EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2022.10.26. COM(2022) 540 final 2022/0344(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló 2000/60/EK irányelv, a felszín alatti vizek szennyezés és állapotromlás elleni védelméről szóló 2006/118/EK irányelv és a vízpolitika területén a környezetminőségi előírásokról szóló 2008/105/EK irányelv módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) {SEC(2022) 540 final} - {SWD(2022) 540 final} - {SWD(2022) 543 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai Az uniós vízügyi jogszabályok átfogó célja az emberi egészség és a környezet védelme a mérgező és/vagy a környezetben tartósan megmaradó szennyező anyagok együttes hatásaival szemben. Ez a kezdeményezés a 2000/60/EK irányelvre (víz-keretirányelv) és azt kiegészítő két egyedi irányelvre, a 2006/118/EK irányelvre (a felszín alatti vizekről szóló irányelv) és a 2008/105/EK irányelvre (a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv) vonatkozik, amelyek együttes feladata a felszín alatti és a felszíni vizek védelme. Ezek egyéb vonatkozó vízügyi jogszabályokat is kiegészítenek, vagyis az (EU) 2020/2184 irányelvet (az ivóvíz-irányelvet), a 91/271/EGK tanácsi irányelvet (a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelvet), a 2008/56/EK irányelvet (a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvet), a 2006/7/EK irányelvet (a fürdővízminőségi irányelvet), a 2007/60/EK irányelvet (az árvízvédelmi irányelvet) és a 91/676/EGK tanácsi irányelvet (a nitrátirányelvet). Az említett jogszabályok tartalmazzák a szennyező anyagok jegyzékeit és a minőségi előírásokat, valamint az ezek rendszeres felülvizsgálatára vonatkozó követelményeket. A víz-keretirányelv 16. cikkének (4) bekezdése előírja a Bizottság számára, hogy rendszeresen, legalább négyévente felülvizsgálja a vízi környezetre – azaz a felszíni és a felszín alatti vizekre egyaránt – kockázatot jelentő elsőbbségi anyagok jegyzékét. Konkrétabban, a felszíni vizek esetében a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv 8. cikke előírja a Bizottság számára, hogy felülvizsgálja a víz-keretirányelv X. mellékletét (az elsőbbségi anyagok jegyzékét), míg a felszín alatti vizek esetében a felszín alatti vizekről szóló irányelv 10. cikke szerint a Bizottságnak hatévente felül kell vizsgálnia a szóban forgó irányelv I. és II. mellékletét. Az említett felülvizsgálat és a hatásvizsgálat az Európai Parlament és a Tanács felé történő, a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv 8. cikke szerinti jelentéstétel alapjául is szolgál. A 2019. évi célravezetőségi vizsgálat megerősítette, hogy naprakésszé kell tenni a jegyzékeket, és azt is megállapította, hogy a jogszabályok módosítása révén javítani lehetne azok eredményességét, hatékonyságát és koherenciáját. Figyelembe véve az uniós vízpolitika átfogó célkitűzését, e kezdeményezés általános célkitűzései a következők: 1.az uniós lakosság és a természetes ökoszisztémák védelmének fokozása az európai zöld megállapodásban foglalt biodiverzitási stratégiával és szennyezőanyag-mentességi cselekvési tervvel összhangban; 2.a jogszabályok hatékonyságának növelése és a velük járó adminisztratív terhek csökkentése annak érdekében, hogy az EU gyorsabban tudjon reagálni a felmerülő kockázatokra. A vegyi anyagoknak való, ivóvízen keresztüli expozíció számos rövid és hosszú távú egészségügyi hatással járhat. A vegyi anyagok veszélyeztetik a vízi környezetet is, ami a domináns fajok összetételének megváltozását eredményezi, továbbá a biológiai sokféleség csökkenéséhez, illetve visszaszorulásához vezet. A víztestekben fellelhető vegyi anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírások meghatározása és ellenőrzése kiegészíti a forrás–útvonal tekintetében alkalmazandó jogszabályokat azáltal, hogy szükség esetén szigorúbb előírásokat szorgalmaz a termelésre, a kibocsátásra és a használatra vonatkozóan, továbbá csökkenti az ivóvízkezelés költségeit. E kezdeményezés konkrét céljai a következők: 1.a felszíni és a felszín alatti vizeket szennyező anyagok jegyzékének frissítése egyes anyagok hozzáadásával, illetve eltávolításával, valamint a meglévő minőségi előírások naprakésszé tétele révén; 2.a vegyi keverékek nyomon követésének javítása az együttes hatások jobb értékelése és a szennyezőanyag-koncentrációk szezonális változásainak figyelembevétele érdekében; 3.adott esetben a felszíni és a felszín alatti vizekben található szennyező anyagok kezelési módjának harmonizálása az EU-ban; 4.annak biztosítása, hogy a jogi keretet gördülékenyebben a tudományos eredményekhez lehessen igazítani, valamint hogy gyorsabban lehessen reagálni az újonnan megjelenő, aggodalomra okot adó szennyező anyagokra; 5.hozzáférhetőbb, átláthatóbb és további felhasználásra alkalmasabb adatok elérhetővé tétele a jogszabályoknak való fokozott megfelelés, az adminisztratív terhek csökkentése és a vegyi anyagokkal foglalkozó tágabb uniós jogi kerettel való koherencia javítása érdekében. A kezdeményezés végső célja, hogy új előírásokat határozzon meg egy sor aggodalomra okot adó vegyi anyagra vonatkozóan a vegyi vízszennyezés kérdésének kezelése érdekében, hogy egyszerűsített és koherensebb jogi keret kialakítása révén megkönnyítse a végrehajtást, hogy az Európai Környezetvédelmi Ügynökséggel (EEA) együttműködésben dinamikusabb és naprakészebb tájékoztatást biztosítson a vizek állapotára vonatkozóan, valamint hogy rugalmasabb keretet teremtsen az új szennyező anyagok kezelésére. Mindez az érdekelt felek széles körű bevonásával, valamint az Európai Vegyianyag-ügynökség (ECHA) megalapozott tudományos támogatásával valósulna meg a vegyi anyagokra vonatkozó uniós jogszabályok közötti maximális mértékű szinergia és koherencia biztosítása érdekében.

•Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel A javaslat teljes mértékben összhangban van a vízről szóló egyéb jogszabályokkal. A Bizottság e javaslat előterjesztésével egyidejűleg tesz javaslatot a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv felülvizsgálatára is, amelynek szempontjából a mikroszennyezők jelentik a kulcsfontosságú kihívást. Ezeket a szennyező anyagokat nem minden esetben lehet a szennyvízkezelő létesítményekben eltávolítani; ha mégis, akkor a tisztítás költségei nőnek. E javaslat célja ezért, hogy a kibocsátások forrásnál történő csökkentése révén ösztönözze a szennyvízáram kezdeti szakaszában történő intenzívebb beavatkozásokat. A szennyvízkezelés különös hangsúlyt kap a szennyező anyagok egyes kategóriái, mint például a gyógyszerek és a testápolási termékekben található anyagok esetében, mivel ezek főként a városi környezetbe jutnak. A vízszennyezés elkerülése révén a javaslat kedvező lesz a víz – többek között öntözési célokra történő – újrafelhasználása kínálta előnyök szempontjából is, összhangban a víz újrafelhasználására vonatkozó minimumkövetelményekről szóló (EU) 2020/741 rendelettel. E javaslat összhangban van a nemrégiben felülvizsgált ivóvíz-irányelvvel is, amelyet 2023 januárjáig valamennyi uniós tagállamban át kell ültetni. A felszíni és felszín alatti vizek szennyezésének kezelése révén a javaslat védi a létfontosságú ivóvízforrásokat és csökkenti a kezelési költségeket. Az ivóvíz-irányelv és e javaslat a szennyező anyagok széles körével foglalkozik, mindenekelőtt a növényvédő szerekkel, a gyógyszerekkel, valamint a per- és polifluoralkil-anyagok csoportjával (PFAS). Ez utóbbi anyagok kapcsán meg kell jegyezni, hogy a felülvizsgált ivóvíz-irányelvvel ellentétben ez a javaslat integrálja a PFAS anyagokra vonatkozóan 2020. július 9-én elfogadott legfrissebb EFSA-szakvéleményt is. Az ivóvíz-irányelvhez hasonlóan ez a javaslat is – ugyan nem azonnal, de a monitoringmódszerek kidolgozását követően – foglalkozik a mikroműanyagokkal. A javaslatot figyelembe veszik a fürdővíz-minőségi irányelv folyamatban lévő értékelése során is, és amennyiben a biológiai sokféleségről szóló irányelv felülvizsgálatára is sor kerül, a hatásvizsgálathoz kidolgozott alapforgatókönyv részét fogja képezni. A javaslat összhangban van a nagy ipari létesítmények által okozott szennyezés kezelését célzó uniós intézkedések felülvizsgálatára irányuló közelmúltbeli bizottsági javaslatokkal is, amelyek az ipari kibocsátásokról szóló irányelv hatályának kiterjesztésén túl javítani kívánják az erőforrás-hatékonyságot, valamint az engedélyezési követelmények fokozottabb ellenőrzését és integrálását szorgalmazzák többek között azáltal, hogy egyértelművé teszik azokat a szabályokat, amelyek a települési szennyvíztisztító telepek vízbe történő közvetett szennyezőanyag-kibocsátására vonatkoznak. A javaslatok célja továbbá az innováció előmozdítása a környezetben tartósan megmaradó vegyi anyagok és az újonnan azonosított, aggodalomra okot adó anyagok, köztük a PFAS anyagok, a mikroműanyagok és a gyógyszerek kezelése érdekében. Az ipari kibocsátásokról szóló felülvizsgált irányelv szerinti, az elérhető legjobb technikákra vonatkozó referenciadokumentumok kidolgozására és felülvizsgálatára irányuló „információcsere” során figyelembe kell majd venni az aggodalomra okot adó anyagoknak az uniós vízügyi jogszabályok keretében történő azonosítását, beleértve egyrészt a felszín alatti és a felszíni vizekre vonatkozó, úgynevezett „megfigyelési listákon” feltüntetett anyagokat, másrészt azokat az anyagokat, amelyek uniós szinten jelentős kockázatot jelentenek a vízi környezetre, illetve azon keresztül. •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival Ez a kezdeményezés a Bizottság 2022. évi munkaprogramjának részét képezi, és a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv egyik kulcsfontosságú intézkedése. Az európai zöld megállapodás szerinti valamennyi kezdeményezéshez hasonlóan célja annak biztosítása, hogy a célkitűzések a leghatékonyabb és a legkevesebb terhet jelentő módon valósuljanak meg, és megfeleljenek a jelentős károkozás elkerülését célzó elvnek. Pontosítja, aktualizálja és kiigazítja a meglévő jogszabályokat a zöld megállapodással összefüggésben. Középpontjában a vízszennyező anyagokra vonatkozó szennyezőanyag-mentességi célok, és ezáltal az emberi egészség és a természetes ökoszisztémák védelmi szintjének meghatározása áll. A kitűzött célok megvalósításához szükséges intézkedések közül többről elmondható, hogy az európai zöld megállapodáshoz szorosan kapcsolódó más kezdeményezés is foglalkozik vele. Idetartozik például: ·A biodiverzitási stratégia és „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia, amelyek célja, hogy 2030-ig csökkenjen a növényvédő szerek és a műtrágyák használata, a tápanyagveszteség és az antimikrobiális szerek értékesítése. A növényvédő szerek használatának csökkentését leginkább a növényvédő szerek fenntartható használatáról és az (EU) 2021/2115 rendelet módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló bizottsági javaslat révén kell majd elérni. Ebben a tekintetben a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 1107/2009/EK rendelet jövőbeli felülvizsgálata szintén szerepet játszhat; ·A műanyagokra vonatkozó uniós stratégia és a mikroműanyagokkal foglalkozó, küszöbön álló uniós kezdeményezés – melyek a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv megvalósítására irányulnak – célul tűzi ki, hogy 2030-ig csökkenjen a hulladék, a tengeri műanyaghulladék és a környezetbe jutó mikroműanyagok mennyisége; ·Az (EU) 2019/904 irányelv (az egyszer használatos műanyagokról szóló irányelv), amelynek célja az egyszer használatos műanyagtermékek használatának korlátozása, hulladékgazdálkodási és tisztítási kötelezettségek vezet be a gyártók számára (beleértve a kiterjesztett gyártói felelősségi rendszereket is); ·A körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési