HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 248/55

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Egy EU–Mercosur társulási megállapodás felé: a szervezett civil társadalom hozzájárulása

2011/C 248/09

Előadó: José María ZUFIAUR NARVAIZA

2010. szeptember 16-én az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság úgy határozott, hogy eljárási szabályzata 29. cikkének (2) bekezdése alapján saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

Egy EU–Mercosur társulási megállapodás felé: a szervezett civil társadalom hozzájárulása

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2011. május 25-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2011. június 15–16-án tartott, 472. plenáris ülésén (a június 15-i ülésnapon) 89 szavazattal 1 ellenében, 3 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Összegzés és ajánlások

1.1 Az EGSZB úgy véli, hogy a Mercosur és az EU közötti társulási megállapodás – amennyiben felszámoljuk az elsősorban a mezőgazdaság, a szellemi tulajdonjogok és a fenntartható fejlődés terén jelenleg akadályt képező tényezőket – óriási lehetőségekkel és különféle előnyökkel járna mindkét fél számára most, amikor hatalmas változások zajlanak a világszintű résztvevők szerepét illetően, és amikor globális geostratégiai, környezeti, szociális, energiaügyi és kormányzási kihívásokkal nézünk szembe, valamint tekintettel annak sürgető szükségére, hogy az 1930-as évek óta példátlan, a rendszert érintő válság leküzdésének eszközeként végrehajtsuk a gazdasági modell mélyreható reformját.

1.2 Az EGSZB úgy véli, hogy a megállapodás csupán akkor jöhet létre, ha kiegyensúlyozott, mindkét félnek kedvez, és nem áldoz fel egyetlen (mezőgazdasági vagy ipari) ágazatot, régiót vagy országot sem. A társulási megállapodás semmiképp sem alapulhat rossz egyezségen. Az EGSZB ezért arra kéri a tárgyaló feleket, hogy tegyenek tanúbizonyságot a társulási megállapodás létrejöttéhez szükséges politikai akaratról, és tegyenek rendkívüli erőfeszítést az – elsősorban a társulási megállapodás alappillérével: a kereskedelmi kérdésekkel kapcsolatos – nézeteltérések megoldására. Sürgeti tehát, hogy minden lehetséges formulát és mechanizmust használjanak fel ehhez: az eltérések elismerését, kísérő-, ill. kiegyensúlyozó intézkedéseket, kivételek megállapítását, fejlesztési terveket a leginkább érintett ágazatok támogatására, a beruházások ösztönzését, innovációs politikákat, továbbá kiegyensúlyozó, átmeneti és a jövőbeli fejleményekre vonatkozó rendelkezéseket. A kísérőintézkedéseknek ezenkívül valamennyi európai uniós politikára vonatkozniuk kell.

1.3 Az EGSZB arra kéri a tárgyaló feleket és különösen az EU-t, hogy vegyék figyelembe annak számottevő politikai és gazdasági következményeit, ha nem sikerül megállapodást elérni, és azt, hogy ez milyen jelentős alkalom kihagyását jelentené.

1.4 Az EGSZB döntő fontosságúnak látja, hogy a társulási megállapodás ambiciózus legyen, és foglalkozzon az EU–Mercosur kapcsolatok minden vonatkozásával. Nagy jelentőséggel bír ezért, hogy kezeljük a vállalkozások előtt álló valódi akadályokat a szabályozás harmonizálása és a nem kereskedelmi jellegű korlátozásokra való hatásgyakorlás révén. A társulási megállapodásnak konkrétan szociális, munkaügyi és környezeti vetülettel kell bírnia, amely az egész dokumentumon átível. E vetületnek biztosítania kell, hogy a gazdasági kapcsolatok összhangban álljanak a megállapodás szociális és környezeti célkitűzéseivel, a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos szabályok és garanciák sérelme nélkül. A felek arra irányuló kötelezettségvállalását is rögzítenie kell, hogy tiszteletben tartják a szociális és munkajogokkal összefüggő alapvető normákat, az olyan nemzetközi nyilatkozatokat is beleértve, mint például az ILO-éi, amelyek kikötik, hogy a munkaügyi alapelvek és -jogok megsértése nem alkalmazható jogszerűen komparatív előnyként a nemzetközi kereskedelemben.

