[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 9.11.2007

COM(2007) 702 végleges

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a Kínai Népköztársaságból és Kazahsztánból származó szilíciumos mangán behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és az Ukrajnából származó szilíciumos mangán behozatalára vonatkozó eljárás megszüntetéséről

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

A JAVASLAT HÁTTERE |

A javaslat indokai és célkitűzései E javaslat tárgya a legutóbb a 2005. december 21-i 2117/2005/EK tanácsi rendelettel módosított, az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) alkalmazása. |

Általános háttér Ez a javaslat az alaprendelet végrehajtásával összefüggésben készült, és az alaprendeletben kifejtett tartalmi és eljárásbeli követelményeknek megfelelően elvégzett vizsgálat eredménye. |

Meglévő rendelkezések a javaslat által érintett területen Nem alkalmazható. |

Összhang az Unió más szakpolitikáival és célkitűzéseivel Nem alkalmazható. |

KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELT FELEKKEL ÉS HATÁSVIZSGÁLAT |

Egyeztetés az érdekelt felekkel |

Az eljárásban érintett érdekelt feleknek a vizsgálat során, az alaprendelet rendelkezéseinek megfelelően, már volt lehetőségük arra, hogy érdekeiket védelmezzék. |

Szakvélemények bekérése és felhasználása |

Külső szakértők bevonására nem volt szükség. |

Hatásvizsgálat Ez a javaslat az alaprendelet végrehajtásának eredménye. Az alaprendelet nem irányoz elő általános hatásvizsgálatot, de a megvizsgálandó feltételekről kimerítő listát tartalmaz. |

A JAVASLAT JOGI ELEMEI |

A javasolt intézkedés összefoglalása 2006. szeptember 6-án a Bizottság a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína), Kazahsztánból és Ukrajnából származó szilíciumos mangán behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárást kezdeményezett. Ideiglenes intézkedéseket ebben az esetben nem rendeltek el, mivel a dömping, az ok-okozati összefüggések és a közösségi érdek elemzését el kellett mélyíteni. A vizsgálat megállapította, hogy az érintett terméket dömpingelték, ami a Kazahsztánból és a Kínából származó behozatal esetében kárt okozott a közösségi gazdasági ágazatnak. Ukrajna esetében a dömping tényének fennállása ellenére az átlagos kárkülönbözet a de minimis küszöb alatt volt. A vizsgálatból az is kiderült, hogy nincs olyan kényszerítő közösségi érdek, amely megakadályozná a végleges dömpingellenes intézkedések bevezetését. Ennek alapján javasolt a végleges intézkedések bevezetése Kazahsztán és Kína esetében, az eljárás megszüntetése pedig Ukrajna esetében. Javasolt tehát, hogy a Tanács fogadja el a mellékelt rendeletjavaslatot. |

Jogalap A legutóbb a 2005. december 21-i 2117/2005/EK tanácsi rendelettel módosított, az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendelet. |

A szubszidiaritás elve A javaslat a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. A szubszidiaritás elve ezért nem alkalmazható. |

Az arányosság elve A javaslat a következők miatt eleget tesz az arányosság elvének: |

Az intézkedés formáját a fent említett alaprendelet írja le, és nem hagy teret a nemzeti döntéshozatalnak. |

Nem alkalmazható utalás arra vonatkozóan, hogy a Közösséget, a nemzeti kormányokat, a regionális és helyi hatóságokat, a gazdasági szereplőket és a polgárokat sújtó pénzügyi és adminisztratív terhet hogyan csökkentsék a lehető legkisebbre és e teher milyen mértékben legyen arányos a javaslat célkitűzésével. |

Az eszközök megválasztása |

Javasolt eszköz: Rendelet. |

Más eszköz az alábbi ok miatt nem lenne megfelelő: Más eszköz azért nem lenne megfelelő, mert az alaprendelet nem rendelkezik alternatív lehetőségekről. |

KÖLTSÉGVETÉSI VONATKOZÁS |

A javaslatnak nincs hatása a Közösség költségvetésére. |

1. Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a Kínai Népköztársaságból és Kazahsztánból származó szilíciumos mangán behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és az Ukrajnából származó szilíciumos mangán behozatalára vonatkozó eljárás megszüntetéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendeletre[1] (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 9. cikkére,

tekintettel a Bizottságnak a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,

mivel:

A. ELJÁRÁS

1. Az eljárás megindítása

2. Az alaprendelet 5. cikke alapján 2006. szeptember 6-án a Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítésében[2] (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) bejelentette a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína), Kazahsztánból és Ukrajnából (a továbbiakban: érintett országok) származó szilíciumos mangán (beleértve a ferroszilíciumos mangánt is) a Közösségbe történő behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárás megindítását.

3. Az eljárást azt követően indították, hogy 2006. július 24-én a Comité de Liaison des Industries de Ferro-Alliages (EUROALLIAGES) (a továbbiakban: panaszos) panaszt nyújtott be azon termelők (a továbbiakban: panaszos termelők) nevében, akik a szilíciumos mangán jelentős hányadának, jelen esetben több mint 50%-ának előállítását végzik. A panasz meggyőző bizonyítékot tartalmazott az érintett országokból származó szilíciumos mangán dömpingelt behozatalára és az ebből eredő jelentős kárra, amit elégséges bizonyítéknak tekintettek ahhoz, hogy megalapozottan eljárást indítsanak.

4. Az egyik érdekelt fél szerint a Bizottságnak az eljárást az Indiából származó behozatalra is ki kellett volna terjesztenie. A jelenlegi eljárás megindításakor azonban a Bizottság nem rendelkezett elegendő bizonyítékkal a kárt okozó dömpingről, amely igazolta volna az Indiából származó behozatal elleni eljárás az alaprendelet 5. cikkének (2) bekezdésével összhangban történő megindítását.

2. Az eljárásban érintett felek

5. A Bizottság hivatalosan tájékoztatta az eljárás megindításáról a panaszost, a panaszos termelőket és más ismert közösségi termelőket, az érintett országok exportáló termelőit, az importőröket/kereskedőket és szövetségeiket, a tudomása szerint érintett szállítókat és felhasználókat és az érintett exportáló országok képviselőit. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy álláspontjukat írásban ismertessék, és az értesítésben megállapított határidőn belül meghallgatást kérjenek. Mindazok az érdekelt felek, akik azt kérték, és igazolták, hogy vannak különleges okok a meghallgatásukra, megkapták a szóbeli meghallgatás lehetőségét.

6. Annak érdekében, hogy a kínai és kazahsztáni exportáló termelők számára lehetővé tegyék a piacgazdasági elbánás vagy egyéni elbánás iránti kérelmet, a Bizottság formanyomtatványokat küldött a tudomása szerint érintett exportáló termelőknek és a kínai és kazahsztáni hatóságoknak. Négy kínai exportáló termelői csoport és egy kazahsztáni exportáló termelő kérelmezte az alaprendelet 2. cikkének (7) bekezdése szerinti piacgazdasági elbánást, vagy – arra az esetre, ha a vizsgálat azt állapítaná meg, hogy nem feleltek meg a piacgazdasági elbánást feltételeinek – egyéni elbánást.

7. Tekintettel a kínai exportáló termelők és a Közösségbe importáló importőrök nyilvánvalóan nagy számára, az alaprendelet 17. cikkével összhangban az eljárás megindításáról szóló értesítésben mintavételt irányoztak elő a dömping és a kár meghatározására.

8. Annak érdekében, hogy a Bizottság el tudja dönteni, szükséges-e a mintavétel, és amennyiben igen, kiválasszon egy mintát, valamennyi kínai és közösségi termelőt és közösségi importőrt felkérték arra, hogy jelentkezzen a Bizottságnál és – az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározottak szerint – szolgáltasson alapvető információkat az érintett termékkel kapcsolatban a 2005. július 1. és 2006. június 30. között végzett tevékenységeiről.

9. A kínai exportáló termelők esetében, mivel csak négy, a vizsgálati időszak alatt szilíciumos mangán exportértékesítési tevékenységet folytató vállalatcsoport jelezte, hogy felvételét kéri a mintába, a mintavételt szükségtelennek ítélték.

10. Az Európai Közösség importőreinek esetében, csak két, kapcsolatban nem álló importőr jelentkezett és bocsátotta rendelkezésre a megadott határidőn belül a kért információt. Ezért úgy döntöttek, hogy nincs szükség a mintavételre.

11. A Bizottság kérdőíveket küldött minden ismert érintett félnek, és minden más vállalatnak, amely az eljárás megindításáról szóló értesítésekben meghatározott határidőkön belül jelentkezett. A kérdőívekre négy közösségi termelőtől, négy kínai exportáló termelői csoporttól, az egyetlen kazahsztáni exportáló termelőtől, három ukrán exportáló termelőtől, két kapcsolatban nem álló közösségi importőrtől és kilenc, kapcsolatban nem álló közösségi felhasználótól érkezett válasz. Emellett két felhasználó juttatta el észrevételeit a Bizottsághoz, a kérdőívet azonban nem töltötte ki.

12. Az egyik kínai exportáló termelői csoport azonban ezt követően nem tette lehetővé piacgazdasági/egyéni elbánással kapcsolatos kérelmében és a kérdőívre adott válaszában tartalmazott információk helyszíni ellenőrzését. Következésképpen a Bizottság, miután az érintett vállalatoknak figyelmébe ajánlotta az együttműködés hiányának az alaprendelet 18. cikke (1) bekezdésében szereplő következményeit, a 18. cikk rendelkezéseivel összhangban az említett vállalatokat az eljárás során együtt nem működőnek tekintette, és beadványaikat figyelmen kívül hagyta.

13. A Bizottság felkutatott és ellenőrzött minden olyan információt, amelyet – Kína és Kazahsztán esetében – a piacgazdasági elbánás/egyéni elbánás, valamint – valamennyi érintett ország esetében – a dömping, az abból eredő kár és a közösségi érdek meghatározásához szükségesnek ítélt. Ellenőrző látogatásokra került sor a következő vállalatok telephelyein:

a) Közösségi termelők

- Eramet Comilog Manganese, Párizs, Franciaország

- Ferroatlantica S.L., Madrid, Spanyolország

- Huta Łaziska SA, Łaziska Górne, Lengyelország

- OFZ, a.s., Isztebne, Szlovákia.

b) Közösségi felhasználók

- Compañía Española de Laminación, S.L., Castellbisbal, Spanyolország

- Mittal Steel Poland SA (Arcelor SA), Krakkó, Lengyelország.

c) Kapcsolatban nem álló importőrök

- Metalleghe S.P.A., Brescia, Olaszország.

d) Kínai exportáló termelők

- Minmetals Group

- Minmetals (Guizhou) Ferro-Alloys Co., Ltd., Guiyang

- Guiyang Huaxi Minmetals Ferro-Alloys Co., Ltd., Qingzhen

- China Minmetals Shenzhen Co., Ltd., Shenzhen

- Minmetals Shanghai Pudong Trading Co., Ltd., Sanghaj

- China National Minerals Co., Ltd., Peking

- Minmetals Orient Import & Export Trading Co., Ltd., Peking.

- Jilin Group

- Jilin Ferroalloys Co., Ltd., Jilin város

- Jilin Ferroalloy Imp & Exp Co., Ltd., Jilin város.

- Shanxi Jinneng Group

- Shanghai Jinneng International Trade Co. Ltd., Sanghaj

- Datong Jinneng Jinli Ferroalloy Co. Ltd., Datong

- Shanxi Jinneng Group Jinguan Ferroalloy, Datong

- Datong Jinneng Industrial Silicon Co. Ltd., Datong.

e) Kazahsztáni exportáló termelő

- OJSC Kazchrome ('Kazchrome'), Aktyubinsk és Aksu.

f) Ukrajnai exportáló termelők

- PJSC Nikopol Ferroalloys Plant ('NFP'), Nikopol és a vele kapcsolatban álló kereskedők

- SPIG 'Interpipe' Corporation, Dnyipropetrovszk

- Nikopolskie Ferrosplavy LLC, Dnyipropetrovszk

- JSC Stakhanov Ferroalloys Plant ('Stakhanov'), Sztahanov

- OJSC Zaporozhye Ferroalloys Plant ('Zaporozhye'), Zaporozse.

g) Kapcsolatban álló svájci kereskedők

- Steelex SA, Lugano, kapcsolat: PJSC Nikopol Ferroalloys Plant

- ENRC, Kloten, kapcsolat: OJSC Kazchrome.

- Mivel olyan kínai és kazahsztáni exportáló termelők tekintetében is meg kellett állapítani a rendes értéket, amelyek esetleg nem részesülnek piacgazdasági elbánásban, abból a célból, hogy az analóg országból – Amerikai Egyesült Államok (a továbbiakban: USA) – származó adatok alapján állapítsák meg a rendes értéket, ellenőrző látogatást tettek a következő termelő üzemében és a vele kapcsolatban álló értékesítési vállalatnál:

- Eramet Marietta, Inc., Marietta, Ohio (termelő)

- Eramet North America, Inc., Coraopolis, Pennsylvania (kapcsolatban álló értékesítési vállalat).

3. Vizsgálati időszak

14. A dömping és a kár kivizsgálása a 2005. július 1. és 2006. június 30. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) terjedt ki. Az okozott kár értékelése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2002. január 1-jétől a vizsgálati időszak végéig tartó időszakra terjedt ki (a továbbiakban: a figyelembe vett időszak).

B. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK

1. Érintett termék

15. Az állítások szerint dömpingelt termék a rendszerint a 7202 30 00 és az ex 8111 00 11 KN-kóddal bejelentett, Kínából, Kazahsztánból és Ukrajnából származó szilíciumos mangán (beleértve a ferroszilíciumos mangánt is) (a továbbiakban: érintett termék).

16. Az érintett terméket alapvetően dezoxidálószernek és ötvözőelemként használják az acéliparban. A terméket elsősorban mangánércből és szilíciumból állítják elő, azokat összekeverik, és kohóban olvadáspontra hevítik.

17. A szilíciumos mangán különböző minőségű és különböző vas- (Fe), mangán- (Mn), szilícium-(Si) és széntartalmú (C) lehet. A széntartalom tekintetében meg lehet különböztetni az igen alacsony széntartalmú szilíciumos mangánt, amely jobb minőségű (ennélfogva ára magasabb) és a magasabb széntartalmú, átlagos minőségűnek tekintett szilíciumos mangánt. A szilíciumos mangánt különböző – por, granulátum vagy tömb – alakban és méretben értékesítik. E különbségek ellenére azonban valamennyi minőséget és formát egyetlen terméknek tekintik, mivel alapvető kémiai és fizikai jellemzőik, illetve felhasználásuk megegyeznek.

2. A hasonló termék

18. A vizsgálat megállapította, hogy a közösségi gazdasági ágazat által a Közösségben gyártott és értékesített szilíciumos mangán, Kína, Kazahsztán és Ukrajna belföldi piacán, továbbá a – végül analóg országként szolgáló – USA belföldi piacán gyártott és értékesített szilíciumos mangán, és a Kínából, Kazahsztánból és Ukrajnából a Közösségbe importált szilíciumos mangán alapvető kémiai és fizikai jellemzői és alapvető felhasználásai megegyeznek. Ennélfogva ezeket az alaprendelet 1. cikkének (4) bekezdése értelmében hasonló terméknek kell tekinteni.

19. Egy exportáló termelő azt állította, hogy a rendszerint a 8111 00 11 KN-kóddal bejelentett megmunkálatlan mangánra a vizsgálatnak nem kellene kiterjednie. E tekintetben megerősítést nyert, hogy az érintett termék a (15) preambulumbekezdésben leírtak szerint a szilíciumos mangán, és nem a megmunkálatlan mangán, ám magában foglalja a megmunkálatlan szilíciumos mangánt is. Míg a szilíciumos mangánt rendszerint a 7202 30 00 KN-kóddal jelentik be, vastartalmától függően ugyanakkor megmunkálatlan szilíciumos mangánként, vagy szilíciumos mangánporként is bejelenthetik a 8111 00 11 KN-kóddal.

C. DÖMPING

1. Piacgazdasági elbánás

20. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése b) pontjának megfelelően a Kínából és Kazahsztánból származó behozatalt érintő dömpingellenes vizsgálatok során a rendes értéket az említett cikk (1)–(6) bekezdésével összhangban kell meghatározni azon termelők számára, amelyekről megállapították, hogy eleget tesznek az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott követelményeknek, azaz ahol ezek az exportáló termelők igazolják, hogy a piacgazdasági feltételek érvényesülnek a hasonló termékek gyártása és értékesítése tekintetében. Az egyszerűbb hivatkozás céljából e kritériumok röviden, összefoglalt formában a következők:

1) az üzleti döntések a piac jelzéseihez igazodnak, jelentősebb állami beavatkozás nélkül, a költségek pedig a piaci értékeket tükrözik;

2) a vállalat egyetlen átlátható számviteli nyilvántartást vezet, amelyet a nemzetközi számviteli standardoknak megfelelően független pénzügyi ellenőrzés alá vetnek, és amelyet minden területen alkalmaznak;

3) a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből eredő jelentős zavarok nem jelennek meg;

4) a csődre és tulajdonra vonatkozó jogszabályok stabilitást és jogbiztonságot garantálnak;

5) a valutaátváltás piaci árfolyamon történik.

21. Négy kínai exportáló termelői csoport kért piacgazdasági elbánást az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja alapján; ők a megadott határidőn belül válaszoltak az exportáló termelők piacgazdasági elbánás iránti kérelmét tartalmazó nyomtatványra. E csoportok egyike azonban ezt követően úgy döntött, nem működik együtt a vizsgálat során (ld. a fenti (11) preambulumbekezdést). Így mindössze a (89) preambulumbekezdésben felsorolt fennmaradó három kínai együttműködő exportáló termelő piacgazdasági elbánás iránti kérelmét vizsgálták meg. Mindhárom csoportban jelen voltak az érintett termék termelői és a termelőkkel kapcsolatban álló, valamint az érintett termék értékesítésében részt vevő vállalatok. A Közösség következetesen ellenőrzi, hogy a kapcsolatban álló vállalatok csoportja mint egész megfelel-e a piacgazdasági elbánás feltételeinek.

22. Az egyetlen kazahsztáni exportáló termelő kérte a piacgazdasági elbánást az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja alapján; ő a megadott határidőn belül válaszolt az exportáló termelők piacgazdasági elbánás iránti kérelmét tartalmazó nyomtatványra.

23. Az együttműködő exportáló termelők tekintetében a Bizottság felkutatott minden szükségesnek ítélt információt, és a piacgazdasági elbánás iránti kérelmükben benyújtott valamennyi szükségesnek ítélt információt ellenőrizte a szóban forgó vállalatok telephelyein.

1.1. A piacgazdasági elbánás meghatározása a kínai exportáló termelők tekintetében

24. A vizsgálat megállapította, hogy a piacgazdasági elbánás a (12) preambulumbekezdésben felsorolt kínai exportáló termelő egyikének sem adható meg, mivel a csoportok egyike sem felet meg az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjában előírt 1. feltételnek, ezen felül egyikük a 2. és egy másik a 3. feltételnek sem tett eleget. Ezenfelül az 1. és 2. feltételt sem teljesítő csoport esetében erősen kétséges maradt a 3. feltétel teljesítése is, a csoport mindenesetre nem nyújtotta be hiánytalanul a piacgazdasági elbánás iránti kérelem teljes dossziéját és a kérdőívre az érintett termék előállításában és/vagy értékesítésében részt vevő, vele kapcsolatban álló importőrök vonatkozásában adott válaszait.

25. Az 1. feltételnek egyik szóban forgó kínai vállalatcsoport sem tett eleget. Mindegyik vállalatcsoporttal kapcsolatban megállapították, hogy végső soron állami tulajdonban vannak, és nem tudnak elegendő bizonyítékkal szolgálni a vállalatirányítási döntésekbe való jelentős állami beavatkozás gyanújának eloszlatásához. Ennélfogva nem zárható ki, hogy a vállalatok jelentős állami ellenőrzés és befolyás alatt álltak.

26. Az egyik vállalatcsoport azon felül, hogy nem felelt meg az 1. feltételnek, nem tudta bizonyítani, hogy nem jelennek meg a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből eredő jelentős zavarok (3. feltétel), mivel a csoport egyik vállalata állami tulajdonú anyavállalatától kedvezményes fedezetlen kölcsönt kapott.

27. Egy másik vállalatcsoport továbbá azon felül, hogy nem felelt meg az 1. feltételnek, nem tudta bizonyítani, hogy nem jelennek meg a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből eredő jelentős zavarok, mivel a vizsgálati időszakban barterkereskedelem meglétét állapították meg. E vállalatcsoport nem tudta továbbá bizonyítani, hogy számos ellenőrzött egységének számláit a nemzetközi számviteli standardokkal összhangban függetlenül auditálták volna, mivel az anyavállalat – különösen az állóeszközök elértéktelenedésére tekintettel – nem alkalmazta a helyes és alapvető számviteli elveket, mely szabálysértést a vállalati pénzügyi ellenőrök elfogadták.

28. Ezenfelül ugyanennek a csoportnak legalább egy, az érintett termék értékesítésében részt vevő vállalata nem nyújtott be sem piacgazdasági elbánás iránti kérelmet, sem a kérdőívre adott válaszokat, amivel kétségessé tette a rendelkezésre bocsátott információk megbízhatóságát.

29. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy kifejtsék a fenti megállapításokkal kapcsolatos észrevételeiket. A két kínai exportáló termelői csoport nem nyújtott be olyan új bizonyítékokat, amelyek megváltoztathatnák a piacgazdasági elbánás elbírálása során tett megállapításokat.

30. A fentiek alapján egyik kínai exportáló termelői vállalatcsoport sem tudta bebizonyítani, hogy teljesíti az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott követelményeket, ezért nem részesülhet piacgazdasági elbánásban.

1.2. A piacgazdasági elbánás meghatározása az egyetlen kazahsztáni exportáló termelő tekintetében

31. Az egyetlen kazahsztáni exportáló termelő bizonyította, hogy eleget tesz az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjában szereplő követelményeknek, ennélfogva piacgazdasági elbánásban részesült. Az exportáló termelő és a közösségi gazdasági ágazat (ld. a (91) preambulumbekezdést) lehetőséget kapott, hogy megjegyzéseket fűzzön a piacgazdasági elbánás elbírálása során tett megállapításokhoz. A közösségi gazdasági ágazat nem nyújtott be olyan új bizonyítékokat, amelyek megváltoztathatnák a piacgazdasági elbánás elbírálása során tett megállapításokat.

2. Egyéni elbánás

32. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerint vám megállapítása esetén az említett cikk hatálya alá tartozó országok vonatkozásában az egész országra kiterjedő vámot vetnek ki, kivéve azokat az eseteket, amikor a vállalatok képesek bizonyítani, hogy az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében meghatározott valamennyi követelménynek megfelelnek.

33. Kína tekintetében, a piacgazdasági elbánásért folyamodó valamennyi exportáló termelő egyúttal egyéni elbánást is kérelmezett arra az esetre, ha nem adják meg számukra a piacgazdasági elbánást.

34. A rendelkezésre álló információk alapján megállapítást nyert, hogy egyetlen vállalatcsoport sem felel meg az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében meghatározott valamennyi, az egyéni elbánásra vonatkozó követelménynek. Megállapították ugyanis, hogy a vállalatok nem teljesíti az alaprendelet 9. cikke (5) bekezdésének c) pontjában meghatározott feltételt, amely szerint a részvények többségének magánszemélyek tulajdonában kell lennie, mivel, mint a (89) preambulumbekezdés kifejtette, mindegyik vállalatról kiderült, hogy végső soron állami tulajdonban van. Következésképpen kérelmeiket el kellett utasítani.

3. Rendes érték

3.1. Általános módszer

i. Globális reprezentativitás

35. A Bizottság a rendes érték meghatározása során először az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdésével összhangban megállapította, minden egyes érintett kazahsztáni és ukrán exportáló termelő esetében, hogy az érintett termék független vevőknek történő belföldi értékesítése reprezentatív, azaz a belföldi eladások összvolumene elérte az érintett termék a Közösségbe irányuló teljes exportjának legalább 5%-át.

ii. A terméktípusok összehasonlítása

36. Ezt követően a Bizottság azonosította az általános reprezentatív belföldi értékesítésekkel rendelkező exportáló termelők által a belföldi piacon eladott azon terméktípusokat, amelyek megegyeztek vagy közvetlenül összehasonlíthatóak voltak a közösségi kivitelre eladott típusokkal.

iii. Terméktípus-specifikus reprezentativitás

37. Minden egyes, az exportáló termelők által a belföldi piacon eladott és a Közösségbe irányuló exportra eladott terméktípussal közvetlenül összevethető terméktípus esetében megvizsgálták, hogy a belföldi eladások megfelelően reprezentatívak voltak-e az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában. Az adott terméktípus belföldi értékesítését megfelelően reprezentatívnak tekintették, ha az említett terméktípus vizsgálati időszak alatti, független fogyasztóknak történő teljes belföldi értékesítési mennyisége a Közösségbe exportált hasonló terméktípus teljes értékesítési mennyiségének legalább 5%-át tette ki.

iv. A rendes kereskedelmi forgalom kérdése

38. A Bizottság ezt követően megvizsgálta, hogy az egyes kazahsztáni és ukrán exportáló termelők a minden egyes terméktípusra vonatkozó, reprezentatív mennyiségekben történő belföldi értékesítései a rendes kereskedelmi forgalom keretén belülinek tekinthetők-e az alaprendelet 2. cikke (4) bekezdésének megfelelően. Ezt úgy állapították meg, hogy az egyes exportált terméktípusok esetében meghatározták a vizsgálati időszak folyamán független vásárlóknak értékesített nyereséges belföldi értékesítések arányát.

39. Azon terméktípusok esetében, ahol a belföldi piacon az eladások mennyiségének több mint 80%-a nem az egységnyi költség alatt történt, és ahol az eladási ár súlyozott átlaga nem volt kevesebb, mint a termelési költség súlyozott átlaga, illetve meghaladta azt, a rendes értéket terméktípusonként az adott típus valamennyi belföldi eladási árának súlyozott átlagaként állapították meg.

40. Ha egy terméktípus nyereséges értékesítése a típus teljes értékesítési mennyiségének 80%-át tette ki, vagy az alatt maradt, vagy amikor a típus súlyozott átlagára nem érte el az előállítási költséget, a rendes értéket a tényleges belföldi árra alapozták, amelyet kizárólag e típus nyereséges értékesítésének súlyozott átlagaként számítottak ki, feltéve, hogy ezen értékesítések elérték vagy meghaladták e típus teljes értékesítési mennyiségének a 10%-át.

