[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 18.09.2006

COM(2006) 517 végleges

2004/0049 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Tanácsnak

a nemzetközi vasúti személyszállítást igénybe vevő utasok jogairól és kötelezettségeiről szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadására vonatkozó közös álláspontjáról

2004/0049 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYEAZ EURÓPAI PARLAMENTNEKaz EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Tanácsnak

a nemzetközi vasúti személyszállítást igénybe vevő utasok jogairól és kötelezettségeiről szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadására vonatkozó közös álláspontjáról

1. ELŐZMÉNYEK

A javaslat továbbítása az Európai Parlament és a Tanács felé (COM(2004) 143 végleges – 2004/0049 (COD)): | 2004. március 3. |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye: | 2005. február 9. |

Az Európai Parlament véleménye (első olvasat): A6 – 0123/2005 | 2005. szeptember 28. |

A közös álláspont elfogadása: | 2006. július 24. |

2. A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK CÉLJA

A nemzetközi vasúti személyszállítást igénybe vevő utasok jogairól és kötelezettségeiről szóló javaslat azon négy intézkedés egyike, melyeket a Bizottság a harmadik vasúti csomag keretében javasolt (a másik három intézkedés célja: a mozdonyvezetők minősítési rendszerének kidolgozása, a vasúti áruszállítási szolgáltatások minőségének javítása, illetve a nemzetközi vasúti személyszállítási szolgáltatások piacának megnyitása 2010. január 1-jétől).

E javaslat célja az utasok jogainak és kötelességeinek meghatározása a nemzetközi vasúti személyszállítás hatékonyságának és vonzerejének növelése érdekében. A javaslat rendelkezik az utasok részére az utazás ideje előtt, alatt és után nyújtandó tájékozatással kapcsolatos minimumkövetelményekről; a szállítási szerződés feltételeiről; a vasúttársaságok balesetekkel kapcsolatban viselt kárfelelősségéről, illetve járatkésés és járatkimaradás esetén viselt kárfelelősségéről és az egyéb következményekről; a csökkent mozgásképességű személyeknek nyújtandó segítség feltételeiről, a minőségi előírásokról és a kockázatkezelésről, végül a vasúttársaságok által a rendelet célkitűzéseinek megvalósítása érdekében folytatandó együttműködés feltételeiről.

Az utasjogok jelentős részben nemzetközi jogban meglévő rendszereken, különösen a nemzetközi vasúti fuvarozásról szóló egyezményen (COTIF/CIV), valamint a légi utasok vonatkozásában elfogadott közösségi jogszabályokon alapulnak.

3. MEGJEGYZÉSEK A KÖZÖS ÁLLÁSPONTRÓL

A Tanács egyhangú döntéssel néhány általános változtatást eszközölt a bizottsági javaslaton, melyeket, minthogy a javaslat célkitűzéseinek megvalósulását biztosítják, a Bizottság elfogadhatónak tart.

A Tanács mindenekelőtt átdolgozza a rendelet szerkezetét , nyolc, egymástól világosan elkülönülő fejezetre tagolva azt (I. – Általános rendelkezések; II. – Szállítási szerződés, tájékoztatás és menetjegyek; III. – A vasúttársaságok utasokkal és a poggyászaikkal szembeni felelőssége; IV. – Késés, csatlakozásmulasztás és járatkimaradás; V. – Csökkent mozgásképességű személyek; VI. – Biztonság, panaszok és a szolgáltatás minősége; VII. – Végrehajtás; VIII. – Záró rendelkezések). A mellékletek száma négyről háromra csökkent oly módon, hogy a bizottsági javaslat I. és II. mellékletében foglalt rendelkezések kismértékű átalakítás után összevonásra kerültek a II. mellékletben, a II. melléklet a rendelkező részbe (a menetjegy árára vonatkozó kártérítés) került, a II., III. és V. fejezet szempontjából irányadó COTIF/CIV-rendelkezéseket pedig az I. melléklet tartalmazza.

Ami a rendelet tárgyi hatályát illeti, a Bizottság javaslatát a Tanács jelentős részben elfogadta („nemzetközi utazások”, azaz egy vagy több, egyetlen szállítási szerződés hatálya alá tartozó személyszállítási szolgáltatás igénybevétele, amelyek közül legalább egy nemzetközi); a késésekről szóló IV. fejezet hatálya ugyanakkor a nemzetközi szolgáltatások igénybevételével tett nemzetközi utatásokra korlátozódik, míg a csökkent mozgásképességű személyekről szóló V. fejezet hatálya kiterjed a nemzetközi szolgáltatások igénybevételével tett belföldi utazásokra is. A Tanács ezért az egyes fejezetek tárgyi hatályát tartalmuknak megfelelően módosította.

