint a biztonság és a környezet védelme. A 391/2009/EK rendelet ezért – amint az a (13) preambulumbekezdéssel együttesen értelmezett 1. és 4. cikkéből kiderül – előírja a megfelelő, rendszerszerű, az osztályozási és jogszabályban előírt feladatokra a lobogó alapján való megkülönböztetés nélkül egyaránt vonatkozó követelmények és kötelezettségek teljesítését, mint annak elengedhetetlen feltételét, hogy egy adott szervezet megszerezze az uniós elismerést, majd megtartsa azt. 1.7.2. Az RO-szabályzat tervezete 1.7.2.1. Osztályozási és jogszabályban előírt bizonyítványok Az RO-szabályzat II. részének 1.3. szakasza szerint a „jogszabályban előírt bizonyítványok kiállítása és szolgáltatások nyújtása” fogalom jelentése: „egy szuverén állam kormánya által meghatározott törvényeknek, szabályoknak és rendeleteknek megfelelően kibocsátott bizonyítványok és nyújtott szolgáltatások. Ez magában foglalja a valamely nemzetközi egyezményben vagy nemzeti jogszabályban foglalt követelményeknek való megfelelés bizonyítékaként egy bizonyítványnak a lobogó szerinti állam általi vagy nevében történő kibocsátását eredményező vagy a bizonyítvány kibocsátását elősegítő tervfelülvizsgálatot, felmérést és/vagy auditálást. Ide tartoznak többek között a lobogó szerinti állam által elismert szervezet által a SOLAS-egyezmény XI-1. fejezetének 1. rendelkezésével összhangban kibocsátott bizonyítványok, amelyek – az elismert szervezet és a lobogó szerinti állam közötti elismerési megállapodás értelmében – az elismert szervezet szerkezeti, mechanikai és elektromossági követelményinek való megfelelés bizonyítékául szolgálhatnak.” Figyelembe véve a „jogszabályban előírt bizonyítvány” és az „osztályozási bizonyítvány” uniós jog szerinti fogalommeghatározását, a fenti 1.7.1.1.–1.7.1.4. alszakaszokban az III-szabályzat tervezete kapcsán kifejtett megállapítások az RO-szabályzat tervezetére is alkalmazandók. 1.7.2.2. Az elismert szervezetek közötti együttműködés Az RO-szabályzat tervezete II. részének 3.9.3.1. és 3.9.3.2. pontja rendelkezik az elismert szervezetek közötti – de a lobogó szerinti állam által meghatározott kereteken belüli – együttműködés mechanizmusáról. Az elismert szervezetek közötti együttműködést a 391/2009/EK rendelet 10. cikkének (1) bekezdése szabályozza, és az együttműködés az osztályozási feladatokra és a minősítésre vonatkozik, a lobogó alapján történő megkülönböztetés nélkül. Az uniós jogba foglalt e rendelkezésekkel ellentétben az RO-szabályzattervezet II. részének 3.9.3.1. és 3.9.3.2. pontja a jelek szerint bizonyos fokig korlátozza az elismert szervezetek közötti együttműködést, amennyiben a szabályzat tagállamok általi végrehajtása azt jelentené, hogy a) a kölcsönös elismerés csak akkor lehetséges, ha létezik az egyes tagállamok közötti, a lobogóik alatt közlekedő hajókra vonatkozó, e célból létrehozott keret, és b) e keret hatálya nem terjedhet túl az egyes tagállamok lobogója alatt közlekedő flotta határain. A 391/2009/EK rendelet közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban, ezért eleget tesz az a) feltételnek. A 391/2009/EK rendelet által létrehozott együttműködési keret az 1.7.1.3. és 1.7.1.4. szakaszban ismertetett okok miatt azonban túlmutat az egyes tagállamok lobogói alatt közlekedő flották határain, ezért nem felel meg a b) feltételnek, tehát ütközik az RO-szabályzattervezet II. részének 3.9.3.1. és 3.9.3.2. pontjával. 1.7.2.3. Az osztályozási szabályok alkalmazása Mivel az RO-szabályzattervezet II. része 3.9.3.3. pontjának rendelkezései megegyeznek az III-szabályzattervezet 2. része 19. szakaszában foglaltakkal, az 1.7.1.4. alszakasz megállapításai e rendelkezésekre is alkalmazandók. 