[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 11.9.2009

COM(2009) 459 végleges

2009/0128 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

az euroérmék hitelesítéséről és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezeléséről

INDOKOLÁS

1. A javaslat háttere

- A javaslat okai és céljai

E rendeletjavaslat célja az euroérmék hitelesítésére és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelésére vonatkozó eljárások rögzítése.

A Tanács 1338/2001/EK rendelete[1] rendelkezik az euro pénzhamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedésekről. Egyéb rendelkezések mellett a rendelet megállapítja a hitelintézetek és számos más intézmény, például a pénzszállítók azon kötelezettségét, hogy megbizonyosodjanak az általuk elfogadott és újraforgalmazni kívánt eurobankjegyek és -érmék hitelességéről, és ügyeljenek a hamisítványok felismerésére.

Az euroérmék hitelesítése mindeddig az euroérmék hitelesítéséről és a pénzforgalom számára alkalmatlan euroérmék kezeléséről szóló, 2005. május 27-i bizottsági ajánlásban[2] foglalt gyakorlaton alapult. A javasolt rendelet olyan jogilag kötelező eszközt jelent, amelyre az érintett intézmények által alkalmazandó, az euroérmék hitelesítésére szolgáló közös módszer megállapításához, valamint a szükséges tagállami ellenőrzésekhez van szükség.

- Háttér-információk

i) Az euroérmék hitelesítése

Az euroérmék hamisítása – különösen a legnagyobb címletek esetében – jelentős veszély. Annak érdekében, hogy használói számára biztonságosabbá tegyék az euroérméket, a forgalomban lévő érmék hitelességét rendszeresen ellenőrizni kell, hogy a hamisítványokat észrevegyék és kivonják a forgalomból A 2008. december 18-i módosítás explicit módon vezetett be ilyen értelmű kötelezettséget az 1338/2001/EK tanácsi rendeletbe. Azon tagállamok nagy száma, amelyek a 2005. május 27-i bizottsági ajánlás rendelkezéseivel összhangban fogadtak el hitelesítési eljárásokat, a hamisítványok felderítését szolgáló hatékony módszerek szélesebb körű elfogadásához vezetett.

Az érmehitelesítési módszerek végrehajtásában azonban továbbra is számottevő különbségek vannak a tagállamok között. Az érmehitelesítés kötelező jellegű közös keretszabályának hiánya néhány tagállamban gátolhatja az érintett intézményeket a hamisítványok aktív keresésében, ez pedig uniószerte különbségeket hoz létre a pénz védelmének szintjében. Ebben az összefüggésben jelen javaslat célja, hogy az euroövezet egészében biztosítsa a forgalomban lévő euroérmék közös hitelesítési eljárásainak, valamint az ezen eljárások kapcsán a hatóságok által alkalmazott ellenőrzési mechanizmusoknak a hatékony végrehajtását.

ii) A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék

A hitelesítési eljárást követően csak a valódi euroérmék kerülhetnek vissza a forgalomba. Következésképpen minden egyéb érmét el kell utasítani, ide értve elsősorban a hamisítványokat és a valódi, de a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérméket. Ezért helyénvaló ezen alkalmatlan euroérmék kezeléséről is rendelkezni. Az euroérmék elhasználódás, véletlen vagy szándékos rongálás következtében válhatnak alkalmatlanná a pénzforgalom céljára. Az ilyen érmék forgalomban tartása megnehezíti használatukat, különösen az érmével működő automaták esetében, valamint az érmék hiteles voltát illetően zavart okozhat a használókban. Ezért ezeket az alkalmatlan érméket ki kell vonni a forgalomból. Az ezen érmék forgalomból történő kivonásához kapcsolódó eljárás ezért az euroérmék csalás és hamisítás elleni védelmét célzó eljárások részének tekintendő.

A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelésére vonatkozó közös szabályok iránti igény is az ilyen érmék tagállamonként eltérő, torzító hatásokhoz vezető kezeléséből ered. Valójában a fent említett ajánlás vonatkozó rendelkezéseinek végrehajtása ellenére továbbra is különbözőek a tagállamok szabályai és feltételei, sőt, egyes esetekben nincsenek is ilyenek. Végül biztosítani kell ezen forgalomból kivont alkalmatlan érmék megsemmisítését, hogy ne válhassanak csalás vagy hamisítás tárgyává.