terv, amely elsősorban a mikroműanyagok csökkentésére irányuló intézkedéseket jelöl ki, valamint a mezőgazdaságban felhasznált szennyvíziszap minőségét szabályozó 86/278/EGK tanácsi irányelv (a szennyvíziszapról szóló irányelv) értékelése; ·A vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégia, amely elismeri, hogy a vegyi anyagok elengedhetetlenek a modern társadalom jóllétéhez, de célja, hogy magasabb fokú védelmet biztosítson a lakosság és a környezet számára a vegyi anyagok esetleges veszélyes tulajdonságaival szemben. A stratégia azt is célul tűzi ki, hogy a vegyi anyagokra vonatkozó biztonsági értékelések hatékonyságának, eredményességének, koherenciájának és átláthatóságának javítása révén előrelépés történjen az „egy anyag, egy értékelés” megközelítés felé valamennyi releváns jogszabályban. Ezért ez a javaslat központi szereppel ruházza fel ECHA-t abból a célból, hogy tudományos támogatást nyújtson a vízszennyező anyagok jövőbeli azonosításához, valamint hogy javaslatot tegyen a vonatkozó minőségi előírásokra; A környezetbe kerülő gyógyszerekkel kapcsolatos 2019. évi stratégiai megközelítés (amely közvetlenül a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv 2013-as felülvizsgálatára épít) és az európai gyógyszerstratégia, amelyek a gyógyszermaradványokból származó szennyezés környezeti és potenciális egészségügyi hatásait hangsúlyozzák, és számos intézkedést sorolnak fel e kihívások kezelésére. Az emberi felhasználásra szánt gyógyszerekre vonatkozó jogszabályok közelgő felülvizsgálata várhatóan biztosítja majd a megfelelő nyomon követést. Hasonlóképpen, azáltal, hogy több antimikrobiális szert és az ezüstöt mint fémet is jegyzékbe veszi, a javaslat összhangban van az antimikrobiális rezisztencia területét érintő uniós stratégiával; ·Az európai adatstratégia, amely kiemeli annak fontosságát, hogy az állami szféra által generált adatok elérhetők legyenek a közjó érdekében, hogy azokat például a kutatók, más közintézmények, valamint a kis- és középvállalkozások (kkv-k) megfelelően fel tudják használni; ·Ez a javaslat összhangban van az Európa jövőjéről szóló konferencia zárójelentésében foglaltakkal és a lakosság által megfogalmazott, általánosságban a szennyezőanyag-mentességre vonatkozó kifejezett ajánlásokkal, és mindenekelőtt a szennyezés kezelésére vonatkozó javaslatokkal. E tekintetben különösen a következő végleges javaslatok relevánsak: oaz 1.4. javaslat, miszerint a meglévő célokkal összhangban jelentősen csökkenteni kell a vegyi növényvédő szerek és műtrágyák használatát, ugyanakkor továbbra is biztosítani kell az élelmezésbiztonságot, valamint támogatni kell a fenntarthatóbb és természetes alapú alternatívák kifejlesztésére irányuló kutatást; oa 2.7. javaslat, miszerint biztosítani kell a vízforrások védelmét, valamint fel kell lépni a folyók és az óceánok szennyezésével szemben, többek között a mikroműanyag-szennyezésre irányuló kutatás és az ellene folytatott küzdelem révén. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap E javaslat jogalapját az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 192. cikke képezi. Az EUMSZ 191. cikkével és 192. cikkének (1) bekezdésével összhangban az Uniónak hozzá kell járulnia a környezet minőségének megőrzéséhez, védelméhez és javításához; a regionális vagy világméretű környezeti problémák leküzdésére irányuló intézkedések ösztönzéséhez nemzetközi szinten; valamint az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez. •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

Az EU területén található felszíni és felszín alatti víztesteket számos különböző szennyező anyag szennyezi. A szennyezés folyásirányban és a felszín alatt halad, ráadásul az európai vízgyűjtő területek 60 %-án több ország osztozik (vagy tagállamok egymás között, vagy valamely tagállam egy nem uniós országgal). Ezért elengedhetetlen a tagállamok közötti együttműködés, és uniós szintű fellépésre van szükség ahhoz, hogy harmonizált előírások kidolgozása, valamint harmonizált adatgyűjtési és -megosztási rendszerek létrehozása révén kezelni lehessen a szennyezést és más, országhatárokon átterjedő hatásokat. Uniós szintű fellépés hiányában a szennyezés kezelése – különösen az alsó folyamszakaszokon elhelyezkedő tagállamok számára – mértéktelenül drága lenne. Az uniós vízügyi jogszabályok 2019. évi célravezetőségi vizsgálata megerősítette, hogy a víz-keretirányelv és annak két egyedi irányelve a vízgyűjtők szintjén – nemzeti és nemzetközi viszonylatban egyaránt – ösztönzést, illetve lendületet adott a vízkészletekre nehezedő, országhatárokon átterjedő terhelés kezelésére irányuló fellépésnek. Konkrétan a szennyező anyagok tekintetében a jogszabály különbséget tesz az uniós szinten kockázatot jelentő anyagok és a regionális vagy nemzeti szinten aggodalomra okot adó anyagok között, és eltérően kezeli azokat. E kezdeményezés célja, hogy a tagállamok jobban tudják kezelni a regionális és nemzeti szinten aggodalomra okot adó anyagokat. Amennyiben uniós környezetminőségi előírások vannak érvényben, az EU közös célokat vezet be a szennyezőanyag-mentességi célkitűzés tudományos bizonyítékok alapján történő elérése érdekében, ugyanakkor rugalmasságot biztosít a tagállamok számára, hogy maguk dönthessenek e célok teljesítésének legköltséghatékonyabb módjáról, figyelembe véve a vonatkozó, forrásalapú uniós jogszabályokat. Azzal, hogy rugalmasságot biztosít a közös célok elérésének módja tekintetében, kapcsolatot teremt a forrásalapú uniós szintű jogszabályokkal (például a növényvédő szerek fenntartható használatával), és hozzájárul az említett jogszabályokban meghatározott célok hatékony megvalósításához. •Arányosság A javaslat felülvizsgálja a felszíni és felszín alatti vizeket szennyező anyagok meglévő jegyzékeit, és meghatározza, illetve aktualizálja azokat a környezetminőségi előírásokat, amelyeknek a tagállamoknak meg kell felelniük. Eközben nagymértékben támaszkodik más olyan uniós jogszabályokra, amelyek a szennyezés forrásával foglalkoznak, illetve a szennyező anyagok termelés és felhasználás során történő kibocsátását szabályozzák (például bizonyos anyagok használatának korlátozása a REACH keretében vagy az ipari létesítmények engedélyeiben szereplő kibocsátási határértékek az ipari kibocsátásokról szóló irányelv értelmében), és a tagállamokra bízza a konkrét intézkedések megválasztását. Mivel az EU területén található egyes víztestek sajátos jellemzőkkel rendelkeznek (éghajlat, vízhozam, geológiai viszonyok stb.), és nem feltétlenül ugyanolyan terhelésnek vannak kitéve, mint a többi víztest, az arányosság érdekében helyénvaló az intézkedések megválasztását a tagállamok vízügyi hatóságaira bízni. Az uniós vízügyi jogszabályok 2019. évi célravezetőségi vizsgálata megerősítette a víz-keretirányelv, a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv és a felszín alatti vizekről szóló irányelv hozzáadott értékét. Az e javaslathoz készített hatásvizsgálat pedig azt erősítette meg, hogy az egész Unióra kiterjedő minőségi előírásokat tartalmazó szennyezőanyag-jegyzékek kiegészítéséhez fontolóra vett anyagok uniós szintű kockázatot jelentenek. A jegyzékbe már felvett anyagok némelyikéről megállapítást nyert, hogy többé nem minősülnek az EU egészére nézve aggodalomra okot adó anyagnak, de nemzeti szinten még foglalkozni kell velük. Ez a javaslat olyan eljárást határoz meg, amely lehetővé teszi az Európai Bizottság számára, hogy orvosolja azokat a következetlenségeket, amelyek a nemzeti szinten szabályozandó anyagokkal, valamint az azokra vonatkozó minőségi előírások megállapításával kapcsolatos tagállami döntésekben nyilvánulnak meg. •A jogi aktus típusának megválasztása A kezdeményezés irányelv formájában kerül előterjesztésre, mivel ez a legmegfelelőbb jogi eszköz a már hatályos idevágó irányelvek módosítására. Az irányelv előírja a tagállamok számára, hogy átültessék a benne foglalt rendelkezéseket nemzeti anyagi és eljárási jogrendszerükbe, és hajtsanak végre olyan intézkedéseket, amelyekkel elérhetők a célkitűzések. Ez a megközelítés nagyobb szabadságot biztosít a tagállamoknak, mint egy rendelet, hiszen a tagállamok így megválaszthatják az elfogadott eredménykötelezettségek teljesítésének legmegfelelőbb eszközeit. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata 2019-ben lezárult az uniós vízügyi jogszabályok célravezetőségi vizsgálata, amely kiterjedt a víz-keretirányelvre, a környezetminőségi előírásokról szóló irányelvre, a felszín alatti vizek védelméről szóló irányelvre és az árvízvédelmi irányelvre. A célravezetőségi vizsgálat megállapította, hogy bár a jogszabályok nagyrészt célravezetőek, a vegyi szennyezés kezelése terén van még mit javítani. A célravezetőségi vizsgálat alapján összességében három oka van annak, hogy csak korlátozott előrelépés történt a jogszabály átfogó célkitűzéseinek megvalósítása terén: a vízügyi célkitűzések nem megfelelő beépítése más vonatkozó szakpolitikákba; a vízzel kapcsolatos projektekbe és programokba történő tagállami beruházások nem megfelelő mértéke; nem megfelelő végrehajtási erőfeszítések. A végrehajtást illetően a vizsgálat számos hiányosságot emelt ki a vegyi szennyezéssel összefüggésben: a nemzeti szinten releváns szennyező anyagokra vonatkozó minőségi előírások sokfélesége, a jelentéstételhez kapcsolódó adminisztratív terhek, a bejelentett információk általános jellege és időszerűtlensége, valamint a szennyezőanyag-jegyzékek frissítésének erőforrás- és időigényes folyamata. Ez a javaslat az említett hiányosságokat kívánja orvosolni. Emellett figyelembe veszi a vegyi anyagokra vonatkozó legrelevánsabb jogszabályok 2019. évi célravezetőségi vizsgálatának megállapításait és a vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégiában tett kötelezettségvállalásokat. Mindenekelőtt a holisztikusabb (kombinált) monitoring felé tesz lépéseket a hatásalapú módszerek bevezetésével, és rendelkezéseket tartalmaz a veszély- és kockázatértékelés időszerűségének, hatékonyságának és koherenciájának javítására (például az adatmegosztás megkönnyítése és az „egy anyag, egy értékelés” megközelítés alkalmazása révén). Célravezető szabályozás és egyszerűsítés (REFIT) A hatásvizsgálat az egyszerűsítés és a terhek csökkentésének lehetőségeit vizsgálta. Egyes anyagoknak a felszíni vizekre vonatkozó szennyezőanyag-jegyzékből való törlése korlátozott mértékben csökkenti a terheket, csakúgy, mint a megfigyelési lista kétévente esedékes felülvizsgálatának háromévenkénti gyakoriságra történő módosítása. Ugyanez mondható el a felszíni és felszín alatti vizekre vonatkozó szennyezőanyag-jegyzékek felülvizsgálatáról, amelyre együttdöntési eljárás helyett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén kerül majd sor. A víz-keretirányelv és a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv szerinti automatikus adatszolgáltatási mechanizmus létrehozása, valamint a víz-keretirányelv 15. cikkének (3) bekezdésében említett, az intézkedési programra vonatkozó időközi jelentés eltörlése csökkenteni fogja a tagállamok jelentéstételi terheit. A hatásalapú módszerekre vonatkozó meglévő iránymutatások javítása és a mikroműanyagok nyomon követésére szolgáló harmonizált módszertan kidolgozása egyszerűsíteni fogja a tagállamok munkáját ezeken a területeken. A hatásvizsgálat kidolgozása során a Bizottság alkalmazta a kkv-tesztet az alapvető jellemzők tekintetében, és az eredmények nagyrészt a 6. szakaszban kerültek bemutatásra. A releváns szennyező anyagok előállításának és felhasználásának nagy része a kkv-khoz köthető. Meg kell jegyezni, hogy általában nem lehet pontosan meghatározni és számszerűsíteni a hatásokat, mivel azok a jogszabályi célkitűzések elérése érdekében hozott tagállami intézkedésektől függenek.

