A Bizottság továbbra is értékeli a hajók által okozott kibocsátás csökkentésének előrehaladását, beleértve a kén-dioxidon kívüli kibocsátást és a kibocsátás további csökkentésének lehetőségét ebben az ágazatban. A jelentés röviden szintén kitér a folyamatban lévő kezdeményezésekre.

Az (EU) 2016/802 irányelv 14. cikkének (2) bekezdésével összhangban az Európai Unió levegő minőségével kapcsolatos politikájának részletes felülvizsgálatát követően a Bizottság a 2013. decemberi „Tiszta levegőt” szakpolitikai csomagjában, már kitért a levegőkibocsátás, beleértve a hajózásból származó levegőkibocsátás csökkentését szolgáló további lehetséges uniós intézkedések költségeire és előnyeire. A felülvizsgálatot követően a Bizottság úgy határozott, hogy a „Tiszta levegőt” szakpolitikai csomag részeként konkrét jogalkotási javaslatot nem terjeszt elő a hajók kibocsátásaira vonatkozóan. Az egyes légköri szennyező anyagok nemzeti kibocsátásának csökkentéséről szóló irányelv megalkotására irányuló javaslatában azonban a Bizottság olyan rendelkezést vezetett be (5. cikk (1) bekezdés), amely a tagállamoknak engedélyezné az összes nemzeti kibocsátáscsökkentési kötelezettség teljesítését az SO2, nitrogén-oxidok (NOx) és finom szálló por (PM2,5) kibocsátás csökkentésének „beszámításával” a hajók által okozott levegőszennyezést szabályozó további intézkedéseken keresztül. Az egyes légköri szennyező anyagok nemzeti kibocsátásainak csökkentéséről szóló (EU) 2016/2284 irányelv (az „új NEC-irányelv”) azonban nem tartalmazta sem ezt a javasolt rugalmasságot, sem pedig a hajók kibocsátásainak csökkentését célzó egyéb rendelkezést.

Ez a jelentés áttekintést is nyújt a vonatkozó uniós támogatási mechanizmusokról, amelyek a tagállamokat és az európai hajózási ágazatot segítik a 2012/33/EU irányelv által bevezetett módosítások érvényesítésében, végrehajtásában és betartásában. Végül a jelentés kitér a szomszédos országoknak nyújtott technikai segítségnyújtásra, nemzetközi együttműködésre, és javaslatokat terjeszt elő az irányelv egyes rendelkezéseinek további szigorítására.

Az (EU) 2016/802 irányelv 14. cikkének (1) bekezdése a tagállamoknak előírja, hogy minden év június 30-ig jelentést nyújtsanak be a Bizottságnak, amely az előző évben végrehajtott ellenőrzések alapján bemutatja az irányelv hatálya alá tartozó folyékony tüzelőanyagok kéntartalmára vonatkozó szabványoknak való megfelelést. Ezen nemzeti jelentések és a tengeri hajózásban használatos tüzelőanyag rendelkezésére állásának hiányára vonatkozó jelentéstétel alapján a Bizottság minden évben jelentést tesz az irányelv végrehajtásáról. Ezenfelül a 14. cikk (1) bekezdése a Bizottságnak előírja, hogy értékelje ezen irányelv vonatkozó rendelkezései további szigorításának szükségességét és tegye meg a megfelelő jogalkotási javaslatokat.

A módosított MARPOL VI. melléklethez hasonlóan, 2020. január 1-jei hatállyal a 2012/33/EU irányelv 1. cikke (6) bekezdésének c) pontja is 0,50 %-ban maximalizálta a tüzelőanyagok kéntartalmát az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken kívüli, a tagállamok joghatósága alá tartozó összes többi vizeken („európai vizek”) (az (EU) 2016/802 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése). A módosított MARPOL VI. melléklettel szemben azonban ezen előírás 2020-ban az EU-ban történő hatálybalépésére nem vonatkozott a megfelelő tüzelőanyagok rendelkezésre állásának utólagos vizsgálata, így biztosítva kezdettől fogva a jogbiztonságot és elegendő időt az ágazatnak a felkészülésre.

Eddig a 0,10 % kéntartalommal rendelkező, tengeri hajózásban használatos tüzelőanyagok 2015 januárja óta előírt kötelező használata az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken ténylegesen hozzájárult az irányelv azon céljának eléréséhez, hogy csökkenjen a hajók által okozott kén-dioxid-kibocsátások emberre és környezetre gyakorolt káros hatása. Az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken ellenőrzött hajók több mint 93 %-a betartotta a szigorúbb kénkoncentrációra vonatkozó előírásokat, ami jelentősen csökkentette a kén-dioxid koncentrációt az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területekkel szomszédos régiók környezeti levegőjében (Dániában legfeljebb 60 %-kal, Németországban az északi-tengeri Neuwerk-szigeten, illetve a svédországi Öland (Ottenby) és Gotland (Hoburgen) szigeteken legfeljebb 50 %-kal, és a Rotterdam-Rijnmond régióban több mint 20 %-kal).

A 0,50 %-os maximális kéntartalomra vonatkozó előírás 2020-ban történő hatálybalépése után az EU összes többi part menti területen is várható az SO2 koncentráció csökkenése a környezeti levegőben. Egyelőre azonban még nem egyértelmű, hogy a 0,50 %-os kéntartalom-határérték ugyanazokkal az előnyökkel jár-e majd mint a 0,10 %-os kéntartalom-határérték az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken, hogy az összes uniós állampolgár ugyanazt a védelmet élvezze a hajók által okozott levegőszennyezéssel szemben.

