[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.10.8.

COM(2010) 548 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

2010. ÉVI ÉRTÉKELÉS AZ EURÓPAI UNIÓ BIOLÓGIAI SOKFÉLESÉGGEL KAPCSOLATOS CSELEKVÉSI TERVÉNEK VÉGREHAJTÁSÁRÓL

SEC(2010) 1163 SEC(2010) 1164 SEC(2010) 1165

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK ÉS AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK

2010. ÉVI ÉRTÉKELÉS AZ EURÓPAI UNIÓ BIOLÓGIAI SOKFÉLESÉGGEL KAPCSOLATOS CSELEKVÉSI TERVÉNEK VÉGREHAJTÁSÁRÓL

BEVEZETÉS

„A BIOLÓGIAI SOKFÉLESÉG CSÖKKENÉSÉNEK MEGÁLLÍTÁSA 2010-IG – ÉS AZON TÚL: AZ ÖKOSZISZTÉMA-SZOLGÁLTATÁSOK FENNTARTÁSA AZ EMBERI JÓLÉT ÉRDEKÉBEN” CÍMű 2006-OS KÖZLEMÉNY [1] a biológiai sokféleség megőrzésének fontosságát hangsúlyozta a fenntartható fejlődés szempontjából, és e cél elérése érdekében részletes biodiverzitási cselekvési tervet állapított meg. A közlemény tartalmazza a Bizottság azzal kapcsolatos vállalását is, hogy rendszeresen jelentést tesz a Tanácsnak és a Parlamentnek a terv végrehajtása terén elért előrehaladásról.

A biodiverzitási cselekvési terv 2008-as félidős értékelésében[2] a Bizottság és a tagállamok által 2006 óta végzett legfontosabb tevékenységeket ismertettük. Rámutattunk: csekély a valószínűsége annak, hogy az EU képes lesz elérni a biológiai sokféleség csökkenésének 2010-ig történő megállítására vonatkozó célt.

2008 óta a biológiai sokféleség továbbra is kiemelt helyen szerepel az EU és a világ politikai napirendjén. 2010 a biológiai sokféleség nemzetközi éve. Az Egyesült Nemzetek szeptemberi közgyűlésén első ízben fognak állam- és kormányfői szintű egyeztetések folyni a biológiai sokféleség kérdéséről; ezt követi októberben az ENSZ Biológiai Sokféleség Egyezménye részes feleinek Nagojában (Japán) tartandó 10. konferenciája.

2010 januárjában az Európai Bizottság „A biológiai sokféleséggel kapcsolatos lehetséges uniós koncepciók és célkitűzések a 2010 utáni időszakra” címmel közleményt[3] adott ki, mely számba veszi az eddigi politika sikereit és hiányosságait. 2010. márciusi következtetéseiben a Környezetvédelmi Tanács a 2010 utáni időszakra vonatkozóan új hosszú távú koncepciót és középtávú elsődleges célkitűzést állapított meg az EU biológiai sokfélesége tekintetében. Ennek értelmében az EU vállalja, hogy „területén 2020-ig megállítja a biológiai sokféleség csökkenését és az ökoszisztéma-szolgáltatások minőségének romlását, azokat lehetőségeihez mérten helyreállítja, és növeli a biológiai sokféleség globális csökkenésének megelőzéséhez való uniós hozzájárulást.”

Az Európai Tanács 2010. tavaszi ülésén az EU állam- és kormányfői állást foglaltak a 2010 utáni időszakra vonatkozó biodiverzitási koncepció és célkitűzés mellett.[4] Végül az Európai tanács által 2010 júniusában jóváhagyott „Európa 2020” stratégia[5] aláhúzta a biodiverzitási célok – elsősorban egy forráshatékony kezdeményezés kidolgozása révén való – elérésének fontosságát.

A biodiverzitási cselekvési terv e 2010. évi értékelése a félidős értékelés óta megtett legfőbb intézkedéseket vázolja fel. Az értékelés a 2006-os biodiverzitási cselekvési tervben megállapított négy fő szakpolitikai terület, tíz kiemelt célkitűzés és négy támogató intézkedés mentén ismerteti az eddig elért eredményeket. Jelentésünk mindenekelőtt az EU-szinten elért eredményekre összpontosít. A kísérő dokumentumok és a 27 országprofil[6] a nemzeti szinten végbement folyamatokról is részletes képet adnak.

Az itt bemutatott eredményekre építve a Bizottság jelenleg a 2010 utáni időszakra szóló biodiverzitási stratégia kidolgozásán fáradozik, mely az EU 2020-as biodiverzitási célkitűzésének elérésére irányul.

A BIOLÓGIAI SOKFÉLESÉG ÁLLAPOTA ÉS VÁLTOZÁSAI

AZ „EU 2010 BIODIVERSITY BASELINE” ( Az EU 2010-es biodiverzitási állapotfelmérése ) című tanulmány, melyet az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EKÜ) tett közzé 2010 júniusában[7], rámutat arra, hogy az európai biológiai sokféleség komoly terhelésnek és súlyos veszélynek van kitéve. A tanulmány a biológiai sokféleség állapotát a – jelentésünkben alább ismertetendő – megtett intézkedések fényében vizsgálja.

