EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2021.10.26. COM(2021) 950 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az energiaunió helyzetéről szóló 2021. évi jelentés – Hozzájárulás az európai zöld megállapodáshoz és az uniós helyreállításhoz





(az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról szóló (EU) 2018/1999 rendelet alapján) {COM(2021) 952 final} - {COM(2021) 960 final} - {COM(2021) 961 final} - {COM(2021) 962 final} - {SWD(2021) 298 final} - {SWD(2021) 307 final} - {SWD(2021) 308 final}



1.Bevezetés és összefoglaló Az energiaunió helyzetéről szóló jelentés minden évben számot vet a klímasemlegesség 2050-re történő elérése érdekében az uniós energetikai és éghajlat-politika – többek között az öt pillérből álló energiaunió – végrehajtása terén elért változásokkal és előrehaladással. Az idei év az éghajlatváltozás, a biológiai sokféleség csökkenése és a természeti erőforrások kimerülése által okozott szennyezés elleni küzdelemben széles körben meghatározónak tekintett évtized előfutára. Fontos lépést jelent továbbá a Covid19-válságtól a gazdasági fellendülés felé, valamint az európai zöld megállapodás és az azt kísérő stratégiák kidolgozásától a határozott végrehajtás felé vezető úton. Az energiaunió helyzetéről szóló idei jelentés így számba veszi a Bizottság által a többi európai intézménnyel, a tagállamokkal és nemzetközi partnereivel a Covid19-válság és az éghajlatváltozás hatásaiból való gyors és tartós helyreállítás jelentette kettős kihívásra adott uniós válasz terén végzett intenzív munkát. Az energiarendszer átalakításába való beruházás a klímasemlegességhez vezető út egyik lépése és egyben válasz a Covid19-válság hatásaira is. Az idei jelentés közzététele a világ számos más területéhez hasonlóan az Európai Unióban a gáz- és villamosenergia-árak hirtelen megugrásával összefüggésben is értelmezhető. Elsősorban a növekvő globális gázkereslet miatt, mivel a gazdaság élénkülése anélkül gyorsul, hogy a nagyobb keresletet a nagyobb kínálat ellensúlyozná, a növekedés komoly aggodalomra ad okot a polgárok, a vállalkozások, az európai intézmények és a kormányzatok számára Unió-szerte. A háztartásokra és a vállalkozásokra gyakorolt negatív hatások kezelésének elősegítése és támogatása érdekében a Bizottság „Az emelkedő energiaárak kezelése: a cselekvés és a támogatás eszköztára” c. közleménye ismerteti a rövid és hosszú távú intézkedések eszköztárát. Ezek célja, hogy gyorsan összehangolt megközelítést tegyenek lehetővé a legveszélyeztetettebbek védelmére az európai egységes energiapiac széttöredezése vagy az energiaágazatba történő beruházások és a zöld átmenet veszélyeztetése nélkül. Középtávon a javasolt szakpolitikai válasznak arra kell összpontosítania, hogy az EU hatékonyabban használja fel az energiát, kevésbé függjön a fosszilis tüzelőanyagoktól, és ellenállóbb legyen az energiaárak emelkedésével szemben, miközben megfizethető és tiszta energiát biztosít a végfelhasználók számára. E jelentés megállapításai segítik annak megvitatását, hogy az energiaunió hogyan tud a legjobban hozzájárulni ehhez. Végezetül a jelentés közzétételére az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozási keretegyezménye részes feleinek Glasgow-ban megrendezésre kerülő 26. konferenciájának (COP 26) előestéjén kerül sor. Ez abban az évben történik, amikor sok régiót sújtottak a szélsőséges időjárási események, és az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport (IPCC) rámutatott arra, hogy a jövőben nagyobb az ilyen események kockázata, és egyértelműen az emberi tevékenységeknek tulajdonította az éghajlatváltozást. Amint azt a Nemzetközi Energiaügynökség (IEA) 2021. évi World Energy Outlook (Nemzetközi energetikai kilátások) kiadványa is mutatja, az éghajlatváltozás elleni küzdelem sürgős fellépést igényel a jelenlegi évtizedben, és szükségessé teszi a fogyasztási és termelési minták, nevezetesen az energiatermelés, -szállítás és -fogyasztás módjának mélyreható átalakítását. Ez a közlemény az átalakulás jelenlegi állását mutatja be, és segíti a jövőbeli cselekvési területek és a fokozott erőfeszítések azonosítását. Az egymással összefüggő kísérő jelentések mélyebb elemzést tesznek lehetővé a következőkről: -a szén-dioxid-piac (kibocsátáskereskedelmi rendszer) működéséről szóló jelentés. Az energiaunió helyzete – főbb megállapítások ·2020-ban az uniós üvegházhatásúgáz-kibocsátás (beleértve a nemzetközi légi közlekedést) 31 %-kal csökkent az 1990-es értékhez képest, ami a járvány energiafogyasztásra gyakorolt hatásának, valamint a további dekarbonizációs tendenciáknak tudható be; ·2020-ban először a megújuló energiaforrások átvették a fosszilis tüzelőanyagok helyét az EU elsődleges áramforrásaként (az EU villamos energiájának 38 %-a, míg a fosszilis tüzelőanyagok aránya 37 %-ot, a nukleárisé pedig 25 %-ot tett ki). A megújuló energiaforrások részaránya az EU teljes energiaszerkezetében várhatóan eléri legalább a 22 %-ot, bár fennáll annak a kockázata, hogy egyes tagállamok nem teljesítik kötelező nemzeti célkitűzésüket; ·a legújabb elérhető adatok szerint 2018-hoz képest az uniós primerenergia-fogyasztás 1,9 %-kal, a végsőenergia-fogyasztás pedig 0,6 %-kal csökkent 2019-ben; ·az uniós nettó energiaimporttól való függőség 2019-ben elérte a 60,6 %-ot, míg ez az arány 2018-ban 58,2 %, 2000-ben pedig 56 % volt; ez az elmúlt 30 évben a legmagasabb szint; ·míg a fosszilis tüzelőanyagok támogatása 2020-ban kismértékben, a 2019. évi 56 milliárd EUR-ról 52 milliárd EUR-ra csökkent, ennek oka a Covid19-cel kapcsolatos korlátozások miatti fogyasztáscsökkenés volt. A tagállamok fellépése nélkül a fosszilis tüzelőanyagok támogatása a gazdasági tevékenység fellendülésével együtt valószínűleg megerősödik; ·eddig kilenc tagállam vezette ki a szenet, 13 tagállam tett erre vonatkozó nemzeti kötelezettségvállalást egy bizonyos időpontig, négy tagállam mérlegeli a lehetséges időpontokat, és csak egy tagállam nem kezdte meg a fokozatos megszüntetésről szóló nemzeti párbeszédet; ·az energiaárak a Covid19-válság miatt meglehetősen ingataggá váltak, majd elkezdtek talpra állni. Az olcsóbb üzemanyagok, a visszafogott kereslet és a gyorsan növekvő megújulóenergia-termelés miatt a nagykereskedelmi energiaárak 2019-ben meredeken estek. A negatív villamosenergia-árak széles körben elterjedtek 2020-ban. Ez a csökkenő tendencia hirtelen megfordult: a nagykereskedelmi villamosenergia-árak évente 230 %-kal nőttek, ami 2021 szeptemberéig mérsékeltebb hatással volt a kiskereskedelmi árakra (+11 % uniós átlag). Ezt nagyrészt az emelkedő gázárak vezérelték, amelyek kilencszer nagyobb hatást gyakoroltak a villamos energia árára, mint az ugyanebben az időszakban megfigyelt szén-dioxid-áremelkedés hatása; ·az uniós villamosenergia-fogyasztás több mint 98,6 %-a össze van kapcsolva. A földgázelosztó központokon kereskedett mennyiség 2019-ben rekordnagyságúvá nőtt. Ez a tendencia 2020-ban is folytatódott; ·a tiszta energiára irányuló kutatási és innovációs közkiadások továbbra is alacsonyabbak a tagállamokban, mint 2010-ben, azonban a tiszta energiával kapcsolatos kutatásra és innovációra irányuló nemzeti és uniós helyreállítási finanszírozás részben kompenzálni tudja ezt; ·az energiaszegénység 2019-ben akár 31 millió embert érint az EU-ban, és továbbra is különbségek vannak a tagállamok és a jövedelmi szintek között. Ez hangsúlyozza, hogy fontos megvédeni a kiszolgáltatottakat a jelenlegi áremeléstől, és biztosítani kell a klímasemlegességre való méltányos átállást; ·a legtöbb – bár nem az összes – tendencia tehát pozitív, de még mindig elmarad attól, ami az energiaunió célkitűzéseinek eléréséhez szükséges átalakulás ösztönzéséhez szükséges. Gyorsításra nemcsak a klímasemlegességre való, társadalmilag igazságos átállás 2050-ig történő megvalósítása érdekében van szükség, hanem az EU-t napjainkban érő ársokkok elleni biztosításként is; ·az európai klímarendelet és a Bizottság által 2021 közepén javasolt, az európai zöld megállapodás megvalósítását célzó csomag elfogadása két jelentős lépést jelentett a fentiek biztosítására szolgáló hiteles keret létrehozása felé; ·a tagállamok helyreállítási és rezilienciaépítési tervei várhatóan legalább 177 milliárd EUR-val fellendítik az éghajlattal kapcsolatos beruházásokat, és előmozdítják a klíma- és energetikai átállás támogatásához szükséges reformokat. 2. Az éghajlatváltozással kapcsolatos célok megvalósítása, helyreállítás és reziliencia 2.1.Az európai zöld megállapodás végrehajtása terén elért előrehaladás az energia- és éghajlat-politikára összpontosítva 2021-ben elmozdulás történt a klímasemlegességre való átállásra vonatkozó átfogó elképzelés és az azt támogató ágazati stratégiák kidolgozásáról az ennek eredményeként létrejövő kezdeményezésekre irányuló javaslatokra és azok végrehajtására. E tekintetben a legfontosabb pillanatok az európai klímarendelet júniusi elfogadása és az európai zöld megállapodás megvalósítására irányuló (az ún. „Irány az 55 %!”) csomag 2021. júliusi ismertetése voltak. Az európai klímarendelet elfogadása egyértelmű kötelező keretet hozott létre a klímasemlegesség 2050-re történő elérésére, és teljes mértékben magában foglalja a 2030-ra vonatkozó éghajlat-politikai céltervben ismertetett, legalább 55 %-os üvegházhatásúgáz-csökkentésre irányuló 2030-as célt, és a tagállamok nemzeti energia- és klímaterveire támaszkodik. Az európai klímarendeletben meghatározott pálya támogatása érdekében az európai zöld megállapodás megvalósítására irányuló, úttörő csomag a gazdaság egészére kiterjedő, egymással összefüggő olyan javaslatokat terjesztett elő, amelyek növelik a 2030-as ambíciót, többek között az ÜHG-kibocsátás csökkentésére, valamint a megújuló energiaforrásokra és az energiahatékonyságra vonatkozó új célok kitűzésével (3.1. és 3.2. fejezet). Ezzel összefüggésben a Bizottság azt javasolta, hogy a megújuló energiaforrásokra vonatkozó 2030-as uniós célkitűzést az Unió teljes bruttó energiafogyasztásának legalább 32 %-áról legalább 40 %-ára emeljék, és ezzel egyidejűleg hozzanak létre teljes körű keretet a megújuló energia bevezetésére, amely a gazdaság valamennyi ágazatára kiterjed. A Bizottság továbbá az uniós szintű energiahatékonysági célok növelését és azok kötelezővé tételét is javasolta, hogy biztosítani lehessen a végsőenergia-fogyasztás 36 %-os és a primerenergia-fogyasztás 39 %-os csökkenését 2030-ra.

