ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
17.

Végezetül, stratégiai érv is szól amellett, hogy a kerethatározatot az adatfeldolgozás egészére alkalmazzák. Ahogyan azt az Egyesült Államokkal a légiutasok adatainak feldolgozásáról és továbbításáról szóló új megállapodásról (6) folytatott legfrissebb tárgyalások is mutatják, a polgárokat valamennyi EU-n belül előforduló helyzetben védő, megalapozott uniós jogszabályok erősítenék az EU pozícióját a harmadik országokkal folytatott tárgyalások során is. Egy ilyen megalapozott jogszabály hiányában eléggé nehéz volna ragaszkodni ahhoz, hogy a harmadik országok megfelelő szintű adatvédelme szolgáljon a személyes adatok továbbításának előfeltételeként.
14.

Az érintett tagállamok mégis egy olyan többoldalú szerződés mellett maradtak, amely lehetővé tette számukra, hogy egyhangú megállapodással megkerüljék a harmadik pilléres jogalkotás rögös útját. Megkerülték az EK-Szerződés 40., 40a., 43. és 43a. cikkében (17) foglalt megerősített együttműködés tartalmi és eljárási követelményeit is. Ez annál is fontosabb, mert a megerősített együttműködés eljárása kötelező volt, ha legalább nyolc tagállam részt vett. Ugyanakkor csak hét tagállam írta alá a Prümi Szerződést, de azok a későbbiekben más tagállamokat is a csatlakozásra ösztönöztek. Lehetne azzal érvelni, hogy a Prümi Szerződés megsérti az Európai Unió jogát a fent említett okok miatt. Ez az érv ugyanakkor főleg elméleti szintű a harmadik pillér keretében, amelyben a Bizottságnak korlátozott a hatásköre az európai uniós jog tagállamok általi betartásának biztosításában, valamint korlátozott a hatásköre az Európai Bíróságnak és más bíróságoknak is.
32.

A jelenlegi javaslatnak az említett jogi eszközökkel való összevetése során egyértelművé válik, hogy néhány – esetenként a bizottsági javaslatban már nyújtott – fontos garancia a felülvizsgált változatban hiányzik: — A javaslat 3. cikke nem garantálja azt, hogy az adatok megszerzése és feldolgozása a 108. sz. egyezmény 5. cikke értelmében, tisztességesen történt. — A javaslat immár nem tartalmaz olyan – az R (87) 15. sz. ajánlás 3.2 alapelvében előírt – rendelkezéseket, amelyek meghatározzák, hogy a különböző adatkategóriák pontosságuk és megbízhatóságuk foka szerint kerülnek elkülönítésre, és hogy a tényeken alapuló adatok elkülönülnek a véleményeken vagy személyes megítélésen (24) alapuló adatoktól. Az ilyen közös előírás hiánya valójában aláássa a rendőri hatóságok közötti adatcserét, mivel azok nem lesznek képesek megbizonyosodni arról, hogy az adatok „bizonyítéknak”, „ténynek”, „megerősített információnak” vagy „meg nem erősített információnak” tekinthetők-e. Ez nem csupán a biztonsági műveletek és az információgyűjtés akadályozását eredményezi, – amelyek e megkülönböztetésekre támaszkodnak – hanem megnehezíti a bíróságok számára az ítéletek biztosítását is. — Nincs megkülönböztetés az adatalanyok különböző kategóriái (bűnözők, gyanúsítottak, áldozatok, tanúk stb.) között, sem a nem gyanúsítottakkal kapcsolatos adatokra vonatkozó egyedi garanciák, ellentétben az R (87) 15. sz. ajánlás 2. alapelvében és az ajánlásról szóló értékelő jelentésekben foglaltakkal (25). E megkülönböztetések nemcsak a polgárok személyes adatainak védelme, hanem az átvevőknek az átvett adatok teljes körű hasznosítására képessé tétele szempontjából is szükségesek. E megkülönböztetések hiányában az átvevő rendőri szervek nem tudják haladéktalanul felhasználni az adatokat, hanem először meg kell bizonyosodniuk arról, hogyan kell minősíteni az adatokat, és azt követően azok hogyan használhatók fel, és hogyan oszthatóak meg különböző bűnüldözési célokból. — A 6. cikkben előírt rendszeres felülvizsgálat nem biztosítja az adatminőség rendszeres ellenőrzését, és azt, hogy a rendőrségi aktákból kikerüljenek a jelenlegi felesleges és pontatlan adatok, ahogyan azt az R (87) 15. sz. ajánlás előírja (26). Az adatvédelem ilyen felülvizsgálatának fontossága nyilvánvaló, azonban alapvető a rendőri szervek hatékony működése szempontjából is. A régi és elavult információ legjobb esetben haszontalan, legrosszabb esetben a forrásokat a jelenlegi prioritások helyett olyan ügyekre irányítja, amelyek nincsenek a nyomozás középpontjában, és nem is lehetnek ott. — Amennyiben a – más tagállamból továbbított – személyes adatok pontatlannak bizonyulnak, nem léteznek olyan kötelezettségek vagy mechanizmusok, amelyek az adatoknak a származási tagállamban történő helyesbítését biztosítják. A pontosság kérdése ismételten alapvető a rendőrség és a bíróságok hatékony működés szempontjából. Amennyiben az adatminőség nem garantálható, ez károsítani fogja az adatátvitel – mint a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelem eszköze – hasznosságát.
1.

A Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform (BERR) felkéri az érdekelt személyeket, hogy a Petroleum (Production) (Landward Areas) Regulations 1995 (S.I. 1995 No. 1436), valamint a Hydrocarbons Licensing Directive Regulations 1995 (S.I. 1995 No. 1434) rendelkezéseivel összhangban nyújtsanak be olajkitermelési és fejlesztési engedély (Petroleum Exploration and Development Licences) iránti kérelmet azokra a szárazföldi területekre, amelyekre vonatkozóan stratégiai környezeti értékelés (SEA) készült, az apálykori partvonal fölött húzódnak és ezen közlemény időpontjában nem képezik olajkitermelési engedély tárgyát a minisztériumban (BERR) (1 Victoria Street, London, SW1H 0ET, United Kingdom) letétbe helyezett térképeken megjelölt területeken. Ezek a térképek a hirdetmény időtartama alatt előzetes bejelentkezés alapján (tel.: (44-207) 215 50 32, fax: (44-207) 215 50 70) hétfőtől péntekig 9.15-től 16.45-ig megtekinthetők. A térképek elérhetők a BERR olajjal és gázzal kapcsolatos honlapján is: http://www.og.berr.gov.uk/. Ez a 13. szárazföldi engedélyezési forduló.
6.

Az európai adatvédelmi biztos a közlemény értékelésében különösen az e változások tekintetében releváns következő perspektívákkal foglalkozik: — Az irányelv végrehajtásának javítása: Miként tehető hatékonyabbá az adatvédelem? A végrehajtás javításához a társadalommal való jobb kommunikációtól az adatvédelmi jogszabályok szigorúbb érvényesítéséig ívelő szakpolitikai eszközök kombinációja szükséges. — A technológiával való kapcsolat: A technológiai fejlődés – mint például az adatmegosztás, az RFID-rendszerek, a biometria és a személyazonosság-kezelő rendszerek fejlődése – egyértelműen befolyásolja az adatvédelem hatékony jogi keretére vonatkozó követelményeket. Ugyanakkor az egyének személyes adatai hatékony védelmének szükségessége is korlátozhatja ezen új technológiák használatát. A kapcsolat tehát kétoldalú: a technológia befolyásolja a jogszabályokat, a jogszabályok pedig a technológiát. — Az Európai Unió külső határaival foglalkozó, a magánélet globális szintű védelmére és a joghatóságra vonatkozó kérdések. Miközben a közösségi jogalkotó hatásköre az Európai Unió területére korlátozódik, a külső határok adatáramlás tekintetében betöltött szerepének jelentősége csökken. A gazdaság egyre nagyobb mértékben függ a globális hálózatoktól. Az Európai Unióban székhellyel rendelkező társaságok egyre növekvő mértékben szerveznek ki tevékenységeket harmadik országokba, a személyes adatok feldolgozását is beleértve. Ezen túlmenően, az olyan közelmúltbeli esetek, mint a SWIFT és a PNR, megerősítik, hogy más joghatóságok is érdeklődést mutatnak „az Európai Unióból származó adatok” iránt. Az adatfeldolgozási művelet fizikai helye általánosságban kevésbé lényeges szerepet tölt be. — Adatvédelem és bűnüldözés: a társadalmat érintő közelmúltbeli fenyegetések – függetlenül attól, hogy a