[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2009.4.21.

COM(2009) 189 végleges

2009/0057 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

Az atlanti-óceáni fattyúmakréla nyugati állományára és annak halászatára vonatkozó többéves tervről {SEC(2009) 524}{SEC(2009) 525}

INDOKOLÁS

A JAVASLAT HÁTTERE |

110 | A javaslat indokai és célkitűzései Ez a javaslat hosszú távú tervet határoz meg az atlanti-óceáni fattyúmakréla (Trachurus trachurus) nyugati állományának kezelésére és halászatára vonatkozóan, egy tervben egyesítve a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet[1] 5. és 6. cikkében említett helyreállítási és kezelési terv különböző lépéseit. A terv célja egyrészt stabilitást teremteni a halászati ágazat számára, másrészt biztosítani, hogy az állomány kiaknázása tudományos szakvélemények alapján, a legmagasabb fenntartható hozam elérését szem előtt tartva történjen. Ezek a célok összhangban vannak a fenntartható fejlődésről szóló 2002. évi johannesburgi világ-csúcstalálkozón a konferencia 2. határozatával elfogadott végrehajtási terv[2] 30. paragrafusában rögzített célokkal, valamint a közös halászati politika azon célkitűzéseivel, amelyeket a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet 2. cikke állapít meg. A Skóciától nyugatra fekvő területen élő heringállományra és az állomány halászatára vonatkozó többéves terv létrehozásáról szóló, 2008. december 18-i 1300/2008/EK tanácsi rendelet után ez a második terv, ami egy a közösségi vizekben élő nyílt tengeri halfaj kezelését szabályozza. A széles elterjedésű nyílt tengeri halfajok tekintetében, amelyeket az Észak-Atlanti-óceán partjain fekvő más államokkal együttműködve kell kezelni, így például az Atlanti-óceán észak-keleti területein előforduló makréla, a kék puha tőkehal, az atlanti-skandináv hering és az északi-tengeri heringállomány tekintetében már léteznek két- vagy többoldalú gazdálkodási tervek. A Közösség kontinentális talapzatán előforduló három fattyúmakréla-állomány közül kétségtelenül az atlanti a legjelentősebb. A jelenlegi gazdálkodás azonban nem előnyös a fattyúmakréla helyzete szempontjából. A tudományos szakvélemények eseti figyelembevételét hátráltatja az a tény, hogy a szakvélemények érvényességének területe nem esik egybe azon területekkel, amelyekre vonatkozóan a kifogható mennyiségeket meghatározzák. A tervek szerint a területek egybeesésének kérdését a hosszú távú kezelési terv végrehajtásával egy időben lehetne megoldani. Az állomány kezeléséhez használható szakvélemények alapjául becslések szolgálnak. A legfontosabb – halászattól független – információforrást a nemzetközi ikrafelmérések jelentik, amelyekre 1977 óta háromévente kerül sor. Azonban a halászati kutatók ezek adataiból és egyéb információkból kiindulva mindeddig nem tudták felmérni a teljes állomány nagyságát. Nem ritka eset, hogy egy állomány tekintetében nem teljes állományfelmérésen alapul a tudományos szakvélemény. A szakvélemények hiányosságának számos oka van, például a visszaszoruló halászati tevékenységből beérkező adatok megkérdőjelezhető minősége. A Bizottság eddig csak olyan állományok kezelésére készített tervet, amelyek helyzete viszonylag jól ismert, és e tervekbe az átmeneti adathiány esetére külön rendelkezéseket iktatott. A fattyúmakréla állományát érintő ismeretek ugyan bővültek az utóbbi időben, de még mindig hagynak kívánnivalót maguk után. Miután a nyílt tengeri halászati ágazat szorgalmazza a tudományos alapokon nyugvó és a már rendelkezésre álló biológiai adatokat felhasználó hosszú távú gazdálkodást, és mivel a szakvélemények szerint a biológiai mutatók alapján végzett állományfelmérésre alapuló kezelés a helyes, ez a rendelet az állomány nagyságának változását tükröző ikramennyiségek felmérése alapján szabályozza a lehalászást, ami egy tudományos modell segítségével kockázat-értékelt módszer. Mivel a tervben szerepel felülvizsgálati záradék, a lehalászási szabályokat pontosabb tudományos értékelések rendelkezésre állása esetén ki lehet igazítani. |

