[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 24.3.2009

COM(2009) 138 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a biztosítási ágazatbeli megállapodások, döntések és összehangolt magatartások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló 358/2003/EK bizottsági rendelet működéséről

{SEC(2009) 364}

1. BEVEZETÉS ÉS A FELÜLVIZSGÁLAT HÁTTERE

1. A 358/2003/EK bizottsági rendelet[1], azaz a biztosítási csoportmentesítési rendelet (a továbbiakban: a csoportmentesítési rendelet) a Szerződés 81. cikkének (3) bekezdését[2] alkalmazza a biztosítási ágazati megállapodások, döntések és összehangolt magatartások egyes csoportjaira. Az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) feladata, hogy a csoportmentesítési rendelet hatályba lépésétől[3] számított hat éven belül jelentést nyújtson be az Európai Parlament és a Tanács számára a csoportmentesítési rendelet működéséről[4].

2. A csoportmentesítési rendelet 2010. március 31-én veszti hatályát. A Bizottság 2008 folyamán megvizsgálta a csoportmentesítési rendelet működését az elmúlt hat évben. A felülvizsgálat alapját egy konzultációs dokumentum, valamint bizonyos érintetteknek küldött, célzott kérdőívek képezték[5]. Ez a felülvizsgálat (a továbbiakban: a felülvizsgálat) az Európai Versenyhatóságok Hálózatával együttműködésben készült. E jelentés a felülvizsgálat megállapításait és a Bizottságnak a csoportmentesítési rendeletre vonatkozó módosító javaslatait mutatja be. A jelentést egy hosszabb és részletesebb bizottsági munkadokumentum kíséri, amelyet a jelentéssel együtt a Versenypolitikai Főigazgatóság honlapján tettek közzé.

3. Felhívjuk a figyelmet arra, hogy a jelentés a 358/2003/EK rendelet működésére vonatkozó előzetes bizottsági véleményre szorítkozik, és semmiféle módon nem befolyásolja a felülvizsgálat végeredményére vonatkozó végső döntést. A jelentés egy olyan átfogó konzultációs eljárás egyik első lépése, melynek során minden érintett fél lehetőséget kapott nézetei kifejtésére.

4. 2004. május 1-jétől az ágazatok többségéhez hasonlóan a biztosítási ágazat is a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (a továbbiakban: az 1/2003/EK rendelet) általánosan alkalmazandó rendelkezéseinek tárgyát képezi. Az 1/2003/EK rendelet rendelkezési szerint a 81. cikk (3) bekezdésének feltételeit kielégítő megállapodások[6] nem tilosak, és esetükben nem kell előzetes határozatot hozni. A vállalkozásoknak és a szervezeteknek most maguknak kell értékelni, hogy megállapodásaik megfelelnek-e a 81. cikknek. Jelenleg csak néhány ágazat élvezi ágazatspecifikus csoportmentesítési rendelet előnyeit, és néhány ágazat esetében (pl. tengeri és légi szállítás) a vonatkozó csoportmentesítési rendeletet nem újították meg.

2. ELEMZÉS ÉS A FELÜLVIZSGÁLAT FŐ MEGÁLLAPÍTÁSAI

5. A Bizottság arra vonatkozó elemzése, hogy a csoportmentesítési rendelet megújításra kerüljön-e, három kérdésre tér ki a csoportmentesítési rendelet által mentesített mind a négy megállapodástípus vonatkozásában:

a) a biztosítási ágazat üzleti kockázatai vagy más vonatkozásai „különlegessé” és más ágazatoktól eltérővé teszik-e az ágazatot olyan mértékben, melynek következtében fokozottan szükséges a biztosítók közötti együttműködés;

b) amennyiben ez a helyzet, szükséges-e olyan jogi aktus ennek a fokozottan szükséges együttműködésnek a védelmére vagy megkönnyítésére, mint a csoportmentesítési rendelet; valamint

c) ha igen, milyen típusú jogi aktus a leginkább megfelelő ehhez (vagyis a jelenlegi csoportmentesítési rendelet, vagy annak részleges megújítása, módosított megújítása, illetve iránymutatás lenne erre a leginkább megfelelő).

