HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 353/9

Kérelem közzététele a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló 510/2006/EK tanácsi rendelet 6. cikkének (2) bekezdése alapján

2012/C 353/07

Ezzel a közzététellel az 510/2006/EK tanácsi rendelet (1) 7. cikke alapján létrejön a kérelem elleni kifogás joga. A kifogást tartalmazó nyilatkozatnak e közzététel napjától számítva hat hónapon belül kell beérkeznie a Bizottsághoz.

EGYSÉGES DOKUMENTUM

A TANÁCS 510/2006/EK RENDELETE

„FENLAND CELERY”

EK-sz.: UK-PGI-0005-0887-22.08.2011

OFJ ( X ) OEM ( )

1. Elnevezés:

„Fenland Celery”

2. Tagállam vagy harmadik ország:

Egyesült Királyság

3. A mezőgazdasági termék vagy élelmiszer leírása:

3.1. A termék típusa:

1.6. osztály: Gyümölcs-, zöldség- és gabonafélék, nyersen vagy feldolgozva

3.2. A termék leírása, amelyre az 1. pontban található elnevezés vonatkozik:

A „Fenland Celery” (Apium graveolens) elnevezésű zellert hagyományos módszerek alkalmazásával Adventurers 1 és 2 típusú mély, tőzeges talajban palántaneveléssel termesztik és szedik Cambridgeshire, Suffolk és Norfolk bizonyos részein.

A „Fenland Celery” termesztésének módja, és a használt fajták olyan terméket eredményeznek, amelyet az alábbi figyelemre méltó tulajdonságok jellemeznek:

Külső jegyek – a „Fenland Celery” vastag, 8–12 cm-es átmérőjű gumóval és kiálló levélnyéllel rendelkezik. A növény gyökérgumója jellegzetes méretű. A „Fenland Celery” az aljától a levelek tetejéig 60 cm és 80 cm közötti hosszúságúra nő. A gyökérgumó színe a fehértől a zöldcitrom zöldjéig terjed. A levélnyél alapja mindig a legfehérebb rész, majd fokozatosan sötétedik felfelé és lesz belőle világosabb zöld levélnyél és világoszöld levél. A „Fenland Celery” robosztus, dudoros és vastag erekkel tarkított.

Állag – A „Fenland Celery” állaga az újabb fajtáknál valamivel puhább, de ropogósabb és rágósabb is.

Íz – A „Fenland Celery” erőteljes ízű, egyenletesen édes/sós/keserű ízvilággal. Ez párosul jellemzően frissítő, enyhén dióízzel, valamint tűlevél- és ánizsillattal.

A „Fenland Celery-t” júniusban vagy júliusban ültetik és szeptember és december között gyűjtik be.

A „Fenland Celery” termesztéséhez csupán az alábbi három fajta használható:

Hopkins Fenlander

New Dwarf White

Ely White.

Jó hozamuk, ízük, betegségekkel szembeni ellenálló képességük és a talajtípushoz való alkalmazkodóképességük miatt kizárólag e három fajta használható.

3.3. Nyersanyagok (kizárólag feldolgozott termékek esetében):

—

3.4. Takarmány (kizárólag állati eredetű termékek esetében):

—

3.5. Az előállítás azon műveletei, amelyeket a meghatározott földrajzi területen kell végrehajtani:

— A palánták előkészítése és ültetés: Április és május között megvásárolják és elszállítják a „Fenland Celery” különböző fajtáinak magvait egy engedéllyel rendelkező termesztőhöz csíráztatás céljából. Ott tőzeges talajban helyezik el és hét napon keresztül 18 °C-on csíráztató helyiségben tárolják azokat. Ezt követően közel három hétre átviszik a üvegházba, amíg kifejlődnek a palántázásra alkalmas, körülbelül 10 cm magas palánták. Ezután Adventurers 1 és 2 típusú talajjal borított területre szállítják a palántákat, ahol 24 órán belül azokat Adventurers 1 és 2 típusú tőzeges talajba ültetik. A palánták elültetése júniusban és júliusban történik, ami lehetővé teszi, hogy a betakarítás hosszabb ideig tartson és csökkenjen a rossz termés kockázata is.

— Betakarítás: A „Fenland Celery” betakarítására szeptember és december között kerül sor, ami egy bonyolult művelet, mert először a földet egy speciális, széles sortávolságot befogó traktorral és kapával meglazítják. Ezt a munkát kézzel, ásóval is el lehet végezni. A zellert kézzel, kés segítségével szedik. A gyökeret vagy teljesen levágják, vagy hagynak belőle egy kis részt a növényen.

