A piaci stabilizációs tartalékról szóló határozat 1. cikkének (5) bekezdése szerint a beviteli arány 2023 után ismét 12 %-ra csökken. Ha a piaci stabilizációs tartalék paramétereit nem igazítják ki megfelelően és időben, az azzal a kockázattal jár, hogy a többlet káros mértékben növekedhet. Ezért a piac kiszámíthatóságának biztosítása érdekében arról, hogy a piaci stabilizációs tartaléknak az (EU) 2018/410 irányelv alapján meghatározott jelenlegi paraméterei (a 24 %-os beviteli arány és a minimális mennyiségként tartalékba helyezendő 200 millió kibocsátási egység) továbbra is fennmaradnak, az EU ETS általános felülvizsgálatától különválasztva kell rendelkezni, az „Irány az 55 %!” intézkedéscsomag részeként.

A felülvizsgálattal összefüggésben a hatásvizsgálat során elvégzett elemzés azt mutatja, hogy a piaci stabilizációs tartalékot hozzá kell igazítani az új szakpolitikai és piaci feltételekhez, valamint a sokkhatásokhoz. Az is megállapítást nyert, hogy a piaci stabilizációs tartaléknak ki kell terjednie a légi közlekedésből eredő keresletre és kínálatra is. Az elemzésből kiderült továbbá, hogy a kibocsátási egységek bevitele küszöbhatásnak van kitéve, amelyet ki kell igazítani.

Az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszernek a 2030-ra kitűzött célok növelésére irányuló módosításai, valamint az olyan külső tényezők hatása, mint a Covid19 vagy a nemzeti intézkedések, például a szén kivezetése, azt jelentik, hogy a piaci stabilizációs tartalék alapvető szabályainak továbbra is alkalmasnak kell lenniük arra, hogy az évtized során tovább kezeljék a kereslet és a kínálat közötti strukturális egyensúlyhiányt. A piaci stabilizációs tartalékról szóló határozat 3. cikke továbbá arra kötelezi a Bizottságot, hogy az európai szén-dioxid-piac szabályos működésének elemzése alapján a tartalék működése megkezdésének időpontját követő három éven belül vizsgálja felül a tartalék működését. A felülvizsgálat során különös figyelmet kell fordítani a piaci stabilizációs tartalék legfontosabb számszerű paramétereire és az érvénytelenítési szabályra, és meg kell vizsgálni, milyen hatást gyakorol a tartalék a növekedésre, a munkahelyekre, az Unió ipari versenyképességére és a kibocsátásáthelyezés kockázatára.

Meg kell jegyezni, hogy a tartalékba helyezendő kibocsátási egységek minimális mennyisége közvetve meghatározza, hogy legalább mennyinek kell lennie a forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes számának ahhoz, hogy be lehessen vinni kibocsátási egységeket a tartalékba (azaz mennyi a tartalék felső küszöbértéke). A forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes számának legalább 833 milliónak kell lennie ahhoz, hogy e mennyiség 12 %-a révén legalább 100 millió kibocsátási egységet a tartalékba helyezzenek. Ezt a minimális mennyiséget a beviteli arány megkétszerezésével együtt megduplázták, így a tartalék felső küszöbértéke változatlan maradt (mivel a 833-nak a 24 %-a 200).

Az európai zöld megállapodás stratégiája és egy átfogó hatásvizsgálat alapján „Az EU 2030-ra vonatkozó éghajlatvédelmi törekvésének fokozása” című, 2020. szeptemberi bizottsági közlemény (a „2030-ra vonatkozó éghajlat-politikai célterv”) javasolta az EU ambícióinak növelését és egy átfogó terv előterjesztését, amelynek keretében felelősségteljes módon legalább 55 %-os nettó kibocsátáscsökkentésre kellene növelni az Európai Unió 2030-ra vonatkozó kötelező célkitűzését. A 2030-ra kitűzött célok növelése hozzájárul ahhoz, hogy a politikai döntéshozók és a befektetők bizonyosságot szerezzenek, és így az elkövetkezendő években hozott döntések ne betonozzanak be olyan kibocsátási szinteket, amelyek összeegyeztethetetlenek az EU 2050-re előirányzott klímasemlegességi céljával. A 2030-as célkitűzés összhangban áll a Párizsi Megállapodás azon célkitűzésével, hogy a globális hőmérséklet-emelkedést jóval 2 °C alatt kell tartani, és erőfeszítéseket kell tenni annak 1,5 °C alatt maradása érdekében.