2.1 Közös számítások, táblázatok és felmérések

6. Bizonyos feltételek teljesülése esetén a csoportmentesítési rendelet (1. cikkének a) pontja) mentesíti azokat a megállapodásokat, amelyek a következők közös megállapítására és közzétételére vonatkoznak: i. egy meghatározott múltbéli kockázat biztosítása átlagos költségének kiszámítása, és ii. kapitalizációt magában foglaló biztosítások vonatkozásában halandósági táblázatok, illetve betegségek, balesetek és rokkantság gyakoriságára vonatkozó táblázatok (a továbbiakban: táblázatok). A csoportmentesítési rendelet (1. cikkének b) pontja) (bizonyos feltételek mellett) az érdekelt vállalkozásokat érintő általános külső körülmények valószínű hatására, meghatározott kockázatokra vagy kockázattípusokra vonatkozó jövőbeni biztosítási események gyakoriságára és mértékére, vagy a különböző típusú befektetések jövedelmezőségére vonatkozó felmérések közös készítését, valamint e felmérések eredményeinek közzétételét is mentesíti.

7. A biztosítási termékek költségei nem ismertek az ár megállapításakor és a biztosítandó kockázatok vonatkozásában. A kockázatszámítás minden biztosítási termék árának meghatározásakor kulcsfontosságú elem, ami megkülönböztető tényezőnek látszik a többi ágazathoz, köztük a bankszektorhoz képest is. Ezért a korábbi időszak statisztikai adataihoz való hozzáférés a kockázatok technikai beárazása érdekében döntő jelentőségű. Ennélfogva a Bizottság rendelkezésére álló bizonyítékok alapján úgy tűnik, hogy a területen folytatott együttműködés a biztosítási ágazat különlegessége, amely szükséges a kockázatok árának megállapításához.

8. Egy adott kockázatot potenciálisan fedezni képes biztosítók számát növelő megállapodás fokozza a piaci hozzáférést és a versenyt. Az a tény, hogy a biztosítók együttműködhetnek a biztosítandó kockázatok számításában, lehetővé teheti kis és közepes méretű vállalkozások piacra lépését. A válaszadók nagy többsége felhívta a figyelmet az ágazat e tárgyban való együttműködésének szükségességére, amelyet a csoportmentesítési rendelet létezésével kapcsolt össze.

9. Számos biztosító, valamint néhány felügyeleti hatóság és egy kockázatkezelési szövetség is úgy érvelt, hogy a csoportmentesítési rendelet hiányában a biztosítók nem működnének együtt a közös számítások, táblázatok és tanulmányok terén, vagy nem osztanák meg az együttműködés eredményeit a kisebb vagy külföldi biztosítókkal. Néhány nagy biztosítónak (amelyek a biztosítószövetségek szerint akár egyedül, vagy esetleg egy vagy két másik nagy biztosító bevonásával is képesek lennének összegyűjteni a vonatkozó információkat) valóban nem fűződik érdeke ehhez. A csoportmentesítési rendelet előírja, hogy ha biztosítótársaságok ilyen formában együttműködésre lépnek, kötelesek a többi biztosítótársaság számára megkülönböztetésmentes alapon hozzáférést biztosítani az összegyűjtött információkhoz. Az érvek szerint amennyiben nem újítják meg a csoportmentesítési rendeletet, a biztosítók együttműködhetnek annak érdekében, hogy a piac leszűkítése céljából például a kisebb vagy külföldi biztosítótársaságokat megakadályozzák az összegyűjtött információhoz való hozzáférésben. Ez előnytelen lenne a kisebb vagy külföldi biztosítótársaságok számára, akiket ezzel megakadályoznának vagy elbátortalanítanának a piacra lépéstől. A felülvizsgálat során számos válaszadó, különösen a kis és közepes méretű biztosítók mondták, hogy a mentesítés által lehetővé vált adatmegosztás használata nélkül nem tudtak volna belépni a piacra. Úgy tűnik, hogy minél újabb a piac, annál fontosabb az ilyen adatokhoz való hozzáférés az új belépők alapos kockázatértékelésének támogatása céljából.

10. Néhány válaszoló rávilágított, hogy vannak alternatívái ennek a horizontális együttműködésnek, különösen, ha a biztosítók növelik kutatás-fejlesztési személyzeti állományukat a piac elemzése érdekében, vagy a kormányok illetve állami szervezetek gyűjtik és teszik közzé az adatokat. Ugyanakkor a tények azt látszanak alátámasztani, hogy az első megoldás valószínűleg nem hatékony módja e cél elérésének, a második pedig állami hatóságoktól függ, amelyek számára ez a kérdés nem feltétlenül jelent prioritást.

