EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2021.12.10. COM(2021) 819 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Az alapvető jogok védelme a digitális korban









2021. évi éves jelentés az Európai Unió Alapjogi Chartájának alkalmazásáról



Az alapvető jogok védelme a digitális korban –



2021. évi éves jelentés az Európai Unió Alapjogi Chartájának alkalmazásáról Tartalom Az alapvető jogok védelme a digitális korban – 2021. évi éves jelentés az Európai Unió Alapjogi Chartájának alkalmazásáról 1. Bevezetés 2. Az Alapjogi Charta EU-n belüli alkalmazásának megerősítésére irányuló új stratégia végrehajtása 3. A Charta mint iránytű az Unió számára a digitális korban 4. Az online tartalommoderálás kihívásainak kezelése 5. Az alapvető emberi jogok védelme mesterséges intelligencia használata esetén 6. A digitális szakadék felszámolása 7. A platform-munkavállalók védelme 8. A digitális megfigyelés felügyelete 9. Közös erővel állítsuk a digitális kort az alapvető jogok szolgálatába



1.Bevezetés Az Európai Unió Alapjogi Chartája erőteljes eszköz, amely az emberi jogok védelmét, előmozdítását és megszilárdítását szolgálja az Unióban. Az alapvető jogok nemcsak indokolatlan beavatkozásokkal szemben védik az embereket, mint a cenzúra vagy a tömeges megfigyelés; hanem azt is lehetővé teszik, hogy az emberek teljes mértékben kihasználhassák jogaikat és lehetőségeiket az életben. Mindig lehet javítani azon, hogy az emberek milyen feltételek között és milyen mértékben élhetnek jogaikkal. A Charta iránymutatásként szolgálhat a szakpolitikai tevékenységek számára az egész Unióban. Minél jobban megismerik az emberek a Chartában biztosított jogokat, és hogy miként támaszkodhatnak ezekre, annál erősebbé válnak. A Covid19-világjárvány próbára tette alapvető jogaink és szabadságaink védelmét és garanciáit. Az alapvető jogok bármely korlátozásának szükségesnek és arányosnak kell lennie. Ezt kívánja meg az Európai Unió Alapjogi Chartája, amely a kötelező erővel bíró uniós jog részét alkotja. A Charta az emberi méltósághoz, a szabadsághoz, az egyenlőséghez és a szolidaritáshoz kapcsolódó jogok széles körének védelmét és előmozdítását írja elő, és minden nemzeti bíróság alkalmazhatja olyan esetekben, ahol az uniós jog végrehajtásáról van szó, vagy az uniós jog lényeges a jogerős ítélet szempontjából.

2009 óta a Charta ugyanolyan jogi erővel bír, mint a Szerződések, amelyek az uniós szabályozás alapját képező elsődleges uniós jogot alkotják. Az európai intézmények tevékenységük során kötelesek a Chartával összhangban eljárni, és az uniós tagállamokat is köti az uniós jog végrehajtásakor. Mikor kötelesek a tagállamok a Chartával összhangban eljárni? – Ha a tagállamok a Tanácsban, illetve az Európai Parlamenttel új uniós jogszabályok elfogadásáról állapodnak meg, az ilyen szabályozást gyakran a közösségi jogszabályt végrehajtó nemzeti intézkedésekkel kell érvényre juttatni. – Ha a tagállamok jogszabályokat fogadnak el vagy módosítanak egy olyan kérdésben, amelynél az uniós jog konkrét kötelezettségeket ír elő, a tagállami jogszabályok nem lehetnek ellentétesek az uniós joggal, így a Chartával sem, mivel az ilyen jogalkotási intézkedés az uniós jog végrehajtásának minősül. – Az EU finanszírozási programjait uniós jogszabályok rögzítik. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy ezeket a pénzeket az adott jogszabályban foglaltaknak megfelelően költsék el. Amikor finanszírozási programot hajtanak végre, az uniós jogot hajtják végre. – A tagállamok nem hajtanak végre uniós jogot, ha olyan területen fogadnak el vagy módosítanak jogszabályt, amelyen az EU nem rendelkezik hatáskörrel és nem áll fenn uniós jogszabály. Ilyen esetekben a Charta sem köti őket. Azonban számos, a Chartában rögzített alapvető jogot a nemzeti alkotmányok és ítélkezési gyakorlat, valamint az emberi jogok európai egyezménye is rögzíti, amelynek valamennyi uniós tagállam részese. Annak érdekében, hogy mindenki jobban megismerje a Chartát, az Európai Bizottság 2010 óta jelentéseket tesz közzé az alkalmazásáról. Ez a kiadás most, elsőként, az Alapjogi Charta EU-n belüli alkalmazásának megerősítésére irányuló stratégiában (a továbbiakban: a Charta stratégia) bejelentett új megközelítést követi. Az éves jelentés mostantól egy konkrét, az uniós jog által szabályozott témára összpontosít, és mélyrehatóbban vizsgálja a tagállamok e téren bevált gyakorlatait, valamint a kihívásokat, amelyekkel szembesülnek. Így lehetővé válik a rendszerszintű fejlemények feltárása és annak szemléltetése, hogy a különböző jogok miként hatnak egymásra, valamint hogy a politikai, társadalmi és gazdasági fejlemények egyszerre több jogot is érinthetnek. A 2021. évi jelentés témája az alapvető jogok védelme a digitális korban, összhangban az Európai Bizottság által a digitális átállásra fektetett stratégiai hangsúllyal. Milyen információk alapján készült a jelentés? A jelentés a következők alapján készült: – hozzájárulások az uniós tagállamoktól, amelyek felkérést kaptak arra, hogy saját nemzeti nézőpontjukból nyújtsanak információt; – célzott konzultáció az alapvető jogok területén tevékenykedő európai civil társadalmi szervezetek ernyőszervezeteivel; valamint – uniós ügynökségek jelentései, különösen az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének (FRA) alapvető jogokról szóló éves jelentései, amelyek külön szakaszban foglalkoznak az alapvető jogok és a digitalizáció kérdésével. 2.Az Alapjogi Charta EU-n belüli alkalmazásának megerősítésére irányuló új stratégia végrehajtása A Bizottság 2020-ban elfogadott Charta stratégiája biztosítani kívánja, hogy a Chartában rejlő lehetőségek teljes mértékben érvényesüljenek, és ezáltal az alapvető jogok mindenki számára valósággá váljanak. A tagállamok teljes mértékű támogatását élvező Charta stratégia meghatározza az alapvető jogokkal kapcsolatos közös munka uniós kereteit a következő 10 évre . A Charta stratégiában felvázolt célok megvalósítását vezérlő négy prioritást az alábbiakban ismertetjük. 2.1A Charta hatékony végrehajtásának támogatása és nyomon követése a tagállamokban A nemzeti és helyi közigazgatások, parlamentek és bűnüldöző hatóságok központi szerepet játszanak a Charta szerinti jogok előmozdításában és védelmében, valamint a civil társadalmi szervezetek és a jogvédők számára kedvező környezet megteremtésében. A Bizottság szorosan együttműködik a tagállamokkal annak érdekében, hogy segítse őket az uniós jog és szakpolitikák hatékony, a Chartával teljes összhangban történő végrehajtásában. A Bizottság emellett támogatja a tagállamokat az uniós finanszírozású programok Chartával összhangban történő végrehajtásában is. A közös rendelkezésekről szóló rendelet meghatározza az egyes uniós alapok felhasználása során betartandó szabályokat. Hatékony mechanizmusok létrehozását és alkalmazását írja elő a tagállamok számára annak biztosítása érdekében, hogy az uniós finanszírozású programok a Chartával összhangban valósuljanak meg; ilyen mechanizmus például a monitoringbizottság felé történő jelentéstétel a Chartával kapcsolatos panaszok esetén, vagy ha az alapokból támogatott műveletek a Chartába ütköznek. A Bizottság a továbbiakban is technikai segítséget nyújt a tagállamoknak annak biztosítása érdekében, hogy az uniós alapokból támogatott programokat a Chartával összhangban alakítsák ki és hajtsák végre. Egy külön finanszírozási rendszer, a Polgárok, egyenlőség, jogok és értékek program (CERV) keretében a Bizottság új lehetőségeket teremtett a nemzeti, regionális és helyi hatóságok számára, hogy az értékek kultúráját előmozdító és a Chartával kapcsolatos ismereteket bővítő projektek finanszírozásban részesüljenek . A városok fontos szerepet játszanak az értékek kultúrájának előmozdításában és az alapvető jogok védelmében. Több város is csatlakozott az „emberi jogok városainak” hálózatához, beépítve az alapvető jogokat politikai döntéshozatalába. 2021. októberi alapjogi fórumán az FRA jelentést adott ki „Emberi jogok az EU-ban: A jogok helyi megerősítését szolgáló keret” címmel . A keret olyan eszközöket foglal magában, amelyek a polgármestereket, a helyi önkormányzatokat és közigazgatási szerveket, valamint az alulról szerveződő szervezeteket segítik abban, hogy az emberi jogi normákat beépítsék munkájukba. A 2020–2025-ös időszakra vonatkozó, rasszizmus elleni uniós cselekvési terv folytatásaként a Bizottság 2021 novemberében útjára indította a befogadás és sokszínűség európai fővárosa(i) díjat. Ez azokat a bevált gyakorlatokat jutalmazza, amelyek más európai városok és régiók számára is inspirációként szolgálhatnak arra, hogy lakosaik számára sokszínűbb és befogadóbb környezetet teremtsenek.