terrorizmushoz kapcsolódtak-e vagy sem – ahhoz (az igényhez) vezettek, hogy a bűnüldöző hatóságok több lehetőséggel rendelkez(ze)nek személyes adatok gyűjtésére, tárolására és cseréjére. A közelmúltbeli esetek tanúsága szerint ebben a néhány esetben magánfelek is aktívan részt vesznek. Az EU-Szerződés harmadik pillérét (amely területre az irányelv nem vonatkozik) elválasztó vonal egyrészt fontosabbá, másrészt pedig elmosódottabbá válik. Bizonyos esetekben még annak a veszélye is fennáll, hogy a személyes adatokat sem az első pillérbe, sem a harmadik pillérbe tartozó jogi eszközök nem védik meg (a „jogi kiskapu”). — A reformszerződés jelenleg 2009-re előirányzott hatálybalépésének az adatvédelmet és bűnüldözést érintő következményei.
17.

A két fogalommeghatározás megfogalmazásában hasonló, hiszen hasonló fogalmakat használ fel. Az európai adatvédelmi biztos számára magától értetődőnek tűnik, hogy a 322/97/EK rendelet 13. cikke a 95/46/EK irányelv figyelembe vételével készült. Ugyanakkor azt is fontos hangsúlyozni, hogy a két (szinte teljesen) hasonló fogalommeghatározás két, egymástól eltérő fogalomra vonatkozik, és két olyan, egymással össze nem tévesztendő terminust takar, mint egyrészről a „bizalmas kezelés”, másrészről pedig a „személyes adat”. A bizalmas kezelés fogalommeghatározása például kiterjed a nem természetes személyek körére is, míg a személyes adatok fogalma kizárólag a természetes személyekre vonatkozik. A bizalmas kezelés fogalommeghatározása továbbá, ellentétben a személyes adatok fogalmával, kizárja azokat az adatokat, amelyek a nyilvánosság számára hozzáférhető forrásokból származnak, és továbbra is hozzáférhetőek maradnak a köz számára. Ennek következtében vannak olyan adatok, amelyek ugyan statisztikai szempontból már nem tekinthetők bizalmas adatoknak, ám adatvédelmi szempontból továbbra is személyes adatoknak tekinthetők.
12.

Az európai adatvédelmi biztos üdvözli az illetékes hatóságok központi szerepét, amely felelősséget ruház rájuk a személyes adatok feldolgozása mint tevékenységüknek egyik szükséges eleme tekintetében is. Ennek kapcsán az európai adatvédelmi biztos rámutatott arra, hogy a javaslat néhány ponton nem egyértelmű, ami azonban könnyen orvosolható anélkül, hogy a rendszerben bármit is változtatnának. Először is a 10. cikk – a címe szerint – a kérelmek nyilvántartásba vételével foglalkozik. A 10. cikk (2) bekezdése azonban – a nyilvántartásba vételről szóló bekezdés – láthatóan az engedélyek nyilvántartásba vételére vonatkozik. Amennyiben azonban a – többek között a szállításszervező nevét is tartalmazó – kérelmek nyilvántartásba vétele is a közösségi jogalkotó feladata, ezt egyértelművé kell tenni. Másodsorban az illetékes hatóságoknak a nemzeti elektronikus nyilvántartással kapcsolatos feladataik vannak, de egyértelmű felelősséggel nem rendelkeznek ezen nyilvántartások tekintetében (lásd e vélemény 17. pontját).
13.