11. A Bizottság ezért úgy gondolja, hogy jó okai vannak a területen való együttműködés védelmének és megkönnyítésének, és hogy a jelenlegi csoportmentesítési rendelet hatékonyan látja el ezt a feladatot. Ezen túlmenően ebben a szakaszban úgy tűnik, hogy elkerülendő annak a (bár csekély) kockázata, hogy meghiúsuljon egy ilyen versenyt ösztönző együttműködés. A Bizottság még nem határozott arról, hogy módosítja-e a jelenlegi mentesítés szerkezetét vagy szövegét, valamint arról, hogy amennyiben a megújítást szükségesnek ítéli, az teljes vagy részleges lesz-e. Ez a jövőben esetlegesen beérkező további inputtól, valamint az összes elérhető adat és információ alapos és mélyreható elemzésétől függ.

2.2 Általános szerződési feltételek

12. A csoportmentesítési rendelet (bizonyos feltételek mellett) mentesíti a direktbiztosításban nem kötelező általános szerződési feltételek (a továbbiakban: általános szerződési feltételek) közös megállapítását és közzétételét; valamint a nem kötelező profitmodelleket.

13. A vizsgálat során számos biztosító és biztosítószövetség azzal érvelt, hogy az általános szerződési feltételek kialakítása céljából történő együttműködés biztosítja, hogy alacsonyak maradjanak a biztosítók kapcsolódó költségei, és ezáltal a fogyasztók által fizetendő biztosítási díjak is. Azzal érveltek, hogy a csoportmentesítési rendelet nélkül nőnének a biztosítók szerződési feltételek szövegezéséről való megállapodáshoz szükséges erőfeszítéseiből fakadó költségei, különösen amiatt, hogy nem lenne közösen elfogadott kiindulási alap.

14. A Bizottság egyetért azzal, hogy sok esetben az általános szerződési feltételek pozitív hatással lehetnek a versenyre és a fogyasztókra. Ugyanakkor e felülvizsgálat szempontjából elsősorban azt a kérdést kell megvizsgálni, hogy a megállapodások ilyen típusa a biztosítási ágazat sajátossága-e. E kérdésre úgy tűnik, hogy az a válasz, hogy a gyorsan változó jogi környezetben a technikai vagy jogi szempontból összetett megállapodások több ágazatban is általános jelenségnek számítanak. Általános szerződési feltételeket számos olyan ágazat használ, amelyre nem terjed ki csoportmentesítési rendelet. Például a bankszektorban, amely részére a Bizottság szolgálatai szintén küldtek kérdőíveket, számos tagállamban születnek bankok közötti megállapodások az általános szerződési feltételekről az olyan szolgáltatások vonatkozásában, mint például a pénzátutalás, kártyakibocsátás, ATM-használat, számlafeltételek, hitelmegállapodások és kifizetések. Ezen kívül a bankszektor képviselői azzal érveltek, hogy nincs szükség ahhoz jogszabályi keretre (mint például a csoportmentesítési rendelet), hogy szerződési feltételeket állapítsanak meg, és hogy a jogszabályi keret hiánya nem okozott semmilyen kézzelfogható nehézséget a bankok számára.

15. A Bizottság felülvizsgálata során néhány válaszadó azzal érvelt, hogy a csoportmentesítési rendelet megújításának elmaradása esetén keletkező jogbizonytalanság az együttműködés visszaeséséhez vezetne az attól való félelem miatt, hogy a Bizottság vagy a nemzeti versenyhatóságok megtámadhatják az együttműködést. Az érvelés úgy folytatódik, hogy a megújítás elmaradása esetén időigényes és drága egyedi értékelésekre lenne szükség, különösen a kisebb biztosítóknál, akik a költségeket a fogyasztókra hárítanák. Ugyanakkor a jelenlegi rendszerben is alapos jogi értékelésnek kell alávetni az általános szerződési feltételeket a csoportmentesítési rendeletnek való megfelelés szempontjából. Ezen kívül néhány tagállam szabályozása is rögzítette ezeket az általános szerződési feltételeket, melynek következtében csökkent az együttműködés szükségessége. Sőt, néhány esetben a nemzeti szabályozó hatóság (pl. az FSA az Egyesült Királyságban) felszólította a piaci szereplőket a szerződéses biztonság kialakítására, és rávilágított, hogy ha a piac nem alakít ki saját szabályozást, a hatóság fog beavatkozni új szabályozás útján. Több nemzeti szövetség is vezető szerepet vállalt bizonyos ideig az általános szerződési feltételek kérdésében, ami még jobban alátámasztja azt a nézetet, hogy a csoportmentesítési rendelet hiányában sem valószínű az általános szerződési feltételekről szóló megállapodások elmaradása, különös tekintettel a Bizottság azon véleményére, hogy az általános szerződési feltételek sok esetben nem sértenék a 81. cikk (1) bekezdését, vagy nem lennének összeegyeztethetetlenek a 81. cikk (3) bekezdésének mentesítési feltételeivel.