A Charta alkalmazásával kapcsolatos együttműködés és információcsere további elősegítése érdekében a Bizottság stratégiájában felhívta a tagállamokat, hogy jelöljenek ki egy Chartával foglalkozó kapcsolattartót. Eddig 17 tagállam jelölt ki ilyen kapcsolattartót. Fontos szerepük van a Chartával kapcsolatos ismeretekre vonatkozó információk és bevált gyakorlatok terjesztésében, valamint az adott ország kapacitásépítési erőfeszítéseinek összehangolásában. Munkájukkal hozzájárulnak az európai igazságügyi portál 2021 decemberében elindított új oldalához, amely a Chartával kapcsolatos bevált tagállami gyakorlatokat gyűjti egybe . A Szerződések őreként a Bizottság konkrét lépéseket tett – például kötelezettségszegési eljárások indításával – annak érdekében, hogy biztosítsa a Chartában rögzített jogok tiszteletben tartását azokban az esetekben, amikor az uniós jogot végrehajtó nemzeti jogszabályok vagy gyakorlatok sértik ezen jogokat. A Bizottság különösen az alábbi jogok tiszteletben tartásának biztosítása érdekében járt el: ·a nem kormányzati szervezetek egyesülési szabadsága és támogatóik személyes adatainak védelméhez való joga, ·a tudományos élet szabadsága, ·a véleménynyilvánítás szabadsága és a médiapluralizmus, ·emberi méltóság, ·a magánélet tiszteletben tartásához való jog, ·a mindenkit – így az LMBTIQ-személyeket is – megillető jog, hogy ne érje hátrányos megkülönböztetés nemi hovatartozása és szexuális irányultsága alapján. A Bizottság valamennyi tagállamban nyomon követi a Covid19-világjárvány idején hozott vészhelyzeti intézkedéseket és azoknak különösen a jogállamiságra, az alapvető jogokra és az uniós jog egyéb rendelkezéseinek való megfelelésre gyakorolt hatását, amint ezt a 2021. évi jogállamisági jelentés és annak országokra vonatkozó fejezetei bemutatják. 2.2A civil társadalmi szervezetek, jogvédők és igazságügyi szakemberek szerepvállalásának megerősítése Az alapvető jogok, a demokrácia és a jogállamiság előmozdításában és védelmében a civil társadalmi szervezetek és a független nemzeti emberi jogi szervek kulcsfontosságú partnerek az uniós intézmények és a tagállamok számára. Elengedhetetlenül szükségesek ahhoz, hogy az emberek több ismerettel rendelkezzenek jogaikról, és hatékony jogvédelemben részesüljenek. Ezen szervezetek számára lehetővé kell tenni, hogy támogató környezetben, indokolatlan szabályozási korlátozásoktól, finanszírozási akadályoktól vagy akár lejárató kampányoktól mentes környezetben működhessenek, és erősíthessék kapacitásaikat is. Néhány tagállam még mindig nem rendelkezik teljeskörűen működő nemzeti emberi jogi intézményekkel, amelyek biztosítják a kormány és a civil társadalom közötti kulcsfontosságú kapcsolatot . A tagállamok felkérést kapnak, hogy hozzanak létre ilyen intézményeket, és biztosítsák számukra a teljes függetlenségben végzett munkához szükséges erőforrásokat. A Bizottság szoros figyelemmel kíséri a civil társadalmi szervezetek helyzetét és éves jogállamisági jelentésében beszámol a civil társadalom működési keretével kapcsolatos fejleményekről. A 2021. évi jogállamisági jelentés megállapítja, hogy a Covid19-világjárvány a civil társadalmi szervezetek működésére nemcsak a mozgás szabadsága és a gyülekezési jog korlátozása miatt, hanem finanszírozási szempontból is hatott. A jelentés szerint a civil társadalmat általában csak szűk körben vonták be a Covid19-cel kapcsolatos járványügyi intézkedések kidolgozásába és végrehajtásába. A 2020. évi jogállamisági jelentés olyan intézkedéseket is azonosított, amelyek korlátozták a civil társadalmi szervezetek véleménynyilvánítási szabadságát. Az FRA által gyűjtött adatok szerint sok civil társadalmi szervezet úgy véli, hogy 2020 márciusa óta a pandémia összefüggésében hozott nemzeti intézkedések hátrányosan hatottak tevékenységeikre. Miközben arról számoltak be, hogy megnőtt az igény szolgáltatásaik iránt, legtöbbjük nehezen volt képes fenntartani e szolgáltatásokat. A gyakorlati nehézségek között említették a tevékenységek törlését, a munkatársakra gyakorolt pszichológiai hatást és az önkéntes hozzájárulások visszaesését. A Bizottság továbbá célzott finanszírozással támogatja a jogvédőket és a civil társadalmi szervezeteket, például az uniós értékek védelmére és előmozdítására irányuló pályázati felhívás révén, amely teljes mértékben a kis és helyi civil társadalmi szervezeteket célozza meg, és a 2021–2022-es időszakban 51 millió EUR folyósítását biztosítja . Külön pályázati felhívás jelent meg a Charta alkalmazásával kapcsolatos jogviták és kapacitásépítés támogatására 2 millió EUR értékben . A Bizottság emellett előmozdítja a kapacitásépítést és a Chartával kapcsolatos tudatosságot a bírák és más igazságügyi tisztviselők számára. 2020 decemberében a Bizottság új európai igazságügyi képzési stratégiát fogadott el a 2021 és 2024 közötti időszakra , 2021 márciusában pedig pályázati felhívást tett közzé az igazságügyi képzéssel – beleértve az egyik fő prioritásként megjelölt alapvető jogokkal – kapcsolatos projektek támogatására . Több, a Chartával kapcsolatos igazságügyi képzési projekt végrehajtásására került sor a Bizottság társfinanszírozásával a 2014–2020-as Jogérvényesülés program keretében. Az alapvető jogokról szóló igazságügyi képzési anyagok a 2020 decemberében elindított platformon érhetők el igazságügyi szakemberek számára . 2.3Az Alapjogi Charta maradéktalan kihasználása az uniós döntéshozatalban Az uniós intézményeknek, szerveknek, hivataloknak és ügynökségeknek tevékenységük során a Chartával összhangban kell eljárniuk. A Bizottság fokozza a Chartának való megfeleléssel kapcsolatos belső kapacitását, és aktualizálja a minőségi jogalkotás eszköztárát, beleértve az alapvető jogok hatásvizsgálatokban való figyelembevételéről szóló 2011-es iránymutatást. Emellett külön képzés kialakításán dolgozik a Chartával kapcsolatban, valamint egy e-tanulási eszközt fejleszt, amelynek segítségével a személyzet képes lesz felmérni a Bizottság politikáinak és jogalkotási javaslatainak az alapvető jogokra gyakorolt hatását. Az e-tanulási eszköz nyilvánosan hozzáférhető lesz, és a minőségi jogalkotás aktualizált eszköztárával és iránymutatásával együtt hasznos forrásként szolgálhat más uniós intézmények, valamint a tagállamok jogalkotói és politikai döntéshozói számára is. A Bizottság készen áll támogatni az Európai Parlamentet és a Tanácsot annak biztosítása érdekében, hogy munkájuk során hatékonyan alkalmazzák a Chartát. 2.4Az emberek tudatosságának növelése E jelentés elfogadásával párhuzamosan a Bizottság figyelemfelkeltő kampányt indít a Chartáról, az emberek tájékoztatása céljából az őket megillető jogokról és arról, hová fordulhatnak jogaik sérülése esetén. A kampány megvalósítására online, médiaeseményeken és közösségi médián keresztül, a #RightHereRightNow címke használatával kerül sor. Konkrét jogokra fog összpontosítani, így például a megkülönböztetésmentességre és az egyenlőségre, a gyermekek jogaira, a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságára, valamint a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz fűződő jogra. Az ismeretterjesztésben olyan kulcsfontosságú partnerek is részt vesznek, mint a civil társadalmi szervezetek, a nemzeti emberi jogi intézmények és szervek, az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége és más uniós szervek és ügynökségek. Kapcsolódni fog más, jogokkal foglalkozó tájékoztató kampányokhoz, valamint az Európa jövőjéről szóló konferenciához is. A Bizottság emellett az EU valamennyi hivatalos nyelvére lefordította az Europa honlapon belül a Chartának szentelt weboldalát , és elindította az európai igazságügyi portál új változatát, amely információkat tartalmaz a Charta alkalmazásáról és arról, hová lehet segítségért fordulni. 3.A Charta mint iránytű az Unió számára a digitális korban

Az Európai Bizottság számára elsődleges cél, hogy a digitális átállás oly módon valósuljon meg, ami mindenki számára előnyökkel jár, és amelyből senki sem marad ki. Napjainkra szinte észre sem vehető a különbség azok között, amit egykor „offline” és „online” világként ismertünk. A gyorsan változó digitális környezetben emiatt több szempontból is kihívást jelent az alapvető jogok tiszteletben tartásának biztosítása. A társadalom minden területét egyre nagyobb méretekben áthatja a digitális technológia, amely sokféleképpen, gyakran előnyös módon alkalmazható. A digitális megoldások előmozdítják a tudományos kutatást, növelik az ipari termelést, megkönnyítik a fenntarthatóságra való átállást, a szolgáltatások széles körét teszik lehetővé, és mára a kommunikáció fő csatornáit jelentik a magán- és a közszférában egyaránt. Több lehetőséget teremtenek arra, hogy az emberek részt vegyenek a demokratikus diskurzusban, és bármely témáról tájékozódhassanak. A mesterséges intelligenciára épülő rendszerek különösen alkalmasak az innováció és a jólét előmozdítására, és az egyének az élet minden területén, például az egészségügy, a fordítás vagy a döntéshozatal támogatása terén is élhetnek ezekkel az eszközökkel. A digitális automatizálás hatékonyabbá teszi a munka megszervezését, és korábban nem tapasztalt szintű koordinációt tesz lehetővé. Az emberi tevékenységekre és ezek hatásaira vonatkozó adatgyűjtés pedig segít a világ megértésében és alakításában. Ugyanakkor bizonyos technológiai alkalmazások azzal a kockázattal járnak, hogy korlátozzák az alapvető jogok által biztosított védelem hatékonyságát. A jogellenes tartalmak – például a gyűlöletbeszéd és a gyermekek szexuális bántalmazását ábrázoló anyagok – terjedése veszélyezteti az áldozat méltósághoz való jogát, a dezinformáció terjedése pedig aláássa a demokratikus diskurzust és az információhoz való hozzáféréshez fűződő jogunkat. Amennyiben a folyamatok, sőt akár a döntések is automatizáltak, nehéz az átláthatóságot és az elszámoltathatóságot biztosítani az eredmények tekintetében, például amikor a munka elosztásáról összetett szoftver alapján döntenek. Ha az információ nem áll rendelkezésre vagy nehezen beszerezhető, nehéznek bizonyulhat az alapvető jogok megsértésének értékelése és jogorvoslata. Minél inkább külső tényezőkre (adatokra, emberektől vagy más rendszerektől származó információkra) támaszkodik az automatizált eszköz az eredményhez, annál nehezebb biztosítani, hogy egy ilyen eszköz ne legyen eleve jogsértő; például egyes, végső soron akár a munkahelyi döntéshozatalt is befolyásoló „beépített” előítéletek miatt. Minél több adatot gyűjtenek az emberekről, annál könnyebb őket nyomon követni és a magánéletüket megsérteni. Az egyén erejét a nagy szervezetekkel szemben továbbá gyengíthetik a hálózati hatások, például az online piactereken vagy munkaközvetítő platformokon, ahol az emberek kevés alkupozícióval vagy szervezkedési lehetőséggel rendelkeznek. Ugyanakkor a közösségimédia-platformokat a gyűlölet és a jogellenes tartalmak terjesztésére is használják, példa erre a jogellenes gyűlöletbeszédek, a gyermekek szexuális bántalmazását ábrázoló anyagok vagy terrorista tartalmak terjesztése. Ezen túlmenően még sok a teendő annak érdekében, hogy mindenki részesülhessen ezen új és hasznos eszközök előnyeiből – ott is, ahol az internet-hozzáférés, a berendezések vagy az eszközök használatára vonatkozó ismeretek szűkösen állnak rendelkezésre. Ezek a kihívások a körülményektől függően külön vagy együttesen is jelentkezhetnek. Erősíthetik egymást, és egyszerre több alapvető jogot is érinthetnek, amit figyelembe kell venni e kihívások kezelése során. Ezen jelentés néhány kulcsfontosságú szempontot mutat be, amelyek tekintetében a digitális technológia alkalmazása miatt az alapvető jogokat érintő kihívásokkal kell szembenéznünk. Rámutat, mely jogok érintettek az adott összefüggésben, hogyan alakul a helyzet az uniós tagállamokban, és a tagállamok és az Európai Bizottság miként használják fel a Chartát a különböző kihívások leküzdésére, valamint az emberi jogok védelmére és előmozdítására. 