Karmenu Vella biztos 27, partnerek és érdekelt felek részvételével szervezett eseményen vett részt, ahol megvitatták a nemzetközi óceánpolitikai irányítás kérdését, ezenkívül számos szolgálati szintű megbeszélésen is jelen volt, amelyeken a tengerrel kapcsolatos ügyekben érdekelt felek és a tagállamok képviselői részletesebben is megtárgyalták a konzultációra adott válaszukban felvetett kérdéseket.

A konzultáción kívül Karmenu Vella biztos személyes látogatásokat is tett, hogy a legmagasabb politikai szinten összegyűjtse az érdekelt felek és a nemzetközi partnerek álláspontját, és megvitassa a lehetséges további lépéseket.

Csaknem valamennyi hozzászóló úgy gondolja, hogy az óceánpolitikai irányítás jelenlegi kerete nem elég hatékony a fenntartható óceángazdálkodás biztosításához. Azzal érvelnek, hogy ez nem önmagában a keret miatt van így, hanem a kevéssé hatékony végrehajtásnak és az elégtelen koordinációnak tudható be.

Számos válaszadó szerint a regionális tengeri egyezmények hiányosságai közé tartozik a földrajzi szétaprózottság, a végrehajtás hiánya, a kapacitáshiány és a szervezetek közötti koordináció hiánya. Egyesek fellépésük korlátozott hatókörét is kiemelik, például a nemzeti joghatóságon kívül eső területeken.

Mindannyian elismerik a regionális tengeri egyezmények és a regionális halászati gazdálkodási szervezetek fontosságát, hiszen mindkét említett tényező kulcsszerepet játszik a tengeri környezet védelmében és a halállományokkal való fenntartható gazdálkodásban, és olyan kihívásokkal szembesülnek, mint a tenger szennyezése és a túlhalászás – és fel kell nőniük a feladathoz, akár jobb teljesítmény nyújtásával is.

A válaszadók szorgalmazzák, hogy a jövőbeli fellépést az ökoszisztéma-alapú megközelítés, az elővigyázatossági elv és „a szennyező fizet” elv, valamint a szélesebb értelemben vett ágazatközi megközelítés vezérelje. A környezeti hatásvizsgálatok fontosságát is kiemelik.

A joghézagokat több válaszadó is kiemeli a kialakulóban lévő új tevékenységek, például a tengeri megújuló energia, a mélyvízi szénhidrogén-kitermelés és a tengerfenék-bányászat összefüggésében. Ezek ahhoz kapcsolódnak, hogy biztosítani kell a szóban forgó tevékenységek megfelelő szabályozását és irányítását – többek között a bevált gyakorlatok előmozdításán keresztül. Az egyértelmű szabályok meghatározása jogbiztonságot is nyújt a vállalkozásoknak, és biztosítja az új beruházásokat.

A vélekedések szerint egy ilyen jogi eszköz jövőbeli megalkotása jó lehetőséget kínál a nemzetközi és a regionális szervezetek, valamint az ágazatok közötti koordináció és együttműködés szorosabbra fűzésére is.

Minden válaszadó szerint globális és regionális szinten is jobb koordinációra van szükség. Ennek egyrészt „horizontálisnak” (azaz az ENSZ szervezetei és programjai közöttinek, valamint a regionális szervezetek közöttinek), másrészt „vertikálisnak” (azaz a globális, regionális és nemzeti szintek közöttinek) kell lennie.

Többen rámutatnak az óceánpolitikai irányítási keret széttagoltságára, ami például az ágazati „zárványok” elterjedtségének tudható be. A tengeri területekért folytatott, egyre fokozódó verseny azt jelenti, hogy a jelenlegi megközelítés nem megfelelő, és több együttműködésre van szükség, többek között amikor a tengeri biodiverzitás védelméről van szó.

A jelenlegi rendszert szétaprózottnak tartják, ami az adatok potenciális átfedéséhez vagy felhasználásuk elmaradásához vezet. A válaszadók jó példaként említik az EU EMODnetet, és támogatják egy globális EMODnet létrehozását – közös előírásokkal és hozzájárulásokkal az összes adatszolgáltató részéről, a magánszektort is beleértve.

Minden gazdasági tevékenység számára előnyös lenne a tengerekkel kapcsolatos ismeretek fokozottabb hozzáférhetősége. Egyesek úgy vélik, ez elsősorban a kialakulóban lévő új ágazatok számára lenne hasznos. Mások szerint a hagyományos ágazatok számára is megoldást jelentene az olyan kihívások kezelésére, mint például az óceánok felmelegedése és az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentése, valamint lehetőséget kínálna fenntartható technológiák fejlesztésére.

Számos válaszadó szerint a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászatot ágazatokon átívelő módon kellene kezelni, hogy a fogástól a piacig terjedő teljes lánccal foglalkozzanak. Ehhez elkötelezettség szükséges az érdekelt felek részéről, emellett elengedhetetlen a szoros együttműködés a regionális halászati gazdálkodási szervezetek, az IMO és a FAO között, a meglévő eszközök – például a FAO világméretű halászhajó-nyilvántartásának és hajómegfigyelési rendszerének – ratifikálása és alkalmazása, valamint új technológiák, köztük a műholdas megfigyelés használata.