16. Következésképpen az általános szerződési feltételekről folytatott együttműködés nem tűnik a biztosítási ágazat különleges jellemzőjének, és mint olyan, nem feltétlenül kíván ágazatspecifikus csoportmentesítési rendeletet. Nem tűnik jelentősnek annak kockázata sem, hogy a csoportmentesítési rendelet megújításának hiányában kisebb lesz vagy megszűnik az általános szerződési feltételek kérdésében folytatott együttműködés. Ugyanakkor e megújítás elmaradása esetén a Bizottság további iránymutatást tervez nyújtani.

2.3 Meghatározott típusú kockázatok együttbiztosítása (együttbiztosítási csoportok)

17. A csoportmentesítési rendelet mentesíti[7] az újszerű kockázatokat közösen biztosító együtt-(viszont)biztosítási csoportok létrehozását és működését[8], valamint bizonyos feltételek mellett a nem újszerű kockázatokat biztosító együtt-(viszont)biztosítási csoportokét is. A csoportmentesítési rendelet azon a feltevésen alapul, hogy bármely ilyen együttbiztosítási csoport a verseny korlátozását okozhatja, ezért meg kell határozni azokat a feltételeket (a piaci részesedésre vonatkozó küszöbértékeket[9] és egyéb feltételeket[10]), amelyek mellett az ilyen csoportokra kiterjedhet a 81. cikk (3) bekezdése szerinti mentesítés.

18. A Bizottság egyetért a konzultációban részt vevő válaszadókkal abban, hogy bizonyos típusú kockázatok esetében (például nukleáris veszélyek, terrorizmus és környezeti kockázatok), melyekre vonatkozóan az egyes biztosítótársaságok vonakodnának vagy nem lennének képesek egyedül biztosítani a teljes kockázatot, a kockázat megosztása alapvető fontosságú ahhoz, hogy minden ilyen kockázat fedezhető legyen. Ebben a tekintetben a biztosítási ágazat különbözik a többi ágazattól, és az együttműködés fokozottan szükséges. Arra vonatkozóan, hogy az ilyen formát öltő együttműködéshez szükséges-e olyan különleges jogi aktus, mint a csoportmentesítési rendelet, a Bizottság a következőket találta a felülvizsgálat eredményeként:

19. Először is, a piaci részesedés kiszámításához konzisztenciára van szükség. A piaci részesedést jelenleg úgy állapítják meg, hogy figyelembe veszik a csoporton belül a résztvevő vállalkozások által vagy azok nevében jegyzett biztosítási termékeket. Ez azt jelenti, hogy a résztvevő társaságok által az érintett piacon az együttbiztosítási csoporton kívül elért forgalmat nem kell figyelembe venni, ami nem áll összhangban más általános és ágazatspecifikus, a horizontális együttműködés értékelésére vonatkozó versenyszabályokkal. Amennyiben a többi ágazatra vonatkozótól eltérő szabályokat alkalmaznánk a biztosítási ágazat piaci részesedésének számítására, az azt eredményezné, hogy a biztosítási ágazat preferenciális elbánásban részesülne. Jelenleg nem látszik indokoltnak, hogy fenntartsuk ezt a többi ágazathoz képest preferenciális elbánást. Ezt figyelembe kell venni a mentesítés megújítása esetén.

20. Másodszor, a piacon működő számos együtt-(viszont)biztosítási csoport – több okból kifolyólag – nem tartozik jelenleg a csoportmentesítési rendelet hatálya alá, így a csoportmentesítési rendelet megújítása vagy meg nem újítása nem érintené jogi értékelésüket. Bizonyos csoportoknak valóban nincs szüksége a csoportmentesítési rendelet által biztosított „védelmi övezetre”, mivel ezek a csoportok eleve nem okozzák a verseny korlátozását. A csoportok piaci részesedésüktől függetlenül nem tekintendők versenyellenesnek, amennyiben a csoportosulás ahhoz szükséges, hogy lehetővé tegye tagjai számára olyan biztosítás nyújtását, amelyet egyetlen biztosítótársaság egyedül nem lenne képes. A felülvizsgálat során kapott válaszok azt mutatják, hogy több csoport nem veszi figyelembe ezt a lehetőséget jogi elemzése során, és hibásan azzal érvelnek, hogy a jogbiztonság érdekében van szükségük csoportmentesítési rendeletre, miközben valójában valószínűleg nem is tartoznak annak hatálya alá. Más csoportosulások, amelyek helyettesíthetők lennének két vagy több biztosítótársaság által, és korlátozhatják a versenyt, szintén kívül eshetnek a csoportmentesítési rendelet hatályán, úgymint az előzőkben felsoroltaktól eltérő okokból: túllépik a csoportmentesítési rendelet piaci részesedésre vonatkozó küszöbértékét és/vagy nem felelnek meg a csoportmentesítési rendelet 8. cikkében lefektetett összes feltételnek. Ugyanakkor néhány olyan csoportot, amely megfelel a csoportmentesítési rendelet piaci részesedésre vonatkozó küszöbértékeinek és egyéb feltételeinek, érinthet a rendelet megújításának elmaradása.

