HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 377/1

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK ÉS A SZÁMVEVŐSZÉKNEK

Az Európai Unió összevont éves beszámolója a 2014-es pénzügyi évről

(2015/C 377/01)

TARTALOMJEGYZÉK

PÉNZÜGYI KIMUTATÁS – PÁRBESZÉD ÉS ELEMZÉS 2

AZ ÖSSZEVONT BESZÁMOLÓT KÍSÉRŐ MEGJEGYZÉS 22

ÖSSZEVONT PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOK ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK 23

MÉRLEG 24

EREDMÉNYKIMUTATÁS 25

CASH FLOW-KIMUTATÁS 26

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL 27

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ 28

ÖSSZEVONT JELENTÉSEK A KÖLTSÉGVETÉS VÉGREHAJTÁSÁRÓL ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK 99

PÉNZÜGYI KIMUTATÁS – PÁRBESZÉD ÉS ELEMZÉS

1. EU: INTÉZMÉNYI IRÁNYÍTÁS ÉS MŰVELETEK

Az Európai Unió (EU) 28 európai ország gazdasági és politikai partnersége. Az EU-t – amely az Európai Közösség, az Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK) és az Euratom utóda – 1993-ban hozták létre a Maastrichti Szerződéssel. Az EU alkotmányos alapjának legutóbbi jelentősebb módosítása a Lisszaboni Szerződés volt, amely 2009. december 1-jén lépett hatályba.

Az EU a jogállamiságon alapul. Ez azt jelenti, hogy az EU által hozott intézkedések kivétel nélkül az uniós tagállamok által önkéntesen és demokratikusan elfogadott szerződéseken alapulnak. Az EU sajátos intézményi felépítéssel rendelkezik:

— az európai polgárok közvetlenül választják meg az Európai Parlament tagjait,

— az EU átfogó prioritásait az Európai Tanács határozza meg, amelyet a tagállami és uniós szintű vezetők alkotnak,

— a kormányok az Európai Unió Tanácsában (a Tanácsban) védik meg országuk nemzeti érdekeit,

— az EU egészének érdekeit az Európai Bizottság (a Bizottság) mozdítja elő. A Bizottság elnökét az Európai Parlament választja, tagjait pedig a tagállami kormányok jelölik a Bizottság megválasztott elnökével egyetértésben. A Bizottságnak mint testületnek a jóváhagyásáról az Európai Parlament szavaz.

Az EU saját jogrenddel rendelkezik, amely a nemzetközi jogtól különálló és a tagállamok jogrendszereinek elválaszthatatlan részét képezi. Az EU jogrendje saját jogforrásain alapszik. E jogforrások sokfélesége miatt meg kellett határozni ezek hierarchiáját. A hierarchia csúcsán az elsődleges jog áll, amely a Szerződéseket foglalja magában. Ezt követik az EU által megkötött nemzetközi megállapodások, az általános jogelvek, valamint a másodlagos jog, amely a Szerződéseken alapul.

Az uniós jog forrásai és hierarchiája:

— Szerződés az Európai Unióról (EUSZ); Szerződés az Európai Unió működéséről (EUMSZ); az Európai Unió Alapjogi Chartája; egyéb Szerződések és jegyzőkönyvek,

— nemzetközi megállapodások,

— az uniós jog általános elvei,

— másodlagos jog.

Az EU intézményi irányítása magában foglalja az intézményeket, az ügynökségeket és egyéb uniós szerveket, amelyeket a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött 10. megjegyzés sorol fel. A szakpolitikák kidolgozásáért és a döntéshozatalért felelős fő intézmények a következők: az Európai Parlament, az Európai Tanács, a Tanács és a Bizottság.

Európai Parlament

Az Európai Parlament az uniós szintű politikai vita és döntéshozatal fontos fóruma. A szavazók az összes tagállamban közvetlenül választják az Európai Parlament tagjait, hogy azok képviseljék a polgárok érdekeit az uniós jogalkotás tekintetében, valamint hogy biztosítsák a többi uniós intézmény demokratikus működését.

Az évek során az európai szerződések egymás utáni módosításainak eredményeképpen az Európai Parlament lényeges jogalkotási és költségvetési hatásköröket kapott, amelyek lehetővé teszik számára, hogy a tagállamok kormányainak a Tanácsban részt vevő képviselőivel együtt meghatározzák az európai projekt előrehaladásának irányát. Ennek során az Európai Parlament a demokrácia és az emberi jogok előmozdítására törekszik, nemcsak Európában, hanem szerte a világon.

Az Európai Parlament a Tanács egyenrangú partnere az éves költségvetési eljárásban, amelyben az előkészítő szakasztól – mégpedig az általános iránymutatások és a kiadástípusok meghatározásától – kezdve egészen az elfogadásig részt vesz. A Tanáccsal együtt megállapítja a költségvetést és nyomon követi annak végrehajtását. Az Európai Parlament a Tanács ajánlása alapján mentesítést ad az uniós költségvetés végrehajtása alól. Végül az Európai Parlamentnek hozzájárulását kell adnia a többéves pénzügyi kerethez, amely biztosítja az uniós kiadások szabályszerű és a saját források határain belüli alakulását. Az Európai Parlament jelenlegi elnöke Martin Schulz.

Az Európai Tanács és az Európai Unió Tanácsa

Az Európai Tanács – amely a tagállamok állam- vagy kormányfőiből, valamint az Európai Tanács elnökéből és a Bizottság elnökéből áll – megadja az EU fejlődéséhez szükséges lendületet, tovább meghatározza az általános politikai irányt és prioritásokat. Az Európai Tanács jelenlegi elnöke Donald Tusk.

A Tanács az Európai Parlamenttel együtt rendeletek és irányelvek formájában elfogadja az uniós jogszabályokat, emellett határozatokat és nem kötelező erejű ajánlásokat is elfogad. A Tanács minden egyes tagállam egy-egy miniszteri szintű képviselőjéből áll, aki az általa képviselt tagállam kormánya nevében kötelezettséget vállalhat szavazata leadásával. A Külügyi Tanács kivételével a Tanács soros elnöke azon tagállam képviselője, amely az Unió soros elnökségét látja el az egyenjogúságon alapuló rotációs rendszer szerint hathavonta. A Tanács munkáját a tagállamok kormányainak állandó képviselőiből álló bizottság (COREPER) készíti elő.

Határozatait a Tanács saját hatáskörében minősített többséggel hozza meg, kivéve ha a Szerződések másként rendelkeznek (például egyhangúságot vagy egyszerű többséget írnak elő). A Tanács az uniós költségvetést elfogadó költségvetési hatóság egyik ága (a másik az Európai Parlament). Ezenkívül a Tanács különleges jogalkotási eljárás keretében, egyhangúlag eljárva elfogadja a saját források rendszerére és a többéves pénzügyi keretre vonatkozó rendelkezéseket megállapító határozatot. A pénzügyi keret esetében az Európai Parlamentnek a képviselők többsége által elfogadott egyetértését kell adnia. A (2014–2020-as időszakra vonatkozó) legutóbbi pénzügyi keretet 2013 novemberében fogadta el a Tanács.

Európai Bizottság

A Bizottság az EU végrehajtó szerve. Az EU egészének (és nem az egyes országoknak) az érdekeit képviseli.

A Bizottság főbb feladatai a következők:

— jogszabályjavaslatokat nyújt be, amelyeket aztán a társjogalkotók: az Európai Parlament és a Tanács fogadnak el,

— érvényre juttatja az uniós jogot (szükség esetén az EU Bíróságának segítségével),

— célokat és cselekvési prioritásokat határoz meg, amelyeket a Bizottság éves munkaprogramja tartalmaz, és ezek megvalósításán dolgozik,

— irányítja és végrehajtja az Unió szakpolitikáit és költségvetését,

— Európán kívül képviseli az EU-t (például tárgyalásokat folytat az EU és más országok közötti kereskedelmi megállapodásokról).

A 28 tagú Bizottság ötévente megújul (minden uniós tagállam egy-egy biztost jelöl). A Bizottság elnöki posztjára az Európai Tanács javasol jelöltet az Európai Parlament számára, amely minősített többséggel határoz, figyelembe véve az európai parlamenti választások eredményét. Ezt követően az Európai Parlament képviselőinek többsége (amely a 751 szavazatból legalább 376-ot jelent) megválasztja a Bizottság elnökét. A választást követően a megválasztott elnök a tagállamok javaslatai alapján kiválasztja a Bizottság 27 tagját. A Bizottság megválasztott elnökének és a Tanácsnak meg kell állapodnia a biztosjelöltek végleges listájáról. A Bizottság egészét az Európai Parlamentnek jóvá kell hagynia. Ezt megelőzően a biztosjelöltek az Európai Parlament különböző bizottságaiban meghallgatáson vesznek részt. A jelenlegi Bizottság megbízatása 2019. október 31-ig tart. A Bizottság elnöke Jean-Claude Juncker.

A jelenlegi Bizottság prioritásai a következők: 1. foglalkoztatás, növekedés és beruházások, 2. digitális egységes piac, 3. energiaunió és éghajlat-politika, 4. belső piac, 5. gazdasági és monetáris unió, 6. EU–USA szabadkereskedelmi megállapodás, 7. jogérvényesülés és alapvető jogok, 8. migráció, 9. az EU mint globális szereplő, valamint 10. demokratikus változás.

A Bizottság alkalmazottai szervezeti egységekben: főigazgatóságokon vagy szolgálatoknál dolgoznak, amelyek mindegyike egy adott szakpolitikai területért felel, és vezetője a főigazgató. A főigazgatóságok jogszabályokat szövegeznek meg, javaslataik azonban csak azt követően válnak hivatalossá, hogy a biztosi testület (a 28 biztos ülésén) elfogadja azokat. A főigazgatóságok emellett az uniós szintű kezdeményezések finanszírozását irányítják, valamint nyilvános konzultációkat folytatnak le és kommunikációs tevékenységet végeznek.

A Bizottság továbbá számos végrehajtó ügynökséget igazgat, amelyek az uniós programok végrehajtásában segítenek.

2. A BIZOTTSÁG KEZDEMÉNYEZÉSEI ÉS STRATÉGIÁI

A 2014 novemberében hivatalba lépett új Bizottság meghatározta a 2015-re vonatkozó munkaprogramját, valamint a Bizottság új kezdeményezéseit 2019-ig. A munkaprogram a Bizottság terveit tartalmazza, valamint meghatározza azokat a fellépéseket, amelyek kedvezően befolyásolják majd a foglalkoztatást, a növekedést és a beruházásokat 2015-ben. Ez a program meghatározott új kezdeményezések egy korlátozott körére összpontosít, így például a következőkre:

Új lendület a foglalkoztatásnak, a növekedésnek és a beruházásoknak:

— 315 milliárd EUR összegű beruházási offenzíva: a 2014 végén bejelentett azon terv jogalkotási nyomon követése, amely az elkövetkező három évben a reálgazdaságra irányuló állami és magánbefektetéseket mozgósít,

— a munkaerő-piaci integráció és a foglalkoztathatóság előmozdítása, valamint

— az Európa 2020 stratégia felülvizsgálata.

A digitális egységes piacról szóló csomag:

— a virágzó digitális gazdasághoz és társadalomhoz szükséges feltételek megteremtése a távközlés szabályozási környezetének kiegészítése révén,

— a szerzői jog korszerűsítése,

— az online és digitális vásárlásokat végző fogyasztókra vonatkozó szabályok egyszerűsítése,

— a kiberbiztonság fokozása, valamint

— a digitalizáció általánossá tétele.

Ellenállóképes energiaunió és jövőbe mutató éghajlat-politika:

— az európai energiaunió létrehozása: az energiaellátás biztonságának garantálása, a nemzeti energiapiacok további integrációja, az európai energiaigény csökkentése és az energiamix dekarbonizációja, valamint

— multilaterális válasz az éghajlatváltozásra.

Mélyebb és méltányosabb belső piac:

— belső piaci stratégia,

— a munkavállalói mobilitásra vonatkozó csomag,

— a tőkepiaci unióra vonatkozó cselekvési terv,

— a pénzügyi intézmények szanálására vonatkozó keret, valamint

— légiközlekedési csomag.

Kereskedelmi és beruházási stratégia a foglalkoztatás és a növekedés fellendítésére

A jogérvényesülés és az alapvető jogok térsége:

— az EU csatlakozása az emberi jogok európai egyezményéhez, valamint

— európai biztonsági stratégia.

Elmozdulás egy új migrációs politika felé:

— a legális migrációra vonatkozó új megközelítés kidolgozása, vonzóvá téve ezáltal az EU-t a tehetségek és a szakképzett munkaerő számára, valamint

— az Unióba irányuló migráció hatékonyabb kezelése a harmadik országokkal folytatott együttműködés javítása, a tagállamaink közötti szolidaritás és az emberkereskedelem elleni küzdelem révén.

Erősebb globális szerepvállalás:

— európai szomszédságpolitika, valamint

— a 2015 utáni fenntartható fejlesztési célok.

Tisztességes adózási környezet:

— az adókijátszás és az adócsalás elleni küzdelem erőfeszítéseit meghatározó, uniós szintű intézkedéseket is magában foglaló cselekvési terv, amelynek célja egy olyan rendszer felé történő elmozdulás, amelyben a nyereség és az adófizetési kötelezettség ugyanazon országban keletkezik, e rendszernek része a feltételes adómegállapításokra vonatkozó automatikus információcsere és a társaságiadó-alapok stabilizálása, valamint

— kötelező információcsere a feltételes adómegállapításokról.

A demokratikus változás Uniója:

— a jogalkotás minőségének javításáról szóló uniós megállapodás,

— kötelező átláthatósági nyilvántartás, valamint

— a géntechnológiával módosított szervezetekre vonatkozó döntéshozatali folyamat felülvizsgálata.

Mélyebb gazdasági és monetáris unió: további erőfeszítések a gazdasági stabilitás és a befektetők Európába vonzásának előmozdítása érdekében.

