E jelentés kidolgozásakor a Bizottság célzott konzultációkat indított, amelyek az uniós pénzügyi információs egységekre és az érintett nemzeti hatóságokra összpontosítottak. A Bizottság célzott kérdőívek és találkozók formájában a kötelezett szolgáltatókkal és az Europollal is konzultációt folytatott.

Ez a jelentés egy korábbi feltérképező jelentésre és a tagállami pénzügyi információs egységek közötti együttműködés javításáról szóló bizottsági szolgálati munkadokumentumra épül. Azóta a negyedik pénzmosási irányelv átültetése és végrehajtása, valamint a pénzügyi információs egységek által hozott bizonyos operatív intézkedések révén kezeltek néhány problémát. A jelentés az együttműködés terén továbbra is meglévő akadályokra összpontosít.

A tagállami pénzügyi információs egységek közötti együttműködés bizonyos, információcserével kapcsolatos vetületeit a 2019. június 20-án elfogadott, a pénzügyi és egyéb információkhoz való hozzáférésről szóló (EU) 2019/1153 irányelv szabályozza. Az irányelv azonban – a Bizottság eredeti javaslatával ellentétben – nem szabályozza a különböző tagállamok pénzügyi információs egységei közötti információcseréhez kapcsolódó pontos határidőket és informatikai csatornákat. Másfelől e cikk alkalmazási köre a terrorizmussal és a terrorizmushoz kapcsolódó szervezett bűnözéssel kapcsolatos esetekre korlátozódik, és – az eredeti javaslattal szemben – nem terjed ki a súlyos bűncselekmények minden típusára. A Bizottság ezért elkötelezte magát amellett, hogy tovább vizsgálja a pénzügyi információs egységek közötti együttműködést, többek között e jelentés keretében is.

A pénzügyi információs egységek közötti uniós szintű együttműködést az Uniós Pénzügyi Információs Egységek Platformjának munkája és a FIU.Net , azaz egy olyan információs rendszer létrehozása támasztotta alá, amely összekapcsolja a decentralizált adatbázisokat, lehetővé téve ezáltal az információcserét a pénzügyi információs egységek számára. 2016. január 1-jétől a FIU.Net-et – stabilitásának és rendszeres finanszírozásának biztosítása érdekében – beágyazták az Europolba. Ez arra is lehetőséget kínál, hogy fokozzák az Europol és a pénzügyi információs egységek közötti információcserét.

A pénzügyi információs egységek központi szerepet játszanak a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelem uniós keretrendszerében. Kulcsfontosságú helyet foglalnak el a magánszektor és az illetékes hatóságok között; a pénzügyi információs egységek irányítják a gazdasági szereplők olyan ügyletek feltárására irányuló munkáját, amelyek feltehetően pénzmosáshoz és terrorizmusfinanszírozáshoz kapcsolódnak. A szervezett bűnözés és a terrorista cselekmények transznacionális jellege miatt a pénzügyi információs egységek közötti határokon átnyúló együttműködés kiemelkedő jelentőséggel bír. A terroristák határokon átnyúlóan tevékenykednek – pénzügyi információs nyomot hagyva maguk után különböző országokban –, valamint a pénzmosók és a bűnszervezetek egyre gyakrabban más tagállamokban rejtik el és fektetik be újra vagyonukat, nem pedig ott, ahol a vagyont létrehozó bűncselekményt elkövették.

Az ötödik pénzmosási irányelv 65. cikkének (2) bekezdése értelmében a Bizottságnak értékelnie kell a pénzügyi információs egységek harmadik országokkal folytatott együttműködésének kereteit, valamint az Unión belüli pénzügyi információs egységek közötti együttműködés fokozásának akadályait és lehetőségeit, többek között egy koordinációs és támogatási mechanizmus létrehozásának lehetőségét . E kötelezettséget az új készpénzellenőrzési rendelet , valamint a pénzügyi és egyéb információkhoz való hozzáférésről szóló irányelv is tartalmazza. Ez a jelentés a pénzmosási irányelv 65. cikkének (2) bekezdésében felsorolt szempontokat értékeli.