120 | Általános háttér 2002-ben a tagállamok aláírták a fenntartható fejlődéssel foglalkozó johannesburgi világ-csúcstalálkozó végrehajtási tervét. A végrehajtási terv kötelezettségvállalást tartalmaz arra nézve, hogy 2015-re a felek a halászati állományokat a legnagyobb fenntartható hozamot biztosító szintre állítják vissza. A közös halászati politika 2002. évi reformja során a Bizottság és a Tanács megállapodott abban, hogy a közösségi érdekű halászati erőforrásokra vonatkozóan többéves terveket és helyreállítási terveket kell bevezetni. Terveket dolgoztak ki a közösségi vizekben élő legtöbb tőkehalállomány, két szürketőkehal-állomány, két norvéghomár-állomány, két nyelvhalállomány, valamint az északi-tengeri simalepényhal- és nyelvhalállományok, valamint a Skóciától nyugatra fekvő területen élő heringállomány tekintetében. |

130 | Meglévő rendelkezések a javaslat tárgykörében A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet állapítja meg a halászati erőforrások fenntartható kiaknázásának általános keretét. Az 1542/2007/EK bizottsági rendelet a hering, a makréla és a fattyúmakréla tekintetében kirakodási, mérlegelési és vizsgálati eljárásokról rendelkezik. E rendelet alkalmazásának területi hatályát ki kell terjeszteni annak érdekében, hogy teljes mértékben lefedje a fattyúmakréla nyugati állományának halászati területét. A 850/1998/EK tanácsi rendelet technikai intézkedéseket állapít meg az előírtnál kisebb méretű (méreten aluli) fattyúmakrélák kirakodása tekintetében, és az e fajra halászó hajókon megtiltja az automatikus osztályozó berendezések használatát. |

140 | Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel A javaslat fenntartható fejlődéssel kapcsolatos célkitűzése összhangban áll a Közösség környezetvédelmi politikájával, különösen e politikának azon elemeivel, amelyek a természetes élőhelyek védelmével és a természeti erőforrások megőrzésével foglalkoznak. |

KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELT FELEKKEL ÉS HATÁSVIZSGÁLAT |

Konzultáció az érdekelt felekkel |

211 | A konzultáció módszerei, az érintett főbb ágazatok és a válaszadók általános bemutatása Az érintettek véleményét a nyílt tengeri állományokkal foglalkozó regionális tanácsadó testületen keresztül kérték ki. A testület a közösségi halászati politikán belül a nyílt tengeri halállományok ügyében érdekelt felekkel való konzultációt szolgálja. Tagjai a halászati ágazat képviselői (hajótulajdonosok, egyéni vállalkozóként dolgozó és mások alkalmazásában álló halászok, termelőszervezetek), feldolgozók és kereskedők, civil szervezetek aktivistái, az akvakultúra-ágazat és a hobbihorgászokat tömörítő civil szervezetek képviselői. Mivel a fattyúmakréla nyugati állományának kezelésére vonatkozó terv készítését maga a regionális tanácsadó testület indítványozta, az egyeztetések a hivatalosan benyújtott javaslat alapján 2007 és 2008 során zajlottak a testület kék puha tőkehallal, sprattal és fattyúmakrélával foglalkozó II. munkacsoportjában, valamint annak végrehajtó bizottságában. A Bizottság a tagállamokat is tájékoztatta a testület javaslatának tervezett törvényerőre emeléséről, méghozzá az atlanti-óceáni fattyúmakrélából kifogható teljes mennyiségek meghatározása alapjául szolgáló területek módosításáról zajló tárgyalások során. Ez a módosítás egyébként előfeltétele annak, hogy a lehalászási szabályokat az egyes területeken élő állományokból kifogható legnagyobb mennyiségek rögzítésével, az egyes állományok ikráinak felmérése alapján lehessen megállapítani. A tagállamokkal és a halászati és akvakultúra-ágazati bizottsággal 2008 májusa óta folynak az egyeztetések. |

212 | A válaszok összefoglalása és figyelembevételük módja |

A szakvélemények összegyűjtése és felhasználása |

221 | Érintett tudományterületek/szakterületek Az Európai Közösség érdekeltségi körébe tartozó halászati erőforrások hosszú távú kezeléséről a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) szolgáltatott külső szakvéleményt. Ez a szervezet rendszeres és egységes módon, többnyire a tagállamok halászati kutatóintézeteiben dolgozó halászati szakértők ismereteit egyesítve nyújt tanácsokat a Közösség és tagállamai számára. Az ICES szakvéleményét a Bizottság halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottsága elé terjesztették. |