Az épületkorszerűsítési programbanszereplő, épületkorszerűsítési részarányok növelésére irányuló erőfeszítéseket számos fejlesztés előmozdította. A Next Generation EU helyreállítási eszköz további pénzügyi forrásokat biztosított az épületfelújításhoz mint a gazdasági fellendülést alátámasztó eszközhöz, valamint az energia- és erőforrás-hatékonyság növeléséhez. Az energiahatékonysági irányelv felülvizsgálatára irányuló javaslat célja, hogy a középületekre vonatkozó 3 %-os éves korszerűsítési kötelezettség bevezetésével az állami szektor vezető szerepet játsszon. A javaslat az „első az energiahatékonyság” elvét is követi, és felülvizsgálja a primerenergia-tényezőt. Az épületek energiahatékonyságáról szóló irányelv közelgő felülvizsgálata szintén fontos szerepet fog játszani abban, hogy az uniós jogi keret megfeleljen az épületkorszerűsítési program célkitűzéseinek, többek között az energiateljesítményre vonatkozó minimumkövetelmények fokozatos bevezetése révén. Az új európai Bauhaus kezdeményezés első közös tervezési szakaszának eredményeit egy 2021. szeptember 15-i közlemény is ismertette, amely a következő szakaszban történő megvalósításához szükséges támogatási keret első elemeit is előterjesztette. Az új európai Bauhaus kezdeményezés célja, hogy az európai zöld megállapodást vonzó, innovatív és emberközpontú módon hívja életre. Alapvető értékei közé tartozik a fenntarthatóság (beleértve a körforgásos jelleget), az esztétika és az inkluzivitás. Az energiarendszer integrációja érdekében a megújulóenergia-irányelv módosítására irányuló javaslat határozott utat mutat a megújuló energiaforrásokon alapuló villamosítás felé, és segít kezelni a nehezen dekarbonizálható ágazatok problémáját, beleértve a megújuló hidrogént. Bevezeti az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának 2030-ig történő csökkentéséhez szükséges célértéket. Azzal az új célkitűzéssel, hogy 2030-ra a bruttó végsőenergia-fogyasztás 40 %-át megújuló energiaforrásokból kell fedezni, az Európai Unió megvalósítja az energiarendszer alapvető átalakítását támogató eszközöket. A javaslat megkönnyíti továbbá az elektromos járművek és akkumulátorok energetikai rendszerbe történő integrálását, és támogatja a távfűtési rendszerek további bevezetését és integrálását. A 2020-ban elfogadott, tengeri megújuló energiára vonatkozó stratégia előírja, hogy legalább 60 GW tengeri szélenergiát és 1 GW óceánenergiát kell kiépíteni 2030-ig annak érdekében, hogy 2050-re el lehessen érni a 300 GW tengeri szélenergiára és a 40 GW óceánenergiára irányuló kapacitást a környezetre gyakorolt negatív hatások nélkül, és hogy a tengeri területrendezésen keresztül lehetővé váljanak a különböző tengerhasznosítási módok. Előrevetítve, hogy az összes európai tengeri medencében egyre több villamos energia keletkezik majd, a stratégia új megközelítést határoz meg a hálózati infrastruktúrára vonatkozóan. A tengeri megújuló energiára vonatkozó stratégia végrehajtása a szűk keresztmetszetek azonosításával halad. A munka most a bővítésre összpontosít annak biztosításán keresztül, hogy a megújulóenergia-fejlesztők megfelelő piaci ösztönzőkkel rendelkezzenek a szélerőműparkok telepítéséhez, valamint az áttörést jelentő innováció támogatására az ágazatban, az innovatív területeken való kutatási felhívások révén az Európai horizont keretprogramon keresztül. A hidrogénstratégia azon célkitűzésével összhangban, hogy 2030-ra a hidrogénstratégiában foglaltak szerint 40 GW megújulóhidrogén-elektrolizátort kell létrehozni, a Bizottság azt javasolta, hogy a megújuló energiaforrásokról szóló irányelvbe foglalják bele a megújuló hidrogén közlekedésben és iparban való használatára vonatkozó kötelező célokat. Az iparág előrejelzései szerint e projektek többségét várhatóan megújuló villamos energiával hajtják végre, ami 2030-ra 6,7 Mt megújuló hidrogént és 2,3 Mt alacsony szén-dioxid-kibocsátású hidrogént eredményez az EU-ban. A helyreállítási és rezilienciaépítési tervek hozzá fognak járulni a megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású hidrogénre irányuló beruházások mintegy 9,3 milliárd EUR-val történő növeléséhez az eddig jóváhagyott 22 terv alapján. A hidrogén előállításának és a közlekedésben való nagyobb mértékű felhasználásának támogatása és fellendítése prioritást jelent a ReFuelEU légi és tengeri közlekedésről szóló új javaslatban. A transzeurópai energiahálózatokra (TEN-E) vonatkozó iránymutatásokról szóló rendelet javasolt felülvizsgálatának célja tovább javítani az infrastruktúra tervezését és az engedélyezési folyamatok egyszerűsítését az energiahálózatok összekapcsolására irányuló projektek esetében, különös tekintettel a tengeri energia ágazatára. A megújuló energiaforrásokról szóló irányelv javasolt felülvizsgálata fokozza a határokon átnyúló együttműködést, és eszközöket biztosít az engedélyezési eljárások felgyorsításához. A következő hónapokban további munkára lesz szükség a tagállamok tervezett projektjeinek támogatása érdekében. A tagállamok által benyújtott helyreállítási és rezilienciaépítési tervek reformokat tartalmaznak a megújuló energiaforrásokba és a kapcsolódó hálózati infrastruktúrába történő beruházások megkönnyítése érdekében. Emellett a Bizottság az ipari stratégia 2021. évi aktualizálásában ismételten hangsúlyozza, hogy jobban meg kell érteni az európai ipar előtt álló kihívásokat és lehetőségeket a klímasemleges gazdaságra való átállás során, valamint azt, hogy az uniós szakpolitikák miként támogathatják ezt a folyamatot. A 2021–27-es uniós költségvetés jelentős támogatást fog nyújtani az európai zöld megállapodás és az energetikai átállás Unió-szerte történő végrehajtásához. Az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) és a Kohéziós Alap a rendelkezésre álló források legalább 30 %-át, illetve 37 %-át az Unió éghajlat-politikai célkitűzéseinek megvalósítására fordítja. Az igazságos átmenet mechanizmus (JTM, 4.3. szakasz) a támogatás 100 %-át az Unió éghajlat-politikai célkitűzéseinek elérésére fordítja, és enyhíteni fogja a klímasemlegességre való átállás által leginkább érintett régiók társadalmi-gazdasági helyzetét. Az InvestEU elsősorban a zöld átállás támogatására összpontosít a 9,9 milliárd EUR-s fenntartható infrastruktúrára vonatkozó keret révén. A Bizottság több mint 65 technikai támogatási projekten keresztül támogatta a tagállamokat a reformok kidolgozásában és végrehajtásában annak érdekében, hogy 2021-ben teljesüljenek az uniós energia- és éghajlat-politikai célok. 2.2.A zöld átállást felgyorsító helyreállítási és rezilienciaépítési támogatás A Next Generation EU központi elemeként a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz támogatja a zöld és digitális kettős átállást. Ebben az összefüggésben a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervek időben történő végrehajtása segítheti a tagállamokat a 2030-ra vonatkozó ambiciózusabb célok elérésében, összhangban az európai zöld megállapodással kapcsolatos csomaggal. A Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz arra kötelezi a tagállamokat, hogy a teljes allokációjuk legalább 37 %-át fordítsák olyan intézkedésekre, amelyek az éghajlatvédelmi átálláshoz járulnak hozzá, valamint legalább 20 %-ot a digitális átállásra, és biztosítsák a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési terveik integrált nemzeti energia- és klímatervekkel való következetességét. Az éghajlat-politikai és környezetvédelmi célkitűzésekre gyakorolt negatív hatások elkerülése érdekében minden kiadásnak meg kell felelnie a „jelentős károkozás elkerülését célzó” elvnek. A Bizottság által 2021. október 5-ig jóváhagyott 22 helyreállítási és rezilienciaépítési terv elemzése azt mutatja, hogy a szóban forgó tagállamok túl kívánnak lépni azon a követelményen, hogy a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszközből származó allokációik legalább 37 %-át az éghajlatvédelmi átállásra fordítsák, és jelentős mértékben támaszkodtak a zöld átállással kapcsolatban a Bizottság által előterjesztett kiemelt kezdeményezésekre, különösen a „Megújulás”, a „Korszerűsítés” és a „Töltés” kiemelt kezdeményezésekre. Az éghajlattal kapcsolatos tervezett beruházások együttesen mintegy 177 milliárd EUR-t tesznek ki, ami az e tagállamok számára elkülönített 445 milliárd EUR összegű RRF-alap 40 %-a. Közel 76 milliárd EUR-t különítettek el az energiahatékonysággal és a tiszta energiával kapcsolatos beruházásokra és reformokra (1. ábra). Szinte valamennyi tagállam használja a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszközt épületfelújításra és a tiszta közlekedésre irányuló beruházásokra, és sok tagállam használja fel azt megújuló energiába való beruházásra. Az eddig jóváhagyott helyreállítási és rezilienciaépítési tervek a zöld átállást támogató releváns reformokat is tartalmaznak, amelyek hozzá fognak járulni az éghajlat- és energetikai átmenetet elősegítő környezet megteremtéséhez. A tagállamok például az átdolgozott fűtési rendszerek fokozatos megszüntetése vagy az épületek energetikai felújítására szolgáló egyablakos ügyintézés kialakítása révén az energiahatékonyság növelésére irányuló reformokat; a megújuló energia elterjedésének megkönnyítésére irányuló energiapiaci reformokat; valamint az intermodalitás előmozdítása vagy a tiszta járművekre vonatkozó adókedvezmények révén a fenntartható mobilitást ösztönző reformokat terjesztettek elő a helyreállítási és rezilienciaépítési tervekben. 1. ábra: Az éghajlattal kapcsolatos beruházások megoszlása a tagállamok helyreállítási és rezilienciaépítési terveiben.

