P6_TA(2007)0030

Hulladékok újrafeldolgozása

Az Európai Parlament állásfoglalása a hulladékok újrafeldolgozására irányuló tematikus stratégiáról (2006/2175(INI))

Az Európai Parlament,

- tekintettel a Bizottságnak "Az erőforrások fenntartható felhasználásának előtérbe helyezése: a hulladékkeletkezés megelőzésére és a hulladékok újrafeldolgozására irányuló tematikus stratégia" című, a Tanácshoz, az Európai Parlamenthez, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett közleményére (COM(2005)0666),

- tekintettel az EK-Szerződés 2. és 6. cikkére, amelynek értelmében a környezetvédelmi előírásoknak azzal a céllal kell beépülniük a közösségi politika különböző ágazataiba, hogy elősegítsék a gazdasági tevékenységek környezetvédelmi szempontból fenntartható fejlődését,

- tekintettel az EK-Szerződés 175. cikkére,

- tekintettel a hatodik közösségi környezetvédelmi cselekvési program (6. cselekvési program) megállapításáról szóló, 2002. július 22-i 1600/2002/EK európai parlamenti és tanácsi határozatra [1], és különösen annak 8. cikkére,

- tekintettel a Bizottság "Tematikus stratégia a természeti erőforrások fenntartható használatáról" című közleményére (COM(2005)0670) (erőforrás stratégia),

- tekintettel a Bizottság "A hulladékkeletkezés megelőzéséről és a hulladékok újrafeldolgozásáról szóló tematikus stratégia felé" című közleményére vonatkozó, 2004. április 20-i állásfoglalására [2],

- tekintettel a 75/442/EGK tanácsi irányelvre (hulladékokról szóló keretirányelv) vonatkozó nyomon követési jelentésről szóló, 2003. november 19-i állásfoglalására [3],

- tekintettel a Közösség hulladékgazdálkodási stratégiájának felülvizsgálatáról szóló bizottsági közleményről és a hulladékpolitikáról szóló tanácsi állásfoglalás-tervezetről szóló, 1996. november 14-i állásfoglalására [4], továbbá a Közösség hulladékgazdálkodási stratégiájáról szóló, 1997. február 24-i tanácsi állásfoglalásra [5],

- tekintettel az Európai Közösségek Bírósága által a C-203/96., C-365/97., C-209/98., C-418/99., C-419/99., C-9/00., C-228/00., C-458/00., C-416/02. és a C-121/03. számú ügyekben hozott ítéletekre,

- tekintettel eljárási szabályzata 45. cikkére,

- tekintettel a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság jelentésére (A6-0438/2006),

Bevezetés

A. mivel a 6. cselekvési program 8. cikke nagyon világosan meghatározta az EU hulladékgazdálkodási politikájának célkitűzéseit, céljait és elveit;

B. mivel a 6. cselekvési program 8. cikke (2) bekezdésének iv. pontja előírja az építési és bontási hulladékról, a szennyvíziszapról és a biológiailag lebomló hulladékokról szóló irányelvek továbbfejlesztését vagy felülvizsgálatát;

A jelenlegi helyzet

C. mivel az EU hulladékgazdálkodási politikája által az elmúlt 30 évben elért eredmények ellenére továbbra is fennállnak az alábbi problémák:

1. a veszélyes és a nem veszélyes hulladék mennyisége továbbra is nő;

2. a hulladékkeletkezés megelőzésének és a hulladék újrafeldolgozásának lehetőségei még nincsenek teljesen kihasználva;

3. az illegális (határokon átnyúló) hulladékszállítás továbbra is nő;

4. a hulladékgazdálkodás a levegőbe, a vízbe és a talajba történő kibocsátásokat generál;

5. bizonyos jelentős hulladékáramok tekintetében hiányoznak a jogszabályok;

6. a hulladékokról szóló jogszabályokat számos esetben nem megfelelően hajtják végre;

7. a hulladékokkal kapcsolatos problémákra a tagállamok különböző megközelítéseket alkalmaznak;

8. a hulladékokról szóló jelenlegi közösségi jogszabályok megfogalmazása értelmezési problémákat okoz,