2249 | A beérkezett és felhasznált vélemények összefoglalása A fattyúmakréla nyugati állományának ívásra képes biomasszája szempontjából meghatározó volt az 1982. évi kivételesen nagy szaporulat (hozzávetőleg a sokéves átlag 18-szorosa). Ezt a szaporulatot fokozatosan lehalászták, és mivel az állomány megújulása viszonylag lassú, az ívásra képes biomassza az 1988-as rekord után fokozatosan csökkent, de 2001 óta legalábbis állandó. A halászat okozta állománypusztulás e nyugati állomány esetében a megfigyelések szerint nem jelentős, és a 2001-es figyelemreméltó növekedés óta az állomány megújulása erőteljes, még jó ideig biztosítja a szaporodást. A tartós visszaesés, a halászatnak a fiatalabb halakra való orientációja, a kevéssé ismert ívási szokások és az elégtelen halászati mintavétel következtében nehéz tanácsot adni a fogások időzítésére és a becsült ikratermésre alapuló fenntartható gazdálkodásról. Az EU és Norvégia közösen felkérte az ICES-t, hogy fogalmazzon meg ajánlásokat az állományra vonatkozó megfelelő gazdálkodási módszerek, ezen belül stratégiák és célok tekintetében, figyelembe véve az ökoszisztémák helyzetére vonatkozó megfontolásokat. Több állományfelmérési és -kezelési módszer merült fel, amelyeket először 2005-ben egy szimulációs vizsgálat keretében értékeltek.[3] Az ICES először 2006-ban nyilatkozott úgy, hogy az ikrafelmérés adatain alapuló fogási korlátozások eredményesek lehetnek.[4] Norvégia és az EU közös kérésére a halgazdálkodással foglalkozó munkacsoport (SGMAS) szimulációs vizsgálatokat végzett 2006 és 2007 folyamán.[5] E munka alapján egy másik kutatócsoport segítségével vázlatos gazdálkodási terv készült, amelyet a nyílt tengeri állományokkal foglalkozó regionális tanácsadó testület 2007 júliusában nyújtott be a Bizottsághoz.[6] A Bizottság felkérte az ICES-t a terv értékelésére. Az ICES 2007-ben arra a megállapításra jutott, hogy a terv rövid távon megfelel az elővigyázatosság elvének, de a 40 évre terjedő szimulációs időszak későbbi részében már nem. Az ICES a javasolt terv alapján készítette el legfrissebb ajánlását.[7] A HTMGB helyesnek vélte az ICES következtetéseit.[8] Közösségi támogatással a fattyúmakréla-állomány biológiai egységességét vizsgáló tanulmány is készült.[9] E javaslat alapját a beérkezett szakvélemények képzik. |

225 |

226 | A szakértői vélemények nyilvánosságának biztosítása Az ICES és a HTMGB szakvéleménye a testületek honlapján (www.ices.dk és fishnet.jrc.it/web/stecf ) férhető hozzá a nyilvánosság számára. |

230 | Hatásvizsgálat A hatásvizsgálat elsősorban három forrásra támaszkodik: a nyílt tengeri állományokkal foglalkozó regionális tanácsadó testülettel folytatott konzultációra, ami a fogási korlátozások tudományos modellezésén alapul; a HTMGB és az ICES által végzett biológiai elemzésekre; a halászatot végző flottaszegmensek gazdasági elemzésére, amelyhez az adatokat a Bizottság által készített, az EU halászflottájának egyes részeire vonatkozó éves gazdasági jelentések szolgáltatták. A hatásvizsgálat a Tengerügyi és Halászati Főigazgatóság (DG MARE) internetes oldalán és a Bizottság hatásvizsgálatokkal foglalkozó internetes oldalán is hozzáférhető lesz. |

A JAVASLAT JOGI ELEMEI |

310 | Jogalap A hosszú távú kezelési tervek jogalapja az Európai Közösséget létrehozó szerződés 37. cikke. |

329 | A szubszidiaritás elve A javaslat a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. Ebből következően a szubszidiaritás elve nem alkalmazható. |

Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének. Az éves halászati lehetőségek meghatározására szolgáló szabály bevezetése révén kiszámíthatóságot eredményez a magánszektor számára, a fogási korlátozásokat pedig az állomány biológiai állapotának megfelelően alakítja. |