21. Harmadszor, számos biztosító helytelenül mindenre kiterjedő mentességként használja a csoportos mentesítést, anélkül, hogy alapos jogi értékelést végezne a csoportosulás csoportmentesítési rendeletnek való megfeleléséről. Szükséges például gondosan meghatározni az érintett termék- és földrajzi piac kiterjedését, mivel a piac meghatározása előfeltétele annak, hogy meg lehessen ítélni a piaci részesedési küszöbértéknek való megfelelést[11]. A konzultációs folyamat során kapott válaszok nagyfokú bizonytalanságot mutatnak az érintett piacok fogalommeghatározását illetően. Annak ellenére, hogy sok válaszadó hangsúlyozta annak szükségességét, hogy a csoportmentesítési rendelet tegye egyértelművé az „érintett piac” fogalmát, sem a csoportmentesítési rendelet, sem más jogi aktus nem tudja meghatározni az érintett piacot – ezt a kérdést a csoportosulásoknak egyénileg kell értékelniük. A Bizottság érintett piac meghatározásáról szóló közleménye[12], valamint a Bizottság vonatkozó határozatai és a biztosítási ágazatot érintő megerősítő levelei használhatók iránymutatásként a csoportok működési területe által érintett piac meghatározásában.

22. Ezért a Bizottság úgy látja, hogy az együttbiztosítási csoportok a biztosítási ágazat különleges jellemzői, és ezen kívül úgy tűnik, hogy fennáll az együttműködés elmaradásának kockázata a területen, amennyiben nem újítják meg a csoportmentesítési rendeletet. Az együttműködés elmaradásának kockázata ugyan nem jelentős, a Bizottság mégis úgy látja, hogy helyénvaló lenne a csoportosulások mentességének fenntartása a csoportmentesítés rendelet keretében. Azonban amennyiben a Bizottság megújítja ezt a mentességet, az együttbiztosítási csoportokról szóló fejezetet jelentősen át fogják fogalmazni, hogy konzisztenciát biztosítsanak a többi általános és ágazatspecifikus jogszabállyal, és beépítsék a felülvizsgálat során kapott észrevételeket. Ezen túlmenően a Bizottság közleményben fogja hangsúlyozni az eseti alapon végrehajtott, gondos egyéni jogi önértékelés szükségességét.

2.4 Biztonsági berendezések

23. A csoportmentesítési rendelet kitér egyrészt i. a biztonsági berendezésekre vonatkozó műszaki leírásokra, szabályozásra vagy eljárási szabályra, valamint azokra az eljárásokra, amelyek ezeknek a standardoknak való megfelelésüket értékelik és hagyják jóvá; másrészt pedig ii. a biztonsági berendezések felszerelésére és karbantartására vonatkozó műszaki előírásokra, szabályokra vagy eljárási szabályzatokra, valamint a biztonsági berendezések felszerelését és karbantartását végző vállalkozások ilyen standardoknak való megfelelését értékelő és tanúsító eljárásokra. Ezekre a megállapodásokra vonatkozóan azokra a területekre tér ki a csoportmentesítési rendelet, amelyeken nincs uniós szintű harmonizáció, és csak akkor vonatkozik rájuk, ha teljesítik a csoportmentesítési rendelet 9. cikkében meghatározott többi feltételt is.

24. A kérdőívre adott válaszokhoz hasonlóan a Bizottság is úgy látja, hogy a biztosítási ágazatban kölcsönös érdek a biztonsági berendezésekkel kapcsolatos együttműködés, hiszen a biztosítók aktívan részt vesznek az olyan módszerek keresésében, amelyek révén csökkenthető a fogyasztók kockázatoknak való kitettsége. Ugyanakkor a biztonsági berendezések és azok telepítésének műszaki leírásairól szóló megállapodások a szabványosítás általános területei közé tartoznak, amely nem a biztosítási ágazat kizárólagos jellemzője. Ezért a Bizottságnak kétségei vannak azt illetően, hogy szükséges-e csoportmentesítési rendelet ezen együttműködés megkönnyítéséhez.