4.Az online tartalommoderálás kihívásainak kezelése Az online közvetítők, mint például a közösségimédia-platformok, fontos szerepet játszanak minden ember életében, és az egyének, a közigazgatási szervek és a vállalkozások közötti interakció új formáit segítik elő. Használatuknak köszönhetően jelentősen megszaporodott az emberek rendelkezésére álló információk mennyisége, az embereknek több lehetősége nyílik a véleménynyilvánítás szabadságához és a tájékozódáshoz fűződő jogaik gyakorlására, egyben több tér alakult ki az egyének és a civil társadalom online aktivizmusa és gyülekezése számára is. A nagy platformok, amelyek átveszik a városi főtér funkcióját ·Egyes online platformok olyan fontossá váltak az információcsere támogatásában, hogy jelentős szerepet játszanak a demokratikus diskurzusban is. ·Mivel az EU lakosságának több mint fele – a 16–24 évesek körében mintegy 90 % – használ közösségi médiát, e platformok kialakítása és standardjai messzeható társadalmi hatásokat fejtenek ki. ·Az emberek számára elérhető online információk és vélemények kialakításában jelentős szerepet játszanak azok az eszközök és mechanizmusok, amelyeket e platformok a tartalom moderálására használnak, és amelyekkel arra ösztönzik az embereket, hogy minél több időt töltsenek szolgáltatásuk igénybevételével. ·A nagy platformokon megjelenő jogellenes tartalmak kezelése valódi kihívást jelent, mivel e platformok úgy váltak az információcsere nyilvános tereivé, hogy mindeközben jogilag nem viselnek felelősséget a közérdek szempontjából. Ugyanakkor az online platformok használata felerősíti az olyan társadalmi problémákat, mint a polarizáció vagy a jogellenes tartalmak terjesztése, amelyek gyakran jelentősen hátráltatják az alapvető jogokat, például a gyermekek jogainak védelmét, a fogyasztóvédelmet, az információk fogadásának és közlésének szabadságát, valamint a szellemi tulajdon védelmét. Az önmagában nem jogellenes online tartalmak – például a dezinformáció és az összeesküvés-elméletek – terjedésének nagyságrendje és sebessége befolyásolhatja a demokratikus diskurzust, az intézményekbe vetett bizalmat, valamint – amint azt a Covid19-világjárványt követően láthatjuk – az egészséget, a biztonságot és az egyenlő bánásmódot is. A demokrácia számos kihívás elé néz az Unióban, többek között a populizmus, egyre inkább polarizált politikai viták és a demokratikus folyamatokba vetett közbizalom gyengülése a dezinformáció miatt. Ezeket a jelenségeket tovább súlyosbítja harmadik országok vagy magánérdekek összehangolt beavatkozása a választásokba, a dezinformáció terjesztése, valamint a célzott politikai reklámok átláthatóságának és elszámoltathatóságának hiánya. Aggályok merültek fel azzal kapcsolatban is, hogy bizonyos csoportok – például a fiatalok, az idősek vagy a fogyatékossággal élők – magukra maradnak, vagy nem vonják be őket kellőképpen. Az etnikai kisebbségek, köztük a roma közösségek, az LMBTIQ-személyek és a nők a megfélemlítéstől, fenyegetéstől, zaklatástól és gyűlöletbeszédtől való félelem miatt – eltérő mértékben és a körülményektől függően – vonakodnak politikai szerepet betölteni. Ilyen körülmények között az alapvető jogok védelmére irányuló intézkedések közvetlenül hozzájárulnak az uniós megőrzéséhez egy fenntartható, egyenlő, demokratikus és részvételen alapuló társadalom számára, amelyben a tolerancia, a megkülönböztetésmentesség és a pluralizmus érvényesül. A véleménynyilvánítás szabadsága – online formájában is – minden demokrácia központi elemét képezi. A tartalommoderálással és az online közvetítőknek a szolgáltatásaikon megjelenő tartalmakért viselt felelősségével kapcsolatos jogalkotási vagy nem jogalkotási intézkedéseknek figyelembe kell venniük, hogy a szólásszabadsághoz való jog magában foglalja a kritikusnak, sértőnek, bántónak vagy ellentmondásosnak tekinthető elképzelések kifejezéséhez való jogot, valamint azt, hogy a szólásszabadsághoz való jog csak nagyon szigorú feltételek mellett korlátozható, többek között az olyan állítólagosan jogellenes tartalmak terjesztése tekintetében, mint a gyűlöletbeszédek. Az Emberi Jogok Európai Bírósága azonban azt is egyértelművé tette, hogy az államoknak lehetősége van, sőt, kifejezett kötelessége lehet fellépni minden olyan megnyilvánulás ellen, amely egy bizonyos etnikumhoz vagy valláshoz tartozó személyek vagy csoportok ellen irányuló gyűlöletet terjeszt, ösztönöz, elősegít vagy igazol. A legtöbb esetben a dezinformáció és a félretájékoztatás nem jogellenes, bármennyire is zavarba ejtő vagy sértő lehet. Míg a véleménynyilvánítás szabadsága által védett beszéd esetében az állam elsődleges kötelezettsége, hogy tartózkodjon a beavatkozástól és a cenzúrától, az államnak tevőleges kötelezettsége, hogy kedvező környezetet biztosítson a befogadó és pluralista nyilvános vitához, különösen a választások kapcsán és a média szabadságának gyakorlása érdekében. Ezen intézkedések túlmutatnak a tartalommoderálás területén, és alapvető oktatási és tájékoztatási tevékenységekhez kapcsolódnak. A magánszereplők, így az online platformok is maguk határozzák meg saját szerződési feltételeiket és üzleti modelljüket, a szerződéskötés szabadságához és a vállalkozáshoz való jogaik gyakorlása keretében, anélkül, hogy állami utasításokat követnének az általuk tárolni kötelező tartalom fajtájára vonatkozóan. Márpedig ebben az összefüggésben olyan intézkedéseket hozhatnak, amelyek jelentős hatással vannak a felhasználókra és jogaikra. Az efféle magánjellegű döntésekkel szemben nem mindig áll rendelkezésre olyan jogorvoslati lehetőség, amely biztosítaná, hogy a döntések egyensúlyban legyenek az egyének jogaival és jogos érdekeivel, valamint bizonyos fokú kiszámíthatóságot teremthetne. Amennyiben az online platformok túlzottan élnek a jogszerű tartalmak eltávolításának eszközével, jelentősen korlátozhatják a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságát. 4.1A tagállamok helyzete Az ezen jelentéshez kapcsolódóan folytatott célzott konzultáció során a civil társadalmi szereplők beszámoltak azokról a problémákról, amelyeket bizonyos jogellenes online tartalmak okoznak a tagállamokban, mint például a mások jogainak védelme érdekében tevékenykedők elleni lejárató kampányok és támadások. Beszámolók szerint ezek aránytalan mértékben irányulnak nők – különösen a színes bőrű nők vagy olyan kiszolgáltatott csoportokhoz tartozók, mint a migránsok és a romák –, valamint az LMBTIQ-személyek ellen. Az online platformokat használó gyermekek nem megfelelő, káros és erőszakos tartalmaknak, valamint online ragadozóknak vannak kitéve, ami egyben a gyermekcsábítás és a szélsőséges csoportokba toborzás kockázatát is növeli. Beszámolók szerint fokozódott az interneten keresztül a gyermekek elleni szexuális erőszak, például a gyermekek szexuális bántalmazását ábrázoló anyagok iránt megnövekedett kereslet miatt. A civil társadalmi szervezetek ugyancsak problémának tartották a dezinformációt, amely hatással van az egészségre és a biztonságra, valamint számos tagállamban a demokratikus diskurzusra. Széles körben aggodalmakat ébreszt az átláthatóság hiánya (címkék, megosztás-értesítések, kitettségi értesítések), valamint a hamis vagy félrevezető tartalmakkal kapcsolatos médiatudatosság hiánya. Az egyre nagyobb teret nyerő és ezáltal fenyegetésként érzékelt jogellenes tartalmak és dezinformáció mellett a megkérdezett civil társadalmi szervezetek felhívták a figyelmet a véleménynyilvánítás szabadságára gyakorolt hatásokra is azokban az esetekben, amikor az ilyen fenyegetések kezelésére nem megfelelően beállított moderálási szabályokat alkalmaznak. A civil szervezetek jelezték, hogy az online térben egyes hangok elhallgattatása érdekében visszaélések történnek a szerzői jogok védelmére hivatkozva, és egyének elnyomására használják fel a rágalmazásról vagy a terrorizmus dicsőítéséről szóló törvényeket. A túlzott mértékű tartalomeltávolítás és az egyebek mellett kisebbségektől is származó nyilatkozatok és vélemények elhallgattatása révén a véleménynyilvánítás szabadságára gyakorolt indokolatlan hatásokkal kapcsolatban aggályokat vetett fel az automatizált tartalommoderáló rendszerek csekély pontossága – különösen olyan tartalmak esetében, ahol a jogszerűség megítélése erőteljesen függ a megfelelő kontextusba helyezéstől. Kutatók és a célzott konzultációban résztvevők szerint a demokratikus diskurzust torzíthatja a felhasználók számára történő tartalom-megjelenítések személyre szabásához használt algoritmusok alkalmazása is, mivel ez gyakran a reklámbevételek növelésére irányul, és nem az a cél vezérli, hogy a nyilvánossághoz közérdekből megbízható információkat juttassanak el. Egyes visszaélést bejelentő személyek a sajtóban hasonló állításokat fogalmaztak meg a felhasználók által látott tartalmak testre szabására használt algoritmusok káros hatása kapcsán. Azon túl, hogy az ilyen eszközrendszerek használata milyen hatással van az alapvető emberi jogokra, a célzott konzultáció válaszadói szerint ezeket gyakran nem átlátható módon vagy nem teljesen átláthatóan alkalmazzák, és alig van elszámolási kötelezettség az eredmények tekintetében.