Az éghajlatváltozás kezelése sürgető kihívás. Az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) különjelentésének tudományos megállapításaival összhangban 2050 körülre el kell érni a globális nulla nettó szén-dioxid-kibocsátást, majd az évszázad folyamán az összes többi üvegházhatású gáz tekintetében is a lehető leghamarabb el kell érni a semlegességet. E sürgető kihívás miatt az EU-nak fokoznia kell fellépését, és globális vezető szerepet kell vállalnia azáltal, hogy 2050-re klímasemlegessé válik. Ezt a célkitűzést a „Tiszta bolygót mindenkinek – Európai hosszú távú stratégiai jövőkép egy virágzó, modern, versenyképes és klímasemleges gazdaságról” című közlemény határozza meg.

A Bizottság először egy bevezető hatásvizsgálattal kapcsolatban kért visszajelzéseket, amely felvázolta a felülvizsgálat kezdeti megfontolásait és szakpolitikai alternatíváit. A bevezető hatásvizsgálathoz 2020. október 29. és 2020. november 26. között lehetett észrevételeket fűzni, és mintegy 250 hozzászólás érkezett be. A Bizottság ezt követően kérdőív segítségével nyilvános online konzultációt szervezett. Ez 2020. november 13. és 2021. február 5. között 12 hétig volt hozzáférhető, és közel 500 válasz érkezett. A Bizottság utasította továbbá a Vivid Economics vállalkozót, hogy szervezzen két szakértői munkaértekezletet a piaci stabilizációs tartalék felülvizsgálatáról.

A hatásvizsgálat 7. szakaszában foglaltaknak megfelelően a javaslat az arányosság elvének is megfelel, mert nem lépi túl a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó uniós üvegházhatásúgázkibocsátás-csökkentési célok költséghatékony módon történő eléréséhez szükséges mértéket, miközben biztosítja a belső piac megfelelő működését.

Ezenkívül az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv alkalmazása terén elért eredmények értékelését az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 21. cikke szabályozza, amely előírja a tagállamok számára, hogy éves jelentést nyújtsanak be a Bizottsághoz, különös figyelmet fordítva a kibocsátási egységek kiosztására, a kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék működésére, a nyomon követés és jelentéstétel alkalmazására, a hitelesítésre és az akkreditációra, valamint a megfeleléssel kapcsolatos kérdésekre.

A Bizottság az éves szén-dioxid-piaci jelentésében továbbra is nyomon követi és értékeli az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer – és azon belül a piaci stabilizációs tartalék – működését, az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv 10. cikkének (5) bekezdésében foglaltak szerint. A kezdeményezés az integrált nemzeti energia- és klímaterveken, valamint az (EU) 2018/1999 európai parlamenti és tanácsi rendeletben foglalt, az üvegházhatásúgáz-kibocsátásra és az éghajlatváltozással kapcsolatos egyéb információkra vonatkozó szilárd átláthatósági keretrendszeren alapuló folyamatra épül. Az elért eredmények rendszeres értékeléséhez a Bizottság többek között a tagállamok által az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról szóló rendeletnek megfelelően benyújtott információkat és beszámolókat fogja alapul venni. Ez magában foglalja az üvegházhatásúgáz-kibocsátásssal, a szakpolitikákkal és intézkedésekkel, valamint az előrejelzésekkel és az alkalmazkodással kapcsolatos információkat. A Bizottság ezeket az információkat a környezetvédelmi politikák végrehajtásának felülvizsgálataihoz és a környezetvédelmi cselekvési programok nyomon követéséhez is fel fogja használni.

Az EU ETS jelentős bevételt generál a tagállamok költségvetései számára. Az árverésből származó bevételek nagy része a tagállamokat illeti meg. A javaslat elsősorban ezen összefüggés miatt van hatással a nemzeti költségvetésekre és közigazgatásokra. A piaci stabilizációs tartalék jelenlegi beviteli arányának fenntartása csökkenteni fogja a tagállamok árverésre vitt mennyiségeit. Ezt azonban várhatóan ellensúlyozza egyrészt – az EU ETS fokozott ambíciójából fakadóan – a kibocsátási egységek csekélyebb piaci többletének az árra gyakorolt hatása, másrészt az uniós kibocsátáskereskedelmi irányelv hatályának a tengeri szállításra, valamint a közúti szállításra és az épületekre történő javasolt kiterjesztése. Az uniós költségvetési keretrendszer kiigazításait a Bizottság a saját forrásokra vonatkozó következő intézkedéscsomag részeként fogja előterjeszteni, beleértve a többéves pénzügyi keret módosítására irányuló javaslatot is.