41. Amennyiben bármelyik terméktípus nyereséges eladásainak mennyisége a típus teljes értékesítési mennyiségének kevesebb mint 10%-át tette ki, úgy ítélték meg, hogy a szóban forgó típus értékesített mennyisége nem elegendő ahhoz, hogy a belföldi ár megfelelő alapként szolgáljon a rendes érték meghatározásához.

42. Amikor egy bizonyos, egy exportáló termelő által értékesített terméktípus belföldi árait nem lehetett felhasználni a rendes érték megállapításához, más módszert kellett alkalmazni. Az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdése értelmében a Bizottság számtanilag képzett rendes értéket alkalmazott, a következők szerint:

43. A rendes értéket az értékesítési, általános és adminisztratív költségek (SGA-költségek) ésszerű összegének, valamint egy ésszerű haszonkulcsnak az egyes exportőrök exportált típusainak előállítási költségeihez történő hozzáadásával számították ki.

44. Az értékesítési, általános és adminisztratív költségeket és a nyereséget minden esetben az alaprendelet 2. cikkének (6) bekezdésében meghatározott módszerek szerint állapították meg. Ebből a célból a Bizottság megvizsgálta, hogy a belföldi piacon az egyes érintett exportáló termelők által felszámított értékesítési, általános és adminisztratív költségek és az elért nyereség megbízható adatoknak minősültek-e.

3.2. Analóg ország

45. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően az átalakulóban lévő gazdaságokban a piacgazdasági elbánásban nem részesülő exportáló termelők számára a rendes értéket egy piacgazdasági berendezkedésű harmadik országban (a továbbiakban: analóg ország) alkalmazott ár vagy számtanilag képzett érték alapul vételével kell meghatározni, vagy amennyiben ez nem lehetséges, bármely más ésszerű alapon.

46. A vizsgálat megindításáról szóló értesítésben Brazíliát tervezték kijelölni megfelelő analóg országként a Kínára és Kazahsztánra érvényes rendes érték meghatározásához, és felkérték az érdekelt feleket, hogy tegyék meg ezzel kapcsolatos észrevételeiket. Egyik érdekelt fél sem kifogásolta e javaslatot.

47. A Bizottság együttműködés céljából felvette a kapcsolatot az általa ismert brazíliai termelőkkel és ez követően más lehetséges analóg országok – India, Japán, Norvégia, Dél-Afrika és az USA– termelőivel. Az együttműködésre azonban csak norvégiai és egyesült államokbeli termelők mutatkoztak késznek. A három norvég vállalattól kapott információk alapján arra következtettek, hogy a szilíciumos mangán norvég belföldi piaca igen kicsi. Ezért a norvég piacot nem ítélték kellően reprezentatívnak a rendes értéknek Kína és Kazahsztán tekintetében történő meghatározása céljából.

48. Az egyetlen ismert egyesült államokbeli termelőnek kérdőívet küldtek ki, majd a termelőt és a válaszában ismertetett adatokat a helyszínen ellenőrizték. Az említett egyesült államokbeli termelő belföldi értékesítéseinek volumenéről megállapították, hogy az érintett termék a Közösségbe irányuló kínai és kazahsztáni kivitelének volumenével összehasonlítva jelentős és elegendően reprezentatív. Emellett az USA piaca nyitottnak tekinthető, mivel az importvám szintje alacsony (a legnagyobb kedvezményes vámtétel a FOB ár 3,9 %-a). A vizsgálat megállapította, hogy az USA piacára jelentős mennyiségű szilíciumos mangánt importáltak. Ezért az egyesült államokbeli piacot versenyzőnek és kellően reprezentatívnak ítélték a rendes értéknek Kína és Kazahsztán tekintetében történő meghatározása céljából.

49. Miután az érdekelt feleket felkérték, hogy tegyék meg ezzel kapcsolatos észrevételeiket, három érdekelt fél tiltakozott az USA mint analóg ország kiválasztása ellen. Egy kínai exportáló termelői csoport azzal érvelt, hogy először is az USA piacán nincs elegendő verseny, hiszen i) az együttműködő termelő az egyetlen termelő a belföldi piacon és ii) az USA piacára irányuló behozatal – a csoport állítása szerint – korlátozott, mivel az USA-ban dömpingellenes intézkedések vannak érvényben a világ fő termelő országaiból származó szilíciumos mangánra vonatkozóan. Másodsorban azt hozta fel, hogy a tény, miszerint az USA-beli termelő kapcsolatban áll az egyik panaszos termelővel, megkérdőjelezi a költségekre és az árra vonatkozó, általa rendelkezésre bocsátott információk megbízhatóságát és reprezentativitását. Harmadszor azzal érveltek, hogy számításba kellene venni, hogy a nyersanyaghoz való hozzáférés más az USA-ban, ahol a fő nyersanyagnak számító mangánércből nincs belföldi készlet, és más Kínában, ahol van. Negyedszer a csoport szerint Kína gazdasági fejlettségi szintjéhez közelebb álló ország jobban megfelelne analóg országként, mint az USA.

50. A kínai exportáló termelő úgy érvelt, hogy India vagy második helyen Ukrajna megfelelőbb választás lenne, elsősorban azért, mert a verseny és a piaci feltételek ezekben az országokban hasonlóbbak a Kínában fennálló helyzethez. Harmadik lehetőségként azt javasolta, hogy a rendes értéket Kína tekintetében a piacgazdasági elbánásban részesülő kínai termelők által szolgáltatott adatokra alapozva állapítsák meg. Végezetül, ha az USA lesz az analóg ország, akkor véleménye szerint kiigazításokat kell tenni a rendes értéken, hogy figyelembe vegyék a nyersanyaghoz való hozzáférés különbségeit, illetve a termelési költségek közötti –az USA-beli magasabb munka- és környezeti költségek miatt fennálló – különbségeket.

51. A két másik érdekelt fél észrevételei lényegükben nem tartalmaztak pluszinformációt a kínai exportáló termelő fenti megjegyzéseihez képest.

52. Indiával kapcsolatban a Bizottság számos indiai termelővel megpróbálta felvenni a kapcsolatot, ám a kezdeti pozitív visszajelzések ellenére végül nem került sor együttműködésre. Következésképpen Indiát nem lehetett analóg országnak választani. Ukrajna esetében a vizsgálat során magas szintű dömping meglétét állapították meg (ld. a (89) preambulumbekezdést). A kialakult gyakorlat szerint az ilyen dömpinget folytató ország nem választható ki megfelelő analóg országnak. A harmadik javaslat esetében (a rendes értéket Kína tekintetében a piacgazdasági elbánásban részesülő kínai termelők által szolgáltatott adatokra alapozva állapítsák meg) elegendő annyit megjegyezni, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja pontosan előírja, hogy „piacgazdasági berendezkedésű harmadik országot” kell felhasználni, és az együttműködés kínai termelők közül egyet sem ítéltek piacgazdasági elbánásban részesíthetőnek.

53. Az USA analóg országként való kiválasztását ellenző érvekkel kapcsolatban az alábbiakat kell rögzíteni: először a helyi piac állítólagos versenyhiányával kapcsolatban, mint azt a (89) preambulumbekezdésben említették, a vizsgálat megállapította, hogy bár az együttműködő egyesült államokbeli termelő az egyetlen helyi termelő, az USA-ba jelentős mennyiségben importáltak szilíciumos mangánt. A behozatal mennyisége valójában a vizsgálati időszakban nagyobb volt, mint az együttműködő egyesült államokbeli termelő belföldi értékesítései. Ezzel összefüggésben azt is meg kell jegyezni, hogy a szóban forgó termékkel kapcsolatban érvényben lévő kereskedelmi védintézkedések nem zárják ki egy adott ország analóg országként való kiválasztását, mivel a dömpingellenes intézkedések célja éppen az, hogy helyreállítsák a szóban forgó piacon a tisztességes versenyt.

54. Az állítást, miszerint az egyesült államokbeli együttműködő vállalat és az európai termelő közötti kapcsolat hatással lenne a benyújtott adatok megbízhatóságára, a vizsgálat megállapításai nem támasztják alá. Nem találtak arra utaló jelet, hogy a kapcsolat torzító hatással lett volna az egyesült államokbeli termelő áraira, termelési költségeire és nyereségességére, a Bizottság pedig a vizsgálat szempontjából kielégítőnek találta a benyújtott adatok pontosságát és megbízhatóságát.

55. Végezetül a nyersanyagokkal és a költségkülönbséggel kapcsolatos érveket is megvizsgálták. A szilíciumos mangán előállítása során az együttműködő egyesült államokbeli vállalat által felhasznált fő nyersanyag (mangánérc) árát összehasonlították a kínai vállalatok által a mangánércért fizetett árral és nem találtak jelentős különbséget. Ezenfelül meg kell jegyezni, hogy a kínai együttműködő termelők a szükséges mangánérc-mennyiség egy részét ugyancsak importálták. Ezért ezt az érvelést a kiigazítás iránti kérelemmel együtt elutasították.

56. Az egyéb tényezők – a gazdasági fejlettség szintje, vagy a munka- és környezeti költségek alakulása – tekintetében az érdekelt fél nem tudta állítását megfelelő bizonyítékokkal alátámasztani, és e tényezőket nem ítélték a tárgyhoz tartozónak annak megállapítása során, hogy az USA megfelelő analóg ország-e, illetve hogy kiigazítást ítéljenek szükségesnek a rendes érték tekintetében. Megjegyzendő, hogy mivel a költségek és az árak általában nem tekinthetők a rendes érték meghatározása alapjának az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének hatálya alá tartozó országok vonatkozásában, az ilyenfajta összehasonlítás valójában hátráltatja az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontjában meghatározott módszer alkalmazását.

57. A fentiekre tekintettel úgy határoztak, hogy az USA az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontjával összhangban megfelelő analóg ország.

3.3. Kínai Népköztársaság

58. Az USA analóg országként való kiválasztása után és az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően a kínai exportáló termelők esetében – amelyek közül egy sem részesült piacgazdasági elbánásban – a rendes értéket az egyetlen egyesült államokbeli együttműködő termelőtől kapott ellenőrzött információk alapján állapították meg.

59. A (89)–(89) preambulumbekezdésben ismertetett általános módszert alkalmazták az analóg országbeli együttműködő termelő esetében. Mivel az együttműködő egyesült államokbeli termelő belföldi szilíciumos mangán eladása a vizsgálati időszak alatt nem a rendes kereskedelmi forgalom keretében történt, a rendes értéket az alaprendelet 2. cikke (3) bekezdésének megfelelően állapították meg. A rendes érték megállapításához felhasznált haszonkulcsot az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdése b) pontja szerint határozták meg, az azonos általános termékkategória esetében az egyesült államokbeli termelőre alkalmazott haszonkulcs alapján. Az együttműködő egyesült államokbeli termelő SGA-költségeit alkalmazták a vizsgálati időszak alatti valamennyi belföldi értékesítésre.

3.4. Kazahsztán

60. A (89)(89)preambulumbekezdésben ismertetett általános módszert alkalmazták az egyetlen kazahsztáni exportáló termelő esetében, amely piacgazdasági elbánásban részesült. A korlátozott belföldi eladásokra való tekintettel a rendes értéket az alaprendelet 2. cikke (3) bekezdése alapján állapították meg. E tekintetben megállapították, hogy a hasonló termék a Kazchrome általi belföldi eladása nem volt reprezentatív, és hogy az azonos általános termékkategória e termelő általi belföldi eladásaira nem a rendes kereskedelmi forgalom keretében került sor. Ennélfogva az SGA-költségek összegét és a rendes érték megállapításához használt nyereséget kezdetben az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésével összhangban az ezen összegek az együttműködő ukrán termelők által a hasonló termék belföldi eladásai során elért súlyozott átlagárra alapozva állapították meg. A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az exportáló termelő azzal érvelt, hogy az SGA-költségek és a nyereség megállapítására használt módszer nem volt megfelelő, mivel az együttműködő ukrán exportáló termelők esetében jelentős mértékű dömpinget állapítottak meg. A kazahsztáni exportáló termelő pedig azt állította, hogy az analóg országban megállapított SGA és a nyereség összegét kellene alkalmazni. Ezen észrevételeket követően megállapították, hogy e körülmények között valóban nem helyénvaló az ukrán termelők nyereségét felhasználni. Ezért az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdése szerint újravizsgálták, minek az alapján lehet megállapítani az SGA-összegeket és a nyereséget. E tekintetében felmérték, hogy a vállalat az SGA-ra és a nyereségre vonatkozó adatainak bármelyikét fel lehet-e használni a megfelelő összeg megállapításához. Mivel úgy ítélték meg, hogy a vállalat piaci feltételekkel működik, és a kazahsztáni vállalat belföldi piaci helyzetének a lehető legpontosabb tükrözése érdekében úgy határoztak, hogy az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdése bevezető fordulatában a szilíciumos mangán nem kapcsolatban álló és kapcsolatban álló vevők számára történő belföldi értékesítéseinek súlyozott átlag SGA-költségeit és nyereségét veszik alapul. E tekintetben megjegyzendő, hogy a kapcsolatban nem álló és a kapcsolatban álló vevők számára történő belföldi értékesítéseinek SGA-költségei és nyeresége majdnem azonos szinten voltak, ami azt mutatja, hogy ezek egyikére sem volt hatással a kapcsolat. Emellett megállapították, hogy a belföldi értékesítések a rendes kereskedelmi forgalom keretében történtek, meglehetősen jelentős szinten (a Közösségbe irányuló szilíciumos mangán exportmennyiség 2,8%-a). Mivel az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének bevezető fordulata a vállalat a rendes kereskedelmi forgalomban történő belföldi értékesítése saját SGA-költségeinek és nyereségének használatát részesíti előnyben, az analóg országbeli termelő adatainak felhasználására irányuló kérelmet elutasították.

