A Bizottság megfigyelése szerint ebben a jelentéstételi ciklusban javult a leltáradatok minősége, különösen ami a hulladékok jövőbeni keletkezésének előrejelzését illeti. A tagállamok egyharmada szolgált részletes információkkal a leltárról (elsősorban az atomenergia-programmal rendelkezők). A fennmaradó tagállamok többsége azonban ugyanolyan formátumú jelentést nyújtott be, mint az első jelentéstételi ciklusban, és a leltárról szóló jelentéseik nem voltak hiánytalanok.

Az előző jelentéstételi ciklusban a Bizottság hangsúlyozta egy átfogó és naprakész leltár kidolgozásának fontosságát, amely alapul szolgál a tagállamok számára a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos és felelősségteljes kezelésével kapcsolatos megfelelő nemzeti szintű programozás, költségbecslés, valamint az ehhez kapcsolódó koncepciók és tervek meghatározásához. Annak érdekében, hogy ezen a területen támogatást nyújtsanak a tagállamoknak, a Bizottság szolgálatai együttműködnek a Nemzetközi Atomenergia-ügynökséggel (NAÜ) és az OECD Nukleáris Energia Ügynökségével (NEA) a nemzeti leltárakról szóló jelentéstétel összehangolt adatainak meghatározásában, és támogatást nyújtanak a NAÜ összehangolt jelentéstételi eszközének kidolgozásához. A Bizottság egy tanulmányt is készít a nemzeti leltárak összehasonlításáról , hogy azonosítsa a hulladékok besorolásának közös szempontjait, és az adatgyűjtés és -kezelés, valamint a jelenlegi és a jövőbeni leltárak becslésével kapcsolatos bevált gyakorlatokat és kihívásokat a bizonytalanságok azonosítását és kezelését is ideértve.

A jelentéstételkor 126 atomreaktor működött összesen körülbelül 119 GWe kapacitással, valamint 90 leállított és 3 leszerelt atomreaktor volt. Ezen túlmenően 19 tagállamban 82 kutatóreaktor volt vagy működésben, vagy tartósan leállítva, vagy éppen a leszerelés folyamatában. Így továbbra is fognak keletkezni kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok, ami végleges elhelyezésükig szükségessé teszi biztonságos és hosszú távú kezelésüket.

Minden tagállamban keletkezik radioaktív hulladék egy sor különféle tevékenység következtében, legyen az gyógyászati alkalmazás vagy villamosenergia-termelés. 21 tagállam kiégett fűtőelemeket is kezel a területén. Radiológiai tulajdonságaik, valamint a munkavállalókra, a lakosságra és a környezetre általuk jelentett potenciális veszély miatt biztosítani kell ezeknek az anyagoknak a biztonságos kezelését a keletkezésüktől kezdve egészen a végleges elhelyezésükig. Ezért ezeket a hulladékokat hosszú távon fizikailag el kell különíteni, és el kell szigetelni a lakosságtól és az élővilágtól.

A jelentéshez két bizottsági szolgálati munkadokumentum kapcsolódik: az egyik a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek uniós leltárát, illetve a jövőbeli kilátásokat ismerteti a 2016. decemberi referencia-időpontnak megfelelően, a másik pedig a nemzeti jelentések Bizottság általi elemzése alapján a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok EU-n belüli kezelésével kapcsolatos általános helyzetet mutatja be.

A tagállamoknak a lehető leghamarabb nagyobb szerepet kell vállalniuk a közepes aktivitású hulladékok, a nagy aktivitású hulladékok és a kiégett fűtőelemek végleges elhelyezését célzó tervek kidolgozásában, többek között kutatással, fejlesztéssel és demonstrációs tevékenységgel, hogy ne rójanak indokolatlan terhet a jövő nemzedékeire. Minden szükséges intézkedést meg kell hozni annak érdekében, hogy a projekt megvalósítása során politikai és műszaki szinten ne következzenek be számottevő késedelmek a jövőben. Minden tagállamnak optimalizálni kellene a tervezést, megfelelő forrásokat kellene elkülönítenie, el kellene végeznie a szükséges kutatási és képzési tevékenységeket, valamint be kellene vonnia a nyilvánosságot és más érdekelt feleket a végrehajtás felgyorsítása érdekében.

Az atomenergia-programmal rendelkező tagállamok egy kivételével készítettek végleges elhelyezésre szolgáló geológiai létesítmények kialakítására vonatkozó tervet. Ezen 15 tagállam közül csak Finnországban, Franciaországban és Svédországban történtek konkrét lépések is a gyakorlati megvalósítás irányába. Ez a három tagállam a világ legfejlettebb országai közé tartozik. Globálisan Finnország az első ország, ahol egy mélygeológiai tároló építése már elkezdődött. Ez várhatóan 2024-ben kezdi meg a működését. Finnországot követi majd Svédország 2032-ben és Franciaország 2035-ben. A 2017-es várakozásokhoz képest mindegyik esetben pár éves késésről számoltak be. A többi 12 tagállam szintén tervezi mélygeológiai tároló kialakítását. Ezek a 2040-es és a 2100-as évek közötti időszakra tervezett projektek a megvalósítás különböző szakaszaiban vannak, de mindössze néhány esetben jelezték, hogy előrelépés történt a helyszín kiválasztásával kapcsolatban.