Egyértelműen megállapítja, hogy az európai biológiai sokféleség csökkenésének 2010-ig történő megállításával kapcsolatos célt nem sikerült elérni. Az európai ökoszisztéma-szolgáltatások állapotát közepesnek vagy rossznak ítéli, magyarán az ökoszisztémák nem képesek optimális minőségben és mennyiségben biztosítani olyan alapszolgáltatásokat, mint a beporzás, a tiszta levegő és víz.[8]

A globális helyzet ennél is riasztóbb, mert amint az az ENSZ-nek a biológiai sokféleség globális kilátásairól szóló, 2010 májusában közzétett harmadik dokumentumából[9] kiderül, a világ biodiverzitására nehezedő terhelés nőttön nő. A nemzetközi közösségnek nem sikerült elérnie a Biológiai Sokféleség Egyezményben megfogalmazott, a biodiverzitás-csökkenés 2010-ig történő jelentős mérséklésével kapcsolatos globális célt. Ebben a mulasztásban Európának is része van. Az utóbbi 40 évben 33%-kal nőtt Európa ökológiai lábnyoma (vagyis az emberi szükségletek bolygónk ökológiai kapacitásához mért aránya).[10]

A FÉLIDŐS ÉRTÉKELÉS ÓTA ELÉRT EREDMÉNYEK ÖSSZEFOGLALÁSA

A. 1. SZAKPOLITIKAI TERÜLET: BIOLÓGIAI SOKFÉLESÉG AZ EU-BAN

Célkitűzések

1. Az EU legfontosabb élőhelyeinek és fajainak védelme.

A védett területek Natura 2000 hálózatának jogalapját a madárvédelmi és az élőhelyvédelmi irányelv képezi. A Natura 2000 hálózat kiépítésében jelentős előrelépés történt, különösen ami a tengeri környezetet illeti. A védett tengeri területek kijelölése egyelőre hagy maga után kívánnivalót, noha e területek száma a Balti-tengeren megkétszereződött.

A Natura 2000 hálózat, melyhez jelenleg mintegy 26 ezer terület tartozik, az Európai Unió szárazföldi környezetének közel 18%-át fedi le. A közösségi jelentőségű területek többségét azonban a tagállamoknak hivatalosan is különleges természetmegőrzési területekké kell nyilvánítaniuk.

[pic]

Ahhoz, hogy mérhető javulást lehessen elérni az EU természetmegőrzési területein lévő fajok és élőhelyek védettségi állapotában, a hangsúlyt fokozatosan a Natura 2000 hálózat területeinek hatékony megőrzése és helyreállítása felé kell eltolni.

Egyéb jelentős kérdések

- Környezeti vizsgálat. 2009-ben két bizottsági jelentés született a környezeti hatásvizsgálatról szóló irányelv és a stratégiai környezeti vizsgálatról szóló irányelv alkalmazásáról és hatékonyságáról.

- Biológiai sokféleség a legkülső régiókban, valamint a tengerentúli országokban és területeken. A Bizottság és néhány tagállam szabadon választható természetvédelmi programot (BEST) dolgozott ki a bolygónk biodiverzitás szempontjából leggazdagabb területei közé tartozó, de az EU természetvédelmi szabályozásának hatálya alá nem eső legkülső régiók, tengerentúli országok és területek részére.

2. A biológiai sokféleség és az ökoszisztéma-szolgáltatások megőrzése és helyreállítása az EU vidéki tájain.

Az a politikai eszköz, amely a vidéki területeken leginkább hatással van a biológiai sokféleségre, a közös agrárpolitika (KAP). 2009-ben lezajlott a KAP állapotfelmérése. Ezzel összefüggésben a kölcsönös megfeleltetéssel kapcsolatban módosításra került a jó mezőgazdasági és ökológiai állapotra vonatkozó előírás.

A biológiai sokféleség ügyének egyik kerékkötője a kötelező területpihentetés eltörlése volt. A területpihentetés – miután 1988-ban bekerült a KAP-ba, majd 1992-ben kötelezővé vált – jelentősen elősegítette a biodiverzitás védelmét és javítását.

Az állapotfelmérés azonban fontos kedvező változásokat is hozott a biodiverzitás szempontjából. Például:

- A biodiverzitás ügyének besorolása a KAP öt új kihívása közé.

- A jó mezőgazdasági és ökológiai állapotra vonatkozó új opcionális norma megállapítása az élőhelyek kialakítása és/vagy megtartása tekintetében.

- Új kötelező normák bevezetése a vízfolyások mentén elhelyezkedő védelmi sávok kialakítása tekintetében.

- Nagyobb mennyiségű forrás átcsoportosítása („moduláció” révén) a KAP első pillérétől a második pillérhez, ezzel további biodiverzitási célú pénzeszközök biztosítása.

Új irányelvek kerültek elfogadásra a génerózió által veszélyeztetett és a helyi és regionális feltételekhez természetes módon alkalmazkodott honos zöldségfajokra és -fajtákra vonatkozóan[11].

Egyéb jelentős kérdések

- Energia. Előrelépés történt a folyékony tüzelőanyagokkal és a megújulóenergia-irányelv[12] végrehajtásával kapcsolatos fenntarthatósági kritériumok elfogadása terén, tekintettel az EU és a világ biológiai sokféleségét érő kedvezőtlen hatások kiküszöbölésére.