331 |

KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK |

409 | A javaslat nincs kihatással a Közösség költségvetésére. |

KIEGÉSZÍTő INFORMÁCIÓK |

Felülvizsgálati/módosító/megszüntetési záradék |

531 | A javaslat tartalmaz rendelkezést arra vonatkozóan, hogy a kezelési intézkedéseket a rendelet hatálybalépésének napjától számítva hat évenként értékelni kell. |

532 | A tudományos szakvélemények szerint a terv tiszteletben tartja az elővigyázatosság elvét, és rövid távon valószínűtlen, hogy veszélyeztetné az állomány növekedését. Ez a kijelentés azért csak rövid távra érvényes, mert a lehalászást korlátozó szabály akkor is lehetővé teszi az előzőleg alkalmazott teljes kifogható mennyiség legalább 54%-ának kifogását, ha az állomány folyamatosan zsugorodik. A teljes kifogható mennyiség első alkalommal történő – 2010-re érvényes – meghatározásakor a 2007. évi ikrafelmérés biztató eredményeit lehetne alapul venni. A teljes kifogható mennyiség második alkalommal való meghatározásakor a 2010. évi ikrafelmérés következtetései alapján kellene kiigazításokat tenni. Ezt a mennyiséget még kétszer lehetne használni. A teljes kifogható mennyiség második – 2014-re érvényes – kiigazítása előtt meg kell győződni arról, hogy a fogási korlátozások megállapítására szolgáló szabály felülvizsgálatra szorul-e például az állomány csökkenésére utaló jelek ismeretében. Ha bármikor olyan tudományos szakvélemény születne, amely szerint a fogási korlátozásoknak az ikrafelméréseken alapuló megállapítása nem felel meg az elővigyázatos kiaknázás elvének, a Tanács határozhat egyéb adatok alapul vételéről. |

.

2009/0057 (CNS)

Javaslat:

A TANÁCS RENDELETE

Az atlanti-óceáni fattyúmakréla nyugati állományára és annak halászatára vonatkozó többéves tervről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,[10]

tekintettel az Európai Parlament véleményére,[11]

mivel:

(1) A fenntartható fejlődésről szóló ENSZ-világcsúcson 2002-ben Johannesburgban elfogadott végrehajtási terv értelmében az Európai Közösségnek kötelessége egyebek mellett olyan szinten tartani vagy olyan szintre hozni a halászott halállományokat, hogy azok a legnagyobb fenntartható hozam mellett legyenek kiaknázhatóak, és ezt a célt a legyengült állományok esetében sürgősen, ha csak lehetséges, 2015-re el kell érni. A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet[12] 2. cikke értelmében a közös halászati politikának biztosítania kell az élő vízi erőforrások oly módon történő kiaknázását, amely fenntartható gazdasági, környezeti és társadalmi feltételeket teremt. A Közösség vizeiben előforduló fattyúmakréla-állományok közül gazdasági szempontból a nyugati állomány a legjelentősebb. Az állományról rendelkezésre álló biológiai adatok nem elegendőek egy olyan teljes állományfelméréshez, amely alapján meg lehetne állapítani a legnagyobb fenntartható hozamot lehetővé tévő halászati állománypusztulási célt, és amely a teljes kifogható mennyiségeket a tudományos előrejelzésekre alapozná. Az 1977 óta háromévente végzett nemzetközi ikrafelmérések adatai viszont használhatóak az állomány állapotának biológiai mutatójaként.

(2) A halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottság (HTMGB) szerint az utolsó három ikrafelmérés során megállapított ikramennyiségek alakulását alapul vevő fogáskorlátozás megfelelő módszer volna az állomány fenntartható kezelésére.

(3) 2003 óta a szakvélemények többször is jelezték, hogy a fattyúmakréla nyugati állománya tekintetében évi legfeljebb 150 000 tonnás fogási korlátozás felel meg az elővigyázatos megközelítésnek. Ez vélhetően tartamos kiaknázást biztosít, még akkor is, ha az állomány megújulásában nem jelentkezik kiugróan jó szaporulat. A fogási korlátozások megállapítását egyfelől a javasolt elővigyázatos megközelítés, másfelől az ikratermelés alakulását figyelembe véve folyamatosan kiigazított teljes kifogható mennyiség alapján kell végezni.

(4) Mivel az állomány minden csökkenése releváns, a fogási korlátozások megállapítására szolgáló szabályok nem hagyhatják figyelmen kívül a visszadobott vagy visszaengedett halmennyiségeket.