2. Konzultáció az érdekeltekkel; hatásvizsgálat

Az euroérmék hitelesítésére és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelésére vonatkozó, kötelező érvényű közös szabályok szükségességét megerősítette a fent említett bizottsági ajánlás (annak 12. cikkével összhangban történő) értékelése is. Az értékelésre a tagállamokkal együttműködve került sor; a tagállamok széles körű támogatásuknak adtak hangot a jelenleg javasolt rendelkezésekkel kapcsolatban. Az értékelés céljából – a privát szektor képviselőit is bevonva – számos workshopot és találkozót szerveztek.

A javasolt intézkedéseket úgy dolgozták ki, hogy azok ne okozzanak zavart az érintett intézmények működésében. Ennek érdekében a javaslat szerint az euroérmék hitelesítését megfelelő érmefeldolgozó gépek vagy erre kiképzett személyzet segítségével kell elvégezni. Megállapításra került, hogy a főbb érintett szereplők, nevezetesen a pénzszállító cégek már rendelkeznek nagy teljesítményű gépekkel, amelyek átalakíthatók úgy – vagy átalakításuk már meg is történt –, hogy képesek legyenek a hamisítványok felismerésére. Azokban az esetekben, amikor az intézmények manuális hitelesítést alkalmaznak, az érintett személyzet (pénztárosok) rendes körülmények között részesült a vonatkozó képzésben.

Következésképpen a meglévő érmeválogató eljárások és felszerelések használatával az euroérmék hitelesítése a készpénzciklus megszakítása és számottevő beruházás nélkül végrehajtható.

3. A javaslat jogi elemei

- A javaslat összefoglalása

A javasolt eljárások alapjául az euroérmék hitelesítéséről és a pénzforgalom számára alkalmatlan euroérmék kezeléséről szóló, 2005. május 27-i bizottsági ajánlásban[3] rögzített gyakorlatok szolgálnak, figyelembe véve az ajánlás működésére vonatkozó értékelést.

A javasolt rendelet többek között az alábbiakra vonatkozóan tartalmaz rendelkezéseket:

i) Az euroérmék hitelesítése

Az érintett intézményeknek biztosítaniuk kell, hogy az euroérmék hitelesítését a hamisítványok kiszűrésére alkalmas érmefeldolgozó gépek segítségével, vagy manuálisan, képzett személyzettel végzik. Az érmefeldolgozó berendezést érzékelési teszt segítségével kell beállítani, ennek szabályait az Európai Műszaki és Tudományos Központ (ETSC) határozza meg. E gépek tesztelésére a nemzeti érmeszakértői központok, valamint az ETSC biztosít lehetőséget, a tesztet sikeresen teljesítő gépek listáját pedig a Bizottság közzéteszi. Az euroérme-hitelesítési rendszer működésének felügyeletéért a tagállamok lesznek felelősek.

ii) Az alkalmatlan euroérmék kezelése

A tagállamok nemcsak a hamis érméket vonják ki a forgalomból, hanem azokat a valódi euroérméket is, amelyek már alkalmatlanok a pénzforgalomban való részvételre. Pótolják a hosszú használat vagy sérülés során alkalmatlanná vált érméket, de nem váltják be a manipuláció eredményeként alkalmatlanná vált érméket. A tagállamok kijelölt szolgálatai a leadott alkalmatlan érmék értékének 5 %-át kitevő díjat számítanak fel, de lehetőségük van széles körű mentességet felajánlani a piac hamis vagy alkalmatlan érméktől való megtisztításában a hatóságokkal szorosan együttműködő vállalkozásoknak. Az érmék leadásához speciális csomagolást írnak majd elő, és a tagállamok megsemmisítik a forgalomból kivont, alkalmatlan érméket.

A jelentéstételre és a kommunikációra vonatkozó rendelkezéseket úgy alakította ki a Bizottság, hogy a tagállamok globális képet kapjanak az érintett tevékenységről.

Az euroérmékre vonatkozóan javasolt eljárások kiegészítik az Európai Központi Bank hamisítványok felismeréséről és a valódi bankjegyek forgalomképesség szerinti válogatásáról szóló javaslatát.

A javasolt eljárások azon tagállamok számára készültek, amelyek egységes valutaként bevezették az eurót. Ennek oka, hogy az euroövezeten kívüli tagállamok számára már az 1338/2001/EK módosított rendeletben rögzítették (kevésbé teljes körűen) az euroérmék hitelesítési módszereit.

- Jogalap

A jogalap az Európai Közösséget létrehozó szerződés 123. cikkének (4) bekezdése és különösen annak harmadik mondata.