Az előző bekezdésben kifejtett tágabb megközelítés szükségessége ellenére több okból is indokolt, hogy elsőként az RFID-nek a fogyasztási cikkek kiskereskedelmi címkézésében történő használatát vizsgáljuk meg. Nyilvánvaló ok a várakozásoknak megfelelően növekvő használat, mely láthatólag egyre szélesebb körű elterjedést eredményez. Más kevésbé elterjedt vagy korlátozott használatú RFID-alkalmazásokkal szemben az árucikkek címkézése tömegesen elterjedt piaci alkalmazássá válhat. Már most is számos fogyasztási cikk rendelkezik RFID-címkével. Ehhez kapcsolódik az a tény, hogy ez a fajta használat számos egyént érint majd, akiknek személyes adatait minden alkalommal feldolgozhatják, amikor RFID-címkével ellátott terméket vásárolnak.
—

Az Európai Adatvédelmi Biztos felszólítja a jogalkotót, hogy az EU-Szerződés 30. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban biztosítsa, hogy a kérdéses kezdeményezés hatálybalépését megelőzően – az általános rendelkezéseket és a konkrét biztosítékokat tartalmazó különböző jogi eszközöket ötvöző – világos, hatékony és átfogó adatvédelmi jogi keret jöjjön létre. — Ennek fényében az Európai Adatvédelmi Biztos egyrészt ismételten kijelenti, hogy a Prümről szóló tanácsi határozatoknak nem szabad hatályba lépniük addig, amíg a tagállamok nem hajtották végre a harmadik pillérbeli adatvédelemről szóló általános kerethatározatot, amely a „lex generalis” szerepét töltené be, és a prümi kezdeményezésében megállapított további konkrét garanciákat és szigorúbb egyedi előírásokat ezen felül kell alkalmazni. — Másrészt a jogalkotónak egyértelművé kellene tennie azt is, hogy a prümi kezdeményezésének 6. fejezetében megállapított, a DNS-re, ujjlenyomatokra és gépkocsi-nyilvántartásra vonatkozó konkrét adatvédelmi szabályok nemcsak ezen adatok cseréjére, hanem összegyűjtésükre, tárolásukra és országon belüli feldolgozásukra, valamint a tanácsi határozat hatálya alá tartozó egyéb személyes adatok szolgáltatására is érvényesek.
19.

A hatályos elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv 3. cikke értelmében már jelenleg is az irányelv hatálya alá tartoznak bizonyos RFID-alkalmazások. Ennek több összefüggő oka is van. Először is, az RFID-alkalmazások beletartoznak az elektronikus hírközlési szolgáltatások fogalmába. Másodsorban, ezeket az alkalmazásokat elektronikus hírközlő hálózatokon keresztül működtetik annyiban, hogy az alkalmazásokat olyan átviteli rendszer támogatja, amely a jeleket vezeték nélküli módon továbbítja. Végül, a hálózat lehet akár nyilvános, akár magánhálózat is. Ha nyilvános hálózatról van szó, az RFID-alkalmazások „érintett szolgáltatásnak” tekintendők, és az elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv hatálya alá tartoznak. Mindenesetre a javasolt módosítás az eddigi kétségeket eloszlatja, és nagyobb jogbiztonságot teremt.
16.