D. mivel a gazdasági rendszerek olyanok, mint az ökoszisztémák: mindkét rendszer energiát és anyagokat vesz fel, és ezeket alakítja át termékekké és folyamatokká azzal a különbséggel, hogy a gazdaságunk lineáris forrásáramlást követ, míg a természet ciklikus; és mivel az ökoszisztémák olyan funkciókat hajtanak végre, amelyek a hulladékokat erőforrásokká alakítják át a napfényből nyert energia átvitelével; és mivel az ipari folyamatok ezt nem képesek végrehajtani; mivel a gazdaságok és népességek gyors növekedése mellett a fenntarthatóság szempontjából egyre növekvő mértékben problematikus az a termelés és azok a termékek, amelyek olyan hulladékáramot eredményeznek, amelyeket a természet nem képes befogadni és új erőforrásokká alakítani;

E. mivel sürgető a jelenlegi termelési és fogyasztási rendszer átalakítása; mivel a fő cél a fogyasztás fenntartható irányba történő átalakítása, valamint a nyersanyag-kitermelés, a termelés és terméktervezés természetes folyamatokkal és tervekkel történő lehető leghatékonyabb összehangolása;

F. mivel a természetes rendszerek működésének jobb megértése, valamint a vállalati tevékenységek biológiával összhangban történő alakítása javíthatja a környezetet és mértékül szolgálhat,

G. mivel az integráltabb és a fokozottan rendszerelméletű gyakorlat előmozdítása, mint például a termelés összekapcsolása, a funkcionális gondolkodás (a termékek szolgáltatásokká történő alakítása), a dematerializáció és a természet imitációján alapuló technológiai fejlesztés a hulladéktermelés megakadályozásának eszköze,

A fejlődő európai uniós hulladékgazdálkodási politika céljai

H. mivel a legtöbb tagállamban a hulladékkezelés legáltalánosabb formája még mindig az ártalmatlanítás, különösen hulladéklerakókban;

I. mivel a hulladékkeletkezés megelőzése, a hulladék újrahasználata, újrahasznosítása és energetikai hasznosítása - a fontossági sorrendet szem előtt tartva - természeti erőforrásokat takaríthat meg;

J. mivel a megelőzés terén a közösségi és nemzeti célokat soha nem sikerül elérni, jóllehet a megelőzés továbbra is a legfontosabb célkitűzés;

K. mivel nincsenek a hulladékhasznosításra és az újrafelhasználásra szolgáló berendezésekre alkalmazandó megfelelő közösségi minimumszabályok, ami a környezetvédelem terén az egyes tagállamokban jelentős eltéréseket, öko-dömpinget és a verseny torzulását eredményezi;

1. a jövőbeni hulladékgazdálkodási politikára vonatkozó tárgyalások tekintetében alapnak ismeri el "Az erőforrások fenntartható felhasználásának előtérbe helyezése: a hulladékkeletkezés megelőzésére és a hulladékok újrafeldolgozására irányuló tematikus stratégia" című bizottsági közleményt;

2. hangsúlyozza, hogy a hulladékgazdálkodás alapvető célja az, hogy biztosítsa a környezet és az emberi egészség magas színvonalú védelmét, nem pedig az, hogy elősegítse a hulladékhasznosítás belső piacának működését;

3. hangsúlyozza, hogy nemcsak az Európai Unión belüli környezetvédelmi hatást kell figyelembe venni, hanem az Unión kívül előfordulót is;

4. hangsúlyozza a hulladékgazdálkodás olyan általános elveinek fontosságát, mint az elővigyázatosság elve, a "szennyező fizet" elv, a hulladéktermelő felelősségének elve, és - bizonyos hulladékáramok esetében - az egyéni hulladéktermelő felelősségének elve, valamint a közelség és az önellátás elve;

Fontosabb intézkedések

5. hangsúlyozza, hogy a hulladékokról szóló jelenlegi közösségi jogszabályok teljes körű végrehajtása, illetve azok azonos mértékű megvalósítása elsőbbséget kell, hogy élvezzen valamennyi tagállamban;

