Az örökségünknek sok dimenziója van: kulturális, fizikai, digitális, környezeti, humán és szociális. Az önmagából fakadó és a gazdasági értéke is ezen különböző dimenziók és a kapcsolódó szolgáltatások összességének a közös funkciójából fakad. A kulturális örökség gazdasági értéke csak a közelmúltban került a kutatás középpontjába, azonban jelentőségére vonatkozóan csak részleges becslések állnak rendelkezésre.

A nemzeti hatáskör és az uniós intézkedések között nem húzódik ellentmondás: a kulturális örökség mindig egyszerre helyi és európai jelentőségű. Keletkezése nemcsak az időn ível át, hanem határokon és közösségeken is. Az örökség helyi történetekből áll össze, amelyek együttesen alkotják az európai történelmet.

Az európai kulturális menetrend 2007. évi elfogadása óta a kulturális örökség elsőbbséget élvez a Tanács kulturális munkaterveiben, a nyitott koordinációs módszernek köszönhetően pedig fejlődött az európai szintű együttműködés. Az uniós szintű politikai érdeklődés folyamatos növekedését hangsúlyozták a közelmúltban a „Gondoljuk újra Európát” nyilatkozatban a kulturális javakban és örökségben érdekeltek: „Európának mint politikai testületnek fel kell ismernie a kulturális örökség értékét. A kulturális örökségből érthetjük meg, mit is jelent európainak lenni az idők folyamán. Az európai polgárok között az egymáshoz tartozás érzékeltetésének egy különösen hatékony eszköze ez.”

A kulturális örökség közös erőforrást és javat jelent. Mint más ilyen javak esetében, a kulturális örökség is áldozatul eshet túlzott mértékű kihasználásnak és alulfinanszírozottságnak, amelyek elhanyagoláshoz, pusztuláshoz és olykor elfeledéshez vezetnek. Az örökségünk gondozása tehát közös felelősségünk. Jóllehet az örökségvédelem elsősorban a nemzeti, területi és helyi hatóságok feladata, az uniós szerződésekkel összhangban és a szubszidiaritás elvének tiszteletben tartása mellett az Európai Unióra is hárul szerep.

A kulturális örökség ágazatának módosítania kell az alkalmazott irányítási és üzleti modelleket, új szakmai készségeket kell kialakítania, és ki kell dolgoznia egy olyan együttműködési gyakorlatot a hatóságokkal, amely nem egyszeri és elszigetelt esetekben valósul meg, hanem hosszú távú fejlesztési tervek részévé teszi a kulturális örökség hasznosítását és megőrzését. Továbbá jobban be kell vonni a magánszereplőket a köz- és magánszféra közötti partnerségeken keresztül.

A kulturális alkotásokkal való üzérkedés továbbra is komoly, európai és nemzetközi szintű fellépést igénylő problémát jelent.

Az állami költségvetések csökkennek, és velük együtt az állami szerepvállalás is a hagyományos kulturális tevékenységekben.

A kulturális örökség nagymértékben elő tudja segíteni a társadalmi kohéziót elhanyagolt területek helyreállításán, helyi munkahelyek teremtésén, valamint a kölcsönös egyetértés és a közösségi szellem elősegítésén keresztül. Az ágazat fiatalok és idősek számára egyaránt kínál oktatási és önkéntesmunka-lehetőségeket, emellett pedig a különböző kultúrák és generációk közötti párbeszédet is előmozdítja.