II.A KÖTELEZETT SZOLGÁLTATÓK PÉNZÜGYI INFORMÁCIÓS RENDSZEREK FELÉ VALÓ JELENTÉSTÉTELE

Elengedhetetlen, hogy a pénzügyi információs egységek jó minőségű információkat kapjanak az olyan ügyletekről vagy megkísérelt ügyletekről, amelyek bűncselekményből származó jövedelemhez vagy terrorizmusfinanszírozáshoz köthetők. A pénzmosási irányelv előírja, hogy a kötelezett szolgáltatók saját kezdeményezésükre tájékoztassák a székhelyük szerinti tagállam pénzügyi információs egységét, ha tudomásukra jut vagy feltételezik, illetve alapos gyanú merül fel arra vonatkozóan, hogy az ügyletben érintett pénzeszközök büntetendő cselekményből befolyt jövedelemből származnak vagy terrorizmus finanszírozásához kapcsolódnak, valamint haladéktalanul válaszoljanak a pénzügyi információs egység kiegészítő információk iránti kérésére. Az információáramlásnak a bejelentésekkel kapcsolatos visszajelzéseket és a bejelentések nyomán tett intézkedéseket is magában kell foglalnia. Ilyen visszajelzéseket időben kell adni, és azoknak ki kell terjedniük a bejelentések hatékonyságára és a bejelentések nyomán tett intézkedésekre.

A szolgáltatók azon kötelezettsége, hogy bejelentést tegyenek a székhelyük szerinti pénzügyi információs egységnek, kiegészül a pénzügyi információs egységek arra irányuló kötelezettségével, hogy megosszák az információkat és a bejelentéseket a többi tagállam pénzügyi információs egységével, amennyiben azoknak határokon átnyúló eleme van.

1.A pénzügyi információs egységek közötti és a bejelentő szolgáltatókkal folytatott együttműködés

A pénzmosási irányelv értelmében a tagállamok kötelesek előírni a kötelezett szolgáltatók számára, hogy működjenek együtt a nemzeti pénzügyi információs egységekkel, és haladéktalanul tájékoztassák őket a gyanús ügyletekről vagy tevékenységekről, ideértve a gyanús ügyletek bejelentését is. Jelenleg számos pénzügyi információs egység kap bejelentéseket a kötelezett szolgáltatóktól az erre a célra szolgáló nemzeti elektronikus jelentési rendszereken keresztül. A 2016-os feltérképező jelentés kiemelten foglalkozott azokkal az esetekkel, amikor az informatikai eszközök hiánya – számos olyan pénzügyi információs egység van, ahol a munkafolyamatok továbbra is papír alapúak – megnehezítette a pénzügyi információs egységek számára az információk hatékony kezelését és elemzését annak következtében, hogy mostanában rengeteg bejelentést kaptak gyanús ügyletekről.

Néhány pénzügyi információs egység egységes űrlapokat használ a bejelentésekhez, amelyek rendszerint a bankokra összpontosítanak és nem alkalmasak az egyéb kötelezett szolgáltatók általi használatra. A kötelezett szolgáltatók pénzügyi információs egységekhez irányuló bejelentéseinek szintje alacsony volt, habár az elmúlt években nőtt a bejelentések mennyisége . E bejelentések többségét hitelintézetek nyújtották be, a kötelezett szolgáltatók általi benyújtás aránya csak csekély mértékű volt. Az Uniós Pénzügyi Információs Egységek Platformja az Europollal együtt dolgozik egy olyan projekten, amely 2016-ban indult azzal a céllal, hogy kidolgozzák a gyanús ügylet bejelentésére szolgáló közös űrlapokat, amelyeket az egész EU-ban egységesen kell majd használni. Az egységes űrlap megkönnyítené a kötelezett szolgáltatók általi bejelentéseket és a bejelentések egyik pénzügyi információs egység részéről egy másik pénzügyi információs egység részére történő továbbítását.