Forrás: A Bizottság által jóváhagyott 22 helyreállítási és rezilienciaépítési terv előzetes értékelése (2021. október 5-ig). 3. Energiaunió – elengedhetetlen a dekarbonizációhoz 3.1.A dekarbonizáció felgyorsítása és a megújuló energiaforrások 2020-ban az üvegházhatásúgáz-kibocsátás elérte az utóbbi 30 évben mért legalacsonyabb szintet, ami az 1990. évi szinthez képest 31 %-kal, a 2019. évi szinthez képest 10 %-kal alacsonyabb. A földhasználathoz, a földhasználat-megváltoztatáshoz és az erdőgazdálkodáshoz (LULUCF) kapcsolódó kibocsátások és kivonások elszámolása terén ez 34 %-os nettó ÜHG-kibocsátáscsökkenést eredményez. Ennek fő mozgatórugói egyrészt az energiafogyasztás világjárvány miatti csökkenése, másrészt a szén-dioxid-mentesítési tendenciák – például a fosszilis tüzelőanyagokról a megújuló energiára való átállás – folytatása volt.

Az EU már a Covid19-válság előtt is túlteljesítette az UNFCCC azon célkitűzését, hogy 2020-ig 20 %-kal csökkentse az ÜHG-kibocsátást. A tagállamok által 2021-ben benyújtott előrejelzések szerint 2030-ra a meglévő intézkedésekkel 34 %-kal, további intézkedésekkel pedig 41 %-kal csökken az üvegházhatást okozó gázok nettó kibocsátása az EU-ban, szemben az európai klímarendeletben meghatározott legalább 55 %-os ÜHG-kibocsátáscsökkentéssel. A szén-dioxid-piacról szóló 2021. évi jelentés azt mutatja, hogy az EU kibocsátáskereskedelmi rendszere (EU ETS) jelentős mértékben hozzájárult ahhoz, hogy az EU teljesítse a 2020-ra kitűzött kibocsátáscsökkentési célértékét. Az EU ETS 2005-ös bevezetése óta a villamosenergia- és hőtermelés, valamint az energiaigényes iparágak kibocsátása mintegy 43 %-kal csökkent. Az EU ETS által 2013 és 2020 között generált teljes árverésből származó bevétel meghaladta a 68 milliárd EUR-t, amelynek nagy részét (75 %-át) éghajlat-politikára fordították. Az EU ETS környezeti integritásának és biztonságának fenntartása érdekében a Bizottság javaslatot terjesztett elő annak felülvizsgálatára, összhangban az 1990-es szinthez képest legalább 55 %-os, 2030-ra kitűzött magasabb kibocsátáscsökkentési céllal. A stabil és megbízható hosszú távú stratégiák elengedhetetlenek a Párizsi Megállapodásban meghatározott hosszú távú cél felé történő összehangolt és költséghatékony elmozdulás elősegítéséhez. 2021 októberéig 20 tagállam nyújtotta be hosszú távú stratégiáját a Bizottságnak. Ezek közül 13 egyértelműen kijelentette, hogy célja a klímasemlegesség vagy a szén-dioxid-semlegesség 2050-ig vagy azt megelőzően történő elérése. A többi tagállam hozzávetőleges klímasemlegességre vagy arra törekszik, hogy a kibocsátás csökkentése 1990-hez képest 80 %-ról 95 %-os legyen 2050-re. Mivel azonban a beérkezett nemzeti stratégiák még nem teszik lehetővé az energiaunió célkitűzéseinek és céljainak együttes elérését, a tagállamokat arra kell ösztönözni, hogy lehetőség szerint vegyék fontolóra azok naprakésszé tételét, és növeljék ambícióikat. Emellett a metánra vonatkozó bizottsági stratégia jól kiemeli a főként a mezőgazdaságból, az energiából és a hulladékágazatból származó metánkibocsátás kezelésére irányuló gyors fellépés szükségességét, és azt az IPCC az éghajlatváltozásról szóló legutóbbi jelentésében is megerősítette. Az energiaágazat metánkibocsátásának kezelése érdekében a Bizottság még 2021-ben javaslatot terjeszt elő a metánkibocsátás csökkentésére vonatkozóan. A növekvő ambíció és a dekarbonizáció megvalósítása a megújuló energiaforrásokra vonatkozó, 2020-ra kitűzött jelenlegi cél eléréséről is szól. A tagállamoknak 2022. április 30-ig kell benyújtaniuk az arra vonatkozó adatokat, hogy teljesültek-e a megújuló energiára vonatkozó 2020-as célok. A legfrissebb rendelkezésre álló adatok (2019, lásd: 2. ábra) és a meglévő külső elemzések azt mutatják, hogy az EU egésze és az egyes tagállamok többsége jó úton halad a célok elérése felé, részben annak köszönhetően, hogy az évek során csökkent az olyan kulcsfontosságú technológiák ára, mint a szél- és napenergia. Úgy tűnik azonban, hogy egyes tagállamok, nevezetesen Franciaország és Lengyelország esetében fennáll a veszélye annak, hogy nem érik el kötelező nemzeti célkitűzésüket anélkül, hogy igénybe vennék például a nemzeti célkitűzésükhöz képest megújulóenergia-többlettel rendelkező tagállamokkal kötött statisztikai átruházásokat. A Bizottság segítette és a jövőben is segíteni fogja a tagállamokat az ilyen megállapodások megkötésében. 2. ábra: A megújuló energiaforrásokból származó energia teljes részaránya (a bruttó végsőenergia-fogyasztás %-os aránya, 2019). Forrás: Eurostat Az EU megújulóenergia-finanszírozási mechanizmusával kapcsolatos munka is halad, amely a megújuló energiával kapcsolatos projektek támogatásának további lehetősége, és ezáltal ösztönzi a megújuló energiaforrások szélesebb körű elterjedését az EU-ban. A tagállamok nemzeti energia- és klímatervében tett vállalások olyan kollektív uniós kapacitásnak felelnek meg, amely meghaladja a megújuló energiaforrásokra vonatkozó jelenlegi 2030-as célkitűzést (33,1–33,7 %-kal meghaladva azt a jelenlegi célt, hogy 2030-ra a bruttó végsőenergia-fogyasztásban legalább 32 %-os megújulóenergia-arányt kell elérni). A megújuló energiaforrásokról szóló irányelv javasolt felülvizsgálatával összhangban a nemzeti energia- és klímaterveknek az energiaunió irányításáról szóló rendelet szerinti, 2023. június 30-ig (tervezetek) és 2024. június 30-ig (végleges aktualizálások) történő aktualizálásának tükröznie kell a 2030-ra vonatkozó magasabb célértéket és ambíciót. A Bizottság a benyújtott jogalkotási javaslatokkal összhangban iránymutatást fog kiadni ezekről az aktualizált tervekről. A megújuló energiaforrásokba történő beruházások teljes összege a 2019. évi 32,9 milliárd euróról 2020-ra jelentősen, 48,8 milliárd euróra nőtt az EU-ban. Mindazonáltal a kép technológiánként eltérő: az éves többletkapacitás 8,4-ről 7,1 GW-ra csökkent a szárazföldi szélenergia esetében, míg 1,5 GW-ről 2,5 GW-ra nőtt a tengeri szélenergia, és 16,3 GW-ról 18,6 GW-ra a fotovoltaikus energia esetében. A megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos innováció és kiépítés további támogatása érdekében a Bizottság 2022-ben az EU napenergia-stratégiáján fog dolgozni. A munka középpontjában azok a meglévő akadályok állnak majd, amelyek gátolják a 2030-ig és 2050-ig szükséges napenergia-kapacitás kiépítését, valamint az ilyen kiépítést lehetővé tevő feltételek. A Bizottság támogatja a megújuló hidrogén elterjedését és kiépítését, és elősegíti az Európai Tisztahidrogén-szövetség létrehozását, valamint támogatja a megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású hidrogén kiépítését az Innovációs Alapon, a Tiszta Hidrogén közös vállalkozás létrehozásán keresztül, és segíti a közös európai érdeket szolgáló fontos projektekkel kapcsolatos folyamatot vezető tagállamokat. A fő megújuló energiaforrás továbbra is a bioenergia, amely az összes megújuló energiaforrás mintegy 60 %-át teszi ki. A jelenlegi megújulóenergia-irányelv fenntarthatósági kritériumokat tartalmaz a bioenergia felhasználására vonatkozóan. A Bizottság intenzíven együttműködött a tagállamokkal azon végrehajtási jogi aktusok véglegesítése érdekében, amelyek operatív iránymutatást határoznak meg a tagállamok számára az erdők fenntarthatósági kritériumairól. Emellett a megújuló energiaforrások előre jelzett növekedésével összefüggésben a Bizottság egy sor olyan intézkedést fogadott el, amelyek célja a meglévő kiskapuk megszüntetése, a fenntartható kitermelés megerősítése, valamint a fás biomassza legnagyobb gazdasági és környezeti hozzáadott értékének biztosítása. 3.2.Az energiahatékonysággal kapcsolatos léptékváltás A megújuló energiaforrások részarányához hasonlóan a Bizottság jövőre értékelni fogja, hogy teljesültek-e a 2020-as energiahatékonysági célkitűzések. 2019-ben a primerenergia-fogyasztás a második egymást követő évben csökkent. 1,8 %-kal volt alacsonyabb, mint 2018-ban, azonban még mindig az 1,8 %-kal a lineáris teljesítési pálya felett van ahhoz, hogy el lehessen érni a 2020-ra vonatkozó energiahatékonysági célértéket. A végsőenergia-fogyasztás 2019-ben hat éve először csökkent, azonban az összesített hiány miatt a 2019. évi 0,6 %-os éves csökkenés nem volt elegendő a célérték eléréséhez: a tényleges fogyasztás a 2020. évi célértékhez vezető lineáris teljesítési pálya felett volt 2,3 %-kal. Az EU az előző évhez képest több mint 3 %-kal csökkentette primerenergia-intenzitását. Mivel 2019 tele melegebb volt, mint 2018-ban, az időjárás hozzájárult az energiafogyasztás csökkenéséhez, de a megújuló energiaforrásokra való átállás is tényező volt. A végsőenergia-intenzitásban elért éves fejlődés 2 % volt. 2020-ban a Covid19-válság hatásai az energiafogyasztás jelentős csökkenéséhez vezettek, és az EEA korai becslései szerint az energiafogyasztás elég alacsony volt ahhoz, hogy elérje mind a primerenergia-fogyasztásra, mind a végsőenergia-fogyasztásra vonatkozó célkitűzéseket. Ami a jelenlegi 2030-ra vonatkozó célértékek terén elért előrehaladást illeti, az EU primer- és végsőenergia-fogyasztása 2019-ben 19,7 %-kal és 16,3 %-kal állt a 2030. évi célértékek felett. A 2030-ra kitűzött célok irányába történő 2019. évi csökkenés üteme csak a primerenergia-fogyasztás tekintetében volt kielégítő. Sokkal több erőfeszítésre van szükség a jelenlegi végsőenergia-fogyasztási cél és az energiahatékonysági irányelv javasolt felülvizsgálatában meghatározott ambiciózusabb célok elérése érdekében. Ehhez aktualizálni kell és megfelelően végre kell hajtani a nemzeti energia- és klímaterveket, és új intézkedéseket kell tervezni a jelenlegi NEKT-ek kollektív ambícióhiányának áthidalására. A Bizottság iránymutatást adhat ki ezekről a frissítésekről. Az épületek olyan területet képviselnek, ahol nagyobb szükség van ilyen intézkedésekre, és amelyben nagyobb lehetőségek rejlenek. Az épületek felelősek az EU teljes energiafogyasztásának közel 40 %-áért és az energiával kapcsolatos ÜHG-kibocsátás 36 %-áért. Jelenleg az épületállomány 75 %-a tekinthető energetikailag nem hatékonynak, ezért hatékony intézkedésre van szükség, beleértve a vonatkozó szabályozási keret felülvizsgálatát, nevezetesen az energiahatékonysági irányelv és az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer júliusban javasolt felülvizsgálatát, valamint az épületek energiahatékonyságáról szóló irányelv felülvizsgálatára vonatkozó, közelgő javaslatot. A köz- és magánépületek energiahatékony korszerűsítésére vonatkozó prioritás szintén pozitívan tükröződik a Bizottság által jóváhagyott 22 helyreállítási és rezilienciaépítési terv keretében tervezett beruházásokban. A Bizottság elemezte, hogy ez a tervekben szereplő éghajlat-politikai célkitűzésekhez hozzájáruló összes kiadás 23 %-át teszi ki. Emellett valamennyi tagállamnak hosszú távú korszerűsítési stratégiákat kell kidolgoznia annak érdekében, hogy támogassa nemzeti épületállományának korszerűsítését, hogy az 2050-ig rendkívül energiahatékony és dekarbonizált épületállománnyá váljon. A Bizottság 2021 végéig értékeli az összes hosszú távú korszerűsítési stratégiát. Az uniós energiacímkék ösztönző szerepet játszottak abban, hogy a fogyasztók energiahatékonyabb termékeket válasszanak, és arra ösztönzik a gyártókat, hogy energiahatékonyabb technológiák alkalmazásával segítsék az innovációt. 2021 márciusa óta az energiacímke-minősítési rendszer a korábbi A+++-D minősítések helyett csak A-tól G-ig terjedő besorolásokat alkalmaz. 2021. március 1-jétől négy termékcsoport esetében kellett bevezetni az energiaosztály szempontjából felülvizsgált címkéket, az égőkre és lámpákra vonatkozó új címkéket pedig 2021. szeptember 1-jétől kell alkalmazni.