- Víz. 2009 decembere és 2010 márciusa között a tagállamok a víz-keretirányelv[13] 13. cikkének megfelelően elfogadták és benyújtották a Bizottságnak vízgyűjtő-gazdálkodási terveiket. A tervek teljes körű értékelését a Bizottság jelenleg végzi. A tervek a kötelező előírások betartását szolgálják annak érdekében, hogy 2015-re sikerüljön elérni a vizek jó ökológiai állapotát.

- Erdő. 2010-ben a Bizottság vitatindító zöld könyvet bocsátott ki, mely az erdővédelem és erdészeti információcsere uniós megközelítési lehetőségeit vizsgálja az éghajlatváltozás fényében.[14]

- Talaj. Az EU-nak eddig nem állt módjában olyan, a talajjal kapcsolatos főbb veszélyekkel foglalkozó talajvédelmi keretirányelv megalkotása, amely azzal, hogy döntő mértékben előmozdítja a talaj biológiai sokféleségének védelmét, hozzájárult volna a biodiverzitás-csökkenés megállításához.

3. A biológiai sokféleség és az ökoszisztéma-szolgáltatások megőrzése és helyreállítása az EU tágabb tengeri környezetében.

A Bizottság egy olyan határozat elfogadására készül a tengervizek jó környezeti állapotára vonatkozó normákkal és módszertani előírásokkal kapcsolatban, amely fontos lépést fog jelenteni a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv végrehajtásának folyamatában; a keretirányelv végső célja többek között a tengeri biológiai sokféleség fenntartása. A sikeres végrehajtás biztosítására kidolgozásra került a tagállamok és a Bizottság – többek között adatkezelési és ellenőrzési tevékenységekre irányuló – közös stratégiája.

Ami a halászatot illeti, a Bizottság 2009-ben zöld könyvet bocsátott ki a közös halászati politika (KHP) reformjáról[15], melyben elismerte az eddigi végrehajtási hibákat. Ezek a hibák ahhoz vezettek, hogy a közösségi állományok 88%-a a maximális fenntartható hozamon, 46%-a pedig a biztonságos biológiai határértékeken túl került halászásra, ami könnyen azt jelentheti, hogy ezek az állományok már nem állíthatók helyre. Ez a következtetés annak ellenére levonható, hogy a KHP előző, 2002-es reformja egy sor kedvező újítást vezetett be, mindenekelőtt az állománykezelés hosszú távú, ökoszisztéma-alapú megközelítését. A szóban forgó zöld könyv jelentette az első lépést a KHP 2012-re bevégzendő teljes körű reformja felé. Ebből a szempontból komolyan esnek latba az EU-nak a fenntartható fejlődéssel foglalkozó 2002-es johannesburgi világszintű csúcstalálkozón tett vállalásai, melyek értelmében a kimerített állományok tekintetében 2015-re el kell érni a maximális fenntartható hozamot.

Egyéb jelentős kérdések

- Integrált tengerpolitika. Az EU integrált tengerpolitikájában elért eredményekre vonatkozó biztonsági jelentés[16] a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelvet a szóban forgó politika környezetvédelmi pillérének tekinti. Az irányelv valamennyi tengeri tevékenység sikeres fejlődésének platformját képezi, miközben kellő figyelmet szentel ezek környezetre gyakorolt együttes hatásának.

4. A regionális fejlesztés, a területfejlesztés és a biológiai sokféleség összeegyeztethetőségének erősítése az EU-ban.

A kohéziós politika 2007 és 2013 közötti programozási időszaka közvetlenül és közvetetten is foglalkozik a biodiverzitás megőrzésével. A tagállamok mintegy 2,7 milliárd EUR-t különítettek el a biológiai sokféleség előmozdítása és a természetvédelem céljára (beleértve a Natura 2000-et). Az idegenforgalom terén további 1,1 milliárd EUR-t irányoztak elő a természeti értékek népszerűsítésére, 1,4 milliárd EUR-t pedig a természeti örökség védelmére és fejlesztésére, ideszámítva mindkét esetben a természet és a biológiai sokféleség védelmével kapcsolatos projekteket. Ez azt jelenti, hogy a kohéziós politika 2007 és 2013 közötti időszakára szánt források összesen körülbelül 1,5%-a közvetlenül hozzájárul a biodiverzitás-politika céljainak eléréséhez.

A környezetvédelem és a biológiai sokféleség ügyét ezen túlmenően más jelentős környezetvédelmi beruházások is segíthetik például a szennyvízkezelés és természetvédelmi kockázatok elkerülése terén vagy a határokon átnyúló és a régiók (köztük a legkülső régiók) közötti együttműködés[17] keretében.

Két tagállam kivitelével az összes uniós ország forrásokat biztosít a természet és a biodiverzitás védelmére, azonban változó, hogy ezek az összegek a teljes előirányzat mekkora hányadát teszik ki. Hét tagállam tervezi, hogy előirányzott eszközeinek több mint 2%-át a biológiai sokféleséggel összefüggő célokra fordítja.

A 2010-es stratégiai jelentésből[18] kiderül, hogy több tagállam nehézségekkel küzd a természet és a biodiverzitás védelmére elkülönített összegek felhasználása terén.

Egyéb jelentős kérdések

- Zöld infrastruktúra. A Bizottság és a Tanács rámutatott a „zöld infrastruktúra”[19] fejlesztésének és az abba való beruházásnak a jelentőségére. A Bizottság támogatja a bevált gyakorlatok cseréjét, mivel azok a 2010 után kialakítandó zöld infrastruktúrára vonatkozó európai uniós stratégia alapját képezik[20].