A Bizottság javaslatával szemben a Tanács, az Európai Parlamenthez hasonlóan, az EU teljes vasúthálózatára vonatkozóan leszűkíti a vasúttársaságok kötelezettségeinek körét a menetjegyek , átszállójegyek kibocsátása és a velük kapcsolatos tájékoztatás tekintetében azokra az esetekre, amikor a jegyek és az információk rendelkezésére állnak annak a vasúttársaságnak, amely felé a kérés irányul.

A Tanács és az Európai Parlament ugyanakkor az egész EU területére nézve egy fogyasztóbarát számítógépes vasúti foglalási és információs rendszer létesítését szorgalmazza, amely révén a nemzetközi járatok vonatkozásában könnyebbé válik az utasok jegyhez és információhoz jutása, illetve helyfoglalása. A vonatkozó jogszabályi intézkedést komitológiai eljárás útján kell majd elfogadni; az erre vonatkozó javaslatot az Európai Vasúti Ügynökség közreműködésével kell kidolgozni.

Az Európai Parlament hasonló tartalmú felvetésével összhangban a Tanács a legtöbb vonatkozásban a COTIF/CIV rendelkezéseivel helyettesítette a vasúttársaságok utasokért és poggyászaikért balesetek, illetve járatkésésből, csatlakozásmulasztásból vagy járatkimaradásból adódó károk miatt viselt felelősségével kapcsolatos bizottsági javaslatot. A Bizottság kész elfogadni ezt a módosítást annak ellenére, hogy az jelentősen korlátozza az utasok kártérítéshez való jogát. A jelenlegi rendelkezés alkalmazásával kapcsolatos tapasztalatok birtokában a Bizottság esetleg újragondolja ezt a kérdést. Az Európai Parlamenttől eltérően a Tanács nem támogatja a balesetekkel kapcsolatos kötelező felelősségbiztosítás legalacsonyabb értékére vonatkozó javaslatot.

Az Európai Parlament hasonló értelmű módosítási javaslata alapján a Tanács az eredetileg a Bizottság által a járatkésés, csatlakozásmulasztás vagy járatkimaradás miatti eseti kártérítéssel kapcsolatban javasolt eljárás egyszerűsítését javasolja a könnyebb alkalmazhatóság céljából, az utasok érdekében. A Bizottság teljes mértékben egyetért ezzel az egyszerűsítéssel.

Általában véve a Tanács fokozottan támogatja a csökkent mozgásképességű személyek jogainak érvényesülését. Törekszik e jogok kiterjesztésére, az alkalmazás megkönnyítésére és kiszámíthatóbbá tételére, ugyanakkor azonban szűkíti az állomásüzemeltetők és vasúttársaságok egyes kötelezettségeit. A Bizottság általában egyetért ezekkel a javaslatokkal. Ennek ellenére nem tartja szerencsésnek a 19. cikk (1) bekezdésének utolsó mondatára vonatkozó módosítást, amely lehetőség kínál az állomás üzemeltetőjének a már megerősített segítségnyújtás korlátozására, pusztán üzleti okoból. Az Európai Parlament javasolt olyan módosításokat, amelyek kívül esnek ezen javaslat alkalmazási körén, pl. azon kötelezettségekkel kapcsolatban, amelyek a vasúti járművek és a vasútállomások könnyebb megközelítését hivatottak elősegíteni; ezt a kérdést a jövőben a csökkent mozgásképességű személyek vonatkozásában kidolgozandó átjárhatósági műszaki előírások rendelkezései szabályozzák majd; a Bizottság tanulmányozni fogja a kérdést.

Az Európai Parlamenttel ellentétben a Tanács megerősíti a minőségi előírások megállapításának és folyamatos nyomon követésének kötelezettségét.

4. A BIZOTTSÁG RÉSZLETES MEGJEGYZÉSEI

A Tanács az Európai Parlament által első olvasatban javasolt 122 módosításból 63-at teljes egészében, 9-et részben beépített közös álláspontjába; ezekből a Bizottság 3-at részben, 12-t egészében elutasított. A közös álláspont 25 módosítást egészében, négyet részben elutasított azok közül, amelyeket a Bizottság elfogadhatónak tartott. A közös álláspont 26 módosítást egészében, hármat részben elutasított azok közül, amelyeket a Bizottság szintén elutasított.