3.3.Az energiabiztonság és -védelem növelése Amint azt az elmúlt hónapokban is láthattuk, a fosszilis tüzelőanyagok importjától való folyamatos nagymértékű függőség kiteszi az Unió gazdaságát a globális áringadozásoknak. A reziliencia javításához fokozni kell az energiabiztonságot és -védelmet, ugyanakkor fokozatosan ki kell vezetni a fosszilis tüzelőanyagokat, és decentralizáltabb megújuló energiát kell integrálni. A Bizottság „Az emelkedő energiaárak kezelése: a cselekvés és a támogatás eszköztára” c., nemrégiben megjelent közleménye hangsúlyozza az ennek biztosítását célzó, kulcsfontosságú közép- és hosszú távú lépéseket. 2021-ben két nagyszabású technikai incidenst sikerült egy órán belül megoldani, ami bizonyítja, hogy az EU energiarendszere a Covid19 ellenére is reziliens. Azt is bizonyították, hogy az esetleges sokkhatásokra való hatékony felkészültség tagállami és uniós szinten is folyamatos igény. Ez különösen fontos a nettó energiaimporttól való fokozott függőség összefüggésében is, amely 2019-ben elérte a 60,6 %-ot, ami az elmúlt 30 évben a legmagasabb szint. Ez a szint az energiakereslet enyhe növekedésével, a fosszilis tüzelőanyagok hazai termelésének csökkenésével és a továbbra is elégtelen hazai megújulóenergia-kapacitással magyarázható. Az európai ágazati koordinációs csoportok (villamos energia, földgáz és kőolaj) 2020-ban és 2021-ben különösen fontos szerepet játszottak az ellátásbiztonság nyomon követésében, például azáltal, hogy kezelték az erőművek karbantartásában a Covid19-hez kapcsolódó intézkedések miatt bekövetkező késedelmek hatását, és megvitatták a szélsőséges időjárási eseményekre adott lehetséges reakciókat. A villamosenergia-ágazatban a kockázatokra való felkészültségről szóló rendelet végrehajtása a nemzeti kockázatfelkészültségi tervek első csomagjának előkészítése. Ezek a tervek kölcsönös együttműködés keretében meg fogják határozni a potenciális villamosenergia-ellátási válságok megelőzésére, az azokra való felkészülésre és azok enyhítésére irányuló tagállami intézkedéseket, figyelembe véve a növekvő villamosítást. A gázellátás biztonságára vonatkozó legújabb szabályokkal összefüggésben két tagállam kivételével valamennyi tagállam nemzeti terveket vezetett be a gázellátási zavarok hatásainak megelőzésére vagy enyhítésére. A tagállamok előreléptek azon kétoldalú szolidaritási megállapodások megkötése terén, amelyek célja, hogy súlyos válság esetén biztosítsák a kiszolgáltatott helyzetben lévő felhasználók határokon átnyúló ellátását . A Bizottság 2021 decemberében tervezi a földgázellátás biztonságáról szóló rendelet felülvizsgálatát, ami megkönnyítheti a tárolási kapacitáshoz való határokon átnyúló hozzáférést, többek között a megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású gázok esetében is. Emellett a téli szezon előtt továbbra is figyelemmel lesz kísérve a gáztárolás szintje és a gázpiac megfelelő működése. A villamosenergia- és gázhálózatok összekapcsolásának folyamatos javítása szintén fokozta a regionális együttműködést, és megerősítette az ellátás biztonságát uniós, tagállami és regionális szinten egyaránt. Az EU felkészült az olajellátás esetleges átmeneti zavaraira. A meglévő uniós tengeri olaj- és gázipari létesítmények biztonságos működésének biztosítása érdekében a Bizottság és a tagállamok szorosan együttműködtek a külső veszélyhelyzeti tervek aktualizálása érdekében. A közelmúlt eseményei – például a US Colonial vezetékkel szembeni kibertámadás 2021 májusában – megmutatták, hogy a kiberbiztonsági fenyegetések és sebezhetőségek hogyan befolyásolhatják az energiarendszert. A Bizottság megkezdte az üzemi és kereskedelmi szabályzatok kidolgozását, hogy biztosítsa a határokon átnyúló villamosenergia-áramlás kiberbiztonságát. Tervei szerint az előírásokat 2022 végéig fogadják el. 2020 decemberében a Bizottság a biztonsági unióra vonatkozó uniós stratégia részeként két új irányelvet javasolt a kritikus szervezetek rezilienciájáról, valamint a hálózati és információs rendszerek biztonságáról az energiaágazat ellenálló képességének javítása érdekében. Újraindította továbbá a kritikus energiainfrastruktúrák védelmével foglalkozó tematikus hálózatot, amely a kritikus energiainfrastruktúrák üzemeltetői és tulajdonosai közötti rendszeres viták fóruma. Az iparstratégia 2021. májusi aktualizálásában a Bizottság hangsúlyozta, hogy fel kell gyorsítani a zöld és digitális átállást, ugyanakkor meg kell erősíteni az EU rezilienciáját és stratégiai kapacitásait. Az ipari szövetségek kulcsfontosságú eszközt jelentenek a stratégiai jelentőségű ágazatokban érdekelt valamennyi partner közötti szorosabb együttműködés és együttes fellépés elősegítéséhez. A Bizottság 2021 októberében tanulmányt tett közzé, amelyben azonosította az energiabiztonság és a tiszta energiára való átállás szempontjából kulcsfontosságú energetikai technológiák nyersanyag-ellátási láncainak lehetséges szűk keresztmetszeteit. Ami a nukleáris ágazatot illeti, a Bizottság szorosan együttműködik a tagállamok nukleáris biztonsági szabályozó hatóságaival annak érdekében, hogy nyomon kövesse a világjárványnak a nukleáris létesítmények biztonságára gyakorolt lehetséges hatásait. Az ágazat az ilyen körülményekkel szemben a kockázatértékelés és -csökkentés bevált gyakorlata révén jelentős stabilitásról tett tanúbizonyságot. A biztonságra vagy a megbízhatóságra gyakorolt káros hatásokról nem érkezett jelentés. A Bizottság mindazonáltal finanszírozást nyújt egy tanulmány elkészítéséhez, amelynek célja annak áttekintése, hogy az ágazat hogyan kezelte a világjárványt, és hogyan biztosítja az ágazat rezilienciáját ilyen körülmények között. Általánosabban, a szélsőséges természeti veszélyekhez – például az áradásokhoz vagy a szélsőséges időjáráshoz – kapcsolódó potenciális kockázatok kezelése tekintetében a Bizottsággal együttműködésben végzett, Fukusima utáni stressztesztek keretében felülvizsgálták és megerősítették az uniós atomerőművek külső eseményekkel szembeni ellenálló képességét. A nukleáris biztonságról szóló irányelv előírja, hogy az engedélyeseknek rendszeres biztonsági felülvizsgálatokat kell végezniük a további biztonsági fejlesztések azonosítása céljából, figyelembe véve a működési tapasztalatokat. 3.4. A belső energiapiac megerősítése 3.4.1. Előrelépés a villamosenergia- és gázpiacokon Habár a nagykereskedelmi áraknak a világjárvány során bekövetkező rekordszintű csökkenése, majd a gazdasági tevékenység ezt követő élénkülése miatt várható volt a villamosenergia-árak emelkedése, az árak az elmúlt hónapokban – több tényező együttes hatására – minden eddiginél magasabb szintre ugrottak. Ez hatással volt a vállalkozásokra és a fogyasztókra, különösen a kiszolgáltatott helyzetben lévőkre, egy olyan időszakban, amikor a világjárványból eredő bevételkiesés sokakat instabil helyzetbe hozott. A globális gazdasági fellendülés miatti magasabb globális gázkeresleten túl a fő hajtóerők a szezonális feltételek és – sokkal kisebb mértékben – a szén-dioxid-árak voltak. A gázár emelkedése kilencszer akkora hatást gyakorol a villamosenergia-árakra, mint a szén-dioxid-ár emelkedése . A legtöbb tagállamot érintik a magas gáz- és villamosenergia-árak, de különböző mértékben és időben. Az energiaszerkezettől, a szabályozástól és a kiskereskedelmi árak szerkezetétől függően a nagykereskedelmi árak kiskereskedelmi árakra való áthárításának mértéke is tagállamonként eltérő. A kiskereskedelmi ár körülbelül kétharmada általában jellemzően átviteli és elosztási költségekből, adókból és illetékekből áll össze; egyharmadát pedig a nagykereskedelmi árelem alkotja. A nagykereskedelmi gázáremelkedés kiskereskedelmi árakban való megjelenésének sebessége a szerződési feltételektől (azaz a szerződés időtartamától, a rögzített vagy változó áraktól stb.) is függ. A Bizottság „Az emelkedő energiaárak kezelése: a cselekvés és a támogatás eszköztára” c. közleményében a Bizottság támogató intézkedéseket vázol fel a magasabb energiaárak háztartásokra és vállalkozásokra, a fellendülésre, a méltányosságra és inkluzivitásra, valamint az energetikai átállásba vetett bizalomra gyakorolt nemkívánatos negatív hatásainak kezeléséhez. 3. ábra: Háztartási árkomponensek 2020-ban (%). Forrás: Eurostat.