- A szubszidiaritás elve

Míg az EK-Szerződés 106. cikkének (2) bekezdése az euroérmék kibocsátásának felelősségét a tagállamokra ruházza, az eurót egységes valutaként alkalmazó tagállamokban közösen végrehajtandó intézkedések közösségi szinten, általában a Tanácsnál születnek. Ezek az intézkedések vagy a pénzérmék címletének és műszaki előírásainak harmonizálására vonatkoznak (a 106. cikk (2) bekezdése alapján), vagy – és ez a leggyakoribb – a 123. cikk (4) bekezdésének harmadik mondata alapján az euro védelmére. Különösen tekintettel az euroérmék hamisítására, a közösségi szintű fellépés iránti igény a 2003/861/EK tanácsi határozat[4] elfogadásához vezetett, amelynek révén a tagállamok a Bizottságot bízzák meg a kompetens műszaki hatóságok euroérmék hamisítással szembeni védelmét célzó tevékenységeinek koordinálásával.

Az euroérmék hitelesítésének speciális kérdését illetően az uniós szintű fellépést a 2005. május 27-i bizottsági ajánlás kezdeményezte. Az ajánlás alapján néhány tagállam speciális jogszabályokat fogadott el, a tagállamok többsége pedig általános nemzeti szabályai alapján hajtja végre az ajánlás rendelkezéseit. Mivel az 1338/2001/EK rendelet kifejezetten előírja az érmehitelesítést, természetesen egységes eljárásra van szükség az euroérmék hitelesítéséhez. Ez uniós szintű eljárásokat tesz szükségessé[5].

- Az arányosság elve

A javaslat megfelel az arányosság elvének. A javaslatban szereplő rendelkezések nem haladják meg az euroérmék hamisítás elleni védelmére, valamint az alkalmatlan euroérmék kezelésére vonatkozó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket. Ezenfelül a javasolt intézkedéseket úgy dolgozta ki a Bizottság, hogy azok ne okozzanak zavart az érintett intézmények működésében.

- A jogi aktus típusának megválasztása

A választott jogiaktus-típus, a rendelet a legmegfelelőbb eszköz annak biztosítására, hogy az euroérmék szerte az Unióban mindenhol azonos mértékű védelmet élvezzenek a hamisítással szemben. Ennek oka, hogy a javasolt módszertan nagyon speciális, és mivel nem von maga után nemzeti eltéréseket, közvetlenül alkalmazandónak kell lennie.

4. Költségvetési vonzatok

A javaslatnak nincsenek a közösségi költségvetést érintő vonzatai.

2009/0128 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

az euroérmék hitelesítéséről és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezeléséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 123. cikke (4) bekezdésének harmadik mondatára,

tekintettel a Bizottság javaslatára[6],

tekintettel az Európai Központi Bank véleményére[7],

tekintettel az Európai Parlament véleményére[8],

mivel:

(1) Az euró pénzhamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedések megállapításáról szóló, 2001. június 28-i 1338/2001/EK tanácsi rendelet[9] előírja a hitelintézetek, pénzforgalmi tevékenységük keretén belül az egyéb pénzforgalmi szolgáltatók, valamint a bankjegyek és érmék kezelésével és újraforgalmazásával foglalkozó minden más gazdasági szereplő számára annak biztosítását, hogy megbizonyosodjanak az általuk elfogadott és újraforgalmazni kívánt eurobankjegyek és -érmék hitelességéről, és ügyeljenek a hamisítványok felismerésére.

(2) Az euroérmék hitelesítéséről és a pénzforgalom számára alkalmatlan euroérmék kezeléséről szóló, 2005. május 27-i 2005/504/EK bizottsági ajánlás[10] rendelkezik az euroérmék hitelesítésére és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelésére vonatkozó gyakorlatról. Mindazonáltal az érmehitelesítésre vonatkozó kötelező érvényű közös keretszabály hiánya a tagállamok által alkalmazott gyakorlatok különbözőségét eredményezi, és így nem tudja biztosítani a valuta Közösségen belüli egységes védelmét.

(3) Ezért annak érdekében, hogy az euroövezet egészében megvalósulhasson az euroérmék hatékony és egységes hitelesítése, kötelező érvényű szabályokat kell bevezetni a forgalomban lévő euroérmék közös hitelesítési eljárásainak, valamint az ezen eljárások kapcsán a nemzeti hatóságok által alkalmazott ellenőrzési mechanizmusoknak a végrehajtására.