Az Európai Parlament legfontosabb módosítása a rendelet hatályának kiterjesztésére vonatkozik a nemzetközi utazásokon túlmenően a belföldi utazásokra. Más jelentős módosítások a kárfelelősség rendszerével, a járatkésésekkel és járatkimaradásokkal összefüggő kártérítés mértékének és feltételeinek felülvizsgálatával, valamint a vasúttársaságok menetjegy- és szállítási információkkal kapcsolatos, az EU-n belül minden fő szolgáltatásra vonatkozó kötelezettségeivel foglalkoznak. A Bizottság az Európai Parlament első olvasatban kifejtett álláspontjára úgy reagált, hogy 19 módosítást teljes egészében elfogadott, 49-et elvben, 16-ot pedig részben. 38 módosítást teljes egészében elvetett.

4.1 A Bizottság által elfogadott és a közös álláspontba teljes egészében vagy részben beépített módosítások

A következő hivatkozások a közös álláspont preambulumbekezdéseire és cikkeire vonatkoznak.

A 3. módosítás egyik része, a 10., 23., 27., 44., 45., 46., 49., 50., 51., 52., 53., 54., 56., 57., 59. módosítás, bizonyos mértékig a 64., 77., 78., 80., 81., 82. és 83. módosítás kezdeményezi a vasúttársaságokat érintő felelősségi rendszer összehangolását a nemzetközi vasúti fuvarozásról szóló, az 1999. évi (2006-tól hatályos) vilniusi jegyzőkönyvvel módosított COTIF/CIV egyezménnyel, vagy csak utal az említett egyezmény rendelkezéseire. Az egyes rendelkezéseket érintő módosítások feleslegesnek tekinthetők, mivel a közös álláspont (6) és (13) preambulumbekezdésében, 10. cikkében (felelősség az utasok halála és sérülése, valamint a poggyászkárok esetén), 13. cikkében (felelősség járatkésés, csatlakozásmulasztás és járatkimaradás esetén) és különösen I. mellékletében tömören és egyszerűen szerepelnek a COTIF/CIV felelősséggel kapcsolatos, vonatkozó előírásai.

A 6. és 76. módosítás részletes előírásokat javasol a csökkent mozgásképességű személyek járatkésés esetén való segítésének módjára. A közös álláspont 16. cikkének (5) bekezdése megerősíti a csökkent mozgásképességű személyek jogát arra, hogy a járatkésés miatti segítségnyújtás során különös figyelemet fordítsanak igényeikre. A közös álláspont (10) preambulumbekezdése részletesen kifejti, miként történjék ez a segítségnyújtás.

A 18. módosítás változtatásokat javasol a „foglalás” fogalmát illetően; e fogalom meghatározását a közös álláspont 3. cikkének 9. pontja radikálisabban módosítja.

A 20., 61. és 120. módosítás egyszerűsíteni javasolja a bizottsági javaslatban előterjesztett kártérítési rendszert , amely szerint járatkésés esetén a jegyár mértékében kell kártérítést fizetni. A közös álláspont 15. cikke átveszi az Európai Parlament által javasolt alapszerkezetet, de a kártérítés lehetséges összegét legfeljebb a jegy árának 50%-ában határozza meg.

A 24. módosításnak megfelelően a közös álláspont támogatja a „munkamenetrend” fogalommeghatározásának törlését.

A 25., 36. és 42. módosítás a menetjegykibocsátás és tájékoztatásnyújtás rendelet szerinti megszervezését és az Európai Számítógépes Információs és Helyfoglalási Rendszer (CIRS) esetleges alkalmazását érinti. A CIRS létrehozására vonatkozó javaslatot a közös álláspont 9. cikke tartalmazza, mely arra kötelezi a Bizottságot, a tagállamokat és az Európai Vasúti Ügynökséget, hogy a 2001/16/EK irányelv értelmében működjenek együtt egy, az információszolgáltatásra és a jegykibocsátásra vonatkozóátjárhatósági műszaki előírás kidolgozása érdekében. Az említett jogalap alkalmassága esetleg újragondolást igényelhet.

A 32., 33., 34., 35., 108. és részben a 138. módosítás a szállítási szerződéssel, tájékoztatással és menetjegyekkel kapcsolatos rendelkezések összehangolását javasolja a nemzetközi vasúti fuvarozásról szóló, az 1999. évi (2006-tól hatályos) vilniusi jegyzőkönyvvel módosított COTIF/CIV egyezménnyel, vagy csak utal az említett egyezmény rendelkezéseire. Az egyes rendlkezéseket érintő módosítások feleslegesnek tekinthetők, mivel a közös álláspont (6) preambulumbekezdésében, 4. cikkében (szállítási szerződés) és különösen I. mellékletében tömören és egyszerűen szerepelnek a COTIF/CIV szállítási szerződéssel és jegykibocsátással kapcsolatos előírásai.