25. Először a Bizottság megvizsgálta azt a lehetőséget, hogy ha a biztonsági berendezések gyártói és a telepítési és karbantartási szolgáltatásokat nyújtó cégek nem felelnek meg a biztosítók által közösen meghatározott műszaki leírásoknak és megfelelőségi felméréseknek, akkor kizárják magukat a piacról, mivel a fogyasztók nem tudnak biztosítást kötni az ilyen termékekre. Néhány válaszadó igazolta ezt az aggodalmat, amelyet már a vállalati vagyonbiztosítás ágazati vizsgálata is azonosított. A fogyasztóknak a biztosítás megkötését megelőzően meg kell felelniük bizonyos biztosítási követelményeknek, azaz jóváhagyott biztonsági berendezéseket kell használniuk a biztosítótársaságok által megfelelőként meghatározott védelmi szint elérése érdekében. Akkor adódnak nehézségek, ha a fogyasztók olyan biztonsági berendezésekre szeretnének áttérni, amelyek nem tartják magukat a szabványokhoz. Úgy tűnik, hogy a csoportmentesítési rendelet az Európán belüli ipari szabványok de facto elfogadását is bátorítja, ami akadályozhatja az áruk és szolgáltatások szabad áramlását. A legtöbb tagállamban a rendszerint nemzeti szövetségekbe szerveződő biztosítótársaságok csak a „jóváhagyott” berendezéseket használó, regionális vagy nemzeti szinten működő „jóváhagyott” szállítók telepítését és szolgáltatásait fogadják el. Ezen kívül a többszörös tesztelés és minősítés jelentős akadályt képez az új és innovatív termékek uniós piacon való forgalomba hozatala előtt.

26. Bár a Szerződésnek az áruk szabad mozgására vonatkozó szabályai nem alkalmazandók a magánvállalkozásokra és azok szövetségeire, a közös piacot nemzeti határok mentén felosztó célú vagy hatású megállapodásokat a megszilárdult ítélkezési gyakorlat néhány alkalommal versenyellenesnek és a 81. cikk (1) bekezdésével ellentétesnek minősítette. Ezen túlmenően az EK-Szerződés 39. (a munkavállalók szabad mozgása), 43. (a letelepedés szabadsága) és 49. cikke (a szolgáltatásnyújtás szabadsága) nemcsak a tagállamokra, hanem a magántestületekre nézve is kötelező[13]. A személyeknek a tagállamok közötti szabad mozgása előtti akadályok lebontása sérülne, ha az állami akadályok lebontását semlegesíthetnék közjog által nem szabályozott szövetségek és szervezetek által kialakított akadályok[14].

27. Másrészt a csoportmentesítési rendelet szerint köthető más lehetséges megállapodások terjedelme jelentősen csökkent vagy megszűnt, mivel az uniós harmonizáció mára egyre kiterjedtebbé vált. Például eddig mintegy 90 uniós szinten harmonizált szabványt (vagy műszaki leírást) tettek közzé az EU Hivatalos Lapjában a tűzérzékelő és tűzriasztó rendszerekkel, valamint a rögzített tűzoltó rendszerekkel kapcsolatban, az építőipari termékek bizonyos kategóriáinak vonatkozásában pedig legalább 30 másik uniós szinten harmonizált szabvány áll jelenleg kidolgozás alatt.

28. Harmadrészt a Bizottság mindig azt az álláspontot képviselte, hogy szabványosítási folyamatnak minden érdekelt ipari résztvevő előtt nyitva kell állnia, és az eredményeket tisztességes, ésszerű és megkülönböztetésmentes alapon kell hozzáférhetővé tenni[15]. A felülvizsgálat megmutatta, hogy a biztosítók sok esetben nem vonják be az érintett gyártókat és a szolgáltatókat a szabványok megállapításába vagy felülvizsgálatába. Az átláthatóság e hiánya valószínűleg szorosan kapcsolódik bizonyos gyártók de facto piacról való kizárásához.