A kulturális örökség ágazata számára a technológia is ad gazdasági értéket: a digitalizált kulturális anyagok felhasználhatók a látogatók élményének fokozásához, oktatási tartalom kifejlesztéséhez, dokumentumfilmekhez, turisztikai alkalmazásokhoz és játékokhoz.

a kultúra népszerűsítése az unió nemzetközi dimenziójának egyik kulcsfontosságú összetevőjeként – a kulturális örökséggel kapcsolatos európai szakértelem nemzetközileg is magas szinten elismert

A történelmi városok és falvak számára a legösszetettebb probléma az, hogy az európai identitás szövetét hogyan őrizzék meg fenntartható növekedés és foglalkoztatás generálása mellett. Azonban arra is mutatnak példát, hogy a kulturális örökség bölcs irányítása sikeres és fenntartható lehet, például a történelmi épületek energiahatékony újrahasználatán, valamint a zöldebb közlekedés és a kulturális idegenforgalom népszerűsítésén keresztül. Városi és természeti környezetük vonzerejének köszönhetően az örökségi helyszínek gyakran a kreatív és kulturális iparágak képviselőinek garmadát fogadják be. Európa kulturális örökségének jelentős része vidéki térségekben és távoli régiókban található, és legtöbbször szorosan kapcsolódik a természeti környezethez. Ezekben az esetekben a közösségközpontú irányítás innovatív formái nagymértékben növelhetik gazdasági és társadalmi jelentőségüket.

A digitalizálás és az interneten keresztüli hozzáférhetővé tétel a szerepvállalás korábban nem tapasztalt formáit és új bevételi forrásokat tesznek lehetővé. Az e-tanulási eszközök elősegítik a szélesebb körű hozzáférést a kulturális tartalmakhoz a háztartásokban, az iskolákban és az egyetemeken, és lehetővé teszik a közönség számára, hogy létrehozzon és újrafelhasználjon tartalmakat, értéket adjon hozzájuk, ezáltal a kulturális gyűjtemény értékét is növelve.

Az Unió az európai kulturális örökség alapvető részeként ismerte el a filmet, ebből kifolyólag a Parlament és a Tanács javasolta a tagállamoknak mozgóképörökségünk szisztematikus gyűjtését, megőrzését és felújítását, valamint kulturális és oktatási célú használatainak megkönnyítését. A Bizottság a filmipari szakértői csoport mozgóképörökséggel foglalkozó alcsoportjának keretében ellenőrzi ezen ajánlások végrehajtását és könnyíti meg a bevett gyakorlatok cseréjét. A mozgóképörökség az új bizottsági közleménynek is központi eleme: Az európai film a digitális korszakban: egyensúlyban a kulturális sokféleség és a versenyképesség között.

Azonban továbbra is szembe kell nézni a digitális kulturális tartalmak megfelelő irányítását, gondozását és megóvását jelentő kihívásokkal, tisztázni kell az internetes jogokat, továbbá az anyagokat számítógéppel olvasható formátumokban, nyílt szabványoknak megfelelően, minimumfelbontással, interoperabilitással és bőséges metaadatokkal kell hozzáférhetővé tenni.

A kulturális örökség digitalizálása azáltal járul hozzá az európai kulturális menetrendhez , hogy elősegíti a nyilvánosság hozzáférését a kulturális és nyelvi kifejezések különböző formáihoz. A digitalizálás, az interneten keresztüli hozzáférés biztosítása, továbbá a gazdasági kiaknázás elősegítése is az európai digitális menetrend középpontjában álló tevékenységek. A digitalizálás megsokszorozza a kulturális örökséghez való hozzáférés és a közönség bevonásának lehetőségeit, míg a digitális eszközök – mint például a 3D szkenner – megkönnyíthetik a materiális kulturális javak megóvását és helyreállítását.

A reflexív társadalmak szociális platformja keretében kutatók, érdekeltek és politikai döntéshozók fognak átfogó módon szakpolitikai kérdésekkel foglalkozni. A platform segíteni fogja a Bizottságot a többek közt az európai kulturális örökségre és a kulturális kifejezésekre is vonatkozó, innovatív és célirányos kutatási menetrend meghatározásában.