A Szabályozói Ellenőrzési Testület véleménye A Szabályozói Ellenőrzési Testület 2022. június 24-én fenntartásokkal ugyan, de pozitív véleményt adott ki. Elsősorban az alábbi három szempont orvoslása érdekében kért módosításokat: 1. az alternatívák kialakítása, amely a Testület szerint túlságosan összetett és nem emeli ki egyértelműen a kulcsfontosságú szakpolitikai lehetőségeket; 2. a kkv-kra és a lakosságra gyakorolt hatások, amelyek nem minősültek kellőképpen megalapozottnak, a jelentés pedig nem terjedt ki annak értékelésére, hogy e hatások minként érinthetik az egyes tagállamokat; 3. a jelentés nem volt egyértelmű a várható hatások nagyságrendjét illetően, nem értékelte kritikusan a szemléltetés gyanánt bemutatott költség-haszon becslések helytállóságát és azok relevanciáját a kezdeményezés szempontjából, az alternatívák összehasonlítása pedig nem azok eredményessége, hatékonysága és koherenciája alapján történt. A fenntartásokra válaszul a lehetséges alternatívák számának csökkentése és egyes alternatívák összevonása révén egyszerűsítették a szakpolitikai alternatívákat. A szövegtervezet további információkkal egészült ki a kkv-kra gyakorolt hatásokat, valamint a fogyasztói és tagállami érintettséget illetően. A költség-haszon adatok értelmezését pontosították annak érdekében, hogy azokat ne lehessen kizárólag e kezdeményezéshez kapcsolódónak tekinteni. Az „egy be, egy ki” elvre vonatkozó szöveg véglegesítésre került. Végezetül a szöveg kiegészült az alternatívák eredményességére, hatékonyságára és koherenciájára vonatkozó értékeléssel. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk E javaslat előkészítése során a Bizottság széles körű konzultációt folytatott az érdekelt felekkel. A minőségi jogalkotásra vonatkozó bizottsági iránymutatás alapján 2021-ben nyilvános konzultációra és szakértői felmérésre került sor, amelynek eredményei felhasználásra kerültek a javaslat hatásvizsgálatának kidolgozásához. A tagállamok és az érdekelt felek állandó hálózata, amely a víz-keretirányelv és annak egyedi irányelvei végrehajtását támogatja, folyamatos tájékoztatást kapott a fejleményekről, és különösen a vegyi anyagokkal és a felszín alatti vizekkel foglalkozó munkacsoportokkal folyt kiterjedt konzultáció. A Bizottság Közös Kutatóközpontja (JRC) a tagállamok és az érdekelt felek szakértőiből álló alcsoportok támogatásával részletes műszaki dokumentációt készített azokra az egyes anyagokra és anyagcsoportokra vonatkozóan, amelyeket a felszíni vizeket szennyező anyagokként jegyzékbe vételre azonosítottak. Végezetül, az Egészségügyi, Környezeti és Újonnan Felmerülő Kockázatok Tudományos Bizottsága (SCHEER) a felülvizsgálat részeként előzetes véleményeket tett közzé (amelyek tekintetében négy hét állt rendelkezésre észrevételt tenni), az így kapott eredmények pedig beépültek a SCHEER véleményébe. Néhány anyag esetében a felülvizsgálat még nem zárult le. A javasolt értékek ezért a következő megjelölést kapták: „a SCHEER véleménye alapján megerősítendő”. A javasolt végleges értékek kivétel nélkül teljes mértékben összhangban lesznek a tudományos szakvéleményekkel. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása A belső szakértelmet a JRC biztosította, elsősorban a felszíni vizeket szennyező anyagok kiválasztása és a kapcsolódó környezetminőségi előírások meghatározása terén. Külső technikai szakértelmet – többek között a felszín alatti vizek szennyező anyagaival kapcsolatban – a vegyi anyagokkal és a felszín alatti vizekkel foglalkozó munkacsoportok szakértői nyújtottak. A bizottsági hatásvizsgálatot külső tanácsadók által készített tanulmány támasztotta alá, amely áttekintette több szakpolitikai alternatíva gazdasági, társadalmi és környezeti hatásait, figyelembe véve a meglévő és tervezett uniós szintű szakpolitikák várható hatásait és az érdekelt felektől származó észrevételeket. A JRC anyagdokumentációi, a felszín alatti vizekkel foglalkozó munkacsoport jelentései, a tanácsadók vizsgálati jelentése és az érdekelt felek munkaértekezleteiről készült jelentések elérhetők a CIRCABC-ben. •Hatásvizsgálat A hatásvizsgálat során alternatívák három csoportját vizsgálták: a felszíni vizeket, a felszín alatti vizeket és a több területet érintő alternatívákat. A felszíni vizek esetében megvizsgálták, hogy milyen hatásokkal járna, ha az elsőbbségi anyagok jegyzéke (a felülvizsgált gyógyszerek, növényvédő szerek, ipari vegyi anyagok és fémek közül) több új anyaggal egészülne ki, és ennek megfelelően uniós szintű környezetminőségi előírások kerülnének megállapításra ezen anyagokra vonatkozóan. Néhány meglévő elsőbbségi anyag esetében a hatásvizsgálat – újabb tudományos bizonyítékok alapján – áttekintette a vonatkozó környezetminőségi előírások módosításával járó hatást. Más már meglévő elsőbbségi anyagok tekintetében a hatásvizsgálat a jegyzékből való törlés hatásait elemezte. A felszín alatti vizek esetében a hatásvizsgálat azt elemezte, hogy milyen hatással jár bizonyos anyagok (és azok csoportjainak) felvétele a jegyzékbe, nevezetesen a PFAS anyagok, a nem releváns növényvédőszer-metabolitok és a gyógyszerek. Végezetül a hatásvizsgálat számos lehetőséget vizsgált meg a vízszennyezés területén a digitalizáció, az adminisztratív észszerűsítés és a kockázatkezelés javítására. Az azonosított anyagok esetében a szennyezés fő forrásai a vegyipari gyártási folyamatok (a fa, a cellulóz, az acél, a tüzelőanyagok, a textíliák, a műanyagok stb. előállítása során keletkező közvetlen kibocsátások); a szennyvízkibocsátás, többek között a szövetek lemosásával a szennyvízbe kerülő gyógyszerek és vegyi anyagok, a fogyasztási cikkek, a tisztítószerek, a testápolási termékek; a növényvédő szerek, a biocid termékek és a gyógyszerek mezőgazdasági felhasználásából származó közvetett kibocsátások; az útépítésben használt vegyi anyagok; a fosszilis tüzelőanyaggal működő tüzelőberendezésekből származó higany és a tűzoltóhabban előforduló PFAS anyagok lerakódása. A szennyezés említett forrásainak és útvonalainak kérdésével több jogszabály is foglalkozik, köztük az ipari kibocsátásokról szóló 2010/75/EK irányelv (felülvizsgálat alatt), a települési szennyvíz kezeléséről szóló 91/271/EGK irányelv (felülvizsgálat alatt), a peszticidek fenntartható használatáról szóló 2009/128/EK irányelv (felülvizsgálat alatt), az emberi felhasználásra szánt gyógyszerekről szóló 2001/83/EK irányelv, az állatgyógyászati készítményekről szóló (EU) 2019/6 rendelet, az (1907/2006/EK) REACH-rendelet, a növényvédő szerekről szóló 1107/2009/EK rendelet, a biocid termékekről szóló 528/2012/EU rendelet, valamint a kozmetikai termékekről szóló 1223/2009/EK rendelet. E javaslat célja, hogy az említett anyagokra vonatkozó maximális koncentrációs határértékek meghatározásával javítsa a szennyezés forrásaira és útvonalaira vonatkozó uniós jogszabályok hatékonyságát és végrehajtását, és amennyiben az egészség vagy a környezet védelme érdekében indokolt, szigorúbb tagállami intézkedések elfogadását szorgalmazza a forrásokra, illetve útvonalakra vonatkozóan. Az alternatívákat környezeti, társadalmi és gazdasági költségeik és előnyeik alapján értékelték, és az előnyben részesített alternatívák alábbi csomagja került megállapításra: Felszíni vizek 1. alternatíva: Az elsőbbségi anyagok jegyzékének kiegészítése egyes anyagokkal és a hozzájuk tartozó környezetminőségi előírásokkal 23 anyag: 17-béta-ösztradiol (E2); acetamiprid; azitromicin; bifentrin; biszfenol-A; karbamazepin; klaritromicin; klotianidin; deltametrin; diklofenák; eritromicin; eszfenvalerát; ösztron (E1); etinil-ösztradiol (EE2); glifozát; ibuprofén; imidakloprid; nikoszulfuron; permetrin; tiakloprid; tiametoxam; triklozán, ezüst. 2. alternatíva: Az elsőbbségi anyagok jegyzékének kiegészítése anyagcsoporttal és a csoport egészére vonatkozó környezetminőségi előírással PFAS anyagok (24 megnevezett anyag összege). 3. alternatíva: A meglévő környezetminőségi előírások módosítása 14 anyag esetében szigorúbb előírások: klórpirifosz; cipermetrin; dikofol; dioxinok; diuron; fluorantén; hexabróm-ciklododekán (HBCDD); hexaklór-butadién; higany; nikkel; nonilfenol; PAH-ok; PBDE-k; tributil-ón. 2 anyag esetében kevésbé szigorú előírások: heptaklór / heptaklór-epoxid; hexaklórbenzol. 4. alternatíva: Mellőzés 4 anyag esetében: alaklór; széntetraklorid; klórfenvinfosz; szimazin. Felszín alatti vizek 1. alternatíva: Az I. melléklet kiegészítése a felszín alatti vizek minőségi előírásaival az egyes anyagokra vonatkozóan 2 gyógyszeripari anyag esetében: karbamazepin és szulfametoxazol. Valamennyi nem releváns növényvédőszer-metabolit (nrM) esetében a felszín alatti vizekre vonatkozó egyedi minőségi előírás: 0,1 µg/l. 2. alternatíva: Az I. melléklet kiegészítése a felszín alatti vizek minőségi előírásaival a csoport egészére vonatkozóan PFAS anyagok (24 megnevezett anyag összege). 3. alternatíva: A II. melléklet kiegészítése 1 anyaggal: primidon. Digitalizáció, adminisztratív észszerűsítés és jobb kockázatkezelés 1. alternatíva: Iránymutatás és tanácsadás a monitoringgal kapcsolatban b) A hatásalapú módszerekre vonatkozó meglévő iránymutatások javítása a szennyezőanyag-csoportok /-keverékek hatásalapú módszerek alkalmazásával történő nyomon követésének javítása érdekében. c) Harmonizált mérési szabvány és iránymutatás kidolgozása a vízben található mikroműanyagokra vonatkozóan, alapot szolgáltatva a tagállami jelentéstételhez, valamint a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv és a felszín alatti vizekről szóló irányelv szerinti jövőbeli jegyzékbe vételhez. 2. alternatíva: Kötelező monitoringgyakorlatok meghatározása/módosítása a) Arra vonatkozó kötelezettség beillesztése a környezetminőségi előírásokról szóló irányelvbe, hogy hatásalapú módszereket kell használni az ösztrogének nyomon követéséhez. b) A felszíni vizek és az ivóvíz megfigyelési listájához hasonló kötelező megfigyelési lista összeállítása a felszín alatti vizekre vonatkozóan, továbbá iránymutatás nyújtása a listán szereplő anyagok nyomon követéséhez. c) A felszíni vizekre vonatkozó megfigyelési lista nyomon követésének és felülvizsgálati ciklusának javítása annak érdekében, hogy több idő álljon rendelkezésre az adatok feldolgozására a felülvizsgálat előtt. 3. alternatíva: A jelentéstétel és az osztályozás összehangolása a) Automatizált adatszolgáltatási mechanizmus kialakítása a környezetminőségi előírásokról szóló irányelvhez és a víz-keretirányelvhez kapcsolódóan azért, hogy a jelenlegi jelentéstételi gyakorlattal járó erőfeszítések észszerűsítése és csökkentése érdekében a monitoring-, illetve állapotadatok rövid időközönként és könnyen elérhetők legyenek, valamint hogy hozzá lehessen férni a nyers monitoringadatokhoz. b) A vízgyűjtő-gazdálkodási tervekre vonatkozó környezetminőségi előírások adattárának bevezetése a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv mellékleteként, továbbá a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek beépítése a felszíni vizek kémiai állapotának értékelésébe. 4. alternatíva: Jogalkotási és adminisztratív szempontok a) A víz-keretirányelv helyett a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv használata az elsőbbségi anyagok jegyzékének összeállításához, valamint a felszíni, illetve felszín alatti vizekre vonatkozó szennyezőanyag-jegyzékek bizottsági eljárásrend vagy felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén történő aktualizálása. b) Az aldrin, a dieldrin, az endrin, az izodrin, a DDT, a tetraklór-etilén és a triklór-etilén státuszának módosítása egyéb szennyező anyagról elsőbbségi anyagra. c) Az 1,2-diklór-etán, a fluorantén, az ólom, az oktilfenol-etoxilátok és a pentaklórfenol státuszának módosítása elsőbbségi veszélyes anyagra. A javasolt szakpolitikai csomag biztosítja, hogy a jogszabályi változások arányosak maradjanak, miközben a gazdasági, társadalmi és környezeti előnyök meghaladják a módosítás nyomán fellépő költségeket, és hogy a jogszabályok azokra a kérdésekre összpontosítsanak, amelyekkel a leghatékonyabban uniós szinten lehet foglalkozni. E kezdeményezés járulékos költségeinek és mindenekelőtt előnyeinek számszerűsítése nehéz feladat, tekintettel arra, hogy bizonyos uniós szintű intézkedések esetében kölcsönhatás áll fenn más szakpolitikai kezdeményezésekkel (és ez a kezdeményezés azokra támaszkodik). Ezen túlmenően a tagállamok jórészt megválaszthatják, hogy milyen intézkedéseket hajtanak végre a megfelelés érdekében, így a költségek és az előnyök a nemzeti, illetve helyi körülményektől függően változnak. A felszíni vizek esetében jelentős közvetlen költségek várhatók például az ibuprofén, a glifozát, a PFAS anyagok és a biszfenol-A elsőbbségi anyagok jegyzékébe való felvétele, valamint a többgyűrűs aromás szénhidrogénekre (PAH-ra), a higanyra és a nikkelre vonatkozó környezetminőségi előírások módosítása nyomán. Ez valószínűleg ipari termékfejlesztési költségeket eredményez, és helyettesítési költségekkel jár ezen anyagok felhasználói számára, beleértve a mezőgazdasági ágazatot is. A felszín alatti vizekkel kapcsolatban a legjelentősebb költségek valószínűleg a PFAS anyagokra vonatkozó minőségi előírások bevezetéséből adódnak. A