1.7.2.4. Elismert szervezetek felhatalmazása Az RO-szabályzattervezet II. részének 8.1.1. pontja szerint „[...] egy lobogó szerinti állam az említett egyezmények által előírtak értelmében csak a lobogója alatti közlekedésre jogosult hajókra vonatkozóan hatalmazhat fel egy elismert szervezetet arra, hogy nevében a jogszabályokban előírt bizonyítványok kiállításában és szolgáltatások nyújtásában, valamint a tonnatartalom meghatározásában eljárjon. E felhatalmazások az elismert szervezeteket nem kötelezik olyan intézkedések megtételére, amelyek ütköznek egy másik lobogó szerinti állam jogaival.” E rendelkezést a „jogszabályban előírt bizonyítványok kiállítása és szolgáltatások nyújtása” fogalommeghatározással összefüggésben kell elemezni ahhoz, hogy kiderüljön, a lobogó szerinti tagállammal szembeni követelményeknek az osztályozási bizonyítványokra és a szervezetek által az uniós szintű elismerés megszerzése érdekében teljesítendő minimumkövetelmények jegyzékére való kiterjesztése ütközhet-e más lobogó szerinti tagállamok hatáskörével. E tekintetben az 1.7.1.3. és 1.7.1.4. szakasz megállapításai itt is alkalmazandók. 1.8. IMO-auditálás A vita tárgyát képező nemzetközi egyezmények tervezett módosításaival egy kötelező IMO-tagállami auditálási rendszer is létrejön, amelynek meghatározása a következő: „az IMO által létrehozott és a Szervezet által kidolgozott iránymutatásokat figyelembe vevő kötelező IMO-tagállami auditálási rendszer, amelynek célja, hogy biztosítsa az IMO jogeszközeinek következetes és hatékony végrehajtását, és segítséget nyújtson a tagállamoknak e téren meglévő képességeik és általános teljesítményük javításához.” Az előterjesztett módosítások értelmében ezeket az auditálásokat rendszeres időközönként el kell végezni a tagállamokban. A fogalommeghatározás szerint az auditálás során meg kell vizsgálni az IMO jogeszközeinek megfelelő alkalmazását, és az auditálásnak – figyelembe véve a kidolgozott iránymutatásokat – az IMO Főtitkársága által meghatározott általános menetrenden kell alapulnia. A kötelező IMO-auditálás így elvben kiterjed a 391/2009/EK rendeletben és a 2009/15/EK irányelvben meghatározott nemzetközi egyezmények, többek között az III-szabályzat és az RO-szabályzat előírásainak való megfelelés értékelésére is. Ebben a tekintetben meg kell vizsgálni, hogy előállhat-e olyan helyzet, amikor a tagállamok nemzetközi és uniós jog szerinti kötelezettségei összeegyeztethetetlenek. Az 1.7.1. és 1.7.2. szakaszban elvégzett elemzésből kiderül, hogy az III-szabályzattervezet és az RO-szabályzattervezet számos területen ütközik az alkalmazandó uniós joggal, ezért biztosítani kell, hogy a szóban forgó nemzetközi tengerbiztonsági egyezmények alapján a tagállamokra háruló kötelezettségek – amelyek teljesítését az IMO auditálni fogja – és a tagállamok uniós kötelezettségei összeegyeztethetők legyenek egymással. 1.9. A 2008/106/EK irányelv A szabályzattervezetek és a 2008/106/EK irányelv rendelkezései – az 1.6.–1.8. szakaszban szereplő megállapítások sérelme nélkül – nem ütköznek egymással. 1.10. Következtetés A fentiekre tekintettel az III-szabályzatot és az RO-szabályzatot a tagállamok csak akkor ismerhetik el magukra nézve kötelező erejűnek, ha a megfelelő biztosítékok szavatolják az alábbiakat: a) a 391/2009/EK rendelet és a 2009/15/EK irányelv teljes körű érvényesülését, illetve az Unió e vívmányok továbbfejlesztésére irányuló képességét, valamint b) a Bizottság képességét arra, hogy csak azoknak a szervezeteknek adja meg az elismerést, amelyek teljesítik a 391/2009/EK rendeletben meghatározott követelményeket és kötelezettségeket, és arra, hogy az elismerést visszavonja azoktól, amelyek ezt nem teszik, és e biztosítékok maradéktalanul fennmaradnak. A Bizottság meglátása szerint az említett irányelv és rendelet célkitűzéseinek megvalósítása érdekében a tagállamoknak – amikor e szabályzatokat magukra nézve kötelező erejűnek ismerik el – az uniós jog szerinti kötelezettségeik tekintetében kifejezett fenntartással kell élniük, és tengerészeti hatóságaikat kötelező IMO-tagállami auditálás alá kell vonniuk. Az 1.7.1.3. szakaszban tárgyalt kérdések tekintetében a tagállamoknak – amikor a szabályzatokat magukra nézve kötelező erejűnek ismerik el – elegendő kinyilvánítaniuk, hogy a szóban forgó rendelkezéseket egy adott módon értelmezik: például hogy azok csak egy minimális követelményjegyzékről rendelkeznek, ami a lobogó szerinti tagállamokat nem gátolja abban, hogy az elismert szervezetek vonatkozásában egyéb követelményeket írjanak elő. Végül a tagállamoknak a 2009/21/EK irányelv 7. cikkében megállapított, az IMO-auditálásra vonatkozó kötelezettségét ugyancsak a tagállamok nemzetközi és uniós szintű kötelezettségeinek fényében kell vizsgálni. Az IMO auditálás során tehát csak a tagállamok által elfogadott nemzetközi egyezmények rendelkezéseinek betartását kell ellenőrizni. 