3.A tagállamoknak és az ágazatnak nyújtott uniós támogatás a szigorúbb kéntartalomra vonatkozó szabványok végrehajtásának és betartatásának elősegítése érdekében

Nem sokkal 2015. január 1. előtt a maximum 0,10 %-os kéntartalmú tengeri hajózásban használatos tüzelőanyagok árának alakulását (tengeri hajózásban használatos gázolaj vagy MGO) 65-80 %-kal magasabbra becsülték az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken addig használt nehéz fűtőolaj (HFO) árához képest.Sok hajótulajdonos és üzemeltető arra számított, hogy a 0,10 %-os kéntartalomra vonatkozó előírás hatálybalépése a működési költségek jelentős emelkedése miatt jelentős gazdasági következményekkel fog járni, különösen a tevékenységük jelentős részét az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken végző hajótulajdonosok esetében. A Bizottság több párhuzamos intézkedést és támogatási mechanizmust terjesztett elő (alábbiakban részletezve) a szigorúbb kéntartalomra vonatkozó szabványok tekintetében a végrehajtás és a megfelelés támogatására, valamint a nem kívánatos járulékos hatások minimalizálására.

Több későbbi tanulmány,, azonban megállapította, hogy az alacsony kéntartalomra vonatkozó előírások bevezetése az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken nem eredményezett forgalomcsökkenést vagy jelentős elmozdulást a közúti közlekedés irányába. Az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken érvényes előírásokhoz közvetlenül nem kapcsolódik társaságok vagy tengeri szolgáltatások leállása vagy a teherforgalom csökkenése az észak-európai kikötőkben, és nem jelentettek megfelelő tüzelőanyag súlyos hiányára utaló eseteket. Bár elsődlegesen az olajár csökkenése miatt nem érték negatív hatások az európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeket az alacsony kéntartalomra vonatkozó előírások következtében, az EU tagállamoknak és a tengerhajózásban érdekelt feleknek nyújtott támogatása is hozzájárult ahhoz, hogy az alacsony kéntartalomra vonatkozó előírások minimális hatást gyakoroljanak az ágazat versenyképességére és részarányára.

3.1.Az Európai Fenntarthatósági Hajózási Fórum

A 2011. szeptemberi fenntartható vízi közlekedést biztosító eszköztár nyomon követése során a Bizottság 2013-ban felállította az ESSF-et azzal a céllal, hogy speciális fórumként elősegítse a strukturált párbeszédet és együttműködést a különböző bizottsági szolgálatok, a tagállamok és a tengerhajózásban érdekelt felek között az uniós tengeri szállítási ágazatot érintő környezeti fenntarthatósági kihívások hatékonyabb kezeléséhez. Az alacsony kéntartalomra vonatkozó előírások betartásának különböző lehetőségeivel kapcsolatos technikai kérdéseken túlmenően az ESSF kitér az EU hajózási ágazatának versenyképességére és a fenntartható tengeri szállítás finanszírozásának új módjaira.

Az ESSF plenáris és technikai szakértői csoportokból („alcsoportok”) áll, ahol az elnöki tisztséget a Bizottság tölti be, míg a technikai titkársági feladatokat az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség (EMSA) látja el. Az ESSF jelen négy szakági alcsoporttal működik; tagjait a tagállamok szakértői és az érdekelt felek alkotják, az elnöki tisztséget a Bizottság, a tagállamok és/vagy az érdekelt felek képviselői közösen töltik be. A kéntartalomról szóló irányelv végrehajtásával foglalkozó alcsoport, amelyet később a hajókról történő légköri kibocsátásokkal foglalkozó alcsoport váltott fel, meghatározó szerepet játszott a 0,10 %-os kéntartalomra vonatkozó előírás európai SOx-kibocsátás ellenőrzési területeken történő hatálybalépésére való felkészülés támogatásában, és jelenleg támogatja a 0,50 %-os kéntartalomra vonatkozó előírás végrehajtására való felkészülést. Az ESSF feladatköre nem korlátozódik a kéntartalomról szóló irányelv végrehajtására; a fórum a hajókról történő üvegházhatású gázok kibocsátásával és hajókon keletkező hulladékkal is foglalkozik.

Az ESSF konkrét és testre szabott támogatást nyújt a tagállamoknak és az ágazatnak az alcsoportok egyes szakterületein. A tevékenysége elősegítette bizottsági és EMSA útmutatók, bizottsági végrehajtási aktusok és felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítését, (EK) előterjesztések IMO-nak történő benyújtását és az uniós jogalkotási aktusok felülvizsgálatát. Az ESSF tükrözi a bizottsági szolgálatok, nemzeti szakértők és érdekelt felek közötti eredményes együttműködést azzal a céllal, hogy megerősítsék a fenntartható és versenyképes uniós hajózási ágazatot. A sikerei alapján az ESSF megbízását 2018. június 30-ig meghosszabbították és az ESSF legutóbbi 2017. október 16-án tartott plenáris ülésén annak további meghosszabbítását javasolták.

3.2.Uniós pénzügyi támogatás a tiszta hajózási technológiák hasznosítására