költségek kapcsolódhatnak a növényvédő szerek vagy ipari vegyi anyagok használatának korlátozásához, például a szennyezett szilárd szerves anyagok kezeléséhez és a fokozottabb szennyvízkezeléshez. Az előnyben részesített alternatíva szerinti digitalizáció, adminisztratív észszerűsítés és jobb kockázatkezelési lehetőségek költségei adminisztratív jellegűek, kezdetben uniós szinten jelentkeznének, és – az automatizált adattovábbítási mechanizmussal járó költségek kivételével – általában alacsonyak lennének. Tekintettel arra, hogy ugyanazzal az anyaggal több más uniós szakpolitika is foglalkozik, az így meglévő óhatatlan kölcsönhatások és szinergiák miatt a költségek nem tulajdoníthatók kizárólag ennek a kezdeményezésnek. A szennyezési költségeket főként az ipari kibocsátásokról szóló irányelv és a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv, a PFAS anyagokra – a nem helyettesíthető felhasználás kivételével – bevezetendő tilalom, a mikroműanyagokra vonatkozó, küszöbön álló kezdeményezés végrehajtása és egyebek révén lehet internalizálni. A települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv felülvizsgálata például ösztönözni fogja a települési szennyvíztisztító telepek korszerűsítését, és kiterjesztett gyártói felelősséget vezet be a költségek fedezésére, ami jelentősen csökkenti majd a felszíni és a felszín alatti vizek mikroszennyezőanyag-terhelését. A javasolt kezdeményezés hozzá fog járulni az akut toxicitású és/vagy perzisztens vegyi anyagok koncentrációjának csökkentéséhez a felszíni és a felszín alatti vizekben. Emellett növelni fogja a vízi ökoszisztémák és az általuk nyújtott szolgáltatások értékét is. Az előnyök közé tartozik tehát az emberi egészségre, a természetre, a beporzókra és a mezőgazdaságra gyakorolt hatások csökkenése, valamint a vízkezelés elkerült költségei. A vegyi anyagok nyomon követésére vonatkozó könnyebben hozzáférhető és további felhasználásra alkalmas adatoknak köszönhetően jelentősen javul majd a biztonsági értékelés koherenciája, és fontos lépést tehetünk az európai zöld megállapodásban vállalt „egy anyag, egy értékelés” megközelítés felé. Fenntartható fejlődési célok

A javaslat kedvező hatást gyakorol a 6. (víz), a 12. (fogyasztás és termelés) és a 14. (óceánok) fenntartható fejlődési cél teljesítésére. A 6. fenntartható fejlődési cél tekintetében várhatóan alacsonyabb lesz az ivóvízforrások szennyezettségi szintje, javul a felszíni és felszín alatti vizek kémiai minősége, a jó környezeti minőségű víztestek aránya pedig idővel várhatóan növekedni fog, mivel a tagállamok intézkedéseket hoznak és hajtanak végre a szennyező anyagok koncentrációjának csökkentése érdekében. A 12. fenntartható fejlődési céllal kapcsolatban az várható, hogy mind az uniós szinten (például a fenntartható termelésre irányuló kezdeményezés, illetve a nem helyettesíthető felhasználásúak kivételével az összes PFAS anyag közeljövőben való betiltása révén), mind a tagállami szinten hozott intézkedések nyomán más, kevésbé mérgező összetevők kerülnek majd felhasználásra a termékekben. Végezetül a 14. fenntartható fejlődési cél esetében fontos megemlíteni a víz-keretirányelv hatálya alá tartozó átmeneti és tengeri (a parttól számítva egy tengeri mérföldre található) víztestekre gyakorolt közvetlen hatást. Emellett a folyókon keresztül a tengerekbe és óceánokba jutó édesvízben fokozatosan csökkenni fog az e kezdeményezés által szabályozott anyagok koncentrációja. Éghajlati konzisztencia-ellenőrzés és az energiahatékonyság elsődlegességének elve A javaslat összhangban van az európai klímarendeletben meghatározott klímasemlegességi célkitűzéssel, valamint az Unió 2030-ra és 2050-re kitűzött céljaival. A javaslatnak az éghajlatváltozás-mérséklési törekvésekre gyakorolt legjelentősebb hatása bizonyos anyagok szennyvíztisztító telepeken történő eltávolításához kapcsolódik, amely minden esetben energiaigényes folyamat. Attól függően, hogy a tagállamok milyen intézkedéseket hoznak a vízben jelenlévő anyagok csökkentésére, illetve fokozatos kivezetésére, a hatás lehet pozitív (ha az anyagokat a forrásnál kezelik, hiszen így nem kell a szennyvízből eltávolítani őket), semleges (ha az anyagokat olyan helyettesítő anyagokkal váltják fel, amelyek eltávolítása változatlan erőfeszítést igényel a szennyvíztisztító telepeken) vagy negatív, ha a tagállamok úgy döntenek, hogy túlnyomórészt a szennyvíztisztításra támaszkodnak. Ez utóbbi forgatókönyvnek azonban kevés a valószínűsége, hiszen a forrásnál történő beavatkozás általában olcsóbb és hatékonyabb megoldás. Emellett a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv felülvizsgálata előírja, hogy a szennyvízkezelési terveknek 2040-re klímasemlegesnek kell lenniük, ezért e javaslatnak nem lesz a fokozott szennyvízkezeléshez köthető nettó negatív hatása. A javaslat figyelembe veszi az energiahatékonyság elsődlegességének elvét, amint az az energiahatékonysági irányelv átdolgozásában is szerepel. Az éghajlati konzisztencia-ellenőrzéshez hasonlóan a szakpolitikai alternatívák – a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv felülvizsgálatával együtt – várhatóan semleges, vagy annál kedvezőbb hatással lesznek az energiahatékonyság szempontjából. A Szabályozói Ellenőrzési Testület 2022. június 24-én fenntartásokkal ugyan, de pozitív véleményt adott ki. •Alapjogok A javaslat nem érinti az alapjogok védelmét. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A mellékelt pénzügyi kimutatás a szennyezőanyag-mentességi csomagra vonatkozik, beleértve a jelenlegi javaslatot, valamint a települési szennyvíz kezeléséről szóló irányelv és a levegőminőségi irányelv felülvizsgálatára irányuló javaslatot. Áttekintést ad a költségvetési vonzatokról, valamint a szükséges emberi és igazgatási erőforrásokról. A javaslatnak költségvetési vonzatai lesznek a Bizottság, az Európai Környezetvédelmi Ügynökséget (EEA) és az Európai Vegyianyag-ügynökséget (ECHA) érintően a szükséges emberi és igazgatási erőforrások tekintetében. A Bizottság végrehajtási és jogérvényesítési munkaterhelése kissé növekedni fog, mivel bővül a jegyzékbe vett anyagok köre, továbbá harmonizálni kell a nemzeti szinten aggodalomra okot adó anyagokra vonatkozó minőségi előírásokat és küszöbértékeket. A Bizottság szempontjából kedvező változás, hogy a tudományos feladatokat átcsoportosítják az ECHA-hoz, és az ügynökség következetesen segíti majd a Bizottságot az anyagok és keverékek osztályozásában, a minőségi előírások és a küszöbértékek meghatározásában, a megfelelő analitikai módszerek azonosításában és a releváns monitoringadatok értékelésében. Az ECHA által nyújtott tudományos támogatás várhatóan tizenegy teljes munkaidős alkalmazottat igényel. Az EEA-ra a tagállamoktól megkövetelt fokozottabb és gyakoribb jelentéstétel, valamint a jegyzékben szereplő anyagok számának kis mértékű növekedése nyomán hárul majd több munka, ami összesen négy további teljes munkaidős egyenértékű alkalmazottat tesz szükségessé a már bevont három és fél teljes munkaidős egyenértékű személyzet mellett. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A Bizottságnak hatévente bejelentett vízgyűjtő-gazdálkodási tervek, valamint a közös végrehajtási stratégia szerint az EEA-hoz önkéntes alapon benyújtandó elektronikus jelentések továbbra is a javaslat hatékony végrehajtásának ellenőrzését szolgáló kulcsfontosságú információforrások, elsősorban ami a felszíni és felszín alatti vizekre vonatkozó új vagy felülvizsgált minőségi előírásoknak való megfelelés ellenőrzését illeti. A továbbfejlesztett megfigyelésilista-mechanizmusok, amelyek az újonnan megjelenő, aggodalomra okot adó szennyező anyagok nyomon követésére kötelezik a tagállamokat, lehetővé teszik a Bizottság számára, hogy az ECHA és a tagállamok segítségével megállapíthassa, szükség van-e további vagy szigorúbb minőségi előírásokra. A tényleges monitoringadatok rendszeres bejelentésének és azok EEA általi elemzésének köszönhetően mind az uniós intézmények, mind a tagállamok és a nyilvánosság is pontosabb és naprakészebb képet kaphat az EU területén található felszíni és felszín alatti víztestek állapotáról. A továbbfejlesztett Európai Szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási Nyilvántartással (Európai PRTR) való szinergiáknak köszönhetően, amelynek helyébe rövidesen az új online elektronikus adatbázis, az „ipari kibocsátási portál” lép, a kibocsátásokra vonatkozó nyilvántartások jelenleg hatévente történő bejelentésének gyakorlatát sokkal rendszeresebb és koherensebb adatszolgáltatás váltja fel, mely ágazatonként ad áttekintést a teljes szennyezőanyag-kibocsátásról. Ez lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy végrehajtási erőfeszítéseiket bizonyos területekre összpontosítsák. Mind a felszíni, mind a felszín alatti vizekről szóló irányelvek mellékleteit a tudományos és műszaki fejlődés fényében rendszeresen felül fogják vizsgálni. Azzal, hogy rugalmasabbá válik az aggodalomra okot adó anyagokra vonatkozó minőségi előírások elfogadási eljárása, és ezzel együtt mind az EEA, mind az ECHA központi szerepet kap a monitoringadatok rendszeres elemzése, illetve a folyamatos tudományos támogatás céljából, jobban meg lehet majd ítélni a jelenlegi előírások helytállóságát és az új előírások szükségességét az újonnan megjelenő, aggodalomra okot adó szennyező anyagok gyors kezelése érdekében. A két ügynökség munkafolyamatba való bevonása megfelel a vegyi anyagokra vonatkozó stratégia azon célkitűzésének, hogy elmozdulás történjen az „egy anyag, egy értékelés” megközelítés felé, ami hatékonyabb, eredményesebb és koherensebb biztonsági értékeléseket eredményez valamennyi vonatkozó uniós jogszabályt illetően, lendületet adva ezáltal a hatékonyabb és több területet érintő végrehajtási intézkedéseknek és új előírásokra vonatkozó javaslatoknak. A monitoring- és állapotadatok rendszeres elemzése biztos alapul fog szolgálni a tágabb szennyezőanyag-mentességi nyomonkövetési és előrejelzési kerethez, amelyet 2022-től kezdődően kétévente tesznek közzé. Ennek segítségével értékelni lehet, hogy milyen hatásokkal jár, ha az Unió-szerte alkalmazott harmonizált minőségi előírások révén csökken a víztestek szennyezése. •Magyarázó dokumentumok

A javaslatot magyarázó dokumentumokkal kell kiegészíteni, mivel ezek kulcsfontosságúak a megfelelőség értékeléséhez és annak ellenőrzéséhez, hogy az átültető szövegek megfelelően tükrözik-e az irányelv szövegét és szellemét. Ez azért fontos és nélkülözhetetlen, mert a javaslat három irányelvet módosít, és a módosítások különböző nemzeti jogszabályokba kerülhetnek átültetésre. Mivel a javaslat elsődleges célja a meglévő minőségi előírások módosítása, illetve újak bevezetése, a magyarázó dokumentumok megkönnyítik a körültekintő ellenőrzést is. •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata (1)A 2000/60/EK irányelv módosításai Az 1. cikk, a 7. cikk (2) bekezdése, a 11. cikk (3) bekezdésének k) pontja, a 4. cikk (1) bekezdése, valamint az V. melléklet (1.4.3., 2.3.2. és 2.4.5. pont) és a VII. melléklet (7.7. pont) a 16. és 17. cikk javasolt törlése miatt módosul (lásd alább). A fogalommeghatározásokat tartalmazó 2. cikk „A felszíni víz jó kémiai állapota”, az „Elsőbbségi anyagok” és a „Környezetminőségi előírások” fogalommeghatározások aktualizálása, valamint az „Elsőbbségi veszélyes anyagok” és a „Vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok” fogalommeghatározásának bevezetése érdekében módosul. Ezekre a változtatásokra a következők céljából van szükség: 1. azon javaslat figyelembevétele, hogy a környezetminőségi előírások elfogadása a jelenlegi együttdöntési eljárás helyett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok alapján történjen; 2. a „kémiai állapot” fogalmának kiterjesztése a „vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra” is, amelyek eddig az „ökológiai állapot” V. mellékletben szereplő meghatározásának részét képezték; 3. annak figyelembevétele, hogy az esetleges hatásalapú cselekvési küszöbértékek a jövőben a „környezetminőségi előírások” fogalommeghatározásának részét képezik. A vízgyűjtő kerületeken belüli közigazgatási koordinációról szóló 3. cikk módosításának célja egy arra vonatkozó előírás bevezetése, amelynek értelmében rendkívüli természeti körülmények vagy vis maior – különösen szélsőséges árvizek, elhúzódó aszályok vagy jelentős szennyezési események – esetén a folyó alsó szakaszán fekvő tagállamok területén található potenciálisan érintett víztestek tekintetében illetékes hatóságok figyelmeztessék egymást és működjenek együtt a károk minimalizálása és a következmények kezelése érdekében. A 16. cikk törlése miatt indokolt, fent említett kiigazítás mellett a célkitűzésekről szóló 4. cikk módosítása annak biztosítására irányul, hogy az a) pont iv. alpontja kifejezett kötelezettséget írjon elő a tagállamok számára, hogy az elsőbbségi anyagokból származó szennyezés mellett fokozatosan csökkentsék a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokból származó szennyezést is. A 8. cikk vízállapot-elemzési és -megfigyelési módszerekről szóló (3) bekezdésére irányuló módosítás célja, hogy a bizottsági eljárásrendet összhangba