1.5 Az EGSZB fontosnak tartja, hogy a Mercosur Gazdasági és Szociális Konzultatív Fórumát (FCES) és magát az EGSZB-t – a két régió civil társadalmát képviselő szervekként – vonják be a tárgyalásokba, a társulási megállapodás hatásvizsgálataiba és az azokból eredő javaslatok megfogalmazásába (az EGSZB véleménye szerint mindenképpen szükség van az esetleges társulási megállapodás hatásának előzetes elemzésére és arra, hogy mechanizmusokat alakítsanak ki a megállapodásban szereplő kérdések teljesítésének és alakulásának utólagos vizsgálatára), továbbá a megállapodás egy, a szociális, munkaügyi és környezeti vonatkozásokra összpontosító fejezetének a kidolgozásába. Kéri továbbá, hogy az FCES és az EGSZB részt vehessenek magában a megállapodásban a két régió szervezett civil társadalmát képviselő szervekként, a képviselőikből álló konzultatív vegyes bizottság felállítása révén. (1)

2. Bevezetés

2.1 Az EU és a Mercosur között a társulási megállapodásról folyó tárgyalások 2004-ben megfeneklettek a felek közötti, a piacokhoz való hozzáféréssel és a dohai fejlesztési forduló kimenetelét illető elvárásaikkal kapcsolatos számottevő nézeteltérések miatt. A 2009 során történt informális kapcsolatfelvétel azt mutatta, hogy a felek álláspontja megváltozott, ami alapján megállapíthatták, hogy új lehetőség kínálkozott a megállapodás elérésére, ezért a 2010. májusi EU–LAK csúcstalálkozón úgy határoztak, hogy újra kell indítani a tárgyalásokat. Arról is döntöttek, hogy a társulási megállapodásnak ambiciózusnak kell lennie, és kereskedelmi elemeinek nemcsak az árukereskedelemre, hanem a szolgáltatásokra, a beruházásokra, a közbeszerzésekre, a szellemi tulajdonjogokra (beleértve az eredetmegjelöléseket is), a kereskedelemkönnyítésekre, az egészségügyi és növény-egészségügyi intézkedésekre, a fenntartható kereskedelemre és fejlesztésre, a versenyre és a kereskedelemvédelmi eszközökre is vonatkozniuk kell.

3. A társulási megállapodásban rejlő lehetőségek

3.1 Tekintettel arra, hogy a két régió lakossága együttesen meghaladja a 700 milliót, kereskedelmi forgalmának éves összértéke pedig a 84 milliárd eurót, az EU és a Mercosur közötti megállapodás megkötése révén kiterjedt gazdasági integrációs térség lenne létrehozható, ami jótékony hatással járhatna mindkét fél számára, és kedvező hatással a környező területekre, de főként Latin-Amerika fennmaradó részére.

3.2 Az EU egészében véve a világ legnagyobb gazdasága, a Mercosur-blokk pedig egyike a hat legnagyobb gazdaságnak. Ez utóbbit illetően egyúttal rendkívül dinamikus régióról van szó, amely magas éves gazdasági növekedési rátákat produkált az elmúlt években (7 %-osat Brazília, 9 %-osat pedig Argentína, Uruguay és Paraguay esetében). A Mercosur ezenkívül diverzifikáltabb gazdasági alapot alakít ki magának, amelyben számottevő az agrár-élelmiszeripari elem, de ugyanakkor növekszik az ipari bázis is, amely jelentős technológiai és energetikai erőforrásokkal rendelkezik.