3.5. Ukrajna

61. A fenti (89)–(89) preambulumbekezdésben ismertetett általános módszert alkalmazták mindhárom ukrán exportáló termelő esetében. Az eladások többsége esetében meg kellett állapítani a rendes értéket, mivel összehasonlítható terméket nem értékesítettek elegendő mennyiségben. Az SGA-költségek összege és a rendes érték megállapításához használt nyereség az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdése b) pontjával összhangban a vállalatok az azonos általános termékkategória termelésére és a rendes kereskedelmi forgalom során történő értékesítésre vonatkozó tényleges adatokon alapult.

4. Exportár

62. Az exportáló termelők közösségi exportjukat közvetlenül, független vásárlók számára vagy Közösségen kívüli, kapcsolatban álló vagy kapcsolatban nem álló kereskedelmi vállalatoknak értékesítették.

63. Azokban az esetekben, amikor a Közösségbe irányuló exportot közvetlenül független vásárlóknak, vagy a Közösségen kívüli kapcsolatban nem álló kereskedelmi vállalatokon keresztül értékesítették, az exportárakat az érintett termékért ténylegesen fizetett vagy fizetendő árak alapján állapították meg, az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdésével összhangban.

64. Amennyiben az exportértékesítéseket egy harmadik országbeli kapcsolatban álló kereskedelmi vállalaton keresztül végezték, az exportárat az első független közösségi fogyasztó által az e kapcsolatban álló kereskedőknek fizetett viszonteladási ár alapján határozták meg.

4.1. Kínai Népköztársaság

65. Mivel az együttműködő kínai exportáló termelők egyike sem részesült piacgazdasági elbánásban/egyéni elbánásban, az exporteladásaikra vonatkozó adatokat nem használták fel az egyéni dömpingkülönbözet megállapításhoz, hanem csak az egész országra kiterjedő vám kiszámításához, az alábbi, (89) preambulumbekezdésben ismertetettek szerint.

66. Mindhárom együttműködő kínai exportáló termelői csoport a Közösségbe irányuló valamennyi exporteladása közvetlenül a közösségi független fogyasztók részére történt. Az exportárakat ezért az említett független vevők által az érintett termékért ténylegesen fizetett vagy fizetendő árak alapján határozták meg.

4.2. Kazahsztán

67. Az egyetlen együttműködő exportáló termelő egy harmadik országbeli, kapcsolatban álló kereskedelmi vállalaton keresztül exportálta az érintett terméket a Közösségbe. Ezért e vállalat exportárát az első független közösségi vásárló által az e kereskedőnek fizetett viszonteladói ár alapján határozták meg.

4.3. Ukrajna

68. Két ukrán exportáló termelő kizárólag egy Közösségen kívüli, harmadik országbeli, kapcsolatban nem álló kereskedelmi vállalatokon keresztül exportált a Közösségbe, a harmadik ukrán exportáló termelő pedig az érintett termék a Közösségbe irányuló exporteladásának egy részét egy ukrán független kereskedelmi vállalat útján valósította meg. Az exportárat mindkét esetben a Közösségbe irányuló exportra a kereskedelmi vállalatnak történő értékesítéskor a termék után ténylegesen fizetett vagy fizetendő exportár alapján állapították meg.

69. A harmadik exportáló termelő eladásainak egy része kapcsolatban álló vállalatok láncán, végső soron egy harmadik országbeli kapcsolatban álló kereskedőn keresztül történt. Ezekben az esetekben az exportárat e kapcsolatban álló kereskedelmi vállalat közösségi független vevőknek történő viszonteladási árai alapján állapították meg

5. Összehasonlítás

70. A rendes érték és az exportárak közötti összehasonlítást gyártelepi alapon és ugyanezen a kereskedelmi szinten végezték el. A rendes érték és az exportárak tisztességes összehasonlításának biztosítása céljából az árat és az árak összehasonlítását befolyásoló eltéréseket megfelelő kiigazítások formájában az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésével összhangban figyelembe vették.

71. Ennek alapján valamennyi vizsgált kazahsztáni és ukrán exportáló termelő számára megítélték az alkalmazható és indokolható engedményeket a kereskedelmi szint, a fuvarozási, biztosítási, anyagmozgatási, rakodási és mellékköltségek, a csomagolási és hitelköltségek és az értékesítés utáni költségek (biztosíték/garancia) különbségeire.

72. A fenti 60 bekezdésben ismertetett módszerrel a kazahsztáni exportáló termelő esetében a rendes érték megállapítására felhasznált SGA magában foglalták a belföldi fuvar- és biztosítási díjakat. Ezért bár e tekintetben nem érkezett kérelem, hivatalból kiigazításokat tetten a rendes értékkel kapcsolatban a 2. cikk (10) bekezdése e) pontja szerint az SGA a belföldi fuvar- és biztosítási díjakkal való csökkentése érdekében.

73. Az egyetlen kazahsztáni együttműködő exportáló termelő, a Kazochrome jelezte, hogy a vele kapcsolatban álló svájci kereskedővel, az ENRC-vel együtt „egyetlen kereskedelmi egységet” alkotott. Azt állította, hogy ennélfogva, míg az exportár megállapításához a kereskedő eladási árát kellene felhasználni, nem kell kiigazításokat tenni a fuvarozási költségek, az SGA-költségek és a kereskedelmi haszon tekintetében.

74. Az állítást megfelelően kivizsgálták. Megállapítást nyert, hogy az ENCR és a Kazchrome bár kapcsolatban állnak egymással, különböző jogi személyek. E két egység továbbá vevő-eladó kapcsolat alapján működött együtt. Következésképpen a Kazochrome Közösségbe irányuló eladásai terén az ENRC hasonló szerepet töltött be, mint egy jutalékos alapon dolgozó ügynök. Ezenfelül megállapították, hogy mivel a Kazochrome a Közösségbe irányuló összes eladása az ENRC-n keresztül történt, ez a kereskedő nem képezi részét a Kazochrome belföldi eladási láncának. Arra a következtetésre jutottak továbbá, hogy az exportár kiigazításának a gyártól a fuvarozási költségekre is ki kellene terjednie, figyelembe véve az eladások különböző körülményeit annak érdekében, hogy biztosítsák az exportár és a rendes érték közötti tisztességes összehasonlítást gyártelepi árszinten.

75. Ennélfogva a panaszt el kellett utasítani, és az exportár kiigazítását a jutalék esetében az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése i) pontjával, a fuvarozás esetében az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése e) pontjával összhangban megtették. A jutalék szintjét az ilyen feladatok meglétét kiemelő közvetlen bizonyítékok alapján számították ki. Ebben az összefüggésben, a jutalék számításakor azokat az SGA-költségeket vették figyelembe, amelyek az ENRC-nél jelentkeztek a Kazchrome által előállított érintett terméknek az eladása céljából, valamint figyelembe vettek egy megfelelő haszonkulcsot, amelyet ezúttal a vizsgálat során együttműködő kapcsolatban nem álló importőr jelentésére alapoztak.

76. A végső soron harmadik országbeli kapcsolatban álló kereskedő útján értékesítő ukrán termelő esetében (ld. a (89) preambulumbekezdést), amely értékesítései nagy részét kapcsolatban álló kereskedőn keresztül intézi, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontjával összhangban a jutalék tekintetében kiigazították az exportárat azokban az esetekben, amikor az értékesítés e kapcsolatban álló kereskedőn keresztül történt, mivel e kapcsolatban álló kereskedő feladatai hasonlítanak egy jutalékos alapon dolgozó ügynök feladataihoz. Az érintett vállalatról (NFP) és a szóban forgó kapcsolatban álló kereskedőről (Steelex SA) megállapították, hogy azok különálló jogi személyek és közvetve vagy közvetlenül vevő-eladó kapcsolat alapján működnek együtt. A Közösségbe irányuló eladásokért ezen felül a Steelex SA jutalékot kapott. A jutalék szintjét az ilyen feladatok meglétét kiemelő közvetlen bizonyítékok alapján számították ki a közösségi intézmények. Ebben az összefüggésben azokat az SGA-költségeket vették figyelembe, amelyek a Steelex SA-nál jelentkeztek az NFP által előállított érintett terméknek az eladása céljából, valamint figyelembe vettek egy, a vizsgálat során együttműködő kapcsolatban nem álló importőr jelentésére alapozott megfelelő haszonkulcsot. Az NFP továbbá Közösségbe irányuló eladásai egy részét egy másik harmadik országbeli kapcsolatban nem álló kereskedőn keresztül intézte. Ezen eladások esetében, a Steelex SA jutalékán felül, ésszerűnek találták, hogy a kapcsolatban nem álló kereskedő jutaléka tekintetében az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése i) pontjával összhangban kiigazítást tegyenek, mivel e kereskedő feladatai hasonlítanak egy jutalékos alapon dolgozó ügynök feladataihoz. E jutalékot a szóban forgó eladások kiszámított árrése alapján állapították meg.

77. Egy ukrán exportáló termelő a valutaátváltásokra vonatkozóan kért kiigazítást az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése j) pontjának értelmében. E kérelmet a számla időpontjának átváltási árfolyama és a kifizetés napjának az átváltási árfolyama közötti ingadozásra alapozták. E tekintetben fontos hangsúlyozni, hogy az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése j) pontjával összhangban a számlázás időpontja tekintendő az eladás időpontjának, és az alkalmazandó átváltási árfolyamnak az eladás időpontjában érvényes értéket kell tekinteni. Ezért ezt a kérelmet el kellett utasítani.

6. Dömpingkülönbözetek

6.1. Kínai Népköztársaság

78. Mivel egyik együttműködő kínai exportáló termelő sem részesült piacgazdasági vagy egyéni elbánásban, Kína egészére az egész országra kiterjedő dömpingkülönbözetet számoltak ki, a valamennyi – együttműködő és együtt nem működő – exportőrcsoport CIF-értékére vonatkozó súlyozó tényező felhasználásával.

79. E célból az alaprendelet 2. cikke (11) és (12) bekezdésének megfelelően a dömpingkülönbözet megállapítására először az együttműködő kínai exportáló termelő esetében, a terméktípusonkénti, fentiek szerint meghatározott rendes érték súlyozott átlagának és a terméktípusonkénti, fentiek szerint meghatározott exportár súlyozott átlagának összehasonlítása alapján került sor.

80. Megjegyzendő, hogy a Kínából származó behozatalok rendes és alacsony széntartalmú szilíciumos mangánt is magukban foglaltak. Az együttműködő termelő azonban az analóg országban csak a rendes széntartalmú szilíciumos mangánt állította elő. Ezért az összehasonlítás során csak e közönséges terméktípusra vonatkozó adatokat használták fel.

81. Másodszor az alaprendelet 18. cikke (1) bekezdésével összhangban valamennyi, együtt nem működő exportáló termelő vonatkozásában a rendelkezésre álló tények alapján állapították meg a dömpingkülönbözetet.

82. Az együtt nem működő exportáló termelők dömpingkülönbözetének megállapítása céljából először az együttműködés hiányának mértékét állapították meg. E célból összehasonlították az együttműködő kínai exportáló termelők által jelentett, a Közösségbe irányuló exportmennyiséget az Eurostat a Kínából származó behozatalra vonatkozó behozatali statisztikáival. Az összehasonlítás kimutatta, hogy az együttműködés szintje alacsony volt, mivel az együttműködő termelők exportja a vizsgálati időszakban a Kínából a Közösségbe irányuló összimportnak kevesebb mint 29%-át tette ki.

83. Ennélfogva az együtt nem működő kínai exportáló termelők exportmennyiségeinek dömpingszintjét a rendes széntartalmú szilíciumos mangánra az együttműködő exportáló termelők esetében megállapított legmagasabb dömpingkülönbözet alapján határozták meg. E megközelítést helyénvalónak ítélték, mivel nem mutatott semmi arra, hogy az együtt nem működő termelők bármelyike alacsonyabb szinten dömpingelt volna, mint az együttműködő exportáló termelők. Végül az egész országra kiterjedő átlagos dömpingkülönbözetet számoltak ki, melyhez súlyozó tényezőként az összes – együttműködő és együtt nem működő – exportőri csoport CIF-értékét alkalmazták. Ennek alapján az egész országra kiterjedő dömpingkülönbözetek a CIF közösségi határparitásos ár százalékában kifejezve, a vámfizetés nélkül: 60,1%.

6.2. Kazahsztán

84. A panasz, az együttműködő exportáló termelő által nyújtott információk és más statisztikai adatok alapján kiderült, hogy az OJSC Kazchrome az egyetlen kazahsztáni szilíciumos mangán exportáló termelő. Mivel semmi nem mutatott arra, hogy bármely exportáló termelő szándékosan megtagadta volna az együttműködést, helyénvalónak ítélték, hogy a maradvány dömpingkülönbözetet az OJSC Kazchrome esetében megállapított szinttel azonos szinten állapítsák meg.

85. A megállapított dömpingkülönbözetek tehát a közösségi CIF-határparitáson, vámfizetés nélküli ár százalékában kifejezve a következők:

86. OJSC Kazchrome: 6,5 %;

87. Az összes többi vállalat: 6,5 %.

6.3. Ukrajna

88. A panasz, az exportáló termelők által nyújtott információk és más statisztikai adatok alapján azt a következtetést vonták le, hogy Ukrajna esetében az együttműködés szintje meghaladta a 80%-ot. Ennélfogva helyénvalónak ítélték, hogy a maradvány dömpingkülönbözetet az érintett országbeli együttműködő exportáló termelő esetében megállapított legmagasabb dömpingkülönbözet szintjén határozzák meg.