A 67. módosítás egyik javaslata szerint a vasúttársaságnak biztosítania kell, hogy járatkésés esetén az utasok mihamarabb elérjék végső úticéljukat. A közös álláspont 14. cikke nemcsak tartalmazza ezt a gondolatot, de egy lépéssel tovább is megy, amikor azt javasolja, hogy a vasúttársaság „azonnal” kínálja fel az utas számára a más útvonalra terelés vagy a jegy árának visszatérítése stb. közötti választási lehetőséget .

A 70., 71., 72. (a Bizottság nem hagyta jóvá az itt megfogalmazott kötelezettség korlátozását az „kivéve, ha ez nem lehetséges” fordulattal) és 73. módosítás az utasok beleegyezését látja szükségesnek a vasúttársaság késés miatti más útvonalra terelés vagy az utazás folytatása esetén hozandó intézkedéseihez, és pontosításokat javasol a késés miatti eseti segítségnyújtás vonatkozásában . A közös álláspont 14 cikke (1) bekezdésének c) pontja és 16. cikkének (2) bekezdése figyelembe veszi ezeket a felvetéseket.

A 86. módosítás szerint a csökkent mozgásképességű személyek részére csak a rendelkezésre álló kapacitás mértékében kell segítséget nyújtani. A közös álláspont 17. cikke engedélyezi a vasúttársaságok számára, hogy a csökkent mozgásképességű személyek szállítását érintően előzetesen diszkriminációmentes hozzáférési szabályokat állapítson meg. A közös álláspont ugyanakkor nem ír elő kötelezettséget a kapacitás növelésére.

A 87. és 126. módosítás a csökkent mozgásképességű személyeknek nyújtandó segítség tekintetében kiigazításokat eszközöl az állomásüzemeltetők és a vasúttársaságok kötelezettségeit illetően, beleértve a vonatszemélyzet kötekezettségeit is . A közös álláspont 19., 20. és 21. cikke egyértelmű, egyszerű és reális kötelezettségeket ír elő az egyes résztvevők, különösen a vasúttársaságok és az állomásüzemeltetők számára. A 18. cikk biztosítja, hogy a csökkent mozgásképességű személyek többletköltségek nélkül vásárolhassanak menetjegyet.

A 92. módosítás egyszerűsíti a csökkent mozgásképességű személyek segítséghez való jogát a segítségnyújtása vonatkozó igényről szóló előzetes értesítés elmaradása esetén. Ilyen esetekre a 21. cikk spontán segítségnyújtást ír elő, melyet a vasúttársaságnak vagy az állomás üzemeltetőjének legjobb képessége szerint kell végeznie.

A 99. és 100. módosítást a közös álláspont 23. cikke figyelembe veszi, amikor a „biztonság” kifejezés helyett az „utasok személyes biztonsága ” fordulatot használja.

A 105. és 106. módosítást, mely a vasúttársaságok panaszkezeléssel kapcsolatos terhén igyekszik könnyíteni, a közös álláspont 24. cikke úgy veszi át, hogy megfelelő keretek között a vasúttársaságok maguk dönthetnek a panaszkezelési eljárás részleteiről.

A 109. módosítás első része eltörli a vasúttársaságok azon kötelezettségét, hogy tájékoztassák az utasokat a szolgáltatás beszüntetését vagy megváltoztatását érintő terveikről. A közös álláspont 6. cikke oly módon módosítja e tájékoztatási kötelezettséget, hogy az nem a tervekre, hanem a döntésekre vonatkozik.

A 114. módosítás és a 115., 116., 117. módosítás egy-egy része kiigazítja a vasúttársaságok által az utasok részére nyújtandó minimális utazási tájékoztatás szabályait. A 7. cikk és a II. melléklet pontosítja annak a tájékoztatásnak a minimális tartalmát, melyet a vasúttársaságoknak saját szolgáltatásukról adniuk kell.

4.2 Bizottság által elfogadott, a közös álláspontban nem szereplő módosítások

Az 5., 8., 9., 38. (csak részben, lásd még lejjebb) módosítás, a 67., 68., 79., 85., 90., 103. és 104. módosítás egy-egy része a „nemzetközi” kifejezés törlését javasolja. A Bizottság úgy látja, hogy ennek a kifejezésnek a törlése az említett rendelkezésekben nem befolyásolja a rendelet hatályát . A közös álláspontban, mely nem kívánja kiterjeszteni a rendelkezés hatályát minden vasúti szolgáltatásra, beleértve a belföldieket is, a Tanács nem törölte mindenütt a „nemzetközi” jelzőt.