5. Az invazív idegen fajok és területidegen genotípusok európai biológiai sokféleségre gyakorolt hatásának számottevő csökkentése

A Bizottság „Az invazív fajokra vonatkozó Európai Uniós stratégia felé” című 2008-as közleménye[21] vitát váltott ki az érdekeltek és az európai intézmények körében. 2009 júniusában a Környezetvédelmi Tanács olyan hatékony stratégia szükségességét hangoztatta, amely a meglévő hiányosságokat EU-szinten képes kiküszöbölni valamennyi politikai opció figyelembe vételével. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság és a Régiók Bizottsága kifejezetten jogi szabályozást szorgalmazott. A Bizottság már dolgozik az invazív fajokról szóló európai uniós stratégián.

B. 2. SZAKPOLITIKAI TERÜLET: Az EU és a világ biológiai sokfélesége

Célkitűzések

6. A biológiai sokféleséggel és az ökoszisztéma-szolgáltatásokkal kapcsolatos nemzetközi irányítás hatékonyságának jelentős erősítése.

A Biológiai Sokféleség Egyezmény részes feleinek 2008-as kilencedik konferenciáját (COP9) követően a Bizottság egyrészt a vállalt kötelezettségek teljesítésére összpontosított (az erdők biológiai sokféleségétől kezdve a védett területeken át a védett tengeri területekig), másrészt megkezdte a 2010. októberi COP10 előkészítését a konferencia sikerességének biztosítása érdekében. A COP10 napirendjén szereplő három legfontosabb ügy – megállapodni az Egyezmény 2011–2020-ra szóló, naprakészebb és felülvizsgált stratégiájának tervéről, a genetikai erőforrásokhoz való hozzáférésre és az azok hasznosításából származó előnyök igazságos és méltányos elosztására vonatkozó jegyzőkönyvről, valamint a világ biológiai sokféleségének megőrzésével kapcsolatos pénzügyi célkitűzésekről – döntő tényező a tekintetben, hogy képes lesz-e a nemzetközi közösség a biodiverzitás csökkenésével összefüggő kihívás kezelésére.

A világ biodiverzitása csökkenésének 2010-ig történő jelentős mérséklésére vonatkozó globális célkitűzést a biodiverzitás ügye melletti nemzetközi elköteleződés megerősítésére tett következetes és intenzív európai uniós erőfeszítések ellenére sem sikerül elérni[22], amint arra a biológiai mutatók fejlesztésével foglalkozó partnerség által az Európai Bizottság támogatásával 2010-ben közzétett, az újévezredre vonatkozó fejlesztési célokról szóló jelentés és a biológiai sokféleség globális kilátásairól szóló harmadik dokumentum (GBO3) világosan rámutat.

Egyéb jelentős kérdések

- G8. 2009 áprilisában a G8-ak olasz elnöksége idején az európai uniós G8-tagok és a Bizottság határozott irányítása mellett elfogadásra került az ambiciózus „Carta di Siracusa”, amely kiemelt világszintű biodiverzitás-vonatkozású intézkedéseket határoz meg. Ezenkívül a L'Aquilában tartott csúcstalálkozón tett nyilatkozatuk értelmében a G8-ak kötelesek – többek között – „a biológiai sokféleség megőrzését célzó nemzetközi, regionális, nemzeti és helyi szintű intézkedéseik intenzitását és hatósugarát növelni”.

- Az Európai Tanács biodiverzitással kapcsolatos következtetései. 2009 decemberében a Tanács „A biológiai sokféleség nemzetközi szinten 2010 után” címmel következtetéseket fogadott el, melyekben többek között rámutat az éghajlatváltozás és a biodiverzitás csökkenése közötti összefüggésre, illetve ökoszisztéma-alapú megközelítések kidolgozását és alkalmazását javasolja az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással és az éghajlatváltozás hatásainak mérséklésével kapcsolatban.

- A környezetvédelemre, illetve a természetes erőforrásokkal és energiaforrásokkal való fenntartható gazdálkodásra irányuló tematikus program (ENRTP). Az Európai Bizottság 2010-es cselekvési programja 1 millió EUR-t különít el az Biológiai Sokféleség Egyezmény titkársága részére a COP10-döntések végrehajtásának támogatására, valamint további 1 millió EUR-t az Egyezmény védett területekkel (kiemelten a védett tengeri területekkel) kapcsolatos munkaprogramja végrehajtásának támogatására.

- AKCS-n belüli támogatás a 10. Európai Fejlesztési Alapból. Az Európai Bizottság 2010-es cselekvési programja 20 millió EUR-t különít el az afrikai, karibi és csendes-óceáni régiók biológiai sokfélesége hosszú távú megőrzésének és fenntartható használatának hatékonyabbá tételére és a szegénység csökkentésére a védett területek környezetében élő lakosság körében.

7. A biológiai sokféleség és az ökoszisztéma-szolgáltatások támogatásának jelentős növelése az EU külső segítségnyújtási programja keretében.

A 2008-as biodiverzitási cselekvési tervről készült értékelés szerint 2003 és 2006 között az EU tagállamai külső segítségnyújtás gyanánt évente átlagosan mintegy 740 millió EUR-t utaltak ki a biológiai sokféleséggel kapcsolatos célokra, ami a biodiverzitás-vonatkozású összes fejlesztési segély 48%-át teszi ki. Ennek az adatnak a 2007–2009-es időszakra való aktualizálása folyamatban van. Tekintettel a COP10-re a Bizottság aktualizálni kívánja saját hozzájárulását.