3.6. A szeletelésre, aprításra, csomagolásra stb. vonatkozó egyedi szabályok:

—

3.7. A címkézésre vonatkozó egyedi szabályok:

—

4. A földrajzi terület tömör meghatározása:

A „Fenland Celery-t” a Soil Survey of England and Wales (Anglia és Wales Talajkutatóintézete) által meghatározott Adventurers 1 és 2 típusú talajban termesztik. Ez a talajtípus mindenekelőtt Cambridgeshire, Suffolk és Norfolk alábbi községeiben található:

Cambridgeshire: Littleport, Ely St Mary és Trinity, Ely Trinity (külön), Thetford, Stretham, Willingham, Haddenham, Sutton, Colne, Coveney, Chatteris, Welches Dam, Manea, Wimblington, March, Thorney, Wisbech St Mary, Waterbeach, Horningsea, Bottisham, Swaffham Bulbeck, Swaffham Prior, Wicken, Burwell, Soham, Fordham, Isleham, Chippenham, Snailwell és Ramsey.

Norfolk: Leziate, East Winch, Bawsey, Middleton, Wimbotsham, Crimplesham, West Dereham, Wereham, Wretton, Stoke Ferry, Northwold, Ryston, Downham Market, Denver, Fordham, Nordelph, Welney, Feltwell, Hockwold-cum-Wilton, Redmere, Wormegay, East Winch, Leziate és Roydon.

Suffolk: Lakenheath, Mildenhall, Barton Mills, Worlington és Freckenham.

5. Kapcsolat a földrajzi területtel:

5.1. A földrajzi terület sajátosságai:

A földrajzi terület sajátos jellemzői és minősége, nevezetesen a tőzeges talaj és az éghajlat lehetővé teszik e különleges zellerfajta termesztését. A talajba, összetételének köszönhetően, barázdákat lehet húzni. Így egy különleges zeller kifejlődhet ki, amely fehér színű, állaga ropogósabb, és jellegzetesen frissítő, enyhe dióízzel rendelkezik.

A talaj, a használt fajták, és a kizárólag a Fenlands területén alkalmazott termesztési módszer kombinációjának eredményeként a terület a legjobb minőségű, legízletesebb zellert termesztő terület hírnevére tett szert.

A Kelet-Angliában található Fenlands tulajdonképpen mocsaras terület, amelynek nagy részét egészen a 16. századig víz borította. A terület lecsapolása az 1630-as években kezdődött. Ekkor történt a Cambridgeshire Fens területének három részre osztása a két folyó, az Old Bedford és a New Bedford által; ezzel lehetővé vált, hogy a Great Ouse folyó elérje a tengert, amely azóta King's Lynn-nél a tengerbe torkollik. A lecsapolási eljárás következtében a tőzeges réteg megsüllyedt és a területek is tovább süllyedtek egészen addig, míg a 17. század végén ismét víz alá kerültek.

A terület lecsapolására tett számos kísérletet követően a végleges siker az 1820-as években következett be a szénnel működtetett gőzgép megjelenésével. A Fenlands területét 286 kis elektromos szivattyúállomás, 6 115 km hosszú vízfolyás, 95 km tengerparti árvédelmi gát és 155 km folyami gát segítségével csapolták le. Ezen vívmányok következtében a Fenlands területének nagy része ma legfeljebb 10 m-rel a tengerszint felett helyezkedik el, sok helyen pedig a közepes tengerszint alatti magasság jellemző.

A vízelvezetési rendszer segítségével a Lincolnshire, Norfolk, Cambridgeshire és Suffolk határán elterülő Fenlands Nagy-Britannia jelentős szántóföldekkel rendelkező gabona- és zöldségtermesztő területévé vált. A környezeti és földrajzi előnyök, a tökéletes talaj (Adventurers 1 és 2 típusú vastag tőzegréteg) és az időjárási viszonyok együttesen teremtették meg és teremtik meg ma is a „Fenland Celery” termesztésének legkedvezőbb feltételeit.

A régióban az Egyesült Királyság más mezőgazdasági régióihoz képest kevesebb csapadék hull (az elmúlt évben 365 mm-t regisztráltak a Weather Commerce Ltd szerint). Az alacsony esőzés a „Fenland Celery” termesztésének fontos tényezője, mert a túlzott esőzés tönkreteszi a barázdákat, ezáltal gátolva a növekedést és elősegíti a betegségek kialakulását is.