Több uniós tagállam is szabályozta a területén létesített digitális szolgáltatásokat. E jogszabályokkal azt kívánják biztosítani, hogy a szolgáltatók bizonyos eljárási szabályokat kövessenek azokban az esetekben, amikor a felhasználók vagy hatóságok jogellenes tartalmakat jelentenek. Egyes szabályok a jogellenes tartalmak bizonyos kategóriáival, például a szerzői jogok megsértésével vagy a jogellenes gyűlöletbeszéddel foglalkoznak. E jogszabályok pontos követelményei azonban gyakran számos ponton eltérnek egymástól, mint például: ·a jogellenes tartalom bejelentéséhez szükséges információk, ·az érintett tartalmat közzétevők válaszadási lehetősége, ·a szolgáltatók számára válaszadásra rendelkezésre álló időkeret, ·a visszaélésszerű bejelentések ellen lehetséges kötelező erejű intézkedések, vagy ·a vitás esetek független harmadik fél elé terjesztésének lehetősége tekintetében. A gyűlöletbeszédet jelentő és a terrorista tartalmak terjedésével kapcsolatos növekvő aggodalmakra tekintettel a közelmúltban több tagállam további szabályokat fogadott el, javasolt vagy tervez elfogadni, különös tekintettel a jogellenes online tartalom bizonyos kategóriáira, és néha az ország területén kívül letelepedett szolgáltatókra vonatkozóan is. Jelentős jogi széttagoltság áll fenn azonban abból fakadóan, hogy a tagállamok önállóan igyekeznek a jogellenes online tartalmakat kezelni és a véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozóan különféle biztosítékokat kialakítani. Több tagállam, valamint a Tanács és az Európai Parlament is jelezte, hogy ezekre a közös problémákra uniós szintű megoldást kell találni. Emellett több tagállam megjegyezte, hogy a nemzeti hatóságok közötti határon átnyúló együttműködés hiánya gátolja a határokon átnyúló online platformok hatékony felügyeletét . 4.2Az uniós szakpolitikai válasz A tagállamok felhívásai alapján számos ágazati kezdeményezést fogadtak el uniós szinten különböző jellegű jogellenes online tartalmak kezelésére, amelyek egyben az alapvető jogok védelmét is garantálják, például a terrorizmus, a gyermekek szexuális bántalmazása, a gyűlöletre és erőszakra uszítás, az emberkereskedelem, a nem biztonságos termékek és a szerzői jogok megsértése kapcsán. Az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv Az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló felülvizsgált irányelvet 2018-ban fogadták el. Az irányelv intézkedéseket tartalmaz a kiskorúak olyan audiovizuális tartalmakkal és kereskedelmi közleményekkel szembeni védelmére, amelyek fizikai, értelmi vagy erkölcsi károsodást okozhatnak számukra. A tagállamoknak biztosítaniuk kell továbbá, hogy az audiovizuális médiaszolgáltatások ne tartalmazzanak erőszakra vagy gyűlöletre uszítást az Európai Unió Alapjogi Chartájának 21. cikkében felsorolt alapokon. Az irányelv átültetésének határideje 2020. szeptember 19. volt. 2020 novemberében a Bizottság kötelezettségszegési eljárást (felszólító leveleket) indított 23 tagállammal szemben, amelyek nem ültették át az irányelvet, így több tagállamban a következő évben került rá sor. 2021 szeptemberében a Bizottság egy második figyelmeztetést (indokolással ellátott véleményt) küldött kilenc tagállamnak a teljes átültetés bejelentésének elmulasztása miatt. Az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló felülvizsgált irányelv végrehajtása nemcsak a piaci szereplők, hanem az egyének (köztük a nézők és a kiskorúak) számára is alapvető fontosságú. Irányelv a digitális egységes piacon a szerzői jogról A szerzői jogokról szóló irányelvet 2019 áprilisában fogadták el, és célja annak biztosítása, hogy a jogosultak méltányos díjazásban részesüljenek műveik felhasználásáért. Ezáltal egyensúlyt teremt az olyan versengő alapjogok között, mint a szellemi tulajdonhoz való jog, a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadsága, a tudomány szabadsága, valamint az oktatáshoz és a kulturális sokszínűséghez való jog. Az irányelv a szerzői jog alóli kötelező kivételeket vezet be, amelyek védik az online tartalommegosztó szolgáltatásokra tartalmat létrehozó és feltöltő felhasználók véleménynyilvánítási szabadságát. Az irányelv előírta a Bizottság számára, hogy szervezzen párbeszédet az érdekelt felekkel az online tartalommegosztó szolgáltatók és a jogosultak közötti együttműködés bevált gyakorlatainak megvitatása céljából, különös tekintettel az alapjogok egyensúlyának szükségességére, valamint a kivételek és korlátozások alkalmazására. E párbeszédet követően az irányelv 17. cikkének egységes alkalmazása érdekében a Bizottság 2021 júniusában iránymutatást fogadott el, amely új szabályokat állapít meg a védett tartalmak online tartalommegosztó szolgáltatások általi felhasználására vonatkozóan . Az iránymutatás gyakorlati útmutatóként szolgál a 17. cikk főbb rendelkezéseihez, támogatva a piaci szereplőket abban, hogy jobban meg tudjanak felelni az irányelven alapuló nemzeti jogszabályoknak, és figyelembe veszi a tagállamoktól és az érdekelt felektől kapott véleményeket. A jogellenes rasszista és idegengyűlölő gyűlöletbeszéd felszámolására vonatkozó magatartási kódex 2016-ban a Bizottság és a főbb online platformok önkéntes magatartási kódexet írtak alá annak biztosítása érdekében, hogy a jogellenes rasszista és idegengyűlölő gyűlöletbeszédre vonatkozó bejelentések kivizsgálása gyorsan megtörténjen, nemcsak az érintett vállalatok saját szerződési feltételei alapján, hanem a rasszista és idegengyűlölő gyűlöletbeszédet büntetni rendelő uniós jog végrehajtására használt tagállami jogszabályokra figyelemmel is. A magatartási kódex betartását rendszeresen ellenőrzik. Jó eredményeket mutat, továbbá előmozdította az online platformok, a tagállamok és a civil társadalom együttműködésén alapuló megközelítést a magas színvonalú tartalommoderálás érdekében olyan esetekben, ahol a vitatott tartalom kulturális, nyelvi és történelmi hátterének mélyreható ismeretére van szükség. Ajánlás az újságírók és egyéb médiaszakemberek biztonságáról A gyűlöletre való online uszítás, a fizikai erőszakkal való fenyegetés, valamint a kiberbiztonsági kockázatok és az illegális megfigyelések miatt a biztonság komoly aggodalomra ad okot az újságírók körében. Az Európai Bizottság 2021. szeptember 16-án ajánlást adott ki az újságírók védelmének, biztonságának és szerepvállalásának biztosításáról. Az ajánlás arra ösztönzi a tagállamokat, hogy mozdítsák elő az együttműködést az online platformok és az olyan szervezetek között, amelyek szakértelemmel rendelkeznek az újságírókkal szembeni fenyegetések kezelésében, például azáltal, hogy ösztönzik az újságírók megbízható bejelentőkként betöltött szerepét. Az újságírók és más médiaszakemberek nemcsak a gyűlöletre való online uszítás és a fizikai erőszakkal való fenyegetés célpontjai, hanem illegális megfigyelés alatt is lehetnek, és az ajánlás rámutat arra, hogy az illetékes nemzeti kiberbiztonsági szerveknek kérésre segíteniük kell a kiberbiztonsági kriminalisztikai nyomozók szolgáltatásainak igénybevételében azokat az újságírókat, akik annak megállapítását kérik, hogy eszközeiket vagy online felhasználói fiókjukat veszélyeztetik-e rosszindulatú szereplők. A tagállamoknak elő kell mozdítaniuk a kiberbiztonságban illetékes hatóságok és a médiaágazat közötti rendszeres párbeszédet, különösen a kibertudatosság és a digitális készségek újságírók körében történő előmozdítása céljából. Rendelet az online terrorista tartalom terjesztésével szembeni fellépésről A biztonság célkitűzése nem ütközik az alapvető jogok tiszteletben tartásának céljával, sőt, összefér azzal és kiegészíti azt. Mind az online, mind a fizikai környezet biztonsága megköveteli a jogellenes online tartalmak elleni küzdelmet. A terrorista tartalmak eltávolításának biztosítása érdekében az Európai Parlament és a Tanács 2021-ben rendeletet fogadott el az online terrorista tartalom terjesztésével szembeni fellépésről. A rendelet több biztosítékot tartalmaz az alapvető jogok, különösen a véleménynyilvánítás szabadsága tekintetében. Például a nemzeti hatóságok csak a rendelet értelmében terroristának minősülő tartalomra vonatkozóan adhatnak ki eltávolítási végzést, amelyben meg is kell indokolniuk, hogy az anyag miért tekinthető terrorista tartalomnak. A rendelet mentesíti az oktatási, újságírói, művészeti vagy kutatási célokból vagy a terrorista tevékenységekkel szembeni ismeretterjesztés céljából terjesztett tartalmakat. Az online platformok nem kötelesek automatizált eszközöket használni a terrorista tartalmak proaktív azonosítására vagy eltávolítására, de technikai intézkedések alkalmazása esetén biztosítékokat – különösen emberi felügyeletet és ellenőrzést – kell nyújtani a pontosság biztosítása érdekében. 2023 márciusától a tagállamoknak és az online platformoknak éves jelentéseket kell majd készíteniük a terrorista tartalmak eltávolítása érdekében hozott intézkedésekről és az esetleg alkalmazott automatizált eszközök működéséről. A gyermekek online szexuális bántalmazásának kezelésére vonatkozó jogszabályok