(5) Azok a területek, amelyekre a teljes kifogható fattyúmakréla-mennyiségeket évente megállapítják, nem esnek egybe a faj atlanti állományának elterjedési területével. A 2009. évi halászati lehetőségek rögzítésekor a Tanács és a Bizottság hozzálátott e területek kiigazításához annak érdekében, hogy a terv megfelelően működjön.

(6) Az állomány nagyrészt közösségi és norvég felségvizekben él. Norvégia is érdekelt a fattyúmakréla nyugati állományának kiaknázásában. Az állomány azonban még nem áll közös gazdálkodás alatt.

(7) Az e rendeletben előírt intézkedéseknek való megfelelés biztosítása érdekében a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendeletben[13], illetve a heringre, makrélára és fattyúmakrélára vonatkozó kirakodási és mérlegelési eljárásokról szóló, 2007. december 20-i 1542/2007/EK bizottsági rendeletben[14] foglaltakon túl egyedi ellenőrzési és felügyeleti intézkedéseket kell hozni. Ezen intézkedéseknek különösen a területek és fajok tekintetében valótlan jelentések ellen kell irányulniuk.

(8) Gondoskodni kell a terv rendszeres időközönkénti értékeléséről, és amennyiben az arra enged következtetni, hogy a fogási korlátozások megállapítására használt szabályok nem biztosítják az elővigyázatos megközelítést, biztosítani kell a terv felülvizsgálatát.

(9) Az Európai Halászati Alapról szóló, 2006. július 27-i 1198/2006/EK tanácsi rendelet[15] 21. cikke a) pontjának i. és iv. alpontja alkalmazásában a tervet a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK rendelet[16] 5. cikke szerinti helyreállítási tervnek kell tekinteni, ha az állomány ívásra képes biomasszája az 1982. évi (kivételesen magas szaporulatot biztosító) szint 130%-ánál kisebb, és a 2371/2002/EK rendelet 6. cikke szerinti gazdálkodási tervnek kell tekinteni minden egyéb helyzetben. Az 1982. évi szint 130%-ának megfelelő ívásra képes biomasszaszint felel meg az elővigyázatossági biomasszaszintnek.

(10) A halászati lehetőségek megállapítása és tagállamok közötti elosztása, valamint a figyelembe veendő biológiai értékek rögzítése a közös halászati politika legfontosabb intézkedései közé tartoznak; közvetlenül kihatnak a tagállamok halászflottáinak társadalmi-gazdasági helyzetére. Indokolt tehát, hogy ezekben a kérdésekben a Tanács fenntartsa magának a végrehajtási hatáskörök közvetlen gyakorlásának jogát.

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. FEJEZET TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Tárgy

Ez a rendelet a fattyúmakréla nyugati állományának megőrzésére és kezelésére vonatkozó hosszú távú tervet (a továbbiakban: a terv) hoz létre.

2. cikk

Hatály

A terv az ICES IIa, IVa, Vb, Via, Vib, VIIa, b, c, e, f, g, h, j, k, VIIIa, b, c, d és e körzetének közösségi és nemzetközi vizeiben élő fattyúmakréla-állományra alkalmazandó.

3. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

a) az „ICES” a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács, az „ICES-körzet” pedig az e szervezet által statisztikai célból megállapított halászati terület;

b) „a fattyúmakréla nyugati állománya” a 2. cikkben említett állomány;

c) „teljes kifogható mennyiség” a fattyúmakréla nyugati állományából évente kifogható és kirakodható mennyiség;

d) „teljes eltávolított mennyiség” a tengerből kifogott fattyúmakrélák mennyisége az adott évre vonatkozó teljes kifogható mennyiséget és a visszadobott becsült halmennyiséget figyelembe véve, amit e rendelet rendelkezéseivel összhangban kell kiszámítani;

e) „ikrafelmérési mutató” a háromévente elvégzett nemzetközi ikrafelmérés során becsült atlanti fattyúmakréla-ikraszám 1015-d része;

f) „visszaengedett halmennyiség” a hálóba került, de a fedélzetre való kihúzás nélkül a tengerbe visszaeresztett halak mennyisége.