A készpénzellenőrzési rendelet értelmében a tagállami illetékes hatóságok (vámigazgatási szervek) kötelesek rendelkezésre bocsátani a nemzeti pénzügyi információs egységek számára az összes készpénzbejelentő nyilatkozatot és a nyilatkozattételi kötelezettség terén feltárt jogsértésekkel kapcsolatos információkat abban az esetben, ha 10 000 EUR vagy azt meghaladó értékű készpénzzel lép be valaki az Unióba vagy hagyja el az Uniót. Az 1889/2005/EK rendeletet 2021 júniusában felváltó (EU) 2018/1672 rendelet előírja, hogy az információkat ugyanazon információs rendszer, a váminformációs rendszer használatával 15 munkanapon belül el kell küldeni.

Számos bejelentés olyan ügyletre vagy tevékenységre utal, amely kettő vagy több tagállamot érint. A kötelezett szolgáltatókra háruló információszolgáltatási teher több tagállamon belüli kezelése keretében felmerült az a kérdés, hogy az Unión belül az összes gyanús ügylet bejelentése egyetlen kapcsolattartó pontnál történjen. Az ilyen egyablakos ügyintézés révén az is elkerülhető lenne, hogy a pénzügyi információs egységeknek nagy mennyiségű, határokon átnyúló bejelentésekkel kelljen foglalkozniuk, és azokat nekik kelljen a többi pénzügyi információs egységgel megosztaniuk, mivel központi adatszolgáltató szervezetként vállalná, hogy minden érintett pénzügyi információs egységhez eljuttatja a bejelentéseket.

A kérdőívekre adott válaszokból az derült ki, hogy a kötelezett szolgáltatók körében ugyan megoszlanak a vélemények, de nyitottak egy olyan jövőbeli rendszerre, amelynek keretében az információkat vagy a közölt adatokat egyetlen kapcsolattartó ponthoz lehetne benyújtani, amely egy koordinációs és támogatási mechanizmus részét képezné. Ezzel szemben a pénzügyi információs egységek és a szabályozó hatóságok nem pártolták, hogy a gyanús ügyletekre vonatkozó bejelentések benyújtása központilag, egyetlen kapcsolattartó ponthoz történjen. Az ellenvetés fő indokai a következők voltak: i. nyelvi akadályok és a késlekedések veszélye, különösen akkor, amikor sürgős intézkedésre, pl. a pénzeszközök „befagyasztására” van szükség; ii. a szubszidiaritás elvéhez, a pénzügyi információs egységek autonómiájának és függetlenségének elvéhez, valamint az ahhoz kapcsolódó jogi indokok, hogy ez ellentétes lehet a Pénzügyi Akció Munkacsoport (FATF) arra irányuló előírásaival, miszerint a kötelezett szolgáltatók a székhelyük szerinti tagállam pénzügyi információs egységénél kötelesek bejelentést tenni ; és iii. ez alááshatja a pénzügyi információs egységek által a területükön letelepedett kötelezett szolgáltatók irányában kiépített jelenlegi bizalmat és a tagállami pénzügyi információs egységek közötti együttműködést.

A pénzügyi információs egységek azzal érvelnek, hogy ugyanezek a célkitűzések úgy is elérhetők, hogy megállapodnak a bejelentéshez használt űrlapokról és a bejelentések megosztására szolgáló eljárásokról. Az érvek között szerepelt továbbá az is, hogy a jelenlegi helyzettel ellentétben a kötelezett szolgáltatókat kötelezni kellene arra, hogy nemzeti szinten elektronikusan nyújtsák be a bejelentéseket a pénzügyi információs egységekhez annak biztosítása érdekében, hogy a pénzügyi információs egységek elektronikusan, ennélfogva hatékonyabban dolgozhassák fel azokat. Ez a jelenlegi jogi keret módosítását tenné szükségessé.

2.Visszajelzési mechanizmusok

A pénzmosási irányelv értelmében a pénzügyi információs egységek – ha megvalósítható – kötelesek visszajelzéssel szolgálni a kötelezett szolgáltatóknak a bejelentések hatékonyságáról és a bejelentések nyomán hozott intézkedésekről.