Az ujjlenyomat-alapú rendszerek tökéletlenségei nemcsak a fiatalabb gyermekeket érintik, hanem az idős személyeket is. Az életkor növekedésével az ujjlenyomatok pontossága és használhatósága bizonyítottan csökken (11), és a kényelmi, valamint ergonómiai szempontok szintén különösen fontosak. Az európai adatvédelmi biztos a gyermekekre vonatkozó korhatár esetében alkalmazott érvelését követve azt javasolja, hogy további mentességként kerüljön bevezetésre egy, az idős személyekre vonatkozó korhatár is, amely a már létező, hasonló tapasztalatokon alapulhatna (a US-Visit-ben a korhatár 79 év). A nyilvántartásba vételi és összehasonlítási célú eljárások tekintetében az idősebb személyek ujjlenyomatainak minőségére is ki kell terjeszteni a korábban javasolt tanulmányt.
34.

Az európai adatvédelmi biztos véleménye szerint – a jelen körülmények között, továbbá világos és nyilvános indok hiányában – mérlegelni kellene, hogy nem volna-e elegendő a jelenlegi megállapodás keretei között folytatni a tevékenységet, ugyanis: a) ez nem sérti az Eurojust nemzeti tagjainak és a testületnek az információs helyzetét; b) a két szerv közötti strukturális kapcsolatok elég erősek ahhoz, hogy biztosítsák az együttműködést és a párhuzamos munka kivédését (20). Ez a megoldás az adatvédelemnek is kedvezne. Így az Europolnak és az Eurojustnak a személyes adatok feldolgozásával kapcsolatos feladatai (ki az adatfeldolgozó? ki az adatkezelő?) továbbra is egyértelműen elválnának, ami az adatfeldolgozás eltérő ellenőrzési rendszereinek – a közös ellenőrző szervek is eltérőek, az Eurojusté ugyanis bírákból áll (21) – figyelembevételével is hasznos lenne.
4.2.

Bizonyos esetekben a prima facie eljárást az OLAF-kézikönyvben meghatározott definíción kívül is alkalmazzák. Két példa erre: — Egy névtelen telefonáló az ingyen hívható telefonszámon felhívja az OLAF-ot, tájékoztatja európai pénzek elköltésére vonatkozó állítólagos rendellenességekről és megad egy telefonszámot. Az OLAF több kísérletet tesz arra, hogy pontosabb információkat szerezzen a telefonálótól. Ez a feladat lehetetlennek bizonyul. A telefonszám téves vagy a telefonáló soha nem érhető el. Ilyen esetben nem állapíthatók meg a vizsgálat megindításához az Európai Közösségek Bírósága joggyakorlata szerint szükséges „kellően komoly gyanús körülmények”. Az OLAF ezért jogosan szünteti be az eljárást. — Bizonyos eljárások esetében az OLAF előbb vizsgálatot rendel el, és ezt követően a vizsgálat eredményeinek tükrében az eljárást prima facie non case-nek minősíti. Ezzel kapcsolatban üdvözölni kell, hogy az OLAF nem minősíti az eseteket elhamarkodottan prima facie non cases-nek, hanem először bizonyosságot szerez az ügy hátteréről, és csak utána szünteti meg az eljárást. — A vizsgált esetek egyikében sem használta az OLAF a PFNC-eljárást arra, hogy „eltussoljon” olyan eseteket, amelyek teljes körű vizsgálatot érdemeltek volna.
14.

Az európai adatvédelmi biztos ezért üdvözli a 4. fejezet b) pontját, amely – utalva arra, hogy az adósnyilatkozatban tiszteletben kell tartani az arányosság elvét – leszögezi, hogy „a nyilatkozat nem tartalmazhat olyan információkat, amelyek nem szükségesek annak a célnak az eléréséhez, amelynek érdekében a nyilatkozattételt előírták. Az a megoldás, amely arra kötelezi az adóst, hogy előre fedje fel valamennyi vagyonát, kevésbé tartja tiszteletben a magánéletet, mint az, amelyik szerint az adóst csak különleges feltételek teljesülése esetén kötelezik a szükséges mértékű nyilatkozattételre”. Mindezek alapján azt is fontos biztosítani, hogy az adós személyes adataihoz az elérni kívánt célokkal arányos mértékben és meghatározott korlátok között lehessen hozzáférni. Ezt a kérdést a zöld könyv 4. fejezetének c) pontja is érinti, amely megállapítja, hogy az adóssal szembeni indokolatlan kényszer elkerülése érdekében a lehetséges jövőbeli európai vagyonnyilatkozatról szóló jogi eszköz megtilthatná az adósnyilatkozatok nyilvános nyilvántartásban történő közzétételét. Az európai adatvédelmi biztos megjegyzi, hogy ez az általános megállapítás az esetleges európai adóslistára vonatkozó jövőbeni javaslatok előterjesztésekor különös figyelmet és további pontosítást igényel majd.
25.