A földrajzi területen jellemző Adventurers 1 és 2 típusú talaj kétféleképpen kedvez a zellernek: először is természetesen termékeny összetétele miatt számos szükséges tápanyagot eljuttat a növényhez. Másodszor a talaj könnyen felhalmozható a növény köré, hogy azt megvédje a naptól. Ez biztosítja a zeller fehér színének megőrzését, és a téli fagyok elleni védelmet. Ily módon az Egyesült Királyságban a gazdák meg tudják hosszabbítani a szezont, a helyi piacokon pedig magasabb árakat érhetnek el.

A hagyományos termesztési mód nem csupán intenzív földhasználattal jár, hanem igencsak munkaerő-igényes is. Fenland gazdái generációkon át, több mint 50 éve adják tovább tapasztalataikat és a szükséges tudást. A növény számára elegendő védelmet kell biztosítani a faggyal szemben, viszont nem szabad teljesen beburkolni és túl melegen tartani (ez betegségek kialakulásához és rothadáshoz vezetne).

A „Fenland Celery”-ből általánosan 50 %-kal kevesebbet ültetnek hektáronként, mint a hagyományos zellerfajtából (a korszerű mezőgazdaság 50 000 növény/ha mennyiséget tervez, a „Fenland Celery” esetében pedig 25 000 növény/ha-t). Az alacsonyabb ültetési sűrűség abból adódik, hogy a sorok között széles távolságot kell tartani.

5.2. A termék sajátosságai:

A „Fenland Celery” előállításához használt termesztési módszer szerint a növényt mély barázdákkal elválasztott széles sorokba ültetik. E széles sortávolság a végtermék általános minősége miatt szükséges, mivel a növény körül – fehér színének megőrzése érdekében – fel kell halmozni a talajt. E módszer alkalmazása kötelező a „Fenland Celery” termesztéséhez, enélkül nem lehetne azt „Fenland Celery-ként” minősíteni.

Csupán az alábbi három fajta használható a „Fenland Celery” termesztéséhez:

Hopkins Fenlander

New Dwarf White

Ely White.

Jó hozamuk, ízük, betegségekkel szembeni ellenálló képességük és a talajtípushoz való alkalmazkodóképességük miatt kizárólag e három fajta használható.

A „Fenland Celery” a termesztési módszernek és a felhasznált fajtának köszönhetően a hagyományos módon termesztett zellernél kisebb méretű. E hagyományos termesztési módszer, a „Fenland Celery” vetőmagfajták és az Adventurers 1 és 2 típusú fekete tőzeges talaj együttesen járulnak hozzá a jellegzetesen diós, édes, ánizsos ízhez és világoszöldtől fehérig terjedő színhez, amelyek a „Fenland Celery” alapvető jellegzetességei.

A „Fenland Celery” jellegzetessége a vastag gyökérgumó és a kiálló levélnyél. A zeller gumója 8–12 cm-es átmérőjű, jellegzetes méretű és a hasonló fajtákhoz képest gyakran kevésbé egységes. A „Fenland Celery” termesztési és betakarítási módszerei miatt gyakran vastagabb gyökérrel rendelkezik. A növény a kereskedelemben gyakrabban megjelenő fajtákhoz képest az éghajlati viszonyok és az alkalmazott termesztési módszer miatt kifejezetten lassan nő. E lassú növekedés hozzájárul jellegzetesen diós és édeskésen fanyar ízéhez, valamint enyhébb és ropogósabb állagához.

5.3. A földrajzi terület és (OEM esetében) a termék minősége vagy jellemzői közötti vagy (OFJ esetében) a termék különleges minősége, hírneve vagy egyéb jellemzője közötti okozati kapcsolat:

A gazdák korábban júliustól kezdve ültették a „Fenland Celery-t”, és az első példányok betakarítása szeptembertől decemberig tartott. A növény körül felhalmozott föld megvédte a téli fagyoktól, így a gazdák meg tudták hosszabbítani a szezont és magasabb árat kérhettek termékükért.

A „Fenland Celery” fajtáit jó hozamuk, ízük, betegségekkel szembeni ellenálló képességük és a talajtípushoz való alkalmazkodóképességük miatt választják. Napjainkban a leggyakrabban termesztett fajták a Hopkins Fenlander és a New Dwarf White. Mindkettőt a Fens régióban kísérletezték ki, és 50 éve ezekre a fajtákra esik leggyakrabban a választás.