A munkaprogram összeállítása során a Bizottság mintegy 450, az Európai Parlament és a Tanács által előterjesztett javaslatot vizsgált meg; ezek közül 80 visszavonását vagy módosítását javasolja. Némelyik esetében azért döntött a visszavonás mellett, mert a javaslat nem illeszkedik az új Bizottság prioritásaihoz. Számos esetben – noha továbbra is erősen elkötelezett a kitűzött célok elérése iránt – a Bizottság úgy véli, hogy nem érdemes fenntartani azokat a javaslatokat, amelyeket meg sem tárgyalnak, vagy amelyeket annyira „felvizeznek”, hogy azok már nem alkalmasak eredeti céljuk megvalósítására. Amennyiben ez a helyzet, úgy a Bizottság javaslatot fog tenni az adott célok megvalósításának új, jobb módjára.

3. UNIÓS KÖLTSÉGVETÉS: AZ ELKÉSZÍTÉSTŐL A MENTESÍTÉSIG

3.1. Költségvetés és források

A többéves pénzügyi keret fejezetekből áll, amelyek mindegyike kötelezettségvállalási előirányzatokra vonatkozóan meghatározott éves korláttal rendelkezik. Az összes fejezet felső határainak összege adja a kötelezettségvállalási előirányzatok teljes felső határát. Az EU költségvetése szakpolitikák és programok széles körét finanszírozza az Unió egész területén. Az Európai Parlament és a Tanács által a többéves pénzügyi keretben meghatározott prioritásokkal összhangban a Bizottság egyedi programokat, tevékenységeket és helyi projekteket hajt végre. Az éves költségvetés és az uniós szakpolitikák közötti közvetlen kapcsolatot a tevékenységalapú költségvetés-tervezés (ABB) biztosítja. A tevékenységalapú költségvetési nómenklatúra lehetővé teszi az EU szakpolitikai területeinek és az e területek mindegyike számára elkülönített források teljes összegének egyértelmű azonosítását. A költségvetést a Bizottság készíti el és az EUMSZ 314. cikke szerinti eljárásnak megfelelően rendszerint december közepén fogadja el az Európai Parlament és a Tanács. A költségvetési egyensúly elvének megfelelően egy adott pénzügyi évre vonatkozóan a teljes bevételnek egyensúlyban kell lennie a teljes kiadással.

Az EU két fő forrással rendelkezik: saját forrásokkal és egyéb bevételekkel. Az uniós források legnagyobb részét a saját forrásokból származó bevétel teszi ki, amely automatikusan, a nemzeti hatóságok további határozata nélkül generálódik az EU számára a költségvetés finanszírozásához. A költségvetés finanszírozásához szükséges saját források teljes összege az összes kiadás és az egyéb bevételek különbözeteként kerül meghatározásra. A saját források teljes összege nem haladhatja meg az EU bruttó nemzeti jövedelmének (GNI) 1,23 %-át. A saját forrásokon belül az alábbi kategóriák különböztethetők meg: tradicionális saját források (például vámok), hozzáadottérték-adó (héa) alapú saját forrás és bruttó nemzeti jövedelmen (GNI) alapuló forrás. Az EU tevékenységeiből származó egyéb bevételek (például a versenyügyi bírságok) általában az összbevétel kevesebb mint 10 %-át teszik ki.

Általános elvként az EU nem vehet fel hitelt a tőkepiacokon vagy pénzügyi intézményeknél a költségvetése finanszírozására.

3.2. Az uniós költségvetés irányításának és felhasználásának módja

Elsődleges operatív kiadások

Az EU operatív kiadásai a többéves pénzügyi keret különböző fejezeteit fedezik, és a pénz kifizetésétől és kezelésétől függően különböző formát öltenek. A Bizottság 2014-től kezdve az alábbiak szerint sorolja be kiadásait:

Közvetlen irányítás: a költségvetést közvetlenül a Bizottság szolgálatai hajtják végre.

Közvetett irányítás: ez azokra az esetekre vonatkozik, amikor a Bizottság egyes költségvetés-végrehajtási feladatokat átruház az uniós jog vagy a nemzeti jog hatálya alá tartozó intézményekre, így például uniós ügynökségekre.

Megosztott irányítás: e módszer esetében a költségvetés végrehajtásának egyes feladatait tagállamokhoz delegálják. A kiadások mintegy 80 %-a a megosztott irányítás alá tartozik, és olyan területeket foglal magában, mint a mezőgazdasági kiadások és a strukturális intézkedések.

A különböző pénzügyi szereplők a Bizottságon belül

A biztosok testülete kollektív politikai felelősséget vállal, de a testület valójában nem maga gyakorolja a költségvetés végrehajtásával kapcsolatban ráruházott hatáskört. E feladatokat minden évben egyes köztisztviselőkhöz delegálja, akik a testület felé elszámoltathatók és a költségvetési rendelet, valamint a személyzeti szabályzat hatálya alá tartoznak. Az érintett személyzet – általában főigazgatók és szolgálatvezetők – megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselőként ismertek. Ők a költségvetés végrehajtásához kapcsolódó feladatokat továbbdelegálhatják a közvetve megbízott, engedélyezésre jogosult tisztviselőknek.

Az engedélyezésre jogosult tisztviselő felelőssége a teljes irányítási folyamatot magában foglalja, az intézmény által meghatározott szakpolitikai célkitűzések elérése érdekében végzendő teendőktől az elindított tevékenységek működési és költségvetési szempontokat egyaránt szem előtt tartó irányításáig. Minden engedélyezésre jogosult tisztviselőnek éves tevékenységi jelentést kell készítenie a felelőssége alá tartozó tevékenységekről. Ebben a jelentésben az engedélyezésre jogosult tisztviselő jelentést tesz a szakpolitikai eredményekről, valamint az arról szerzett megalapozott bizonyosságról, hogy a jelentésében leírt tevékenységekhez rendelt forrásokat a tervezett célra, valamint a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás alapelveivel összhangban használták fel, továbbá arról, hogy az érvényben lévő ellenőrzési eljárások megfelelőképpen biztosítják az alapul szolgáló műveletek jogszerűségét és szabályszerűségét. A költségvetési rendelet 66. cikke alapján a Bizottság az egyes éves tevékenységi jelentésekről szóló összefoglaló jelentést (synthesis report) nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amellyel a Bizottság az EUMSZ 317. cikkével összhangban átfogó politikai felelősséget vállal az uniós költségvetés irányításáért. Ez a jelentés és az éves tevékenységi jelentés a következő internetcímen érhető el: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_hu.htm.

Az engedélyezésre jogosult tisztviselő által kiállított fizetési megbízásokat és visszafizetési felszólításokat a számvitelért felelős tisztviselő hajtja végre, és ő felelős a pénztárkezelésért; a számviteli szabályok és módszerek megállapításáért, a számviteli rendszerek hitelesítéséért, a könyvelésért és az intézmények éves beszámolóinak elkészítéséért. A számvitelért felelős tisztviselő továbbá aláírásával látja el a beszámolókat, kijelentve ezzel, hogy a beszámoló valós képet ad a pénzügyi helyzetről, a műveletek eredményéről és a cash flow-król.

Az uniós költségvetés felhasználásának kötelezettsége

Az éves költségvetésben szerepelnie kell az adott tevékenységet engedélyező költségvetési tételnek, mielőtt jogi kötelezettséget vállalnak harmadik féllel szemben (például szerződést vagy vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodást kötnek). A költségvetési tételnek emellett elegendő forrást kell tartalmaznia a kiadások fedezésére. Amennyiben ezek a feltételek teljesülnek, a szükséges forrásokat a számviteli rendszerben tett költségvetési kötelezettségvállaláson keresztül le kell kötni a költségvetésben, és csak azt követően lehet jogi kötelezettségvállalást tenni. Semmilyen pénzösszeget nem lehet felhasználni az uniós költségvetésből, hacsak és amíg az engedélyezésre jogosult tisztviselő nem tesz költségvetési kötelezettségvállalást.

Jóváhagyás után a költségvetési kötelezettségvállalást rögzítik a költségvetési számviteli rendszerben, az előirányzatokat pedig ennek megfelelően használják fel. Ez azonban nincs hatással a pénzügyi kimutatásokra (azaz a főkönyvre), mivel még nem merült fel kiadás.

A kifizetés folyamata

A Bizottság évente több mint 2 millió kifizetést teljesít, és részt vesz a SWIFT-ben (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication). Semmilyen kifizetést nem lehet teljesíteni, hacsak az adott művelettel foglalkozó engedélyezésre jogosult tisztviselő jóvá nem hagyta a költségvetési kötelezettségvállalást.

Az előfinanszírozás olyan kifizetés, amelynek célja, hogy pénzelőleget (pénztárkészletet) biztosítson a kedvezményezettnek. Az előfinanszírozást az egyedi jogi kötelezettségvállalásban meghatározott időszak során több kifizetésre is fel lehet osztani. Amennyiben a kedvezményezettnél nem merülnek fel elszámolható kiadások, köteles az előfinanszírozási előleget visszafizetni az EU-nak. A kifizetett előfinanszírozás tehát addig nem végleges kiadás, amíg a vonatkozó feltételeket nem teljesítették, és ezért az első kifizetéskor eszközként jelenik meg az uniós mérlegben.

Az illetékes uniós szerv költségtérítési igényt kap annak igazolása céljából, hogy a jogi kötelezettségvállalással összhangban a kedvezményezett hogyan használta fel az előfinanszírozási összeget. E költségtérítési igények beérkezési ritmusa a finanszírozott intézkedés típusától és a feltételektől függően változik.

A támogathatósági kritériumokat az alap-jogiaktus, a pályázati felhívás, a vissza nem térítendő támogatások kedvezményezettjeinek szóló egyéb dokumentumok és/vagy a vissza nem térítendő támogatásra vonatkozó megállapodások szerződéses záradékai vagy a vissza nem térítendő támogatásról szóló határozat tartalmazza. Az elemzést követően az elszámolható kiadásokat költségként lekönyvelik, a kedvezményezettet pedig értesítik a nem elszámolható összegekről.

A költségvetési rendelet és más – különösen a mezőgazdasági és a kohéziós politikát érintő – vonatkozó jogszabályok a kiadások ellenőrzésére jogosítanak fel azok felmerülése után több évvel is. Amennyiben hibát, szabálytalanságot vagy csalást tárnak fel, pénzügyi korrekciót vagy visszafizettetést alkalmaznak (lásd a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött 6. megjegyzést).

3.3. Pénzügyi jelentéstétel és elszámoltathatóság

Az EU összevont éves beszámolója tájékoztatást nyújt az EU intézményeinek, ügynökségeinek és egyéb szerveinek tevékenységéről költségvetési és eredményszemléletű elszámolási szempontból. E beszámoló nem tartalmazza a tagállamok éves beszámolóját.

Az EU éves beszámolója két önálló, de egymással kapcsolatban lévő részből áll:

a) a pénzügyi kimutatások; valamint

b) a költségvetés végrehajtásáról szóló jelentések, amelyek részletes képet adnak a költségvetés végrehajtásáról.

A Bizottság számvitelért felelős tisztviselőjének felelőssége az éves beszámoló elkészítése, valamint annak biztosítása, hogy a beszámoló minden lényegi szempontból valós képet adjon az Európai Unió pénzügyi helyzetéről, műveleteinek eredményéről és cash flow-iról.

A fenti éves beszámolókon felül meghatározott területekről szóló ad hoc jelentések is készülnek, például a költségvetési és pénzgazdálkodásra vonatkozó jelentés, a pénzügyi instrumentumokról szóló jelentés, a nyújtott garanciákról szóló jelentés és a pénzügyi korrekciókról szóló jelentés.

Jelentéstétel és elszámoltathatóság a Bizottságnál:

3.4. Ellenőrzés és mentesítés

Ellenőrzés

Az Európai Unió éves beszámolóját és forrásokkal való gazdálkodását külső ellenőre, az Európai Számvevőszék (a Számvevőszék) ellenőrzi, amely tevékenysége részeként az Európai Parlament és a Tanács számára összeállítja a következőket:

1. az általános költségvetésből finanszírozott tevékenységekről szóló éves jelentés;

2. ellenőrzésein alapuló és megbízhatósági nyilatkozat formájában az éves jelentésben szereplő vélemény i. a beszámoló megbízhatóságáról, valamint ii. a beszámoló alapjául szolgáló – az adóalanyoktól beszedett bevételeket és a végső kedvezményezetteknek teljesített kifizetéseket magukban foglaló – műveletek jogszerűségéről és szabályszerűségéről; valamint

3. meghatározott területeket lefedő ellenőrzések eredményeiről szóló különjelentések.

Mentesítés

Egy költségvetési ciklus utolsó lépése a költségvetéssel kapcsolatos mentesítés az adott pénzügyi év vonatkozásában. Az Európai Unióban a mentesítésért felelős hatóság az Európai Parlament. Ez azt jelenti, hogy az éves beszámolók ellenőrzését és véglegesítését követően a Tanács javaslata, majd az Európai Parlament döntése alapján mentesítik a Bizottságot és más uniós szerveket az Unió költségvetésének végrehajtása alól az adott pénzügyi évre. E határozat alapját a következők képezik: az éves beszámoló vizsgálata, a Bizottság összefoglaló jelentése és éves értékelési jelentése, a Számvevőszék éves jelentése, ellenőrzési véleménye és különjelentései, és a Bizottság válaszai, valamint kérdések és további tájékoztatáskérések a Bizottság felé.

A mentesítés a költségvetés-végrehajtás külső ellenőrzésének politikai vetülete, az a határozat, amellyel a Tanács ajánlására eljáró Európai Parlament mentesíti a Bizottságot (és más uniós szerveket) egy adott költségvetés irányításának felelőssége alól annak lezárásával. E mentesítési eljárás háromféle eredményre vezethet: a mentesítés megadása, halasztása vagy elutasítása. Az Európai Parlamentben az éves költségvetési mentesítési eljárás szerves részét képezi a biztosok meghallgatása, akiket az Európai Parlament Költségvetési Ellenőrző Bizottságának tagjai kérdeznek a felelősségük alá tartozó szakpolitikai területekkel kapcsolatban. A mentesítésről szóló végső jelentést, amely a Bizottságnak szóló ajánlásokat is tartalmaz, plenáris ülésen fogadják el. A Tanács mentesítési ajánlását az ECOFIN fogadja el. Az Európai Parlament mentesítésről szóló végső jelentését és a Tanács mentesítési ajánlását egyaránt éves nyomon követési jelentés követi, amelyben a Bizottság ismerteti azokat a konkrét intézkedéseket, amelyeket az ajánlások végrehajtása érdekében hozott.

