5.

Az irányelv a következő cikkekkel egészül ki: „4a. cikk Az SOx-kibocsátás ellenőrzési területein, valamint a közösségi kikötőkbe irányuló vagy onnan kiinduló rendszeres szolgáltatást nyújtó személyhajók által használt tengeri hajózásban használatos üzemanyag maximális kéntartalma (1) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy az SOx-kibocsátás ellenőrzési területére eső parti tengereik, kizárólagos gazdasági övezeteik és környezetszennyezés-ellenőrzési térségeik területén ne lehessen használni az 1,5 tömegszázalékot meghaladó kéntartalmú tengeri hajózásban használatos üzemanyagokat. Ez vonatkozik bármely zászló alatt hajózó minden hajóra, beleértve azokat is, amelyek útvonala a Közösségen kívülről indul. (2) Az (1) bekezdés alkalmazásának ideje a következő: a) A MARPOL VI. mellékletében foglalt 14. rendelkezés (3) bekezdésének a) pontjában említett balti-tengeri körzet tekintetében: … (13); b) Az Északi-tenger és minden egyéb olyan tengerszakasz tekintetében – beleértve a kikötőket is – amelyet az IMO a MARPOL VI. mellékletének 14. rendelkezése (3) bekezdése b) alpontjával összhangban a későbbiek során SOx-kibocsátás ellenőrzési területének kijelöl: — e kijelölés hatályba lépését követő 12 hónapon belül, vagy — … (14), a két időpont közül a későbbit kell alkalmazni. (3) Az (1) bekezdésben foglaltak végrehajtásáért a tagállamok felelősek, legalább: — a saját zászlójuk alatt hajózó hajók tekintetében, és — az SOx-kibocsátás ellenőrzési területeivel határos tagállamok esetében, az azok kikötőiben tartózkodó minden hajó tekintetében. A tagállamok a nemzetközi tengerjog értelmében további végrehajtási intézkedéseket hozhatnak az egyéb hajók vonatkozásában is. (4) A (2) bekezdés a) pontjában említett időponttól kezdődően a tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy parti tengereik, kizárólagos gazdasági övezeteik és környezetszennyezés-ellenőrzési térségeik területén a bármely közösségi kikötőbe irányuló vagy onnan kiinduló rendszeres szolgáltatást nyújtó személyhajók ne használjanak olyan tengeri hajózásban használatos üzemanyagokat, amelyek kéntartalma meghaladja a 1,5 tömegszázalékot. A tagállamok felelősek e követelmény végrehajtásáért legalább a saját lobogójuk alatt hajózó valamennyi hajó tekintetében, és valamennyi hajó tekintetében, amíg a kikötőikben tartózkodnak. (5) A (2) bekezdés a) pontjában említett időponttól kezdődően a tagállamok a hajók közösségi kikötőbe történő befutásának feltételeként megkövetelik a hajónaplók pontos vezetését, beleértve az üzemanyag-csere műveleteket is. (6) A (2) bekezdés a) pontjában említett időponttól kezdődően a tagállamok biztosítják, hogy a területükön kapható valamennyi tengeri hajózásban használatos üzemanyag kéntartalmát a tartálytér szállítójegyével dokumentálják, lepecsételt minta kíséretében. (7) A (2) bekezdés a) pontjában említett időponttól kezdődően a tagállamok biztosítják, hogy területükön ne lehessen olyan hajózási dízelolajat forgalmazni, amelynek a kéntartalma meghaladja az 1,5 tömegszázalékot. (8) A Bizottság értesíti a tagállamokat a (2) bekezdés b) pontjában említett alkalmazási időpontokról, és az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteszi azokat. 4b. cikk A belvizeken közlekedő és a Közösség kikötőiben horgonyzó hajók által használt tengeri hajózásban használatos üzemanyag maximális kéntartalma (1) A tagállamok 2010. január 1-jei hatállyal megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy az alábbi hajók ne használjanak olyan tengeri hajózásban használatos üzemanyagot, amelynek a kéntartalma meghaladja a 0,1 tömegszázalékot: a) belvizeken közlekedő hajók, és b) a Közösség kikötőiben horgonyzó hajók, amelyek legénysége számára elegendő időt kell biztosítani ahhoz, hogy a kikötőbe való megérkezés után és a továbbindulás előtt elvégezzék az adott esetben szükséges üzemanyag-cserét. A tagállamok megkövetelik az üzemanyag-cserére fordított idő hajónaplóban történő rögzítését. (2) Az (1) bekezdést nem kell