3.3 Az Európai Unió a Mercosur legnagyobb kereskedelmi partnere az Egyesült Államok után. 2010-ben az EU-nak a régióból származó importja mintegy 44 milliárd eurós összértéket tett ki, oda irányuló exportja pedig több mint 40 milliárdot. Kiemelendő, hogy az EU-nak a Mercosur-térségbe irányuló kivitele már megegyezik az Indiába irányulóval, és meghaladja a Kanadába és a Dél-Koreába irányulót. Az EU által az országcsoportban végrehajtott beruházások összértéke pedig túlszárnyalja a Kínában, Indiában és Oroszországban együttesen elért értéket.

3.4 Az EU és a Mercosur-országok gazdaságai nagymértékben kiegészítik egymást, ahogyan azt egyértelműen tükrözi a köztük zajló kereskedelem profilja, amely szerint az EU lényegében iparcikkeket, tőkejavakat, szállítási eszközöket és vegyipari termékeket exportál, és élelmiszert és energiatermékeket importál. A kereskedelem szerkezete azonban gyorsan változik mindkét oldalon. Az EU például jelentősen növelte exportját feldolgozott mezőgazdasági termékekből, a brazíliai vállalatok pedig többet ruháztak be Európában 2007–2008-ban, mint az európaiak Brazíliában. A társulási megállapodás megkötése tehát hatalmas jólétteremtési potenciált rejtene magában.

3.5 A Mercosurral kötött megállapodás révén az EU megerősíthetné gazdasági és geopolitikai kapcsolatait e stratégiai partnerével. A két régió közötti megállapodásnak köszönhetően az EU megelőzhetne olyan nemzetközi versenytársakat, mint az USA, vagy Kína. Sőt mi több, a megállapodás megerősítené a – kereskedelemre ki nem terjedő – stratégiai partnerséget Brazíliával, amely különös jelentőséggel bír a nemzetközi kapcsolatok geopolitikai keretében, hiszen tagja a feltörekvő gazdaságok érdekeit összehangoló mindkét kulcsfontosságú csoportosulásnak, a BRIC-nek és az IBSA-nak (2) is. Mindez fokozott integrációhoz vezetne, először Dél-Amerikával, majd Latin-Amerika egészével, amely döntő mennyiségű energia-, élelmiszer- és víztartalékokkal rendelkezik, vagyis három olyan erőforrással, amely létfontosságúvá válik a 21. században. Mindent egybevetve a társulási megállapodás hozzájárulhatna ahhoz, hogy mérséklődjön az atlanti-óceáni térség gazdasági és geopolitikai visszaesése a csendes-óceáni térséghez képest.

4. A társulási megállapodás akadályai és gyenge pontjai

4.1 Az EU és a Mercosur közötti társulási megállapodás megkérdőjelezhetetlen előnyei ellenére azért járnak egy ilyen megállapodással nehézségek is, amelyek a következőképpen foglalhatók össze: 1) a tárgyalási menetrendnek a megállapodás kereskedelmi elemeiből eredő bonyolultsága; 2) a Mercosur integrációját és így a szabadkereskedelmet érintő strukturális gyengeségek; 3) a társulási megállapodás szociális és környezeti dimenziója; 4) a felek megállapodáskötésre irányuló politikai eltökéltségének foka, és ezáltal az arra való hajlandóság mértéke, hogy a megállapodás keretein belül vagy kívül a kompenzációs mechanizmusok valamennyi lehetséges alkalmazását megvitassák, a megállapodás elérése érdekében. Az utóbbi két kérdést a vélemény 5., illetve 7. pontja tárgyalja.

4.1.1 A kereskedelmi kérdésekkel kapcsolatos nehézségek jól ismertek. Európai szemszögből e problémák főként a Mercosur-országok agrár-élelmiszeripari ágazataival kapcsolatosak, ahogy azt az Európai Bizottság közelmúltbeli hatásvizsgálatai mutatják. (3) Komoly káros hatástól főleg a cukorgyártás, a marha-, csirke- és sertéstenyésztés, valamint a zöldség- és gyümölcstermesztés ágazataiban tartanak. Úgy vélik, hogy továbbra is túlzott protekcionizmus tapasztalható az ipari termékek (gépjárművek, vegyipari termékek) és egyes feldolgozott mezőgazdasági termékek (pl. bor) kapcsán, fennáll a kockázata az eredetmegjelölés védelmére vonatkozó szabályok be nem tartásának, továbbá viszonylag kis mértékben tartják be az élelmiszer-biztonsági és környezetvédelmi előírásokat, és nem maradéktalan az átláthatóság a közbeszerzésekben. A legutóbbi tárgyalási fordulókat követően a felek álláspontja kedvezőbb volt a megállapodás szempontjából olyan kérdésekben, mint a kereskedelem, a fenntartható fejlődés vagy az eredetmegjelölés.