Az Európai Bizottság által irányított külső intézkedések tekintetében 2007–2009-ben megközelítőleg 325 millió EUR-t tett ki a biodiverzitási intézkedésekkel kapcsolatos összes pénzügyi kötelezettség.

Egyéb jelentős kérdések

- Globális Környezetvédelmi Alap (GEF). A Globális Környezetvédelmi Alap pénzügyi kerete 2010 tavaszán a 4. feltöltés révén 34%-kal nőtt. Ez a biodiverzitási keret 28%-os növekedésével járt, ami nagyrészt egy sor EU-tagállam külön erőfeszítésének köszönhető.

- Környezeti hatásvizsgálat. A bilaterális és multilaterális fejlesztési ügynökségek környezetvizsgálati rendszereinek legutóbbi felülvizsgálata[23] azt mutatta, hogy a környezeti hatásvizsgálatot az EU-tagállamok vizsgált fejlesztési ügynökségei bizonyos mértékig valamennyien figyelembe veszik eljárásaik során, az alkalmazás módszerei és mértéke azonban országonként eltérőek.

- ENRTP. Az ENRTP középtávú felülvizsgálata arra a következtetésre jutott, hogy a program elérte céljait, melyek egyike a biológiai sokféleség megőrzése volt. A felülvizsgálat az ENRTP keretében elért eredmények fő földrajzi programokba való beépítését ajánlja. Az ENRTP 2011-től 2013-ig tartó második szakaszára a biodiverzitási célokra előirányzott források növelését javasolja.

- Az EU munkatársainak képzése a biodiverzitás terén. Kezdeményezés indult az EU-delegációk és az országos irodák személyzetének képzésére, mivel ez növelné a harmadik országokkal a biodiverzitás területén végzett segítségnyújtási tevékenységek erőteljességét.

8. A nemzetközi kereskedelem által a világ biológiai sokféleségére és ökoszisztéma-szolgáltatásaira gyakorolt kedvezőtlen hatások jelentős csökkentése.

A veszélyeztetett fajok illegális kereskedelme komoly megterhelést jelent a biológiai sokféleség szempontjából. Az EU élen jár a veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló (CITES) egyezmény végrehajtásában, és fontos döntések meghozatalát támogatta a részes felek 2010 márciusában Dohában rendezett 15. konferenciáján. A felek ennek ellenére kudarcot vallottak a tengeri fajok – többek között a szimbolikus értékkel bíró kékúszójú tonhal – megőrzése tekintetében.

Az EU továbbra is elkötelezett a genetikai források hasznosításából származó előnyök igazságos és méltányos elosztásáról szóló nemzetközi szabályozással kapcsolatos tárgyalások folytatása mellett annak érdekében, hogy a szabályozás elfogadásra kerüljön a Biológiai Sokféleség Egyezmény részes feleinek 2010 októberében sorra kerülő 10. konferenciáján.

Egyéb jelentős kérdések

- Erdészeti jogszabályok végrehajtása, erdészeti irányítás és erdészeti termékek kereskedelme (FLEGT). Az első – Ghánával kötött – önkéntes partnerségi megállapodást 2009 novemberében erősítették meg. A FLEGT keretében tárgyalások folynak Malajziával, Indonéziával, Libériával és a Közép-afrikai Köztársasággal. A Kamerunnal és a Kongói Köztársasággal folytatott tárgyalások lezárultak.

- Illegális fakitermelés. Az Európai Parlament 2010 júliusában hagyta jóvá a fát és fatermékeket piaci forgalomba bocsátó gazdasági szereplők kötelezettségeit előíró és az illegálisan kitermelt fát az EU piacáról kitiltó rendeletet, mely várhatóan 2010 végén kerül elfogadásra.

- Fenntarthatósági hatástanulmányok. Továbbra is kiemelt cél, hogy a kereskedelmi megállapodásokban érvényesüljenek a fenntarthatósági hatástanulmányokban megfogalmazott ajánlások.

C. 3. SZAKPOLITIKAI TERÜLET: A biológiai sokféleség és az éghajlatváltozás

Célkitűzés

9. A biológiai sokféleség éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásának támogatása.

Az EU továbbra is különös figyelmet szentel a biodiverzitás és az éghajlatváltozás közötti kölcsönhatásoknak, és ez egyre inkább tükröződik a politikaformálásban is. A Tanács 2009. decemberi és 2010. márciusi következtetéseiben kifejezetten elismeri, hogy ami az országok részére az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásban nyújtott segítséget illeti, a biológiai sokféleség sokszor ugyanazt a szolgáltatást nyújtja, mint az ember biztosította technikai megoldások, csak általában lényegesen költséghatékonyabban. A biológiai sokféleség védelme és helyreállítása tehát költséghatékony lehetőségeket kínál az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás és az éghajlatváltozás hatásainak mérséklése terén. A 2009. decemberi következtetések az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás és az éghajlatváltozás hatásainak mérséklése kérdésében ökoszisztéma-alapú megközelítések kidolgozását és alkalmazását ajánlják.

