[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 12.1.2009

COM(2008)906 végleges

2007/0195 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Tanácsnak

a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadására tekintettel kialakított közös álláspontjáról

2007/0195 (COD)

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK az EK-Szerződés 251. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján a Tanácsnak

a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadására tekintettel kialakított közös álláspontjáról

1. ELŐZMÉNYEK

A javaslat továbbítása az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz: (COM(2007) 528 - 2007/0195/COD): | 2007. 09. 19. |

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye: | 2008. 04. 22. |

A Régiók Bizottsága véleménye: | 2008. 04. 10. |

Az Európai Parlament véleménye (első olvasat): | 2008. 06. 18. |

A közös álláspont egyhangú elfogadása: | [2008. 01. 09.] |

2. A BIZOTTSÁG JAVASLATÁNAK CÉLJA

A javaslat része az EU belső villamosenergia- és földgázpiacáról szóló harmadik jogalkotási csomagnak (harmadik energiapiaci csomag), amely két irányelvet és három rendeletet foglal magában.

A jogalkotási csomag célja az, hogy az Unió polgárai és ipara érdekében létrehozza a piac teljes megnyitásához és az Európai Unió egységes villamosenergia- és földgázpiacának megteremtéséhez szükséges szabályozási keretet. Ez elő fogja segíteni az áraknak a lehető legalacsonyabb szinten való tartását, és növelni fogja a szolgáltatás színvonalát, valamint az ellátásbiztonságot.

Ez a következő főbb intézkedéseken keresztül történik:

- A független nemzeti szabályozó hatóságok által biztosított hatékonyabb szabályozói felügyelet;

- Ügynökség létrehozása a nemzeti szabályozó hatóságok közötti hatékony együttműködés és a határokon átnyúló ügyekben való döntéshozatal biztosítása érdekében;

- Kötelező együttműködés a hálózatüzemeltetők között az energia Európában való szállításával kapcsolatos szabályok harmonizálása és a beruházások tervezésének összehangolása érdekében;

- Az energia termelésének és szállításának hatékony szétválasztása az érdekütközések kiküszöbölése, a hálózati beruházások előmozdítása és a diszkriminatív piaci magatartások megelőzése érdekében;

- Fokozott átláthatóság és a kiskereskedelmi piac megfelelőbb működése;

- Fokozottabb szolidaritás és regionális együttműködés a tagállamok között az ellátásbiztonság növelése érdekében.

3. MEGJEGYZÉSEK A KÖZÖS ÁLLÁSPONTRÓL

3.1. Általános megjegyzések

A harmadik energiapiaci csomagot alkotó öt szövegtervezettel kapcsolatban elfogadott tanácsi közös álláspontok a Bizottság javaslatának minden olyan lényeges elemét tartalmazzák, amelyek szükségesek a belső földgáz- és villamosenergia-piac megfelelő működésének biztosításához, és – általánosabban – a fentebb felsorolt alapvető célok megvalósításához. Ezért a Bizottság a közös álláspontot általában véve támogatni tudja (lásd alább a 3.2. pontot).

Az első olvasat középpontjában a Tanácson belüli egyetértés létrehozása állt. Az Európai Parlament által elfogadott módosításokat ezért formálisan nem építették be a közös álláspontba. Az erre irányuló tárgyalásokra a második olvasat során kerül sor. Néhány, az Európai Parlament által elfogadott módosítást azonban a közös álláspontban figyelembe vettek (lásd alább a 3.3. pontot). A Bizottság véleménye szerint több, a közös álláspontban egyelőre nem szereplő módosítást figyelembe kell majd venni a második olvasat során (lásd alább a 3.4. pontot).

3.2. Részletes megjegyzések

A bizottsági javaslattól való főbb eltérések a következők.

3.2.1 Hatékony szétválasztás

A közös álláspont három megoldási lehetőséget tart elfogadhatónak a hatékony szétválasztás megvalósítására a földgáz- és a villamosenergia-ágazatban.

A szöveg lehetőséget ad mind a tulajdonjogi szétválasztásra, mind a független rendszerüzemeltető elvének alkalmazására. Az Európai Parlament módosításai nagyban támogatják a tulajdonjogi szétválasztást, amelyet a Bizottság továbbra is a legjobb megoldásnak tart.