89. Ennek alapján a megállapított dömpingkülönbözetek a közösségi CIF-határparitáson, vámfizetés nélküli ár százalékában kifejezve a következők:

90. PJSC Nikopol Ferroalloys Plant: 39,1%;

91. JSC Stakhanov Ferroalloys Plant: 53,4%;

92. OJSC Zaporozhye Ferroalloys Plant: 56,7%;

93. Az összes többi vállalat: 56,7%.

D. KÁR

1. Általános háttér

94. 1998-ban a 495/98/EK tanácsi rendelet[3] dömpingellenes intézkedéseket vezetett be a Kínából és Ukrajnából származó szilíciumos mangán behozatalára. Ezek az intézkedések 2003. március elején hatályukat vesztették. Ennélfogva a figyelembe vett időszak kezdeti szakaszában intézkedések voltak érvényben az érintett országok közül kettőből származó behozatalra vonatkozóan. Ezt a kárelemzés során figyelembe vették. Mint az alábbi (118) preambulumbekezdésben szerepel, a nyereségesség alakulása egyértelműen azt mutatja, hogy a dömpingellenes intézkedések 2003. márciusi hatályvesztése nem gyakorolt jelentős hatást a közösségi gazdasági ágazat helyzetére az azt követő időszakban. Ezért arra következtettek, hogy a néhány érdekelt fél panaszával szemben a 2002-es évet lehet a (93)–(141) preambulumbekezdésben szereplő mutatók számításának alapjául venni.

95. A szilíciumos mangán az acélgyártás igen fontos nyersanyaga. Az acélkereslet 2003 végétől 2004 első feléig világszerte, de különösen Ázsiában megnőtt. Ez a szilíciumos mangán ázsiai előállításának elégtelenségével kombinálva a szilíciumos mangán iránti megnövekedett globális kereslethez vezetett, továbbá korábban nem tapasztalt áremelkedéshez 2004-ben. A kárelemzés során tekintettel voltak e szokatlan körülményekre annak biztosítása érdekében, hogy ezek ne torzítsák a kárhelyzet képét.

2. A közösségi termelés és a közösségi gazdasági ágazat

96. A Közösségen belül a hasonló terméket öt termelő állítja elő. Következtetésképpen az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése értelmében ezen öt közösségi termelő termelése tekintendő a teljes közösségi termelésnek.

97. Az öt közösségi termelő közül az eljárás megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül összesen négy (a panaszos szövetség tagjai) jelezte, hogy érdekelt az eljárásban való együttműködésben, és működött együtt megfelelően a vizsgálat során. Megállapítást nyert, hogy a négy termelő a hasonló termék teljes közösségi termelésének jelentős hányadát, jelen esetben több mint 88%-át képviselik. Az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése és 5. cikkének (4) bekezdése értelmében a négy együttműködő termelő alkotja a közösségi gazdasági ágazatot, és a továbbiakban közösségi gazdasági ágazatként hivatkoznak rájuk. A fennmaradó közösségi termelőre „másik közösségi termelőként” fognak hivatkozni. E másik közösségi termelő nem tett ellenvetést a panasszal kapcsolatban.

3. Közösségi fogyasztás

98. A közösségi fogyasztást a közösségi gazdasági ágazat saját termelésének mennyisége, az Eurostat a közösségi piac import- és exportvolumenére vonatkozó adatai és – a másik közösségi termelő esetében – a közösségi gazdasági ágazat termelőinek becslései alapján állapították meg.

99. A vizsgálati időszakban az érintett és a hasonló termék közösségi piaca mintegy 914 000 tonna volt, 9%-kal magasabb a 2002-es szintnél. A figyelembe vett időszakban a fogyasztás egy 2004-es csúcspontig nőtt, ekkor a 2002-es szintnél 14%-kal volt magasabb, majd a következő két évben visszaesett.

[pic]

4. Behozatal az érintett országokból

a) Az érintett behozatal hatásainak összesített értékelése

100. A Bizottság megvizsgálta, hogy az érintett országokból származó behozatalt összesítve kell-e vizsgálni, az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésében említett kritériumok alapján.

101. Az összes érintett ország tekintetében tapasztalt dömpingkülönbözet meghaladta a de minimis értéket, a behozatal mennyisége egyikük esetében sem volt elhanyagolható, az összesített értékelést pedig mind az érintett országokból behozott termékek, mind a hasonló közösségi termékek közötti versenyfeltételek szempontjából megfelelőnek ítélték meg. E hasonló versenyfeltételeket igazolta az a tény, hogy az érintett országokból importált érintett termék és a közösségi gazdasági ágazat által gyártott és a közösségi piacon értékesített hasonló termék hasonló volt, és forgalmazásuk ugyanazokon a kereskedelmi csatornákon keresztül történt. Ezenfelül valamennyi importmennyiség nagy volt, és jelentős piaci részesedésnek felelt meg. Azonban mivel az Ukrajnából származó import esetében nem volt alákínálás (ld. a (104) preambulumbekezdést) az Ukrajnából származó importot külön kell értékelni.

102. A kazahsztáni exportáló termelő fenntartotta, hogy Kazahsztánt a kárfelmérés szempontjából nem szabad Kínával együtt kezelni, ellentétes piaci magatartásuk miatt. Ez az exportáló termelő többek között azzal érvelt, hogy a kazahsztáni importvolumen, érték és közösségi piaci részesedés alakulása és a termékösszetétel különbözött a többi érintett országétól. Erre figyelemmel elismerik, hogy a figyelembe vett időszakban az importvolumen általánosságban és Kazahsztán piaci részesedése csökkent (ez utóbbi 5,8 % volt 2002-ben és 4,6% a vizsgálati időszakban). A kazahsztáni import volumene és piaci részesedése azonban a figyelembe vett időszak alatt viszonylag változatlanul olyan szinten volt, amelyet nem lehet jelentéktelennek tekinteni. Ezenfelül a vizsgálat megállapította, hogy a kazahsztáni behozatal árainak alakulása jelentősen nem különbözik a többi érintett ország importáraitól. Ezért és a (73)–(75) preambulumbekezdés megállapításaira is tekintettel nem lehet azt a következtetést levonni, hogy Kína és Kazahsztán piaci viselkedése ellentétes lenne, tehát a kérelmet elutasították.

103. A fentire tekintettel úgy ítélték meg, hogy az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdésében megszabott minden kritérium teljesült Kína és Kazahsztán tekintetében. Az e két érintett országból származó behozatalt ezért összesítve vizsgálták, az Ukrajnából származó behozatalt pedig külön.

b) Volumen

104. Az érintett termék a Kínából és Kazahsztánból származó, a Közösségbe irányuló behozatali mennyisége a 2002-es mintegy 48 000 tonnáról egyenletesen nőtt 2004-ig 162 000 tonnára, majd a vizsgálati időszakban 96 000 tonnára csökkent. 2002 és a vizsgálati időszak között ezen érintett országokból származó importvolumen 99%-kal nőtt.

[pic]

105. Az érintett termék Ukrajnából származó, a Közösségbe irányuló behozatali mennyisége a 2002-es 154 000 tonnáról 2003–2004-re kismértékben, 138 000 tonnára csökkent, majd 2005-ben 180 000 tonnára, a vizsgálati időszakban 210 000 tonnára nőtt. 2002 és a vizsgálati időszak között az érintett országból származó importvolumen 36%-kal nőtt.

[pic]

c) Piaci részesedés

106. A Kínából és Kazahsztánból származó behozatal piaci részesedése 2002-ben 5,8%-os volt. Ez 2003-ban és 2004-ben nőtt, ez utóbbi évben elérve a 17,0 %-ot. 2005-ben a piaci részesedés kis mértékben, 15,5%-ra, a vizsgálati időszakban pedig 10,4%-ra csökkent. Összességében 2002 és a vizsgálati időszak között a piaci részesedés 4,6 százalékponttal nőtt, a 2002-es szintnek majdnem a kétszeresére.

107. Az Ukrajnából származó behozatal piaci részesedése 2002-ben 18,5%-os volt. Ez 2003-ban és 2004-ben nőtt, ez utóbbi évben elérve a 14,4 %-ot. 2005-ben a piaci részesedés , 19,5 %-ra, a vizsgálati időszakban pedig 23,0 %-ra nőtt. Összességében 2002 és a vizsgálati időszak között a piaci részesedés 4,5 százalékponttal nőtt.

d) Árak

i. Az árak alakulása

108. 2004-ben a szokatlanul magas kereslet és alacsony kínálat miatt (ld. a 89 preambulumbekezdést) a szilíciumos mangán ára világszerte kivételes szintre emelkedett. Ez tükröződött az érintett országokból származó behozatal 2004-es, és részben 2005-ös áraiban. Ez azonban nem volt hatással a vizsgálati időszak alatti árakra. Összességében az érintett termék Kínából és Kazahsztánból származó behozatalának átlagára 2002 és a vizsgálati időszak között 22%-kal nőtt, míg az érintett termék Ukrajnából származó behozatalának átlagára ugyanebben az időszakban 8%-kal.

ii. Áralákínálás

109. Modellek közötti összehasonlítást végeztek az exportáló termelő és a közösségi gazdasági ágazat átlagos közösségi eladási ára között. E célból a közösségi gazdasági ágazat kapcsolatban nem álló fogyasztóinak az árait hasonlították össze az érintett országok együttműködő exportáló termelőinek áraival. A kereskedelem szintje és a termékek minősége közötti különbségek figyelembe vétele miatt adott esetben kiigazításokat kellett tenni.

110. Az összehasonlítás kimutatta, hogy a vizsgálati időszak alatt a Kínából és Kazahsztánból származó, a Közösségben értékesített szilíciumos mangán alákínált a Közösség árainak 4,5%-kal, következésképp súlyozott átlagalapon 4,5%-kal. Az Ukrajnából származó behozatal árai a közösségi gazdasági ágazat áraival összehasonlítható szinten voltak (vagyis alákínálásra nem került sor).

111. Annak biztosítása érdekében, hogy az alákínálás kiszámításának árait a kereskedelem azonos szintjével lehessen összehasonlítani, a közösségi gazdasági ágazat gyártelepi árait az importált áruk a Közösség fizikai területére való belépésükkor számított árával hasonlították össze, amelyet a kirakodási és vámkezelési költségekkel megfelelően kiigazítottak. Az egyik érdekelt fél vitatta a kazahsztáni vállalat esetében alkalmazott módszert, mivel az importár kiszámításának alapját szerinte az EU kikötőiben történő vámkezelés CIF árainak kellene képeznie, nem pedig az importált áruk a Közösség fizikai területére való belépésükkor számított árának (mely ez esetben Litvánia szárazföldi határa). Nem mutattak be meggyőző bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy e vállalat esetében más módszert kellene alkalmazni. Épp ellenkezőleg, meg kell jegyezni, hogy a kazahsztáni import vámkezelési pontján számított CIF-árak jelentős fuvarköltségeket foglalnak magukban, amelyek azután merültek fel, hogy az áruk Litvániánál átlépték a Közösség határát, és azok összehasonlítása a közösségi gazdasági ágazat gyártelepi áraival hátrányosan megkülönböztetné az utóbbit, mivel a gyártelepi árak semmilyen fuvarköltséget nem tartalmaznak. Ennélfogva úgy ítélték meg, hogy az alkalmazott módszer a legmegfelelőbb, következésképpen a panaszt elutasították.

5. A közösségi gazdasági ágazat helyzete

112. Az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése alapján a Bizottság minden olyan lényeges gazdasági tényezőt és mutatót megvizsgált, amely hatást gyakorol a közösségi gazdasági ágazat helyzetére.

a) Termelés

113. A közösségi gazdasági ágazat termelése a 2002-es 241 000 tonnás szintről 2004-ben érte el csúcsát, 255 000 tonnát (a 89 preambulumbekezdésben leírt kivételes keresletnek köszönhetően), majd 2005-ben csökkent és a vizsgálati időszakban kis mértékben nőtt. Összességében a figyelembe vett időszakban a termelés 6%-kal csökkent,a vizsgálati időszakra mintegy 226 000 tonnát tett ki. Megjegyzendő, hogy az egyik közösségi termelő szilíciumos mangántermelését 2003-ban és a vizsgálati időszak nagy részében beszüntette.

[pic]

b) Kapacitás és kapacitáskihasználtsági mutatók

114. A közösségi gazdasági ágazat termelési kapacitása stabilan 325 000 millió tonna körül volt a figyelembe vett időszakban.

[pic]

115. A kapacitáskihasználás 2002-ban 74%-os volt. 2003-ban 68%-ra csökkent 2004-ben ismét 79%-ra emelkedett, a vizsgálati időszakban 69%-ra csökkent. Ez a termelési volumenek a 107 preambulumbekezdésben leírt változatait tükrözi.

c) Készletek

116. A közösségi gazdasági ágazat zárókészleteinek szintje 2003-ban 45%-kal csökkent, ám 2004-ben visszatért majdnem a 2002-es szintre. A készletek 2003 végi drámai esése a 89 preambulumbekezdésben említett kivételes keresletnövekedésnek volt betudható. A zárókészletek ezután 2005-ben 22%-kal nöttek, majd a vizsgálati időszakban jelentős mértékben, a 2002-es szint 30%-ára estek. A zárókészletek összességében vett esésének oka az volt, hogy a közösségi gazdasági ágazat EK-eladásai összességükben stabilak maradtak (ld a (111) preambulumbekezdést), a termelés a 107 preambulumbekezdésben leírt csökkenése ellenére.