Ebben a szakaszban nincs egyértelmű bizonyíték arra, hogy a marginális árazási módszeren és a kiegyenlítésalapú piacon kívüli alternatív piaci keret olcsóbb árakat és jobb ösztönzőket biztosítana. A nemrégiben felmerülő volatilitás fényében a Bizottság azzal bízta meg az Energiaszabályozók Együttműködési Ügynökségét (ACER), hogy értékelje a jelenlegi nagykereskedelmi villamosenergia-piac kialakításának előnyeit és hátrányait, beleértve a gázpiacokon előforduló extrém áringadozás helyzeteinek kezelését. Az elmúlt évben tett lépések tovább javították a belső energiapiac működését is. A villamosenergia-irányelv 2020. december 31-ig a nemzeti jogba történő átültetése új lehetőségeket teremtett a vállalatok és a fogyasztók számára a villamosenergia-piacokon való részvételre, például azáltal, hogy keresletüket úgy igazították ki, hogy segítsenek a hálózat túlterheltségének enyhítésében vagy a kereslet és a kínálat kiegyensúlyozásában. Az európai villamosenergia-piacon ez a keresletoldali rugalmasság – eltérő mértékben ugyan, de – fejlődik. A keresletoldali rugalmasság növeli a villamosenergia-rendszer rugalmasságát, és hozzájárul a villamosenergia-piacok költséghatékonyságának biztosításához. Ugyanakkor jelentős előrelépés történt az energiakereskedelemre és a rendszer-üzemeltetésre vonatkozó nemzeti szabályok harmonizálása terén. A legkézzelfoghatóbb példa az uniós piac-összekapcsolás, amely összekapcsolja az összes tagállamot, és közös uniós villamosenergia-kereskedelmi platformot hoz létre. A piac-összekapcsolás az energetikai átmenetre irányuló megfizethető modell részét képezi, amely biztosítja, hogy a legkevesebb költséggel járó villamos energiát EU-szerte a fogyasztók érdekében lehessen elosztani. A Lengyelország, Csehország, Szlovákia, Románia és Magyarország közötti határok 2021. június 17-én sikeresen bekerültek az uniós szintű összekapcsolásba. A tervek szerint a következő lépésben az utolsó két határ bekerül az egységes napon belüli piac összekapcsolásába (Románia és Bulgária 2021. október végéig, Horvátország és Magyarország 2022 márciusában). Az egységes napon belüli piac összekapcsolásának az EU valamennyi belső határára való kiterjesztéséből származó általános jóléti előnyök a becslések szerint évente több mint 115 millió EUR-t tesznek ki. Jelentős előrelépés történt az egységes napon belüli piac-összekapcsolás terén, amelyhez 2019-től 22 tagállam kapcsolódott. Tervbe van véve Olaszország, Görögország és Szlovákia összekapcsolása. A napon belüli villamosenergia-kereskedelmi kapacitás hatékonyabb kihasználásából származó további jóléti előnyök Európa-szerte évente több mint 50 millió EUR-ra becsülhetők. Az egységes napon belüli piac-összekapcsolás megvalósítása prioritást jelent a megújuló energiaforrások további integrációja szempontjából, mivel hozzájárul a villamosenergia-árak régiónkénti eltéréseinek csökkentéséhez. A belső határokon átnyúló piac-összekapcsolás megvalósítása – beleértve a valós időhöz közeli kiegyenlítést is – évente több mint 1,5 milliárd EUR további jóléti előnyökkel járna, és csökkentené a fosszilis tüzelésű erőművek tartalékkapacitásának szükségességét, ezáltal jelentős ÜHG-kibocsátást takarítana meg. A földgázelosztó központokon kereskedett mennyiség 2019-ben rekordnagyságúvá nőtt. Ez a tendencia 2020-ban is folytatódott, és a Covid19-válság tovább ösztönözte a kereskedelmi tevékenységet és a gáz iránti keresletet. A cseppfolyósított földgáz (LNG) behozatalának csökkenése ellenére 2020-ban fokozódott a tárolók kivonása. Míg a jelenlegi gáztárolási szintek szűkösek, de megfelelőek, ha az előzőhez hasonló a tél, a tárolás nem minden uniós tagállamban elérhető, és egy integráltabb európai megközelítés segíthetne az energiaárak ingadozásának enyhítésében. Úgy tűnik, hogy a meglévő vívmányok, köztük az üzemi és kereskedelmi szabályzatok késedelmes vagy hiányos végrehajtása akadályozza a nagykereskedelmi piacok fejlődését. Az északnyugat-európai csomópontok és a holland azonnali gázpiac (TTF) között magas az ár-összehangolás aránya, mely utóbbi a nemzetközi kereskedelemben forgalmazott LNG referenciaértékévé válik, és az európai gázkereskedelem mintegy háromnegyedét egyesíti. A piac fejlettsége, a likviditás és a verseny szintje azonban még mindig eltérő az Unióban. A TTF és az északkeleti piacok (Lengyelország, Baltikum és Finnország) és a délnyugati országok (Spanyolország, Olaszország) között az év során legalább 1–3 EUR/megawattóra (MWh) árkülönbség van. 3.4.2. Energetikai infrastruktúra a nagyobb dekarbonizációért Az infrastruktúra kulcsfontosságú az energiapiac megfelelő és hatékony működéséhez és több megújuló energiaforrás integrálásához. A legtöbb tagállam már elérte a 2030-ra szóló összekapcsolási szintet, azaz 15 %-ot, amelyet az irányítási rendelet ír elő, és amely a 2020. évi 10 %-os célérték helyébe lépett. A közös érdekű projektek – az uniós országok energiarendszereit összekapcsoló kulcsfontosságú, határokon átnyúló infrastrukturális projektek – jelentős szerepet játszanak e cél elérésében. Az energiaunió helyzetéről szóló legutóbbi jelentés óta több közös érdekű projektet rendeltek meg vagy építettek meg teljesen. 2014 és 2020 között az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz (CEF) keretében több mint 4,7 milliárd EUR összegű uniós finanszírozást különítettek el a közös érdekű projektekhez kapcsolódó munkálatokra és tanulmányok támogatására, ami összesen 9,5 milliárd EUR összegű beruházást eredményezett. E költségvetés kétharmadát a megújuló energiaforrások energiarendszerbe történő integrálását támogató villamosenergia- és intelligens hálózati projektekre fordították. A közös érdekű projektek 5. listáját a tervek szerint 2021 novemberében fogadják el a TEN-E iránymutatásokról szóló jelenlegi rendelet alapján. 2020 decemberében a Bizottság javaslatot tett a TEN-E-ről szóló rendelet felülvizsgálatára, amelyről jelenleg folynak a tárgyalások annak érdekében, hogy az tükrözze az energetikai infrastruktúra kulcsszerepét a zöld átállásban. Az infrastruktúra tervezésének új megközelítése támogatni fogja a villamosítás szerepét a jövőbeli energiamixben, elő fogja segíteni a gázágazat szén-dioxid-mentesítését a megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású gázok – többek között a hidrogén – révén, valamint az integráltabb energiarendszer kialakítását. A javaslat kizárja a fosszilis tüzelőanyagok infrastruktúráját (beleértve a földgázt is), és valamennyi közös érdekű projekt esetében kötelező fenntarthatósági kritériumokat vezet be. A felülvizsgált keretnek időben hatályba kell lépnie ahhoz, hogy a közös érdekű projektek 6. uniós listájának kiválasztási folyamata megkezdődhessen. Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközről szóló rendelet új keretet ír elő a megújuló energiával kapcsolatos, határokon átívelő projektek számára, beleértve az új tengeri lebegő szélerőműparkokra vonatkozó projekteket, amelyek a megújuló energiaforrások ezen vektorát aknázzák ki még jobban. Az előzetes megvalósíthatósági tanulmányokra vonatkozó első pályázati felhívást 2021. szeptember 22-én tették közzé, összesen 1 millió EUR értékben. Az uniós listába beválasztott, határokon átnyúló projektekkel kapcsolatos műszaki tanulmányokra és munkálatokra vonatkozó első felhívást 2022 harmadik negyedévében teszik közzé, összesen 100 millió EUR értékben. 3.4.3. A fosszilis tüzelőanyagokra nyújtott támogatások fokozatos megszüntetése 2019-ben az összes energiatámogatás 176 milliárd EUR-t tett ki az EU-ban. Amint azt az energiatámogatásokról szóló melléklet részletesebben kifejti, a közelmúlt adatai azt mutatják, hogy annak ellenére, hogy az EU kötelezettséget vállalt a fosszilis tüzelőanyagok támogatásának fokozatos megszüntetésére, ezek nem csökkennek eléggé. A fosszilis tüzelőanyagok támogatása 2015 óta már 11 tagállamban nőtt. A fosszilis tüzelőanyagok támogatása, amely az energiára nyújtott össztámogatás nagyjából 30 %-át teszi ki, 2020-ban enyhén csökkent, 52 milliárd EUR-ra (a 2019. évi 56 milliárd EUR-ról), ami a Covid19-világjárvánnyal összefüggésben kialakult alacsonyabb energiafogyasztásnak tudható be. Tekintettel arra, hogy a GDP és az energiafogyasztás 2020-ban hasonló ütemben csökkent, az EU nemzetközi kötelezettségvállalása ellenére nincs egyértelmű tendencia a fosszilis tüzelőanyagok támogatásának csökkentése tekintetében. Ennek megfelelően a gazdaság fellendülésével és a fosszilis tüzelőanyagok fogyasztásának növekedésével az EU-nak fokoznia kell erőfeszítéseit, hogy elkerülje a világjárvány előtti támogatási szintekhez való visszatérést. A villamosenergia-termelésből származó szén fokozatos kivezetését számos tagállamban az erőműlezárási támogatások ösztönözték. A megújuló energia összesen 78 milliárd EUR támogatásban részesült, ami 2015 óta 8 %-os növekedést jelent . Az energiahatékonysági támogatások tovább nőttek, 2019-ben 16 milliárd EUR-ra, 2020-ban pedig 17 milliárd EUR-ra, ami 2015 óta csaknem 50 %-os növekedést jelent. Ugyanakkor a kiszolgáltatott helyzetben lévő háztartásoknak nyújtott pénzügyi támogatás bizonyos esetekben megfelelő lehet. Különösen a Covid19 utáni gazdasági fellendülés összefüggésében a leginkább kiszolgáltatott helyzetben lévőknek nyújtott konkrét szociális kifizetések megfelelő eszközt jelenthetnek ahhoz, hogy rövid távon lehetővé tegyék számukra az energiaszámlák megfizetését vagy az energiahatékonyság javítását, miközben biztosítják a piac hatékony működését. A megújulóenergia-termelésnek a villamosenergia-számlán kívüli állami bevételekből történő finanszírozása egyes tagállamokban azzal az előnnyel járhat, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztókat energiaszámlájuk jelentős része alól mentesítik. Ezzel párhuzamosan az uniós taxonómia segíteni fog a magánberuházóknak és az állami forrásoknak a környezetileg fenntartható gazdasági tevékenységek azonosításával, valamint a számukra nyújtandó finanszírozás növelésével, és ezáltal csökkenti a fosszilis tüzelőanyagok kapacitásába való beruházást és az azokhoz kapcsolódó támogatásokat.