2013/0111 (NLE) Javaslat A TANÁCS HATÁROZATA egyes szabályzatok elfogadása és bizonyos egyezmények kapcsolódó módosításai tekintetében a Nemzetközi Tengerészeti Szervezetben (IMO) az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (9) bekezdésével, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, mivel: (1) Az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának (MEPC) 64. ülésén (2012. október) és az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának (MSC) 91. ülésén (2012. november) korábban jóváhagyott, IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzatot (az III-szabályzat) az IMO 28. közgyűlése várhatóan 2013 decemberében fogja elfogadni. (2) Az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának (MEPC) 64. ülésén és az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának (MSC) 91. ülésén korábban jóváhagyott, az IMO elismert szervezetekre vonatkozó szabályzatát (RO-szabályzat) e két bizottság várhatóan 2013 májusában, illetve júniusában tartandó 65., illetve 92. ülésén fogadja el. (3) Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 91. ülésén jóváhagyta a merülésvonalakról szóló, 1966. évi nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: a merülésvonalakról szóló egyezmény), a tengeren való összeütközések megelőzésére vonatkozó nemzetközi szabályzatról szóló, 1972. évi egyezmény és a hajók köbözéséről szóló, 1969. évi egyezmény módosításait az III-szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele, továbbá az IMO 28. ülésén esedékes megvitatásuk és elfogadásuk céljából. (4) Az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága 64. ülésén jóváhagyta a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló, 1973. évi nemzetközi egyezményre (a továbbiakban: a MARPOL-egyezmény) vonatkozó 1978. évi és 1997. évi jegyzőkönyvek módosításait az III-szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából. Ezeket a módosításokat a bizottság a tervek szerint a 2014-ben sorra kerülő 66. ülésén fogadja el. (5) Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 91. ülésén jóváhagyta az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú, 1974. évi nemzetközi egyezményre (a továbbiakban: a SOLAS-egyezmény) és annak 1988. évi jegyzőkönyvére, valamint a merülésvonalakról szóló, 1966. évi nemzetközi egyezményre vonatkozó 1988. évi jegyzőkönyv módosításait az III-szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából. A bizottság a várhatóan 2013 júniusában sorra kerülő 92. ülésén a tervek szerint ugyanebből a célból jóváhagyja a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló, 1978. évi nemzetközi egyezmény (a továbbiakban: az STCW-egyezmény) módosításait. Az e bekezdésben említett módosításokat a bizottság a tervek szerint a 2014-ben sorra kerülő 93. ülésén fogadja el. (6) Az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága az RO-szabályzat kötelezővé tétele céljából 64. ülésén jóváhagyta a MARPOL-egyezményre vonatkozó, 1978. évi jegyzőkönyv módosításait. Ezeket a módosításokat a bizottság a tervek szerint 65. ülésén fogadja el. (7) Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága az RO-szabályzat kötelezővé tétele céljából 91. ülésén jóváhagyta a SOLAS-egyezmény és a merülésvonalakról szóló egyezményre vonatkozó, 1988. évi jegyzőkönyv módosításait. Ezeket a módosításokat a bizottság a tervek szerint 92. ülésén fogadja el. (8) Az IMO Főtitkársága elfogadásukat követően a fent említett egyezmények módosításait a megfelelő szerződő felek elé terjeszti annak érdekében, hogy azokat a felek az egyes egyezmények