A „Fenland Celery” a Fenland régió Adventurers 1 és 2 típusú vastag, természeténél fogva rendkívül termékeny tőzegtalajában nő, amely a Fen területén nőtt, le nem bomlott növényzetből és mocsárból keletkezett. Nevét a 17. századi lecsapolást végző „úttörőktől” kapta, akik Earl of Bedford vezetésével vállalkoztak a fenlandsi terület lecsapolására. A név elsősorban a „Gentlemen Adventurers-re”, azaz olyan, tőkével rendelkező személyekre utal, akik finanszírozták a lecsapolási munkálatokat, és ezért cserébe jelentős földterületeket kaptak.

A terület természetszerűleg sík vidék, ami egyrészt a vastag tőzegrétegnek, másrészt a terület lecsapolási módjának köszönhető. A vízlevezető csatornával és az árkokkal kialakított vízszint optimális a zeller számára.

Az Adventurers 1 és 2 típusú vastag fekete tőzegréteg természetesen termékeny, és rendelkezik azokkal a tápanyagokkal, amelyek szükségesek a jó minőségű „Fenland Celery” sikeres termesztéséhez – korszerű és hagyományos módon egyaránt. A fekete tőzeges talaj a zellernövény számára ezenkívül meleget is biztosít. C. R. Adams, M. P. Early és K. M. Bamford A kertészet alapelvei című művében foglaltak szerint e talaj gyorsabban felmelegszik, mint a többi, mert színe és állaga miatt a talaj a napenergiát könnyen felszívja és megőrzi. A termesztési módszer legjobban e talajtípus megléte esetén alkalmazható, mivel az tartalmazza a szükséges tápanyagokat, és megfelelő szerkezeténél fogva lehetővé teszi a föld felhalmozását is. A növény az éghajlati viszonyok és az alkalmazott termesztési módszer miatt kifejezetten lassan nő – a fekete tőzeges talaj „felgyorsítja” ezt a folyamatot. Más talajtípusban történő palántázás még inkább lelassítaná a növekedés folyamatát.

Az Egyesült Királyságban ez a legnagyobb, ilyen egyedi talajjal borított, termelésre alkalmas terület, amely egyben a legtermékenyebb is. A talaj egyedi tulajdonságai párosulnak a Fenlands hűvösebb, szárazabb éghajlatával, ennek köszönhetően adottak a tökéletes feltételek ahhoz, hogy júliustól decemberig ültethető, termelhető és betakarítható a zeller.

A hagyományos módszerek továbbra is a zellertermesztés munkaerő-igényes módjait jelentik, olyan technikák alkalmazásával, amelyekről a fenlandi gazdák generációkon át, több mint 50 éven keresztül adták tovább tapasztalataikat. Idővel a legjobb minőségű zeller termesztése érdekében finomították és továbbfejlesztették azokat. Ezáltal a Fens olyan területté vált, amelyet azonosítottak és ma is azonosítanak a jó minőségű zellerrel.

A gasztrokritikusok az alábbi észrevételeket tették a „Fenland Celery” egyediségével kapcsolatban: „más nagyra becsült zöldségfélék is megjelennek a polcokon, például a hagyományos, Cambridgeshire földjéből kiásott fenlandi zeller, vagy a nagyra becsült yorkshire-i rebarbara, amely tulajdonképpen egy zöldségféle, rendkívül finom grillezett friss makrélával és vörös csilivel.” (Rose Prince, New English Cook, 2009. február).

„A zeller olyannyira angol, mint a Stilton sajt. Eredetileg a kelet-angliai fekete talajú Fenlands területéről származó ún. »piszkos« zeller csak egy rövid szezont ért meg októbertől januárig. Ha elég szerencsések vagyunk, hogy kapjunk belőle, akkor feltétlenül mossuk meg alaposan, viszont íze kivételes, különösen enyhe fagy után, amikor a legédesebb.” (Delia Smith, Delia Online).

„Nem sokszor fordul elő, hogy olyasvalaminek örülünk, ami hideg, nyirkos és piszkos, ám amikor az első »Fenland Celery« késő ősszel megjelenik a polcokon, az számít igazi csemegének!” Sally Bendall, Season Magazine, 2008. november.

Hivatkozás a termékleírás közzétételére:

(az 510/2006/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (7) bekezdése)

http://archive.defra.gov.uk/foodfarm/food/industry/regional/foodname/products/documents/fenlandcelery-pgi-110711.pdf

(1) HL L 93., 2006.3.31., 12. o.