Az európai adatvédelmi biztos elemzésének fő vonalait az Elsőfokú Bíróság is megerősítette a Bavarian Lager-ügyben, amikor is a 45/2001/EK és az 1049/2001/EK rendelet közötti kapcsolat, valamint az utóbbi rendeletben a személyes adatok védelme tekintetében megfogalmazott kivétel értelmezése céljából fordultak az Elsőfokú Bírósághoz. Az ítélet fő elemei ezen vélemény alátámasztásaként felhasználásra fognak kerülni. A Bizottság úgy határozott, hogy fellebbezést nyújt be az Elsőfokú Bíróság ítélete ellen; a Bíróság még nem hozott döntést az ügyben. Ebben a Bíróság előtt folyamatban lévő ügyben az európai adatvédelmi biztos álláspontja az, hogy az Elsőfokú Bíróság ítéletét helyben kell hagyni.
2.

A tanácsadó bizottság egyetért a Bizottsággal abban, hogy a figyelembe veendő piacok az alábbiak: a) egyirányú légi árufuvarozás piacai: — az európai és az észak-amerikai kontinens közötti árufuvarozás, — árufuvarozás Európa és meghatározott országok között, valamint Európa és különféle dél-amerikai, karib-tengeri nagytérségbeli, távol-keleti és afrikai országok között; b) végfelhasználóknak nyújtott távolsági légi fuvarozási szolgáltatások piaca, melyet a kiindulási pont és az érkezési pont szerinti járatpárok (a továbbiakban: O&D) alapján bontanak részpiacokra: — ahol a kiindulási pont tartalmazza legalább Punta Cana, Cancun, Havanna, Curacao és Aruba irányában az amszterdami repülőteret, de valószínűsíthetően a düsseldorfi és a brüsszeli repülőtereket is a Vancouverbe, Torontóba és Miamiba irányuló járatok tekintetében, — ahol valószínűsíthető, hogy az érkezési pont a fent említett minden egyes érkezési pontra korlátozódik, de akár annál tágabb is lehet, és a piac pontos meghatározásának kérdése minden esetben nyitva hagyható; c) az utazásszervezők számára nagykereskedelmi feltételekkel kínált ülőhelyek piaca, ideértve az amszterdami, a düsseldorfi és a brüsszeli repülőtereket a világ összes távolsági célpontjával összekötő járatokat, mely piac esetében elképzelhető, hogy a 2.b) pontban meghatározott O&D járatpárokkal összhangban az útvonalak alapján bontják le részpiacokra, figyelembe véve a végfelhasználóknak nyújtott távolsági légi fuvarozási szolgáltatások piacát.
6.