[pic]

d) Értékesítési mennyiség

117. A közösségi gazdasági ágazat saját termelésének a kapcsolatban nem álló fogyasztók számára történő értékesítési mennyisége a közösségi piacon a vizsgálati időszakban 227 000 tonna volt, akárcsak 2002-ben. A 2003-as és a 2005-ös értékesítési mennyiségek azonban 6, illetve 8%-kal alacsonyabbak voltak. 2004-ben az értékesítési mennyiség a 89 preambulumbekezdésben kifejtett okokból több volt, mint a 2002-es, és a vizsgálati időszak alatti szint 104%-a volt.

[pic]

c) Piaci részesedés

118. A közösségi gazdasági ágazat piaci részesedése a 2002-es 27,2%-ról 2003-ra 24,2%-ra csökkent, majd 2004-ben ismét 24,8%-ra emelkedett. 2005-ben piaci részesedése ismét 22,6%-ra csökkent. A vizsgálati időszakban 24,9%-ra nőtt. A figyelembe vett időszakban a közösségi gazdasági ágazat piaci részesedése 2,3 százalékponttal csökkent.

[pic]

f) Növekedés

119. 2002 és a vizsgálati időszak között, amikor a közösségi fogyasztás 9 százalékponttal emelkedett, a közösségi gazdasági ágazat közösségi piacon elért értékesítési volumene nem növekedett, piaci részesedése 2,3 százalékponttal csökkent. Kína és Ukrajna értékesítési mennyisége és piaci részesedése viszont ugyanebben az időszakban nőtt. Következésképpen a közösségi gazdasági ágazat a közösségi piac növekedését nem tudta kihasználni.

g) Foglalkoztatás

120. A közösségi gazdasági ágazat foglalkoztatási szintje először 32%-kal csökkent 2002 és 2003 között, 2004-ben 27 százalékponttal nőtt, 2005-ben 13 százalékponttal csökkent, majd a vizsgálati időszakban további 26 százalékponttal csökkent. A figyelembe vett időszakban a termelési mennyiség viszonylag stabil maradt a 2002-es szint 91 és 106%-a között mozogva. Az egyik termelő esetében azonban, amelyik a vizsgálati időszakban leállította szilíciumos mangán termelését (ld. a 107 preambulumbekezdést) a termelési volumen eltérései a figyelembe vett időszakban jelentékenyebbek voltak, amit a foglalkoztatás változásai is tükröznek. Összességében a közösségi gazdasági ágazat foglalkoztatása 2002 és a vizsgálati időszak között 44%-kal csökkent, mintegy 700-ról 400 főre. Ez azt mutatja, hogy a közösségi gazdasági ágazat javította hatékonyságát, mivel ezzel párhuzamosan a termelési kapacitás mindössze 6%-kal csökkent.

[pic]

h) Termelékenység

121. A közösségi gazdasági ágazat az egy foglalkoztatottra jutó éves termelésben (tonna) mért termelékenysége 344 tonna/foglalkoztatott szintről indulva a figyelembe vett időszakban, 2004-et kivéve emelkedett, a vizsgálati időszakban 68%-a volt a 2002-es szintnek. Ez azt tükrözi, hogy a foglalkoztatás a figyelembe vett időszakban 44%-kal esett, míg a termelékenység csak 6%-kal csökkent. A termelékenység növekedése részben annak tudható be, hogy a leépítés jelentősebb mértékű volt azon közösségi termelők esetében, amelyek termelékenysége kezdetben viszonylag alacsony volt.

[pic]

i) Bérek

122. Az alkalmazottankénti átlagbér 2002 és 2003 között 26%-kal nőtt, 2004-ben azonos szinten maradt, 2005-ben ismét nőtt, a vizsgálati időszakban a 2002-es szinthez képest 77%-kal emelkedett. Az átlagbérköltségek növekedése részben annak tudható be, hogy a leépítés jelentősebb mértékű volt azon közösségi termelők esetében, amelyek átlagbérei kezdetben viszonylag alacsony voltak.

[pic]

j) Az értékesítési árat befolyásoló tényezők

123. A közösségi gazdasági ágazat független vásárlóknak történő értékesítéseinek egységárai 2002 és a vizsgálati időszak között összesen 14%-kal nőttek. 2004-ben az árak a világszerte tapasztalt szokatlanul magas kereslet és alacsony kínálat miatt (ld. a (89) preambulumbekezdést) kivételesen magasak voltak. E helyzet hatása részben 2005-ben is érződött, amikor az árak jobban megközelítették a szokásos szintet, a vizsgálati időszakban azonban 14%-kal magasabbak voltak, mint 2002-ben.

[pic]

k) Nyereségesség és a beruházások megtérülése

124. A figyelembe vett időszak során a közösségi gazdasági ágazat hasonló terméke értékesítésének nyereségessége a nettó eladások százalékában kifejezve a 2002-es 0,8%-ról 2003-ra 3,1%-ra nőtt, 2004-ben – kivételes mértékben – 37,2%-ra emelkedett a (89) preambulumbekezdésben leírt helyzet miatt, 2005-ben visszatért 7%-ra, a vizsgálati időszakban pedig 2,5%-ra. A nyereségesség tehát 1,7 százalékponttal nőtt 2002 és a vizsgálati időszak között.

[pic]

125. A beruházások megtérülése – a beruházások nettó könyv szerinti értékére jutó eredmény százalékában kifejezve – nagyjából a nyereségességi tendenciát követte. A 2002-es 3,6%-os szintről 2003-ra 11%-ra nőtt, 2004-ben – kivételes mértékben – 410%-ra emelkedett, 2005-ben 24%-ra, végül a vizsgálati időszakban 10,4%-os szintet ért el, vagyis a figyelembe vett időszak alatt 6,8 százalékponttal nőtt.

l) Pénzforgalom (cash-flow) és tőkebevonási képesség

126. A működési tevékenységekből származó nettó pénzforgalom 2002-ben szinte nulla volt. 2003-ban 9 millió EUR-ra nőtt, 2004-ben 83 millió EUR-ra, 2005-ben 16 millió EUR volt a vizsgálati időszakban 17 millió EUR. Nem volt arra utaló jel, hogy a közösségi gazdasági ágazat a tőkebevonás terén nehézségekbe ütközött volna.

[pic]

m) Beruházások

127. A közösségi gazdasági ágazat a hasonló termék előállításában történő éves beruházása 2002 és 2003 között ötszörösére nőtt, ezután 2004-ben megközelítőleg a 2002-es szintre tért vissza. A beruházások 2004 és 2005 között ismét nyolcszorosra nőttek, a vizsgálati időszakban pedig kis mértékben csökkentek. Összességében a beruházások 2002 és a vizsgálati időszak alatt 900%-kal nőttek. A közösségi gazdasági ágazat beruházásait elsősorban egy közösségi termelőnek lehet tulajdonítani, és megállapították, hogy azokat a meglévő berendezések karbantartására és felújítására fordították, nem pedig kapacitásbővítésre.

[pic]

n) A dömpingkülönbözet nagysága

128. Figyelembe véve az érintett országokból származó behozatal volumenét, piaci részesedését és árait, a tényleges dömpingkülönbözet nagyságának a közösségi gazdasági ágazatra gyakorolt hatását,, nem lehet elhanyagolhatónak tekinteni.

o) A korábbi dömpingből való felépülés

129. Mint a (88) preambulumbekezdésben szerepel, a nyereségesség alakulása egyértelműen azt mutatja, hogy a szilíciumos mangánra vonatkozó dömpingellenes intézkedések 2003. márciusi hatályvesztése nem gyakorolt jelentős hatást a közösségi gazdasági ágazat helyzetére az azt követő időszakban.

6. A kárra vonatkozó következtetés

130. A fogyasztás növekedésének összefüggésében a közösségi gazdasági ágazat piaci részesedése 2,3 százalékponttal, 24,9%-ra esett a figyelembe vett időszakban. Ugyanakkor a termelés 6%-kal esett, a kapacitáskihasználás pedig 5 százalékponttal. Ezenfelül a közösségi gazdasági ágazatnak számos alkalmazottat kellett elbocsátania. Másrészt egyes kármutatók – a nyereségesség, a pénzforgalom, a beruházások megtérülése és az értékesítési árak, melyek 14%-kal nőttek – pozitív tendenciát mutatnak a figyelembe vett időszakban. Az adatok alaposabb elemzése azonban azt mutatja, hogy az iparág jellege miatt a 2,5%-os haszonkulcs nem tekinthető elegendőnek, mivel nem képes biztosítani a gazdasági ágazat hosszú távú fenntarthatóságát. Az árnövekedés arra volt elég, hogy fedezze a nyersanyagárak növekedését, ám a haszonkulcs fenntartható szintre való emeléséhez nem volt elegendő. Ennélfogva, bár számos mutató pozitív tendenciát mutat, a közösségi gazdasági ágazat nem tudta kihasználni a közösségi piacon tapasztalt megnövekedett fogyasztást, amit piaci részesedésének csökkenése, termelésének csökkenése és elenyésző nyereségessége is bizonyít.

131. Mivel az egyik közösségi termelő nem gyártotta folyamatosan a hasonló terméket a figyelembe vett időszakban, termelését 2003-ban és a vizsgálati időszak nagy részében leállítva (ld. a 107 preambulumbekezdést), e megszakítás hatását alaposabban megvizsgálták. Az elemzés azonban azt állapította meg, hogy a szóban forgó termelő viszonylag alacsony össztermelése miatt, termelésének időszakos leállítása csak korlátozott hatást gyakorolt a kárhelyzet egészére, és a kármutatókat jelentős mértékben nem befolyásolta. Ezt az bizonyította, hogy ha az e termelőre vonatkozó adatok nélküli elemzés csak kis mértékben mutatott jobb teljesítményszámokat. Így a közösségi gazdasági ágazat nyereségessége még így is messze lenne a kielégítő szinttől – 3,2% a vizsgálati időszakban, míg termelése és kapacitáskihasználása továbbra is negatív tendenciát mutatna. Ezért azt a következtetést lehet levonni, hogy a Közösség gazdasági ágazata által elszenvedett kár nem tudható be kizárólag a szóban forgó közösségi termelőnek.

132. Az előzőekben ismertetettekre tekintettel arra a következtetésre jutottak, hogy a közösségi gazdasági ágazat jelentős kárt szenvedett el az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése értelmében.

E. OK-OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS

1. Bevezetés

133. A Bizottság az alaprendelet 3. cikkének (6) és (7) bekezdésével összhangban megvizsgálta, hogy a dömpingelt behozatal jelentősnek tekinthető kárt okozott-e a közösségi gazdasági ágazatnak. A dömpingelt behozataltól eltérő egyéb, a közösségi gazdasági ágazatot ugyanakkor károkozással fenyegető ismert tényezőket is megvizsgáltak annak biztosítására, hogy az ilyen egyéb tényezők által okozott esetleges kárt ne lehessen a dömpingelt behozatalnak tulajdonítani.

2. A dömpingelt behozatal hatása

134. 2002 és a vizsgálati időszak között a Kínából és Kazahsztánból származó érintett termék dömpingelt behozatalának mennyisége 99%-kal emelkedett, és közösségi piaci részesedése körülbelül 4,6 százalékponttal növekedett. A behozott termékek átlagára 2002 és a vizsgálati időszak között 22%-kal nőtt, mindazonáltal az árak általában alacsonyabbak voltak, mint a közösségi gazdasági ágazat a figyelembe vett időszakban érvényes árai. Ugyanebben az időszakban az Ukrajnából származó érintett termék dömpingelt importjának mennyisége 36%-kal emelkedett, és közösségi piaci részesedése körülbelül 4,5 százalékponttal növekedett. A behozott termékek átlagos ára 2002 és a vizsgálati időszak között 8%-kal nőtt, mindazonáltal az árak általában hasonlóan alakultak, mint a közösségi gazdasági ágazat a figyelembe vett időszakban érvényes árai.

135. Mint a fenti (104) preambulumbekezdésben kifejtették, a Kínából és Kazahsztánból származó behozatalok áralákínálása súlyozott átlagalapon összességében 4,5%-os volt, míg az Ukrajnából származó behozatal esetében nem került sor alákínálásra.

136. Mivel a Kínából és Kazahsztánból származó behozatal alákínált a közösségi gazdasági ágazat árainak, úgy ítélték meg, hogy e dömpingelt behozatal leszorította az árakat, miáltal a közösségi gazdasági ágazat nem tudta értékesítési árait olyan mértékben növelni, ami elégséges lett volna a fenntartható nyereség kitermeléséhez. Ennélfogva egyértelmű ok-okozati kapcsolat van e behozatalok és a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kár között. Másrészről, mivel az Ukrajnából származó behozatal esetében nem állapítottak meg alákínálást, és mivel Ukrajna esetében a kárkülönbözet a de minimis szinten volt (ld. a (168) és (169) preambulumbekezdést), úgy ítélték meg, hogy az Ukrajnából származó behozatal és a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kár között nincs egyértelmű ok-okozati összefüggés.

3. Egyéb tényezők hatása

a) A közösségi gazdasági ágazat exportteljesítménye

137. Mint az alábbi táblázatból látszik, az exporteladások volumene a figyelembe vett időszakban 40%-kal csökkent. Az exporteladások egységára viszonylag stabil maradt, 2004 kivételével.