29. Következésképpen a biztonsági berendezésekkel kapcsolatos megállapodások nem tűnnek a biztosítási ágazat különös jellemzőinek, sőt úgy tűnik, hogy aggodalomra adnak okot a versennyel és az EU belső piacának fejlődésével kapcsolatban. A Bizottság ezért azt a lehetőséget támogatja, hogy ne újítsák meg a csoportmentességi rendeletnek ezt a részét. Ugyanakkor a jelenleg felülvizsgálat alatt álló horizontális iránymutatás[16] általános szabványosítási fejezete iránymutatást szolgáltat majd a biztosítóknak a Szerződés 81. cikkének a biztonsági berendezésekről szóló megállapodásokhoz történő alkalmazandóságáról.

3. KÖVETKEZTETÉSEK ÉS JAVASLATOK

30. A fenti elemzés rámutat, hogy a csoportmentesítési rendelet keretében jelenleg mentességet élvező megállapodás-kategóriák nem mindegyike tekinthető kizárólag a biztosítási ágazatra jellemzőnek. Az általános szerződési feltételek nem tűnnek specifikusnak, mivel ilyen megállapodások más ágazatokban is születnek, különösen a bankszektorban, anélkül, hogy ehhez csoportmentesítési rendeletre lenne szükség. A biztonsági berendezésekre és azok telepítésére vonatkozó megállapodások sem tűnnek a biztosítási ágazat kizárólagos jellemzőinek, mivel azok a szabványosítás általános területébe tartoznak, melyre a horizontális iránymutatás vonatkozik.

31. Az általános szerződési feltételekkel és a biztonsági berendezésekkel kapcsolatban számos válaszadó úgy érvelt, hogy a csoportmentesítési rendelet megújításának hiányában sokkal kevesebb együttműködés lenne a biztosítók között, mivel a vállalkozások kevésbé vagy egyáltalán nem lennének hajlandóak vállalni a csoportmentesítési rendelet nélküli együttműködés jogi kockázatát. Az érvek szerint az együttműködés csökkenése vagy hiánya a verseny (kevesebb piacra lépés) és a fogyasztók (magasabb árak és kisebb választék) számára egyaránt hátrányos lenne. Ha a mentességet élvező területeken való együttműködés ilyen fontos a biztosítási ágazat számára, a Bizottság arra számítana, hogy az együttműködés szükségessége prioritást élvez a csoportmentesítési rendelet „védelmi övezetéhez” képest. A gyakorlatban ez történik a kárigények kielégítésére vonatkozó megállapodásokkal és a nagykockázatok nyilvántartásával kapcsolatban is, ahol a biztosítók annak ellenére együttműködnek, hogy ez a két terület nem áll csoportmentesség alatt. Ezért ha a megújítás elmaradása esetén kevesebb együttműködés lesz a piacon, valószínűtlen, hogy ez a meg nem újítás közvetlen következménye lenne.

32. Meg kell jegyezni, hogy a csoportmentességi rendelet nem szolgáltat abszolút jogbiztonságot, és csak akkor jelent „védelmi övezetet”, ha teljesülnek a csoportmentesítési rendelet feltételei (a 81. cikk (3) bekezdésének kodifikálása). Úgy tűnik, több biztosító egyszerűen a csoportmentességi rendelet létezésétől érez jogbiztonságot anélkül, hogy végrehajtanák a szükséges alapos jogi értékelést a csoportmentesítési rendelet feltételeinek való megfelelőségükről. Ezen kívül számos biztosító tévesen úgy véli, hogy a csoportmentesítési rendelet hatálya alá tartozik, alábecsüli a csoportmentesítési rendelet által előírt értékelést és túlértékeli az önértékelést, amelyre a csoportmentesítési rendelet megújításának elmaradása esetén lenne szükség.

33. Amennyiben a csoportmentesítési rendeletet nem újítják meg a két javasolt megállapodástípus vonatkozásában (általános szerződési feltételek és biztonsági berendezések), a korábban a csoportmentesítési rendelet hatálya alá eső megállapodások nem feltétlenül válnak illegálissá. Ellenkezőleg, ahogy az jelenleg az ágazatok döntő többségére jellemző, a 81. cikk (1) és (3) bekezdése, a 81. cikk (3) bekezdésének alkalmazására vonatkozó iránymutatással együtt, és/vagy a horizontális iránymutatás szerinti értékelés lenne kötelező a csoportmentesítési rendelet helyett. Amint azt a Bizottság is meg fogja erősíteni a jelenlegi mentesítések bármelyike megújításának elmaradása esetén közzéteendő közleményében, a jelenlegi csoportmentesítési rendeletben használt feltételek többsége a 81. cikk (3) bekezdésének alkalmazásában is fontos marad. Végül az ilyen megállapodások pozitív hatásait, amelyeket a válaszadók is említettek a felülvizsgálat során, eseti alapon kell értékelni a 81. cikk (1) bekezdése, vagy szükség esetén (3) bekezdése alapján.