6. nem érti, hogy - a hulladékokról szóló keretirányelv felülvizsgálatára irányuló javaslat ellenére - miért hiányzik még mindig számos konkrét végrehajtási intézkedés és eszköz, (amelyekről a 6. cselekvési program rendelkezett);

A jelenlegi jogszabályok egyszerűsítése és korszerűsítése

7. hangsúlyozza, hogy a fogalommeghatározások módosítása csak a fogalmak egyértelművé tétele érdekében végezhető el, nem pedig azért, hogy enyhítsenek a környezetvédelmi szabályokon, vagy, hogy egy fogalom közvélemény általi elfogadását ösztönözzék (például azáltal, hogy enyhítik a "hulladék" vagy az "ártalmatlanítás" negatív jelentéstartalmát);

8. hangsúlyozza, hogy az olyan politikai határozatokhoz, mint a hulladék, a hasznosítás és az ártalmatlanítás fogalmának meghatározása, nem komitológiai eljárás szükséges, hanem együttdöntési eljárás;

9. hangsúlyozza, hogy a komitológiai eljárás alkalmazását a nem politikai határozatokra - különösen a technikai és tudományos határozatokra - kell korlátozni;

10. ellenzi a hulladékra vonatkozó minősítések általános megszüntetését, amely nem megfelelő környezeti kezeléshez és a hulladékáramok nyomon követhetőségének hiányához vezethet; hangsúlyozza, hogy a hulladékra vonatkozó minősítések megszüntetésére irányuló eljárások csak olyan kivételes, homogén hulladékáramok esetében lehetségesek, mint a komposzt és az újrafeldolgozott adalékanyagok, a visszanyert papír és üveg;

11. hangsúlyozza, hogy a "hulladék megszűnése" állapotot csak akkor érik el, miután egy hulladék-újrafelhasználási, -újrafeldolgozási, illetve -hasznosítási műveletben az adott hulladékáram kezelése befejeződött - ez nem zárja ki azonban annak lehetőségét, hogy a hasznosítási művelet újabb hulladék létrejöttét eredményezi -, és az adott hulladékáram megfelel az európai szabványoknak, készen áll arra, hogy rendeltetését betöltse, valamint miután a nyomon követhetőségi szabályokat elfogadták és alkalmazták;

12. megköveteli, hogy az energetikai hasznosításra vagy elégetésre szánt összes olyan hulladék maradjon hulladék, amely tekintetében a hulladékok égetéséről szóló, 2000. december 4-i 2000/76/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet [6] kell alkalmazni;

13. hangsúlyozza, hogy a hulladékokról szóló keretirányelv mellékleteiben található, hulladékhasznosítási és -ártalmatlanítási műveleteket tartalmazó jegyzékeket felül kell vizsgálni, és a jelenlegi hulladékgazdálkodási gyakorlatokhoz kell igazítani, az együttdöntési eljárással összhangban;

14. komoly fenntartásainak ad hangot a javasolt energiahatékonyság-számítási módszerrel kapcsolatban, és amiatt, hogy ezt a számítási módszert csak a települési hulladékégetőkben kell majd alkalmazni; felhívja a Bizottságot, hogy vizsgálja felül a hulladékégetési irányelvet annak érdekében, hogy a hulladékégetésre és a hulladék-együttégetésre vonatkozóan (a kibocsátás és az energiahatékonyság tekintetében) egyenlő környezeti szabványokat határozzon meg;

Az életciklus-szemlélet bevezetése a hulladékgazdálkodási politikába

15. hangsúlyozza a hulladékhierarchia kulcsfontosságú szerepét, amely az intézkedések prioritását csökkenő sorrendben állapítja meg:

- megelőzés;

- újrafelhasználás;

- az anyagok újrafeldolgozása;

- egyéb hasznosítási műveletek, például energetikai hasznosítás;

- ártalmatlanítás,

a hulladékgazdálkodás általános szabályaként a hulladék előállításának, valamint az egészségre és a környezetre gyakorolt káros hatásának csökkentésére irányuló cél elérése során;