Az európai klímarendelet úgy módosítja az energiaunió irányításáról szóló rendeletet, hogy egységesebb jelentéstételt biztosítson a tagállamokban az energiatámogatások fokozatos megszüntetéséről, különös tekintettel a fosszilis tüzelőanyagokra; a jelentéstételi szabályokat 2022-ben kell meghatározni a jelenleg előkészítés alatt álló végrehajtási jogi aktus révén. 3.5.Kutatás és innováció, valamint versenyképesség A Nemzetközi Energia Ügynökség (IEA) azon projektjei esetében, amelyek 2030-ig a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésének legnagyobb részét a ma már forgalomban lévő technológiákból fogják származtatni, a 2050-ig szükséges kibocsátáscsökkentések közel fele a demonstrációs vagy a prototípusgyártási szakaszban lévő technológiákból fog származni. Az EU a tisztaenergia-technológiák értékláncának egyes szegmenseiben megfelelő helyzetben van a globális piaci részesedés tekintetében, azonban a kutatásba és innovációba történő fokozott beruházások és a technológiaátadásra irányuló további erőfeszítések biztosítanák, hogy az EU meg tudja ragadni az energetikai átállásban rejlő lehetőséget, hogy megerősítse versenyképességét a tisztaenergia-ágazatban. A második versenyképességi előrehaladási jelentés azt mutatja, hogy az EU továbbra is élen jár a tiszta energiával kapcsolatos kutatásban. Globális összehasonlításban az EU-ban nagyobb az éghajlatváltozás mérséklését célzó technológiákkal foglalkozó „zöld” találmányok aránya, mint más jelentős gazdaságokban. Mindazonáltal a dekarbonizációhoz szükséges tisztaenergia-technológiába való közberuházások aránya az EU-ban a legalacsonyabb a nagyobb gazdaságok közül (2019-ben a GDP 0,027 %-a volt). A tiszta energiára irányuló kutatási és innovációs közkiadások továbbra is alacsonyabbak a tagállamokban, mint 2010-ben, azonban a tiszta energiával kapcsolatos kutatásra és innovációra irányuló nemzeti és uniós helyreállítási finanszírozás részben kompenzálni tudja ezt. Emellett a kiadások 2016 óta növekedtek, ami a korábbi gazdasági válságból való részleges kilábalás jele. A Covid19-nek az innovációs ökoszisztémára gyakorolt hosszú távú hatása még nem látható. Az uniós magánszektor 7 %-kal csökkentette az energiával kapcsolatos K+I összkiadásait. Az energiával kapcsolatos K+I-re fordított globális közkiadások terén folytatódott, de 2020-ban lelassult a növekedés. A kifejezetten a megújuló energiával kapcsolatos K+I-re fordított kiadások ellenállóbbak voltak, és tovább nőttek. Az EU világszinten vezető szerepet tölt be a szélenergia-ágazatban, azonban a verseny továbbra is szoros. 2020-ban az európai tengeri szélenergia piaca a globális piac 71 %-át tette ki (24,8 GW) az összesített beépített teljesítőképesség tekintetében. A tagállamok globális piaci részesedése nagyjából 42 %-ra tehető (14,6 GW). E tekintetben kulcsfontosságú a hazai piac mérete. A fotovoltaikus napenergia terén az EU kereskedelmi hiánya 2019-ben több mint 5,7 milliárd EUR-ra nőtt, és az EU viszonylag kis piaci részesedéssel rendelkezik az elem- és modulgyártás terén. Ugyanakkor továbbra is élvonalban van az értéklánc más részein, ideértve különösen a termékteljesítményre, a fenntarthatóságra és a körforgás jellegre vonatkozó kutatást és fejlesztést. Az EU válaszúthoz érkezett számos olyan technológia tekintetében, amelyek a piac bővülésére számítanak. A hőszivattyúk, megújuló üzemanyagok, intelligens energiahálózatok ipara és megújulóhidrogén-ipara jó helyzetben vannak ahhoz, hogy ki tudják használni az érintett piacok szakpolitika által vezérelt bővülésén alapuló növekvő jövőbeli keresletet. Ugyanakkor az uniós akkumulátoripar felzárkózik az akkumulátorgyártásba való beruházások, az elektromos járművek iránti megnövekedett kereslet és az uniós gépjárműipar átállása révén, és a nyersanyagok kérdésének kezelése érdekében a körforgásos jellegre összpontosít, ahogyan azt az akkumulátorokról szóló irányelv is segíti. 4. Az európai zöld megállapodás szélesebb körű előnyei 4.1. Fenntarthatóság, gazdasági növekedés és foglalkoztatás 4.1.1. Levegőminőség és más környezeti hatások Az uniós gazdaság további szén-dioxid-mentesítése felé való elmozdulás pozitív következményekkel jár a környezetvédelmi szempontokra nézve, és túlmutat az éghajlat kérdésén. Csökken a levegőszennyezés a nagyobb energiahatékonyság, a fosszilis tüzelőanyagok helyettesítése és az éghetetlen megújuló energiaforrások (pl. szél- és napenergia) kifejlesztése vagy a kevesebb levegőszennyezést eredményező, tisztább közlekedési és szállítási módok felé való elmozdulás révén. Ez segíteni fog abban, hogy elérjük a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv azon célkitűzését, hogy az EU-ban 2030-ra 2005-höz képest több mint 55 %-kal csökkentsük a légszennyezés (korai halálozásban kifejezett) egészségügyi hatásait. 2019-ben a levegőszennyezés még mindig mintegy 400 000 korai halálozásért volt felelős az EU-ban, és a regionális eltérések gyakran tükrözik az energiafogyasztási mintákat, például a szén vagy a biomassza háztartási fűtés céljából való felhasználását. A levegőszennyezés egészségügyi hatása ugyanazt a regionális mintát követi, mint a finomrészecske okozta levegőszennyezésnek való kitettség, amelynél 2018-ban több uniós tagállamban, elsősorban Bulgáriában, Csehországban, Görögországban, Lengyelországban, Olaszországban és Romániában volt a legmagasabb a lakosság kitettsége. Foglalkozni kell a dekarbonizált energiarendszerre való átállás és a légszennyezés csökkentése közötti lehetséges hatásokkal. El kell kerülni például a megfelelő kibocsátáscsökkentési technológiákkal nem rendelkező eszközök bioenergia-felhasználásának növelését. A kapcsolódó fejlemények nyomon követése fontos, miután az Egészségügyi Világszervezet 2021 szeptemberében elfogadta a levegőminőségre vonatkozó aktualizált iránymutatásokat, amelyek támpontként szolgálnak majd a környezeti levegő minőségéről szóló irányelv közelgő felülvizsgálatához . Ezzel párhuzamosan a megújuló energia alkalmazását az európai környezetvédelmi jogszabályok is szabályozzák, beleértve azokat az eseteket is, amikor azokat az európai zöld megállapodással összefüggésben továbbfejlesztik. 4.1.2. Munkahelyteremtés és növekedés A tisztaenergia-ágazat bruttó hozzáadott értéke 2010 óta évente átlagosan 5 %-ot nőtt, és 2018-ra elérte a 133 milliárd EUR-t. Az energiahatékonysági tevékenységek ugyanezen időszak alatt különösen erőteljes mértékben, évente átlagosan 9 %-kal növekedtek, míg a megújulóenergia-termelés esetében ez az arány átlagosan 2 % volt. Mindkettő nagyobb mértékben növekedett, mint a gazdaság többi része. A legfrissebb rendelkezésre álló adatok a Covid19-válság előtti időszakból származnak, és arra utalnak, hogy a csökkenő energiaintenzitás a gazdasági növekedés energiafogyasztástól való függetlenedésének jeleit mutatja. Az energiafogyasztás azonban abszolút értékben nem csökkent. A Covid19-válság előtti időből származó, legfrissebb rendelkezésre álló adatok szerint a tisztaenergia-ágazaton belüli közvetlen foglalkoztatás 1,7 millió teljes munkaidős állást jelentett 2018-ban, az átlagos éves növekedés pedig 2 %-os volt, ami a 2010–2018 közötti időszakra szóló, teljes gazdaságra vonatkozó érték (1 %) kétszerese. A tiszta energiával kapcsolatos innovációk gyors fejlődése minden készségszinten átképzést és továbbképzést tesz szükségessé a technológiák és megoldások EU-szerte történő továbbfejlesztése és alkalmazása érdekében. A tiszta energiára való átállás szempontjából releváns foglalkozási kategóriák széles köre iránti kereslet várhatóan növekedni fog a 2030-ig tartó időszakban . Az EU készségfejlesztési paktuma támogatja ezt a folyamatot, amely partnerségeket épít ki az ipari ökoszisztémákkal, például az építőiparral és az energiaigényes iparágakkal. A megújuló energiaforrások és az energiahatékonyság várhatóan a jövőbeli munkahelyteremtés motorja lesz az EU-ban az energetikai átállással kapcsolatban. A szélenergia és a fotovoltaikus napenergia (panelek telepítése és gyártása) a munkahelyteremtés fő mozgatórugója. A szélenergia-ágazat várhatóan több mint 420 000 új, teljes munkaidős munkahelyet fog teremteni 2050-ig, a fotovoltaikus napenergia pedig 140 000 teljes munkaidős munkahelyet fog teremteni , .