4. AZ EURÓPAI UNIÓ ÖSSZEVONT PÉNZÜGYI KIMUTATÁSAI: PÉNZÜGYI HELYZET 2014-BEN

4.1. Általános tendenciák

Bevételek

A bevételek ötéves tendenciája (millió EUR):

2014-ben a GNI-alapú források csökkentek, míg az egyéb saját bevételek hasonló szinten maradtak, a kiadások visszafizettetéséből (pénzügyi korrekciók és visszafizettetések – lásd a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött 3.5. megjegyzést) származó összeg pedig csaknem megduplázódott (1,8 milliárd EUR-ról 3,4 milliárd EUR-ra emelkedett). Ennek oka, hogy előrehaladott szakaszban tart a 2000–2006-os kohéziós programozási időszak lezárása, valamint a kapcsolódó nem elszámolható kiadások visszavonása, továbbá a Bizottság jelentős korrekciókat szabott ki a mezőgazdasági politika terén.

Kiadások

A legnagyobb kiadási tételek az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA), az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) és egyéb vidékfejlesztési eszközök, az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA), a Kohéziós Alap és az Európai Szociális Alap (ESZA) keretében teljesített transzfer jellegű kifizetések. A 2014-es pénzügyi évben ezek az összes kiadás majdnem 70 %-át tették ki.

A kiadások általában véve az elmúlt évhez hasonló szinten alakultak. Az ERFA/kohézió tekintetében azonban csökkenés figyelhető meg, mivel a 2014-ben elszámolt kiadások csak a 2007–2013-as programozási időszakhoz kapcsolódnak, ugyanakkor a jelenlegi 2014–2020-as programozási időszakra még nem könyveltek le kiadásokat, mivel a programok lassan indulnak be (a tagállamok csak 2015-ben kezdték meg a végrehajtást).

Az EU az olyan jövőbeli kifizetési kötelezettségeket is kiadásként számolja el, amelyeket még nem tüntetnek fel a készpénz alapú költségvetési számlákon. A mezőgazdaságra és a vidékfejlesztésre vonatkozó, a szállítói kötelezettségeknél feltüntetett jövőbeli kifizetési kötelezettségek emelkedése, valamint a biztosok, az európai parlamenti képviselők és a személyzet által megszerzett nyugdíjjogosultságokra vonatkozó jövőbeli kifizetési kötelezettségek általánosságban magasabb kiadásokhoz és negatív gazdasági eredményhez vezettek (e kifizetéseket jövőbeli költségvetésekből fogják finanszírozni és még nem tüntették fel a bevételek között).

Gazdasági eredmény

Az időszak gazdasági eredménye (deficit) a 2013-as 4 365 millió EUR-ról 2014-ben 11 280 millió EUR-ra emelkedett. Ennek fő oka a nyugdíjakra és az egyéb munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségekhez kapcsolódó jelentős biztosításmatematikai veszteség (nettó 9,2 milliárd EUR), amely a kamatlábak csökkenése miatt következett be. A – nemzetközileg alkalmazott – számviteli szabályok és a jelenlegi gazdasági környezet miatt ilyen fluktuációkra kell számítani. A kamatlábak emelkedése esetén várhatóan fordított hatás fog érvényesülni.

Továbbá mivel ez az összes kötelezettség értékének 2014. december 31-i biztosításmatematikai becslése, és az akkor érvényes különböző feltételezéseken alapul, ez a veszteség nem jelent tényleges kiadásokat az uniós költségvetés számára, és a következő években az uniós költségvetésből a nyugdíjasok részére kifizetendő összegekre sincs hatással. Ezeket a kifizetéseket már megbecsülték a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretben és az éves költségvetési eljárás keretében kerülnek majd végrehajtásra.

Eszközök

A mérleg eszközoldalán lévő legjelentősebb tételek a pénzügyi eszközök (befektetések, kölcsönök, készpénz) és az előfinanszírozási összegek, amelyek az EU eszközeinek közel 85 %-át teszik ki. A kölcsönök összege továbbra is stabil, hozzávetőleg 60 milliárd EUR (lásd a 4.3.2. megjegyzést), míg az uniós költségvetésből finanszírozott pénzügyi instrumentumok összege majdnem 2 milliárd EUR-val emelkedett (lásd a 4.3.1. megjegyzést). Az eszközoldalon az ingatlanok, gépek, berendezések alatt a Kopernikusz program eszközei (1,5 milliárd EUR) és a Galileóhoz kapcsolódó befejezetlen beruházások (1,5 milliárd EUR) szerepelnek.

Az elmúlt évek során az uniós intézményeknek sikerült alacsony szinten tartani év végén a pénzeszközként és pénzeszköz-egyenértékesként tartott összegeket. A pénzeszközök 2014. december 31-i17,5 milliárd EUR összegű magas egyenlege a költségvetési eljáráshoz kapcsolódik, és a tagállamoktól 2014 decemberében kapott, a héa- és GNI-egyenlegekkel kapcsolatos sajátforrás-hozzájárulásoknak köszönhető (lásd a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött 2.8.1. megjegyzést).

Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek év végi állománya

163 milliárd EUR összegű eszközállomány és 221 milliárd EUR összegű kötelezettségállomány a 2014. évi uniós mérlegben

Eszközök Kötelezettségek

Kötelezettségek

A kötelezettség oldal elsősorban a következő négy kiemelt tételből áll: a nyugdíjakra és az egyéb munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek, a pénzügyi kötelezettségek, a szállítói kötelezettségek és az elhatárolt költségek. 2013-hoz képest a legnagyobb változás a nyugdíjakra és az egyéb munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek emelkedése a 2013-as 46,8 milliárd EUR-ról 2014-ben 58,6 milliárd EUR-ra, ami elsősorban a kamatlábak jelentős csökkenésének köszönhető (lásd feljebb).

Az eszközöket meghaladó kötelezettségállomány nem jelenti azt, hogy az uniós intézmények pénzügyi nehézségekkel küzdenének, hanem inkább azt, hogy bizonyos kötelezettségeket jövőbeli éves költségvetésekből kell majd finanszírozni. Az eredményszemléletű elszámolás szabályai értelmében igen sok kiadást 2014-ben számolnak el, holott tényleges kifizetésükre esetleg csak 2015-ben vagy később, jövőbeli költségvetések keretében kerül sor. A kiemelendő legjelentősebb összegek az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) tevékenységei (amelyeket 2015-ben fizetnek ki) és a munkavállalói juttatások (amelyeket a következő 30 év során teljesítenek).

4.2. Előfinanszírozás

A Bizottság minden erőfeszítést megtesz annak érdekében, hogy az előfinanszírozást megfelelő szinten tartsa. Egyensúlyt kell teremteni a kiadások kontrollja és kellő időben történő elszámolása között. Megjegyzendő, hogy az előfinanszírozás szintjét jelentősen befolyásolja a többéves pénzügyi keret ciklusa – például a többéves pénzügyi keret időszakának elején várhatóan nagy előlegeket kell kifizetni a tagállamok részére a kohéziós politika keretében.

Az uniós mérlegben szereplő teljes előfinanszírozás (amely nem tartalmazza a tagállamok részére teljesített egyéb előlegeket) összege 45,2 milliárd EUR-t tesz ki, ennek 99,8 %-a bizottsági tevékenységekhez kapcsolódik. A Bizottság által nyújtott előfinanszírozás mintegy 76 %-át megosztott irányítással hajtják végre, ami azt jelenti, hogy a költségvetés végrehajtását a tagállamokhoz delegálják (a Bizottság felügyeleti szerepet lát el).

Bizottság általi előfinanszírozás irányítási mód szerinti bontásban

A megosztott irányítás alá tartozó kiadások többsége olyan területeket foglal magában, mint a mezőgazdasági kiadások és a strukturális intézkedések. A legjelentősebb előfinanszírozási összegek az Európai Regionális Fejlesztési Alaphoz (ERFA) és a Kohéziós Alaphoz, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alaphoz (EMVA) és az Európai Szociális Alaphoz (ESZA) kapcsolódnak.

Megosztott irányítás alá tartozó kiadások alap szerinti bontásban

4.3. Pénzügyi instrumentumok

4.3.1. Az uniós költségvetésből finanszírozott, közvetlen és közvetett irányítás alá tartozó pénzügyi instrumentumok

A költségvetés végrehajtása szempontjából évről évre nő a pénzügyi instrumentumok jelentősége és volumene. A hagyományos költségvetés-végrehajtási módhoz képest – amely vissza nem térítendő és más támogatások nyújtására terjed ki – az e megközelítés mögött álló alapvető koncepció az, hogy a költségvetésből pénzügyi instrumentumok révén felhasznált minden egyes euróból a tőkeáttételi hatásnak köszönhetően a végső kedvezményezett több mint 1 eurót kap pénzügyi támogatásként. Az uniós költségvetés ezen intelligens felhasználása arra irányul, hogy maximalizálja a rendelkezésre álló források hatását.

Az uniós költségvetésből finanszírozott pénzügyi instrumentumok értékesíthető pénzügyi eszközei

Általánosságban a felhasznált pénzügyi instrumentumok három fő típusát különböztetjük meg:

— tőkeinstrumentumok,

— hiteleszközök, valamint

— garanciaeszközök.

Az ezekkel az eszközökkel kapcsolatos további részletek az alábbiakban szerepelnek.

Külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap (1 996 millió EUR összegű eszközállomány)

A külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap magában foglalja az Unió által tanácsi határozat eredményeként garantált hiteleket, különösen az Európai Beruházási Bank (EBB) EU-n kívüli hitelnyújtási műveleteit, a makroszintű pénzügyi támogatások keretében nyújtott hiteleket, valamint az EU-n kívüli Euratom-hiteleket. Az EBB által kezelt e hosszú lejáratú eszköz (befektetett rész: 1 489 millió EUR) finanszírozza az Unió által garantált bedőlt kölcsönöket. Az alapot az Unió általános költségvetéséből nyújtott (a műveletek tőkeértékének 9 %-ában előirányzott) kifizetésekből, az alap eszközeivel végrehajtott befektetéseken realizált kamatokból, valamint a fizetési kötelezettségüknek eleget nem tevő azon adósoktól behajtott összegekből finanszírozzák, akik miatt az alap garanciáit lehívták. A felmerülő éves többletet bevételként vissza kell fizetni az uniós költségvetésbe.

Az Unió köteles költségvetését a harmadik országok számára nyújtott hitelek fedezésére szolgáló, a hitelgaranciához kapcsolódó tartalékkal kiegészíteni. E tartalék a garanciaalap szükségleteinek, és – amennyiben szükséges – az alapban rendelkezésre álló összeget meghaladó lehívott garanciák fedezésére szolgál, amelyek így könyvelésre kerülhetnek a költségvetésben. E tartalék összege megegyezik az év végén fennálló kölcsönök 9 %-os célösszegével.

Kockázatmegosztási finanszírozási mechanizmus (961 millió EUR összegű eszközállomány)

A kockázatmegosztási finanszírozási mechanizmust az EBB irányítja, a Bizottság befektetési portfólióját az EBB által a támogatható kutatási projektekre nyújtott hitelek és garanciák pénzügyi kockázatának fedezésére használják. A kockázatmegosztási finanszírozási mechanizmusra összesen legfeljebb 1 milliárd EUR-s bizottsági költségvetést terveztek, amelyből legfeljebb 800 millió EUR az „Együttműködés”, legfeljebb 200 millió EUR pedig a „Kapacitások” programból származik. Az EBB ugyanekkora összeg nyújtására vállalt kötelezettséget. A 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretből nem nyújtanak új költségvetési hozzájárulást a kockázatmegosztási finanszírozási mechanizmushoz. A Bizottság hozzájárulása a mechanizmushoz az EFTA- és harmadik országoktól származó hozzájárulásokkal együtt 2014. december 31-én 856 millió EUR-t tett ki. 2014-ben a kockázatmegosztási finanszírozási mechanizmushoz való 375 millió EUR összegű uniós hozzájárulást csoportosítottak át a Horizont 2020 keretében a mechanizmust követő adósságinstrumentumhoz. A függő kötelezettségként kimutatott összeg (a pénzügyi kimutatások 5.2.1. megjegyzése) az a maximális becsült veszteség 2014. december 31-én, amely a kockázatmegosztási finanszírozási mechanizmus keretében az EBB által nyújtott hitelek és garanciák vonatkozásában a Bizottságot érintené. Megjegyzendő, hogy a Bizottság átfogó kockázata a mechanizmushoz nyújtott hozzájárulásának összegére korlátozódik.

Horizont 2020 (643 millió EUR összegű eszközállomány)

A Horizont 2020 a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret alá tartozó új tőkeinstrumentum. A gazdasági növekedés és a munkahelyteremtés eszközének tekintett Horizont 2020 Európa vezetőinek és az Európai Parlament képviselőinek politikai támogatását élvezi. Ők egyetértettek abban, hogy a kutatás a jövőbe való beruházás, és ezért a kutatást az EU intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre és munkahelyteremtésre vonatkozó tervezetének középpontjába helyezték. A kutatás és az innováció összekapcsolásával a Horizont 2020 ezt segíti elő, és hangsúlyt fektet a kiváló tudományra, az ipari vezető szerepre és a társadalmi kihívások kezelésére. A cél az, hogy az európai tudomány világszínvonalú legyen, felszámolják az innováció útjában álló akadályokat, valamint a köz- és a magánszféra könnyebben együtt tudjon működni az innováció megvalósításában. A Horizont 2020-at az EBA kezeli.

ETF Startup eszköz (524 millió EUR összegű eszközállomány)

Az Európai Technológiai Hitelkeret (ETF) Startup eszköz magában foglalja a Growth & Employment programot, a vállalkozásokra és a vállalkozói szellemre vonatkozó többéves programot (MAP), valamint a versenyképességi és innovációs keretprogramot, az EBA vagyonkezelésében, amelyek a kkv-k létrehozásának és finanszírozásának kezdeti szakaszát támogatják, a megfelelő specializált kockázatitőke-társaságokba való befektetés révén.