A Bizottság pártolja a fenntartható, felelős és minőségi idegenforgalmat, ideértve a kulturális és ipari örökséghez kapcsolódó termékeket is. Az Európa Tanács kulturális útvonalakra vonatkozó programja mellett az Unió támogatja a több országon áthaladó, közös narratívába illeszthető kulturális útvonalak létrehozását és fejlesztését, mint például az „EU csillagutat”, amely helyet kíván biztosítani Európa számára az asztroturizmus globális túratérképén, vagy az 1944-1945-ös eseményekhez kapcsolódó „európai felszabadítási útvonalat”. Ezek az útvonalak gyakran kevésbé ismert úti célokat kötnek össze, ezáltal hozzájárulnak a turisztikai kínálat sokszínűvé tételéhez, és enyhítik a más helyszínekre nehezedő nyomást.

Emellett a 2014–2020 közötti programozási időszakban a városrehabilitációs projektek, beleértve az örökségi és kulturális helyszíneket, továbbra is profitálnak a pénzügyi tervezési mechanizmusokból (pl.magántőke, kölcsönök vagy biztosítékok formájában). Jelenleg zajlik az új pénzügyi eszközök – technikai tanácsadói platform (FI-TAP) kialakítása az Európai Bizottság, az Európai Beruházási Bank és az Európa Tanács Fejlesztési Bank együttműködésében; az eszköz a JESSICA (fenntartható városfejlesztési beruházásokat támogató közös európai kezdeményezés) örökébe lép majd.

Az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap továbbra is támogatja a vidéki örökség megőrzését és korszerűsítését (2007–2013 között 1,2 milliárd EUR-t fordítottak erre a célra), az Európai Tengerügyi és Halászati Alap pedig a halászati területeken található kulturális örökség – ideértve a tengeri örökséget – népszerűsítését célzó közösségi szintű fejlesztési projekteket finanszírozza.

2014 és 2020 között az EU strukturális és beruházási alapjainak a kulturális örökségbe történő befektetései bizonyos feltételek mellett továbbra is igénybe vehetők közvetlen finanszírozás révén, továbbá városrehabilitációba, fenntartható fejlődésbe, valamint kis- és középvállalkozások támogatásába történő befektetésen keresztül.

A kulturális örökség megőrzése, érvényre juttatása és irányítása jelenleg megfelelő támogatásban részesül az EU strukturális és beruházási alapjai keretében. 2007 és 2013 között az Európai Regionális Fejlesztési Alap 3,2 milliárd EUR-t különített el a kulturális örökség védelmére és megóvására, 2,2 milliárd EUR-t a kulturális infrastruktúra fejlesztésére és 553 millió EUR-t kulturális szolgálatásokra, amelyből a kulturális örökség is profitált.

Az Európa a polgárokért programnak az európai emlékezéssel kapcsolatos ága a modern kori Európa történelme során létrejött önkényuralmi rendszerek kialakulásának okaival kapcsolatos reflexiót kívánja elősegíteni. Az ide tartozó tevékenységek a közelmúlt európai történelmének más meghatározó pillanatait és mérföldköveit is érintik. A programág a múlt lezárásának és a jövő építésének eszközeként támogatja a toleranciát, a kölcsönös megértést, a kultúrák közi párbeszédet és a megbékélést ösztönző tevékenységeket.

Európa kulturális örökségének gazdagsága és a megóvása érdekében tett erőfeszítések megérdemlik a nagyobb ismertséget az európai polgárok körében. Ez elsősorban a nemzeti és helyi hatóságok, valamint a kulturális örökség ágazatának hatáskörbe tartozik, azonban az Unió is közreműködik számos páneurópai kezdeményezés égisze alatt.

Az új Kreatív Európa program a korábbi EU Kultúra program tapasztalataira építve segíti a határokon átívelő együttműködést a kulturális örökségi ágazat modernizálásának előmozdítása érdekében. Emellett hálózatok és platformok támogatásával nemzetközi szinten hatékony civil társadalmi kapacitást ösztönöz. Minthogy a közönségfejlesztés kiemelt prioritást élvez, a program bátorítja a változatosabb összetételű – fiatalokat és migránsokat is magában foglaló – közönség megszólítását célzó új törekvéseket.