II. FEJEZETA HOSSZÚ TÁVÚ KEZELÉS CÉLJA

4. cikk A terv célja

A terv célja olyan szinten tartani a fattyúmakréla nyugati állományának biomasszáját, ami biztosítja fenntartható kiaknázását és legmagasabb hosszú távú hozamát. Ezért a fogási korlátozások megállapítására szolgáló szabályok egyfelől a szokásos állomány-megújulás mellett javasolható elővigyázatos megközelítés, másfelől az előzőleg alkalmazott teljes kifogható mennyiségeknek egy olyan tényezővel való kiigazítása alapján kerülnek rögzítésre, amely az ikrabőség alapján tükrözi az állomány méretének alakulását.

III. FEJEZETLEHALÁSZÁSI SZABÁLYOK

5. cikk

A teljes kifogható mennyiség meghatározására vonatkozó eljárás

1. A 4. cikkben kitűzött cél elérése érdekében a Tanács a 2371/2002/EK tanácsi rendelet 20. cikkében előírt eljárással összhangban és a HTMGB-vel folytatott konzultációt követően minden évben meghatározza a fattyúmakréla nyugati állományából a következő évben kifogható teljes mennyiséget.

2. A teljes kifogható mennyiséget e fejezettel összhangban kell megállapítani.

6. cikk A teljes kifogható mennyiség kiszámítása

1. A teljes kifogható mennyiség kiszámításához a 7. és 8. cikkel összhangban kiszámított teljes eltávolított mennyiségből ki kell vonni a legutóbbi tudományos vizsgálatot megelőző évben a HTMGB becslése szerint visszadobott és visszaengedett halmennyiséget.

2. Amennyiben a HTMGB nem tudja megbecsülni a legutóbbi tudományos vizsgálatot megelőző évben visszadobott és visszaengedett halmennyiséget, a kivonandó mennyiség az elmúlt 15 év során becsült legmagasabb visszadobási és visszaengedési arány segítségével kerül megállapításra, ami semmiképpen sem lehet kevesebb 5%-nál.

3. Amennyiben a teljes kifogható mennyiséget a 7. cikk (3) bekezdésével összhangban egy ideiglenesen alkalmazandó teljes eltávolított mennyiség alapján számítják ki, még alkalmazásának évében ki kell azt igazítani az eltávolított mennyiség végleges értéke ismeretében.

7. cikk A teljes eltávolított mennyiség kiszámítása ikrafelmérést követő évben

1. Amennyiben a teljes kifogható mennyiséget ikrafelmérést követő év tekintetében kell meghatározni, a teljes eltávolított mennyiség kiszámítása a következők alapján történik:

a) a teljes eltávolított mennyiség növekedését kifejező 1,07 értékű konstans szorzó, amely a matematikai szimulációs modell szerint lehetővé teszi az éves hozam maximalizálását, azonban nem veszélyezteti azt a célkitűzést, hogy az állomány csökkenésének kockázata a lehető legkisebb legyen;

b) az ikrafelmérés évében alkalmazandó teljes kifogható mennyiség, a továbbiakban: referenciaérték;

c) a melléklettel összhangban megállapított súlyozó tényező, amely az állomány méretének alakulását az ikrafelmérések eredményeképpen kapott mutatók alapján tükrözi;

d) 75 000 tonnának megfelelő minimális eltávolított mennyiség, beleértve a visszadobásokat.

2. Az (1) bekezdésben említett teljes eltávolított mennyiséget a következő képlet használatával kell kiszámítani:

1,07 * (75 000 tonna + (referenciamennyiség * súlyozó tényező) / 2)

3. Amennyiben a legfrissebb ikrafelmérési mutató még csak ideiglenes, a teljes eltávolított mennyiséget az (1) és (2) bekezdéssel összhangban ennek segítségével kell kiszámítani, és azt a végleges mutató rendelkezésre állásakor a teljes kifogható mennyiség alkalmazásának évében ki kell igazítani.

8. cikk A teljes eltávolított mennyiség kiszámítása a további években

1. Amennyiben a teljes kifogható mennyiséget nem egy ikrafelmérést követő év tekintetében kell meghatározni, a teljes eltávolított mennyiség az előző év tekintetében kiszámított mennyiségnek felel meg.

2. Azonban abban az esetben, ha a legutóbbi ikrafelmérés a teljes kifogható mennyiség alkalmazási évétől számítva több mint három éve történt, a teljes eltávolított mennyiséget 15%-kal csökkenteni kell, hacsak a HTMGB másként nem vélekedik, amely esetben vagy az előző teljes eltávolított mennyiséget, vagy a HTMGB szerint megfelelően csökkentett mennyiséget kell figyelembe venni.

