28.

Az információ cseréje és használata a következő biztosítékokat tartalmazza a vállalkozások és a magánszemélyek számára: a) Először is, a tanácsi rendelet 28. cikke megállapítja, hogy „a Bizottság és a tagállamok versenyhatóságai, ezek tisztviselői, alkalmazottai és az e hatóságok felügyelete alatt dolgozó egyéb személyek, valamint a tagállamok egyéb hatóságainak tisztviselői és köztisztviselői nem tárhatják fel” a tanácsi rendelet alapján „általuk szerzett vagy közöttük cserélt olyan jellegű információkat, amelyek a szakmai titoktartási kötelezettség alá tartoznak”. A vállalkozások üzleti titkai megőrzéséhez fűződő jogos érdeke azonban nem érinti a Szerződés 81. és 82. cikke megsértésének bizonyításához szükséges információ feltárását. A tanácsi rendelet 28. cikkében használt „szakmai titoktartás” kifejezés a közösségi jog fogalmai közé tartozik és különösen idetartoznak az üzleti titkok és egyéb bizalmas információk. Ez az egész Közösség területén megteremti a védelem közös minimális szintjét. b) A vállalkozásoknak nyújtott második biztosíték a hálózaton belül cserélt információ felhasználásával függ össze. A tanácsi rendelet 12. cikkének (2) bekezdése értelmében az átadott információ bizonyítékként kizárólag a Szerződés 81. vagy 82. cikkének alkalmazása céljából, és csak olyan tárgyban használható fel, amellyel kapcsolatban azt gyűjtötték (10). A tanácsi rendelet 12. cikke (2) bekezdésének megfelelően azonban a cserélt információ abból a célból is felhasználható, hogy ugyanazon ügyben párhuzamosan a nemzeti versenyjogot is alkalmazzák. Ez azonban csak akkor lehetséges, ha a nemzeti jog alkalmazása nem vezet eredményre a Szerződés 81. és 82. cikke szerintitől eltérő jogsértés felfedezése tekintetében. c) A tanácsi rendelet harmadik biztosítéka a magánszemélyekre a 12. cikk (1) bekezdése értelmében cserélt információk alapján kiszabott szankciókkal függ össze. A tanácsi rendelet csak a Szerződés 81. és 82. cikkének megsértése esetében gondoskodik a vállalkozások szankcionálásáról. Egyes nemzeti jogszabályok a magánszemélyekre is szankciókat szabnak ki a Szerződés 81. és 82. cikkének megsértéséért. A magánszemélyek védelemhez való joga általában kiterjedtebb (pl. joguk van a hallgatásra, míg a vállalkozások csak azokra a kérdésekre tagadhatják meg a válaszadást, amelyek a jogsértés elkövetésének beismerését eredményeznék (11)). A tanácsi rendelet 12. cikkének (3) bekezdése biztosítja, hogy a vállalkozásoktól gyűjtött információk nem használhatók fel a magánszemélyek magasabb védelmét akadályozó módon. Ez a rendelkezés kizárja a magánszemélyekre a tanácsi rendelet szerint cserélt információk alapján kiszabandó szankciókat, amennyiben az átadó és az átvevő hatóság joga nem gondoskodik hasonló szankciókról a magánszemélyek tekintetében, kivéve, ha az érintett magánszemély bizonyíték gyűjtésével kapcsolatos jogait az átadó hatóság ugyanolyan mértékben tiszteletben tartotta, mint azt az átvevő hatóság biztosítja. A szankciók nemzeti jogban érvényes minősítése („közigazgatási” vagy „büntetőjogi”) nem számít a tanácsi rendelet 12. cikke (3) bekezdésének alkalmazása céljából. A tanácsi rendelet különbséget kíván tenni a szabadságvesztéssel járó szankciók és a szankciók egyéb fajtái – pénzbüntetés és egyéb, személyekkel szemben alkalmazható szankciók – között. Amennyiben az átadó és az átvevő hatóság jogrendszere hasonló szankciókról gondoskodik (pl. mindkét tagállamban pénzbüntetést szabhatnak ki a vállalkozás azon alkalmazottjára, aki részt vett a Szerződés 81. és 82. cikke megsértésében), az átvevő hatóság felhasználhatja a tanácsi rendelet 12. cikke értelmében cserélt információt. Ebben az esetben a két rendszer eljárási biztosítékait egyenértékűnek tekintik. Ha azonban a két jogrendszer nem gondoskodik hasonló szankciókról, az információ csak akkor használható fel, ha az ügyben tiszteletben tartották a magánszemély jogainak azonos szintű védelmét (lásd a tanácsi rendelet 12. cikkének (3) bekezdését). Ez utóbbi esetben azonban csak akkor szabható ki szabadságvesztéssel járó szankció, ha ilyen szankció kiszabására mind az átadó, mind az átvevő hatóság jogosult.