hozza a Lisszaboni Szerződéssel és ennek megfelelően az eddigi „ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás” helyébe a 21. cikkben meghatározott „vizsgálóbizottsági eljárás” lépjen. Emellett e bekezdés egy új felhatalmazással egészül ki annak érdekében, hogy végrehajtási jogi aktusokat lehessen elfogadni azon új kötelezettségekkel kapcsolatos további részletek meghatározására, amelyek értelmében a monitoringadatokat az EEA rendelkezésére kell bocsátani, az állapotadatokat pedig rendszeresebb időközönként kell elérhetővé tenni, összhangban az újonnan beillesztésre kerülő (4) és (5) bekezdéssel. Ezek a módosítások teljes mértékben összhangban vannak a 2007/2/EK irányelv (INSPIRE) szerinti meglévő kötelezettségekkel, amelyek szerint a tagállamoknak nyilvánosan hozzáférhetővé kell tenniük a téradatkészleteket, többek között a környezetvédelmi megfigyelő létesítmények elhelyezkedésére és működésére, a releváns kibocsátásmérésekre és a környezeti elemek (levegő, víz, talaj) állapotára vonatkozóan. Az adminisztratív terhek csökkentése érdekében tovább kell egyszerűsíteni az adatterjesztést is, összhangban az EU digitális stratégiájával, a nyílt hozzáférésű adatokról szóló (EU) 2019/1024 irányelvvel és a vegyi anyagokra vonatkozó fenntartható stratégia szerinti „egy anyag, egy értékelés” megközelítéssel. A pontszerű és a diffúz forrásokra vonatkozó kombinált megközelítésről szóló 10. cikk annak érdekében módosul, hogy aktualizálni lehessen a pontszerű és a diffúz szennyezéssel foglalkozó különböző irányelvekre való hivatkozásokat (azok hatályon kívül helyezését és helyettesítését követően). A tagállamok által nem kezelhető kérdésekről szóló 12. cikk a tagállamok közötti együttműködési eljárás megerősítése és formalizálása érdekében módosul. A 15. cikk (3) bekezdését, amely az intézkedési programok tekintetében elért haladást háromévente bemutató közbenső jelentéstételről rendelkezik, el kell hagyni, mivel az ezzel járó adminisztratív teher a végrehajtás jobb ellenőrzése és irányítása biztosította előnyökhöz képest aránytalannak tekinthető. A 16. és a 17. cikket, amelyek értelmében a Bizottságnak jogalkotási javaslatokat kellett kidolgoznia a felszíni és a felszín alatti víztestekre vonatkozó környezetminőségi előírások jegyzékbe vételére és meghatározására, el kell hagyni, mivel e cikkek elavulttá váltak. A 18. cikk (2) bekezdésének e) pontja a 16. cikk javasolt törlésére, a 18. cikk (4) bekezdése pedig a 15. cikk (3) bekezdésének javasolt törlésére tekintettel módosul. A technikai kiigazításokról szóló 20. cikk a következők érdekében módosul: 1. az I. és a III. melléklet kiigazítására jelenleg szolgáló, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás felváltása felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozó eljárással; 2. a II. és V. melléklet végrehajtásáról szóló iránymutatások elfogadására, valamint az adattovábbítás és -feldolgozás formátumának meghatározására jelenleg szolgáló, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás felváltása vizsgálóbizottsági eljárással. Az új 20a. cikk a Lisszaboni Szerződéssel összhangban bevezeti a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó eljárással kapcsolatos rendelkezéseket. A bizottsági eljárásról szóló 21. cikk módosításának célja, hogy az eddigi „komitológiai határozatra” való hivatkozást a jelenleg alkalmazandó „bizottsági eljárásrendről szóló rendeletre” való hivatkozással váltsa fel. A hatályon kívül helyezésekről és átmeneti rendelkezésekről szóló 22. cikk a hivatkozások aktualizálása érdekében módosul, figyelembe véve a 2000/60/EK és a 2008/105/EK irányelv vonatkozó mellékleteinek javasolt módosításait. A 16. cikk törlése révén indokolt, fent említett kiigazítások mellett az V. melléklet a következők érdekében módosul: 1. a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok törlése az ökológiai állapot fogalommeghatározásából és felvételük a kémiai állapot fogalommeghatározásába annak biztosítására, hogy az elsőbbségi anyagok és a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok nyomon követésére ne csak vízbe történő kibocsátás, hanem légköri lerakódás esetén is sor kerüljön; 2. a Bizottság felhatalmazása az interkalibrációs eljárás eredményeinek felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén történő elfogadására; 3. annak lehetővé tétele a tagállamok számára, hogy új monitoringtechnikákat alkalmazzanak, ideértve a Föld-megfigyelést és a távérzékelést is. A fő szennyező anyagok nem kimerítő felsorolását tartalmazó VIII. melléklet a mikroműanyagok és az antimikrobiális rezisztenciagének felvétele érdekében módosul. A X. mellékletet el kell hagyni, mivel az abban szereplő jegyzék helyébe a 2008/105/EK irányelv I. mellékletének A. részében szereplő jegyzék lép.

(2)A felszín alatti vizekről szóló 2006/118/EK irányelv módosításai A cím módosítása egyértelművé teszi, hogy ez az irányelv csak a szennyezésre vonatkozik, a felszín alatti vizek mennyiségi állapotára nem. Az irányelv célkitűzését ismertető 1. cikk a víz-keretirányelv 17. cikkére való hivatkozás törlése érdekében módosul, amely a felszín alatti vizekről szóló irányelv elfogadásának alapját képezte, ezért elavulttá vált. A fogalommeghatározásokat tartalmazó 2. cikk úgy módosul, hogy a tagállamok által megállapított küszöbértékek mellett tartalmazza az uniós szintű küszöbértékek meghatározását is. A felszín alatti vizek kémiai állapotának megítélésére szolgáló kritériumokról szóló 3. cikk az „uniós szinten meghatározott küszöbértékek” új fogalommeghatározásának figyelembevétele érdekében módosul. A felszín alatti vizek kémiai állapotának meghatározására szolgáló eljárást ismertető 4. cikk a 3. cikk kapcsán említettek miatt módosul. A szöveg egy új 6a. cikkel egészül ki, amely kötelezővé teszi a felszín alatti víztestekre vonatkozó „megfigyelésilista-mechanizmust”, összhangban a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv 8b. cikkében foglalt rendelkezéssel. Ez a mechanizmus tulajdonképpen egy hároméves folyamatot alakít ki, amelynek során a Bizottság az ECHA közreműködésével és a tagállamokkal szoros konzultációt folytatva rangsorolja a felszín alatti vizekben nyomon követendő anyagokat. Az így kapott információk beépülnek majd az I. mellékletbe foglalandó minőségi előírások hatévente sorra kerülő felülvizsgálatába. A rendelkezés kötelezettséget állapít meg továbbá az ECHA számára arra vonatkozóan, hogy tegye nyilvánosan hozzáférhetővé a megfigyelési listával kapcsolatban készített tudományos jelentéseket. A technikai kiigazításokról szóló 8. cikk a következők érdekében módosul: 1. a végrehajtási aktusokra vonatkozó eljárás felváltása felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal a II. melléklet A. és C. részének, valamint a III. és IV. mellékletnek a tudományos és műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítása céljából; 2. a Bizottság felhatalmazása arra, hogy az I. mellékletet a felszín alatti vizeket szennyező új anyagokkal egészítse ki és meghatározza a hozzájuk tartozó új, uniós szintű minőségi előírásokat, valamint hogy a II. melléklet B. részét olyan szennyező anyagokkal egészítse ki, amelyek tekintetében a tagállamoknak mérlegelniük kell nemzeti szintű küszöbértékek megállapítását; 3. a Bizottság felhatalmazása arra, hogy az emberi egészség és a környezetvédelem szintjének növelése és az összehangoltabb végrehajtás érdekében szükség esetén akár olyan szennyező anyagok vagy azok csoportjai esetében is uniós szintű küszöbértékeket állapítson meg, amelyek nem minősülnek az EU egészére nézve aggodalomra okot adó anyagnak; 4. annak egyértelművé tétele, hogy az ECHA-ra központi szerep hárul ebben a folyamatban, valamint hogy köteles nyilvánosan hozzáférhetővé tenni az esetleges módosításokkal összefüggő tudományos jelentéseket. Az újonnan beillesztett 8a. cikk célja a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó eljárással kapcsolatos rendelkezések bevezetése a Lisszaboni Szerződéssel összhangban. A bizottsági eljárásról szóló 9. cikk annak érdekében módosul, hogy az eddigi „komitológiai határozat” kifejezést az újabb keletű „bizottsági eljárásrendről szóló rendelet” kifejezés váltsa fel. Az I. és a II. melléklet együttdöntési eljárással történő felülvizsgálatáról szóló 10. cikket el kell hagyni a 8. és a 8a. cikkben a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozóan meghatározott új eljárásra tekintettel. A felszín alatti vízre vonatkozó uniós szintű minőségi előírásokról szóló I. melléklet új szennyező anyagokkal, valamint egyes poli- és perfluorozott alkilátokra (PFAS), gyógyszerekre és nem releváns növényvédőszer-metabolitokra vonatkozó kapcsolódó minőségi előírásokkal egészül ki. A felszín alatti vizek szennyező anyagaira vonatkozó nemzeti szintű küszöbértékekről szóló II. melléklet a következők érdekében módosul: 1. a primidon gyógyszeripari anyag felvétele azon szintetikus anyagok jegyzékébe, amelyek tekintetében a tagállamoknak mérlegelniük kell nemzeti szintű küszöbértékek megállapítását; 2. annak egyértelművé tétele, hogy a B. és a C. rész kizárólag a küszöbértékek nemzeti szintű meghatározásának mechanizmusára vonatkozik; 3. annak biztosítása, hogy a tagállamok tájékoztatást nyújtsanak az ECHA-nak, lehetővé téve számára az információk nyilvánosan hozzáférhetővé tételét; valamint 4. a szöveg kiegészítése egy új D. résszel a „triklór-etilén és tetraklór-etilén összege” anyagcsoportra vonatkozó harmonizált küszöbértékek beillesztése céljából. A felszín alatti vizek kémiai állapotának meghatározásáról szóló III. melléklet, valamint a jelentős és tartósan emelkedő tendenciák azonosításáról és megfordításáról szóló IV. melléklet az „uniós szinten meghatározott küszöbértékek” új koncepciójának figyelembevétele érdekében módosul. (3)A környezetminőségi előírásokról szóló 2008/105/EK irányelv módosításai A cím módosítása egyértelművé teszi, hogy az irányelv a felszíni vizeket érintő szennyezésre vonatkozik. A környezetminőségi előírásokról szóló 3. cikk az új és felülvizsgált környezetminőségi előírások alkalmazási kezdőnapjának pontosítása érdekében módosul. A (2) bekezdés szerinti biótamonitoringra, valamint a (6) bekezdés szerinti hosszú távú tendenciaelemzésre vonatkozó kötelezettségek is egyszerűsödnek azáltal, hogy alkalmazási körüket pontosítja a melléklet. A (7) bekezdést el kell hagyni tekintettel arra, hogy a javaslat az elsőbbségi anyagok jegyzékének módosítása tekintetében az együttdöntési eljárás felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal való felváltását szorgalmazza. A kibocsátások nyilvántartásáról szóló 5. cikk annak érdekében módosul, hogy egyszerűsödjön a jelentéstételi kötelezettség, és az lehetőség szerint összhangban legyen a nagy ipari létesítmények kibocsátásaira vonatkozó (jelenleg felülvizsgálat alatt álló) uniós jogszabályokkal, továbbá hogy lehetővé váljon az ipari kibocsátások portáljára történő egyszerűsített jelentéstétel, amelynek részleteit egy jövőbeli végrehajtási jogi aktusban kell meghatározni. A vízgyűjtő-gazdálkodási tervek keretében történő jelentéstétel ezért a továbbiakban csak a diffúz kibocsátásokra vonatkozik. A vegyi anyagokra vonatkozó különböző uniós jogszabályok koordinációjáról szóló 7a. cikk módosításának célja a gyógyszerekről szóló uniós jogszabályokra való hivatkozás beillesztése, és annak a javaslatnak a figyelembevétele, hogy a környezetminőségi előírások aktualizálása, illetve új előírások meghatározása együttdöntési eljárás helyett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok alapján történjen. A 8. cikk a következők érdekében módosul: 1. az Európai Bizottság felhatalmazása arra, hogy hatévente felülvizsgálja az I. mellékletet abból a célból, hogy az ECHA észrevételei alapján mérlegelni lehessen új elsőbbségi anyagok és a kapcsolódó környezetminőségi előírások jegyzékbe vételét; 2. a Bizottság felhatalmazása arra, hogy rendszeresen felülvizsgálja a vízgyűjtő-specifikus szennyezőanyag-kategóriák jegyzékét, mely anyagok mostantól az új II. melléklet B. részében szerepelnek (ebből a célból a szóban forgó II. melléklet a víz-keretirányelv 1.2.6. pontjának és VIII. mellékletének helyébe lép, amelyek ennek megfelelően módosulnak azért, hogy a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok az ökológiai állapot fogalommeghatározása helyett a kémiai állapotra alkalmazandó szabályok között szerepeljenek); 3. a Bizottság felhatalmazása arra, hogy szükség esetén uniós szintű környezetminőségi előírásokat fogadjon el a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra vonatkozóan, és ezeket felvegye a II. melléklet C. részébe (a javaslat a C. részben négy olyan elsőbbségi anyagot sorol fel, amelyek korábban az I. mellékletben szerepeltek, de amelyeket töröltek a jegyzékből, mivel azok már nem minősülnek az EU egészére nézve aggodalomra okot adó anyagnak); 4. annak egyértelművé tétele, hogy az ECHA-nak – a tagállamokkal és az érdekelt felekkel szoros együttműködésben – központi szerepet kell játszania a környezetminőségi előírások kidolgozásában, valamint hogy köteles nyilvánosan hozzáférhetővé tenni a mellékletek módosításával összefüggő tudományos jelentéseket.