9. cikk A teljes kifogható mennyiség kiszámítására vonatkozó átmeneti szabály

1. Amennyiben a teljes kifogható mennyiség 6. és 7. cikk szerinti kiszámítása első alkalommal egy olyan év tekintetében válik esedékessé, amely nem ikrafelmérést követő év, azt úgy kell e cikkek alapján kiszámítani, mintha a legutolsó ikrafelmérés az előző évben történt volna.

2. Amennyiben a teljes kifogható mennyiség első kiszámításához használandó referenciaérték a 2. cikkben említettektől eltérő területek tekintetében került megállapításra, a referenciaértéket a 2. cikkben említett ICES-körzetekre vonatkozó újabb tudományos szakvélemények szerint javasolható fogási korlátozások alapján, vagy ilyen javaslat hiányában a legutóbb alkalmazott fogási korlátozások alapján kell kiszámítani.

10. cikk

Az intézkedések kiigazítása

Abban az esetben, ha a HTMGB szakvéleménye szerint a 3. cikk e) pontjában meghatározott ikrafelmérési mutató, a 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett súlyozó tényező vagy a 7. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett konstans szorzó már nem tekinthető megfelelőnek az állomány csökkentésével kapcsolatos kockázat minimalizálása és a hozam maximalizálása szempontjából, a Tanács ezen elemek tekintetében új értékeket határoz meg.

IV. FEJEZETMEGFIGYELÉS ÉS FELÜGYELET

11. cikk

Különleges halászati engedélyek

1. A fattyúmakréla nyugati állományának halászatához használt hajóknak a különleges halászati engedélyekre vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1994. június 27-i 1627/94/EK tanácsi rendeletnek[17] megfelelő különleges halászati engedéllyel kell rendelkezniük.

2. Az (1) bekezdésben említett halászati engedéllyel nem rendelkező halászhajók számára a 2. cikkben említett ICES-körzetek bármelyikében való tartózkodás esetén tilos bármilyen mennyiségű fattyúmakréla kifogása és fedélzeten való tárolása.

3. Minden tagállam összeállítja és vezeti az (1) bekezdésben említett különleges engedéllyel rendelkező hajók listáját, és azt a hivatalos honlapján elérhetővé teszi a Bizottság és más tagállamok számára.

12. cikk Keresztellenőrzések

1. A tagállamok a fattyúmakréla tekintetében is elvégzik a 2847/93/EGK rendelet 19. cikkében előírt keresztellenőrzéseket és adatellenőrzéseket. Különös figyelmet kell fordítani a fattyúmakrélától eltérő, kisméretű nyílt tengeri fajok fattyúmakrélaként való jelentésének vagy a fattyúmakréla egyéb fajként való jelentésének lehetőségére.

2. A hajómegfigyelési rendszerrel (VMS) ellátott hajók tekintetében a tagállamok a VMS-adatok felhasználásával reprezentatív mintavétellel ellenőrzik, hogy a halászati felügyelő központba (FMC) beérkezett információ megfelel-e a hajónaplóban rögzített tevékenységeknek. E keresztellenőrzések eredményeit számítógéppel olvasható formában kell rögzíteni, és három évig meg kell őrizni. Különös figyelmet kell fordítani azon területek tevékenységi adatainak koherenciájára, ahol a fattyúmakréla-állományok elterjedési határai húzódnak, vagyis az ICES VIIIc és IXa körzetében, IVa és IVb körzetében, valamint VIIe és VIId körzetében.

3. Minden tagállam összeállítja a hajónaplók és a kirakodási nyilatkozatok átadásához szükséges kapcsolattartási adatokat, és azokat a nyilvánosság számára hivatalos honlapján elérhetővé teszi.

V. FEJEZETNYOMON KÖVETÉS

13. cikk

A terv értékelése

A HTMGB és a nyílt tengeri állományokkal foglalkozó regionális tanácsadó csoport szakvéleménye alapján a Bizottság legkésőbb e rendelet alkalmazásának hatodik évében, azt követően pedig minden hatodik évben értékeli a fattyúmakréla nyugati állományának kezelésére vonatkozó terv hatását az állományra és az azt kiaknázó halászflottákra, és szükség esetén a terv kiigazítását célzó intézkedéseket javasol.