A TEN-T-projektek számára biztosított hitelgarancia-eszköz (235 millió EUR összegű eszközállomány)

A TEN-T projektek hitelgarancia eszköze (LGTT) olyan garanciákat bocsát ki, amelyek a TEN-Transport projektek kezdeti éveire jellemző bevételi kockázatokat csökkentik. Sajátossága, hogy a garancia teljes készenléti hitelkeretet biztosít, amely csak olyan esetekben kerül alkalmazásra, amikor a projekt cash flow-ja nem elegendő az elsőhelyi adósságok fedezésére. Az eszköz a Bizottság és az EBB közös pénzügyi terméke. Az LGTT eszközhöz a 2007–2013-as finanszírozási időszakban nyújtott tőke-hozzájárulást eredetileg 1 milliárd EUR-ban rögzítették, amely egyenlően oszlott meg a Bizottság és az EBB között. A 670/2012/EU rendelet 200 millió EUR-t a projektkötvény-kezdeményezésre és további 50 millió EUR-t vissza nem térítendő támogatásokra csoportosított át, így az eszközre még mindig rendelkezésre álló uniós hozzájárulás összesen 250 millió EUR-t tesz ki.

2014. december 31-ig a Bizottság 212 millió EUR-val járult hozzá az LGTT eszközhöz. A függő kötelezettségként kimutatott összeg (a pénzügyi kimutatások 5.2.1. megjegyzése) az a maximális becsült veszteség 2014. december 31-én, amely az EBB által nyújtott LGTT-hitelek vonatkozásában a Bizottságot érintené. Megjegyzendő, hogy a Bizottság átfogó kockázata az eszközhöz nyújtott hozzájárulásának összegére korlátozódik.

Pénzügyi instrumentumok típus szerinti bontásban

millió EUR Eszközök összesen Kötelezettségek összesen Nyújtott garanciák Hiteleszközök/Tőkeinstrumentumok/Technikai segítségnyújtás: MEDA gazdasági és pénzügyi együttműködési eszköz az euromediterrán partnerség keretében 290 (3) Európai Szomszédsági és Partnerségi Támogatási Eszköz (ENPI) 167 (7) 457 (9) Hiteleszközök: Kkv-kat támogató hitelek 19 — Tőkeinstrumentumok: A versenyképességi és innovációs program keretében a gyorsan növekvő és innovatív kkv-k támogatására létrehozott eszköz 323 (0) COSME – a vállalkozások versenyképességét és a kis- és középvállalkozásokat segítő program 31 — A Délkelet-Európáért Európai Alap (EFSE) 118 — A Nyugat-balkáni Vállalkozásfejlesztési és Innovációs Eszközhöz tartozó vállalkozásbővítési alap (Enterprise Expansion Fund) 10 0 A Nyugat-balkáni Vállalkozásfejlesztési és Innovációs Eszközhöz tartozó vállalkozásinnovációs alap (Enterprise Innovation Fund – EIF) 21 0 Európai Technológiai Hitelkeret (ETF) Startup eszköz 1998 19 (0) Globális Energiahatékonysági és Megújulóenergia-alap (GEEREF) 72 — Többéves program (MAP) – Tőkefinanszírozási eszköz 183 (0) Marguerite Alap 37 — A foglalkoztatási és társadalmi befogadási célú európai Progress mikrofinanszírozási eszköz 60 — SE4F – Környezetbarát Növekedésért Alap a keleti szomszédság részére 52 — Európai Energiahatékonysági Alap 89 — Technológia-transzfer kísérleti projektek 2 (0) MIFA Debt Fund – mikrofinanszírozási kezdeményezés Ázsia részére 10 — SANAD – MENA Alap a mikro-, kis- és középvállalkozások számára 9 — 1 035 (1) Garanciaeszközök: A versenyképességi és innovációs program (CIP) keretében létrehozott kkv-garanciakeret (SMEG) 151 (259) — COSME LGF – a vállalkozások versenyképességét és a kis- és középvállalkozásokat segítő program 39 (1) (42) Horizont 2020 – uniós finanszírozás innovátoroknak 478 (11) (98) Horizont 2020 – Kkv-garancia 165 (1) (267) A Ten-T projektek hitelgarancia eszköze (LGTT) 235 (3) (209) A Nyugat-balkáni Vállalkozásfejlesztési és Innovációs Eszköz garanciaeszköze 21 (2) (10) Többéves program (MAP) vállalkozásoknak 26 (41) — Természetitőke-finanszírozási eszköz 3 — — Projektkötvény-eszköz (PBI) 149 (2) (138) Energiahatékonysági magánfinanszírozási eszköz (PF4EE) 6 (0) — Európai Progress mikrofinanszírozási megbízás (PMF TA) 13 (9) — Kockázatmegosztási finanszírozási mechanizmus 961 (32) (883) Kkv-garanciakeret 60 (15) — 2 309 (376) (1 647) Összesen 3 820 (386) (1 647) A külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap 1 996 (25) (19 198)

4.3.2. A Bizottság irányítása alá tartozó hitelfelvételi és -nyújtási műveletek

Az Európai Unióról szóló szerződés felhatalmazza az EU-t, hogy konkrét megbízatások teljesítéséhez szükséges pénzügyi források mobilizálása érdekében hitelt vegyen fel. Az EU képviseletében eljáró Bizottság jelenleg három fő programot működtet – makroszintű pénzügyi támogatás (MFA), fizetésimérleg-támogatás (BOP) és az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus (EFSM) –, amelyek keretében kölcsönöket nyújthat, és ezeket a tőkepiacokon vagy pénzügyi intézményeknél kibocsátott adósságinstrumentumok révén finanszírozza.

Az EU hitelfelvételi és -nyújtási műveletei nem költségvetési műveletek. A fenti programok keretében történő uniós hitelnyújtás finanszírozásához szükséges tőkét a tőkepiacokon vagy pénzügyi intézményeknél veszik fel. Az EU nem vehet fel hitelt szokásos költségvetési kiadásai vagy költségvetési hiány finanszírozására. A hitelfelvétel nagysága változó: a legfeljebb 500 millió EUR összegű zártkörű kibocsátásoktól a benchmark-névértékű (legalább 1 milliárd EUR összegű) kötvénykibocsátásig terjed. A forrásokat általánosságban „back-to-back” alapon, vagyis azonos kamattal, futamidővel és összegben veszik fel és kölcsönzik tovább a kedvezményezett tagállamnak. A „back-to-back” módszertől függetlenül a finanszírozási eszköz adósságszolgálatával kapcsolatos jogi kötelezettség az Uniót terheli, ami garantálja az időben és teljes mértékben történő törlesztést. A Bizottság eljárásokat alakított ki annak biztosítására, hogy a hitelfelvételt nemteljesítés esetén is visszafizessék. Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság az egyes tagállamok hitelcsomagjaira vonatkozóan határozatban rögzíti a teljes nyújtott összeget, a folyósítandó részletek (maximális) számát és a hitelcsomag (átlagos) futamidejének maximumát. A Bizottság és a kedvezményezett ország ezt követően megállapodik a kölcsön/finanszírozás paramétereiről, így többek között a részletekről és a részfolyósítások fizetéséről. Ezenfelül a kölcsön első részletének kivételével valamennyi részlet szigorú feltételeknek való megfeleléstől függ, amelyek hasonlóak az EU/Nemzetközi Valutaalap (IMF) közös pénzügyi segítségével összefüggésben nyújtott IMF-támogatás elfogadott feltételeihez; ez a finanszírozás ütemezését befolyásoló újabb tényező. Ez azt jelenti, hogy a kibocsátások ütemezése és futamideje a kapcsolódó uniós hitelnyújtási tevékenységtől függ. A finanszírozás kizárólag euróban denominált, a futamidő pedig 3–30 év közötti.

Az uniós hitelfelvétel az EU közvetlen és feltétel nélküli kötelezettsége, amelyet a 28 tagállam garantál. Az EU-n kívüli országoknak nyújtott hitelek finanszírozására felvett kölcsönöket a külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap fedezi. A kedvezményezett tagállam nemteljesítése esetén az adósságszolgálat teljesítése lehetőség szerint a Bizottság rendelkezésre álló pénztáregyenlegéből történik. Amennyiben ez nem lehetséges, a Bizottság a szükséges forrásokat a tagállamoktól hívja le. Az EU saját forrásairól szóló jogszabály szerint (az 1150/2000/EK, Euratom tanácsi rendelet 12. cikke) az uniós tagállamok az uniós kötelezettségek teljesítése érdekében jogilag kötelesek elegendő pénzeszközt rendelkezésre bocsátani. A hitelezők így csak az EU, és nem a finanszírozott kölcsönök kedvezményezettjei hitelkockázatának vannak kitéve. A „back-to-back” továbbkölcsönzés garantálja, hogy az EU költségvetését nem terheli kamat- vagy devizaárfolyam-kockázat.

Fizetési mérleg

A fizetésimérleg-eszköz szakpolitikai alapú pénzügyi instrumentum, amely középtávú pénzügyi segítséget nyújt az Európai Unió tagállamainak. A folyó fizetéseikkel vagy tőkemozgásaikkal kapcsolatban nehézségeket tapasztaló vagy komoly nehézségekkel fenyegetett tagállamok részére biztosít kölcsönfelvételi lehetőséget. Csak azok a tagállamok használhatják ezt a mechanizmust, amelyek nem vezették be az eurót. A Lettországnak nyújtott fizetésimérleg-támogatási programot az euró 2014. január 1-jei bevezetését megelőzően nyújtották. Az eszköz keretében nyújtható kölcsönök maximális összege 50 milliárd EUR. A fizetésimérleg-eszköz keretében folyósított hitelekhez kapcsolódó hitelfelvételt az uniós költségvetés garantálja, így 2014. december 31-én a költségvetés e hitelek tekintetében legfeljebb 8,6 milliárd EUR összegű lehetséges kockázatnak volt kitéve (a lenti 8,4 milliárd EUR a nominális érték).

millió EUR Magyarország Lettország Románia Összesen Összes nyújtott kölcsön 6 500 3 100 8 400 18 000 2013.12.31-ig folyósított 5 500 2 900 5 000 13 400 2014-ben folyósított — — — — 2014.12.31-ig folyósított kölcsönök 5 500 2 900 5 000 13 400 2014.12.31-ig visszafizetett kölcsönök (4 000) (1 000) — (5 000) 2014.12.31-én kinnlévő összeg 1 500 1 900 5 000 8 400

A kölcsönök visszafizetési ütemtervét bemutató táblázat az alábbiakban szerepel.

2008 novembere és 2009 májusa között 14,6 milliárd EUR összegben nyújtottak pénzügyi segítséget Magyarország, Lettország és Románia számára, ebből 2011 közepéig 13,4 milliárd EUR-t folyósítottak. Meg kell jegyezni, hogy a Magyarországra vonatkozó fizetésimérleg-támogatási program 2010 novemberében lejárt (1 milliárd EUR-t nem hívtak le), az első két törlesztőrészlet – 2 milliárd EUR 2011 decemberében és 2 milliárd EUR 2014 novemberében – rendben beérkezett. A Lettországra vonatkozó fizetésimérleg-támogatási program 2012 januárjában lejárt (200 millió EUR-t nem hívtak le), az első két törlesztőrészlet – 1 milliárd EUR 2014 áprilisában és 1,2 milliárd EUR 2015 januárjában – szintén időben beérkezett. A Romániára vonatkozó első fizetésimérleg-támogatási program 2012 májusában lejárt, és a teljes odaítélt összeget (5 milliárd EUR-t) folyósították. Az 1,5 milliárd EUR-s első törlesztőrészlet 2015 januárjában rendben beérkezett.

Románia 2011 februárjában gazdasági növekedésének újraindítása érdekében további elővigyázatossági pénzügyi támogatást kért a fizetésimérleg-támogatási mechanizmus keretén belül. 2011. május 12-én a Tanács úgy határozott, hogy legfeljebb 1,4 milliárd EUR-s összeget bocsát Románia rendelkezésére az uniós elővigyázatossági fizetésimérleg-eszköz útján (2011/288/EU tanácsi határozat), ez azonban 2013. március végén felhasználás nélkül lejárt. Románia második elővigyázatossági támogatás iránti kérelmét követően a Tanács 2013. október 22-én úgy határozott (2013/531/EU tanácsi határozat), hogy legfeljebb 2 milliárd EUR összegben támogatást nyújt az uniós elővigyázatossági fizetésimérleg-eszköz útján, amely 2015. szeptember 30-ig marad aktiválható. Amennyiben az aktiválás megtörténik, ezt a pénzügyi támogatást legfeljebb nyolc éves átlagos futamidejű kölcsön formájában kell nyújtani. Mivel jelenleg ez a 2 milliárd EUR összegű elővigyázatossági fizetésimérleg-eszköz az egyetlen a fizetésimérleg-eszköz keretén belül, ez az egyedüli még rendelkezésre álló összeg.

Európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus

millió EUR Írország Portugália Összesen Összes nyújtott kölcsön 22 500 26 000 48 500 2013.12.31-ig folyósított 21 700 22 100 43 800 2014-ben folyósított 800 2 200 3 000 2014.12.31-ig folyósított kölcsönök 22 500 24 300 46 800 2014.12.31-ig visszafizetett kölcsönök — — — 2014.12.31-én fennálló kölcsönök 22 500 24 300 46 800

A kölcsönök visszafizetési ütemtervét bemutató táblázat az alábbiakban szerepel.

Európa pénzügyi stabilitásának megőrzése érdekében a Tanács 2010. május 11-én elfogadta az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmust (407/2010/EU tanácsi rendelet). Az EUMSZ 122. cikkének (2) bekezdésén alapuló mechanizmus lehetővé teszi, hogy egy tagállam számára pénzügyi támogatást nyújtsanak, ha általa nem befolyásolható rendkívüli körülmények folytán nehézségekkel küzd, vagy súlyos nehézségek komoly veszélye áll fenn. A segítségnyújtás hitel vagy hitelkeret formáját öltheti. A Bizottság az Unió nevében hitelt vesz fel a tőkepiacon vagy pénzügyi intézményeknél, majd az így szerzett pénzeszközöket hitel formájában a kedvezményezett tagállam rendelkezésére bocsátja. Az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében hitelben részesülő országok esetében a részletek folyósítását megelőzően negyedévente értékelik a hitelhez csatolt szakpolitikai feltételek teljesítését.