A 8a. cikk a következők érdekében módosul: 1. a mindenütt előforduló PBT anyagok kémiai állapotára vonatkozó tagállami jelentéstétel egyszerűsítése azáltal, hogy az általános kémiai állapottól elkülönítve lehet feltüntetni őket; 2. egyes anyagok esetében kevésbé intenzív monitoring lehetővé tétele a tagállamok számára; 3. előírás a tagállamok számára, hogy hatásalapú monitoringot végezzenek az ösztrogén hormonok víztestekben való jelenlétének értékelésére, tekintettel a hatásalapú cselekvési küszöbértékek lehetséges jövőbeli meghatározására. A 8b. cikk a következők érdekében módosul: 1. a megfigyelésilista-mechanizmus monitoringjának és felülvizsgálati ciklusának javítása azáltal, hogy hároméves ciklus kerül megállapításra a jelenlegi kétéves ciklus helyett. Ez és az ellenőrzési ciklus 12 hónapról 24 hónapra történő javasolt meghosszabbítása több időt hagy az adatok feldolgozására a lista felülvizsgálata előtt, hogy így jobban figyelembe lehessen venni a szezonális kibocsátási profilú szennyező anyagok (pl. növényvédő szerek/biocidok) váltakozó gyakoriságát; 2. a mikroműanyagok és egyes antimikrobiális rezisztenciagének felvételének lehetővé tétele a következő megfigyelési listára, feltéve, hogy az ECHA észrevételei alapján megfelelő monitoring- és elemzési módszerek kerülnek meghatározásra. Az új 8d. cikk előírja a tagállamok számára, hogy az új II. melléklet A. részében felsorolt vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra vonatkozóan környezetminőségi előírásokat határozzanak meg. Ez a víz-keretirányelv V. mellékletének 1.2.6. pontjában jelenleg megfogalmazott kötelezettség helyébe lép, összhangban azzal a javaslattal, hogy a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok a felszíni víztestek kémiai állapota, nem pedig ökológiai állapota értékelésének részét képezzék. A rendelkezés célja továbbá annak biztosítása, hogy amennyiben bizonyos vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok tekintetében uniós szintű környezetminőségi előírások kerültek megállapításra, azok elsőbbséget élvezzenek a nemzeti szinten meghatározott környezetminőségi előírásokkal szemben. Végezetül a módosítás az ECHA tájékoztatására kötelezi a tagállamokat, hogy az az átláthatóság és a szinergiák növelése érdekében közzétehesse a szennyező anyagok jegyzékbe vételére és/vagy a környezetminőségi előírások meghatározására vonatkozó szándékokat. A 10. cikket, amely kimondja, hogy a víz-keretirányelv X. mellékletének helyébe a 2008/105/EK irányelv II. mellékletében foglalt szöveg lép, el kell hagyni, mivel a 2008/105/EK irányelv II. mellékletét is el kell hagyni, a X. mellékletet pedig az elsőbbségi anyagok jegyzékének kiigazítására és a hozzájuk tartozó környezetminőségi előírások meghatározására szolgáló, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozó eljárás 2008/105/EK irányelvbe történő beillesztése nyomán kell elhagyni. Az I. melléklet címe az „egyéb szennyező anyagok” szövegrész törlése érdekében módosul, amely elavulttá vált, hiszen olyan anyagokra vonatkozik, amelyek a környezetminőségi előírásokról szóló irányelv elfogadása előtt más jogszabályok hatálya alá tartoztak; nem indokolt többé különbséget tenni az elsőbbségi anyagok és az „egyéb szennyező anyagok” között. Az egyes anyagokat és a hozzájuk tartozó környezetminőségi előírásokat felsoroló A. rész helyébe egy új melléklet lép, amelyben az elsőbbségi anyagok jegyzéke további 23 anyaggal, köztük gyógyszerekkel, ipari anyagokkal, növényvédő szerekkel és fémekkel egészül ki. A melléklet megjelöli továbbá a veszélyes anyagokat, a mindenütt előforduló PBT-ket, valamint azokat, amelyek hosszú távú tendenciaértékelést igényelnek. A szöveg egy új II. melléklettel egészül ki, amely az A. részben azon vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok nem kimerítő felsorolását tartalmazza, amelyekre vonatkozóan a tagállamoknak fontolóra kell venniük környezetminőségi előírások meghatározását és alkalmazását, ha azok aggodalomra adnak okot. A B. rész tartalmazza az általános elveket és a releváns iránymutatásokat, míg a C. rész a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra vonatkozó harmonizált környezetminőségi előírások adattárát tartalmazza. Ez utóbbi felhatalmazáson alapuló jogi aktusok révén kiigazításra kerül a jövőben. E jogi aktusok révén a Bizottság – amennyiben a környezet megfelelő és harmonizált védelmének biztosításához szükséges – harmonizált környezetminőségi előírásokat fog megállapítani bizonyos egyéb vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra vonatkozóan, még az olyan szennyező anyagok esetében is, amelyek az EU egészére nézve nem vagy még nem minősülnek aggodalomra okot adónak. 2022/0344 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló 2000/60/EK irányelv, a felszín alatti vizek szennyezés és állapotromlás elleni védelméről szóló 2006/118/EK irányelv és a vízpolitika területén a környezetminőségi előírásokról szóló 2008/105/EK irányelv módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1)A felszíni és felszín alatti vizek kémiai anyagokkal történő szennyezése olyan hatásokkal fenyegeti a vízi környezetet, mint a vízi szervezetekre jelentett akut és krónikus toxicitás, a szennyező anyagok ökoszisztémában való felhalmozódása, valamint az élőhelyek pusztulása és a biológiai sokféleség csökkenése; mindemellett veszélyt jelent az emberi egészségre is. Környezetminőségi előírások meghatározásával elő lehet segíteni a toxikus anyagoktól mentes környezet megteremteni kívánó szennyezőanyag-mentességi célkitűzés teljesítését.

(2)Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 191. cikke (2) bekezdésének második mondata alapján az Unió környezetvédelmi politikájának az elővigyázatosság és a megelőzés elvein, a környezeti károk elsődlegesen a forrásuknál történő elhárításának elvén, valamint a „szennyező fizet” elvén kell alapulnia. (3)Az európai zöld megállapodás az Unió arra irányuló stratégiája, hogy 2050-re klímasemleges, tiszta és körforgásos gazdaságot biztosítson, optimalizálva az erőforrás-gazdálkodást, ugyanakkor minimálisra csökkentve a szennyezést. A vegyi anyagokra vonatkozó fenntarthatósági stratégia és a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv kifejezetten az európai zöld megállapodás környezetszennyezési aspektusaival foglalkozik. A különleges jelentőséggel bíró és kapcsoló egyéb szakpolitikák közé tartozik a 2018. évi, műanyagokkal kapcsolatos uniós stratégia, a 2021. évi európai gyógyszerstratégia, a biodiverzitási stratégia, a „termelőtől a fogyasztóig” stratégia, a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó uniós talajvédelmi stratégia, az EU digitális stratégiája és az EU adatstratégiája. (4)A 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv keretet hoz létre a szárazföldi felszíni vizek, az átmeneti vizek, a parti tengervizek és felszín alatti vizek védelmére. E keret részét képezi azoknak az elsőbbségi anyagoknak a meghatározása, amelyek a vízi környezetre vagy azon keresztül uniós szinten jelentős kockázatot jelentenek. A 2008/105/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv uniós szintű környezetminőségi előírásokat állapít meg a 2000/60/EK irányelv X. mellékletében felsorolt 45 elsőbbségi anyagra és további nyolc olyan szennyező anyagra vonatkozóan, amelyeket a 2455/2001/EK európai parlamenti és tanácsi határozat már az említett X. melléklet alkalmazása előtt uniós szinten szabályozott. A 2006/118/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv meghatározza a felszín alatti vizekre vonatkozó uniós szintű minőségi előírásokat a nitrátokra és a növényvédő szerek hatóanyagaira vonatkozóan, valamint azokat a kritériumokat, amelyek alapján a felszín alatti vizek egyéb szennyező anyagaira vonatkozó nemzeti szintű küszöbértékeket kell megállapítani. Meghatározza továbbá annak a 12 szennyező anyagnak a minimumlistáját – a hozzájuk tartozó indikátorokkal együtt –, amelyek tekintetében a tagállamoknak mérlegelniük kell nemzeti szintű küszöbértékek megállapítását. A felszín alatti vizekre vonatkozó minőségi előírásokat a 2006/118/EK irányelv I. melléklete tartalmazza. (5)Az egyes anyagok az általuk az emberekre és a vízi környezetre jelentett kockázat értékelése alapján vagy a 2000/60/EK irányelv X. mellékletébe vagy a 2006/118/EK irányelv I., illetve II. mellékletébe kerülnek felvételre. Az értékelés kulcsfontosságú szempontjai a következők: az anyagok környezeti koncentrációjának ismerete, többek között a megfigyelési listán alapuló monitoring során szerzett információk, valamint az anyagok (öko)toxikológiájára, perzisztens és bioakkumulatív jellegére, rákkeltő, mutagén vagy reprodukciót károsító hatására és endokrin károsító képességére vonatkozó ismeretek. (6)A Bizottság a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdésével és a 2008/105/EK irányelv 8. cikkével összhangban elvégezte a 2000/60/EK irányelv X. mellékletében szereplő elsőbbségi anyagok jegyzékének felülvizsgálatát, valamint a 2006/118/EK irányelv 10. cikkével összhangban az ugyanezen irányelv I. és II. mellékletében felsorolt anyagok felülvizsgálatát, és az újabb tudományos ismeretek fényében arra a következtetésre jutott, hogy helyénvaló módosítani ezeket a jegyzékeket új anyagok hozzáadásával, az újonnan hozzáadott anyagokra alkalmazandó környezetminőségi előírások vagy a felszín alatti vizekre vonatkozó minőségi előírások meghatározásával, az egyes meglévő anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírások tudományos fejlődéssel összhangban történő felülvizsgálatával, valamint egyes meglévő és újonnan hozzáadott anyagok esetében a biótára vonatkozó környezetminőségi előírások meghatározásával. A felülvizsgálat feltárta, hogy mely további anyagok kapcsán valószínűsíthető az üledékben, illetve a biótában való felhalmozódás, és a Bizottság egyértelművé tette, hogy az ilyen anyagok tendenciaelemzését az üledékben vagy a biótában kell végezni. A kérdéses anyagok jegyzékeinek felülvizsgálatát a bizottsági szolgálatok, a tagállamok, az érdekelt felek csoportjainak, valamint az Egészségügyi, Környezeti és Újonnan Felmerülő Kockázatok Tudományos Bizottságának szakértőivel folytatott, széles körű konzultáció segítette. (7)A legtöbb szennyező anyag hatékony kezelése forráskorlátozási és folyamatvégi intézkedések együttes alkalmazását teszi szükségessé a teljes életciklus során, ideértve adott esetben a kémiai tervezést, az engedélyezést vagy jóváhagyást, a gyártás és a használat vagy más folyamatok során történő kibocsátások ellenőrzését, valamint a hulladékkezelést. A víztestekre vonatkozó új vagy szigorúbb minőségi előírások megállapítása ezért kiegészít más olyan uniós jogszabályokat – és összhangban van velük –, amelyek egy vagy több szakaszban kezelik, illetve kezelni képesek a szennyezés problémáját, úgy mint az 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, az 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, az 528/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet, az (EU) 2019/6 európai parlamenti és tanácsi rendelet, a 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2009/128/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 91/271/EGK tanácsi irányelv. (8)Az újabb tudományos ismeretek rámutatnak, hogy a már szabályozás alatt álló anyagokon kívül számos más szennyező anyag is jelentős kockázatot jelent a víztestekre nézve. A felszín alatti vizekben a per- és polifluor-alkil anyagok (PFAS) és a gyógyszerek önkéntes monitoringja különleges problémát tárt fel. Az Unió területén található mérési pontok több mint 70 %-ánál ki lehetett mutatni PFAS anyagok jelenlétét a felszín alatti vizekben, és a mért érték sok helyen egyértelműen túllépte a meglévő nemzeti szintű küszöbértékeket; a gyógyszeripari anyagok szintén gyakran előfordulnak a vízben. A felszíni vizek esetében a perfluoroktán-szulfonsav és származékai már szerepelnek az elsőbbségi anyagok között, de más PFAS anyagok is kockázatosnak minősültek. A 2008/105/EK irányelv 8b. cikke szerinti, megfigyelési listán alapuló monitoring megerősítette, hogy számos gyógyszeripari anyag kockázatot jelent a felszíni vizekben, amelyeket ezért fel kell venni az elsőbbségi anyagok jegyzékébe. (9)A 2000/60/EK irányelv előírja a tagállamok számára, hogy kijelöljék és megfigyeljék az emberi fogyasztásra szánt víz kivételére használt víztesteket, valamint hogy megtegyék a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy elkerülhető