16. az életciklus-szemléletet a hulladék környezetre és emberi egészségre gyakorolt hatásainak értékelésére szolgáló hasznos elvnek tekinti; hangsúlyozza, hogy maga a hierarchia is ezen az elven alapul, ugyanakkor elismeri, hogy az életciklus-elemzés és egyéb elemzési módszerek kivételes esetekben használhatók a hulladékhierarchiától való eltérés érdekében, de csak akkor, ha egyértelműen bizonyítható, hogy egy másik lehetőség - környezetvédelmi és egészségügyi okokból kifolyólag - sokkal jobb, illetve az indokolatlanul magas költségek elkerülése érdekében;

Az ismeretalap fejlesztése

17. támogatja az ismeretalap fejlesztését tekintettel az EU hulladékgazdálkodási politikájára, de hangsúlyozza, hogy ennél is fontosabb a konkrét intézkedések végrehajtása;

A hulladékkeletkezés megakadályozása

18. sajnálatát fejezi ki valamennyi lényeges hulladékra kiterjedő mennyiségi és minőségi csökkentési célértékek hiánya miatt, amelyeket a 6. cselekvési program a kiemelt intézkedések közé sorolt; felhívja a Bizottságot, hogy a 6. cselekvési program végleges értékelésében tegyen célértékekre javaslatokat;

19. felszólítja a Bizottságot, hogy terjesszen elő konkrét hulladékmegelőző intézkedéseket a termékpolitika, a vegyszerekkel kapcsolatos politika és a környezetbarát tervezés területén annak érdekében, hogy minimalizálja mind a hulladékkeletkezés mértékét, mind pedig a veszélyes anyagok jelenlétét a hulladékokban és ezáltal elősegítse a biztonságos és környezetvédelmi szempontból megbízható hulladékkezelést; hangsúlyozza a környezetet kevésbé károsító termékek és technológiák, valamint az újrafelhasználásra, újrafeldolgozásra alkalmasabb termékek előmozdításának fontosságát;

20. hangsúlyozza a hulladékstratégia más stratégiákkal - különösen a természeti erőforrások fenntartható használatával, a fenntartható fejlődéssel és az integrált termékpolitikával - való kölcsönhatását;

21. felhívja a Bizottságot, hogy 2008-ra dolgozza ki a környezetvédelmi mutatók rendszerét, az erőforrás stratégiában közölteknek megfelelően;

22. hangsúlyozza, hogy a hulladékkeletkezés megelőzésének egyik hatásos eszköze a termelő felelőssége elvnek a megfelelő végrehajtása;

23. hangsúlyozza a tájékoztatási kampányok szerepét a hulladékpolitika, különösen a megelőzés területén annak érdekében, hogy a lakosságot kellően fogékonnyá tegyék a fenntartható hulladékgazdálkodás előnyeire;

24. felhívja a Bizottságot, hogy erősítse meg a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 1996. szeptember 24-i 96/61/EK tanácsi irányelv [7] (IPPC irányelv) értelmében kidolgozott, legjobb elérhető technikákat leíró referenciadokumentumok (BREF-dokumentumok) hulladék-megelőzési vonatkozásait, és egészítse ki azokat megfelelő iránymutatásokkal;

Újrafelhasználás

25. felhívja a Bizottságot, hogy terjesszen elő konkrét intézkedéseket az újrafelhasználásra és javításra irányuló, következő tevékenységek előmozdítása érdekében:

- az újrafelhasználó központok akkreditációjának összeállítása;

- kedvezményes hozzáadottértékadó-kulcs bevezetése akkreditált újrafelhasználó-központok által értékesített termékekre,

- menetrend kialakítása uniós szintű újrafelhasználási szabványok kidolgozása érdekében,

- az újrafelhasználási tevékenységek ellenőrzésének és a róluk szóló jelentések készítésének biztosítása;

Az újrahasznosító európai társadalom felé

26. kiemeli a hulladékhasznosítás és -újrafeldolgozás közös minimumszabályai elérésének fontosságát az EU szintjén, továbbá hangsúlyozza, hogy egyenlő versenyfeltételek csak akkor fognak létrejönni, ha a gazdasági eszközök használatát az egész EU-ban közelítik egymáshoz;

27. hangsúlyozza a hulladékok forrásnál történő elkülönítésének fontosságát, csakúgy, mint az újrafeldolgozási célok kijelölésének és a termelő felelősségének jelentőségét annak érdekében, hogy bizonyos hulladékáramok esetében növekedjen az újrahasznosított hulladék aránya;