vonatkozó rendelkezéseivel összhangban hallgatólagosan vagy kifejezetten magukra nézve kötelező erejűnek ismerjék el. (9) A fent említett egyezmények egyike sem tartalmaz a módosításokkal kapcsolatos fenntartások megfogalmazását kizáró szerződéses kikötést. (10) Az III-szabályzat tervezetének célja az, hogy a kötelező IMO-jogeszközök alkalmazásáról szóló meglévő szabályzatot tartalmazó A.973(24) IMO-határozat helyébe lépjen, amely viszont felváltotta a tagállamok által a hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek, valamint a tengerészeti hatóságok vonatkozó tevékenységeinek közös szabályairól és szabványairól szóló 2009/15/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[15] 3. cikke (1) bekezdésének értelmében kötelezően alkalmazandó A.847(20) IMO közgyűlési határozatot. (11) Az RO-szabályzat kérdését a fent említett irányelv és a hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek közös szabályairól és szabványairól szóló 391/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[16] közvetlenül vagy különböző IMO-határozatokra való hivatkozás formájában kimerítően szabályozza. (12) Továbbá a 2009/15/EK irányelv 7. cikke (2) bekezdése első albekezdésének megfelelően a 2. cikk d) pontjában említett nemzetközi megállapodások új egyezményeinek vagy jegyzőkönyveinek elfogadását követően a Tanács a Bizottság javaslatára a tagállamok parlamenti eljárásainak és az IMO vonatkozó eljárásainak figyelembevételével határozatot hoz az ilyen új egyezmények vagy jegyzőkönyvek ratifikációjának részleteiről, és gondoskodik arról, hogy azokat a tagállamok egységesen és egyidejűleg alkalmazzák. A „nemzetközi egyezmények” kifejezést a 2009/15/EK irányelv és a 391/2009/EK rendelet egyaránt meghatározza, és e meghatározás a SOLAS-, a MARPOL- és a merülésvonalakról szóló egyezmény és azok jegyzőkönyvei és módosításai mellett a kötelezően alkalmazandó vonatkozó szabályzatok naprakész változatára is kiterjed. (13) Az STCW-egyezmény alapján a lobogó szerinti államokra háruló kötelezettségekről a tengerészek képzésének minimumszintjéről szóló 2008/106/EK irányelv[17] módosításáról szóló 2012/35/EU irányelv[18] rendelkezik. (14) Biztosítani kell, hogy az III-szabályzat és az RO-szabályzat alkalmazásából eredő – az előző bekezdésekben említett egyezmények és más, az említett szabályzatokat a szerződő felek számára kötelezővé tevő egyezmények szerinti – tagállami kötelezettségek összhangban álljanak az uniós joggal. (15) A lobogó szerinti állammal szembeni követelmények teljesítéséről szóló 2009/21/EK irányelv[19] a tagállamok lobogó szerinti államként teljesítendő számos kötelezettségét meghatározza. E kötelezettségek közé tartozik különösen az, miszerint a tagállamoknak meg kell tenniük az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy hatóságaikat legalább hétévente IMO-auditálásnak vessék alá. Ez a rendelkezés azonban legkésőbb 2017. június 17-én vagy – ha hatályba lép egy kötelező IMO-tagállami auditálási rendszer – a Bizottság által meghatározott korábbi időpontban hatályát veszti. (16) A fent említett okokból kifolyólag az III-szabályzat és az RO-szabályzat, valamint a fent említett egyezmények vonatkozó módosításai az EU kizárólagos hatáskörébe tartoznak, amely hatáskör az Uniót az EUMSZ 3. cikke (2) bekezdése értelmében illeti meg, annyiban, amennyiben a szóban forgó nemzetközi jogeszközök elfogadása közös szabályokat érinthet vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja. (17) Az III-szabálytervezet számos rendelkezése ütközik a fent említett uniós jogi eszközökkel, különösen a következők tekintetében: a) a szabályzat kiterjesztése a lobogó szerinti államok osztályozási feladatokkal és bizonyítványokkal kapcsolatos hivatalos utasításaira, ami azzal a kockázattal jár, hogy a 391/2009/EK rendeletben e feladatokra és bizonyítványokra megállapított követelmények vagy az e követelmények végrehajtása érdekében hozott intézkedések esetleg indokolatlanul vita tárgyát képezik; b) a lobogó szerinti állam képességének korlátozása, miszerint