legyen az említett víztestek minőségének romlása és csökkenjen az emberi fogyasztásra alkalmas víz kitermelése során szükséges vízkezelés mértéke. Ebben az összefüggésben a mikroműanyagok potenciális kockázatot jelentenek az emberi egészségre, de több monitoringadatra van szükség annak megerősítéséhez, hogy környezetminőségi előírásokat kell megállapítani a felszíni és felszín alatti vizekben található mikroműanyagokra vonatkozóan. A mikroműanyagokat ezért fel kell venni a felszíni és felszín alatti vizek megfigyelési listáira, és nyomon kell követni őket, amint a Bizottság meghatározta a megfelelő monitoringmódszereket. Figyelembe kell venni e tekintetben az ivóvízben található mikroműanyagokból eredő kockázatok monitoringjára és értékelésére szolgáló, az (EU) 2020/2184 európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján kidolgozott módszereket. (10)Aggályok merültek fel az antimikrobiális szerekkel szemben rezisztens mikroorganizmusok és az antimikrobiális rezisztenciagének vízi környezetben való jelenlétéből eredő antimikrobiális rezisztencia kialakulásának kockázatával kapcsolatban, az eddig elvégzett monitoring pedig nem elegendő. A releváns antimikrobiális rezisztenciagéneket szintén fel kell venni a felszíni és a felszín alatti vizek megfigyelési listáira, és a megfelelő monitoringmódszerek kifejlesztését követően nyomon kell követni őket. Ez összhangban van az antimikrobiális rezisztencia leküzdésére irányuló, a Bizottság által 2017 júniusában elfogadott cselekvési tervvel, valamint az európai gyógyszerstratégiával, amely szintén foglalkozik ezzel a problémával. (11)Tekintettel a keverékek relevanciájának növekvő felismerésére, és ennek megfelelően a hatásalapú monitoring fontosságára a kémiai állapot meghatározása szempontjából, valamint figyelembe véve, hogy az ösztrogénhatású anyagok esetében már léteznek kellően megbízható, hatásalapú monitoringmódszerek, a tagállamoknak legalább két éven keresztül ezeket a módszereket alkalmazva kell értékelniük a felszíni vizekben található ösztrogénhatású anyagok kumulatív hatásait. Ez lehetővé teszi a hatásalapú eredmények és a 2008/105/EK irányelv I. mellékletében felsorolt három ösztrogénhatású anyag monitoringját szolgáló hagyományos módszerek alkalmazásával kapott eredmények összehasonlítását. Ez az összehasonlítás pedig annak értékelésére szolgál majd, hogy a hatásalapú monitoringmódszerek megbízható szűrőmódszerekként alkalmazhatók-e. E szűrőmódszerek alkalmazásának előnye az lenne, hogy le lehetne fedni valamennyi, hasonló ösztrogénhatású anyagot, így a monitoring nem kizárólag a 2008/105/EK irányelv I. mellékletében felsorolt anyagokra terjedne ki. A környezetminőségi előírás 2000/60/EK irányelvben szereplő fogalommeghatározását módosítani kell annak érdekében, hogy az a jövőben a hatásalapú monitoring során kapott eredmények értékelése céljából esetlegesen meghatározott cselekvési küszöbértékekre is kiterjedhessen. (12)Az uniós vízügyi jogszabályok értékelése (a továbbiakban: az értékelés) arra a következtetésre jutott, hogy fel lehetne gyorsítani a felszíni és a felszín alatti vizeket szennyező anyagok azonosításának és jegyzékbe vételének, valamint a vonatkozó minőségi előírások új tudományos ismeretek fényében történő meghatározásának, illetve felülvizsgálatának folyamatát. Ha a 2000/60/EK irányelv 16. és 17. cikkében, valamint a 2006/118/EK irányelv 10. cikkében jelenleg előírt rendes jogalkotási eljárás követése helyett ezeket a feladatokat a Bizottság látná el, javítani lehetne a felszíni és a felszín alatti vizek megfigyelési listáján alapuló mechanizmusok működését – különösen ami a jegyzékbe vétel, a monitoring és az eredmények értékelésének időzítését és sorrendjét illeti –, meg lehetne erősíteni a megfigyelésilista-mechanizmus és a szennyező anyagok jegyzékének felülvizsgálata közötti kapcsolatokat, a szennyező anyagok jegyzékeit pedig gyorsabban hozzá lehetne igazítani a tudományos fejlődéshez. Ezért, valamint tekintettel arra, hogy az új tudományos és műszaki ismeretek fényében haladéktalanul módosítani kell a szennyező anyagok jegyzékeit és a hozzájuk tartozó környezetminőségi előírásokat, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el abból a célból, hogy módosítsa a 2008/105/EK irányelv I. mellékletét az említett melléklet A. részében meghatározott elsőbbségi anyagok jegyzéke és a hozzájuk tartozó környezetminőségi előírások tekintetében, valamint hogy módosítsa a 2006/118/EK irányelv I. mellékletét a felszín alatti vizek szennyező anyagainak jegyzéke és az említett mellékletben foglalt minőségi előírások tekintetében. Ebben az összefüggésben a Bizottságnak figyelembe kell vennie a felszíni és a felszín alatti vizek megfigyelési listáin szereplő anyagok monitoringjának eredményeit. Következésképpen a 2000/60/EK irányelv 16. és 17. cikkét, X. mellékletét, valamint a 2006/118/EK irányelv 10. cikkét el kell hagyni. (13)Az értékelés azt is megállapította, hogy túl nagy eltérések vannak a tagállamok között a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra, illetve a felszín alatti vizekre vonatkozóan nemzeti szinten meghatározott minőségi előírások és küszöbértékek tekintetében. Eddig a 2000/60/EK irányelv alapján elsőbbségi anyagként nem azonosított vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok nemzeti környezetminőségi előírások hatálya alá tartoztak, és azokat a felszíni vizek ökológiai állapotának értékelését alátámasztó fizikai-kémiai minőségi elemként vették figyelembe. A felszín alatti vizeket illetően a tagállamok egyedi küszöbértékeket állapíthattak meg még a szintetikus anyagokra vonatkozóan is. Ez a rugalmasság azonban ahhoz vezetett, hogy nem sikerült optimális eredményeket elérni sem a víztestek állapotának tagállamok közötti összehasonlíthatósága, sem a környezetvédelem tekintetében. Ezért rendelkezni kell egy olyan eljárásról, amely lehetővé teszi, hogy uniós szintű megállapodás szülessen a nemzeti szinten aggodalomra okot adó anyagokra alkalmazandó környezetminőségi előírásokról és küszöbértékekről, továbbá létre kell hozni az alkalmazandó környezetminőségi előírások és küszöbértékek adattárát. (14)Ezenkívül a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagoknak a felszíni vizek kémiai állapotának fogalommeghatározásába történő integrálása összehangoltabb, koherensebb és átláthatóbb megközelítést biztosít a felszíni víztestek kémiai állapotának monitorozása és értékelése, valamint a nyilvánosság ezzel kapcsolatos tájékoztatása tekintetében. Emellett célzottabb megközelítést tesz lehetővé a „vegyi anyagokkal összefüggő” kérdések holisztikusabb, eredményesebb és hatékonyabb kezelését célzó intézkedések meghatározásához és végrehajtásához. Ezért az „ökológiai állapot” és a „kémiai állapot” fogalommeghatározását módosítani kell, és a „kémiai állapot” hatályát ki kell terjeszteni a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra is, amelyek eddig a 2000/60/EK irányelv V. mellékletében az „ökológiai állapot” fogalommeghatározásának részeként szerepeltek. Következésképpen a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra vonatkozóan meghatározandó környezetminőségi előírásokat és a kapcsolódó eljárásokat bele kell foglalni a 2008/105/EK irányelvbe. (15)A harmonizált megközelítés és az Unión belüli egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el abból a célból, hogy módosítsa a 2006/118/EK irányelv II. mellékletének B. részét azon szennyező anyagok jegyzékének kiigazítása révén, amelyek tekintetében a tagállamoknak mérlegelniük kell nemzeti szintű küszöbértékek megállapítását. (16)Tekintettel arra, hogy mielőbb alkalmazkodni kell a tudományos és műszaki ismeretekhez, valamint hogy harmonizált megközelítést és egyenlő versenyfeltételeket kell biztosítani az Unión belül a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok tekintetében, a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el abból a célból, hogy kiigazítsa a 2008/105/EK irányelv II. mellékletét az említett melléklet A. részében meghatározott szennyezőanyag-kategóriák jegyzéke tekintetében, valamint hogy kiigazítsa a II. melléklet C. részét a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra vagy azok csoportjaira vonatkozó harmonizált környezetminőségi előírások tekintetében. A tagállamoknak ezeket a harmonizált környezetminőségi előírásokat kell alkalmazniuk a felszíni víztestek állapotának értékelésekor, amennyiben arra a megállapításra jutnak, hogy az adott szennyező anyag kockázatot jelent. (17)A 2008/105/EK irányelv I. mellékletének A. részében szereplő elsőbbségi anyagok jegyzékének felülvizsgálata alapján több elsőbbségi anyag már nem ad okot aggodalomra az EU egészére nézve, ezért azokat a továbbiakban nem indokolt az említett irányelv I. mellékletének A. részében szerepeltetni. E szóban forgó anyagokat vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagoknak kell tekinteni, és fel kell venni őket a 2008/105/EK irányelv II. mellékletének C. részébe a hozzájuk tartozó környezetminőségi előírásokkal együtt. Tekintettel arra, hogy ezek a szennyező anyagok már nem tekintendők az EU egészére nézve aggodalomra okot adó anyagnak, a környezetminőségi előírásokat csak akkor kell alkalmazni, ha e tekintetben nemzeti, regionális vagy helyi jelentőséggel bírnak. (18)Az egyenlő versenyfeltételek biztosítása és a víztestek állapotának tagállamok közötti összehasonlíthatósága érdekében harmonizálni kell a felszín alatti vizek egyes szennyező anyagaira vonatkozó nemzeti szintű küszöbértékeket. Ezért a 2006/118/EK irányelv II. mellékletének újonnan beillesztendő D. része révén létre kell hozni a felszín alatti vizek nemzeti, regionális vagy helyi jelentőségű szennyező anyagaira vonatkozó harmonizált küszöbértékek adattárát. Az adattárban meghatározott harmonizált küszöbértékeket csak azokban a tagállamokban kell alkalmazni, amelyekben az e küszöbértékekhez kötött szennyező anyagok befolyásolják a felszín alatti vizek állapotát. A triklór-etilén és a tetraklór-etilén két szintetikus szennyező anyag összege tekintetében harmonizálni kell a nemzeti szintű küszöbértékeket, mivel nem minden olyan tagállam alkalmaz küszöbértéket e szennyező anyagok összegére, ahol a szennyező anyagok relevánsak, és a nemzeti szintű küszöbértékek sem azonosak. A harmonizált küszöbértéknek összhangban kell lennie az (EU) 2020/2184 irányelv értelmében az ivóvízben található szennyező anyagok összegére vonatkozóan meghatározott parametrikus értékkel. (19)A harmonizált megközelítés és az Unión belüli egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el a 2006/118/EK irányelv II. melléklete D. részének módosítására abból a célból, hogy a harmonizált küszöbértékek adattárát az abban szereplő szennyező anyagok tekintetében, valamint a harmonizált küszöbértékeket hozzáigazítsa a műszaki és tudományos fejlődéshez. (20)A 2006/118/EK irányelv felszín alatti vizek kémiai állapotának értékelésére vonatkozó valamennyi rendelkezését módosítani kell tekintettel arra, hogy az említett irányelv II. mellékletének D. része – az említett irányelv I. mellékletében meghatározott minőségi előírásokon és az említett irányelv II. mellékletének A. részében meghatározott módszertannal összhangban meghatározott nemzeti szintű küszöbértékeken felül – a harmonizált küszöbértékek harmadik kategóriájával egészül ki. (21)A hatékony és koherens döntéshozatal biztosítása, valamint a vegyi anyagokra vonatkozó egyéb uniós jogszabályok keretében végzett munkával való szinergiák kialakítása érdekében az Európai Vegyianyag-ügynökségnek (a továbbiakban: ECHA) állandó és egyértelműen körülhatárolt szerepet kell kapnia a megfigyelési listákra és a 2008/105/EK irányelv I. és II. mellékletében, továbbá a 2006/118/EK irányelv I. és II. mellékletében szereplő jegyzékekbe felveendő anyagok rangsorolásában, valamint a megfelelő, tudományosan megalapozott minőségi előírások meghatározásában. Az ECHA kockázatértékelési bizottságának (RAC) és társadalmi-gazdasági elemzéssel foglalkozó bizottságának (SEAC) véleményformálással kell segítenie az ECHA-ra ruházott egyes feladatok végrehajtását. A vonatkozó tudományos jelentések nyilvánosságra hozatala révén emellett az ECHA-nak biztosítania a különböző környezetvédelmi jogszabályok jobb összehangolását azáltal, hogy javítja a megfigyelési listán szereplő szennyező anyagok átláthatóságát, illetve uniós vagy nemzeti környezetminőségi előírásokat vagy küszöbértékeket dolgoz ki.