A keresleti oldalon elsősorban az építőiparban jönnek létre zöld munkahelyek, különös tekintettel az épületek korszerűsítésére, ahol a becslések szerint az EU-ban millió eurónként 13–28 munkahely jön létre . A nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervekben szereplő bizonyos intézkedések, például az épületek energia- és erőforrás-teljesítményének javítását célzó korszerűsítésének előnyben részesítése jó példája a gazdasági ösztönzés és a tiszta energiára való átállás közötti összefüggéseknek. A felújítási munkák munkaerő-igényesek, sok, gyakran a helyi ellátási láncokhoz köthető munkahelyet teremtenek és beruházást segítenek elő, továbbá képesek arra, hogy keresletet generáljanak a nagy energia- és erőforrás-hatékonyságú berendezések iránt, hosszú távon pedig növelik az ingatlanok értékét. Másfelől várhatóan munkahelyek szűnnek meg elsősorban a széniparban, a gépgyártásban és a hagyományos közlekedési berendezések ágazatában. Ami a jövőt illeti, az új éghajlat- és energiapolitikai célok megnövekedett beruházási igényeket eredményeznek. A következő tíz évben átlagosan évi 390 milliárd EUR összegű további beruházásra lesz szükség az elmúlt tíz évben befektetett átlagos éves összeghez képest. Konkrétabban, a 2030-ra kitűzött magasabb éghajlat- és energiapolitikai célok elérése évente mintegy 100 milliárd EUR növekedést jelent a nemzeti energia- és klímatervek végrehajtásához előrejelzett beruházási igényekhez képest. 4.2.A fogyasztók választásának elsőbbsége A proaktív fogyasztók és elkötelezett termelő-fogyasztók kulcsszerepet fognak játszani a megújuló energiaforrásokon alapuló és integráltabb energiarendszerre való átállásban. Az ilyen termelő-fogyasztók nagyobb védelmet élveznek az áringadozásokkal szemben. Ugyanakkor a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók és vállalkozások támogatása továbbra is fontos marad a magas energiaárak és a Covid19-világjárványt követő esetleges sebezhetőségek közepette. A 2021 decemberére tervezett, hidrogén- és gázpiaci dekarbonizációs csomag a fogyasztókra vonatkozó rendelkezésekkel foglalkozik majd, a gázpiacok tekintetében is. Annak érdekében, hogy a fogyasztók aktívan részt vehessenek a piacon, a Bizottság a meglévő jogszabályok végrehajtására is összpontosítani fog, amelyek előmozdítják a fogyasztók választási lehetőségeit és aktív részvételét. A megújulóenergia-irányelv és a villamosenergia-irányelv például a megújuló energia termelő-fogyasztói és az aktív fogyasztók növekvő jelentőségét tükrözi. Ez a jogi keret megnyitja a lehetőséget az elosztórendszer-üzemeltetők és a megújulóenergia-közösségek, valamint a helyi energiaközösségek közötti együttműködésre. A fogyasztók szerepének további erősítése érdekében a Bizottság elemzi egy uniós szintű zöld címke létrehozásának lehetőségeit az új létesítményekből származó megújuló energia használatának előmozdítása érdekében. Jelenleg az EU-ban legalább 2 millió ember vesz részt több mint 7 700 energiaközösségben . Az energiaközösségek a nemzeti szinten beépített teljesítőképesség akár 7 %-ához járultak hozzá, ami a becslések szerint legalább 6,3 GW összesített megújulóenergia-kapacitást jelent. Óvatos becslés szerint összesen legalább 2,6 milliárd EUR-t fektettek be. 2021 őszén a Bizottság elindítja az Energiaközösség vidéki energiaközösségek számára létrehozott adattárát és tanácsadó központját a polgárok és a megújulóenergia-közösségek fejlődésének további elősegítése érdekében. Az intelligens energiahálózati megoldások, különösen a célnak megfelelő intelligens fogyasztásmérés és a megfelelő adatvédelmet biztosító zökkenőmentes adatáramlás kulcsfontosságúak a fogyasztók szerepvállalásának növeléséhez. A Bizottság átlátható és megkülönböztetésmentes szabályokat dolgoz ki az adatokhoz való hozzáférésre és az energiaügyi cselekvési terv digitalizálására vonatkozóan. 4.3.A legkiszolgáltatottabb helyzetben lévők védelme Az energiaszegénység továbbra is aláássa a társadalmi befogadás és az emberek azon képességét, hogy aktívan részt vegyenek a zöld energetikai átmenetben, és részesüljenek abból. Ezt a szociális jogok európai pillére is elismeri, amely az energetikai szolgáltatásokat az alapvető szolgáltatások közé sorolja; és szorgalmazza a rászorulók támogatására irányuló intézkedéseket. 2019-ben az energiaszegénység közel 31 millió embert érintett az Európai Unión belül, beleértve számos alacsony jövedelmű és közepes jövedelmű háztartást, és a tagállamok között jelentős különbségek mutatkoztak. E helyzet leküzdése érdekében az európai zöld megállapodás megvalósítására irányuló csomag célja, hogy enyhítse az energiarendszer átalakításának lehetséges elosztási és kedvezőtlen társadalmi hatásait. Emellett „Az emelkedő energiaárak kezelése: a cselekvés és a támogatás eszköztára” c., nemrégiben megjelent közleményben előirányzott támogatási intézkedések azt a tényt tükrözik, hogy az energiaszegény, valamint alacsony és alacsonyabb-közepes jövedelmű háztartásokat érintik leginkább a jelenlegi áremelkedések, mivel jövedelmük jelentős részét költik energiára. A magasabb energiaárak összefüggésében a Bizottság továbbra is nyomon követi, hogy a tagállamokban hogyan alkalmazzák majd az energiaszegénységgel kapcsolatos uniós jogszabályokat, és hogyan alakul az energiaszegénység. Az energiaszegénységre vonatkozó tavalyi ajánlásokra építve a Bizottság szorosabb együttműködésre szólít fel az érintett illetékes hatóságokkal az energiaszegénységgel és a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztókkal foglalkozó koordinációs csoport létrehozása révén. Ez lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy megosszák egymással bevált gyakorlataikat, és összehangolt erőfeszítéseket tegyenek annak érdekében, hogy az uniós vagy nemzeti szintű mutatókon alapuló elemzéseket ki lehessen egészíteni a kapcsolódó uniós szakpolitikákkal, például az energiahatékonysággal és a korszerűsítési programmal. A megfizethető lakhatási kezdeményezés – amely az épületkorszerűsítési program kulcsfontosságú eleme – célja, hogy az elkövetkező években világítótorony-projektként 100 városnegyedet újjáélesszen az EU-ban. E korszerűsítési projektek a tervek szerint 2021 negyedik negyedévében kezdődnek. A Bizottság emellett létrehozta az energiaszegénységgel foglalkozó tanácsadó központot azzal a céllal, hogy az energiaszegénységgel kapcsolatos tapasztalatok és szakértelem központjává váljon Európában. Először 80 településnek nyújt közvetlen támogatást az energiaszegénység helyi szintű felszámolására irányuló konkrét megoldások kibővítéséhez és széles körű terjesztéséhez. A villamosenergia-irányelv ugyanakkor elismeri a nemzeti szociális biztonsági rendszerek fontosságát, amelyek megfelelő helyzetben vannak ahhoz, hogy támogatást nyújtsanak az energiaszegénység és az emelkedő árak által leginkább sújtott emberek számára. A tagállamok célzott kifizetéseket nyújthatnak a legveszélyeztetettebbek számára, hogy rövid távon fedezni tudják számláikat. Ezt az intézkedést a kikapcsolás elkerülését célzó intézkedésekkel is ki lehet egészíteni. Fontos azonban, hogy az ilyen vészhelyzeti intézkedéseket ne tekintsék alternatívának az olyan kérdések kezelésére, mint a rossz szigetelésű lakások vagy a nem hatékony berendezések. Az európai zöld megállapodás az igazságos átállás biztosítása érdekében hangsúlyt helyez a tiszta energiára való átállás által közvetlenül érintett régiók, ágazatok és egyének támogatására. Az átállás jelentős hatást gyakorol azokra a régiókra is, amelyek nagymértékben függenek a nagy szén-dioxid-kibocsátású iparágaktól, például az acél-, a cement- vagy a vegyipartól, amelyek jelentős átalakuláson mennek keresztül. Ennek érdekében létrejött az igazságos átmenet mechanizmus. Magában foglalja az Igazságos Átmenet Alapot is, amely 19,2 milliárd EUR-t fektet be az átállás legkedvezőtlenebb társadalmi-gazdasági hatásaival szembesülő területekbe. A tagállamok most készítik elő az igazságos átmenetre vonatkozó területi terveiket, amelyek hozzáférést biztosítanak az igazságos átmenet mechanizmus három pilléréhez. Emellett a Bizottság létrehozta az igazságos átmenet platformot, hogy segítsen minden érdekelt félnek az igazságos átmenet mechanizmus erőforrásaihoz való hozzáférésben és azok kihasználásában. A platform a szénorientált régiók átalakulására irányuló uniós kezdeményezés támogatására épít, és azt bővíti ki, amely 12 tagállam szénorientált régiójának segít abban, hogy alacsony széndioxid-kibocsátásra való áttérési stratégiákat dolgozzanak ki, és kezeljék az esetleges negatív társadalmi-gazdasági hatásokat, . 2030-ra várhatóan akár 315 000 munkahely jön létre tisztaenergia-termelési technológiák alkalmazásával, és ez a szám 2050-re elérheti a 460 000 munkahelyet; valamint munkalehetőségeket teremt számos szénorientált régióban az átállás során. 4.4.Az adminisztratív és beruházási akadályok leküzdése Ha el akarjuk érni az EU éghajlat-politikai célkitűzéseit, megfelelő keretre lesz szükségünk ahhoz, hogy megkönnyítsük a jelentős beruházásokat. A túlságosan bonyolult és hosszadalmas adminisztratív engedélyezési eljárások jelentős akadályt jelentenek a dekarbonizált energiarendszerre való átállásban, különösen a megújuló energia bevezetése és integrálása tekintetében. Az akadályok közé tartoznak az összetett struktúrák, a jogi következetesség hiánya, valamint az elégtelen szakpolitikai és szabályozási keretek és iránymutatások. A megújuló energiaforrásokról szóló, 2018. évi irányelv rendelkezéseket vezetett be az engedélyezési folyamat szervezésére és maximális időtartamára vonatkozóan, ami kiterjed a megújuló energiát hasznosító erőművek építésére, átalakítására és üzemeltetésére, valamint a hálózati csatlakozásukra vonatkozó valamennyi releváns engedélyre. Előírja továbbá a tagállamok számára, hogy hozzanak létre központi kapcsolattartó pontot, amely a teljes adminisztratív folyamat során segíti a kérelmezőket. A Bizottság szorosan figyelemmel kíséri az irányelv vonatkozó rendelkezéseinek átültetését, és értékeli, hogy szükség van-e további intézkedésekre. E célból a megújulóenergia-irányelv módosítására irányuló, 2021 júliusában előterjesztett bizottsági javaslat az adminisztratív eljárásokat szabályozó cikkekre vonatkozó felülvizsgálati záradékot tartalmaz. A tagállamok továbbá felkérést kapnak arra, hogy hozzanak létre olyan támogató keretet, amely kezeli a megújuló energiával kapcsolatos projektek előtt álló, fennmaradó nem pénzügyi akadályokat, például azt, hogy a hatóságok nem rendelkeznek elegendő digitális és emberi erőforrással ahhoz, hogy az egyre több engedélykérelmet feldolgozzák. Annak érdekében, hogy segítse a tagállamokat az adminisztratív és beruházási akadályok leküzdésében, a Bizottság 2022-ben iránymutatást ad ki a megújuló energia bevezetésére vonatkozó engedélyezési és adminisztratív eljárások egyszerűsítéséről, a meglévő akadályok elemzése és a tagállamokban alkalmazott bevált gyakorlatok alapján. 5. Külső dimenzió, klíma- és energiadiplomácia Az EU továbbra is jó példával jár elöl a klímasemlegesség 2050-ig történő megvalósítása terén. Amellett, hogy növeli saját ambíciószintjét és a Párizsi Megállapodással összhangban konkrét intézkedéseket hoz, aktív szerepet játszik a nemzetközi fórumokon is. Az EU és tagállamai jelentős mértékben hozzájárulnak a fejlett országok közös céljához, amely szerint évi 100 milliárd USD-t kell biztosítani a fejlődő országok éghajlat-politikai fellépéseinek támogatására. Az új, Globális Európa finanszírozási eszköz (79,5 milliárd EUR a 2021–2027-es időszakra) biztosítani fogja, hogy a finanszírozás legalább 30 %-a éghajlat-politikai fellépéseket támogasson.