4.1.2 A Mercosur nézőpontjából is a mezőgazdaság a legfontosabb kérdés. 2004-ben az európai fél azt ajánlotta, hogy az átmeneti időszak lejártakor liberalizálják a mezőgazdasági javakból származó teljes import 86,25 %-át. A tárgyalási küszöb ezúttal minden bizonnyal magasabb lesz. A kvóták meghatározásának lehetősége megkönnyíti a tárgyalást. A fenti európai agrárágazatok által azonosított kockázatok csökkenthetők lennének, ha a társulási megállapodásban szerepelne egy arra irányuló elvárás, hogy mind az európai termékeknek, mind pedig a Mercosur-országokból importáltaknak – az ésszerűség határain belül – azonos környezeti, élelmiszer-biztonsági, állatjóléti stb. normáknak kell megfelelniük. Másrészt a társulási megállapodásnak nem szabad fokoznia az EU élelmiszer-függőségét, és biztosítania kell az intenzív és kevéssé fenntartható mezőgazdasági modell elkerüléséhez szükséges eszközöket. Az ipari termékeket illetően, amelyek esetében a korlátozások kevésbé jelentősek, a megállapodás valószínűbbnek tűnik, mint ahogy az történt az EU Dél-Koreával kötött gépjárműipari megállapodása esetében. Végül, egyéb olyan témákban, mint a szellemi tulajdonjogoké, amely különösen érzékeny kérdés egyes Mercosur-országok, így például Brazília esetében, átmeneti, illetve a jövőbeli fejleményekre vonatkozó rendelkezéseket lehetne bevezetni a WTO-megállapodás alapján. Ennek kapcsán az EGSZB úgy véli, hogy – egyéb kezdeményezések mellett – programot lehetne kidolgozni a szellemi tulajdonjogok kapcsán a technológiatranszfer ösztönzésére, valamint egy, az EU és a Mercosur közötti életképes szabadalmi rendszer kialakítására, amelyet Latin-Amerika egészére ki lehetne terjeszteni.

4.1.3 Az EGSZB úgy látja, hogy a nehézségek ellenére most a korábbiaknál jobbak a feltételek arra, hogy összességében kiegyensúlyozott megállapodást érjünk el, amely mindkét fél számára kedvező, és nem károsít egyetlen ágazatot, régiót vagy országot sem. (4)

4.2 A Mercosur strukturális gyengeségei mindig is komoly nehézségeket jelentettek a társulási megállapodás szempontjából. A következőket lehet kiemelni közülük: a közös hálózatok és struktúrák elégtelensége egy olyan területen, amely háromszor nagyobb az EU-nál; a régión belüli kereskedelem alacsony szintje (ez 15 % a Mercosur-államokban, 45 % a NAFTA-országokban és 66 % az EU-ban) és a régión kívüli kereskedelem túlsúlya; nem teljes körű vámunió; a makrogazdasági politikák korlátozott koordinációja; valamint a regionális intézmények gyengesége.

4.2.1 Az elmúlt évek során, mindenekelőtt 2003-tól kezdve – annak a lendületnek a következményeként, amit az jelentett, hogy az EU és a Mercosur közötti megállapodás megkötése közelinek látszott – a Mercosur regionális integrációs folyamata új lendületet vett, olyan kezdeményezések kapcsán, mint a közös politikák megjelenése olyan területeken, mint az energia, a gáz- és olajkészletek kiaknázása, távközlési infrastruktúrák létrehozása, Argentína és Brazília megállapodása egy közös járműipari politikáról vagy a Mercosur strukturális konvergenciaalapjának (FOCEM) létrehozása. Elfogadtak emellett egy stratégiai tervet a belső piaci egyenlőtlenségek leküzdésére, és preferenciális és megkülönböztetett elbánásra irányuló intézkedéseket hoztak Paraguay és Uruguay javára.