Az ECOFIN Tanács 2010. május 9-i következtetéseiben a mechanizmus általános felső határát 60 milliárd EUR-ban rögzítették, de a jogszabályi korlátról a 407/2010/EU tanácsi rendelet 2. cikkének (2) bekezdése rendelkezik, amely a kinnlevő összeg felső határát a saját források felső határán belül rendelkezésre álló mozgástérre korlátozza. Az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében folyósított hitelekhez kapcsolódó hitelfelvételt az uniós költségvetés garantálja, így 2014. december 31-én a költségvetés e hitelek tekintetében legfeljebb 47,5 milliárd EUR összegű lehetséges kockázatnak volt kitéve (a fenti 46,8 milliárd EUR a nominális érték). Mivel az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében a hitelfelvételt az uniós költségvetés garantálja, az Európai Parlament megvizsgálja a Bizottság európai pénzügyi stabilizációs mechanizmussal kapcsolatos intézkedéseit és ellenőrzést gyakorol a költségvetési és mentesítési eljárással összefüggésben. Mivel az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus mindkét programja lejárt, a fenti táblázat nem tartalmaz rendelkezésre álló összegeket.

A Tanács végrehajtási határozattal 2010 decemberében legfeljebb 22,5 milliárd EUR összegű Írországnak nyújtandó hitelről, 2011 májusában pedig legfeljebb 26 milliárd EUR összegű Portugáliának nyújtandó hitelről határozott. Az eredeti végrehajtási határozatok az IMF-támogatáshoz hasonló feltételeket eredményező kamatfelárat rögzítettek. A 2011/682/EU és a 2011/683/EU tanácsi végrehajtási határozat 2011. október 11-i elfogadásával a Tanács visszamenőlegesen csökkentette a kamatfelárat, továbbá a maximális átlagos futamidőt 7,5 évről 12,5 évre emelte, az egyes részfolyósítások futamidejét pedig 30 évre meghosszabbította. A Tanács 2013. június 21-én elfogadta a 2013/313/EU és a 2013/323/EU tanácsi végrehajtási határozatot és 7 évről 19,5 évre emelte az Írországnak és Portugáliának az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében nyújtott hitelek maximális átlagos futamidejét. A meghosszabbítás zökkenőmentessé teszi mindkét ország adósság-visszafizetését, valamint a programot követő években enyhíti a refinanszírozási szükségletet.

Az utolsó három részletet 2014-ben folyósították: 2014 márciusában 0,8 milliárd EUR-t Írország és 1,8 milliárd EUR-t Portugália számára, és végül 2014 novemberében 0,4 milliárd EUR-t Portugália számára. A Portugália számára nyújtott 1,7 milliárd EUR összegű pénzügyi segítségnyújtás lehívás nélkül lejárt. Jelenleg nincs rendelkezésre álló összeg az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében.

A következő táblázat áttekintést nyújt az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus és a fizetésimérleg-eszköz keretében nyújtott kölcsönöknek a beszámoló aláírási időpontjában kinnlévő nominális összegeire (milliárd EUR-ban) vonatkozó visszafizetési ütemtervéről:

Év Fizetésimérleg-eszköz Európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus Összesen Magyarország Lettország Románia Összesen Írország Portugália Összesen 2015 0 5,0 5,0 5,0 2016 1,5 1,5 4,75 4,75 6,25 2017 1,15 1,15 0 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 0 1,5 2021 0 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 0 2,7 2,7 2,7 2024 0 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0 0,2 2026 0 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 0 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 0 2,3 2,3 2,3 2029 0 0,4 0,4 0,4 2032 0 3,0 3,0 3,0 2038 0 1,8 1,8 1,8 2042 0 1,5 1,5 3,0 3,0 Összesen 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 46,8 52,5

Makroszintű pénzügyi támogatás

Az MFA szakpolitikai alapú pénzügyi instrumentum, amelynek keretében feltétel nélküli és célhoz nem rendelt fizetésimérleg- és/vagy költségvetés-támogatást nyújtanak az EU területéhez földrajzilag közel fekvő, partneri viszonyban lévő harmadik országoknak. A támogatás közép- vagy hosszú lejáratú kölcsönök vagy támogatások, illetve ezek megfelelő kombinációjának formáját ölti, és általában valamely IMF által támogatott kiigazítási és reformprogram keretében nyújtott finanszírozást egészít ki. Ezeket a kölcsönöket a külső fellépésekre vonatkozó garanciaalap fedezi (lásd a pénzügyi kimutatások 2.4. megjegyzését).

4.3.3. Kormányközi pénzügyi stabilitási mechanizmusok az EU-Szerződés keretén kívül: az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszköz és az Európai Stabilitási Mechanizmus

Az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszközt (EFSF) az euróövezeti tagállamok hozták létre, és megbízatása arra terjed ki, hogy az euróövezeti tagállamoknak nyújtott pénzügyi segítségnyújtás révén megőrizze az európai pénzügyi stabilitást. Az EFSF nem uniós szerv, az uniós beszámolótól teljesen független és a konszolidációs körbe nincs bevonva. Az uniós költségvetés az ESFS-re nem nyújt garanciát. Következésképpen az eszköz – az alábbiakban bemutatott lehetséges szankciós bevételtől eltekintve – nem gyakorol hatást az uniós beszámolóra. Az Európai Stabilitási Mechanizmus (ESM) hatálybalépésével (lásd az alábbiakban) az EFSF 2013. július 1-jét követően nem nyújtott új pénzügyi segítséget.

A pénzügyi segítségnyújtáshoz kapcsolódó szakpolitikai feltételrendszerről szóló tárgyalások lefolytatásáért és a feltételrendszernek való megfelelés nyomon követéséért a Bizottság felel. Az 1173/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet pénzbírság formáját öltő szankciók kiszabását teszi lehetővé azon tagállamokra nézve, amelyek pénzneme az euró. Az előző évi tagállami GDP 0,2 %-ának megfelelő pénzbírság akkor alkalmazható, ha egy tagállam nem tett megfelelő intézkedéseket a túlzott költségvetési hiány kiigazítására, vagy ha manipulálták a statisztikákat. Ehhez hasonlóan a makrogazdasági egyensúlytalanságokról szóló 1174/2011/EU rendelet a GDP 0,1 %-át kitevő éves pénzbírságot ír elő euróövezeti tagállamokra akkor, ha a tagállam nem hajtotta végre a kért kiigazító intézkedést, vagy ha a benyújtott kiigazító intézkedési terv nem megfelelő. Az 1177/2011/EU rendelet aktualizálta a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló 1467/97/EK rendeletet. Az aktualizált rendelet ugyancsak tartalmazza (a GDP 0,2 %-án felül egy változó elemet is tartalmazó) pénzbírság euróövezeti tagállamokra való kiszabásának lehetőségét. A pénzbírságokat az uniós költségvetésen keresztül juttatják majd el az EFSF-hez. Ez azt jelentené, hogy az összegek költségvetési bevételként és kiadásként egyaránt szerepelnének, így nem gyakorolnának hatást az átfogó költségvetési eredményre. Ugyanígy nem lennének hatással az uniós pénzügyi kimutatásokban szereplő gazdasági eredményre sem.

Az Európai Stabilitási Mechanizmus a nemzetközi közjog szerinti, az EU-Szerződés hatálya alá nem tartozó kormányközi szervezet. Az Európai Stabilitási Mechanizmus létrehozásáról szóló szerződést a 17 akkori euróövezeti tagállam írta alá, és a mechanizmus 2012 októberében kezdte meg működését. Az Európai Stabilitási Mechanizmus átvette az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus és az EFSF által végzett feladatokat, így az egyetlen olyan állandó mechanizmussá vált, amely az euróövezeti tagállamok kérésére pénzügyi segítséget nyújt. Következésképpen az EFSF és az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus keretében nem indítanak új finanszírozási programokat, és új kölcsönkonstrukciós megállapodásokat sem kötnek. Azt is meg kell jegyezni, hogy az uniós költségvetés nem fogja garantálni az Európai Stabilitási Mechanizmus keretében történő hitelfelvételeket. Mivel e mechanizmus saját jogi személyiséggel rendelkezik és közvetlenül az euróövezeti tagállamok finanszírozzák, nem uniós szerv és – az alábbiakban bemutatott lehetséges szankciós bevételtől eltekintve – sem az uniós beszámolóra, sem az uniós költségvetésre nincs hatással.

A beszedett pénzbírságokat az uniós költségvetésen keresztül juttatják majd el az Európai Stabilitási Mechanizmushoz, ha az EFSF már befejezte működését. A gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés továbbá kényszerítő bírságot ír elő azokra a szerződő felekre, amelyek nem hozták meg a hiányra vonatkozó kritérium megsértése esetén szükséges intézkedéseket. A GDP 0,1 %-át meg nem haladó kiszabott bírságokat az euróövezeti tagállamok az Európai Stabilitási Mechanizmusnak kötelesek befizetni (így az EFSF-hez hasonlóan e bírságok nem lesznek hatással az uniós költségvetési eredményre), a nem euróövezeti tagállamok pedig az uniós költségvetésnek. Ez utóbbi esetben a szankciós összeg az uniós költségvetés szempontjából bevételnek minősül és ekként tüntetik fel a beszámolóban.

5. AZ UNIÓS KÖLTSÉGVETÉS VÉGREHAJTÁSÁNAK GAZDASÁGI ÉS PÉNZÜGYI HÁTTERE

Makrogazdasági környezet

Az államadósság-válsággal összefüggésben az uniós tagállamok gazdasági növekedése 2012-től 2013-ig lelassult, majd 2013-tól 2014-ig emelkedett. A tagállamok általános gazdasági helyzetét az EU sajátforrás-bevételei is tükrözték, ami a tradicionális saját források és a héabevételek kismértékű emelkedését eredményezte. Mivel a GNI-alapú forrás olyan maradványkomponens, amely közvetlenül kapcsolódik a költségvetési hatóság által elfogadott kifizetési előirányzatok teljes szintjéhez (és ezeket az előirányzatokat a tagállamok a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretben csökkentették), a GNI-alapú forrásból származó bevétel összege 2014-ben csökkent.

A Stabilitási és Növekedési Paktum megerősítése az EU-ban elősegíti az érintett uniós tagállamok államháztartásának fenntarthatóságát. A fiskális paktum célja, hogy konszolidálja a tagállamok államháztartását és lehetővé tegye számukra, hogy a következő években növeljék GDP-jüket.

Az Európai Központi Banknak (EKB) a kamatlábak alacsony szinten tartására irányuló politikája támogatja az euróövezeti gazdaság stabilizálását. Az EKB megbízatásán belül hozzájárul az euróövezet növekedésének fokozásához.

Az EU-28 GDP-je piaci áron

Bevétel GNI-alapú forrásokból

Teljesítetlen kifizetési igények

Az uniós makrogazdasági környezet miatt a tagállamok nemzeti költségvetéseire nehezedő nyomás az uniós költségvetés kifizetési előirányzataira is hatást gyakorol. Ez a hatás közvetlenül érinti a tagállamoktól és egyéb kedvezményezettektől kapott kifizetési igényeket is. Év végéig az összes teljesítetlen kifizetési igény a 2013-as 24,3 milliárd EUR-ról 2014-ben 25,8 milliárd EUR-ra emelkedett. Jóllehet az év vége felé benyújtott összegek miatt mindig lesznek fennálló igények, az elmúlt években megfigyelt kivételesen nagy összegek fő oka a kifizetési előirányzatok hiánya.

A teljesítetlen kifizetési igényeket a jövőbeli költségvetésekből kell finanszírozni. Ezt szem előtt tartva 2015 májusában az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság kifizetési tervről állapodott meg, hogy az uniós költségvetést újra fenntarthatóvá tegye. Az EU számára kulcsfontosságú, hogy a hosszú távú igények a költségvetés kifizetési előirányzataiban is tükröződjenek, mivel a költségvetési hatóság ez utóbbiakról hoz döntést, és ezek nélkül semmilyen kifizetést nem lehet teljesíteni, illetve nem lehet pénzeszközt átutalni. A megállapodást követően az előirányzatok a havi sajátforrás-beszedési folyamat révén automatikusan átalakulnak az EU rendelkezésre álló pénzeszközévé.

A Bizottságon belül hetente (néha naponta) rövid távú cash flow-előrejelzést készítenek annak biztosítására, hogy az EU azonnali kifizetési kötelezettségei a költségvetésben rendelkezésre álló kifizetési előirányzatok keretein belül teljesíthetőek legyenek. Ezt a rövid távú előrejelzést használják a tagállamoktól havonta lehívandó sajátforrás-összegek becslésének alapjául. Minden hónap első munkanapján a tagállamoknak jóvá kell írniuk a Bizottság sajátforrás-számláin az uniós költségvetésbe bevitt héa- és GNI-alapú források teljes összegének egy tizenkettedét. A Bizottság pénzeszközállományának függvényében felkérheti a tagállamokat az év első negyedévében, hogy egy vagy két hónappal hozzák előre a héa- és GNI-alapú források befizetését. Az előre jelzett pénzeszköz-igényektől függően az említett előlegeket a későbbi hónapokban le kell vonni a forráslehívásokból.

Közép- és hosszú távon a Bizottság rendszeres tevékenységeinek részeként részletesen nyomon követi az EU kifizetési követelményeit. Erre például a többéves pénzügyi keretre vonatkozó bizottsági javaslatok, az éves költségvetés vagy a költségvetés-módosítások kidolgozásához van szükség. A többéves pénzügyi keret tárgyalási szakaszában az alkalmazott modelleket és az alapul szolgáló feltételezéseket rendszeresen nyomon követik és szükség esetén aktualizálják. A modellszimuláció eredményeit felhasználják a többéves pénzügyi keret kifizetési felső határának megállapításáról folytatott költségvetési tárgyalások során.