Míg a jogellenes tartalmak kezelésére irányuló szabályozási intézkedések nagyrészt a nyilvánosan elérhető tartalmakra, például a közösségi médiában vagy weboldalakon megjelenő tartalmakra összpontosítanak, foglalkozni kell a személyközi kommunikációs szolgáltatásokon, beleértve a közösségi médiaszolgáltatásokkal kapcsolatos személyközi kommunikációs eszközökön keresztül megosztott, gyermekek szexuális bántalmazását ábrázoló anyagok jelentette kihívással is. Egy 2021 augusztusában hatályba lépett ideiglenes jogszabály lehetővé teszi, hogy a gyermekek szexuális bántalmazását ábrázoló anyagok felderítésére, bejelentésére és eltávolítására bizonyos online hírközlési szolgáltatások, például webmail vagy üzenetküldő szolgáltatások továbbra is (a feltétlenül szükséges mértékben) használhassanak meghatározott technológiákat, ezzel egyidejűleg a magánélet és a személyes adatok védelmét biztosító garanciákat nyújt az általános adatvédelmi rendeletnek megfelelően. A gyermekek személyközi hírközlési szolgáltatások keretében történő szexuális bántalmazásának felderítésére szolgáló mechanizmusok több alapvető jogot érinthetnek negatívan, különösen a közlések titkosságát, a személyes adatok védelmét vagy a véleménynyilvánítás szabadságát. Az ideiglenes rendelet célja, hogy e hatást mérsékelje azáltal, hogy az ágazat legkorszerűbb gyakorlataival összhangban a magánéletet legkevésbé sértő technológiákra korlátozza a használatot. A rendelet jogorvoslati mechanizmusokról is rendelkezik, amelyeket annak érdekében kell kialakítani, hogy az egyének panaszt nyújthassanak be a szolgáltatóknál abban az esetben, ha tartalmukat tévesen eltávolítják. A Bizottság emellett jogalkotási javaslatot is készít az ideiglenes intézkedés felváltása és a szolgáltatók számára a jogbiztonság megteremtése érdekében, illetve egységes megközelítés érvényesítése céljából a gyermekek szexuális bántalmazását ábrázoló anyagok felderítésére, eltávolítására és bejelentésére vonatkozóan, egyben megfelelő egyensúlyt teremt a gyermekek jogai és a gyermekek szexuális bántalmazással szembeni védelmének szükségessége, valamint az online szolgáltatások valamennyi felhasználójának magánélethez és kommunikációhoz való joga között. Az emberkereskedelem elleni küzdelemre irányuló uniós stratégia (2021–2025) Az emberkereskedők digitális üzleti modelljének felszámolása a Bizottság által 2021 áprilisában az emberkereskedelem elleni küzdelemre vonatkozóan előterjesztett uniós stratégia (2021–2025) egyik prioritása. Az internetszolgáltatók és a kapcsolódó vállalatok részét képezik annak a megoldásnak, amely az emberkereskedelem elleni erőfeszítéseket az emberkereskedelem áldozatainak kizsákmányolásához és bántalmazásához kapcsolódó online tartalmak azonosításával és eltávolításával támogatja. A Bizottság párbeszédet fog folytatni az érintett internetes és technológiai vállalatokkal annak érdekében, hogy csökkenjen az áldozatok toborzására és kizsákmányolására szolgáló online platformok használata. A Bizottság a tagállamok által nemzeti szinten folytatandó lehetséges hasonló párbeszédeket is támogatni fogja. A digitális szolgáltatásokról szóló jogszabályra irányuló javaslat A digitális szolgáltatásokról szóló jogszabályról szóló rendeletre irányuló javaslat, amelyet a Bizottság 2020 decemberében fogadott el, és amelyről a társjogalkotók jelenleg tárgyalnak, meghatározza az online közvetítők felelősségi körét. Egységes horizontális szabályrendszert határoz meg az EU-ban az online tartalommoderálás kiegyensúlyozott irányítása érdekében, az ágazatspecifikus – például a szerzői jogra vagy az online terrorista tartalomra vonatkozó – uniós szabályok sérelme nélkül. A javaslat megfelelő védelmet biztosít valamennyi alapvető jognak, beleértve a felhasználók véleménynyilvánítási szabadságát és magánélethez való jogát, a platformok vállalkozási szabadságát, a szerződési szabadságot és a szellemi tulajdonhoz fűződő jogokat. Célja továbbá, hogy csökkentse a kiszolgáltatott helyzetben lévő személyeket és a kiszolgáltatott csoportokat fenyegető kockázatokat, megvédje őket a fenyegetéstől, megfélemlítéstől vagy megkülönböztető magatartástól, és védeni kívánja az online szolgáltatások valamennyi felhasználójának az emberi méltósághoz való jogát. A rendeletjavaslat e célkitűzések elérésére irányul a következők révén: ·Összességében megőrizné az online közvetítők jelenlegi felelősségi rendszerét, beleértve az általános nyomonkövetési vagy tényfeltárási kötelezettségek tilalmát. Ez a megközelítés az elektronikus kereskedelemről szóló meglévő irányelvre épül. Céljai a következők: i. arányos és megfelelő védelem biztosítása a véleménynyilvánítás szabadsága számára, a jogszerű tartalom eltávolítására ösztönző tényezők korlátozásával, valamint a vállalkozáshoz való jog számára, az online közvetítőktől elvárt erőfeszítések arányossága és törvényes üzleti felhasználóik védelme révén; valamint ii. a különböző jellegű jogellenes tartalmak terjesztésével kapcsolatos közrendi aggályok kezelése, biztosítva, hogy a közvetítők ezeket a törvényben meghatározott feltételek mellett gyorsan eltávolítsák. ·Az online közvetítők számára egyértelmű és arányos kötelezettségeket írna elő a kellő gondosságra vonatkozóan annak biztosítása érdekében, hogy a jogellenes tartalmakat megfelelően és átláthatóan kezeljék, és a felhasználók érvényesíteni tudják jogaikat. A javaslat szigorú biztosítékokat is tartalmaz a tartalommoderálási folyamatokra vonatkozóan, beleértve azokat is, amelyek magánjellegű szerződéses feltételeken alapulnak. ·Az irányelv arra kötelezné az online óriásplatformokat – amelyek hatókörüknél fogva központi, rendszerszintű szerepet töltenek be a nyilvános diskurzus előmozdításában –, hogy értékeljék a szolgáltatásaik által jelentett kockázatokat, és ezeket mérsékeljék, többek között bizonyos alapvető jogokat illetően: a magán- és a családi élet tiszteletben tartása, a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadsága, a megkülönböztetésmentesség és a gyermekek jogai. A kockázatcsökkentési stratégiáknak figyelembe kell venniük a platformok tartalomerősítő algoritmusainak – például az ajánló- vagy reklámrendszerek – potenciálisan negatív hatásait is. Az online óriásplatformokra fokozott elszámoltathatóság vonatkozik, több választási lehetőséget biztosítanak a felhasználók számára az online interakciók során, és lehetővé teszik rendszereik ellenőrzését a független ellenőrök és az ellenőrzött kutatók számára. A dezinformáció elleni küzdelem és az online politikai hirdetések szabályozása A dezinformáció, a félretájékoztatás és az összeesküvési elméletek terjedése a viták polarizálódásához vezethet, és veszélyt jelenthet az egészségre, a biztonságra és a környezetre nézve. A félretájékoztatás a helyes tényeken alapuló megalapozott döntések meghozatalában is akadályozhatja az embereket. Egyes esetekben a félretájékoztatás olyan beszédnek minősül, amelyet az állam jogszerűen korlátozhat (például az erőszakra és gyűlöletre való rasszista és idegengyűlölő uszítás). Leggyakrabban azonban védi a véleménynyilvánítás szabadságához való jog, még akkor is, ha a dezinformációnak semmilyen tudományos bizonyítéka vagy valós eseményhez köthető alapja nincs. A védelmet élvező megnyilvánulások esetében az államoknak tartózkodniuk kell a cenzúrától. A dezinformáció és az összeesküvés-mítoszok hatókörének korlátozására irányuló intézkedések hatékonysága érdekében ezeket az inkluzív és pluralista nyilvános vitának kedvező és azt lehetővé tevő környezet kialakításának kell kísérnie. Ez különösen igaz a választásokra. Ennek fényében a Bizottság 2020-2021-ben is több olyan intézkedést dolgozott ki, amelyek célja az online környezet átláthatóbbá tétele és a szereplők elszámoltathatóságának fokozása, a felhasználók pozíciójának erősítése, valamint a nyílt, demokratikus vita előmozdítása az interneten. Ezen intézkedések között említhető i. a független tényvizsgálók és tudományos kutatók támogatása, különösen a Digitális Média Európai Megfigyelőközpontján keresztül, ii. a médiatudatosság javítását támogató intézkedések, és iii. az önszabályozó, a dezinformáció visszaszorítását célzó gyakorlati kódex nyomon követése. E nyomonkövetési tevékenységek eredményei alapján a Bizottság iránymutatást adott ki arról is, hogy a gyakorlati kódex jelenlegi és új aláírói – ideértve a személyes üzenetküldő alkalmazásokat, a hirdetési ágazatot és más releváns érdekelt feleket is – miként erősíthetik meg a kódex hatályát és alkalmazását, és hogyan biztosíthatnak szilárdabb nyomonkövetési keretet. A demokratikus diskurzus előmozdítása érdekében az európai demokráciáról szóló cselekvési terv intézkedéseket fogalmaz meg a szabad és tisztességes választások előmozdítása, a médiaszabadság megerősítése és a dezinformáció elleni fellépés céljából. Ez magában foglalja a politikai hirdetések átláthatóságáról és célzásáról szóló, 2021 novemberében elfogadott javaslatot is, amely a választási integritás és a nyílt demokratikus vita védelmét célzó intézkedések részét képezi. A javasolt szabályok előírnák, hogy minden politikai reklám esetében egyértelműen fel kell tüntetni, hogy politikai reklámról van szó, és például azt, hogy ki és mennyit fizetett érte. Minden eddiginél részletesebben tájékoztatni kellene a közvéleményt a politikai targetálási és felerősítési technikákról, és ezek esetében a különleges adatok felhasználását meg kellene tiltani abban az esetben, ha az érintett személy ehhez kifejezetten nem járult hozzá. Végezetül az új digitális oktatási cselekvési terv (2021–2027) iránymutatások kidolgozását javasolja a tanárok és oktatók számára a dezinformáció kezelésére és a digitális jártasság előmozdítására vonatkozóan. Az új általános termékbiztonságról szóló rendeletre vonatkozó javaslat A további ágazati követelményeknek való megfelelés érdekében a Bizottság emellett az uniós termékbiztonsági keret felülvizsgálatának részeként 2021 júniusában új általános termékbiztonságról szóló rendeletre vonatkozó javaslatot fogadott el és tett közzé. Ezen javaslat, amely a digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály javaslatára épül, további követelményeket vezetne be az online piacterek számára a nem biztonságos termékek mint a jogellenes online tartalom egy konkrét kategóriája tekintetében. A javaslatot a társjogalkotók jelenleg tárgyalják.