VI. FEJEZETZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

14. cikk

Támogatás az Európai Halászati Alap keretében

1. Azokban az években, amikor az ívásra képes állomány nagysága tudományos becslések szerint eléri vagy meghaladja az 1982. évi szint 130%-át, a tervet kezelési tervnek kell tekinteni a 2371/2002/EK rendelet 6. cikke szerint, valamint az 1198/2006/EK rendelet 21. cikke a) pontjának iv. alpontja alkalmazásában.

2. Azokban az években, amikor az ívásra képes állomány nagysága tudományos becslések szerint nem éri el az 1982. évi szint 130%-át, a tervet helyreállítási tervnek kell tekinteni a 2371/2002/EK rendelet 5. cikke szerint, valamint az 1198/2006/EK rendelet 21. cikke a) pontjának iv. alpontja alkalmazásában.

15. cikk

Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazható valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

MELLÉKLET A 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett súlyozó tényező kiszámítása

1. A 7. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett súlyozó tényezőt az e melléklet 2. pontjának megfelelően kiszámított meredekség segítségével a következők szerint kell megállapítani:

a) ha az utolsó három ikrafelmérési mutató meredeksége kisebb vagy egyenlő -1,5-nél, a súlyozó tényező 0;

b) ha az utolsó három ikrafelmérési mutató meredeksége nagyobb, mint -1,5, de kisebb, mint 0, a súlyozó tényező 1-(-2/3*meredekség);

c) ha az utolsó három ikrafelmérési mutató meredeksége nagyobb vagy egyenlő 0-nál, de kisebb, mint 0,5, a súlyozó tényező 1+(0,8*meredekség);

d) ha az utolsó három ikrafelmérési mutató meredeksége nagyobb, mint 0,5, a súlyozó tényező 1,4.

2. Az utolsó három ikrafelmérési mutató meredekségét a következő képlet alapján kell kiszámítani:

(3. ikrafelmérési mutató – 1. ikrafelmérési mutató) / (3 – 1),

ahol a három legutóbbi ikrafelmérés mutatóját egy koordináta-rendszerben úgy ábrázoljuk, hogy az egyes pontok az x tengelyen rendre az 1, 2 és 3 értékhez tartozzanak, és a 3. pont a legfrissebb, az 1. pont a hat évvel azelőtti felmérés mutatóját jelöli.

[1] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[2] Az ENSZ A/CONF.199/20** számú dokumentuma

[3] A hosszú távú kezeléssel foglalkozó alkalmi tanácsadó csoport (AGLTA) (2005b) 126. jelentése. 2005. április 12–13. , ICES központ. Az ICES CM 2005/ACFM: 25. számú dokumentuma

[4] ICES, 2006. Report of the ICES Advisory Committee on Fishery Management, Advisory Committee on the Marine Environment and Advisory Committee on Ecosystems, 2006. ICES Advice, Book 9, 7. o.

[5] ICES SGMAS-jelentés 2007. Report of the Study Group on Management Strategies (SGMAS), 28. o. ICES CM 2007/ACFM:04.

[6] A munka alapját a „Towards a management plan for western horse mackerel” c. tanulmány jelentette, amelyet egy ad hoc kutatói munkacsoport és a nyílt tengeri állományokkal foglalkozó regionális tanácsadó testület munkatársai készítettek (Pelagic RAC et .al., 2007.)

[7] ICES, 2007. Report of the ICES Advisory Committee on Fishery Management, Advisory Committee on the Marine Environment and Advisory Committee on Ecosystems, 2007. ICES Advice, Book 9, 13. és 55. o.

[8] A halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottság jelentése: Review of scientific advice for 2007. Consolidated advice on stocks of interest to the European Community in the ICES areas - elfogadta a HTMGB 26. plenáris ülése 2007 novemberében. Lásd: http://www.ices.dk/products/icesadvice.asp

[9] HOMSIR project, A multidisciplinary approach using genetic makers and biological tags in horse mackerel (trachurus trachurus) stock structure analysis, QLK5-Ct1999-01438. Összefoglalót készített Abaunza et al., Stock identity of horse mackerel (Trachurus trachurus) in the Northeast Atlantic and Mediterranean Sea: Integrating the results from different stock identification approaches, Fisheries Research 89 (2008) 2, 196.

[10] HL C […], […], […] o.

[11] HL …

[12] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[13] HL L 261., 1993.10.20., 1. o.

[14] HL L 337., 2007.2.21., 56. o.

[15] HL L 223., 2006.8.15., 1. o.

[16] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[17] HL L 171., 1994.7.6., 7. o.