AZ ÖSSZEVONT BESZÁMOLÓT KÍSÉRŐ MEGJEGYZÉS

Az Európai Unió 2014. évi összevont éves beszámolója az intézmények és szervek által az Európai Unió általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendelet 148. cikkének (2) bekezdése értelmében bemutatott adatok alapján került összeállításra. Kijelentem, hogy a beszámoló e költségvetési rendelet IX. címének, valamint a pénzügyi kimutatások megjegyzéseiben rögzített számviteli alapelveknek, szabályoknak és módszereknek megfelelően készült.

Ezen intézmények és szervek számvitelért felelős tisztviselői valamennyi olyan adatot rendelkezésemre bocsátottak – és igazolták azok megbízhatóságát –, amelyek az Európai Unió eszközeit és forrásait, valamint költségvetésének végrehajtását bemutató beszámolók összeállításához szükségesek.

Kijelentem, hogy ezen adatok, valamint az Európai Bizottság beszámolójának ellenjegyzéséhez általam szükségesnek ítélt ellenőrzések alapján megalapozott bizonyossággal rendelkezem arról, hogy a beszámoló minden lényegi szempontból valós képet ad az Európai Unió pénzügyi helyzetéről, műveleteinek eredményéről és cash flow-járól.

[aláírás] Manfred KRAFF a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője 2015. július 17.

ÖSSZEVONT PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOK ÉS MAGYARÁZÓ MEGJEGYZÉSEK (1)

TARTALOMJEGYZÉK

MÉRLEG 24

EREDMÉNYKIMUTATÁS 25

CASH FLOW-KIMUTATÁS 26

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL 27

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ 28

1. LÉNYEGES SZÁMVITELI POLITIKÁK 28

2. MEGJEGYZÉSEK A MÉRLEGHEZ 39

3. MEGJEGYZÉSEK AZ EREDMÉNYKIMUTATÁSHOZ 61

4. MEGJEGYZÉSEK A CASH FLOW-KIMUTATÁSHOZ 73

5. FÜGGŐ KÖVETELÉSEK ÉS KÖTELEZETTSÉGEK, VALAMINT EGYÉB JELENTŐS KÖZZÉTÉTELEK 73

6. AZ UNIÓS KÖLTSÉGVETÉS VÉDELME 77

7. PÉNZÜGYI KOCKÁZATKEZELÉS 83

8. KAPCSOLT FELEKRE VONATKOZÓ KÖZZÉTÉTELEK 94

9. A MÉRLEGFORDULÓNAP UTÁNI ESEMÉNYEK 96

10. A KONSZOLIDÁLÁS ALKALMAZÁSI KÖRE 96

MÉRLEG

(millió EUR) Megjegyzés 2014.12.31. 2013.12.31. BEFEKTETETT ESZKÖZÖK Immateriális javak 2.1 282 237 Ingatlanok, gépek és berendezések 2.2 7 937 6 104 Tőkemódszerrel elszámolt befektetések 2.3 409 349 Pénzügyi eszközök 2.4 56 438 59 844 Előfinanszírozás 2.5 18 358 38 072 Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések 2.6 1 198 498 84 623 1 05 104 FORGÓESZKÖZÖK Pénzügyi eszközök 2.4 11 811 5 571 Előfinanszírozás 2.5 34 237 21 367 Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések 2.6 14 380 13 182 Készletek 2.7 128 128 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek 2.8 17 545 9 510 78 101 49 758 ESZKÖZÖK ÖSSZESEN 1 62 724 1 54 862 HOSSZÚ LEJÁRATÚ KÖTELEZETTSÉGEK Nyugdíj és egyéb munkavállalói juttatások 2.9 (58 616) (46 818) Céltartalékok 2.10 (1 537) (1 323) Pénzügyi kötelezettségek 2.11 (51 851) (56 369) (1 12 005) (1 04 510) RÖVID LEJÁRATÚ KÖTELEZETTSÉGEK Céltartalékok 2.10 (745) (545) Pénzügyi kötelezettségek 2.11 (8 828) (3 163) Szállítói kötelezettségek 2.12 (43 180) (36 213) Passzív időbeli elhatárolások 2.13 (55 973) (56 282) (1 08 726) (96 204) KÖTELEZETTSÉGEK ÖSSZESEN (2 20 730) (2 00 714) NETTÓ ESZKÖZÖK (58 006) (45 852) Tartalékok 2.14 4 435 4 073 Tagállamoktól lehívandó összegek (2) 2.15 (62 441) (49 925) NETTÓ ESZKÖZÖK (58 006) (45 852)

EREDMÉNYKIMUTATÁS

(millió EUR) Megjegyzés 2014 2013 (új kategóriába sorolt) (20) BEVÉTELEK Nem visszterhes ügyletekből származó bevétel GNI-alapú források 3.1 1 04 688 1 10 194 Tradicionális saját források 3.2 17 137 15 467 Héaalapú források 3.3 17 462 14 019 Pénzbírságok 3.4 2 297 2 757 Kiadások visszafizettetése 3.5 3 418 1 777 Egyéb 3.6 5 623 4 045 Összesen 1 50 625 1 48 259 Visszterhes ügyletekből származó bevétel Pénzügyi bevétel 3.7 2 298 1 991 Egyéb 3.8 1 066 1 443 Összesen 3 364 3 434 1 53 989 1 51 693 KÖLTSÉGEK (22) Tagállamok által végrehajtott 3.9 Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (44 465) (45 067) Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap és egyéb vidékfejlesztési eszközök (14 046) (13 585) Európai Regionális Fejlesztési Alap és Kohéziós Alap (43 345) (47 767) Európai Szociális Alap (12 651) (12 126) Egyéb (2 307) (1 525) A Bizottság és végrehajtó ügynökségek által végrehajtott 3.10 (15 311) (12 519) Egyéb uniós ügynökségek és szervek által végrehajtott 3.11 (1 025) (656) Harmadik országok és nemzetközi szervezetek által végrehajtott 3.11 (2 770) (2 465) Egyéb jogalanyok által végrehajtott 3.11 (1 799) (1 694) Személyzeti és nyugdíjköltségek 3.12 (9 662) (9 058) A munkavállalói juttatásokra vonatkozó biztosításmatematikai feltételezések változásai 3.13 (9 170) (2 033) Finanszírozási költségek 3.14 (2 926) (2 383) Részesedés a közös vállalkozások és a társult vállalkozások nettó veszteségéből 3.15 (640) (608) Egyéb költségek 3.16 (5 152) (4 572) (1 65 269) (1 56 058) AZ ÉV GAZDASÁGI EREDMÉNYE (11 280) (4 365)

CASH FLOW-KIMUTATÁS

(millió EUR) Megjegyzés 2014 2013 Az év gazdasági eredménye (11 280) (4 365) Működési tevékenységek 4.2 Amortizáció 61 48 Értékcsökkenés 408 401 Kölcsönök (növekedése)/csökkenése (1 298) 20 Előfinanszírozás (növekedése)/csökkenése 6 844 (1 695) Visszterhes követelések és nem visszterhes behajtható követelések (növekedése)/csökkenése (1 898) 923 Készletek (növekedése)/csökkenése — 10 A nyugdíjakra és a munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek növekedése/(csökkenése) 11 798 4 315 Céltartalékok növekedése/(csökkenése) 414 (196) Pénzügyi kötelezettségek növekedése/(csökkenése) 1 146 (330) Szállítói kötelezettségek növekedése/(csökkenése) 6 967 14 655 Passzív időbeli elhatárolások növekedés/(csökkenése) (309) (12 154) Nem készpénzes bevételként vett előző évi költségvetési többlet (1 005) (1 023) Egyéb nem készpénzes mozgások 130 (50) Beruházási tevékenységek 4.3 Az immateriális javak és az ingatlanok, gépek és berendezések (növekedése)/csökkenése (2 347) (624) Tőkemódszerrel elszámolt befektetések (növekedése)/csökkenése (60) 43 Értékesíthető pénzügyi eszközök (növekedése)/csökkenése (1 536) (1 142) NETTÓ CASH FLOW 8 035 (1 164) Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek nettó növekedése/(csökkenése) 8 035 (1 164) Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek év eleji állománya 2.8 9 510 10 674 Pénzeszközök és pénzeszköz-egyenértékesek év végi állománya 2.8 17 545 9 510

KIMUTATÁS A NETTÓ ESZKÖZÁLLOMÁNY VÁLTOZÁSAIRÓL

(millió EUR) Tartalékok (A) A tagállamoktól lehívandó összegek (B) Nettó eszközállomány=(A)+(B) Valós értékelés értékelési tartaléka Egyéb tartalékok Felhalmozott többlet/(hiány) Az év gazdasági eredménye EGYENLEG 2012.12.31-ÉN 150 3 911 (39 148) (5 329) (40 416) A garanciaalap tartalékának változása — 46 (46) — — Valósérték-változások (51) — — — (51) Egyéb — 12 (9) — 3 A 2012. évi gazdasági eredmény allokációja — 5 (5 334) 5 329 — Tagállami hozzájárulásként elszámolt, 2012. évi költségvetési eredmény — — (1 023) — (1 023) Az év gazdasági eredménye — — — (4 365) (4 365) EGYENLEG 2013.12.31-ÉN 99 3 974 (45 560) (4 365) (45 852) A garanciaalap tartalékának változása — 247 (247) — — Valósérték-változások 139 — — — 139 Egyéb — (24) 16 — (8) A 2013. évi gazdasági eredmény allokációja — (0) (4 365) 4 365 — Tagállami hozzájárulásként elszámolt, 2013. évi költségvetési eredmény — — (1 005) — (1 005) Az év gazdasági eredménye — — — (11 280) (11 280) EGYENLEG 2014.12.31-ÉN 238 4 197 (51 161) (11 280) (58 006)

MEGJEGYZÉSEK A PÉNZÜGYI KIMUTATÁSOKHOZ

1. LÉNYEGES SZÁMVITELI POLITIKÁK

1.1. JOGALAP ÉS SZÁMVITELI SZABÁLYOK

A beszámoló elkészítése az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról és az 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. október 25-i 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (HL L 298., 2012.10.26., 1. o.) (a továbbiakban: a költségvetési rendelet), valamint e költségvetési rendelet alkalmazási szabályairól szóló, 2012. október 29-i 1268/2002/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletnek (HL L 362., 2012.12.31., 1. o.) megfelelően történik.

A költségvetési rendelet 143. cikkének megfelelően az EU a Nemzetközi Költségvetési Számviteli Standardokon (IPSAS) alapuló eredményszemléletű számviteli szabályok alapján készíti el pénzügyi kimutatásait. A Bizottság számvitelért felelős tisztviselője által elfogadott e számviteli szabályokat a konszolidációs körbe bevont valamennyi európai intézménynél és szervnél alkalmazni kell, hogy a pénzügyi kimutatások összeállítását és a konszolidáció menetének összehangolását illetően az elszámolásra, az értékelésre és a beszámoló bemutatására vonatkozóan egységes szabálykészlet kerüljön kidolgozásra. A beszámoló pénzneme az euró, az elszámolási időszak a naptári év.

1.2. SZÁMVITELI ALAPELVEK

A pénzügyi kimutatások célja, hogy valamely gazdálkodó egység pénzügyi helyzetéről, teljesítményéről és cash flow-járól a felhasználók széles köre számára hasznos információt nyújtsanak. A közszférában tevékeny gazdálkodó egységek esetében, mint például az Európai Unió, a célkitűzés konkrétabban a döntéshozatalhoz hasznos információk nyújtása, valamint annak szemléltetése, hogy a gazdálkodó egység el tud számolni a rábízott forrásokkal. E dokumentum a fenti célok szellemében készült.

A pénzügyi kimutatások elkészítésekor követendő átfogó megfontolások (illetve számviteli alapelvek) a 2. sz. uniós számviteli szabályban kerültek meghatározásra és megegyeznek az IPSAS 1 standardban bemutatottakkal, amelyek a következők: valós bemutatás, eredményszemlélet, folyamatosság, a bemutatás következetessége, összesítés, beszámítás és összehasonlító információk. A költségvetési rendelet 144. cikke szerint a pénzügyi jelentéstétel minőségi jellemzői a relevancia, a megbízhatóság, az összehasonlíthatóság és az érthetőség.

A pénzügyi kimutatásoknak a fent említett szabályokkal és alapelvekkel összhangban történő elkészítése azt igényli a vezetéstől, hogy olyan becsléseket készítsen, amelyek hatással vannak bizonyos tételeknek a mérlegben és az eredménykimutatásban bemutatott összegeire, valamint a pénzügyi instrumentumok, a függő követelések és kötelezettségek kapcsolódó közzétételeire.

1.3. KONSZOLIDÁLÁS

A konszolidálás alkalmazási köre

Az EU összevont pénzügyi kimutatásai magukban foglalják az összes jelentős ellenőrzött gazdálkodó egységet (vagyis az uniós intézményeket – többek között a Bizottságot – és az uniós ügynökségeket), társult és közös vállalkozást, tehát 52 ellenőrzött gazdálkodó egységet, 7 közös vállalkozást és 1 társult vállalkozást. A konszolidálásba bevont gazdálkodó egységek teljes jegyzékét az uniós beszámoló 10. megjegyzése tartalmazza. 2013-hoz képest a konszolidálás alkalmazás köre nem változott. Megjegyzendő, hogy 1 társult vállalkozást átsoroltak közös vállalkozássá, valamint 2 másik társult vállalkozás összefonódását követően a keletkezett gazdálkodó egységet közös vállalkozásként sorolták be.

Ellenőrzött gazdálkodó egységek

Valamely gazdálkodó egységnek a konszolidálásba történő bevonására irányuló döntés az ellenőrzési elven alapul. Az ellenőrzött gazdálkodó egységek olyan gazdálkodó egységek, amelyek pénzügyi és működési politikáinak közvetlen vagy közvetett irányítására az EU jogosult annak érdekében, hogy előnye származhasson e gazdálkodó egységek tevékenységeiből. E hatáskörnek a jelenben gyakorolhatónak kell lennie. Az ellenőrzött gazdálkodó egységek valamennyi tevékenységük tekintetében a konszolidációs körbe tartoznak. Az összevonás az ellenőrzés meglétének első napjától számítandó, és az ellenőrzés megszűnésének napján ér véget.