A Tanács közös álláspontja harmadik megoldási lehetőségként a független átvitelirendszer-üzemeltető elvét is tartalmazza, amely lehetővé teszi az átvitelirendszer-üzemeltető számára, hogy integrált vállalkozás része maradjon, de az autonómiára, a függetlenségre és a beruházásokra vonatkozóan részletes szabályokat fektet le, valamint egy olyan felülvizsgálati szabályt is tartalmaz, amely jogalkotási javaslatok megtételéhez vezethet. A Bizottság úgy véli, hogy ezek a részletes szabályok elfogadható mértékű tényleges szétválasztást tesznek lehetővé, ezért tehát a független átvitelirendszer-üzemeltető elve – egy általános kompromisszum részeként – elfogadható, amennyiben szabályai a közös álláspontban kifejtettnél nem lesznek gyengébbek, és a politikai kompromisszum szabta keretek között a lehető legerősebb biztosítékokat fogják tartalmazni. A bizottsági javaslattal ellentétben a közös álláspont a tulajdonjogi szétválasztás keretében megengedi a kisebbségi részvényesi tulajdont, de szavazati jog nélkül, ami biztosítja a keresztbefolyásolás kiküszöbölését.

Az összes megoldási lehetőség szerint a nemzeti szabályozó hatóságnak tanúsítania kell az átvitelirendszer-üzemeltetőt. A közös álláspont szerint azonban a tanúsítási eljárás keretében a Bizottság nem rendelkezik olyan felügyeleti jogkörrel, amelyben kötelező döntéseket hozhat, a nemzeti hatóság csupán arra köteles, hogy a Bizottság álláspontját „a legnagyobb mértékben” figyelembe vegye.

A közös álláspont egy másik cikke lehetővé teszi a tagállamok számára az egyenlő versenyfeltételeket biztosító intézkedések megtételét, feltéve, hogy ezek arányosak, megkülönböztetésmentesek és átláthatóak, valamint tiszteletben tartják az EK-Szerződést. Ilyen intézkedések csakis a Bizottság jóváhagyásával léptethetők hatályba. A Bizottság véleménye szerint ez a rendelkezés megfelelő egyensúlyt teremt, mivel elismeri, hogy a belső energiapiacon különböző szétválasztási modellek létezhetnek, ugyanakkor lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy egyes területi egységeiken belül egyenlő versenyfeltételeket biztosítsanak e különböző modellek között. Ez a rendelkezés tehát elfogadható.

Ami a „harmadik államra vonatkozó szabályt” illeti, a Bizottság javaslata nemzetközi megállapodás szükségességét írta elő ahhoz, hogy egy harmadik országbeli befektető az Európai Unióban lévő átviteli hálózatok fölött ellenőrzést szerezzen. A harmadik országbeli befektetőnek a Bizottság – kötelező döntéseket is magában foglaló – felügyelete mellett a tulajdonjogi szétválasztás szabályait is tiszteletben kellett tartania. A közös álláspont szerint ugyanakkor a harmadik országgal kötött megállapodás nem előfeltétele a harmadik országbeli befektető ellenőrzésszerzésének. A tanúsítási eljárás keretében a három szétválasztási megoldás egyikének való megfelelés biztosítása mellett a tagállam köteles megtagadni a tanúsítást, ha ez veszélyeztetné az adott tagállamban, illetve a Közösségben az energiaellátás biztonságát. A nemzeti hatóságnak konzultálnia kell a Bizottsággal, és a „legteljesebb mértékben” figyelembe kell vennie véleményét. A közös álláspont a Bizottság javaslatának lényeges céljait megőrzi, ezért egy átfogó kompromisszum részeként elfogadható.

3.2.2 Nemzeti szabályozó hatóságok

A kormánytól független és mind a hálózatok, mind az ellátási piacok fölött kiterjedt hatáskörrel rendelkező nemzeti szabályozó hatóságok létrehozásával a Tanács lényegében elfogadta a Bizottság javaslatát.