4.2.2 2000-ben a Mercosur-országok kormányai létrehozták a makrogazdasági monitoringcsoportot, azzal a feladattal, hogy kísérjen figyelemmel egy sor meghatározott makrogazdasági konvergenciamutatót, és dolgozza ki alkalmazásuk közös módszereit.

4.2.3 Mindez hozzájárult a régión belüli kereskedelem bővüléséhez, a termékek minőségének javításához és ahhoz, hogy több közvetlen külföldi befektetés áramoljon a régióba.

4.2.4 Az utóbbi években a Mercosur politikai dimenziója is egyre hangsúlyosabb lett: választott bíróságokat és felülvizsgálati bíróságokat hozott létre, adminisztratív titkársága technikai titkársággá alakult, aláírt egy emberi jogi jegyzőkönyvet, létrehozta a Mercosur parlamentjét (PARLASUR), és kinevezte első általános főképviselőjét. Ennek ellenére a gazdasági integráció folyamata még mindig vontatott, számos kereskedelmi konfliktus van, és az intézményrendszer sem eléggé fejlett.

4.2.5 Érdemes külön megemlíteni, hogy 2010 augusztusában a Mercosur végre elfogadott egy közel 200 cikkből álló új Közös Vámkódexet, amelynek alapján eltörlik az egyik országból a másikba átkerülő termékek után fizetendő kétszeres közös külső vámtarifát (AEC). A kódex kötelezővé teszi egy közös kereskedelempolitika elfogadását és más elemek, például a speciális importrendszerek vagy a kereskedelmi védelmi eszközök harmonizációját is. Előírja emellett a vámügyi informatikai rendszerek összekapcsolását, valamint egy mechanizmus létrehozását az AEC-ből származó bevételek beszedésére és elosztására. Ezek a vámunió terén történő előrelépések jelentősen könnyítik az EU és a Mercosur közötti tárgyalásokat.

4.2.6 Egy társulási megállapodás elérése felgyorsíthatja a Mercosur fokozott gazdasági integrációjának, belső piacszabályozásának és a tömb intézményrendszere megerősítésének egész folyamatát.

5. A társulási megállapodás hatásai és kiegyenlítő intézkedések

5.1 Az Európai Bizottság megbízására készült egy tanulmány az EU és a Mercosur közötti kereskedelem liberalizációjának hatásairól, egyrészt a társulási megállapodás egészét, másrészt három konkrét ágazatot: a mezőgazdaságot, a gépjárműipart és az erdőgazdálkodást illetően. A tanulmány egyaránt elemzi a társulási megállapodás lehetséges pozitív és negatív hatásait, emellett intézkedéseket javasol és ajánlásokat tesz az előbbiek erősítésére, illetve az utóbbiak megelőzésére vagy csökkentésére, egyrészt a megállapodás egésze, másrészt az elemzett ágazatok területén.

5.2 Az EGSZB azt ajánlja, hogy a tárgyaló felek vegyenek fontolóra kísérő intézkedéseket, mind a megállapodás kereskedelmi részében, mind pedig az EU és a Mercosur közötti együttműködés és közös programok komponense révén. Emellett úgy véli, hogy az intézkedések között lehetnek olyan elemek is, amelyeket a Mercosur gazdasági és szociális konzultatív fóruma (FCES) és az EGSZB a társulási megállapodásra irányuló tárgyalásaik folyamán beépíthetnek igényeik közé.

5.3 Az EGSZB úgy véli, hogy a társulási megállapodás megkötésének megkönnyítése érdekében annak tartalmaznia kellene olyan felülvizsgálati záradékokat, amelyek lehetőséget nyújtanak arra, hogy a két térség közötti megállapodást a továbbiakban egyes témakörökben elmélyítsék és kiszélesítsék.