A jelen helyzetben az irányelv alapvetően két olyan tevékenységet irányoz elő, amelyek személyesadat-feldolgozással járhatnak. Az első a tagállamok általi, olajkészletekről való információgyűjtés, illetve ezt követően ezen információnak a Bizottság felé való továbbítása. A második tevékenység a Bizottság azon hatáskörével kapcsolatos, hogy a tagállamokban ellenőrzéseket végezzen. Az olajkészlet-tulajdonosokra vonatkozó információgyűjtés személyes adatokat is magában foglalhat, így vállalatigazgatók neveit és elérhetőségeit. Ez az információgyűjtés, valamint az információnak az azt követő, Bizottság számára történő továbbítása személyes adatok feldolgozását jelentené, és vagy a 95/46/EK irányelv rendelkezéseit végrehajtó nemzeti jogszabályok vagy a 45/2001/EK rendelet alkalmazását vonná maga után, attól függően, hogy ténylegesen ki dolgozza fel az adatokat. Személyes adatok gyűjtésével és ezáltal feldolgozásával járhatna a Bizottság azon hatáskörrel való felruházása is, hogy a tagállamokban ellenőrzéseket végezzen a biztonsági olajkészletek tekintetében, ez ugyanis az általános információgyűjtésre vonatkozó hatáskört is magában foglalja.
42.

Az európai adatvédelmi biztos támogatja az e-igazságszolgáltatás létrehozására irányuló jelenlegi javaslatot, és az e véleményben tett – többek között az alábbiakban felsorolt – észrevételek figyelembevételét javasolja: — A büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés keretében feldolgozott személyes adatok védelméről szóló, nemrégiben elfogadott kerethatározatot – annak hiányosságaival együtt – nemcsak a közleményben előirányzott intézkedések végrehajtása során kellene figyelembe venni, hanem annak érdekében is, hogy a lehető leghamarabb véleménycsere kezdődjön a bűnüldözéssel kapcsolatos adatvédelmi jogi keret további javításáról; — Az e-igazságszolgáltatásba a közigazgatási eljárásokat is be kell vonni. Ezen új elem részeként e-igazságszolgáltatási projekteket kell kezdeményezni az adatvédelmi szabályok és a nemzeti adatvédelmi hatóságok láthatóságának fokozására, különösen az e-igazságszolgáltatási projektek keretében feldolgozott adatok típusaival kapcsolatban. — Továbbra is előnyben kell részesíteni a decentralizált struktúrákat; — Biztosítani kell, hogy a rendszerek összekapcsolhatósága és interoperabilitása kellő mértékben figyelembe vegye a célkorlátozás elvét; — Pontosan meghatározott feladatköröket kell kijelölni az előirányzott rendszerekben személyes adatokat feldolgozó valamennyi szereplő számára, és biztosítani kell az adatvédelmi hatóságok közötti hatékony koordináció mechanizmusait; — Biztosítani kell, hogy a személyes adatoknak a gyűjtésük céljától eltérő célokra való feldolgozása tiszteletben tartsa az alkalmazandó adatvédelmi törvényekben meghatározott sajátos feltételeket; — Pontosan meg kell határozni és be kell határolni a gépi fordítás használatát a bűncselekmények kölcsönös megértésének anélkül történő elősegítése érdekében, hogy a továbbított információ minősége sérülne; — Pontosítani kell a Bizottság közös infrastruktúrákkal – mint pl. az s-TESTA-val – kapcsolatos felelősségét; — Az új technológiák felhasználását tekintve biztosítani kell, hogy az adatvédelmi kérdéseket a lehető legkorábbi szakaszban figyelembe vegyék (beépített magánélet-védelem), valamint az olyan technológiai eszközök támogatását, melyek lehetővé teszik a polgároknak, hogy fokozottabban ellenőrizhessék személyes adataikat akkor is, ha egyik tagállamból a másikba költöznek
47.

Az európai adatvédelmi biztos ajánlja, hogy az eRecept javasolt mintanyomtatványa tekintetében érvényesüljenek adatvédelmi és adatbiztonsági szempontok, még e mintanyomtatvány legalapvetőbb szemantikai meghatározására nézve is. Ezt kifejezetten meg kell említeni a 14. cikk (2) bekezdésének a) pontjában. Ez esetben is alapvető fontossággal bír valamennyi érintett bevonása. Az európai adatvédelmi biztos e tekintetben kéri, hogy tájékoztassák a kérdésben a javasolt komitológiai eljáráson keresztül hozott jövőbeni intézkedésekről, és azokba vonják be.