A 15. módosítás a „ vasúttársaság ” fogalmának pontosabb meghatározását javasolja. Ez a módosítás feleslegesnek tekinthető, mivel a közös álláspont már létező közösségi jogszabályokra hivatkozik: a 3. cikk 1. pontja a „vasúttársaság” fogalmát a 2001/14/EK irányelvvel összhangban határozza meg, a 2. cikk (Hatály) pedig a 95/18/EK irányelv meghatározását veszi alapul.

A 21. és 22. módosítás javasolja, hogy az utasokkal 48 órával korábban közölt késések és járatkimaradásból adódó várható késések ne számítsanak „késedelemnek”. A közös álláspont ugyanakkor nem tartalmaz ilyen értelmű rendelkezést. A „késedelem” fogalmának meghatározása a 3. cikk 15. pontjában alkalmas lehet a kérdés tisztázására.

A 30. módosítás szerint az információt olyan formában kellene biztosítani, amely a hallás- vagy látáskárosult személyek számára elérhető . A közös álláspont ugyanakkor nem tartalmaz ilyen értelmű rendelkezést. Az eltérések összehangolására a közös álláspont 7. cikkének (3) bekezdése a legalkalmasabb.

A 38. módosítás a menetjegyek hozzáférhető módon történő árusítására tesz javaslatot. Noha a közös álláspont menetjegyek elérhetőségéről szóló 8. cikke nem tükrözi ezt az elképzelést, a (10) preambulumbekezdés a csökkent mozgásképességű személyek részére jogot biztosít arra, hogy menetjegyüket a vonaton, többletköltség nélkül vásárolják meg.

A rendelet címsorairól és szerkezetéről szóló 43., 48., 55. és 98. módosítást a Tanács nem támogatta; a közös álláspontban eltérő javaslat szerepel a szerkezet vonatkozásában (lásd feljebb a rendelet szerkezetéről szóló szövegrészt).

A 47. és 58. módosítás elutasítja vagy korlátozza az előlegfizetés jogát az utas halála vagy sérülése esetén. A közös álláspont 12. cikke ugyanakkor megerősíti ezt a Bizottság által javasolt és a légi utasok számára is biztosított jogot.

A 66. módosítás javasolja, hogy akkor is a vasúti szolgáltatások késedelmességéből adódó jogkövetkezmények érvényesüljenek, ha a csökkent mozgásképességű személyek számára nyújtott segítség szenved késedelmet . A közös álláspont ugyanakkor nem tartalmaz ilyen értelmű rendelkezést. A csökkent mozgásképességű személyek különleges szükségleteire csupán a késéssel kapcsolatos segítségnyújtással összefüggésben történik külön utalás.

A 69. módosítás javasolja, hogy az utazás drágább szolgáltatás igénybevételével történő folytatása vagy más útvonalra terelése ugyanazon az áron történjék, amelyen az eredeti jegyet vásárolták. A közös álláspont nem tartalmazza ezt a lehetőséget, de említést tesz a „hasonló szállítási feltételekről”.

A 75. módosítás szerint a vasúttársaságnak igazolnia kellene a menetjegyen a késést . A közös álláspont nem fogalmaz meg ilyen irányú kötelezettséget, noha a 16. cikk (4) bekezdéséből könnyen törölhető lenne „az utas kérésére” kifejezés.

A 109. módosítás második és harmadik része a vasúttársaságok, állomásüzemeltetők, utazási irodák és a Bizottság együttműködését javasolja a rendeletben foglalt utasjogokról szóló tájékoztatás érdekében. A Bizottság elvben egyetért azzal, hogy az utasokat megfelelő formában tájékoztatni kell a rendeletben foglalt jogaikról, és utal az utasok jogai tekintetében a légiközlekedési szektorban végrehajtott hasonló tevékenységre (poszter a légi utasok jogairól).

A rendelet végrehajtásáért felelős nemzeti szervről és az e szervvel kapcsolatos információk nyilvánosságáról szóló 110., 111. és 112. módosítást a közös álláspont a közös álláspont 26. cikke és II. melléklete javarészt tartalmazza.

A 124. módosítás egyik része 14 napról 1 hónapra növelné a járatkésésből adódó eseti kártérítés megfizetésére rendelkezésre álló időt . Míg a Bizottság rugalmas volt ebben a kérdésben, a közös álláspont nem változtatta meg a bizottsági javaslatot, mely szerint a kártérítést a panasz beérkezésétől számított 14 napon belül kell kifizetni.