A Bizottság javaslatát azonban gyengítik azok a hatáskörök, amelyek nem a hálózati szabályozás központi feladataira vonatkoznak, hanem például a megújuló energiaforrások, a kutatás-fejlesztés, az ellátásbiztonság vagy a közszolgáltatási kötelezettségek körébe tartoznak. A közös álláspont több olyan szempontból is korlátozza a nemzeti szabályozó hatóságok függetlenségét, amelyek a központi elvet nem érintik: ilyen a többi hatóság szerepének tiszteletben tartására vonatkozó kötelezettség például a környezetvédelmi fenntarthatóság vagy a közszolgáltatási kötelezettségek terén, a költségvetés jogalkotó általi jóváhagyása, a bírósági ellenőrzés és a szabályozó hatóság vezetésének lehetséges megújítása.

A közös álláspont összességében megőrzi a Bizottság javaslatának lényegét, ezért elfogadható. Amint azt fentebb jeleztük, a közös álláspontnak előnyére válna az Európai Parlament azon módosításainak beillesztése, amelyek a nemzeti szabályozó hatóságok szerepét pontosítják és egészítik ki.

3.2.3 A komitológiai eljárás keretében elfogadott iránymutatások

A közös álláspont értelmében az iránymutatások nem kötelezőek, és néhány nem is szerepel a szövegben (a közszolgáltatási kötelezettségekről, a nemzeti hatóságok hatásköréről és kötelességeiről, a kiskereskedelmi piacokról és az elosztórendszer-üzemeltető tényleges szétválasztásáról szólóak). A fennmaradó iránymutatások elengedhetetlenül fontosak.

3.2.4 Eltérések

A Tanács Ciprus, Luxemburg és Málta kisméretű, illetve szigetüzemben működő rendszerei részére általános eltéréseket állapított meg.

3.3. A közös álláspont azon elemei, amelyek tükrözik az Európai Parlament módosításait

A közös álláspont – azonos szövegezésben vagy a lényeget tekintve – az Európai Parlament több módosítását is tükrözi. Ezek a következők: a 33. módosítás a villamosenergia-ipari vállalkozás fogalommeghatározásáról, a 35. módosítás a virtuális erőmű fogalommeghatározásáról, a 68. módosítás a szétválasztásnak a közszektorbeli jogalanyokra való alkalmazásáról, a 119. módosítás a biztonsági intézkedések végrehajtásának felügyeletéről, végül az 50. és a 137. módosítás a közszolgáltatási kötelezettségekről, illetve a nemzeti hatóságok hatásköréről szóló iránymutatásokról.

A közös álláspont a következő módosításokat részben szintén tartalmazza: az 54. és a 138. módosítást a fokozottabb regionális együttműködésről, a 95. módosítást a nemzeti szabályozó hatóságok függetlenségéről, a 98. módosítást a nemzeti szabályozó hatóságok feladatairól, végül a 129. és a 130. módosítást a tarifák jóváhagyásának módszeréről.

3.4. Az Európai Parlament Bizottság által elfogadott, de a Tanács által nem támogatott módosításai

A Bizottság – egyes esetekben pontosabb megfogalmazással vagy új szövegezéssel – teljesen vagy részben el tudja fogadni a Parlament által elfogadott módosítások többségét. Ezek a következő főbb kérdésekre vonatkoznak:

3.4.1 A szabályozó hatóságok szerepe

A Bizottság általában támogatja a Parlament azon módosításait, amelyek a nemzeti szabályozó hatóságok szerepét és függetlenségét erősítik (pl. az átvitelirendszer-üzemeltetők éves beruházási terveinek jóváhagyása és végrehajtása, a fogyasztóvédelmi intézkedések végrehajtása, a korlátozó jellegű szerződéses gyakorlatok figyelemmel kísérése, szigorú szabályok és beavatkozás a verseny helyreállítására az ellátási piacokon, a szabályozó hatóságok autonóm finanszírozása).

A hosszú távú szerződések – feltéve, hogy tiszteletben tartják a versenyszabályokat – elfogadhatóak, de alkalmazásukat a szabályozás nem bátorítja, mivel potenciálisan alkalmasak arra, hogy egyes szereplőket előre kizárjanak a piacról. Noha az árak maximalizálása kivételes esetekben és egyértelműen meghatározott feltételek mellett hasznos lehet, a szabályozott árakkal kapcsolatos jelenlegi helyzetben célszerűbb nem szabályozni külön ezt a kérdést, mert ez sok tagállamban akadályozná a piacnyitást.