2021 folyamán az EU vezető szerepet játszott az energetikai átmenetről szóló megbeszélésekben olyan multilaterális fórumokon is, mint például a magas szintű ENSZ-párbeszéd. Az EU szorosan együttműködik a G7-ekkel és a G20-akkal annak érdekében, hogy 2050-re megvalósuljon a zéró nettó ÜHG-kibocsátás, és fokozatosan megszűnjön a kibocsátáscsökkentés nélküli szénenergia-termelés nemzetközi finanszírozása és támogatása. Ezen túlmenően az EU aktívan dolgozik azon, hogy a COP 26 alkalmával is jelentős eredmények szülessenek. Egyre több partner éri el ambiciózusabb terveit az energiahatékonyság és a megújuló energia elterjedése, valamint az alacsony szén-dioxid-kibocsátású vagy karbonsemleges gazdaságra irányuló célok tekintetében. Az EU, az Egyesült Államok és más részt vevő országok 2021 szeptemberében megállapodtak abban, hogy kollektív célt tűznek ki arra vonatkozóan, hogy 2030-ra a 2020-as szinthez képest legalább 30 %-kal csökkenjen a metánkibocsátás. A cél a gazdaság egészére kiterjed, és a fosszilis tüzelőanyagok energiatermeléséből származó, nevezetesen az olaj- és gázkitermelés és -szállítás során felszabaduló, valamint a mezőgazdaságból és a hulladékból származó metánkibocsátást is magában foglalja. A metánra vonatkozó globális kötelezettségvállalás a novemberi glasgow-i éghajlatváltozási konferencián indul el. Ezenkívül a Bizottság az ENSZ Környezetvédelmi Programja (UNEP) keretében – többek között pénzügyi hozzájárulás révén – támogatja egy független nemzetközi metánkibocsátási megfigyelőközpont (IMEO) létrehozását az e területen tapasztalható globális adathiány kezelése és az átláthatóság javítása érdekében. Az EU nemzetközi partnerekkel folytatott kétoldalú és regionális együttműködése továbbra is az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és az éghajlatváltozás hatásaival szemben reziliens gazdaságokra való átmenet szisztematikus támogatására, valamint az energiabiztonság és versenyképesség biztosítására összpontosít. Az EU és az USA közötti energiaügyi együttműködés és az EU és Japán közötti zöld szövetség 2021. májusi újjáélesztése jól példázza megközelítését. Hasonlóképpen prioritásként kezeli az Indiával (az EU és India közötti, tiszta energiára és éghajlatra vonatkozó partnerség) és Kínával (az EU és Kína közötti energiaügyi együttműködési platform) folytatott, tiszta energiára irányuló együttműködést. Az EU meghatározta a 2021–2027-es időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretben a keleti, déli és nyugat-balkáni szomszédos régiókkal folytatott regionális együttműködésre vonatkozó célkitűzéseit, és új közös fellépésekre szólított fel a fenntartható energiabiztonság megerősítése, a zöld energetikai átmenet kollektív felgyorsítása és a tiszta energiába való beruházás előmozdítása érdekében. A Bizottság intenzíven dolgozik a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó energia- és éghajlat-politikai keret kialakításán, beleértve az Energiaközösség kilenc nem uniós szerződő fele számára 2030-ra kitűzött célokat, valamint egy dekarbonizációs ütemterv elfogadását, amely támogatni fogja ezeket a szerződő feleket az évszázad közepére elérendő klímasemlegesség felé vezető úton. Emellett folyamatban vannak az Energia Charta Egyezmény korszerűsítésére irányuló erőfeszítések. Az uniós tagállamok a déli szomszédsággal való megújított partnerség alapján új programot fogadtak el a földközi-tengeri térségre vonatkozóan. 2021 júniusában az Unió a Mediterrán Térségért mind a 42 tagállama nyilatkozatot fogadott el, amelyben hangsúlyozták elkötelezettségüket a tiszta energiára való átállás útja és a regionális energiaügyi együttműködés fokozása mellett. A fejlődő országokkal és különösen a Szaharától délre fekvő országokkal folytatott együttműködés a megfizethető, megbízható és fenntartható energiához való hozzáférést és a magánberuházások mozgósítását helyezi előtérbe. Az EU támogatja az Afrikai Uniónak az afrikai egységes villamosenergia-piac (AfSEM) létrehozására irányuló kezdeményezését, amely lehetővé teszi a produktív átalakulást és serkenti a gazdasági fejlődést, munkahelyeket teremt, küzd a szegénység ellen és előmozdítja a jólétet. A nukleáris biztonság határokon túli biztosítása szintén kiemelt figyelmet kapott a Bizottság részéről. Nyár végén az Európai Nukleáris Biztonsági Szabályozó Hatóságok Csoportjának (ENSREG) és a Bizottság műszaki szakértői elvégezték a fehérorosz nukleáris biztonsági stressztesztre vonatkozó cselekvési terv végrehajtásának szakértői értékelését. Az ENSREG és a Bizottság műszaki szakértői megkezdték Törökország stressztesztjére vonatkozó, 2022 közepére tervezett szakértői értékelés előkészítését is. Ezenkívül az EU tanúbizonyságot tett arról, hogy továbbra is elkötelezett az Iránnal való civil nukleáris együttműködésről szóló közös átfogó cselekvési terv (JCPOA) III. mellékletének végrehajtása iránt. A globális energetikai átmenet megvalósítása érdekében az ellátás és a tiszta technológiák biztonságának biztosítása mellett a Bizottság megkezdte a 2022-ben elfogadandó, a külső energiaügyi kötelezettségvállalásra vonatkozó európai stratégia átgondolását. Annak érdekében, hogy az uniós energia- és klímadiplomácia összhangba kerüljön az európai zöld megállapodással, az uniós külügyminiszterek tanácsi következtetéseket fogadtak el a témáról. A Bizottság munkája a tisztaenergia-rendszer bevezetésének új lehetőségeire, az energiahatékonyság, valamint a biztonságos és fenntartható technológiák előmozdítására összpontosít, miközben fokozatosan elmozdul a fosszilis tüzelőanyagok használatától a zöldenergia-megoldások felé, és előmozdítja az igazságos átmenetet. A kereskedelempolitikának és az energiadiplomáciának együtt kell működnie a torzulásoktól mentes kereskedelem és a következőkbe való beruházások biztosítása érdekében: I.az EU energetikai átmenetéhez szükséges nyersanyagok; II.az energetikai átmenethez szükséges energiahordozók; és III.azok a technológiák, amelyekre az EU és kereskedelmi partnereink egyaránt támaszkodnak a klímasemleges gazdaságra való átállás szempontjából. 6. Következtetés Az energiaunió 2021. évi helyzetének áttekintése azt mutatja, hogy az uniós energia- és éghajlat-politikák végrehajtása hozzájárul az európai zöld megállapodás megvalósításához és a Covid19-válság hatásaiból való kilábaláshoz. Ezen elemzés és a „Az emelkedő energiaárak kezelése: a cselekvés és a támogatás eszköztára” című közlemény alapján a Bizottság a következő hat további cselekvési területet emeli ki. A Bizottság továbbra is figyelemmel kíséri az energiaárak alakulását annak biztosítása érdekében, hogy a jelenlegi energiaár-emelkedésre adott válasza arányos maradjon, és a leginkább érintettekre összpontosítson. A Bizottság továbbra is olyan jogszabályi keretet hoz létre, amely megfelel a megerősített éghajlat- és energiapolitikai céljainknak. Ez magában foglalja az épületek energiahatékonyságáról szóló irányelv felülvizsgálatát, valamint a hidrogénnel, a gázpiac dekarbonizációjával és a metánnal kapcsolatos kezdeményezéseket, amelyek elfogadására idén kerül sor. A Bizottság felkéri az Európai Parlamentet, a Tanácsot és a tanácsadó bizottságokat, hogy a júliusi csomaggal párhuzamosan érjenek el előrelépést e javaslat elfogadása terén, és hangsúlyozza annak fontosságát, hogy a javaslat továbbra is ambiciózus, egységes és következetes maradjon. Az energiahatékonyságba és a megújuló energiába – különösen a szél- és napenergiába, a tárolásba és a decentralizált villamosenergia-termelésbe – irányuló további köz- és magánberuházások elengedhetetlenek az átmenethez, a reziliencia növeléséhez és a megújuló villamosenergia-árak emelkedésének enyhítéséhez. 2022-ben a Bizottság uniós napenergia-stratégiát kíván elfogadni, amely kiterjed a meglévő akadályokra, valamint azokra a feltételekre, amelyek lehetővé teszik a 2030-ig és 2050-ig előírt napenergia-kapacitás kiépítését. Ahhoz, hogy a vállalkozások vezető szerepet vállaljanak, és az EU és tagállamai beruházásokat vonzzanak, le kell küzdeni az átmenettel kapcsolatos beruházások előtt álló akadályokat. Különösen az egyszerűsített engedélyezési eljárások teremtik meg a szükséges kiszámíthatóságot az energiaágazat beruházói számára és azon túl. A hálózati szűk keresztmetszetek fokozatos megszüntetése és a megújuló energia integrációja előtt álló akadályok gyors felszámolása, valamint a megújuló energiaforrások társadalmi elfogadottságának előmozdítása tovább gyorsíthatja az átmenetet. 2022-ben a Bizottság iránymutatást kíván kiadni a tagállamok számára a megújuló energiaforrások alkalmazására vonatkozó egyszerűsített engedélyezési és adminisztratív eljárásokról. A fosszilis tüzelőanyagok támogatását meg kell szüntetni. A fosszilis tüzelőanyagok támogatásának és a szennyezéssel összefüggő betegségek alacsonyabb költségeivel a nemzeti költségvetések nagyobb összeget költhetnek az innovatív technológiákba, a zöld készségekbe, valamint az átmenet esetleges elosztási hatásainak enyhítésébe való beruházásokra. 2022-ben a Bizottság végrehajtási jogi aktust kíván elfogadni a nemzeti energia- és klímatervek végrehajtása terén elért előrehaladás jelentéséről, ami elősegítené az energiatámogatások fokozatos megszüntetésére vonatkozó jelentéstétel egységesítését, különösen a fosszilis tüzelőanyagok esetében.