34. A Bizottságnak az az álláspontja ebben a szakaszban, hogy a biztosítási ágazatra jellemzőnek tűnő két együttműködési formát, nevezetesen a közös számításokkal, táblázatokkal és felmérésekkel, valamint az együtt-(viszont)biztosítással kapcsolatos megállapodásokat továbbra is csoportmentesítési rendelet útján kell megkönnyíteni. A közös számításokkal, táblázatokkal és felmérésekkel kapcsolatban a Bizottság még nem határozott arról, hogy módosítja-e a jelenlegi mentesítés szerkezetét vagy szövegét, valamint hogy amennyiben a megújítást szükségesnek ítéli, az teljes vagy részleges lesz-e. Ez a jövőben esetlegesen beérkező további inputtól, valamint az összes elérhető adat és információ alapos és mélyreható elemzésétől függ. Az együtt-(viszont)biztosítással kapcsolatban ebben a szakaszban úgy tűnik, hogy bár csekély kockázata van az e területeken folytatott együttműködés megszűnésének, elkerülendő annak a lehetősége, hogy meghiúsuljon egy ilyen, versenyt ösztönző együttműködés.

35. 2009. június 2-án nyilvános rendezvényre kerül majd sor, ahol a Bizottságnak lehetősége lesz még egyszer meghallgatni az ipar és az érintettek képviselőit, mielőtt arról határoz, hogy megújítsa-e a csoportmentesítési rendelet bármelyik részét.

[1] A Bizottság 358/2003/EK rendelete (2003. február 27.) a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a biztosítási ágazatbeli megállapodások, döntések és összehangolt magatartások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról (HL L 53., 2003.2.28.).

[2] E dokumentum vonatkozásában a 81. cikkre való hivatkozás az EK-Szerződés 81. cikkére utal.

[3] 2003. április 1.

[4] A Bizottság erre vonatkozó kötelezettségét az 1534/91/EK tanácsi rendelet 8. cikke rögzíti.

[5] A Versenypolitikai Főigazgatóság 2008 áprilisában három hónapos konzultációs időszakot indított, jelentős időkeretet biztosítva ezzel az érdekeltek számára bizonyítékok bemutatásához. A konzultáció lezárását követően a Bizottság további részletekre vonatkozó kérdőíveket küldött különösen az érintettek olyan csoportjainak, amelyektől további információra volt szüksége, mint például a kisebb biztosítók, csoportosulások és a biztonsági berendezéseket gyártók szövetségei/szervezetei.

[6] E dokumentum alkalmazásában a „megállapodás” szó megállapodásokat, határozatokat és összehangolt magatartásokat jelent.

[7] A csoport létrehozásától számított 3 évre, a csoport piaci részesedésétől függetlenül.

[8] A csoportmentesítési rendelet 2. cikkének (7) bekezdése szerint.

[9] A 7. cikk (2) bekezdésének a) és b) pontja szerint: együttbiztosítási csoportok esetében az érintett piac több mint 20 %-a, együtt-viszontbiztosítási csoportok esetében pedig az érintett piac több mint 25 %-a.

[10] A csoportmentesítési rendelet 8. cikke.

[11] Kétségek merültek fel az „újszerű kockázat” fogalommeghatározását illetően is.

[12] HL C 372., 1997.12.9., 5. o.

[13] C-415/93. sz. Bosman-ügy (EBHT 1995., I-4921. o., 83. és 84. bekezdés) és a C-281/98. sz. Angonese-ügy (EBHT 2000., I-4139. o., 32. bekezdés); 36/74. sz. Walrave és Koch-ügy (EBHT 1974., 1405. o.).

[14] C-309/99. sz. Wouters kontra Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten ügy (EBHT 2002., még nem tették közzé); C-411/98 sz. Ferlini kontra CHL ügy (EBHT 2000., I-8081. o., 50. bekezdés).

[15] A Bizottság 2001. január 6-i közleménye: Az EK-Szerződés 81. cikkének a horizontális együttműködési megállapodásokra való alkalmazhatóságáról szóló iránymutatás, HL C 3., 2001.1.6. A Bizottság közleménye az Európai Parlament és a Tanács számára az európai szabványosítás európai politikák és jogalkotás keretében betöltött szerepéről, 2004.10.18.

[16] A Bizottság 2001. január 6-i közleménye: Az EK-Szerződés 81. cikkének a horizontális együttműködési megállapodásokra való alkalmazhatóságáról szóló iránymutatás, HL C 3., 2001.1.6.