Az energiahatékonyság előmozdításával kapcsolatos módosítások mögött rejlő elvek általában támogathatóak, azonban egyes módosítások, amelyek magasabb szintű fogyasztás esetére az árak emelkedését eredményező árazási formulák bevezetésének puszta követelményét írják elő, nem elfogadhatóak. Egy ilyen kötelezettség összetettségére és gazdasági következményeire tekintettel, továbbá mivel léteznek olyan alternatív – és előnyben részesítendő – megoldások, amelyekkel ugyanezt az eredményt el lehet érni, a piacot hagyni kell, hogy szabadon állapítsa meg saját árazási formuláit.

3.4.2 A fogyasztók jogai

A Bizottság általában támogatja az Európai Parlament azon módosításait, amelyek megerősítik a fogyasztók jogait. Ezek különösen az A. melléklet kibővítésére, a szolgáltatók megfelelő előlegfizetési számlák kiállítására való kötelezésére, az ellátási engedélyek tagállamok általi kölcsönös elismerésére, a fogyasztókat a jogaikkal kapcsolatos összes szükséges információval egy helyütt ellátó, egyablakos tájékoztatási rendszer létrehozására és egy nemzeti ombudsman kinevezésére vonatkoznak. Az intelligens fogyasztásmérőknek 10 éves időszak alatt történő bevezetésére vonatkozó javaslat elvileg szintén támogatható, noha pontos alkalmazási körét és megszövegezését alaposan felül kell vizsgálni.

Az európai energiafogyasztói chartát illetően a Bizottság elismeri, hogy a fogyasztók tájékoztatása alapvetően fontos az ellátási piac működéséhez. A Bizottság az európai energiafogyasztói ellenőrzőlista formájában kidolgozott egy olyan tájékoztatási eszközt, amelynek célja, hogy a fogyasztókat jogaikról felvilágosítsa. A lakossági energiafórum a kiskereskedelmi versenypiac létrehozásának mozgatórugója, és biztosítja az energiafogyasztók jogainak védelmét az Európai Unióban. Az ellenőrzőlistát a fórum fejleszti tovább. Az energiafogyasztói charta az irányelvek A. mellékletén és az általános fogyasztóvédelmi irányelveken alapulna, ezért külön jogi jelentősége nem lenne. Továbbá jogi okokból a chartát nem lehet beépíteni az irányelvekbe, mivel ez már meglévő jogok megismétlése lenne. A Bizottság ezért nem támogathatja azokat a módosításokat, amelyek célja az energiafogyasztói chartának az irányelvbe való beillesztése. A Bizottság mindazonáltal egyet tudna érteni egy olyan felülvizsgálati záradékkal, amely előírná a számára, hogy az A. mellékletben foglalt intézkedések végrehajtásáról az irányelv alkalmazásától számított három éven belül készítsen jelentést.

A Bizottság szintén támogatja az elosztórendszer-üzemeltetők szerepére vonatkozó módosítások célját. A javaslatokat azonban részletesen meg kell vizsgálni a továbbiakban annak érdekében, hogy azok a gyakorlatban megvalósíthatóak legyenek.

Az egyetemes szolgáltatásról szóló jelenlegi szabályokat nem érdemes megváltoztatni. A tagállamok számára lehetőségként meg kell hagyni, hogy a villamos energia egyetemes szolgáltatásként való nyújtását a kisvállalkozások tekintetében is kötelezővé tegyék, de az elektromos áram költségalapú áron történő szolgáltatása nem írható elő kötelezettségként. A Bizottság ezért nem támogathatja a Parlament kérelmét, hogy a kisvállalkozások költségalapú áron részesüljenek egyetemes szolgáltatásban.

3.4.3 Az energiaszegénység elleni küzdelem

Az Európai Parlament a tagállamokat arra kívánja kötelezni, hogy nemzeti energiaügyi intézkedési terveikben tegyenek intézkedéseket az energiaszegénység kezelésére. Az intézkedéseknek biztosítaniuk kell, hogy az energiaszegénységgel sújtott emberek száma csökkenjen, hogy a nyugdíjasok és a fogyatékkal élők energiaszolgáltatását télen ne lehessen kikapcsolni, és hogy az energiaszegénység fogalma nemzeti szinten, egy olyan, EK-szintű fogalommeghatározásból kiindulva legyen meghatározva, amely biztosítja, hogy az otthonokban az Egészségügyi Világszervezet előírásai szerinti fűtöttségi szint érvényesüljön.