alkalmazni: a) ha a nyilvános menetrend szerint a hajó kikötőben való tartózkodása nem haladja meg a két órát; b) azon belvizeken közlekedő hajók tekintetében, amelyek a tengeren való tartózkodásuk ideje alatt megfelelőségi igazolással rendelkeznek arról, hogy a tengeren tartózkodásuk ideje alatt a módosított »Életbiztonság a tengeren« tárgyú 1974. évi nemzetközi egyezmény tekintetében; c) 2012. január 1-ig a mellékletben felsorolt azon hajók tekintetében, amelyek kizárólag Görögország felségvizein közlekednek. (3) 2010. január 1-jétől a tagállamok biztosítják, hogy a területükön ne lehessen olyan tengeri hajózásban használatos gázolajat forgalmazni, amelynek a kéntartalma meghaladja a 0,1 tömegszázalékot. 4c. cikk Új kibocsátás-csökkentési technológiák kipróbálása és alkalmazása (1) A tagállamok – szükség esetén más tagállamokkal együttműködve – jóváhagyhatják a saját lobogójuk alatt vagy a joghatóságuk alá tartozó tengerszakaszokon közlekedő hajókon elvégzett kibocsátáscsökkentési technológák kipróbálását. A próbák során nem kötelező a 4a. és 4b. cikkekben előírt követelményeknek megfelelő tengeri hajózásban használatos üzemanyagok használata, amennyiben: — a Bizottságot és minden érintett, kikötővel rendelkező államot legalább 6 hónappal a próbák megkezdése előtt írásban értesítenek, — a próbákra vonatkozó engedélyek érvényességi időtartama nem haladja meg a 18 hónapot, — a próbákban részt vevő valamennyi hajó hamisíthatatlan berendezést használ a füstcsövön történő gázkibocsátás folyamatos ellenőrzésére, és azt a próbák teljes időtartama alatt használ, — valamennyi résztvevő hajónak legalább akkora kibocsátás-csökkenést kell elérnie, amely nem kisebb az ezen irányelvben meghatározott, az üzemanyag kéntartalmára vonatkozó határértéknél, — a csökkentési technológia alkalmazásából adódóan a próbák ideje alatt keletkezett hulladékok kezelése céljából megfelelő hulladékkezelési rendszert kell a helyszínen alkalmazni, — a próbák teljes időtartamára kiterjedő hatásvizsgálatot kell végezni a tengeri környezetre, különösen a zárt kikötők, horgonyzóhelyek és folyótorkolatok ökoszisztémáira gyakorolt hatásról, és — a próbák lezárását követő 6 hónapon belül a teljes eredményt a Bizottság rendelkezésére kell bocsátani, és nyilvánosan hozzáférhetővé kell tenni. (2) A tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság (COSS) létrehozásáról szóló, 2002. november 5-i 2099/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (15) 3. cikke (2) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban valamely EU-tagállam lobogója alatt közlekedő hajók kibocsátás-csökkentési technológiáit jóvá kell hagyni, az alábbiakra figyelemmel: — az IMO által kidolgozandó iránymutatások, — az (1) bekezdés szerint végrehajtott próbák eredményei, — a környezetre gyakorolt hatás, beleértve a megvalósítható kibocsátás-csökkenést, valamint a zárt kikötők, horgonyzóhelyek és folyótorkolatok ökoszisztémáira gyakorolt hatás, — az ellenőrzés és felülvizsgálat megvalósíthatósága. (3) A 9. cikk (2) bekezdése szerinti eljárással összhangban meg kell határozni a kibocsátás-csökkentési technológiák használatának követelményeit bármely lobogó alatt közlekedő hajó számára a Közösség zárt kikötőiben, horgonyzóhelyein és folyótorkolataiban. A Bizottság közli ezeket a követelményeket az IMO-val. (4) A 4a. és 4b. cikkek követelményeit teljesítő alacsony kéntartalmú tengeri hajózásban használatos üzemanyagok használatának alternatívájaként, a tagállamok engedélyezhetik a hajók számára, hogy jóváhagyott csökkentési technológiát alkalmazzanak, feltéve, hogy ezek a hajók: — legalább akkora kibocsátás-csökkenést érnek el, mint az ezen irányelvben meghatározott, az üzemanyag kéntartalmára vonatkozó határérték, és — gondosan dokumentálják, hogy a zárt kikötőkbe, horgonyzóhelyekbe és folyótorkolatokba történő hulladék-kibocsátásaik nincsenek káros hatással az ökoszisztémára a kikötővel rendelkező államok hatóságai által az IMO-nak közölt követelmények alapján.