(4) A hitelesítési eljárás során azonosításra kerülnek azok a valódi euroérmék is, amelyek a továbbiakban alkalmatlanok a pénzforgalom céljára. Az ilyen érmék forgalomban tartása megnehezíti használatukat, különösen az érmével működő automaták esetében, valamint az érmék hiteles voltát illetően zavart okozhat a használókban. Ezeket az alkalmatlan érméket ki kell vonni a forgalomból. Ezért kötelező érvényű közös szabályokra van szükség az alkalmatlan valódi euroérmék tagállamok általi kezelése és beváltása tekintetében.

(5) Annak érdekében, hogy a hitelesítési eljárások végrehajtása során megvalósuljon a szükséges koordináció, az érmehitelesítés tesztelési követelményeinek részleteit, valamint az alkalmatlan euroérmék ellenőrzésének szabályait a 2004. október 29-i 2005/37/EK bizottsági határozattal[11] létrehozott Európai Műszaki és Tudományos Központ (ETSC) határozza meg.

(6) Mivel az euroérmék hatékony és egységes hitelesítésére vonatkozó célkitűzést az egyes tagállamok a nemzeti gyakorlatok között fennálló különbségek miatt nem képesek hatékonyan elérni, és ezért azokat közösségi szinten jobban meg lehet valósítani, a Közösség a Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvének megfelelően intézkedéseket fogadhat el. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban a rendelet nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. fejezet: Tárgy és fogalommeghatározások

1. cikk

Tárgy

E rendelet rögzíti az euroérmék hitelesítéséhez és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezeléséhez szükséges eljárásokat.

2. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

1. „az euroérmék hitelesítése”: az euroérmék valódiságának és forgalomba hozatalra való alkalmasságának ellenőrzését szolgáló folyamat;

2. „a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék”: a hitelesítési folyamat során elutasított, illetve megjelenésükben jelentősen módosult valódi euroérmék;

3. „kijelölt nemzeti hatóság”: a nemzeti érmeszakértői központ (CNAC) vagy az érintett tagállam által kijelölt hatóság;

4. „intézmények”: a 1338/2001/EK rendelet 6. cikkének (1) bekezdésében említett intézmények.

II. fejezet: Az euroérmék hitelesítése

3. cikk

Az euroérmék hitelesítése

1. Az intézmények biztosítják, hogy az általuk elfogadott és újraforgalmazni kívánt eurobankjegyek és -érmék hitelesítésre kerüljenek. Az intézmények e kötelezettségüknek a következők szerint tesznek eleget:

5. elsősorban az érmefeldolgozó gépek 5. cikk (3) bekezdésében említett listáján szereplő érmefeldolgozó gépek segítségével; vagy

6. képzett személyzet alkalmazásával.

2. a hitelesítési eljárást követően valamennyi hamis, illetve a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmét beszolgáltatják a kijelölt nemzeti hatóságoknak. A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék vonatkozásában a III. fejezet rendelkezései alkalmazandók.

3. Az illetékes nemzeti hatóságoknak az 1338/2001/EK rendelet 6. cikkével összhangban beszolgáltatott hamis euroérmék nem képezik kezelési vagy egyéb díj tárgyát.

4. cikk

Az előírt tesztek

1. Az intézmények kötelesek érmefeldolgozó gépeiken kijelölt nemzeti hatóságaikkal vagy az Európai Műszaki és Tudományos Központtal (ETSC) érzékelési tesztet végeztetni. Az érzékelési tesztnek biztosítania kell, hogy az érmefeldolgozó gépek elutasítják a hamisított érmék ismert típusait, valamint minden olyan, érme jellegű tárgyat, amely nem felel meg a valódi euroérmék tulajdonságainak.

2. Az érzékelési teszt műszaki szabályait, valamint a valódi érmék elfogadásának vonatkozó küszöbértékeit az ETSC állapítja meg.

5. cikk

Az érmefeldolgozó gépek átalakítása

1. Annak érdekében, hogy az érmefeldolgozó gépek gyártói számára lehetővé váljon az ahhoz szükséges ismeretek megszerzése, hogy gépeiket a hamisított euroérmék felismerésére képessé tegyék, a 4. cikkel összhangban lévő tesztelés elvégezhető a nemzeti érmeszakértői központokban, az ETSC-nél, vagy – kétoldalú megállapodást követően – a gyártó telephelyén.