5.Az alapvető emberi jogok védelme mesterséges intelligencia használata esetén A mesterséges intelligencián alapuló technológiák igénybevétele jelentős pozitív hatást gyakorolhat társadalmainkra. Növelheti a folyamatok hatékonyságát vagy ösztönözheti az innovációt és a kutatást. Emellett felhasználható számos alapvető emberi jog – például a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadsága, illetve az egészségügyi ellátáshoz való jog – előmozdítására, valamint hozzájárulhat olyan fontos közérdekű kérdésekhez is, mint a közbiztonság vagy a közegészség. Másrészről sértheti az egyén jogait, ha a mesterséges intelligenciát megfelelő biztosítékok és minőség-ellenőrzés nélkül alkalmazzák a döntéshozatali folyamatok automatizálására vagy támogatására, illetve olyan tevékenységekre használják, mint a megfigyelés. Márpedig ilyen jogsértések nagyszámban előfordulhatnak, attól függően, hogy mennyire széles körben alkalmazzák a rendszert, és ezeket nehéz lehet megelőzni vagy felderíteni, ha a MI-rendszer nem eléggé átlátható, vagy az emberek nincsenek tisztában azzal, hogy ezeket alkalmazzák. Példának okáért a mesterséges intelligencia felhasználása az emberekre vonatkozó információk leszűrésére befolyásolhatja az adatvédelmet és a magánélet védelmét. Az algoritmusok vagy a képzési adatok torzításai – például a nemi alapú elfogultság vagy az etnikai vagy faji származáshoz kapcsolódó elfogultság – igazságtalan és diszkriminatív eredményekhez vezethet. Ha a munkahelyi eredményességi potenciál becslésére szolgáló rendszer betanításához főleg férfiakra vonatkozó adatokat használnak, akkor a rendszer valószínűleg kevésbé jól teljesít a nőkre vonatkozó adatok elemzésénél, márpedig ez valószínűleg diszkriminációhoz vezet. Emellett a mesterséges intelligencia használata érintheti az emberi méltósághoz, a megfelelő ügyintézéshez, a fogyasztóvédelemhez, a szociális biztonsághoz és ellátáshoz, a véleménynyilvánítás szabadságához, a gyülekezési szabadsághoz, az oktatáshoz, a menedékjoghoz, a kollektív tárgyaláshoz és fellépéshez való jogot, a tisztességes és igazságos munkafeltételeket, a megelőző ellátáshoz való hozzáférést, a kulturális és nyelvi sokszínűséget, az adatvédelemhez való jogot és a magánélet tiszteletben tartásához való jogot, valamint a kiszolgáltatott csoportok, például a gyermekek jogait. Ha ezeket a rendszereket a bűnüldözés vagy az igazságszolgáltatás keretében használják, befolyásolhatják az ártatlanság vélelmét, valamint a tisztességes eljáráshoz és a védelemhez való jogot is. Az automatizált rendszerekre vonatkozó lényeges információk elérhetetlensége vagy hiánya emellett akadályozza az alapvető emberi jogokkal kapcsolatos kötelezettségek hatékony érvényesítését és az egyén jogorvoslathoz való hozzáférését is. Mi a mesterséges intelligencia, és mely sajátos jellemzői jelenthetnek kockázatot?



– A mesterséges intelligencia (MI) kifejezés számos technológiát takar, amelyek az elmúlt években gyors fejlődésen mentek keresztül. Bizonyos típusú MI-rendszerek esetében a rendszerfunkciók automatikusan generált, nem kifejezetten emberek által programozott szabályokat követnek. Ez esetenként figyelemreméltó eredményekhez vezet, de egyben problémákat is felvet. Az OECD MI-fogalommeghatározására építve a mesterséges intelligenciáról szóló jogszabályra (AIA) vonatkozó javaslat olyan szoftverként határozza meg a mesterséges intelligenciát, amelyet gépi tanulással, logikai és tudásalapú vagy statisztikai megközelítésekkel fejlesztettek ki, és amely ember által meghatározott célkitűzések egy adott sorozata tekintetében olyan kimeneteket (pl. tartalom, előrejelzések, ajánlások vagy döntések) képes generálni, amelyek befolyásolják a rendszerrel kölcsönhatásban lévő közegeket. – Bizonyos MI-rendszerek feketedoboz-hatása (átláthatóság hiánya) és összetettsége (különböző összetevőkkel és folyamatokkal való működés) megnehezíti a jogszabályok, ideértve az alapvető jogok tiszteletben tartását biztosító rendelkezések lehetséges megsértésének azonosítását és bizonyítását, valamint a rendszer esetleges hibáinak vagy hibás működésének visszavezetését. – A MI-alkalmazások egy bizonyos alcsoportja folyamatos adaptáción megy keresztül (akár használat közben is), és előre nem látható módon változhat és fejlődhet, amit nem lehet könnyen nyomon követni. Ez bizonyos fokú kiszámíthatatlanságot eredményez, ami hatással lehet a biztonságra vagy az alapvető emberi jogokra. A rendszerek autonóm teljesítménye hatással lehet a biztonságra, mivel egyes MI-rendszerek a feladatok végrehajtása során csak kis mértékben vagy egyáltalán nem igényelnek emberi beavatkozást. – Bizonyos rendszerek adataitól való függés és az algoritmusokba ágyazott esetleges torzítások rendszerszintű torzításokat és hibákat okozhatnak, vagy ezeket fokozhatják. Amennyiben a rendszerek tervezése, tesztelése és alkalmazása nem megfelelő, súlyosbíthatják a kedvezőtlen kimeneteleket, mint például a hátrányos megkülönböztetést. 5.1A tagállamok helyzete és intézkedései Az elmúlt években az uniós tagállamok igyekeztek megoldást találni a MI-technológiák használata miatt előállt problémákra. Több tagállam nemzeti MI-stratégiát dolgozott ki, amelyben hangsúlyozzák, hogy biztosítani kell az alapvető emberi jogok tiszteletben tartását. Emellett iránymutatásokat és etikai normákat is kidolgoztak vagy terveznek kidolgozni, amelyek támogatják a MI-eszközök alkalmazóit az átláthatóság, a nyomonkövethetőség és a megbízhatóság biztosítása, a potenciális torzítások kezelése, valamint hatékony módszerek azonosítása terén az alapvető emberi jogok tiszteletben tartásával kapcsolatos kötelezettségeik teljesítése érdekében. Egyes esetekben tudományos szakemberek vagy az erre a célra létrehozott tudományos szakértői csoportok dolgoznak ki iránymutatást és szakvéleményt. A tagállamok az uniós szintű együttes fellépés során is hangsúlyozták, hogy biztosítani kell a Chartában foglalt jogok teljes körű tiszteletben tartását, és a mesterséges intelligencia által felvetett új lehetőségek és kihívások kezelése érdekében a meglévő vonatkozó jogszabályok felülvizsgálatára szólítottak fel annak érdekében, hogy ezek megfeleljenek a célnak. 2020 októberében a 27 tagállam közül 26 elfogadta „Az Alapjogi Chartáról a mesterséges intelligencia és a digitális átalakulás összefüggésében” című dokumentumot, amelyben felszólítottak egyes MI-rendszerek átláthatatlanságának, összetettségének és torzításának, illetve bizonyos fokú kiszámíthatatlanságának és részben autonóm magatartásának kezelésére annak érdekében, hogy e rendszerek tiszteletben tartsák az alapvető emberi jogokat, illetve könnyebbé váljon a jogi normák érvényesítése. A tagállamok hangsúlyozták a különböző érdekelt felek – köztük a civil társadalom érdekeltjei – bevonásának fontosságát, hogy építeni lehessen ezek szakértelmére. E jelentés elfogadásakor egyetlen uniós tagállamban sem volt érvényben olyan külön jogszabály, amely a mesterséges intelligencia használata miatt az alapvető emberi jogok tekintetében felmerülő kihívásokat kezelné. Úgy tűnik, hogy a tagállami hatóságok inkább a meglévő jogszabályokra támaszkodtak. 2017-ben egy olasz bíróság a dokumentumokhoz való hozzáférési jog alapján – ami a hatékony jogorvoslathoz való jogot is lehetővé teszi – arra kötelezte az olasz oktatási minisztériumot, hogy hozzon nyilvánosságra egy automatizált döntéshozatali algoritmust, amelyet a minisztérium a munkavállalók mobilitásának kezelésére használt. 2018-ban a finn nemzeti megkülönböztetésmentességi és esélyegyenlőségi bíróság egy ügyben diszkriminatívnak minősítette a hitelminősítést, amelyet egyéni elbírálás helyett nemre, lakóhelyre, életkorra és nyelvre vonatkozó statisztikák alapján végeztek. 2020 februárjában a holland bíróság a magánélethez való, az emberi jogok európai egyezményében rögzített alapvető jog alapján érvénytelenített egy csalásfelderítési rendszert létrehozó holland jogszabályt. A „rendszerkockázati mutatót” (SyRi) arra használták, hogy elemezzék a különböző hatóságok által gyűjtött adatokat azon személyek felderítése érdekében, akik a szociális ellátások kapcsán csalást követhetnek el. A holland bíróság megállapította, hogy a SyRi használata nem volt kellően átlátható, és a beavatkozás a magánélethez való jogba nem állt arányban a csalásfelderítés céljával. Mint ezek a példák is mutatják, a tagállamok már szembesülnek a mesterséges intelligencia alkalmazásával összefüggésben felmerülő alapjogi kihívásokkal. A Bizottság által a mesterséges intelligenciával kapcsolatos problémákra vonatkozóan javasolt megközelítés célja, hogy fokozódjon az alapvető jogok hatékony védelme, és ezzel párhuzamosan fejlődjön a mesterséges intelligenciával kapcsolatos innováció. 5.2A nagy kockázatú MI szabályozására irányuló bizottsági javaslat 2021 áprilisában a Bizottság javaslatot terjesztett elő egy mesterséges intelligenciáról szóló rendeletre. A javasolt mesterséges intelligenciáról szóló jogszabály fő célja az alapvető jogok és biztonság védelme, valamint a megbízható MI-rendszerek egységes piacának megteremtése. A javaslat célja annak biztosítása, hogy a nagy kockázatú MI-rendszereket az alapvető emberi jogokkal összhangban alakítsák ki és használják, valamint hogy az illetékes nemzeti hatóságok és bíróságok hatékonyabban tudják kivizsgálni és kezelni az alapvető jogokkal kapcsolatos kötelezettségek esetleges megsértését. A javaslat kockázatalapú megközelítést alkalmaz. Bizonyos MI-rendszerek – például a szubliminális technikákat alkalmazó, valamint a hatóságok által közösségi pontozásra használt rendszerek – teljes tilalom alatt állnak, mivel ellentétesek az uniós értékekkel. A távoli biometrikus azonosító rendszerek nyilvánosság számára hozzáférhető helyeken történő, bűnüldözési célú használata szintén tiltott, kivéve egyértelműen meghatározott kivételek és biztosítékok fennállása esetén. A nagy kockázatú MI-rendszereknek meg kell felelniük bizonyos követelményeknek, és megfelelőségértékelési eljárás tárgyát kell képezniük, mielőtt forgalomba hoznák vagy üzembe helyeznék őket. Ezek a követelmények biztosítják a nagy kockázatú MI-rendszerek megfelelő dokumentálását és tesztelését, valamint az adatok megfelelő minőségét, a nyomonkövethetőséget, az emberi felügyeletet, a stabilitást, a pontosságot és a kiberbiztonságot. Azokban az esetekben alkalmazandók, amikor az MI-rendszereket olyan kritikus területen alkalmazzák, mint a biometrikus azonosítás, az oktatás, a foglalkoztatás, az alapvető állami és magánszolgáltatások, például hitelfelvétel, vagy az állami segítségnyújtási ellátások, a bűnüldözés, a migráció és a határellenőrzés, valamint az igazságszolgáltatás. Ugyanezen követelmények vonatkoznak majd azokra a MI-rendszerekre is, amelyek bizonyos szabályozott termékek (pl. gépek, orvostechnikai eszközök) biztonsági elemeit képezik, és ellenőrzésre szorulnak az EU piacán történő forgalomba hozatal vagy üzembe helyezés előtt. A javaslat biztosítja, hogy a MI-rendszerek felhasználói – például az ügyfelekkel kapcsolatot tartó vállalkozások vagy a döntést hozó hatóságok – megfelelő tájékoztatást kapjanak a rendszerfejlesztőktől annak érdekében, hogy az alkalmazásokat megfelelően használják, és az alapvető emberi jogokról szóló jog értelmében fennálló kötelezettségeiket teljesítsék. Amennyiben az alapvető jogok mégis sérülnek a MI-rendszerek használata révén, a MI-rendszerek átláthatósága és nyomon követhetősége, valamint az illetékes hatóságok által végzett szigorú utólagos ellenőrzések elő fogják segíteni a hatékony jogorvoslatot az érintett személyek számára. Az alapvető jogok érvényesítéséért felelős felügyeleti hatóságok, például az adatvédelmi hatóságok, az esélyegyenlőségi testületek vagy a fogyasztóvédelmi szervek hozzáférnek a hatáskörükbe tartozó, nagy kockázatú MI-rendszerekre vonatkozó valamennyi dokumentációhoz. Szükség esetén együtt tudnak működni a piacfelügyeleti hatóságokkal az adott MI-rendszerek tesztelése érdekében.