28. elismeri annak szükségességét, hogy a határokon átnyúló hulladékgazdálkodási problémák területén jobb európai uniós együttműködést kell elérni;

29. hangsúlyozza, hogy az újrahasznosítás előmozdítására irányuló anyagközpontú megközelítésnek és a hulladékáram központú szemléletnek ki kell egészítenie egymást; felhívja a Bizottságot, hogy vizsgálja tovább az ilyen stratégia megvalósíthatóságát és gazdasági életképességét;

30. még egyszer felhívja a Bizottságot, hogy a 6. cselekvési programban leírtaknak megfelelően javasoljon külön irányelveket a biológiailag lebomló hulladékra, az építési és bontási hulladékokra, valamint a szennyvíziszapra vonatkozóan;

31. felhívja a Bizottságot, hogy kövesse nyomon a PVC környezetvédelmi szempontjairól szóló zöld könyvét (COM(2000)0469);

32. kéri, hogy a hulladéklerakókban elhelyezhető hulladék mennyiségét minimális szintre csökkentsék; felszólítja a Bizottságot, hogy javasolja a hulladéklerakókról szóló, 1999. április 26-i 1999/31/EK irányelv [8] felülvizsgálatát, az alábbi menetrendet is beleértve:

- 2010-től az előkezelés nélküli, fermentálható összetevőket tartalmazó hulladékok lerakásának tilalma;

- 2015-től a papír-, karton-, üveg-, textil-, fa-, műanyag-, fém-, gumi-, parafa-, agyag-, beton-, tégla- és cseréphulladékok lerakásának tilalma;

- 2020-tól valamennyi újrafeldolgozható hulladék lerakásának tilalma;

- 2025-től a maradékanyag-hulladékok lerakásának tilalma, kivéve akkor, ha ez elkerülhetetlen vagy veszélyes (pl. szűrőhamu);

33. úgy ítéli meg, hogy a hulladékszállításról szóló, 2006. június 14-i 1013/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet [9] az ENSZ bázeli egyezményében [10] és az OECD határozatában [11] foglalt jogi kötelezettségeket hajtja végre; támogatja az "öko-dömping" és a színlelt hulladékhasznosítás megelőzését, továbbá hangsúlyozza, hogy a hulladékszállítás szabályozásának egyik célja az, hogy fokozza a hulladék-újrafelhasználást és -újrafeldolgozást, és ezáltal magas színvonalú környezetvédelmet és az emberi egészség magas színvonalú védelmét biztosítsa;

34. hangsúlyozza a tagállamok arra irányuló jogát, hogy alkalmazzák a közelség és az önellátás elvét a vegyes települési hulladékok hasznosítását vagy ártalmatlanítását illetően annak érdekében, hogy ösztönözzék a hulladékgazdálkodás és a hulladékégető kapacitás nemzeti szintű terveinek kidolgozását;

*

* *

35. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak, valamint a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek.

[1] HL L 242., 2002.9.10., 1. o.

[2] HL C 104. E, 2004.4.30., 401. o.

[3] HL C 87. E, 2004.4.7., 400. o.

[4] HL C 362., 1996.12.2., 241. o.

[5] HL C 76., 1997.3.11., 1. o.

[6] HL L 332., 2000.12.28., 91. o.

[7] HL L 257., 1996.10.10., 26. o.

[8] HL L 182., 1999.7.16., 1. o.

[9] HL L 190., 2006.7.12., 1. o.

[10] A veszélyes hulladékok országhatárokat átlépő szállításának és ártalmatlanításának ellenőrzéséről szóló, 1989. március 22-i bázeli egyezmény (A 93/98/EGK tanácsi határozat, HL L 39. 1993.2.16., 1. o.).

[11] A hasznosítási műveletekre szánt hulladékok országhatárokat átlépő szállításának ellenőrzéséről szóló C(92)39/Végleges határozat felülvizsgálatáról szóló, 2001. június 14-i C(2001)107/Végleges OECD tanácsi határozat.

--------------------------------------------------