A fentieket és a hulladék mennyiségének a létesítmények bezárása miatt várható növekedését figyelembe véve egyre fontosabbá válik a hulladék mennyiségének csökkentését célzó, a végleges elhelyezést megelőző folyamatok kidolgozása és megvalósítása. A Bizottság arra bátorítja a tagállamokat, hogy vezessenek be a hulladék mennyiségének csökkentését és optimalizálását célzó intézkedéseket, és minden radioaktív hulladékra, többek között a létesítmények leszereléséből származó, az intézményi és a helyreállítási tevékenységekből származó egyéb hulladékokra vonatkozóan számoljanak be a végleges elhelyezést szolgáló konkrét tervekről.

Amint arról a 2017-es jelentés beszámolt, az igen kis aktivitású és a kis aktivitású hulladékok végleges elhelyezési útvonalai az atomerőművel rendelkező tagállamok többségében nyitottak. Történt ugyan előrelépés a tagállamok ezen csoportjában a hulladékok végleges elhelyezését szolgáló új létesítmények fejlesztése terén, más tagállamok azonban még nem dolgoztak ki végleges elhelyezéssel kapcsolatos konkrét terveket. Néhány tagállam továbbá a tervezett felszínközeli végleges elhelyezésre szolgáló létesítmények üzembe helyezésével kapcsolatban késedelmekről számolt be.

Az előző jelentéstételi ciklushoz hasonlóan a tagállamok által szolgáltatott információk részletességüket tekintve jelentős eltéréseket mutatnak, különösen a nem energiatermeléssel kapcsolatos felhasználásokkal és a nukleáris létesítmények leszerelése során keletkezett hulladékkal kapcsolatban. Mivel a legtöbb nemzeti program 100 éves időtartamon is túlnyúlik, a tagállamokat arra kérték, hogy a 2050-ig tartó időszakra készítsenek becsléseket, és a lehető legnagyobb mértékben csökkentsék a Bizottság által észrevételezett bizonytalansági tényezőket.

3.1.Az irányelv nemzeti jogba való átültetése

A tagállamok kötelesek voltak 2013. augusztus 23-ig átültetni az irányelvet nemzeti jogukba. Ez idáig minden tagállam értesítette a Bizottságot átültető intézkedéseiről, és a Bizottság lezárta az irányelvet átültető intézkedések bejelentésének elmulasztása miatt indított összes lezáratlan kötelezettségszegési eljárást .

Az átültető intézkedések tartalmát illetően a Bizottság 2018-ban megállapította, hogy a tagállamok több mint fele nem pontosan ültette át az irányelv rendelkezéseit, így kötelezettségszegési eljárást indított 15 tagállam ellen. A fő problémák a következőkre vonatkozó követelményekkel kapcsolatban merültek fel: pénzügyi források (9. cikk) a tagállamok közel felénél, a létesítmények vagy tevékenységek biztonságának igazolása (a 7. cikk (3) bekezdése), szaktudás és szakmai képességek (8. cikk) és fogalommeghatározások (3. cikk). A tagállamok egyharmadánál a Bizottság nem találta megfelelőnek a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok tényleges függetlenségét, valamint hatásköreit, emberi és pénzügyi erőforrásait biztosító rendelkezéseket (a 6. cikk (2) bekezdése és (3) bekezdése).

3.2.Nemzeti rendszerek

Összességében az első jelentéstételi ciklus óta a tagállamok többsége jelentős erőfeszítéseket tett a nemzeti rendszer javítása és az irányelv végrehajtása érdekében. Ezt leginkább új jogszabályok elfogadása, szervezeti intézkedések javítása, önértékelések, nemzetközi szakértői értékelések eredményei és az azzal összefüggő intézkedések révén érték el, a Bizottság értékelésére adott válaszként.

Az atomenergia-programmal rendelkező tagállamok nemzeti rendszerei a többi országéval összehasonlítva általában átfogóbbak és fejlettebbek. Ami a megfelelő nemzeti rendszerek kidolgozását illeti, a többi ország hozzávetőleg fele kellő előrehaladást ért el. A fennmaradó országok kihívásokkal néznek szembe i) a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek hosszú távú kezelésének megoldásával kapcsolatos döntések; ii) az új atomenergia-termeléssel kapcsolatos döntések vagy (iii) a jogszabályok felülvizsgálata kapcsán.