2. Az érmefeldolgozó gép sikeres tesztelését követően összefoglaló tesztjelentés készül a gépek gyártója számára, a jelentés egy példányát megküldik az ETSC-nek.

3. A Bizottság honlapján közzéteszi mindazon érmefeldolgozó gépek konszolidált listáját, amelyekre vonatkozóan az ETSC pozitív és érvényes összefoglaló tesztjelentést kapott vagy állított össze.

6. cikk

Tagállami ellenőrzés és auditálás

1. A tagállamok bevezetik az annak biztosításához szükséges ellenőrzéseket, hogy az intézmények eleget tesznek hitelesítési kötelezettségüknek.

2. A tagállamok évente helyszíni ellenőrzést tartanak az intézményekben, amelynek során érzékelési teszt révén megbizonyosodnak az érmefeldolgozó gépek megfelelő működéséről. Adott esetben a tagállamok megbizonyosodnak arról, hogy az euroérmék hitelességének ellenőrzésével megbízott személyzet megfelelő képzésben részesült a manuális hitelesítés terén.

3. Az egyes tagállamok által adott évben ellenőrzött gépek számát úgy kell megállapítani, hogy az e gépeken az adott évben feldolgozott euroérmék volumene a szóban forgó tagállam által az euroérmék bevezetésétől a megelőző év végéig eltelt időszakban kibocsátott érmék összes kumulált nettó volumenének legalább egyharmada legyen. Az ellenőrizendő gépek száma a forgalomba hozatalra szánt euroérmék három legnagyobb címletének volumene alapján kerül kiszámításra.

4. Ezen éves ellenőrzések részeként a tagállamok ellenőrzik az intézmények euroérme hitelesítési képességét is, a következők alapján:

7. a hamisítványok felismerését célzó írott politika és szervezet megléte;

8. a megfelelő humán erőforrások feladathoz rendelése;

9. olyan írásos karbantartási terv megléte, amely biztosítja a gépek megfelelő teljesítményének fenntartását; valamint

10. a hamis euroérmék és más, euroérme-szerű tárgyak, valamint a pénzforgalom céljára már nem alkalmas érmék kijelölt nemzeti hatóságoknak történő beszolgáltatására vonatkozó írásos eljárások megléte.

III. fejezet: A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelése

7. cikk

A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék forgalomból történő kivonása és beváltása

1. A tagállamok kivonják a forgalomból a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérméket.

2. A tagállamok beváltják vagy pótolják azon érméket, amelyek sérülés vagy hosszan tartó használat következtében váltak alkalmatlanná. A karitatív célokra gyűjtött, például szökőkutakba dobott érmék beváltásának sérelme nélkül a tagállamok megtagadhatják azon, a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék beváltását, amelyeket szándékosan vagy olyan eljárással módosítottak, amely eljárás esetében ésszerűen feltételezhető, hogy hatása az érmék módosítása lesz.

3. A tagállamok biztosítják a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérméknek a forgalomból történő kivonás utáni, végleges és fizikai alakváltoztatással történő megsemmisítését, hogy azok ne kerülhessenek ismételt fogalomba, és ne nyújthassák be őket beváltási céllal.

8. cikk

Kezelési díj

1. A beszolgáltatott, készpénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék beváltása vagy pótlása során az érmék névértékének 5 %-át kitevő kezelési díj kerül visszatartásra. A kezelési díj a beszolgáltatott euroérmék névértékének 15 %-ával egészül ki, ha a 10. cikkben foglaltak szerint az egész zsákot vagy dobozt ellenőrizni kell.

2. A tagállamok általános mentességet biztosíthatnak a kezelési díj alól, ha az érméket beszolgáltató természetes vagy jogi személy szorosan és rendszeresen együttműködik a kijelölt nemzeti hatóságokkal a hamis és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék forgalomból történő kivonása terén.

3. A szállítási és ezzel összefüggő egyéb költségek a beszolgáltató jogi vagy természetes személyt terhelik.

4. A (2) bekezdésben rögzített mentesség sérelme nélkül, minden egyes természetes vagy jogi személy évente és címletenként maximum egy kilogramm, a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérme kezelési díja alól mentesül.