Régi készségek felelevenítése és újak kifejlesztése

Az örökségi ágazat egyik nagy problémája a hagyományos készségek és mesterségek eltűnése. A demográfiai trendek súlyosbítják ezt a helyzetet, így nemsokára szakmunkások hiányával kell szembenézni. Az új készségek, mint például az információtechnológiai ismeretek nagyon keresettek, de gyakran szűkösen állnak rendelkezésre.

Növelni kell a kulturális örökséghez kapcsolódó szakmák vonzerejét és bővíteni a folyamatos továbbképzési kínálatot, például az Európai Szociális Alap biztosította lehetőségek kihasználásán keresztül.

Az egész életen át tartó tanulás program tapasztalataira építve az Erasmus+ program a vállalatok, a felsőoktatás, a szakképzés és az oktatási és képzési intézmények transznacionális partnerségeinek támogatásán keresztül fokozni kívánja a tanulmányi mobilitási lehetőségeket és kezelni a készségek terén mutatkozó hiányosságok problémáját. A tudásfejlesztési szövetségek (felsőoktatási intézmények) és az ágazati szakképzettség-fejlesztési szövetségek (szakoktatás és szakképzés) segíthetnek olyan tantervek megtervezésében és kivitelezésében, amelyek fedezik a különböző ágazatok új igényeit, és jobban kapcsolódnak a munkaerőpiachoz. A kulturális örökség ágazata kedvező helyzetben van ahhoz, hogy élni tudjon ezekkel a kezdeményezésekkel.

A készségek, kompetenciák, képesítések és foglalkozások európai osztályozása keretében a kulturális örökséggel kapcsolatos foglalkozásprofilok kialakításával kapcsolatban folyó munka is elő fogja segíteni a képesítések átláthatóságát és a képzett szakemberek határokon átnyúló mobilitását.

2.3.A kulturális örökség az uniós külkapcsolatokban

Európa nyilvános diplomáciájában a kultúra alapvető érték: megosztjuk partnereinkkel kulturális értékeinket és finanszírozási programjainkat, utat nyitva az egyének és szervezetek közötti szorosabb kötelékeknek.

Az Unió és tagállamai a kulturális örökséggel kapcsolatos szakpolitikákkal foglalkozó, többoldalú fórumokon és szervezetekben tevékenyek, mint például az Európa Tanácsban és az UNESCO-ban, és olyan harmadik országokkal és régiókkal folytatnak kétoldalú párbeszédet, ahol a kulturális örökség kiemelt szerepet játszik.

Az európai külpolitika fokozott figyelemmel szemléli a kulturális örökségre leselkedő veszélyeket és a megfelelően megtervezett és kivitelezett, a fenntartható fejlődést, a szegénységet visszaszorító növekedést és a békés kapcsolatokat előmozdító kulturális örökségi szakpolitikák kedvező hatását.

A kulturális örökség lehetőséget biztosít a határokon kívül folytatott uniós tevékenységek számára. Az örökséggel kapcsolatos európai szakértelem iránt növekszik a kereslet, a tagállamok pedig készek know-how-juk megosztására az örökségi helyszínek védelme érdekében, valamint a partnerországok megsegítésére a fenntartható, közösségi alapú stratégiák kifejlesztésében.

A tárgyi és a szellemi kulturális örökség érvényre juttatását és a tiltott kereskedelem elleni küzdelmet az EU és Afrika közti együttműködés prioritásként kezeli. A kulturális örökséghez kapcsolódó kérdésekkel az Ázsia–Európa-találkozók (ASEM) is foglalkoznak, a téma ezenkívül pedig a stratégiai partnerekkel (például Kína, India, Brazília és az európai szomszédságpolitika országai) folytatott szakpolitikai párbeszédek során is terítékre kerül. A mediterrán régióban a kulturális örökség ágazatának nyújtott uniós fejlesztési segély az elmúlt három évben meghaladta a 70 millió EUR-t. Délkelet-Európában az Európa Tanács és az Európai Bizottság közösen valósították meg a ljubljanai folyamatot, abból a feltevésből kiindulva, hogy a kulturális örökséghez kapcsolódó programok hozzájárulnak a békés, demokratikus és szabad civil társadalmak stabilitásához és fejlődéséhez. A kulturális örökség kezelése a keleti partnerség országait bevonó kijevi kezdeményezés prioritásai között is szerepel.