az elismert szervezetek tevékenységét csak a lobogója alatt közlekedő hajókra vonatkozóan szabályozhatja, ellentétben az említett rendeletben meghatározott követelményekkel és kötelezettségekkel, amelyek – lobogótól függetlenül – az elismert szervezetek valamennyi tevékenységére vonatkoznak; c) annak tilalma, hogy a lobogó szerinti állam elismert szervezeteit felhatalmazza arra, hogy a lobogója alatti közlekedésre jogosultakon kívüli hajókra az egyezményekben vagy az IMO kötelező okmányaiban foglaltakon túlmutató osztályozási és jogszabályban előírt követelményeket alkalmazzanak, ami ellentétes a fent említett különös követelményekkel és kötelezettségekkel. (18) Az RO-szabályzattervezet számos rendelkezése ütközik a fent említett uniós jogi eszközökkel, különösen a következők tekintetében: a) a „jogszabályban előírt bizonyítványok kiállítása és szolgáltatások nyújtása” fogalommeghatározás, amely olyan szolgáltatásokat és tanúsítási feladatokat foglal magában, amelyeket a 391/2009/EK rendelet és a 2009/15/EK irányelv az elismert szervezetek osztályozó tevékenységei részének és ennélfogva magánjellegű feladatnak tekint; b) az elismert szervezetek együttműködésére vonatkozó követelményeknek a lobogó szerinti állam által megállapított kereten belüli együttműködésre való korlátozása, szemben a 391/2009/EK rendelet 10. cikkében meghatározott kötelezettségekkel; c) az osztályozásra vonatkozó fenti szabályok alkalmazása. Továbbá az RO-szabályzat tervezetének az a rendelkezése, amely tilt az elismert szervezetekre vonatkozó minden olyan követelményt, amely ütközhet egy másik lobogó szerinti állam jogaival, a szabályzatnak a jogszabályban előírt minősítésre és szolgáltatások nyújtására vonatkozó meghatározásával együtt értelmezve a szabályzat hamis értelmezéséhez vezethet, miáltal a 391/2009/EK rendeletben előírt, az elismert szervezetek osztályozó tevékenységeire vonatkozó követelmények végrehajtásának indokolatlan korlátozását eredményezheti. (19) Sem az III-szabályzat tervezetében felsorolt azon területek, ahol a szerződő felek beavatkozhatnak az elismert szervezetek tevékenységébe, sem az RO-szabályzat tervezetében foglalt, az elismert szervezetekre vonatkozó követelmények nem terjednek ki a 391/2009/EK rendeletben meghatározott vagy a 2009/15/EK irányelv értelmében a tagállamokra háruló kötelezettségekből fakadó valamennyi minimumkövetelményre és kötelezettségre; e rendelkezések azonban úgy értelmezendők, mint amelyek kifejezett tiltás hiányában a szerződő felek által tovább alakítható és javítható minimumszabályokat határoznak meg. (20) Sem az III-szabályzat tervezete, sem az RO-szabályzat nem tartalmazhat semmilyen korlátozást az Unió azon képességét illetően, hogy a Szerződésekkel és a nemzetközi joggal összhangban meghatározza azokat a megfelelő feltételeket, amelyek alapján az elismerés megadható azoknak a szervezeteknek, amelyek – az Unió célkitűzéseinek elérése és különösen a tengerbiztonság növelése és a környezetvédelem javítása érdekében – a tagállamok felhatalmazásával és nevében hajófelmérést és tanúsítási tevékenységeket kívánnak végezni. (21) Eltekintve a fent leírt területektől, ahol a szabályzatok ütközhetnek az uniós joggal, a két szabályzattervezet összességében kedvező fejleménynek tekintendő, amennyiben mind a lobogó szerinti államok, mind az elismert szervezetek tevékenységeit illetően magas szintű előírásokat kíván létrehozni; ez okból a 391/2009/EK rendelet (4) preambulumbekezdése kifejezetten célul tűzte ki egy az elismert szervezetekre vonatkozó IMO-kódex kidolgozását.Az Uniónak ezért támogatnia kell a két szabályzat kötelező IMO-jogeszközként való elfogadását. (22) Az Unió nem tagja az IMO-nak, és nem vesz részt szerződő félként a fent említett egyezményekben. A Tanácsnak ezért fel kell hatalmaznia a tagállamokat arra, hogy az Unió érdekében magukra nézve kötelező erejűnek ismerjék el azon egyezmények módosításait, amelyek az III-szabályzatot és az RO-szabályzatot kötelező erejűvé emelik, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszert, ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT: 1. cikk (1) Az Uniónak az IMO 28. közgyűlésén képviselendő álláspontja az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülésén jóváhagyott és az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 16. mellékletében rögzített, IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzattervezet jóváhagyása. (2) Az Uniónak az IMO 28. közgyűlésén képviselendő álláspontja a következők jóváhagyása: a) a merülésvonalakról szóló, 1966. évi nemzetközi egyezmény módosításai az IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából, ahogy azt az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 10. melléklete rögzíti; b) a hajók köbözéséről szóló, 1969. évi nemzetközi egyezmény módosításai az IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából, ahogy azt az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 12. melléklete rögzíti; c) a tengeren való összeütközések megelőzésére vonatkozó nemzetközi szabályzatról szóló, 1972. évi nemzetközi egyezmény módosításai az IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából, ahogy azt az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 11. melléklete rögzíti. 2. cikk (1) Az Uniónak az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága 65. ülésén képviselendő álláspontja az elismert szervezetekre vonatkozó IMO-szabályzat tervezetének elfogadása, ahogy azt az említett bizottság 64. ülése és az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 19. melléklete rögzíti. (2) Az Uniónak az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága 65. ülésén képviselendő álláspontja a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló, 1973. évi nemzetközi egyezményre vonatkozó 1978. évi jegyzőkönyv – az elismert szervezetekre vonatkozó IMO-szabályzat kötelezővé tétele céljából végrehajtott – módosításai elfogadásának jóváhagyása, ahogy azokat az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának 64. ülése jóváhagyta, és ahogy azokat a MEPC 64/23. számú IMO-dokumentum 23. melléklete rögzíti. (3) Az Uniónak az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága 66. ülésén képviselendő álláspontja a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló, 1973. évi nemzetközi egyezményre vonatkozó 1978. évi és 1997. évi jegyzőkönyv – az IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából végrehajtott – módosításai elfogadásának jóváhagyása, ahogy azokat az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának 64. ülése jóváhagyta, és ahogy azokat a MEPC 64/23. számú IMO-dokumentum 20. melléklete rögzíti. 3. cikk (1) Az Uniónak az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 92. ülésén képviselendő álláspontja az elismert szervezetekre vonatkozó IMO-szabályzat tervezetének elfogadása, ahogy azt az említett bizottság 91. ülése és az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottságának 64. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 19. melléklete rögzíti. (2) Az Uniónak az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 92. ülésén képviselendő álláspontja a következők jóváhagyása: a) az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú, 1974. évi módosított nemzetközi egyezmény (SOLAS 1974) módosításai az elismert szervezetekre vonatkozó IMO-szabályzat kötelezővé tétele céljából, ahogy azt az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 20. melléklete rögzíti; b) a merülésvonalakról szóló, 1966. évi nemzetközi egyezményre vonatkozó 1988. évi jegyzőkönyv módosításai az elismert szervezetekre vonatkozó IMO-szabályzat kötelezővé tétele céljából, ahogy azt az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 21. melléklete rögzíti. (3) Az Uniónak az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 93. ülésén képviselendő álláspontja a következők jóváhagyása: a) az „Életbiztonság a tengeren” tárgyú 1974. évi módosított nemzetközi egyezmény (SOLAS 1974) módosításai az IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából, ahogy azt az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 