Egyéb jelentős kérdések

- Fehér könyv az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról.[24] A 2009-es fehér könyv fontosnak ítéli az ökoszisztéma épségének fenntartását és helyreállítását, valamint egyfajta „zöld infrastruktúra” kialakítását.

- A Koppenhágai Megállapodás. Jelenleg a Bizottság az ENSZ éghajlatváltozási keretegyezményén nyugvó 2009. decemberi Koppenhágai Megállapodást, és különösképpen az iparosodott országok nyújtotta pénzügyi segítségre vonatkozó előírásokat alapul véve a biológiai sokféleséggel kapcsolatos járulékos előnyök érvényesítésének opcióit vizsgálja.

- Az erdőirtás és az erdőpusztulás okozta kibocsátások csökkentése (REDD). A Bizottság erdőirtásról szóló 2008-as közleménye alapján az EU felszólít a Föld erdőtakarója csökkenésének legkésőbb 2030-ig történő megállítására, valamint a bruttó trópusi erdőirtásnak 2020-ig a jelenlegi szinthez képest legalább 50 %-kal való csökkentésére. A legfontosabb eszköz e cél eléréséhez, amely az éghajlatváltozás és a biológiai sokféleség terén jelentős járulékos előnyökkel járna: a REDD program. Az EU legfőbb célja a 2010. decemberi cancúni UNFCCC-konferencián a REDD-re vonatkozó megállapodás tető alá hozása.

- Az Éghajlatváltozás elleni globális szövetség (GCCA) támogatást nyújt többek között alkalmazkodási intézkedések végrehajtásához a legkevésbé fejlett országokban és a kis területű fejlődő szigetországokban. Több projekt összpontosít olyan ökoszisztéma-alapú megközelítésekre, mint a vizes és tengerparti ökoszisztémák helyreállítása.

D. 4. SZAKPOLITIKAI TERÜLET: A tudásalap

Célkitűzés

10. A biológiai sokféleség védelmével és fenntartható használatával kapcsolatos tudásalap jelentős kiszélesítése az EU-ban és világszinten.

Az elmúlt két évben jelentős előrelépés történt a biológiai sokféleséggel és az ökoszisztéma-szolgáltatásokkal kapcsolatos tudásalap kiszélesítésében nemcsak EU-szinten, de újabban világszinten is.

Egyéb jelentős kérdések

- Az EU biodiverzitási állapotfelmérése. 2010 júniusában az EKÜ bemutatta az EU 2010-es biodiverzitási állapotfelmérését („EU 2010 Biodiversity Baseline”) és a vele összefüggő, a biológiai sokféleség és az ökoszisztéma-szolgáltatások EU-n belüli és globális állapotára vonatkozó indikátorkészletet (SEBI).

- Európai biodiverzitási információs rendszer (BISE). A Bizottság és az EKÜ 2010 júniusában indította útjára az európai biodiverzitási információs rendszert. Ez az első olyan internetes portál, amely az EU biológiai sokféleségével kapcsolatos adatok egyetlen ponton történő bevitelére szolgál.

- Keretprogramok és az Európai Kutatási Térség. A talajok, tengerek, szárazföldek és édesvizek biológiai sokféleségére irányuló innovatív kutatások során ismeretekre tettünk szert, összefüggéseket értettünk meg, és képessé váltunk megfelelő információkkal támogatni a politikaformálási és irányítási feladatokat.

- IPBES . Az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport sikerein felbuzdulva a nemzetközi közösség 2010 júniusában egy, a biológiai sokféleséggel és az ökoszisztéma-szolgáltatásokkal foglalkozó kormányközi tudománypolitikai platform (IPBES, Intergovernmental Science Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services ) létrehozásában egyezett meg. Az IPBES kezdeményezője és felállításának fő támogatója az EU volt.

- TEEB . A G8-ak által 2007-ben elfogadott potsdami kezdeményezés részeként tanulmány készült „The Economics of Ecosystems and Biodiversity” (TEEB, Az ökoszisztémák és a biodiverzitás gazdasági vonatkozásai ) címmel, amely bemutatja, milyen gazdasági érvek szólnak a biológiai sokféleség védelme mellett. A Bizottság kezdettől a TEEB egyik fő finanszírozója volt. 2008 óta számos TEEB-dokumentum látott napvilágot, köztük különösen a döntéshozóknak (2009) és a vállalkozásoknak (2010) szóló munkák. Az összes TEEB-jelentés a tervek szerint 2010 októberére készül el[25].

E. A NÉGY FŐ TÁMOGATÓ INTÉZKEDÉS

1. A megfelelő finanszírozás biztosítása.

A Natura 2000 hálózatra és az európai biológiai sokféleség ügyére fordítható pénzek legjelentősebb közösségi forrását továbbra is az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (különösen annak második tengelye) jelenti. Rajta kívül e téren az Európai Regionális Fejlesztési Alap és az Európai Halászati Alap játszik még jelentős szerepet. Miután továbbra sem egyszerű megállapodni egy olyan módszertanról, amely meghatározza a tagállamok által a természet és a biodiverzitás megőrzésére felhasznált közösségi források mennyiségét, nem állnak rendelkezésünkre teljesen megbízható számadatok. Ez a probléma megoldásra vár.