Egyes MI-rendszerek esetében az érintettekkel szembeni átláthatósági kötelezettségek minimálisra csökkentik a manipuláció kockázatát, különösen a csevegőrobotok (online csevegésben kérdésekre válaszoló számítógépes programok) vagy „deepfake-ek” esetén (mesterségesen létrehozott vagy manipulált kép-, audio- vagy videotartalmak, amelyek létező emberekre, tárgyakra, helyekre, vagy más entitásokra vagy eseményekre hasonlítanak, és megtévesztően hitelesnek vagy valóságosnak tűnnek). Az embereket akkor is tájékoztatni kell, ha érzelemfelismerő vagy biometrikus kategorizálási rendszereket használnak, mivel ez segít nekik, hogy a hatályos adatvédelmi jogszabályok szerinti jogaikat érvényesíteni tudják. A javaslatot a társjogalkotók jelenleg tárgyalják. 5.3Kölcsönhatás az ágazati jogszabályokkal – a hitelképesség és a hitelbírálat példáján A mesterséges intelligenciáról szóló javasolt jogszabály együtt fog érvényesülni más jogszabályokkal, amelyek a MI-rendszerek egyértelműen célzott kontextusban történő használatára vonatkozóan lényeges szabályokat határoznak meg. Például a hitelképességi vizsgálatok vagy a hitelpontozás során a hitelezők gyakran használnak automatizált döntéshozatali technikákat, egyebek mellett MI-rendszereket. A hitelezők különböző adatokra támaszkodnak, amelyek közül sokat nem a fogyasztó szolgáltat, vagy nem ismert a fogyasztó számára. Ez aggályokat vet fel a személyes adatok védelmével, a közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetéssel és a fogyasztóvédelemmel kapcsolatban. A fogyasztóihitel-irányelv és a jelzáloghitel-irányelv a hitelképesség vizsgálatára vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz. A Bizottság 2021 júniusában új javaslatot fogadott el a fogyasztói hitelezésről szóló irányelvre vonatkozóan, amely hatályon kívül helyezi és felváltja a jelenlegi fogyasztóihitel-irányelvet. Olyan szabályozást javasol a fogyasztóknak nyújtott hitelekre vonatkozóan, amelynek értelmében a tagállamoknak biztosítaniuk kell a hitelképességi vizsgálatok során alkalmazott eljárások és információk dokumentálását. Ezen túlmenően a vizsgálatoknak a pénzügyi és gazdasági körülményekre (pl. bevételekre és kiadásokra) vonatkozó releváns és pontos információkon kell alapulniuk, nem alapozhatóak olyan adatokra, mint a közösségi médiában megjelenő információk. A fogyasztónak továbbá – az általános adatvédelmi rendelet (GDPR) automatizált döntéshozatallal kapcsolatos elveinek megfelelően – jogában áll majd magyarázatot kapni arra vonatkozóan, hogy miként született a döntés hitelképességéről, erről véleményt mondhat és emberi beavatkozást kérhet. Az új javaslat tartalmaz egy cikket a megkülönböztetés tilalmáról, amely kimondja, hogy a hitelnyújtáshoz teljesítendő feltételek nem különböztethetik meg hátrányosan az Unióban jogszerűen tartózkodó fogyasztókat állampolgárságuk vagy lakóhelyük, illetve az Európai Unió Alapjogi Chartája 21. cikkében említett okok alapján. A javaslatot a társjogalkotók jelenleg tárgyalják. 5.4Szakértelem MI-rendszerek használata esetén a munkavállalóknak megfelelő képzettséggel kell rendelkezniük ahhoz, hogy az alapvető jogok tiszteletben tartása és a megfelelő emberi felügyelet biztosítható legyen. A felügyeleti hatóságoknak szintén szüksége van olyan személyzetre, amely rendelkezik a feladatai hatékony ellátásához szükséges speciális technikai készségekkel. 2020 szeptemberében a Bizottság új digitális oktatási cselekvési tervet fogadott el a 2021–2027 közötti időszakra. Ennek célja a digitális készségek előmozdítása, többek között a mesterséges intelligenciával kapcsolatban, és magában foglalja etikai iránymutatások kidolgozását a MI és az adatok vonatkozásában az oktatás és képzés területén. Ezen túlmenően minden tagállam, amely nemzeti MI-stratégiát fogadott el, ebbe belefoglalt egy készségekre vonatkozó komponenst is, például az oktatási rendszereknek a számítástechnikai gondolkodás megerősítését célzó reformja vagy az egész életen át tartó tanulásra és az átképzésre vonatkozó szakpolitikák kiigazítására irányuló kezdeményezések révén. 6.A digitális szakadék felszámolása A digitális konnektivitás és a digitális jártasság lehetővé teszi az aktív társadalmi részvételt. Egyre több alapvető tevékenység zajlik az online térben, a munkakereséstől, a távmunkától, a tanulmányok folytatásától vagy a közigazgatással való kapcsolattartástól kezdve akár az orvosi vizsgálat időpontjának egyeztetéséig. De nem mindenki használ internetet. Az online jelenlét hiánya hatással lehet az emberekre jogaik gyakorlása terén. A demokratikus társadalomban ez például az emberek jogait is érintheti, ideértve a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságát, valamint a helyhatósági választásokon jelöltként induláshoz való jogot, mivel a politikai kampányok egyre inkább online zajlanak. Azok számára, akik nem rendelkeznek a szükséges felszereléssel vagy digitális ismeretekkel, a Covid19-világjárvány kitörése súlyosbította a közszolgáltatásokhoz való hozzáférés nehézségeit, mivel az irodák bezártak, az embereket pedig arra kérik, hogy online nyújtsák be kérelmeiket. Ezt a jelenséget gyakran nevezik „digitális szakadéknak”. Az európaiak 46 %-a még ma sem rendelkezik alapvető digitális készségekkel. Ezt felismerve a szociális jogok európai pillére a digitális hírközlést az alapvető szolgáltatások közé sorolja, amelyhez mindenki számára lehetővé kell tenni a hozzáférést, a rászorulók támogatása érdekében pedig külön intézkedésekre hív fel. Azok számára, akik nem rendelkeznek rendszeres internet-hozzáféréssel, ezen szolgáltatások igénybevételéhez szükséges készségekkel, vagy fizikai vagy kognitív fogyaték miatt nem tudnak hozzáférni egy digitális termékhez vagy szolgáltatáshoz, egyre nagyobb a veszély, hogy kirekesztődnek, és jogaik gyakorlása során egyre nagyobb nehézségekbe ütköznek. A kizárólag digitális eszközökkel elérhető közszolgáltatások esetében előfordulhat, hogy azok, akik nem csatlakoznak az internethez, nem képesek jogaikat gyakorolni, vagy ebben segítségre szorulnak. A francia szociális minisztérium tanácsadó szerveként működő Haut Conseil du Travail például úgy becsüli, hogy Franciaországban minden ötödik ember nehézségekbe ütközik a közigazgatási eljárások online teljesítése során, ezért a testület figyelmeztet arra, hogy a digitalizáció veszélyeztetheti a közszolgáltatásokhoz való hozzáférés egyenlőségének elvét, amennyiben nem tartanak fenn alternatív hozzáférési módokat. Hasonlóképpen, mivel egyre több gazdasági tevékenységnek van digitális összetevője, az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokhoz való hozzáférés jogának gyakorlása egyre nagyobb mértékben függ az internet-hozzáféréstől. A csatlakoztatott eszközzel otthon nem rendelkező gyermekek nehezen tudnak távolról részt venni az iskolai munkában, ami érinti a gyermekek jogait és az oktatáshoz való jogot. Továbbá, ha a fogyatékossággal élő személyek igényeihez nem igazodnak a weboldalak és a mobilalkalmazások, sérülhet az integrációhoz való joguk. A digitális szakadék jelentette kihívásokra tekintettel a tagállamok és a Bizottság több intézkedést is hoznak annak biztosítása érdekében, hogy senki se maradjon le. A szociális jogok európai pillérére vonatkozó cselekvési tervben beharangozottaknak megfelelően a Bizottság 2022-ben jelentést tesz közzé az alapvető szolgáltatásokhoz való hozzáférésről, amely foglalkozik majd a digitális kommunikációhoz való hozzáféréssel is, és áttekintést nyújt az EU27 jelenlegi helyzetéről, valamint feltérképezi a nemzeti és uniós intézkedéseket és bevált gyakorlatokat, amelyek a rászorulók hozzáférését támogatják. 6.1A digitális szakadék általános csökkentése Az a tény, hogy a világjárvány idején számos tevékenység online formátumra váltott, egyszerre jelent kihívást és egyben lehetőséget is. A tagállamok olyan projekteket dolgoznak ki, amelyeket az EU finanszíroz annak érdekében, hogy segítse a gazdasági kilábalást a világjárvány okozta visszaesésből. Ezen projektek részeként olyan intézkedéseket is megvalósítanak, amelyek a digitális szakadék kezelésére és az inkluzív digitális jogok megvalósítására, valamint a munka digitális átállásának kezelésére irányulnak. Példaként két nemzeti terv említhető. Románia tervei között szerepel az oktatási tartalmak és a hozzáférhető források – például videók és interaktív tanórák – létrehozásába való beruházás, valamint a fogyatékossággal élő diákok számára hozzáférhető digitális jártassági programok kidolgozása. Németország célja, hogy segítsen digitális eszközöket beszerezni a tanárok számára az egész országban. Emellett platformot hoz létre az egész életen át tartó digitális tanulás számára, és különös figyelmet fordít majd a hivatalosan legkevésbé képzettek támogatására. Általánosságban elmondható, hogy a tagállamokban számos ígéretes kezdeményezés létezik. 2021 februárjában Belgium nyilvános pályázati felhívást tett közzé a Covid19-világjárvány által érintett női vállalkozók támogatására, amelynek részeként a digitális átállással kapcsolatos iránymutatást is nyújtottak. Belgium olyan helyi szervezetekbe is beruház, amelyek a bizonytalan gazdasági helyzetben lévő fiatalok digitális készségeinek fejlesztésén dolgoznak. Portugália 1 500 képzési központból álló nemzeti hálózat, valamint számos ingyenes eszköz és forrás alapján fiatal önkénteseket mozgósít, hogy segítsen a felnőtteknek a digitális átállást megismerni. A digitális társadalmi befogadást célzó program várhatóan 1 millió főt fog elérni, végrehajtása a helyi hatóságokkal és a helyi szervezetekkel partnerségben történik. A WiFi4EU kezdeményezéshez hasonlóan Olaszország támogatja bizonyos személyek internet-hozzáférését, és elindította a „Piazza Wifi Italia” projektet, amely több mint 400 000 ember számára teszi lehetővé, hogy egy erre a célra kifejlesztett alkalmazáson keresztül könnyen és ingyenesen csatlakozzon egy országosan kiépített ingyenes wifi-hálózathoz. 