A legtöbb válaszadó elismeri a regionális halászati gazdálkodási szervezetek pozitív szerepét és működését. Néhányan mindazonáltal kiemelik a túlhalászás és a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat jelenségét, és javasolják a fejlődő országokban a regionális halászati gazdálkodási szervezetekkel kapcsolatos kapacitások bővítését.

A tengeri szennyezéshez fogható kérdéseket a struktúrák hatékonyabban kezelnék, ha tevékenységüket jobban összehangolnák. Ez nemcsak a regionális tengeri egyezmények közötti együttműködésre, hanem a regionális halászati gazdálkodási szervezetekre is vonatkozik. A válaszadók szerint erre jó minta lehet az OSPAR és a NEAFC, valamint az UNEP/MAP/Barcelonai Egyezmény és a Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottság (GFCM) közötti egyetértési megállapodások.

nemzetközi kutatási szövetségek (ilyen például a galwayi nyilatkozat);

szinergiák létrehozása a kutatási programok között; és

párbeszéd a tudósok és a politikai döntéshozók között.

4.3.Az EU szerepe az óceánpolitikai irányítás alakításában

Számos válaszadó úgy véli, hogy az EU-nak jelentős szerepet kell játszania a nemzetközi óceánpolitikai irányítás javításában, mert:

az érintett globális és regionális fórumok és tárgyalások tevékeny szereplője;

a tengeri tevékenységek globális szereplője; és

szakértelemmel rendelkezik, ami lehetővé teszi, hogy hozzájáruljon a nemzetközi óceánpolitikai irányítás javításához.

Vezető szerep

Az EU számos válaszadó szerint fontos szereplője minden nemzetközi és regionális tengerügyi szervezetnek. Az EU-nak a tagállamokkal együtt megvan a képessége és legitimációja arra, hogy jelentős szerepet töltsön be a meglévő megállapodások ratifikálásának és hatékony végrehajtásának előmozdításában, valamint a nemzetközi és regionális intézkedések koordinálásában. A válaszadók többsége rámutat arra, hogy az Uniónak tevékeny szerepet kell játszania a nemzeti joghatóságon kívül eső területek biológiai sokféleségével összefüggő tárgyalásokban, valamint a 14. fenntartható fejlesztési cél és más fenntartható fejlesztési célok előmozdításában.

Egyesek azzal érvelnek, hogy az Uniónak élen kell járnia abban, hogy egyenlő versenyfeltételeket biztosítson a tengerhasznosításban érdekelt felek számára, valamint hogy támogassa az innováció és a vállalkozások közötti tisztességes versenyt. Ki kellene használnia gazdasági súlyát, és ennek alapján tevékenyen részt kellene vennie a kialakulóban lévő új tevékenységekre vonatkozó szabályok kialakításában.

Egyesek szerint az EU kedvező pozícióban van ahhoz, hogy (továbbra is) vezető szerepet játsszon a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat elleni küzdelemben, valamint a tengerhasznosító ágazatokban az emberhez méltó munkakörülmények előmozdításában. Az Uniónak továbbra is fel kell lépnie, különösen a meglévő szabályok érvényre juttatásának javítása érdekében.

Szakértelem

A válaszadók többsége az EU által képviselt hozzáadott értéket az EU számos területen meglévő szakértelmében látja. Ezek a válaszadók hangsúlyozzák, hogy az EU eszközöket dolgozott ki a tengerhasznosítási tevékenységek jobb irányítására, a fenntartható növekedés előmozdítására és a tengeri környezet megóvására. Különösen az uniós tengerpolitikát, a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvet, a tengeri területrendezési irányelvet és a megreformált közös halászati politikát említik.

Együttműködés nem uniós partnerekkel

Számos hozzászóló elismeri, hogy a fejlődő országok nem minden esetben rendelkeznek a meglévő megállapodások megfelelő alkalmazásának, valamint tengerhasznosítási tevékenységeik fenntartható fejlődésének biztosításához szükséges kapacitással. Felszólítják az Uniót, hogy szorosan működjön együtt a fejlődő országokkal, és bocsássa rendelkezésükre a szakértelmét annak érdekében, hogy teljes körűen kiaknázhassák az óceánokkal kapcsolatos lehetőségeket, és részt vegyenek a nemzetközi és regionális fórumokon.

Néhány válaszadó említi a szomszédos országokkal való együttműködés szükségességét az óceánokkal és a tengerügyi tevékenységekkel kapcsolatban. Úgy vélik, az EU szomszédságpolitikája hasznos lehet ezen a területen.

5.KÖVETKEZTETÉS

A konzultációs folyamat – a személyes látogatásokat is beleértve – széles körben megerősítette az értékelést, miszerint a nemzetközi óceánpolitikai irányítással kapcsolatos cselekvésnek erőteljesebbnek és koherensebbnek kell lennie. A Bizottság beépítette a megállapításokat az óceánpolitikai irányítással kapcsolatos kezdeményezésébe.

A hozzászólások megerősítik, hogy hiányosságok tapasztalhatók a nemzetközi óceánpolitikai irányításban, amelyeket kezelni kell – például jobb végrehajtással, a fejlődő országoknak nyújtott több támogatással, a joghézagok megszüntetésével és megfelelőbb koordinációval.