A javaslatot hatásvizsgálat kíséri, amely a 2030-ra vonatkozó éghajlat-politikai céltervvel kapcsolatos átfogó hatásvizsgálat megállapításaira épül. Integrált modellezési forgatókönyveken alapul, amelyek tükrözik a különböző szakpolitikai eszközök gazdasági szereplők tekintetében fennálló kölcsönhatását annak érdekében, hogy biztosított legyen a kiegészítő jelleg, a koherencia és a hatékonyság a 2030-as és a 2050-es éghajlatvédelmi törekvések elérése terén. Az összefoglalót és a Szabályozói Ellenőrzési Testület kedvező véleményét nyilvánosan elérhetővé teszik. A javaslatot illetően a hatásvizsgálat kimutatta, hogy az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer megfelelő működésének fenntartása érdekében a beviteli arány 2023 után nem térhet vissza 12 %-ra, hanem 24 %-on kell tartani mindaddig, amíg végre nem lehet hajtani a teljes felülvizsgálatot.

Ezen túlmenően a Bizottság alapul veszi az EU ETS-re vonatkozóan egyre nagyobb számban rendelkezésre álló, lektorált empirikus kutatásokat, és több támogatási szerződést is igénybe vesz. A támogatási szerződések keretében a Vivid Economics tanulmányt készített, hogy támogassa a Bizottságot a piaci stabilizációs tartalék felülvizsgálatában. A tanulmánnyal összefüggésben a Vivid Economics két szakértői munkaértekezletet szervezett elemzők, piaci szakértők és érdekelt felek részvételével. Ez a tanulmány támogatta a jelenlegi beviteli arány 2023 utáni fenntartását.

Ez a javaslat a 2030-ra vonatkozó éghajlat-politikai céltervet kísérő hatásvizsgálat keretében gyűjtött bizonyítékokra épül. A Covid19 hatásait is magában foglaló aktualizált uniós referencia-forgatókönyvet és aktualizált szakpolitikai forgatókönyveket használ, amelyek a 2030-ra vonatkozó éghajlat-politikai céltervhez kidolgozott forgatókönyvekre épülnek.

A piaci stabilizációs tartalék széles körű támogatást élvez az érdekképviseleti csoportok körében, ugyanakkor nincs konszenzus azzal kapcsolatban, hogy milyen változtatásokra van szükség a paramétereit – különösen a küszöbértékeit és a beviteli arányt – illetően. A civil társadalom viszonylag nagyobb mértékben támogatta a piaci stabilizációs tartalék paramétereinek megerősítését, mint a magánszektor. Az a javaslat, hogy 2023 után és az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer IV. szakaszának végéig, 2030-ig továbbra is 24 % legyen a beviteli arány és 200 millió kibocsátási egység legyen a tartalékba helyezendő minimális mennyiség, észszerű egyensúlyt teremt, azt is tükrözve, hogy a piaci stabilizációs tartalék a korábbiakban jól működött a jelenlegi paraméterekkel.

(4)Az európai zöld megállapodás szükségessége és értéke csak nőtt annak fényében, hogy milyen súlyos hatásokat gyakorolt a Covid19-világjárvány az uniós polgárok egészségére, élet- és munkakörülményeire, valamint jólétére, amelyek megmutatták, hogy társadalmunknak és gazdaságunknak javítania kell a külső sokkokkal szembeni rezilienciáját, és korán cselekednie kell azok megelőzése vagy enyhítése érdekében. Az európai polgárok továbbra is határozottan úgy vélik, hogy ez különösen igaz az éghajlatváltozásra.

A piaci stabilizációs tartalékról szóló határozat jelenlegi szövege szerint a piaci stabilizációs tartalék 24 %-os beviteli aránya és a 200 millió kibocsátási egység mint tartalékba helyezendő minimális mennyiség 2023-ban érvényét veszti. 2024-től kezdve a beviteli arány 12 % lenne. A hatásvizsgálat kimutatta, hogy a 12 %-os beviteli arány nem lenne elegendő ahhoz, hogy továbbra is teljesüljenek a piaci stabilizációs tartaléknak a többlet csökkentésére és a piaci reziliencia biztosítására vonatkozó célkitűzései. E javaslat azt hivatott biztosítani, hogy a piac kiszámíthatóságának szavatolása érdekében a piaci stabilizációs tartalék jelenlegi paraméterei (a 24 %-os beviteli arány és a 200 millió kibocsátási egység mint tartalékba helyezendő minimális mennyiség) 2023 után és az EU ETS IV. szakaszának végéig, azaz 2030. december 31-ig fennmaradjanak. A piaci stabilizációs tartalék 2030 után csökkenne vissza a 12 %-ra.