9. cikk

A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék csomagolása

1. A beszolgáltató jogi vagy természetes személy címletenként szétválogatja a beváltásra vagy pótlásra beszolgáltatott érméket szabványos zsákokba vagy dobozokba gyűjtve, a következők szerint:

11. a zsákok vagy dobozok az alábbiakat tartalmazzák:

12. 500 érme az 1- és a 2-eurós címlet esetében;

13. 1 000 érme a 0,10-, a 0,20- és a 0,50-eurós címlet esetében;

14. 2 000 érme a 0,01-, a 0,02- és a 0,05-eurós címlet esetében;

15. kisebb mennyiségek esetében címletenként 100 érme;

16. minden egyes zsákon vagy dobozon fel kell tüntetni a beszolgáltató intézmény nevét, a tartalmazott értéket és címleteket, a tömeget, a csomagolás dátumát és a zsák vagy doboz sorszámát; a beszolgáltató intézménynek csomagjegyzéket kell kiállítania, amely tartalmazza az összes beszolgáltatott zsákot, illetve dobozt;

17. amennyiben a pénzforgalomra alkalmatlan euroérmék teljes mennyisége kisebb az (a) pontban említettnél, ezeket az euroérméket címletenként kell szétválogatni, és az érmék beszolgáltathatók nem szabványos csomagolásban.

2. Az (1) bekezdéstől eltérve, e rendelet hatálybalépésekor a tagállamok fenntarthatják saját nemzeti szabályaik szerinti, eltérő csomagolási követelményeiket.

10. cikk

A pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék ellenőrzése

1. A tagállamok a következők szerint ellenőrzik a beszolgáltatott, pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérméket:

18. a feltüntetett mennyiséget az egyes zsákok és dobozok lemérésével ellenőrzik;

19. a hitelességet és a vizuális megjelenést a beszolgáltatott mennyiség legalább 10 %-át kitevő mintán ellenőrzik.

2. Amennyiben ezen ellenőrzések során anomáliára vagy a 9. cikk rendelkezéseitől való eltérésre bukkannak, a teljes zsákot vagy dobozt meg kell vizsgálni.

11. cikk

Tájékoztatás és kommunikáció

A tagállamok biztosítják, hogy a beváltásra és pótlásra, továbbá egyes speciális szabályok, például a csomagolási szabványok és a díjak meghatározására kijelölt hatóságok adatait a megfelelő weboldalakon és a megfelelő kiadványokban közzéteszik.

IV. fejezet: Záró rendelkezések

12. cikk

Jelentés és tájékoztatás

1. A tagállamok évente jelentést nyújtanak be a Bizottságnak az euroérme-hitelesítési tevékenységükről. A benyújtott információ tartalmazza a végrehajtott, 6. cikk (2) bekezdése szerinti ellenőrzések, valamint a tesztelt érmefeldolgozó gépek számát, a teszteredményeket, az intézmények által feldolgozott érmék volumenét, az elemzett gyanús euroérmék számát, valamint a pénzforgalom céljára nem alkalmas, beváltott euroérmék számát.

2. A Bizottság jelentést tesz az euroérmék hitelesítése és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezelése terén elért fejlődésről a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak.

13. cikk

Hatály

Ez a rendelet a 974/1998/EK rendelet mellékletében felsorolt részt vevő tagállamokban alkalmazandó.

14. cikk

Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Ez a rendelet 2012. január 1-jétől alkalmazandó.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban, az Európai Közösséget létrehozó szerződéssel összhangban.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

[1] A Tanács 1338/2001/EK rendelete az euro pénzhamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedések megállapításáról, HL L 181., 2001.7.4., 6. o. A legutóbb a 44/2009/EK tanácsi rendelettel (HL L 17., 2009.1.22., 1. o.) módosított rendelet.

[2] HL L 184., 2005.7.15., 60. o.

[3] HL L 184., 2005.7.15., 60. o.

[4] A Tanács határozata (2003. december 8.) a hamis euroérmékkel kapcsolatos vizsgálatról és együttműködésről, HL L 325., 2003.12.12., 44. o.

[5] Az euroérmék hitelesítéséhez kapcsolódó nemzeti rendelkezések összhangban vannak a javasolt közös szabályokkal, mivel mindkettő a 2005. május 27-i bizottsági ajánláson alapul.

[6] HL C […]., […], […]. o.

[7] HL C […]., […], […]. o.

[8] HL C […]., […], […]. o.

[9] A Tanács 1338/2001/EK rendelete az euró pénzhamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedések megállapításáról, HL L 181., 2001.7.4., 6. o. A legutóbb a 44/2009/EK tanácsi rendelettel (HL L 17., 2009.1.22., 1. o.) módosított rendelet.

[10] HL L 184., 2005.7.15., 60. o.

[11] HL L 19., 2005.1.21., 73. o.