5.4 A hatásvizsgálatokban az EGSZB véleménye szerint nagyobb súlyt kellene kapnia egyrészt a megállapodást aláíró országokhoz tartozó szakértők és szervezetek részvételének, másrészt a szociális és környezeti kockázatok feltárásának. Ezeket a kockázatokat – így például azt, hogy a megállapodás a javak koncentrációját és egyenlőtlen eloszlását idézheti elő – ma a gazdasági értékelés mellett pusztán mellékesen veszik figyelembe. (5)

6. A fenntartható fejlődés kérdése a társulási megállapodásban

6.1 Az EGSZB véleménye szerint az EU és a Mercosur közötti jövőbeli társulási megállapodásnak – a megállapodás egészében következetesen érvényesített módon, a két tömb fenntartható fejlődésének támogatását célzó megállapodás szerves részeként – kell hogy legyen egy szociális, munkaügyi és környezeti oldala is, amely kiegészíti annak gazdasági és kereskedelmi részét.

6.1.1 Ez megfelel az EU és a Mercosur irányító szervei hivatalos állásfoglalásainak, (6) amelyek támogatják, hogy a kereskedelem liberalizációját szociális és környezetvédelmi jellegű kötelezettségvállalások és tevékenységek kísérjék.

6.1.2 Ezzel összhangban az EGSZB amellett foglal állást, hogy a társulási megállapodásnak meg kellene teremtenie azokat a szociális és környezeti előfeltételeket, amelyeket tiszteletben kellene tartani ahhoz, hogy olyan kereskedelmi és gazdasági kapcsolat jöhessen létre, amely kedvez a gazdasági és társadalmi kohéziónak, összhangban van a fenntartható fejlődés stratégiájával, és a munkahelyteremtő-képességet szem előtt tartva javítja a helyi gazdaság (kkv-k, szociális gazdaság, mikrovállalkozások) versenyképességét.

6.1.3 Az EGSZB úgy véli, hogy a szociális és környezeti vetület a társulási megállapodás egészét érinti. Úgy gondolja, hogy a megállapodás kereskedelmi részében helyet kellene kapniuk az emberi jogok, valamint a munkaügyi, szociális és környezeti jogok védelméhez kapcsolódó szempontoknak, és külön bekezdést kellene szentelni a „kereskedelem és a fenntartható fejlődés” témájához kapcsolódó kérdéseknek, köztük például az alábbiaknak:

— az illegális módon nyert termékek (halak, fa) kizárása a kereskedelmi forgalomból;

— a méltányos kereskedelemre, illetve a vállalati társadalmi felelősségvállalásra vonatkozó kezdeményezések beépítése a kereskedelmi és beruházási programokba;

— kötelezettségvállalás a kereskedelmi kapcsolatok szociális és környezeti hatásainak rendszeres vizsgálatára;

— a szociális védelmi és környezetvédelmi jogszabályok alóli mentesség tiltása a nemzetközi kereskedelemben élvezett tisztességtelen előnyök elkerülése érdekében;

— az erdők kitermelésének megakadályozása.

7. Az EU–Mercosur társulási megállapodás stratégiai elemei

7.1 A határozott politikai szándék elengedhetetlen, egyrészt ahhoz, hogy a társulási megállapodás ne csupán szabadkereskedelmi megállapodásként, hanem olyan, átfogóbb stratégiai megállapodásként szülessen meg és lépjen életbe, amely a fejlődés, a biztonság, a migrációs folyamatok és a környezeti kihívások terén mindkét fél számára hosszú távú előnyökkel jár, másrészt pedig ahhoz, hogy a két térség közötti eltérések tekintetbevételére valamennyi létező mechanizmust igénybe vegyék, csökkentve ezzel a liberalizáció egyes ágazatokra gyakorolt negatív hatásait, behozva a Mercosur integrációs folyamatának még meglévő elmaradását, gondoskodva a társadalmi részvételről, és megteremtve az átláthatóságot. Ezek a két térség közötti tárgyalások kulcselemei.