[pic]

138. Meg kell jegyezni azonban, hogy az exporteladások szintje a közösségi gazdasági ágazat összes eladásai szempontjából nem jelentős, mivel a figyelembe vett időszak alatti összes eladásnak csak 3–7%-át teszi ki. Ennélfogva megállapítható, hogy az exporttevékenység semmilyen módon nem járulhatott hozzá a közösségi gazdasági ágazatot ért jelentős kárhoz.

b) Harmadik országokból történő behozatal

139. A harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó elemzés az Eurostat adatain alapul. Számos ország esetében ezeket az adatokat össze lehetett vetni az érdekelt felek által szolgáltatott adatokkal, ami megerősítette az Eurostat adatainak megbízhatóságát.

140. Az összes az érintett országokon kívüli harmadik országból származó behozatal a figyelembe vett időszak során általánosságban mintegy 6%-kal csökkent, ami a 2002. évi 377 000 tonnával szemben a vizsgálati időszak során 354 000 tonnát tett ki. A behozatalra jutó részesedés 45%-ról 39%-ra csökkent. A harmadik országokból származó behozatal fő forrása Norvégia, India, Dél-Afrika és Brazília voltak.

[pic]

141. A figyelembe vett időszakban a Norvégiából érkező behozatal 11%-kal csökkent, piaci részesedése pedig 4,9 százalékponttal csökkent (vizsgálati időszak = 21,9 %). A Norvégiából származó behozatalok átlagára összességében a közösségi gazdasági ágazat árainál magasabb volt a figyelembe vett időszakban. Míg a Norvégiából származó alacsony széntartalmú szilíciumos mangán behozatalának ára kis mértékben alákínálhatott a közösségi gazdasági ágazat árainak, mivel az ilyen minőségű termék csak kis részét (mintegy 5%-át) teszi ki a közösségi gazdasági ágazat össztermelésének, és mivel általános alákínálásra, az importvolumen, illetve a piaci részesedés csökkenésére nem került sor, megállapították, hogy a Norvégiából származó behozatal nem járult hozzá a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárhoz.

[pic]

142. A figyelembe vett időszakban az Indiából érkező behozatal 300%-kal nőtt, piaci részesedése pedig 7,3 százalékponttal emelkedett (vizsgálati időszak = 9,7%). Ugyanakkor az Indiából származó behozatal átlagára kicsit magasabb volt a közösségi gazdasági ágazat árainál (vagyis nem került sor alákínálásra). Mivel az Indiából származó behozatal esetében nem került sor alákínálásra, úgy ítélték meg, hogy nincs egyértelmű bizonyíték arra, hogy az Indiából származó behozatal hozzájárult volna a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz.

[pic]

143. A figyelembe vett időszakban a Dél-Afrikából érkező behozatal mintegy 38%-kal, e behozatal piaci részesedése pedig 2,5 százalékponttal csökkent (vizsgálati időszak = 3,2%) A Dél-Afrikából származó behozatal átlagára a közösségi gazdasági ágazat áránál alacsonyabb volt, és hasonló az érintett országokéhoz. Ezért úgy ítélték meg, hogy a Dél-Afrikából származó behozatalok hozzájárulhattak a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz. A Dél-Afrikából származó behozatalok jelentős csökkenését és alacsony piaci részesedését figyelembe véve azonban úgy ítélték meg, hogy mindez nem elegendő a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár és a Kínából és Kazahsztánból származó dömpingelt behozatal között fennálló ok-okozati viszony megszakításához.

[pic]

144. A figyelembe vett időszakban a más harmadik országokból, köztük Brazíliából származó behozatal mintegy 59%-kal csökkent, piaci részesedése pedig mintegy 6,4 százalékponttal csökkent (vizsgálati időszak = 3,8%). Ugyanakkor a más harmadik országokból származó behozatal átlagára magasabb volt a közösségi gazdasági ágazat árainál (vagyis nem került sor alákínálásra). Mivel e behozatalok nem kínáltak alá és csökkenő tendenciát mutattak, úgy ítélték meg, hogy azok nem járultak hozzá a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárhoz.

[pic]

c) Verseny a másik közösségi termelővel

145. Mint a fenti (91) preambulumbekezdésben szerepelt, egy közösségi termelő nem működött együtt a vizsgálatban. A vizsgálat során az együttműködő közösségi termelők által szolgáltatott információkon alapuló becslés szerint a szóban forgó közösségi termelő közösségi értékesítési mennyisége a figyelembe vett időszakban 30 000 tonna körül volt. Hasonlóképpen a megfelelő piaci részesedés stabilan 3% körüli volt a figyelembe vett időszakban. A másik közösségi termelő sem bővítette értékesítéseit, illetve nem növelte piaci részesedését a közösségi gazdasági ágazat rovására. E közösségi termelő árairól nem álltak rendelkezésre adatok.

[pic]

146. A fentiekre való tekintettel és ellenkező értelmű adatok hiányában a Bizottság azt állapítja meg, hogy a másik közösségi termelő nem járult hozzá a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett károkhoz.

d) Előállítási (nyersanyag) költségek

147. Az összes előállítási költség alapvető eleme a nyersanyag- (45–55%) és a villamosenergia-költségek (20–30%). A közvetlen munkaköltségek a költségek mintegy 5%-át teszik ki. A közösségi gazdasági ágazat előállítási költsége 2002 és a vizsgálati időszak között 12%-kal nőtt.

[pic]

148. Néhány érdekelt fél állítása szerint a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kár az előállítási költségek növekedésének tudható be. Mivel a nyersanyag általában alaptermék, amelyet elvileg a nemzetközi piacon forgalmaznak, úgy ítélték meg, hogy az árnövekedés valamennyi szilíciumosmangán-termelőre hatással volt, amelyeknek rendszerint egységesen növelniük kellett volna eladási áraikat. A kárt nem a nyersanyagárak általános növekedése okozta, hanem a tény, hogy a közösségi gazdasági ágazat árainak alákínáló dömpingelt behozatal miatt a közösségi gazdasági ágazat nem tudott olyan áron értékesíteni, ami elegendő haszonkulcsot biztosított volna számára. A munkaköltségekkel kapcsolatban (ld. a 115 preambulumbekezdést) a termelékenységi adatok azt mutatták, hogy a közösségi gazdasági ágazat általánosságban sikerrel ellensúlyozta a költségnövekedést hatékonyság- és termelékenységnöveléssel. Egyes érdekelt felek elsősorban a villamosenergia-árakkal indokolták a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárt. Ennek összefüggésében megállapították hogy az ipari felhasználók villamosenergia-árai azokban az országokban, amelyekben a közösségi gazdasági ágazat letelepedett, megfeleltek a világ más nagy piacai árainak, következésképpen azokat nem lehet önmagának okozott kár forrásának tekinteni. A villamosenergia-árak hatással lehettek az összteljesítményre, de csak egy közösségi termelő esetében került sor a villamosenergia-ellátás megszűnésére az árak jelentős emelkedése következtében, és az ezzel kapcsolatos vitára az energiaszolgáltatóval. Megállapították, hogy az előállítási költségek emelkedése általánosságban nem járult hozzá a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz.

e) A közösségi gazdasági ágazat által önmagának okozott kár

149. Mivel egy közösségi termelő beruházása 2004 és 2005 között jelentősen nőtt, (ld. a 121 preambulumbekezdést), megvizsgálták, hogy a kárt nem e termelő okozta-e a közösségi gazdasági ágazatnak. Ez a beruházás közvetlen hatással volt az előállítási költségre, vagyis a közösségi gazdasági ágazat nyereségességére is. Az elemzés azonban megállapította, hogy a beruházás a teljes előállítási költséghez képesti korlátozott súlya miatt a nyereségességre gyakorolt hatása elhanyagolható. Ezért arra a megállapításra jutottak, hogy a szóban forgó közösségi termelő beruházása ugyan hozzájárulhatott a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz, azonban nem olyan mértékben, hogy megszakítaná az ok-okozati összefüggést..

f) A szilíciumosmangán-piac az acélgyártási ciklusnak tulajdonítható visszaesése

150. Egyes érdekelt felek azzal érveltek, hogy az acél iránti kereslet esése és a szilíciumos mangán iránti kereslet ebből következő esése, amely 2004 második és 2005 első felében következett be, a kereslet példa nélküli emelkedését követően (ld. a (89) preambulumbekezdést) hozzájárult a közösségi gazdasági ágazat kedvezőtlen helyzetéhez. A vizsgálat azonban megállapította, hogy a teljes figyelembe vett időszakban a közösségi fogyasztás összesen 9%-kal nőtt. Erre tekintettel ezt az érvet elutasították.

4. Az ok-okozati összefüggésre vonatkozó következtetés

151. Az egyrészt a Kínából és Kazahsztánból származó dömpingelt behozatal növekedése, a piaci részesedés növekedése és a megállapított alákínálás, valamint másrészről a közösségi gazdasági ágazat helyzetének romlása közötti időbeli egybeesés arra enged következtetni, hogy a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárt a dömpingelt behozatal okozta, az alaprendelet 3. cikkének (6) bekezdése értelmében.

152. Elemeztek más tényezőket is, de azokról megállapították, hogy nem kiváltó okai az elszenvedett kárnak. A piaci részesedés 23%-át képviselő Ukrajna esetében, mivel alákínálásra nem került sor, megállapították, hogy behozatala nem járult hozzá a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz. A Dél-Afrikából származó behozatal ugyan hozzájárulhatott a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz, alacsony piaci részesedését és jelentős csökkenését figyelembe véve azonban úgy ítélték meg, hogy az nem elegendő a Kínából és Kazahsztánból származó dömpingelt behozatallal fennálló ok-okozati viszony megszakításához. Mivel nem volt alákínálás, importvolumen és a tendenciára vonatkozó számadatok, ez esetben sincs bizonyíték arra, hogy az Indiából vagy más harmadik országból (ideértve Brazíliát) származó behozatal hozzájárult volna a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz. Az egyik közösségi termelő beruházása hozzájárulhatott a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz; azonban a beruházás korlátozott mértéke miatt nem olyan mértékben, amely megszakítaná az ok-okozati összefüggést. Ezenfelül semmilyen más ismert tényező, pl. a közösségi gazdasági ágazat exportteljesítménye, a másik közösségi termelővel való verseny, az előállítási költség növekedése vagy az acél piaci ciklusa nem járult hozzá a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz.

153. A fenti, a közösségi gazdasági ágazat helyzetére hatást gyakorló ismert tényezők hatásait a dömpingelt behozatal káros hatásától megfelelő módon elkülönítő és elszigetelő elemzés alapján ideiglenesen megállapítják, hogy a Kínából és Kazahsztánból származó behozatal jelentős kárt okozott a közösségi gazdasági ágazatnak az alaprendelet 3. cikke (6) bekezdése értelmében.

F. A KÖZÖSSÉG ÉRDEKE

154. A Bizottság megvizsgálta, hogy a dömpingre, a kárra és az okozati összefüggésre vonatkozó következtetések ellenére fennállnak-e olyan kényszerítő indokok, amelyek ahhoz a következtetéshez vezetnének, hogy ebben a konkrét esetben nem áll a Közösség érdekében intézkedések elfogadása. E célból a Bizottság az alaprendelet 21. cikkének (1) bekezdése szerint az összes érintett fél esetében megvizsgálta az intézkedések, illetve az intézkedések elmaradásának várható hatását.

1. A közösségi gazdasági ágazat érdeke

155. A fentiekre tekintettel intézkedéseket kellene bevezetni a Kínából és Kazahsztánból származó behozatalra vonatkozóan. Ezen intézkedések várhatóan az említett országokból származó szilíciumos mangán árának emelkedéséhez vezetne, és lehetőséget biztosítana a közösségi gazdasági ágazat számára, hogy a megnövekedett árak és az esetleg emelkedő eladási mennyiségek és piaci részesedés révén javítson helyzetén. Az intézkedések elmaradása esetén várhatóan folytatódnának a Kínából és Kazahsztánból származó alacsony áron történő behozatalok, és a közösségi gazdasági ágazatnak nem nyílna lehetősége helyzete javítására.

156. Az alacsony széntartalmú termék a közösségi gazdasági ágazat termelésének csak 5%-át teszi ki, és azt elsősorban Norvégiából, de Kínából is importálják. Bár úgy ítélik meg, hogy intézkedések bevezetése esetén a jelenleg a Kínából érkező mennyiségek bizonyos része helyébe a Norvégiából származó behozatal lépne, az intézkedések biztosítanák a közösségi gazdasági ágazat számára, hogy a keresletre válaszul növelje saját termelését és értékesítési volumenét az alacsony széntartalmú termék vonatkozásában.

2. Az egyéb közösségi termelők érdeke

157. A közösségi gazdasági ágazaton kívül a Közösségben csupán egyetlen más termelő van. A termelő együttműködésének – és így a tevékenységére vonatkozó adatoknak a – hiányában az együttműködő közösségi termelőktől kapott adatok alapján úgy becsülhető, hogy a szóban forgó termelő termelése a közösségi gazdasági ágazat termelésének 10-15%-a. Amennyiben dömpingellenes intézkedéseket kell hozni, a közösségi gazdasági ágazatot illetően a 149 és a (150) preambulumbekezdésben ismertetett fejleményekhez hasonló fejleményekre lehet számítani e másik közösségi termelő esetében is.

3. A független közösségi importőrök érdeke

158. Az érintett termék két független importőre működött együtt az eljárásban a kérdőívek kitöltésével és benyújtásával.

159. Ezek az importőrök hangot adtak azon aggodalmuknak, miszerint ha intézkedéseket vezetnek be, azoknak i. negatív hatása lehet a Közösségen belüli ellátottságra, mivel a teljes közösségi termelési kapacitás a fogyasztásnak csak mintegy egyharmadát tette ki, és ii. azok kedvezőtlenül befolyásolhatják az érintett termék költségét, amely az acélgyártás alapvető nyersanyagaként a teljes közösségi acéltermelésre hatással lenne.