A Bizottság nem javasolta a jelenlegi jogi keret megváltoztatását, hiszen az már tartalmazza a legkiszolgáltatottabb fogyasztók védelmének tagállami kötelezettségét.

Az energiaszegénység fogalmát nem használják minden tagállamban, és a szegénység kezeléséhez szükséges figyelembe venni az energia-, valamint a szociális politika minden vetületét. A Bizottság úgy véli, hogy az energiapolitika eszközének kizárólagos alkalmazása torzítaná az energiapiac működését. A tagállamoknak szabadságában áll, hogy a védelemre szoruló fogyasztó körét az energiaszegénységből kiindulva határozzák meg. A Bizottság ezért támogatni tudna egy olyan kötelezettséget, hogy az energiaszegénységet a védelemre szoruló fogyasztók fogalmán belül nemzeti szinten kelljen meghatározni, de nem támogatja az energiaszegénység fogalmának EK-szintű meghatározását.

A Bizottság továbbá úgy véli, hogy egy, az energiaszegénységben szenvedő emberek számának csökkentésére irányuló EK-szintű kötelezettség nem lenne helyénvaló, mivel nem veszi számításba a kérdés kezeléséhez szükséges politikai eszközrendszer összetettségét. A Bizottság azonban támogatni tudna egy olyan általános célkitűzést, amely az energiaszegénységben szenvedő emberek számának csökkentésére irányul.

A Bizottság támogatni tudna egy olyan tagállami kötelezettséget is, amely a nyugdíjasoknak és a fogyatékkal élőknek külön védelmet biztosítana télen, és előírná, hogy az e tekintetben hozott intézkedésekről a Bizottsághoz jelentést kell benyújtani. A Bizottság általában szintén támogatja azokat a tagállamokat, amelyek eleget tettek azon kötelezettségüknek, hogy az energiaszolgáltatás kikapcsolásának elkerülésével összefüggésben adott esetben meghatározzák a védelemre szoruló fogyasztó fogalmát, de úgy véli, hogy az abszolút tilalom már aránytalan megoldás lenne.

3.4.4 Egyéb kérdések

Az Európai Parlament által javasolt azon módosítások, amelyek kiemelik az átvitelirendszer-üzemeltetőknek a szűk keresztmetszetek kezelésével, az új kapacitásokba való beruházásokkal és az átláthatósággal kapcsolatos kötelességeit, általában elfogadhatóak a Bizottság számára. A Bizottság szintén támogatni tudja az átvitelirendszer-üzemeltetők fokozottabb együttműködési kötelezettségét rendszereik irányítása során, noha e rendelkezések megfogalmazását pontosítani kell.

A Parlament továbbá lehetővé kívánja tenni a tagállamok számára, hogy az ipari létesítmények részére a harmadik felek hozzáférésére vonatkozó szabályok alól mentességet adjanak. A Bizottság elvileg támogatja az ipari létesítmények mentességét, amely a repülőterekre és a vasutakra is kiterjedne. A javasolt parlamenti módosítás azonban túl messzire megy, mivel az ipari létesítményeket szinte minden, az átvitelirendszer-üzemeltetőkre és az elosztórendszer-üzemeltetőkre vonatkozó kötelezettség alól mentesíti. Egy olyan megoldás azonban elfogadható lenne, amely a mentességet csakis a legterhesebb adminisztratív kötelezettségekre, tehát a tarifák szabályozó hatóság általi előzetes jóváhagyására korlátozza.

4. KÖVETKEZTETÉS

A Bizottság azon a nézeten van, hogy a közös álláspont megtartja javaslatának főbb pontjait. A Bizottság úgy találja, hogy a közös álláspont a lényeges kérdésekben általában olyan megfelelő egyensúlyt biztosít és olyan működőképes kompromisszumot tükröz, amely a belső földgáz- és villamosenergia-piacot képessé teszi arra, hogy fennakadásmentesen működjön. A Bizottság véleménye szerint azonban az Európai Parlament által az első olvasatban elfogadott több módosítást a második olvasat során majd be kell illeszteni a mostani szövegbe.