A 138. módosítás egyik része a vasúttársaságok kerékpárszállítási kötelezettségéről rendelkezik. Minthogy a két jogalkotó elvben egyformán a COTIF/CIF vonatkozó rendelkezéseihez kívánja igazítani a szállítási szerződések tartalmát, a vasúttársaságok kerékpárszállítási kötelezettségével kapcsolatos javaslat nem szerepel a közös álláspontban.

4.3 Bizottság által elutasított és a közös álláspontban sem szereplő módosítások

Az 1., 2. módosítás, a 3. módosítás egy része, a 11., 12. (részlegesen, lásd még lejjebb), 13., 17. (részlegesen, lásd még lejjebb) és 62. módosítás olyan jogokat és kötelezettségeket ír elő, amelyek az utasokra attól függetlenül vonatkoznak, hogy azok belföldi vagy nemzetközi utazásban vesznek-e részt. Az Európai Parlament a rendelkezés hatályának kiterjesztését javasolja mind a belföldi, mind a nemzetközi utazásokra ; ezt a módosítást a Bizottság méltányolja, azonban egyelőre nem tartja időszerűnek. Az Európai Parlament javaslatával ellentétben a közös álláspont 2. cikkének (1) és (2) bekezdése megerősíti (az általános rendelkezések és a vasúttársaságok felelőssége körében), illetve szűkíti (a késés jogkövetkezményei stb. körében) a rendelkezések Bizottság által javasolt hatályát. Csupán a csökkent mozgásképességű személyek vonatkozásában terjeszti ki a 2. cikk (3) bekezdése a rendelkezések hatályát a nemzetközi szolgáltatások igénybevételével tett belföldi utazásokra.

A 7. és 125. módosítás kötelezné e rendelettel a vasúttársaságokat és az állomások üzemeltetőit arra, hogy biztosítsák a vasúti járművekhez és állomásokhoz való könnyebb hozzáférést a csökkent mozgásképességű személyek számára . A Bizottság úgy látja, hogy az ilyen kötelezettségek kívül esnének a rendelet alkalmazási körén.

A 12. módosítást és a 39. módosítás egy részét, melyek a közszolgáltatási szerződéseket érintik, a Bizottság nem tekinti relevánsnak. Minthogy egy nemzetközi szolgáltatás (lásd még feljebb a rendelkezés hatályáról szóló részt) ritkán képezi közszolgáltatási szerződés tárgyát, a közös álláspont nem tesz róla külön említést; az utasokat érintő jogok közszolgáltatási szerződésre való alkalmazásának kötelezettsége ugyanakkor nincs kifejezetten kizárva a rendelkezés alkalmazási köréből.

A 16. módosítás változtatást javasol a „ fő vasútállomás ” fogalom meghatározását illetően; ezt a fogalmat azonban a rendelet a továbbiakban nem említi; a közös álláspont 19. cikke szerint az állomás üzemeltetője a „személyzettel ellátott vasútállomásokon” köteles segítséget nyújtani a csökkent mozgásképességű személyeknek. A „fő vasútállomás” fogalom meghatározása ily módon okafogyottá vált.

A 17. és 62. módosítást, melyek a bérlet kérdését érintik, a Bizottság nem tekinti relevánsnak. Nemzetközi járatokon alig használnak bérletet (lásd még feljebb a rendelkezés hatályáról szóló részt), ezért a közös álláspont nem tesz róla külön említést; a bérlet kérdése ugyanakkor nincs kifejezetten kizárva a rendelkezés alkalmazási köréből

A 19. módosítás össze kívánja hangolni a „nemzetközi szolgáltatás” fogalmának meghatározását a COTIF/CIV előírásaival. Ez a módosítás feleslegesnek tűnik. A közös álláspont 3. cikkének 11–14. pontja ugyanis a nemzetközi, illetve belföldi utazások és szolgáltatások fogalmának tömör és világos, a COTIF/CIV-nek nem ellentmondó meghatározását adja.

A 26. módosítás változtatást javasol a „ csökkent mozgásképességű személy ” fogalmának meghatározását illetően. Az említett fogalom időközben meghatározásra került a légi járműveken utazó csökkent mozgásképességű személyek jogairól szóló, 2006. június 8-án elfogadott, egyelőre közzé nem tett európai parlamenti és tanácsi rendeletben. A „csökkent mozgásképességű személy” légi utasszállítás területén alkalmazott fogalmát a közös álláspont 3 cikkének 17. pontja is átvette.