Az EU-n belül az ellenőrzésre utaló leggyakoribb jelek a következők: a gazdálkodó egység alapszerződések vagy másodlagos jogforrások alapján történő létrehozása, a gazdálkodó egység általános költségvetésből való finanszírozása, szavazati jogok megléte az irányító testületekben, a Számvevőszék általi ellenőrzés, valamint az Európai Parlament általi mentesítés. Egyértelmű, hogy minden egyes gazdálkodó egység tekintetében egyedileg értékelni kell, hogy a fent felsorolt kritériumok egyike vagy összessége elegendő-e az ellenőrzéshez.

E megközelítés alapján az uniós intézmények (az Európai Központi Bank [EKB] kivételével) és ügynökségek (kivéve a korábbi 2. pillérbe tartozó ügynökségeket) az EU kizárólagos ellenőrzése alá tartozónak tekintendőek, ezért beletartoznak a konszolidálás körébe. Ezenkívül a felszámolás alatt álló Európai Szén- és Acélközösség (ESZAK) szintén ellenőrzött gazdálkodó egységnek tekintendő.

Az Európai Unió által ellenőrzött gazdálkodó egységek egymással szemben fennálló lényeges egyenlegei, valamint a közöttük létrejött lényeges tranzakciók kiszűrésre kerültek, ugyanakkor az ilyen jellegű tranzakciók nem realizált nyeresége/vesztesége nem jelentős, ezért nem került kiszűrésre.

Közös vállalkozások

A közös vállalkozás olyan szerződéses megállapodás, amellyel az Európai Unió és egy vagy több fél (a „vállalkozók”) közös ellenőrzés alatt álló gazdasági tevékenységbe kezd. A közös ellenőrzés egy szolgáltatáspotenciált megtestesítő tevékenység fölött közvetlenül vagy közvetve gyakorolt ellenőrzés szerződésben rögzített megosztása. A közös vállalkozásokban való részesedés elszámolása a tőkemódszer használatával történik (lásd az 1.5.4. megjegyzést).

Társult vállalkozások

A társult vállalkozások felett az EU jelentős közvetett vagy közvetlen befolyással bír, ellenőrzéssel viszont nem rendelkezik. A jelentős befolyást általában akkor tekinthetjük létezőnek, ha az EU közvetlenül vagy közvetve a szavazati jogok több mint 20 %-át birtokolja. A társult vállalkozásokban való részesedés elszámolása a tőkemódszer használatával történik (lásd az 1.5.4. megjegyzést).

A konszolidálásba be nem volt gazdálkodó egységek, amelyek vagyonát a bizottság kezeli

Az EU személyzete közös betegségbiztosítási rendszerének alapjait, az Európai Fejlesztési Alapot, valamint a résztvevői garanciaalapot nevükben a Bizottság kezeli, de a pénzügyi kimutatásokba ezeket az egységeket nem vonják be, mivel nem állnak az EU ellenőrzése alatt.

1.4. A BESZÁMOLÓKÉSZÍTÉS ALAPJA

1.4.1. Alkalmazott pénznem és átváltási árfolyamok

Funkcionális pénznem és a beszámolókészítés pénzneme

A pénzügyi kimutatások millió euróban készülnek, az euró az EU funkcionális és beszámolókészítési pénzneme.

Műveletek és egyenlegek

Az eurótól eltérő pénznemben lebonyolított ügyletek elszámolása az ügylet napján érvényes árfolyamok felhasználásával euróban történik. A más pénznemen alapuló ügyletek kiegyenlítéséből származó árfolyamnyereségeket és -veszteségeket, valamint a más pénznemben meghatározott monetáris eszközök és kötelezettségek év végi árfolyamokon történő átszámításából adódó árfolyamnyereségeket és -veszteségeket az eredménykimutatás mutatja be.

Eltérő átváltási módszerek vonatkoznak az ingatlanok, gépek, berendezések, valamint az immateriális javak értékelésére, euróra való átváltásuk a beszerzés napján érvényes árfolyamon történik.

A más pénznemben meghatározott monetáris eszközök és kötelezettségek év végi egyenlegeit a december 31-én érvényes árfolyamon számítják át euróra:

EUR átváltási árfolyamok

Pénznem 2014.12.31. 2013.12.31. BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,7350 27,4270 DKK 7,4453 7,4593 GBP 0,7789 0,8337 HRK 7,6580 7,6265 HUF 315,5400 297,0400 LVL — 0,7028 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,2732 4,1543 RON 4,4828 4,4710 SEK 9,3930 8,8591 CHF 1,2024 1,2276 JPY 145,2300 144,7200 USD 1,2141 1,3791

A más pénznemben meghatározott és értékesíthetőként besorolt monetáris pénzügyi instrumentumok valós értékének átszámítási különbözethez kapcsolódó változásait az eredménykimutatásban tüntetik fel. A nyereséggel vagy veszteséggel szemben valós értéken nyilvántartott nem monetáris pénzügyi eszközök és kötelezettségek átszámítási különbözeteit az eredménykimutatásban tüntetik fel. Az értékesíthetőként besorolt nem monetáris pénzügyi instrumentumok átszámítási különbözetei a valós értékelés értékelési tartalékában szerepelnek.

1.4.2. Becslések alkalmazása

Az IPSAS-sal és az általánosan elfogadott számviteli elvekkel összhangban a pénzügyi kimutatások szükségszerűen magukban foglalnak olyan becsléseken és feltételezéseken alapuló összegeket, amelyeket a vezetés a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb információk alapján állít fel. A jelentős becsült összegek közé tartoznak például – a teljesség igénye nélkül – a következők: munkavállalói juttatásokra vonatkozó kötelezettségek, céltartalékok, készletekkel és követelésekkel kapcsolatos pénzügyi kockázat, elhatárolt bevételek és kiadások, függő követelések és kötelezettségek, az immateriális javak és az ingatlanok, gépek, berendezések értékvesztésének mértéke, valamint a pénzügyi instrumentumokat érintő megjegyzésben kimutatott összegek. A tényleges eredmények eltérhetnek ezektől a becslésektől. A becslésekben bekövetkező változásokat abban az időszakban veszik figyelembe, amelyben ismertté válnak.

1.5. MÉRLEG

1.5.1. Immateriális javak

A vásárolt számítógépes szoftverlicenceket a halmozott amortizációval és az értékvesztés miatti veszteségekkel csökkentett eredeti bekerülési értéken mutatják ki. Az eszközök amortizációja a becsült hasznos élettartam alatt lineárisan történik. Az immateriális javak becsült hasznos élettartama saját gazdasági élettartamuktól vagy egy adott megállapodásban meghatározott jogi élettartamuktól függ. A saját előállítású immateriális javak aktiválására akkor kerül sor, amikor az uniós számviteli szabályok vonatkozó kritériumai teljesülnek, és kizárólag a javak fejlesztési szakaszához kapcsolódnak. Az aktiválható költségek az eszköz fejlesztéséhez, elkészítéséhez és a vezetés igényeit figyelembe vevő üzembehelyezéséhez szükséges közvetlen költségeket foglalják magukban. A kutatási tevékenységekhez kapcsolódó költségeket, a nem aktiválható fejlesztési költségeket és a karbantartási költségeket kiadásként számolják el felmerülésükkor.

1.5.2. Ingatlanok, gépek és berendezések

Valamennyi ingatlan, gép és berendezés kimutatása a halmozott értékcsökkenéssel és értékvesztéssel csökkentett eredeti bekerülési értéken történik. Az eredeti bekerülési érték az eszköz beszerzéséhez, befejezéséhez vagy átadásához közvetlenül hozzárendelhető kiadásokat foglalja magában.

A később felmerülő költségek az eszköz könyv szerinti értékében, vagy adott esetben külön eszközként kerülnek aktiválásra, de csak akkor, ha az eszközzel kapcsolatos jövőbeli gazdasági előnyöket vagy szolgáltatáspotenciált valószínűsíthetően az EU élvezi, és az eszköz költségét megbízhatóan lehet mérni. A javítási és karbantartási költségek az eredménykimutatásban kerülnek elszámolásra abban a költségvetési időszakban, amelyben felmerültek.

A földterületekre és a műalkotásokra nem számolnak el értékcsökkenési leírást, mivel határozatlan élettartammal rendelkezőknek tekintendők. A befejezetlen beruházásokra nem számolnak el értékcsökkenési leírást, mivel ezek az eszközök még nem felhasználhatók. A többi eszköz értékcsökkenési leírása a becsült hasznos élettartam során lineáris módszerrel történik, a következők szerint:

Eszköztípus Lineáris leírási kulcsok Épületek 4 %–10 % Gépek és berendezések 10 %–25 % Bútorok és járművek 10 %–25 % Beépített és mozdítható berendezési tárgyak 10 %–33 % Számítástechnikai berendezések 25 %–33 % Egyéb 10 %–33 %

Az eszközök elidegenítésének nyeresége, illetve vesztesége az értékesítéssel kapcsolatos kiadásokkal csökkentett bevétel és az elidegenített eszköz könyv szerinti értékének különbözetéből adódik, és az eredménykimutatásban szerepel.

Lízingek

Pénzügyi lízingként kerülnek besorolásra azok a tárgyieszköz-lízingek, amelyeknél a tulajdonjoggal járó valamennyi kockázatot és előnyt alapvetően az EU viseli. A pénzügyi lízingek aktiválása a lízing kezdő időpontjában a lízingbe vett eszköz valós értéke és a minimális lízingfizetések jelenértéke közül az alacsonyabbik értéken történik. Minden egyes lízingfizetést úgy osztanak meg a kötelezettség és a finanszírozási költségek között, hogy a még rendezetlen finanszírozási egyenleg kamatlába állandó legyen. A bérleti kötelezettségek (a finanszírozási költségek nélkül) a pénzügyi (hosszú és rövid lejáratú) kötelezettségek között szerepelnek. A finanszírozási költség kamattartalmát a lízingidőszak során az eredménykimutatásban számolják el oly módon, hogy a kötelezettség fennmaradó összegéből kiindulva minden időszakra azonos kamatláb vonatkozzon. A pénzügyi lízing keretében tartott eszközök értékcsökkenési leírását az eszköz hasznos élettartama és a lízing időtartama közül a rövidebbik időszak során számolják el.

Operatív lízingnek minősülnek azok a lízingek, amelyeknél a tulajdonjogban rejlő kockázatok és előnyök jelentős hányada a lízingbeadónál marad. Az operatív lízing keretében tett kifizetéseket a lízing időtartama alatt lineáris módszerrel számolják el az eredménykimutatásban.

1.5.3. Nem pénzügyi eszközök értékvesztése

A határozatlan hasznos élettartammal rendelkező eszközökre nem számolnak el amortizációt/értékcsökkenést, az értékvesztés szükségességét pedig évente vizsgálják meg. Az amortizáció/értékcsökkenés tárgyát képező eszközöknél minden esetben sor kerül az értékvesztés szükségességének vizsgálatára, amikor bizonyos események vagy a körülmények változásai azt jelzik, hogy a könyv szerinti érték esetleg már nem térül meg. Az értékvesztés miatti veszteség az az összeg, amennyivel az eszköz könyv szerinti értéke magasabb, mint annak megtérülő értéke. A megtérülő érték az eszköz értékesítési költségekkel csökkentett valós értéke és használati értéke közül a magasabbik.

Az immateriális javak és az ingatlanok, gépek és berendezések maradványértékét és hasznos élettartamát évente legalább egyszer felülvizsgálják és szükség esetén módosítják. Az eszköz könyv szerinti értékét azonnal a megtérülő értékére írják le, ha az eszköz könyv szerinti értéke meghaladja annak becsült megtérülő értékét. Amennyiben a korábbi években elszámolt értékvesztés okai már nem állnak fenn, az értékvesztés miatti veszteségeket ennek megfelelően visszaírják.

1.5.4. Tőkemódszerrel elszámolt befektetések

Társult vállalkozásokban és közös vállalkozásokban való részesedés

A társult vállalkozásokban és a közös vállalkozásokban való részesedés elszámolása a tőkemódszer használatával történik, kezdeti elszámolásuk bekerülési értéken történik. Az EU-nak a társult vállalkozások és a közös vállalkozások nyereségéből vagy veszteségéből való részesedését az eredménykimutatás tartalmazza, míg a tartalékok változásaiból való részesedése a tartalékokban kerül kimutatásra. A pénzügyi kimutatásokban a társult vállalkozás vagy a közös vállalkozás mérlegfordulónapkori könyv szerinti értékét a kezdeti bekerülési érték és valamennyi változás (további hozzájárulások, részesedés a gazdasági eredményekből és a tartalék változásaiból, értékvesztés, valamint osztalékok) összege adja. A társult vállalkozástól vagy a közös vállalkozástól kapott osztalék csökkenti az eszköz könyv szerinti értékét.

Ha a közös vállalkozás veszteségéből az EU-ra jutó rész eléri vagy meghaladja az EU-nak a közös vállalkozásban lévő érdekeltségét, az EU a további veszteségekben való részesedésének megjelenítését abbahagyja (meg nem jelenített veszteségek). A meg nem jelenített veszteségrészesedés a tőkemódszer alkalmazásához kötődő számviteli technikai eljárás eredménye. A meg nem jelenített veszteségek nem jelentenek veszteséget az EU számára és annak köszönhetőek, hogy a ráfordítások elszámolására általában az EU-tól eltérő tagok természetbeni hozzájárulással teljesített tőkeemelését megelőzően kerül sor.

Az EU és társult vállalkozásai vagy közös vállalkozásai közötti tranzakciók nem realizált nyeresége/vesztesége nem jelentős, ezért az nem került kiszűrésre. A társult vállalkozások vagy a közös vállalkozások számviteli politikái eltérhetnek az EU által a hasonló tranzakciókra és hasonló körülményekkel jellemezhető eseményekre vonatkozóan elfogadott számviteli politikáktól.