160. A Közösség ellátottsága tekintetében igaz, hogy a fogyasztás mintegy háromszorosa a jelenlegi közösségi termelési kapacitásnak, és hogy a közösségi gazdasági ágazat a közösségi keresletnek csak mintegy 25%-át elégítette ki a vizsgálati időszakban. A közösségi gazdasági ágazat azonban kapacitását mintegy 70%-ban használta ki a vizsgálati és 70–80%-ban a figyelembe vett időszakban. Tehát jelenlegi termelését képes jelentős mértékben növelni. Emellett, mivel az intézkedések csak viszonylag korlátozott mennyiségű behozatalt érintenének (ld. a fenti (149) és (150) preambulumbekezdést), és mivel az érintett országokból származó behozatalok esetleges csökkenését a más országokból származó export ellensúlyozhatná, úgy ítélték meg, hogy a vámok kivetése nem gyakorolna jelentős hatást a készletek rendelkezésére állására az importőrök számára. A közösségi termelőktől és a vizsgálatban érintett országokból származó készletek mellett a közösségi piaci fogyasztás mintegy 40%-át más országokból – Norvégiából, Indiából, Dél-Afrikából és Brazíliából – származó behozatal látja el. Ezek az országok összesítve nagyobb mennyiségekkel látták el a Közösséget a múltban.

161. Elismert tény, hogy ha intézkedéseket vezetnek be, a közösségi termelés növelésének esetleges késedelmei miatt rövid távon zavarok állhatnak be, és szükség esetén egyes felhasználóknak új vagy alternatív ellátásról kell gondoskodniuk.

162. Ami az importőröket illeti, még ha a közösségi gazdasági ágazat növelné is termelését, eladásait és piaci részesedését a Közösségen belül – mivel a közösségi gazdasági ágazat csak a piac mintegy 30%-át képes ellátni, és mivel a közösségi fogyasztás növekszik –, továbbra is jelentős importtevékenységre lenne szükség. Noha elismerik, hogy az importőrök általában alacsony haszonkulccsal dolgoznak, és bármely – az új vagy alternatív forrásokat kereső felhasználók által okozott – rövid távú zavar negatív hatással lenne e haszonkulcsokra, úgy ítélik meg, hogy az importőrök a megnövekedett költségeket a fogyasztókra hárítva megőrizhetik haszonkulcsukat.

4. A felhasználók érdeke

163. Az érintett termék tíz fémipari felhasználója működött együtt az eljárásban a kérdőívek kitöltésével és benyújtásával, illetve véleménye ismertetésével. Az Európai Vas- és Acélipari Szövetség (Eurofer) is benyújtotta véleményét.

164. A felhasználók osztották az importőrök az elegendő készletekre és a végfelhasználók költségeire irányuló aggodalmait (ld. a fenti (153) preambulumbekezdést). A (154) preambulumbekezdésben ismertetett okoknál fogva úgy ítélik meg, hogy az intézkedések meghozatala középtávon nem gyakorolna komoly negatív hatást a Közösség ellátottsági helyzetére.

165. A szilíciumos mangán árnövekedésének az acélgyártás költségeire gyakorolt közvetlen hatása korlátozott lenne, mivel a szilíciumos mangán a szénacélgyártás előállítási költségének legfeljebb 1%-át teszi ki, a rozsdamentes acél esetében pedig még kevesebbet. A felhasználó iparszövetség (Eurofer) által benyújtott, a szilíciumos mangán felhasználásra fordított teljes éves költségre vonatkozó információk alapján úgy becsülik, hogy még egy valamennyi szilíciumos mangánt érintő jelentős, 20%-os árnövekedés is csak alig 0,2%-kal csökkentené az acélgyártók nyereségességét (amelyek profitszintje jelenleg 10–40% között van). Mivel az intézkedések sokkal alacsonyabb mértékűek lennének, és a közösségi fogyasztás csak legfeljebb 10%-át érintenék (amennyiben az intézkedéseknek alávetett behozatal helyébe nem lép más forrásból származó behozatal), az esetleges intézkedések az acélipar nyereségességére gyakorolt hatása igen korlátozott lenne.

166. Azzal érveltek, hogy a szilíciumos mangán piaca globális, és az iránta való globális kereslet az acél iránti növekvő kereslettel egyenes arányban nő. Ha a kereslet meghaladja a kínálatot, az jelentős árnövekedéshez vezethet, amint az 2004-ben történt. Ha a Közösségben időszakosan a kínálat és a kereslet egyensúlya megbomlik (ld. a (155) preambulumbekezdést), az rövid távon a kivetett vámokat meghaladó árnövekedéshez vezethet. Tekintettel arra azonban, hogy a szilíciumos mangán piaca globális piac, úgy ítélik meg, hogy a közösségi árszintet a globális kereslet és kínálat kölcsönhatása határozza meg, és a közösségi áraknak nem szabad nagy mértékben eltérniük a globális áraktól hosszabb ideig, mivel a piacon más forrásból származó behozatalok is figyelemreméltó mennyiségben jelen vannak. Ráadásul az acélgyártóknak, amelyek jelenleg kielégítő profitszintekkel (10–40%) dolgoznak, mindenképpen lehetőségük lesz arra, hogy áthárítsák az érintett termék árának emelkedését, amit azonban behatárol a szilíciumos mangánnak az acélgyártás összköltségében meglévő csekély jelentősége.

167. A felhasználók azzal érvelve is kétségbe vonták az intézkedések bevezetésének hatékonyságát, hogy a korábbi intézkedések bevezetése és megszüntetése is csekély hatással volt a közösségi gazdasági ágazat nyereségességére. Noha a dömpingellenes intézkedések bevezetésének célja a tisztességes piaci feltételek visszaállítása annak érdekében, hogy a dömping által jelentős kárt szenvedett közösségi gazdasági ágazat felépülhessen, az, hogy e felépülésre a múltban nem került sor, nem ad okot arra, hogy mellőzzék a dömpingellenes intézkedések bevezetésének fontolóra vételét, amennyiben az jelenleg indokolt.

168. Egyes felhasználók rámutattak, hogy az elmúlt mintegy 10 évben a közösségi acélipar a számos, kizárólag vagy elsősorban az acélgyártásban használatos nyersanyag vonatkozásában bevezetett dömpingellenes intézkedések miatti áremelkedés áldozata volt. Rámutattak arra is, hogy a jelenlegi eljárás mellett számos, az acélgyártás nyersanyagait érintő más eljárás is folyamatban van. Állításuk szerint ennek összesített hatása a közösségi acélgyártókat a nemzetközi színtéren hátrányos helyzetbe hozza. A korábbi intézkedésekkel kapcsolatban megjegyzendő, hogy a korábbi intézkedések nagy része mostanra hatályát vesztette. A több nyersanyagra bevezetett intézkedések összesített hatásával kapcsolatban fel kell hívni a figyelmet arra, hogy a dömpingellenes intézkedések célja a dömpingelt behozatal jelenlétéből adódó torz piaci feltételek hatásának felszámolása. Így a dömpingellenes intézkedések hatása, még ha azokat egy iparág több nyersanyagára vezetik is be, nem lehetnek torzító hatásúak. Mindenesetre ebben az esetben az esetleges intézkedések bevezetésének az acéliparra gyakorolt hatása elhanyagolható, amint azt a fenti (159) preambulumbekezdésben kifejtették.

169. A nyilvánosságra hozatalt követően az Eurofer megismételte, hogy az intézkedések bevezetése nem áll a Közösség egészének érdekében, hiszen az megnövekedett költségekkel járna a felhasználók számára, és csak kis mértékben javítaná a közösségi gazdasági ágazat helyzetét. Ebben az összefüggésben nem került napvilágra új információ, ennélfogva a fent (157)–(162) preambulumbekezdés) ismertetett érvelés megerősítést nyert, és ennek alapján úgy ítélik meg, hogy a dömpingellenes intézkedéseknek a felhasználók pénzügyi helyzetére gyakorolt hatása összességében elhanyagolható.

5. A közösségi érdekre vonatkozó következtetés

170. Következésképpen a várakozások szerint a Kínából és Kazahsztánból származó behozatalokra vonatkozó intézkedések bevezetése – annak ellenére, hogy a más országokból (az alacsony széntartalmú szilíciumos mangán esetében pl. Dél-Afrika és Norvégia) és szállítóktól származó, intézkedések hatálya alá nem tartozó szilíciumos mangán korlátozottan és csökkenő mennyiségben, a Kína és Kazahsztán által az intézkedések bevezetése előtt alkalmazott árakhoz hasonló árakon jelen van a piacon – biztosítaná a közösségi gazdasági ágazat, illetve a másik közösségi termelő számára, hogy a megnövekedett eladási mennyiségek, értékesítési árak és piaci részesedés révén javítson helyzetén. Bár némi negatív hatásra a felhasználók az új vagy alternatív ellátás megoldásának esetleges szükségessége miatti költségnövekedése formájában lehet számítani, úgy ítélik meg, hogy a Kínára és Kazahsztánra vonatkozó intézkedések bevezetésének a felhasználókra gyakorolt összesített hatása elenyésző lenne. A fentiekre tekintettel megállapítható, hogy ebben az ügyben semmi sem akadályozza az intézkedések bevezetését, és hogy az intézkedések alkalmazása a Közösség érdekében áll.

G. VÉGLEGES INTÉZKEDÉSEK

A kár megszüntetéséhez szükséges becsült szint

171. A dömpingellenes intézkedések szintjének elégségesnek kell lennie ahhoz, hogy megszüntesse a közösségi gazdasági ágazatnak a dömpingelt behozatal által okozott kárt, anélkül, hogy azok a megállapított dömpingkülönbözetet meghaladnák. A dömping káros hatásainak megszüntetéséhez szükséges vám összegének kiszámításakor azt mérlegelték, hogy az intézkedéseknek lehetővé kell tenniük a közösségi gazdasági ágazat számára, hogy elérje azt az adózás előtti nyereséget, amely a rendes versenyfeltételek mellett, vagyis a dömpingelt behozatal nélkül ésszerűen elérhető lenne.

172. A közösségi gazdasági ágazat állításának megfelelően a forgalomra vetített 8%-os haszonkulcs tekinthető annak a megfelelő szintnek, amelyet a közösségi gazdasági ágazat a károsító dömping nélkül várhatóan elérhetne. Ezt megvizsgálva megállapították, hogy az állításban szereplő haszonkulcs eredményeképpen a tőkeberuházások viszonylag rövid időn belül megtérülnének. Emellett a vizsgálat megállapította, hogy a közösségi gazdasági ágazat maga általában hosszabb időre tervezte tőkeberuházásainak megtérülését. Ennek alapján úgy ítélték meg, hogy a korábbi dömpingellenes intézkedésekhez vezető vizsgálat során használt haszonkulccsal összhangban lévő 5%-os haszonkulcs az a megfelelő szint, amelyet a közösségi gazdasági ágazat a káros dömping hiányában elérhet.

173. A szükséges áremelést akkor az áralákínáláshoz kiszámított termékenkénti súlyozott átlag importár és a közösségi gazdasági ágazat által a közösségi piacon értékesített hasonló termék nem káros ára közötti összehasonlítás alapján határozták meg. A kárt nem okozó ár úgy számítható ki, hogy a közösségi gazdasági ágazat értékesítési árát kiigazítják úgy, hogy a fent említett haszonkulcsot tükrözze. Az összehasonlításból származó bármely különbséget ezt követően a teljes CIF import értékének százalékában fejezték ki. Mivel egyik együttműködő kínai exportáló termelő sem részesült piacgazdasági vagy egyéni elbánásban, Kína egészére egész országra kiterjedő kárkülönbözetet számoltak ki, a Comext árai alapján.

174. Az árak fent említett összehasonlításából a következő kárkülönbözetek adódtak:

Ukrajna: minden vállalat | 1,6 % |

OJSC Kazchrome | 7,3 % |

Kína | 8,2 % |

175. A fentiekre tekintettel és az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdése szerint megállapítható, hogy a megállapított dömping- és kárkülönbözetek közül a legalacsonyabbal azonos szintű végleges dömpingellenes vámot kell kivetni a Kínából és Kazahsztánból származó szilíciumos mangán behozatalára, a legkisebb vám szabályával összhangban. Az alaprendelet 9. cikke (3) bekezdésének analógiájára, mivel a kárkülönbözet Ukrajna esetében a de minimis szint alatt marad, az Ukrajnára vonatkozó vizsgálatot meg kell szüntetni.

176. Következésképpen és a (165)–(169) preambulumbekezdésben szereplő okok miatt a dömpingellenes vámok az alábbiak szerint alakulnak:

Ország | Vállalat | Vámtétel |

Kazahsztán | Az összes vállalat | 6,5 % |

Kína | Az összes vállalat | 8,2 % |

H. KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSOK

177. Miután nyilvánosságra hozták azokat az alapvető fontosságú tényeket és megfontolásokat, amelyek alapján a végleges dömpingellenes vámok kivetését tervezték ajánlani, az alaprendelet 8. cikkének (1) bekezdésével összhangban az érintett országokban a kazahsztáni exportáló termelő az árra vonatkozó kötelezettségvállalást ajánlott fel. Az érintett termék az utóbbi években jelentékeny ingadozást mutatott az árak tekintetében, és ezért nem alkalmas egy rögzített árra vonatkozó kötelezettségvállalásra. E