A 31. módosítás azt javasolja, hogy a vasúttársaságok és utazási irodák (menetjegy-értékesítők) viseljenek felelősséget az információk pontosságáért . A rendelkezés nem zárja ki ilyen esetekben a nemzeti magánjog alkalmazását.

A 60., 118. és 119. módosítás azon a javaslaton alapul, hogy a vasúttársaság visszatéríti az utasoknak a pótdíjat , ha a szolgáltatás minősége – a szolgáltatás késedelmétől eltérő okok miatt – nem kielégítő. Az ezzel a javaslattal összefüggő jogokat a közös álláspont túlzottnak tekinti, ezért nem fogalmaz meg ilyen irányú kötelezettségeket a vasúttársaságok részére.

A 64. módosítás lényegében azt javasolja, hogy a menetjegy árának megfelelő kártérítési összeget le kelljen vonni az egyéb (nem kielégítő szolgáltatás miatti) kártérítési összegekből, pl. az okozott kárért járó kártérítés összegéből. Ezzel szemben a közös álláspont 15. cikke megerősíti, hogy a jegy árának járatkésés vagy késésből adódó csatlakozásmulasztás miatti eseti visszatérítése külön kezelendő az okozott kár vonatkozásában a közös álláspont 13. cikkében szabályozott kártérítéstől; a kérdéses cikk utal a COTIF/CIF vonatkozó rendelkezéseire. A levonásra vonatkozó javaslat ezért nem szerepel a közös álláspontból.

A 65. módosítás javaslata szerint a vasúttársaságok kötelesek minden rendelkezésre álló eszközzel elkerülni a késéseket . Az ilyen irányú kötelezettségre vonatkozó rendelkezés pontatlan és nehezen alkalmazható.

A 74. módosítás az állomáson kívül elakadt vonaton tartózkodó utasoknak nyújtandó eseti segítséget azokra a helyzetekre korlátozza, melyek nem kivételes körülmények miatt álltak elő. A javaslat szerint akkor is, ha a helyzet más hibájából állt elő, a vasúttársaságnak be kell avatkoznia az utasok érdekében, amennyiben nem áll rendelkezésükre egyéb alternatív segítség. A közös álláspont ezért elutasítja az Európai Parlament javaslatát, de a segítségnyújtást azokra az esetekre korlátozza, amikor az fizikailag lehetséges.

A 84. módosítás pontosítást javasol a vasúttársaságok azon jogát illetően, hogy az infrastruktúra üzemeltetőjétől kártérítést igényeljenek, amennyiben ez az igény megalapozott. A közös álláspont semmilyen módon nem korlátozza a vasúttársaság harmadik személlyel szemben esetlegesen fennálló visszkereseti jogát . Továbbá harmadik személy hibájából bekövetkezett károk esetén a közös álláspont elvben mentesíti a vasúttársaságot a felelősség alól.

A 101., 102., 107. és 121. módosítás a szolgáltatás-minőségi normák kötelező ellenőrzésének eltörlése mellett foglal állást, ugyanakkor egy meglehetősen bonyolult eljárást javasol az Európai Vasúti Ügynökség részvétele mellett. A közös álláspont szerint a vasúttársaságok önellenőrzést kötelesek végezni a szolgáltatás-minőségi normákra vonatkozóan, egyúttal meg kell szabni az önellenőrzés módjának és az eredmények közzétételének szigorú feltételeit. A közös álláspont egyelőre nem tartja szükségesnek az Európai Vasúti Ügynökség bevonását a minőségellenőrzés folyamatába.

A 127. módosítás szerint a vasúti személyzet részére képzést kell tartani annak érdekében, hogy hatékonyabban segíthessék a csökkent mozgásképességű személyeket. Ez a javaslat messze túllépi a rendelkezés hatályát. A Bizottság azonban a harmadik vasúti csomaggal összefüggésben javaslatot tett a vonatszemélyzet biztonsági szerepvállalásának növeléséről szóló irányelvre.

A 128. módosítás kiigazítani javasolja azt a rendelkezést, mely az állomásüzemeltetőknek a csökkent mozgásképességű személyek számára létesítendő segélykérő pontok kijelölésére irányuló kötelezettségéről szól. A közös álláspont 21. cikke megerősíti az állomásüzemeltetőknek a Bizottság által javasolt kötelezettségét a javaslat eredeti szövege szerint, de kiegészítő utalást tesz a felelősségben osztozó egyéb nyilvános szervek tekintetében.