7.2 A társulási megállapodás nagy lehetőség arra, hogy közelebb jussunk az olyan globális stratégiai célok megvalósításához, amelyek mindkét térség számára jelentősek.

7.3 Először is módot nyújtana a nemzetközi politikai és gazdasági jelenlétre egy olyan helyzetben, amikor a gazdasági és politikai hatalom áthelyeződik az Atlanti-térségből a csendes-óceáni térség felé. A Mercosurnak nincsenek megállapodásai sem az Egyesült Államokkal, sem a nagy ázsiai hatalmakkal, bár Chilével és az Andok Közösség tagjaival aláírt szabadkereskedelmi egyezményeket. Venezuelának a tömbbe való felvétele is folyamatban van. A dél-amerikai térségen kívül megállapodásai vannak – köztük néhány szabadkereskedelmi is – Dél-Afrikával, Indiával, Pakisztánnal, Törökországgal, Egyiptommal, Marokkóval és Izraellel. Az EU-nak kétoldalú megállapodásai vannak Mexikóval, Chilével, Közép-Amerikával, Peruval, Kolumbiával, Dél-Afrikával, a Karib-térséggel és Dél-Koreával. Összességében az EU és a Mercosur közötti társulási megállapodás olyan, két térségből álló tömböt hozna létre, amely nagy súllyal rendelkezne az új világrendben.

7.3.1 A társulási megállapodás olyan szempontból is nagyon fontos lenne, hogy előmozdítaná az egész latin-amerikai térség integrációját. A megállapodás valószínűleg jelentős vonzerőt gyakorolna más latin-amerikai és Karib-térségbeli szubregionális csoportokra, illetve olyan országokra, mint például Mexikó vagy Chile. A két térség – a 27 tagállamból álló EU és a 33 országból álló Latin-Amerika és Karib-térség – „stratégiai szövetsége” jelentős súlyt képviselne a multilaterális szervezetekben. Növelné emellett a befolyásgyakorlási lehetőségeket a G20-on belül is, amelynek három latin-amerikai ország (Brazília, Mexikó és Argentína) és öt európai ország (Németország, Franciaország, az Egyesült Királyság, Olaszország és Spanyolország) mellett maga az EU is tagja.

7.3.2 Végül pedig a Mercosurral kötendő társulási megállapodás révén az EU stratégiai szövetségest nyerhet ahhoz az európai célhoz, hogy világméretekben előmozdítsa a környezet védelmét. A környezet ügye ma azok között a kérdések között van, amelyek a leginkább aggasztják a tagállamokat, a polgárokat és a multilaterális rendszert. Az EU a környezetbarát politikák és technológiák egyik úttörője. Latin-Amerika és konkrétan a Mercosur-államok egyik fő erőssége a természeti erőforrásokban rejlik, ugyanakkor a térség az éghajlatváltozás által leginkább veszélyeztetett régiók egyike, többek között a mezőgazdaság egyes intenzív formái miatt.

7.3.3 Ahhoz, hogy a legutóbbi cél megkaphassa a szükséges támogatást, a megállapodás szövegében nagy hangsúlyt kell adni az „energia, környezetvédelem, tudomány, technológia és innováció” kérdésének. Ezeket a témákat kiemelten kellene kezelni a fejlesztési együttműködésre vonatkozó részben. Az EU hatodik kutatási és technológiafejlesztési keretprogramjának részeként már számos projektet végrehajtottak a Mercosur-tagokkal. Ezúttal célszerű lenne, ha az említett együttműködés a társulási megállapodás részét képezné. A hetedik keretprogramban rendelkezésre álló jelentős – 50 milliárd eurós – finanszírozás ehhez jelentősen hozzájárulhat.

8. A civil társadalom és a társulási megállapodás

8.1 Az EGSZB úgy véli, hogy a társulási megállapodás tárgyalásainak és tartalmának interregionális jellege e tárgyalások alapvető és megkülönböztető eleme, s egyben követendő példa a kereskedelem terén egyre nyitottabb világ gazdasági kapcsolatainak alakításához.