A 2011-es Változtatási program fényében a jövőbeli uniós fejlesztési politikában a kulturális örökséggel kapcsolatos intervenciók értékelése során figyelembe veszik majd, hogy e fellépések miként reagálnak olyan fejlesztési prioritásokra, mint például a civil társadalom szerepvállalásának növelése a helyi kormányzásban, a konfliktusmegoldás és az emberi jogok tiszteletben tartásának előmozdítása.

3.A következő lépések: a szakpolitikai együttműködés megerősítése minden szinten

Az EUMSZ 167. cikkén („előtérbe helyezve a közös kulturális örökséget”) alapuló uniós szintű együttműködés képes meghatározó mértékben hozzájárulni a kulturális örökséggel foglalkozó szakpolitikákhoz és irányítási modellekhez, akár nemzeti, akár helyi szinteken, továbbá kialakítani egy többszintű, többszereplős keretrendszert, és ezt meg is teszi.

Az Unió hatáskörébe tartozó területeken már történtek jogalkotási intézkedések, például a környezeti hatásvizsgálatról szóló 2014/52/EU irányelv esetében, amelynek a közelmúltbeli felülvizsgálata megerősíti a tagállamok felé az anyagi javakkal és a kulturális örökséggel kapcsolatos, egyes köz- és magánprojektek hatásvizsgálatának követelményét. Emellett az állami támogatások szabályozásának korszerűsítését célzó program keretében a kultúrát és a kulturális örökség megőrzését előmozdító támogatás új támogatási kategóriaként jelenik meg az új általános csoportmentességi rendeletben. E rendelet jelentősen kiterjeszti a tagállamok lehetőségeit a vállalatok számára történő, befektetés vagy működési támogatás formájában biztosított „jó támogatások” nyújtásában, előzetes bizottsági ellenőrzés szükségessége nélkül.

A Tanács következő, 2015-ben kezdődő kulturális munkaterve a nyitott koordinációs módszeren keresztül a tagállamok közti együttműködés megerősítésének lehetőségét kínálja. . Az Unió kulturális miniszterei a közelmúltban megállapodtak abban, hogy a kulturális örökségnek a jövőbeli nyitott koordinációs módszer prioritásai közt kell szerepelnie. A kiemelt kérdések ebben a vonatkozásban: az ismeretanyag bővítése szakpolitikák számára, a kulturális örökség irányításának innovációja, valamint a strukturális alapok és más uniós programok legjobb felhasználása. A kulturális örökség a Bizottság civil társadalommal és polgárokkal folytatott strukturált párbeszédében is napirendre kerül.

A tagállamok és a civil társadalom irányába történő információáramlás biztosítása, továbbá a nemzeti és uniós szakpolitikák közötti kapcsolódási felület megerősítése érdekében a Bizottság a szolgálatai tevékenységeit megjelenítő, a közleménnyel egyidőben, interneten közzétett és a jövőben rendszeresen felülvizsgált és frissített, részletes feltérképezésen keresztül igyekszik javítani a kulturális örökség ágazatának hozzáférését az uniós szakpolitikához és programtámogatásokhoz.

A Kreatív Európa programon keresztül tervben van a városok és régiók együttes tanulását népszerűsítő kísérleti projekt létrehozása, amely a kulturális és kreatív iparban, tehát a kulturális örökség ágazatában is hozzájárulna a bevált gyakorlatok terjesztéséhez. A Bizottság az Európa Tanáccsal együttműködésben ugyancsak elősegíti az Unió területén belül a kulturális örökség táplálta és helyi irányítású fejlesztést, a többoldalú irányítás új modelljeinek kialakításán és közvetlen, helyszíni kísérletek lefolytatásán keresztül.