A védett európai területek (ideértve a Natura 2000-et) kezelésére vonatkozó teljes finanszírozási igénynek csupán 20%-át sikerült kielégíteni[26]. A 2004-es becslések szerint a Natura 2000-hez tartozó területek kezelése évi 6,1 milliárd EUR értékű beruházást igényelt volna az EU-25-től[27]. Egy tagállami információk alapján készült naprakész felmérés megerősíti ezt a korábbi becslést. Az Európai Bizottság ezért a tagállamokkal karöltve meg kívánja vizsgálni a Natura 2000 gazdasági és társadalmi előnyeit, valamint jelenlegi kiadásait és további finanszírozási igényeit. Ebből a célból kifejlesztésre került egy információtechnológiai eszköz is.

A Natura 2000-en kívüli, biodiverzitással kapcsolatos igények felmérésére az EU 2020-as biodiverzitási stratégiája keretében kerül sor.

Egyéb jelentős kérdések

- Natura 2000 – területkezelési tervek . Ezek hiányos kidolgozottsága még mindig komoly korlátozó tényező a Natura 2000 hálózat megfelelő támogatásában.

- LIFE+. A természet és a biológiai sokféleség megóvásának célhoz kötött finanszírozása a LIFE+-ból kisebb léptékű ugyan, mint a többi európai uniós finanszírozási forrásból származó támogatás, de a 2007 és 2013 között erre szánt 836 millió EUR közvetlenül szolgálja a természetvédelem és a biológiai sokféleség ügyét.

2. Az európai uniós döntéshozatal és végrehajtás megerősítése.

A végrehajtásbeli hiányosságokat a Bizottság már korábban is az EU 2010-es biodiverzitási céljainak elérését meghiúsító valószínű okok egyikeként tartotta számon. A Bizottság intenzíven foglalkozik a végrehajtás főbb hiányosságaival.

Egyéb jelentős kérdések

- Környezetvédelmi jog. Az Európai Közösség környezetvédelmi jogának végrehajtásáról szóló, 2008-ban elfogadott közlemény[28] célja annak bemutatása volt, miként lehetne hatékonyabbá tenni a környezetvédelmi jog végrehajtását innovatív eszközök különféle módon való összekapcsolásával.

- A környezetvédelmi hatóságok európai hálózata. 2009-ben a környezetvédelmi hatóságok európai hálózata (melyet a Bizottság állított fel és a strukturális alapok programjaival foglalkozó tagállami szakértőkből áll) létrehozott egy külön biodiverzitási munkacsoportot.

- Jelentéstétel a biodiverzitási cselekvési tervről. Annak ellenére, hogy a cselekvési tervek elkészítése nem volt kötelező és a róluk szóló jelentéstétel is önkéntes volt, a tagállamok igyekeztek átfogó és naprakész információkat a Bizottság rendelkezésére bocsátani.

3. Partneri viszony kialakítása.

A tagállamokkal, más intézményekkel és érdekeltekkel létesített partneri kapcsolatokat országos és EU-szinten egyaránt a sikeres biodiverzitási politika egyik feltételeként tartottuk számon.

Egyéb jelentős kérdések

- Az „uniós vállalkozások és biodiverzitás” platform. Ezt a platformot a Bizottság 2010 júniusában hívta életre azért, hogy a vállalkozások segítségére legyen a biológiai sokféleségben rejlő üzleti kockázatok és lehetőségek felismerésében. A feladat most már nemzeti szintű szinergiák kialakítása hasonló kezdeményezésekkel.

- Európai Beruházási Bank (EBB-csoport). 2010-ben a Bizottság partnerségi kapcsolatra lépett az EBB-csoporttal innovatív biodiverzitási finanszírozási eszközök kidolgozása érdekében.

4. A nyilvánosság tájékozottságának, tudatosságának és részvételének megteremtése.

Az EU továbbra is a közvélemény figyelmének felkeltésére törekszik a biológiai sokféleség iránt, és érveket sorakoztat fel a biológiai sokféleség megőrzésének fontossága mellett.

Egyéb jelentős kérdések

- Eurobarometer. 2010-ben a Bizottság Eurobarometer-közvéleménykutatást végzett a biológiai sokféleség témájában[29]. Az EU-polgárok kétharmadának ismerősen csengett a „biológiai sokféleség” kifejezés, de csak 38%-uk gondolta úgy, hogy ismeri is a jelentését. Tízből nyolc válaszadó sohasem hallott még a Natura 2000-ről.

- Az EU biodiverzitási kampánya. 2010 januárjában jelentős kampány indult[30] a biodiverzitás-csökkenés megállításának nyilvános támogatásáért.

- Zöld Hét. A 2010. évi Zöld Hét teljes egészében a biológiai sokféleség kérdésének volt szentelve; a szándék a résztvevők téma iránti fogékonyságának növelése volt.

F. MEGFIGYELÉS

Az említett fontos fejleményeken (EU Biodiversity Baseline, BISE) túl a korábbiaknál intenzívebb munka folyt a kutatás és a megfigyelés terén is annak érdekében, hogy pótlásra kerüljenek a biológiai sokféleség állapotával kapcsolatos fontos hiányzó ismeretek, paraméterek.

Egyéb jelentős kérdések

- Az ismeretbeli hiányosságok elemzése. Az EKÜ elemzést készül közzétenni a hiányzó ismeretekről, különösen ami az ökoszisztémák és ökoszisztéma-szolgáltatások kérdését illeti.