(22)Az értékelés arra a következtetésre jutott, hogy gyakoribb és egyszerűbb elektronikus jelentéstételre van szükség az uniós vízügyi jogszabályok jobb végrehajtása és érvényesítése érdekében. Tekintettel az Európai Környezetvédelmi Ügynökségre (EEA) a szennyezőanyag-mentességi cselekvési terv értelmében háruló azon szerepre, miszerint rendszeresebben figyelemmel kell kísérnie a szennyezés állapotát, az EEA feladata, hogy elősegítse a gyakoribb és egyszerűbb tagállami jelentéstételt. Fontos, hogy az Unió felszíni és felszín alatti vizeinek állapotára vonatkozó környezeti információk kellő időben a nyilvánosság és a Bizottság rendelkezésére álljanak. A tagállamok számára ezért elő kell írni, hogy a 2000/60/EK irányelv keretében gyűjtött monitoringadatokat a Bizottság és az EEA rendelkezésére bocsássák, amihez alkalmazásprogramozási felület vagy azzal egyenértékű mechanizmusok használatával működő automatizált jelentéstételi és adatszolgáltatási mechanizmusokat kell igénybe venniük. Az adminisztratív terhek várhatóan korlátozottak lesznek, mivel a tagállamok már most is kötelesek nyilvánosan hozzáférhetővé tenni a 2007/2/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint az (EU) 2019/1024 európai parlamenti és tanácsi irányelv hatálya alá tartozó téradattémákat. E téradattémák közé tartozik a környezeti monitoringlétesítmények elhelyezkedése és működése, ehhez kapcsolódóan a kibocsátások mérése és a környezeti elemek állapota. (23)Ha az uniós vízügyi jogszabályokkal összhangban az EEA felé irányuló adatáramlásokat – és különösen a 2008/105/EK irányelvben előírt, kibocsátásokra vonatkozó nyilvántartásokat – szorosabban integrálják a 2010/75/EU irányelv és a 166/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján az ipari kibocsátási portálra bejelentett adatáramlásokkal, az egyszerűbbé és hatékonyabbá teszi a 2008/105/EK irányelv 5. cikkének megfelelő, nyilvántartásokra vonatkozó jelentéstételt. Ezzel együtt csökkenteni fogja az adminisztratív terheket és a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek előkészítési szakaszára jellemző kiemelkedően magas munkaterhet. Az intézkedési programok végrehajtása terén elért eredményekről szóló – hatékonynak nem bizonyuló – közbenső jelentéstétel eltörlésével együtt az új egyszerűsített jelentéstétel lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy nagyobb figyelmet fordítsanak azon kibocsátások jelentésére, amelyek nem tartoznak az ipari kibocsátásokra vonatkozó jogszabályok hatálya alá, ugyanakkor szerepelniük kell a 2008/105/EK irányelv 5. cikke szerinti kibocsátási jelentésekben. (24)A Lisszaboni Szerződés bevezette a Bizottságra ruházott hatáskörök közötti különbségtételt aszerint, hogy a jogalkotási aktusok egyes nem alapvető rendelkezéseit kiegészítő, illetve módosító általános hatályú nem jogalkotási aktusok (felhatalmazáson alapuló jogi aktusok), vagy a kötelező erejű uniós jogi aktusok végrehajtásának egységes feltételeit biztosító aktusok (végrehajtási jogi aktusok) elfogadására vonatkoznak-e. A 2000/60/EK és a 2006/118/EK irányelvet hozzá kell igazítani a Lisszaboni Szerződéssel bevezetett jogi kerethez. (25)A 2000/60/EK irányelv 20. cikke (1) bekezdésének első albekezdése és V. melléklete 1.4.1. pontjának ix. alpontja szerinti, az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazását előíró felhatalmazások megfelelnek az EUMSZ 290. cikkének (1) bekezdésében foglalt kritériumoknak, mivel az említett irányelv mellékleteinek kiigazítására és az azt kiegészítő szabályok elfogadására vonatkoznak. Ezért ezeket a felhatalmazásokat felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó bizottsági felhatalmazássá kell átalakítani. (26)A 2006/118/EK irányelv 8. cikke szerinti, az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazását előíró felhatalmazás megfelel az EUMSZ 290. cikkének (1) bekezdésében foglalt kritériumoknak, mivel az említett irányelv mellékleteinek kiigazítására vonatkozik. Ezért ezt a felhatalmazást felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó bizottsági felhatalmazássá kell átalakítani. (27)Különösen fontos, hogy a Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok kidolgozása és előkészítése során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten, és hogy e konzultációkra a jogalkotás minőségének javításáról szóló, 2016. április 13-i intézményközi megállapodásnak megfelelően kerüljön sor. Így különösen a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésében való egyenlő részvétel biztosítása érdekében az Európai Parlament és a Tanács a tagállamok szakértőivel egyidejűleg kap kézhez minden dokumentumot, és szakértőik rendszeresen részt vehetnek a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésével foglalkozó szakértői csoportjainak ülésein. (28)A 2000/60/EK irányelv 8. cikkének (3) bekezdése szerinti, az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás alkalmazását előíró felhatalmazás megfelel az EUMSZ 290. cikkének (2) bekezdésében foglalt kritériumoknak, mivel a vizek állapotának elemzésére és figyelemmel kísérésére vonatkozó műszaki előírások és szabványosított módszerek elfogadására vonatkozik, és ezért célja az említett irányelv harmonizált végrehajtásához szükséges egységes feltételek biztosítása. Ezért ezt a felhatalmazást végrehajtási jogi aktusok elfogadására vonatkozó bizottsági felhatalmazássá kell átalakítani. Az adatok összehasonlíthatóságának biztosítása érdekében a felhatalmazást ki kell terjeszteni a monitoring- és állapotadatok bejelentésére szolgáló formátumok 8. cikk (4) bekezdésével összhangban történő létrehozására is. A Bizottságra ruházott hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek megfelelően kell gyakorolni. (29)A 2000/60/EK irányelv végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni, hogy a 2000/60/EK irányelv 8. cikkének (3) bekezdésével összhangban technikai formátumokat fogadjon el a monitoringra és a vizek állapotára vonatkozó adatok jelentéstételhez. Ezeket a hatásköröket a 182/2011/EU rendeletnek megfelelően kell gyakorolni. (30)A 2008/105/EK irányelv végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni, hogy egységes formátumokat fogadjon el az (EU) .../... európai parlamenti és tanácsi rendelet hatálya alá nem tartozó pontszerű kibocsátások EEA felé történő jelentésére vonatkozóan. Ezeket a hatásköröket a 182/2011/EU rendeletnek megfelelően kell gyakorolni. (31)A 2000/60/EK irányelv V. mellékletében meghatározott monitoringkövetelményekkel összhangban figyelembe kell venni a tudományos és műszaki fejlődést a víztestek állapotának megfigyelése területén. Ezért a tagállamok számára lehetővé kell tenni a távérzékelési technológiák, a Föld-megfigyelés (Kopernikusz-szolgáltatások), a helyszíni érzékelők és eszközök, illetve a civil tudomány révén nyert adatok és szolgáltatások használatát, kiaknázva a mesterséges intelligencia, valamint a fejlett adatelemzés és -feldolgozás kínálta lehetőségeket. (32)Tekintettel az előre nem látható időjárási események – különösen a szélsőséges árvizek és az elhúzódó aszályok –, valamint az országhatárokon átterjedő véletlenszerű szennyezést okozó vagy azt súlyosbító jelentős szennyezési események növekedő számára, a tagállamokat kötelezni kell arra, hogy haladéktalanul értesítsék a potenciálisan érintett többi tagállamot az ilyen eseményekről és hatékonyan működjenek együtt velük az esemény hatásainak enyhítése érdekében. A 2000/60/EK irányelv 12. cikkével összhangban meg kell erősíteni a tagállamok közötti együttműködést, és egyszerűsíteni kell a határokon átnyúló együttműködésre vonatkozó eljárásokat olyan strukturálisabb, azaz nem véletlenszerű és hosszabb távon fennálló, nemzetközi kérdések esetében, amelyek tagállami szinten nem oldhatók meg. Amennyiben európai segítségnyújtásra van szükség, az illetékes nemzeti hatóságok segítségnyújtás iránti kérelmet intézhetnek a Bizottság Veszélyhelyzet-reagálási Koordinációs Központjához, amely az 1313/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat 15. cikkével összhangban koordinálja a segítségnyújtási felajánlásokat és azok uniós polgári védelmi mechanizmuson keresztül történő operatív telepítését. (33)A 2000/60/EK, a 2006/118/EK és a 2008/105/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell. (34)Mivel ezen irányelv célkitűzéseit, nevezetesen a környezet magas szintű védelmét és az európai édesvizek környezetminőségének javítását a tagállamok önállóan nem tudják kielégítően megvalósítani, ezzel szemben a vízszennyezés országhatárokon átterjedő természetéből fakadóan azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket fogadhat el az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvével összhangban. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket, ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET: 1. cikk A 2000/60/EK irányelv módosításai A 2000/60/EK irányelv a következőképpen módosul: 1.Az 1. cikkben a negyedik franciabekezdés helyébe a következő szöveg lép: „— a vonatkozó nemzetközi egyezmények célkitűzéseinek eléréséhez, beleértve azokat is, amelyek célja a tengeri környezet szennyezésének megelőzése és kiküszöbölése, olyan uniós intézkedéseken keresztül, amelyek az elsőbbségi veszélyes anyagok bevezetéseinek, kibocsátásának és veszteségeinek megszüntetésére vagy fokozatos csökkentésére irányulnak azzal a végső céllal, hogy a tengeri környezetben elérjék a természetben előforduló anyagok koncentrációja a háttér értékhez közeli értéket és a mesterséges szintetikus anyagoknál a nullához közeli koncentrációt.”

2.A 2. cikk a következőképpen módosul: a)a 24. pont helyébe a következő szöveg lép: „24. »A felszíni víz jó kémiai állapota«: az ezen irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában a felszíni vizekre meghatározott környezeti célkitűzéseket elérő kémiai állapot, azaz egy olyan, a felszíni víztest által elért kémiai állapot, ahol a szennyező anyagok koncentrációja nem haladja meg a 2008/105/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv* I. mellékletének A. részében az elsőbbségi anyagokra vonatkozóan felsorolt környezetminőségi előírásokat, valamint ugyanazon irányelv 8. cikke (2) bekezdésének c) pontjával és 8d. cikkének (1) bekezdésével összhangban a vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagokra vonatkozóan meghatározott környezetminőségi előírásokat.”; b)a 30. pont helyébe a következő szöveg lép: „30. »Elsőbbségi anyagok«: a 2008/105/EK irányelv I. mellékletének A. részében felsorolt anyagok, azaz olyan anyagok, amelyek a vízi környezetre vagy azon keresztül a tagállamok nagy részében jelentős kockázatot jelentenek.”; c)a szöveg a következő 30a. és 30b. ponttal egészül ki: „30a. »Elsőbbségi veszélyes anyagok«: olyan elsőbbségi anyagok, amelyek megjelölése »veszélyes« azon az alapon, hogy a tudományos jelentések, a vonatkozó uniós jogszabályok vagy a vonatkozó nemzetközi megállapodások alapján elismerten mérgező, perzisztens és bioakkumulációra hajlamos vagy ezzel egyenértékű mértékű aggodalomra okot adó anyagok, amennyiben ez az aggodalom releváns a vízi környezet szempontjából. 30b. »Vízgyűjtő-specifikus szennyező anyagok«: olyan szennyező anyagok, amelyek nem vagy már nem minősülnek elsőbbségi anyagnak, de amelyeket a tagállamok a felszíni víztesteket érintő terheléseknek és hatásoknak az ezen irányelv II. mellékletével összhangban elvégzett értékelése alapján az adott tagállam területén a vízi környezetre vagy azon keresztül jelentős kockázatot jelentő anyagként azonosítottak.”; d)a 35. pont helyébe a következő szöveg lép: „35. »Környezetminőségi előírás«: egy bizonyos szennyező anyag vagy a szennyező anyagok egy csoportjának koncentrációja a vízben, üledékben vagy biótában, amelyet az emberi egészség és a környezet védelme érdekében nem szabad meghaladni, vagy az ilyen szennyező anyagnak vagy a szennyező anyagok egy csoportjának az emberi egészségre vagy a környezetre gyakorolt káros hatásának cselekvési küszöbértéke, megfelelő hatásalapú módszerrel mérve.”; * Az Európai Parlament és a Tanács 2008/105/EK irányelve a felszíni vizek szennyezésének megelőzéséről és csökkentéséről, a 82/176/EGK, a 83/513/EGK, a 84/156/EGK, a 84/491/EGK és a 86/280/EGK tanácsi irányelv módosításáró