A kérdőívekre adott válaszokban a pénzügyi információs egységek megjegyezték, hogy a visszajelzés adását illetően általános gyakorlatnak számít, hogy elfogadásukat követően azonnal továbbítják a FATF tipológiáját és iránymutató dokumentumait. Néhány pénzügyi információs egység rámutatott, hogy a nemzeti kockázatértékelések keretében saját jelentéseit és iránymutató dokumentumait is terjeszti. A visszajelzések egyéb módjai közé tartoznak a köz- és magánszféra közötti partnerségek, az érdekképviseleti csoportokkal rendezett rendszeres találkozók és a képzések. A kérdőívre adott válaszok azonban nem szolgálnak kellően részletes információkkal ahhoz, hogy következtetéseket lehessen levonni a találkozók és a képzések hatókörét és gyakoriságát illetően.

A pénzügyi információs egységektől érkező válaszok kétharmadában elismerik, hogy szükség van a visszajelzések javítására. A kötelezett szolgáltatóktól érkező válaszokból az is kiderült, hogy szorosabb párbeszédet szeretnének folytatni a pénzügyi információs egységekkel és több visszajelzést szeretnének kapni az egyes bejelentések kapcsán. Sok pénzügyi információs egység ugyan még mindig kételkedik a strukturált párbeszéd hasznosságában, de hajlandóak voltak elgondolkodni rajta.

A gyanús ügyletekre vonatkozó egyes bejelentéseket illetően nagyon kevés pénzügyi információs egység jelezte, hogy ilyen visszajelzéssel szolgál, és e visszajelzések rendszerint azokhoz a bejelentésekhez kapcsolódnak, amelyeket elküldenek az ügyészségnek. Az egyik pénzügyi információs egység által a bejelentés által érintett valamely másik pénzügyi információs egységnek továbbított bejelentésekkel kapcsolatban szemmel láthatólag nem küldtek határokon átnyúlóan visszajelzéseket a kötelezett szolgáltatóknak. Előfordulhat, hogy nem is lehetséges visszajelzést küldeni az egyes bejelentésekkel kapcsolatban, mivel az a vizsgálatok bizalmas jellegébe ütközne. Mindazonáltal úgy tűnik, hogy a pénzügyi információs egységek eltérően alkalmazzák a „ha megvalósítható” kifejezést, amely széles mérlegelési jogkört biztosít.

A készpénzzel kapcsolatos adatokra vonatkozó visszajelzéseket illetően nagyon kevés vámigazgatási szerv jelezte, hogy visszajelzést kapott a pénzügyi információs egységektől a készpénzbejelentő nyilatkozatok vagy a jogsértések kapcsán. Az ilyen visszajelzések akkor különösen fontosak, ha be nem jelentett készpénzt észlelnek.

A gyanús ügyletekre vonatkozó bejelentések minőségével kapcsolatos visszajelzés, az általános iránymutatás és a tipológiák megosztása a gyanús ügyletekre vonatkozó bejelentések minőségének és helytállóságának javítása szempontból fontos, és a pénzügyi információs egységeknek érdemibb módon kell eleget tenniük e kötelezettségnek.

III. PÉNZÜGYI INFORMÁCIÓS EGYSÉGEK KÖZÖTTI EGYÜTTMŰKÖDÉS AZ EU-BAN

A kötelezett szolgáltatóknak a bejelentést a székhelyük szerinti pénzügyi információs egységhez kell benyújtaniuk. E területi elvet a pénzügyi információs egységekre háruló párhuzamos kötelezettségek egészítik ki: meg kell osztaniuk az információkat és a bejelentéseket a többi tagállam pénzügyi információs egységeivel, össze kell vetniük adataikat más pénzügyi információs egységek adataival és közös elemzéseket kell készíteniük. E tevékenységek végrehajtása során a pénzügyi információs egységeknek egymás között védett kommunikációs csatornákat kell használniuk és ösztönözniük kell a FIU.net vagy annak utódjának használatát.

1. Információcsere