(8)A kibocsátási egységek piaci kereslete és kínálata közötti strukturális egyensúlyhiány kezelése érdekében az (EU) 2015/1814 európai parlamenti és tanácsi határozat 2018-ban piaci stabilizációs tartalékot (a továbbiakban: tartalék) hozott létre, amely 2019 óta működik.

(9)A tartalék az árverésre bocsátandó kibocsátási egységek éves mennyiségének kiigazítása révén működik. A maximális kiszámíthatóság megőrzése érdekében az (EU) 2015/1814 határozat egyértelmű szabályokat állapított meg a kibocsátási egységek tartalékba helyezésére és felszabadítására vonatkozóan.

(10)Amennyiben a forgalomban lévő kibocsátási egységek száma meghaladja a megállapított felső küszöbértéket, a kibocsátási egységek adott százalékának megfelelő mennyiségű kibocsátási egységet le kell vonni az árverésre bocsátandó kibocsátási egységek mennyiségéből, és a tartalékba kell helyezni. Ugyanakkor ha a forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes száma a megállapított alsó küszöbérték alá esik, akkor az ennek megfelelő számú kibocsátási egységet felszabadítják a tartalékból a tagállamok számára, és hozzáadják az árverésre bocsátandó kibocsátási egységek mennyiségéhez.

(11)Az (EU) 2018/410 európai parlamenti és tanácsi irányelv módosította az (EU) 2015/1814 határozatot azáltal, hogy 2023. december 31-ig megkétszerezte, 12 %-ról 24 %-ra emelte az évente tartalékba helyezendő kibocsátási egységek számának meghatározásához használt százalékos arányt.

(12)Az (EU) 2015/1814 határozatnak megfelelően a Bizottság a tartalék működésének megkezdésétől számított három éven belül elvégzi első felülvizsgálatát az európai szén-dioxid-piac szabályos működésének elemzése alapján, és adott esetben javaslatot nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.

(13)A felülvizsgálat során különös figyelmet kapott a tartalékba helyezendő kibocsátási egységek számára vonatkozó százalékos érték, valamint a forgalomban lévő összes kibocsátási egység teljes számára vonatkozó küszöbérték és a tartalékból felszabadítandó kibocsátási egységek száma.

(14)A tartalék felülvizsgálatának és a szén-dioxid-piacot érintő várható fejleményeknek összefüggésében végzett elemzés azt mutatja, hogy 2023 után a forgalomban lévő összes kibocsátási egység 12 %-ának évenkénti tartalékba helyezése nem elegendő ahhoz, hogy megakadályozza a kibocsátási egységek többletének jelentős növekedését az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszerben. Ezért a százalékos arányt 2023 után is 24 %-on kell tartani, és a tartalékba helyezendő kibocsátási egységek minimális számának továbbra is 200 milliónak kell lennie.

(15)Ha 2023 után az évente tartalékba helyezendő, forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes számának aránya 12 %-ra csökken, a kibocsátási egységeknek az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszeren belüli többlete megzavarhatja a piaci stabilitást. Emellett a 2023 utáni 24 %-os arányt a 2003/87/EK irányelv és az (EU) 2015/1814 határozat általános felülvizsgálatától különválasztva kell megállapítani az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer megerősítése érdekében, összhangban az Unió 2030-ra vonatkozó fokozott éghajlatvédelmi törekvésével, biztosítandó a piac kiszámíthatóságát.

(16)Az (EU) 2015/1814 határozatot ezért ennek megfelelően módosítani kell,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Az (EU) 2015/1814 határozat módosításai

Az (EU) 2015/1814 határozat 1. cikke (5) bekezdésének első albekezdésében az utolsó mondat helyébe a következő szöveg lép:

„Az első és második mondattól eltérve, 2030. december 31-ig az ezekben a mondatokban említett százalékos arányokat és 100 millió kibocsátási egységet meg kell kétszerezni.”

2. cikk

Hatálybalépés

Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Kelt Brüsszelben, -án/-én.