8.2 Az EGSZB ismételten kinyilvánítja, hogy fontosnak tartja az átláthatóság és a részvétel elvének érvényesülését, úgy a tárgyalási folyamatban, mint a társulási megállapodás végrehajtása során. Ennek jegyében kéri, hogy a tárgyalási folyamat során valós időben kapjon széles körű tájékoztatást és lehetőséget a tárgyalókkal való kapcsolatfelvételre, hogy közölhesse velük az FCES és az EGSZB javaslatait.

8.3 Lehetőséget kér emellett arra, hogy bevonják a hatásvizsgálatok elkészítésébe, hogy ajánlásokat tehessen azokra a rendelkezésekre, amelyek a kereskedelem liberalizációs folyamata által kiváltott negatív hatások kiküszöbölését vagy csökkentését célozzák. Kéri továbbá, hogy a megállapodás aláírása után állítsanak fel egy technikai jellegű megfigyelőközpontot a társulási megállapodás gazdasági, szociális és környezeti hatásainak folyamatos elemzésére és konkrét intézkedések ajánlására.

8.4 Az EGSZB és az FCES közös álláspontjaival – és a 2004 előtti tárgyalások során elért saját előzetes megállapodásokkal – összhangban kérjük, hogy a társulási megállapodás keretében hozzanak létre egy civil társadalmi konzultatív vegyes bizottságot, melyben egyenlő létszámmal vesz részt az EGSZB és a FCES, és amellyel a társulási megállapodás összes területét érintően kötelező konzultálni, beleértve a kereskedelmi fejezetet és a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos kérdések nyomon követését is.

8.5 Az EGSZB elengedhetetlennek tartja a szociális dimenziónak a megállapodásba való bevonását, egy olyan társulási megállapodáshoz illően, amely túllép a kereskedelmi szempontokon, és globális célként a társadalmi kohézió növelését tűzi ki. Ennek mindenekelőtt a megállapodás foglalkoztatásra, a helyi lakosság és a leghátrányosabb helyzetben lévők érdekeinek védelmére, az emberi jogok előmozdítására és tiszteletben tartására, a környezet védelmére, valamint a bevándorlók és általában a dolgozók jogainak védelmére gyakorolt hatására kell kiterjednie. Ennek érdekében azokat a nemzetközi nyilatkozatokat, például az ILO nyilatkozatát is magában kell foglalnia, amelyek rögzítik, hogy az alapvető munkaügyi elvek és jogok megsértésére nem lehet hivatkozni, illetve azt legitim komparatív előny szerzésére felhasználni a nemzetközi kereskedelemben. A megkötendő megállapodásnak tehát minőségi munkahelyeket kell teremtenie, javítania kell a munkavállalók szociális körülményeit, és jelentősen hozzá kell járulnia a javak jobb elosztásához.

Kelt Brüsszelben, 2011. június 16-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Lásd az FCES és az EGSZB között az EU-Mercosur társulási megállapodásra irányuló tárgyalásokról 2011. március 22-én aláírt Asuncióni Nyilatkozatot: http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/2011_decl_en.pdf.

(2) BRIC: Brazília, Oroszország, India, Kína. IBSA: India, Brazília, Dél-Afrika.

(3) Az Európai Bizottság Mezőgazdasági Főigazgatósága és a Közös Kutatóközpont, 2011. április.

(4) Ahogyan arra a 2010. májusi EU–Mercosur csúcstalálkozón az állam- és kormányfők rámutattak.

(5) „A fenntartható fejlődéssel kapcsolatos hatásvizsgálatok és az Európai Unió kereskedelempolitikája” (előadó: Evelyne Pichenot) HL C 218., 2011.7.23., 14-18. o.

(6) A Mercosur szociális fejlesztésért felelős minisztereinek és hatóságainak Buenos Aires-i nyilatkozata, 2006. július, illetve az Európai Tanács 2005. és 2006. februári ülése.