Amennyiben értékvesztés jelei mutatkoznak, azt le kell írni az alacsonyabb megtérülő értékre. A megtérülő érték fogalmának magyarázatát az 1.5.3. megjegyzés tartalmazza. Amennyiben az értékvesztés oka egy későbbi időpontban már nem áll fenn, az értékvesztés miatti veszteséget arra a könyv szerinti értékre írják vissza, amelyet akkor határoztak volna meg, ha semmilyen értékvesztés miatti veszteséget nem tüntettek volna fel.

Az EU nem törekszik jelentős befolyás gyakorlására olyan esetekben, amikor legalább 20 %-os részesedéssel rendelkezik egy befektetési alapban. Az ilyen alapokat emiatt pénzügyi instrumentumként kezelik és értékesíthető pénzügyi eszközként sorolják be.

1.5.5. Pénzügyi eszközök

Besorolás

Az EU a következő kategóriákba sorolja be pénzügyi eszközeit: az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök, kölcsönök és követelések, lejáratig tartandó befektetések és értékesíthető pénzügyi eszközök. A pénzügyi instrumentumok besorolását a kezdeti megjelenítés időpontjában határozzák meg, és minden egyes mérlegfordulónapkor felülvizsgálják.

i. Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök

Ebbe a kategóriába kerül a pénzügyi eszköz, ha alapvetően rövid távú értékesítési céllal szerezték be, vagy ha az EU akként jelöli meg. A származtatott termékeket szintén ebbe a kategóriába sorolják be. Az e kategóriába tartozó eszközök forgóeszköznek minősülnek, ha a mérleg fordulónapját követő 12 hónapon belül várhatóan értékesítik őket. E pénzügyi évben az EU nem rendelkezett ebbe a kategóriába tartozó pénzügyi eszközzel.

ii. Kölcsönök és követelések

A kölcsönök és követelések aktív piacon nem jegyzett nem származtatott pénzügyi eszközök, amelyeknél a fizetési összegek rögzítettek vagy meghatározhatók. Akkor merülnek fel, amikor az EU az adósnak közvetlenül pénzeszközt, árut vagy szolgáltatást biztosít anélkül, hogy szándékában állna a követeléssel kereskedni. A mérleg fordulónapját követő 12 hónapon belüli lejárattal rendelkezők kivételével ezek az eszközök a befektetett eszközök között szerepelnek, még akkor is, ha a teljes kölcsön lejáratának időpontja a mérlegfordulónaptól számítva több mint 12 hónap.

iii. Lejáratig tartandó befektetések

A lejáratig tartandó befektetések rögzített vagy meghatározható fizetési összegű és rögzített lejáratú nem származékos pénzügyi eszközök, amelyeket az EU határozottan a lejáratig kíván és képes is megtartani. E pénzügyi évben az EU nem rendelkezett ebbe a kategóriába tartozó befektetéssel.

iv. Értékesíthető pénzügyi eszközök

Az értékesíthető pénzügyi eszközök olyan nem származtatott eszközök, amelyeket ebbe a kategóriába tartozóként jelöltek meg, vagy amelyeket a többi kategória egyikébe sem soroltak be. Befektetett eszközként vagy forgóeszközként sorolják be őket, attól függően, hogy az EU milyen időtartamot követően kívánja értékesíteni őket, amely általában a mérlegfordulónapkor hátralévő futamidő. Szintén az értékesíthető pénzügyi eszközökhöz sorolják be a nem konszolidált gazdálkodó egységekben történő részesedésszerzéseket, illetve a tőkemódszertől eltérő módszerrel értékelt befektetéseket (például a kockázatitőke-műveleteket).

Kezdeti megjelenítés és értékelés

Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök, a lejáratig tartandó és az értékesíthető eszközök beszerzésének és értékesítésének megjelenítése az üzletkötés időpontjában történik, tehát azon a napon, amikor az EU kötelezettséget vállal az adott eszköz megvásárlására vagy értékesítésére. A kölcsönöket abban az időpontban veszik számviteli nyilvántartásba, amikor a kölcsönvevőnek pénzátutalást teljesítenek. A pénzügyi instrumentumok kezdeti megjelenítése valós értéken történik. A nem az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök kezdeti megjelenítése az ügyleti költségekkel növelt valós értéken történik. Az eredménnyel szemben valós értéken értékeltként nyilvántartott pénzügyi eszközök kezdeti megjelenítése valós értéken történik, az ügyleti költségeket pedig az eredménykimutatásban számolják el.

A pénzügyi eszköz kezdeti megjelenítéskori valós értéke rendszerint az ügyleti ár (azaz a kapott ellenérték valós értéke). Amikor azonban a hosszú lejáratú kölcsön után nem számítanak fel kamatot, vagy a kamat a piaci feltételeknél kedvezőbb, a pénzügyi eszköz valós értéke megbecsülhető az összes jövőbeli pénzbevétel jelenértékeként, ahol az alkalmazott diszkont-kamatláb egy hasonló hitelminősítésű kibocsátó hasonló instrumentumára vonatkozó piaci kamatláb.

A nyújtott kölcsönöket nominális összegükön értékelik, amelyet a kölcsön valós értékének tekintenek. Ennek oka a következő:

— Az EU hitelnyújtási tevékenységének „piaci környezete” nagyon egyedi és különbözik a kereskedelmi kötvények vagy államkötvények kibocsátására használt tőkepiactól. Mivel ezen a piacon a hitelnyújtóknak lehetőségük nyílik alternatív befektetéseket választani, az alternatív lehetőség beépül a piaci árba. Ez az alternatív befektetésekre vonatkozó lehetőség azonban az EU esetében nem áll fenn, mert az EU nem fektethet be a tőkepiacokon; hitelt csak ugyanolyan kamatlábbal történő hitelnyújtás céljából vesz fel. Ez azt jelenti, hogy a hitelbe nyújtott összegek esetében az EU számára nem áll rendelkezésre alternatív hitelnyújtási vagy befektetési opció. Így tehát nincs alternatív költség és ezért nincs alapja a piaci kamatlábbal való összehasonlításnak. A piacot tulajdonképpen az EU hitelnyújtási tevékenysége önmagában képviseli. Lényegében, mivel az alternatívköltség-opció nem alkalmazható, a piaci ár nem tükrözi hűen az EU hitelnyújtási műveleteinek lényegét. Ezért nem helyénvaló, ha az EU hitelnyújtási tevékenységének valós értékét a kereskedelmi kötvények vagy államkötvények alapján határozzuk meg.

— Továbbá, mivel nincs olyan aktív piac vagy hasonló műveletek, amivel össze lehetne hasonlítani, az EU által az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus, a fizetésimérleg-támogatás és más ilyen jellegű kölcsönök alapján történő hitelnyújtási tevékenységének valós értékelésére alkalmazott kamatlábnak a felszámított kamatlábnak kell lennie.

— Ezenfelül e kölcsönök vonatkozásában, viszonossági jellegükből adódóan kompenzációs hatások érvényesülnek a nyújtott és a felvett kölcsönök között. A nyújtott kölcsön tényleges kamata így megegyezik a kapcsolódó felvett kölcsön effektív kamatlábával. Az Európai Uniónál felmerülő, majd a kölcsön kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül az eredménykimutatásban jelenítik meg.

A pénzügyi instrumentumok kivezetésre kerülnek, ha a befektetések cash flow-ihoz való jogok lejártak vagy azokat átadták, és az EU a tulajdonjoggal járó valamennyi kockázatot és előnyt alapvetően átadta.

Későbbi értékelés

i. Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközöket a későbbiekben valós értéken mutatják ki. Az eredménnyel szemben valós értéken értékelt pénzügyi eszközök kategória valós értéke változásaiból eredő nyereségek és veszteségek az eredménykimutatásban szerepelnek abban az időszakban, amelyben felmerültek.

ii. A kölcsönök és követelések, valamint a lejáratig tartandó befektetések kimutatása amortizált bekerülési értéken történik az effektívkamatláb-módszer alkalmazásával. A felvett hitelekre nyújtott kölcsönök esetén ugyanaz az effektív kamatláb alkalmazandó a nyújtott és a felvett kölcsönökre is, mivel ezek jellemzőiket tekintve back-to-back műveletek, a feltételeik és összegeik közötti különbségek nem lényegesek. Az Európai Uniónál felmerülő, majd a kölcsön kedvezményezettjére továbbterhelt ügyleti költségeket közvetlenül az eredménykimutatásban jelenítik meg.

iii. Lejáratig tartandó befektetések – az EU jelenleg nem rendelkezik lejáratig tartandó befektetéssel.

iv. Az értékesíthető pénzügyi eszközöket a későbbiekben valós értéken mutatják ki. Az értékesíthető pénzügyi eszközök valós értékének változásaiból származó nyereséget és veszteséget a valós értékelés értékelési tartalékában mutatják ki. Az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt eszközök kivezetésekor vagy értékvesztésekor a korábban a valós értékelés értékelési tartalékában megjelenített valósérték-kiigazítások kumulált összegét az eredménykimutatásban jelenítik meg. Az értékesíthető pénzügyi eszközök effektívkamatláb-módszerrel számított kamatát az eredménykimutatásban jelenítik meg. Az értékesíthető tőkeinstrumentumok utáni osztalék megjelenítésére akkor kerül sor, amikor megállapítják az EU osztalékhoz való jogát.

Az aktív piacokon jegyzett befektetések valós értékei az aktuális vételi áron alapulnak. Az EU a nem aktív piacú pénzügyi eszközök (és a tőzsdén nem jegyzett értékpapírok) esetében értékelési technika alkalmazásával állapítja meg a valós értéket. Ilyen technika a szokásos piaci feltételek szerint lebonyolított legutóbbi ügyletek felhasználása, a lényegében megegyező egyéb instrumentumok alapul vétele, a diszkontált cash flow-elemzés, az opciós árazási modellek és a piaci résztvevők által általában alkalmazott egyéb értékelési technikák.

Azokban az esetekben, amikor az aktív piacon jegyzett piaci árral nem rendelkező tőkeinstrumentumokban lévő befektetések valós értékét nem lehet megbízhatóan mérni, akkor e befektetéseket az értékvesztéssel csökkentett bekerülési értéken értékelik.

Pénzügyi eszközök értékvesztése

Az EU minden egyes mérlegfordulónapkor megvizsgálja, hogy egy adott pénzügyi eszköz értékvesztését indokolják-e objektív tények. A pénzügyi eszközre nézve akkor és csak akkor merül fel, illetve számolandó el értékvesztési veszteség, ha objektív bizonyítékai vannak az eszköz kezdeti megjelenítését követően bekövetkezett egy vagy több esemény által eredményezett értékvesztésnek, és a veszteséggel járó esemény(ek) megbízhatóan becsülhető hatással van(nak) a pénzügyi eszköz becsült jövőbeli cash flow-ira.

a) Amortizált bekerülési értéken nyilvántartott eszközök

Ha a kölcsönök és követelések vagy az amortizált bekerülési értéken nyilvántartott lejáratig tartandó befektetések értékvesztésének bekövetkeztére nézve objektív bizonyítékok vannak, a veszteség összege az eszköz könyv szerinti értéke és a pénzügyi eszköz eredeti effektív kamatlábával diszkontált (jövőbeli hitelveszteségeket nem tartalmazó) becsült jövőbeli cash flow-k jelenértéke közötti különbségnek felel meg. Az eszköz könyv szerinti értékét csökkentik, a veszteség összegét pedig az eredménykimutatásban jelenítik meg. Ha a kölcsön vagy a lejáratig tartandó befektetés változó kamatlábú, az esetleges értékvesztések értékelésének diszkont kamatlába a szerződés szerint meghatározott folyó effektív kamatlábnak felel meg. Egy biztosítékkal fedezett pénzügyi eszközből származó jövőbeli cash flow-k becsült jelenértékének kiszámítása figyelembe veszi a biztosíték érvényesítéséből származó cash flow-kat, levonva a biztosíték megszerzésének és értékesítésének a költségeit, akár valószínű a biztosíték érvényesítése, akár nem. Ha az értékvesztés összege egy későbbi időszakban csökken, és a csökkenést objektíven olyan eseményhez lehet kötni, amely az értékvesztés megjelenítése után következett be, a korábban elszámolt értékvesztést az eredménykimutatásban visszaírják.

b) Valós értéken nyilvántartott eszközök

Az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt részesedésszerzések esetén az értékvesztés megállapításakor azt vizsgálják, hogy az értékpapír valós értéke jelentős mértékben, illetve tartósan a bekerülési értéke alá csökkent-e. Ha az értékesíthető pénzügyi eszközöknél bizonyíték van ez utóbbira nézve, a halmozott veszteséget – amely az akvizíciós költség és az eredménykimutatásban az adott pénzügyi eszközzel kapcsolatban korábban megjelenített értékvesztéssel csökkentett aktuális valós érték különbségének felel meg – kivezetik a tartalékokból és az eredménykimutatásban jelenítik meg. Az eredménykimutatásban a tőkeinstrumentumokkal kapcsolatban megjelenített értékvesztések sztornírozása nem az eredménykimutatáson keresztül történik. Ha egy későbbi időszakban az értékesíthető pénzügyi eszközként besorolt adósságinstrumentum valós értéke emelkedik, és a növekedést objektíven olyan eseményhez lehet kötni, amely az értékvesztés megjelenítése után következett be, az értékvesztést az eredménykimutatáson keresztül sztornírozzák.

Kockázatitőke-alapokban lévő befektetések

A kockázatitőke-alapokban lévő befektetéseket értékesíthető pénzügyi eszközökként sorolják be, és ennek megfelelően valós értéken tartják nyilván, a valós érték változásaiból eredő nyereségeket és veszteségeket (az átszámítási különbözeteket is) pedig a valós értékelés értékelési tartalékában kell megjeleníteni. Mivel a kockázatitőke-alapokban lévő befektetéseknek nincsen aktív piacon jegyzett piaci ára, értékelésük egyenként, a bekerülési érték vagy az elszámolható nettó eszközérték közül a kisebbiken történik. A valós értéken történő értékelésből eredő nem realizált nyereségeket a tartalékokban számolják el, a nem realizált veszteségeket pedig értékvesztési szempontból megvizsgálják annak meghatározására, hogy az eredménykimutatásban értékvesztésként, vagy a valós értékelés értékelési tartalékának változásaiként számolják-e el őket.

1.5.6. Készletek

A készleteket a bekerülési érték és a nett