4.4 Bizottság által elutasított és a közös álláspontba teljes egészében vagy részben beépített módosítások

A 4., 14. és 37. módosítás az EU teljes vasúthálózatára vonatkozóan leszűkíti a menetjegyek, átszállójegyek kibocsátására és a velük kapcsolatos utazási tájékoztatásra vonatkozó kötelezettségek körét. A Bizottság azon a véleményen volt, hogy az utasoknak jogukban áll összevont menetjegyeket vásárolni az EU vasúti hálózatán tett utazásokhoz; mivel a vasúti piac erre láthatóan nem reagál önként, a Bizottság úgy döntött, hogy kötelezi a vasúttársaságokat ilyen termék kibocsátására. A közös álláspont 8. cikke a vasúttársaságokra bízza, miként döntenek az értékesítésről, amikor előírja, hogy csak akkor kell az utasok számára menetjegyeket, átszállójegyeket és helyfoglalásokat kínálniuk, ha ilyenek a rendelkezésére állnak. Ezt az igényt a vasúti szolgáltatások tekintetében létrehozandó Európai Számítógépes Információs és Helyfoglalási Rendszer (CIRS) hivatott támogatni (9. cikk).

A 28., 29. módosítás és a 115. módosítás egyik része szűkíti a vasúttársaságok utazási tájékoztatás nyújtására vonatkozó kötelezettségének körét. A Bizottság véleménye szerint az utasoknak jogukban áll megfelelő utazási információkhoz jutni, és az egész EU-ra kiterjedően tájékozódnia vasúttársaság saját hálózatán kívüli utazási lehetőségekről. Minthogy az önkéntes kötelezettségvállalások nem mindig szolgálják ezt a célt, a Bizottság úgy döntött, hogy kötelezi a vasúttársaságokat az egész EU-ra kiterjedő utazási tájékoztatásra. A 7. cikk és a II. melléklet pontosítja annak a tájékoztatásnak a minimális tartalmát, melyet a vasúttársaságoknak saját szolgáltatásukról adniuk kell. Ezt az igényt a vasúti szolgáltatások tekintetében létrehozandó Európai Számítógépes Információs és Helyfoglalási Rendszer (CIRS) hivatott támogatni (9. cikk).

A 39. módosítás egyik része, a 40. és 123. módosítás a jegyértékesítés módját illetően javasol változtatásokat. A közös álláspont 8. cikke tág kereteket biztosít a vasúttársaságoknak arra nézve, hogy megválasszák a menetjegyértékesítés számukra legalkalmasabb módját. Lehetővé kell tenni a vonatokon való jegyvásárlást, kivéve, ha ezt a szolgáltatást valamilyen indokkal korlátozni kell. A Bizottság nem kívánja a szükségesnél nagyobb mértékben korlátozni a spontán jegyvételt, így a vonatokon történő vételt sem. Nem látja szükségét annak, hogy a közszolgáltatások jegyárusító helyei és az egyéb jegyárusító helyek között megkülönböztetést alkalmazzon.

A 91., 95., 96., 97. módosítás pontosítást javasol a csökkent mozgásképességű személyekkel kapcsolatos értesítési eljárást illetően. A közös álláspont 21. cikke egyszerűsíti ezt az eljárást, valamint azokat a feltételeket, amelyek mellett segítséget kell nyújtani annak a csökkent mozgásképességű személynek, aki a vasúttársaságot legalább 48 órával a segítség szükségessé válása előtt értesítette ez irányú igényéről. A Bizottság nem kívánta indokolatlanul korlátozni a csökkent mozgásképességű személyek jogait, ezért ellenezte azt a javaslatot, hogy az előzetes értesítés határideje 24-ről 48 órára növekedjék.

A rendelet a 113. módosítás szerint 1 évvel, a közös álláspont 33. cikke szerint 18 hónappal a közzététel után lép hatályba . A Bizottság úgy látja, hogy a javasolt jogok bevezetéséhez nem szükséges ilyen hosszú átmeneti időszak.

A 124. módosítás egyik része az utasok hozzájárulásához kötné a kártérítés utalvány formájában való kifizetését, miként azt a közös álláspont a 15. cikk (2) bekezdésének utolsó mondatában előírja.

5. KÖVETKEZTETÉS

Noha a Bizottság megfelelőbbnek látta volna, ha a vasúttársaságok a menetrendre és átszállójegyekre vonatkozóan az egész európai vasúti hálózat tekintetében kötelesek lennének tájákoztatást adni, valamint ha az állomásüzemeltetők és a vasúttársaságok kötelezettségeinek köre a csökkent mozgásképességű személyek segítése tekintetében tágabb lenne, a Bizottság véleménye szerint a 2006. július 24-én egyhangúlag elfogadott közös álláspont nem változtat a bizottsági javaslat célkitűzésein és szemléletén.