- Biosoil . 2009-ben lezárult az a Forst Focus-rendelet[31] keretében társfinanszírozott európai uniós demonstrációs projekt, amely az erdőtalajok biológiai sokféleségének megfigyelésére volt hivatott.

- Natura 2000 viewer. 2010-ben az Európai Bizottság interaktív internetes felületet hozott létre, amelyen megtekinthető a Natura 2000 hálózat területeinek földrajzi elhelyezkedése és elolvasható a rájuk vonatkozó információ.

- Globális környezetvédelmi és biztonsági megfigyelés. Ez a 2011-ben induló kezdeményezés Föld-megfigyelési adatokkal és származtatott információs termékekkel fog szolgálni. Célja a tengeri és szárazföldi környezet megfigyelésének támogatása.

KÖVETKEZTETÉSEK

A biodiverzitási cselekvési terv megvalósításában elért jelentős előrehaladás ellenére nem sikerült megvalósítani a fő célt, vagyis az európai biológiai sokféleség csökkenésének 2010-ig történő megállítását; ugyanígy nem teljesült a globális biodiverzitási cél sem.

Ha nem is elégséges, de jelentős haladást könyvelhettünk el az utóbbi két év során:

- a Natura 2000 területek további kiválasztásában és hatékonyabb védelmében;

- a tudásalap kiszélesítésében;

- a biológiai sokféleség és az éghajlatváltozás összefüggéseinek feltárásában, valamint az integrált megközelítéseknek köszönhetően a biológiai sokféleséggel kapcsolatos járulékos előnyök érvényesítésében.

Ennek a jelentésnek a megállapításai is felhívják a figyelmet azokra a hiányosságokra, amelyeket a 2010 utáni időszak lehetséges uniós koncepcióiról szóló bizottsági közlemény[32] beazonosított. Nagyobb előrelépésre volna szükség:

- a biológiai sokféleséggel kapcsolatos megfontolások más ágazati szakpolitikákba való beépítésében;

- a szükséges források előteremtésében;

- a meglévő politikai hiányosságok kiküszöbölésében.

A Bizottság már dolgozik az EU új biodiverzitás-politikai keretrendszeren. A biodiverzitási cselekvési terv e 2010-es értékelésének megállapításai értékes információkkal szolgálhatnak e munkához. A különböző szintű (nemzetközi, uniós, országos és helyi) kezdeményezésekre és azok megvalósítására továbbra is szükség van. Az EU biodiverzitási cselekvési tervében szereplő azon koncepció, miszerint a végrehajtásért viselt felelősséget meg kell osztani az ágazatok között, és partneri kapcsolatokat kell kialakítani a tagállamokkal, továbbra is érvényes. Szintén egyértelmű, hogy amennyiben a 2020-as biodiverzitási cél elérését uniós és globális szinten biztosítani kívánjuk, le kell vonnunk a tanulságokat a biodiverzitási cselekvési terv eddigi végrehajtásának hiányosságaiból, illetve abból a tényből, hogy a 2010-es cél nem teljesült.

[1] COM(2006) 216.

[2] COM(2008) 864 végleges.

[3] COM(2010) 4 végleges.

[4] EUCO 7/10 http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/113591.pdf

[5] COM(2010) 2020.

[6] http://biodiversity.europa.eu/countries_and_networks

[7] http://www.eea.europa.eu/publications/eu-2010-biodiversity-baseline/

[8] http://www.rubicode.net

[9] http://gbo3.cbd.int/

[10] Global Footprint Network, 2010.

[11] A 2008/62/EK és a 2009/145/EK irányelv.

[12] A 2009/28/EK irányelv.

[13] A 2000/60/EK irányelv.

[14] COM(2010) 66 végleges.

[15] COM(2009) 163.

[16] SEC(2009) 1343.

[17] http://www.surf-nature.eu/index.php?id=2

[18] COM(2010) 110 és SEC(2010) 360 végleges.

[19] Zöld infrastruktúrán az egymással kölcsönhatásban álló természetes területek, köztük mezőgazdasági területek, zöldsávok, vizes területek, parkok, erdők és természetes növénytársulások, valamint tengeri területek hálózatát kell érteni, melyek természetes módon befolyásolják a viharok vonulási útját, a hőmérsékletet, az árvízveszélyt, továbbá a víz, a levegő és az ökoszisztémák minőségét.

[20] COM(2010) 4 végleges.

[21] COM(2008) 789 végleges.

[22] GBO3.

[23] Környezetvizsgálati összefoglaló lapok: bilaterális és multilaterális fejlesztési ügynökségek, a Kanadai Nemzetközi Fejlesztési Ügynökség a DAC környezetvédelmi és fejlesztési segélynyújtási munkacsoportja megbízásából, http://www.acdi-cida.gc.ca/acdi-cida/acdi-cida.nsf/en/REN-218131217-PEH

[24] COM(2009) 147 végleges.

[25] www.teebweb.org

[26] TEEB 2009.

[27] COM(2004) 431.

[28] SEC(2008) 2876.

[29] Flash Eurobarometer, 290. sorozat, http://ec.europa.eu/public_opinion/flash/fl_290_en.pdf

[30] http://ec.europa.eu/environment/biodiversity/campaign/index.htm

[31] A Közösségen belüli erdők és környezeti kölcsönhatások megfigyeléséről (Forest Focus) szóló, 2003. november 17-i 2152/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet.

[32] COM(2010) 4.