17. melléklete rögzíti; b) a merülésvonalakról szóló, 1966. évi nemzetközi egyezményre vonatkozó 1988. évi jegyzőkönyv módosításai az IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából, ahogy azt az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 91. ülése jóváhagyta, és ahogy azt az MSC 91/22. számú IMO-dokumentum 18. melléklete rögzíti. (4) Az Uniónak az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 92. és 93. ülésén képviselendő álláspontja a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló, 1978. évi egyezmény – az IMO-jogeszközök alkalmazására vonatkozó szabályzat, valamint egy kapcsolódó, a lobogó szerinti államokra vonatkozó auditálási rendszer kötelezővé tétele céljából végrehajtott – megfelelő módosításainak, majd azt követő elfogadásának jóváhagyása. 4. cikk (1) Az Unió 1–3. cikkben meghatározott álláspontját az Unió érdekében együttesen eljáró tagállamok – egyben az IMO tagjai – képviselik, az e határozat mellékletében foglalt fenntartással élve. (2) Az 1–3. cikkben meghatározott uniós álláspont formai jellegű és kisebb változtatásainak elfogadásához nincs szükség ezen álláspont módosítására. 5. cikk A tagállamok felhatalmazást kapnak arra, hogy az Unió érdekében és az e határozat mellékletében foglalt fenntartással élve az 1. cikk (2) bekezdésében, a 2. cikk (2) és (3) bekezdésében és a 3. cikk (2)–(4) bekezdésében említett módosításokat magukra nézve kötelező erejűnek ismerjék el. 6. cikk Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök MELLÉKLET Fenntartás [a szerződő tagállam] részéről [A vonatkozó szabályzat] tekintetében [a szerződő tagállam] pontosítja, hogy az említett szabályzat egyetlen rendelkezése sem értelmezhető oly módon, mintha az bármilyen módon korlátozná [a szerződő tagállam] uniós jog szerinti kötelezettségeinek teljesítését. [A szerződő tagállam] továbbra is be kívánja tartani különösen a hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek közös szabályairól és szabványairól szóló vonatkozó uniós jogszabályt, főképp a következők tekintetében: – a „jogszabályban előírt bizonyítványok” és az „osztályozási bizonyítványok” fogalommeghatározása; – az elismert szervezetekre vonatkozóan meghatározott kötelezettségek és követelmények hatálya; – az elismert szervezetek elismerése, értékelése és adott esetben az azokra vonatkozó korrekciós intézkedések vagy szankciók kiszabása terén az Európai Bizottságra háruló feladatok. Továbbá [a szerződő tagállam] úgy véli, hogy [a vonatkozó szabályzat] olyan minimumkövetelményeket tartalmaz, amelyeket az államok tovább alakíthatnak és javíthatnak oly módon, ahogy az a tengerbiztonság növelése és a környezetvédelem javítása szempontjából megfelelő. Az IMO-auditálások során kizárólag a nemzetközi egyezmények azon rendelkezéseinek betartását kell ellenőrizni, amelyeket [a szerződő tagállam] – többek között e fenntartás értelmében – elfogadott. [1] Az IMO Tengerikörnyezet-védelmi Bizottsága. [2] Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága. [3] Vagy elegendő kifejezett megerősítés elérése esetén 12 hónap. [4] Vagy elegendő kifejezett megerősítés elérése esetén 12 hónap [5] A SOLAS-egyezmény, a merülésvonalakról szóló egyezmény és az STCW-egyezmény párhuzamos módosításával való összhang érdekében a megerősítés határideje 2015. július 1-ig meghosszabbítható. [6] A SOLAS-egyezmény, a merülésvonalakról szóló egyezmény és az STCW-egyezmény párhuzamos módosításával való összhang érdekében a hatályba lépés 2016. január 1‑ig elhalasztható. [7] HL L 131., 2009.5.28., 47. o. [8] HL L 319., 1994.12.12., 20. o. [9] HL L 131, 2009.5.28., 11. o. [10] 3. cikk (1) bekezdés. [11] (13) preambulumbekezdés. [12] HL L 131., 2009.5.28., 132. o. [13] A legutóbb a 2012/35/EU irányelvvel módosított irányelv, HL L 323., 2008.12.3., 33. o. [14] Lásd az alábbi 1.7.1.4. szakaszt. [15] HL L 131., 2009.5.28., 47. o. [16] HL L 131., 2009.5.28., 11. o. [17] HL L 323., 2008.12.3., 33. o. [18] HL L 343., 2012.12.14., 78. o. [19] HL L 131., 2009.5.28, 132. o.