Jelentős szervezeti változtatásokat hajtottak végre két tagállamban a radioaktív hulladékok kezelését végző szervezetek szerepét és feladatait illetően, néhány tagállamban pedig a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságokkal kapcsolatosan történtek változások.

3.3.Hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságok

2017-ben a Bizottság megállapította, hogy az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének értelmében az összes tagállamban van egy vagy több, hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság.

A jelenlegi jelentéstételi időszakban néhány tagállam változásokat hajtott végre a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságait illetően azzal a céllal, hogy új hatóságokat hozzanak létre, átszervezzenek és összevonjanak funkciókat, más tagállamok pedig tervezik, hogy hamarosan változtatásokat vezetnek be.

A Bizottság számos tagállammal egyeztetett, hogy tisztázzák, igazolják vagy érjék el a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságok funkcionális függetlenségét. Ebből a szempontból szükséges, hogy egyes tagállamok jelentést tegyenek a radioaktív hulladékok kezelésével foglalkozó, hatáskörrel rendelkező helyi/regionális hatóságok feladat- és felelősségi köréről.

A tagállamok többségében léteznek arra szolgáló mechanizmusok, hogy a szabályozó hatóságok megtartsák a náluk dolgozó szakképzett munkaerőt. Másrészről viszont néhány tagállam elismerte, hogy nem rendelkezik elegendő emberi erőforrással.

A tagállamok fele számolt be a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságaik rendelkezésére álló pénzügyi forrásokról. Bizonyos esetekben a tagállamok több információt szolgáltatnak a közös egyezmény keretében elkészített jelentésükben, ezért a Bizottság arra kéri ezeket tagállamokat, hogy az irányelv 14. cikkének (1) bekezdése alapján ezeket az információkat is közöljék, az előírásnak megfelelően. Általánosságban elmondható, hogy a következő jelentéstételi ciklusban részletesebb információkra lesz szükség.

3.4.Az engedélyesek

Az előző jelentéstételi ciklushoz hasonlóan minden tagállam beszámolt olyan jogi követelményekről, amelyek célja biztosítani, hogy a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének elsődleges felelősségét az engedélyes viselje.

A tagállamok felének kihívást jelentett a rendszeres értékelésre, ellenőrzésre és a létesítmények vagy tevékenységek biztonságának folyamatos, szisztematikus és ellenőrizhető módon történő fejlesztésére vonatkozó követelmény átültetése. A tagállamok többsége beszámolt a biztonságot értékelő tevékenységek helyzetéről, a biztonság engedélyezési folyamat részét képező legutóbbi vagy tervezett igazolásáról, és az integrált irányítási rendszerek vagy minőségbiztosítás alkalmazásáról. A tagállamok egyharmada még nem számolt be arról, hogy miként alkalmazták a gyakorlatban ezeket a követelményeket. Két tagállamban módosították az integrált irányítási rendszerre vonatkozó jogszabályokat, ugyanakkor néhány tagállam nem tett említést az irányítási rendszerről a jelentésében.

Összességében a tagállamok meghatároztak engedélyesekre vonatkozóan jogszabályi követelményeket, hogy biztosítsák és fenntartsák a megfelelő pénzügyi és emberi erőforrásokat, kivéve öt országot, amelyekkel szemben 2018-ban kötelezettségszegési eljárás indult. Nehézségekbe ütközik az engedélyesek pénzügyi és emberierőforrás-helyzetének megfelelő értékelése, mert a tagállamok nemzeti jelentései kevés információt tartalmaznak erre vonatkozóan (az országok kevesebb mint egyharmada közölt ilyen információt). Jó példával járt elöl néhány tagállam, amelyek rendelkezéseket és intézkedéseket vezettek be az esetleges fizetésképtelenség esetére, hogy biztosítsák a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok hosszú távú, biztonságos kezelését. A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy a következő jelentéstételi ciklusban részletesebb adatokat közöljenek ezekről a témákról.

3.5.Szaktudás és szakmai képességek

A tagállamok többségében hatályba léptettek olyan jogszabályi követelményeket, amelyek biztosítják a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésében érintett valamennyi fél személyzetének képzését és oktatását, mindemellett 2018-ban a Bizottság a tagállamok egyharmadát szólította fel arra, hogy az irányelv 8. cikkével összhangban javítsák jogszabályaikat.

Összességében elmondható a szaktudás és szakmai képességek fejlesztéséről és fenntartásáról, hogy az egyéb érintett felekkel és az engedélyesekkel összehasonlítva a szabályozó hatóságok esetében ezt a területet jobban szabályozzák, és jobb a jelentéstétel is. Az atomenergia-programmal rendelkező tagállamokban általában kidolgozottabb hivatalos intézkedések vannak érvényben az oktatással és képzéssel – a kutatást is beleértve – kapcsolatban, miközben ez a terület továbbra is kihívást jelent a többi ország számára.