2020 márciusában a projektet kiterjesztették az egészségügyi létesítményekre, köztük a kórházakra is. A digitális infrastruktúra valószínűleg még tovább fog fejlődni, ezért az EU számos területen fellép a konnektivitás javítása érdekében. A digitális évtizedben az a fő cél a konnektivitással kapcsolatban, hogy 2025-re a nagysebességű internetes lefedettség minden európai háztartásra kiterjedjen, 2030-ra pedig mindenkinek legyen hozzáférése gigabites internetkapcsolathoz. A Bizottság és a tagállamok 2021 márciusában megállapodtak a konnektivitási eszköztárról a digitális hálózatok kiépítésének előmozdítása és az 5G frekvenciához való hozzáférés megkönnyítése érdekében. A széles sávú infrastruktúra kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv 2022-re tervezett felülvizsgálatának célja a digitális hálózatok kiépítésének további támogatása az adminisztratív terhek, valamint az ilyen kiépítések költségeinek és sebességének csökkentése révén. Emellett a Bizottság 2021. júniusi, vidéki térségekre vonatkozó hosszú távú jövőképének célja a városi és vidéki területek közötti szakadék felszámolása a gyors internetkapcsolathoz, az 5G-hez (többek között uniós finanszírozás révén) és a digitális technológiához való hozzáférés lehetővé tételével, valamint a digitális kompetenciák megerősítésével. A nagy sebességű széles sávú kapcsolat kulcsfontosságú szerepet játszik a digitális átállásban és a Covid19 utáni helyreállításban. A Bizottság elkötelezte magát amellett, hogy csökkenti az akadálymentesség digitális hiányosságait a vidéki területeken, az EU pedig be fog ruházni a hálózati infrastruktúrába, a vezeték nélküli adatátvitel szabványába és az optikai szálba annak biztosítása érdekében, hogy az EU-ban mindenki hozzáférjen az energiahatékony és időtálló digitális konnektivitási infrastruktúrához. 6.2Közigazgatás A digitális technológia lehetővé teszi az emberek számára, hogy élvezzék a közszolgáltatásokhoz és információkhoz való szélesebb körű hozzáférés előnyeit, ami segíthet a mindennapi életben és jogaik gyakorlásában, különösen ami a letelepedéshez és a szolgáltatásnyújtás szabadságához való jogot illeti. A 2009-es svédországi csúcstalálkozón aláírt malmöi nyilatkozat óta az uniós tagállamok folyamatos előrehaladást értek el a közigazgatás modernizálása terén. A 2017-es tallinni nyilatkozat lendületet adott az emberek számára biztosított közszolgáltatások digitalizálásának, és a vállalkozások számára biztosított, határon átnyúló közszolgáltatások digitalizálásának . Legutóbb a 2020. decemberi berlini nyilatkozat a tagállamok kötelezettségvállalásai között sorolta fel az alapvető jogok online védelme érdekében teendő lépéseket , a 2021. júniusi lisszaboni nyilatkozat célja pedig annak biztosítása, hogy „senki ne maradjon le”. A tagállamok erőfeszítései között szerepel az igazságszolgáltatás digitalizálása is. A tagállamok különböző megközelítéseket követnek a közszolgáltatásokhoz való hozzáférés biztosítása érdekében, és igyekeznek csökkenteni ezt a digitális szakadékot, ugyanakkor eleget téve a digitális kor követelményeinek. Franciaország például úgy döntött, hogy az akadályok elkerülése érdekében a közszolgáltatásokhoz való hozzáférés különböző módjait tartja fenn. Az emberek nem kötelesek elektronikus úton kapcsolatba lépni a közigazgatással. Dánia azonban más utat választott az „alapértelmezésben digitális” stratégiát követve, és 2014-ben kötelezővé tette az elektronikus eszközök használatát a közigazgatással való kapcsolattartás során. A digitális szakadék kezelése érdekében az állam olyan intézkedéseket finanszíroz, mint ingyenes, személyre szabott támogatás biztosítása a könyvtárakban, a berendezések beszerzésével kapcsolatos segítségnyújtás és az internetes előfizetésekhez való hozzájárulás. Hasonlóképpen, Hollandiában a kormány és a helyi könyvtárak elindították a „digitális kormányzat tájékoztatási pontja” elnevezésű kezdeményezést, amelynek keretében egy képzett könyvtári alkalmazott válaszol a kérdésekre és segítséget nyújt a hagyományos digitális kormányzati szolgáltatásokkal, például az adóbevallással és a szociális ellátásokkal, valamint az olyan újabb szolgáltatásokkal kapcsolatban, mint a Covid-applikációk.

6.3Egészségügy A világjárvány következtében terjed az online egészségügyi ellátás, például virtuális konzultációk, diagnosztikai vagy terápiás célokra kifejlesztett alkalmazások és szoftverek révén. Egyesek – például a vidéken vagy kis szigeteken élők – számára ez a tendencia megkönnyíti az orvosi ellátás igénybevételét, míg mások számára új akadályt jelent. Azok esetében, akik nem rendelkeznek online hozzáféréssel vagy kompetenciával, a digitális szakadék áthidalását célzó intézkedések javíthatják a helyzetet. Lengyelországban például egyéni internetes betegfiókot vezettek be; ez az online eszköz hozzáférést biztosít a betegek számára a korábbi, aktuális vagy tervezett orvosi kezelésükre vonatkozó információkhoz, és lehetővé teszi számukra, hogy számos ügyet (elektronikus vény, látogatási előzmények, e-beutalók, e-betegszabadság, és jogosultságok) elintézzenek anélkül, hogy személyesen kellene felkeresniük egy egészségügyi intézményt. 6.4Oktatás Számos tagállam rendelkezik olyan szakpolitikákkal és programokkal, amelyek a formális oktatás keretében elősegítik a technológiához való hozzáférést és erősítik a digitális kompetenciákat. Görögország például utalványokkal látja el azokat rászoruló tanulókat és diákokat, hogy táblagépet, számítógépet vagy hasonló eszközöket vásároljanak, és megfelelő oktatási programokat biztosít a 2020-ban elindított virtuális „Digitális Készségek Akadémia” révén. Uniós szinten a 2020 szeptemberében elindított digitális oktatási cselekvési terv (2021–2027) hosszú távú stratégiai jövőképet vázol fel az oktatás és a képzés fenntartható, inkluzív digitális átalakítására vonatkozóan. Előmozdítja a magas színvonalú digitális oktatáshoz való hozzáférés jogát mindenki számára, valamint az infrastruktúrához való egyenlő hozzáférést, különös hangsúlyt fektetve a lányok és nők természettudományos, technológiai, műszaki tudományos és a matematikai tantárgyakban való részvételének ösztönzésére. 6.5A fogyatékossággal élő személyek beilleszkedése Az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex biztosítja az elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz való egyenértékű hozzáférést és választékot a fogyatékossággal élő végfelhasználók számára, megkönnyítve részvételüket a digitális társadalomban. A 2025-ben hatályba lépő európai akadálymentesítési irányelv kiterjeszti a fogyatékossággal élők és az idősek bevonását a digitális világba azáltal, hogy egyes kulcsfontosságú termékeket és szolgáltatásokat akadálymentesebbé tesz mind a magán-, mind a közszférában. A honlapok akadálymentesítéséről szóló 2016. évi irányelv előírása szerint a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a közszektorbeli szervezetek honlapjai és mobilalkalmazásai akadálymentesen hozzáférhetőek legyenek a fogyatékossággal élők, így a látássérültek, a hallássérültek és a mozgáskorlátozottak számára. Ily módon az irányelv előmozdítja számukra a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságát, az oktatáshoz való jogot, a foglalkozás megválasztásának szabadságát és a munkához való jogot, a megkülönböztetésmentességet, a fogyatékossággal élő személyek integrációját, általános gazdasági érdekű szolgáltatásokhoz való hozzáférését, a dokumentumokhoz való hozzáférés jogát, az Unió területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogot, a letelepedés szabadságát és a szolgáltatásnyújtás szabadságát. Az irányelvet különböző módokon lehet végrehajtani. Szlovénia például oly módon korszerűsítette e-kormányzati állami portálját, hogy azt a vakok és látássérültek, a siketek és nagyothallók, a diszlexiában szenvedők és a csökkent értelmi képességgel rendelkező felhasználók is igénybe tudják venni. Az eljárások szöveges leírását például rövid videók egészítik ki, amelyekben jelnyelvi tolmácsolást is biztosítanak. Görögországban a világjárvány idején a digitális tankönyveket átalakították, hogy azokhoz a különböző fogyatékokkal élők is hozzá tudjanak férni. 7.A platform-munkavállalók védelme Az online platformok többoldalú közvetítő platformok, közösségi média, kreatív tartalomforrások, mobilalkalmazás-áruházak, árösszehasonlító webhelyek, a megosztáson alapuló gazdaság keretében működő platformok, valamint a keresőprogramok széles körét foglalják magukban. Szerepük, hogy megkönnyítsék a felhasználók és a vállalkozások közötti interakciót. Az online közvetítői platformok külön alkategóriáját alkotó digitális munkaplatformok a digitális gazdaság jellegzetes elemévé váltak. A platformalapú munkavégzés új gazdasági lehetőségeket teremtett az emberek számára, lehetővé téve például a részidős munkavégzést és általában a munkaerőpiachoz való hozzáférést. Ugyanakkor kihívást is jelent az alapvető jogok, többek között a személyes adatok védelme, a magánélet védelme, a munkavállalók tájékoztatáshoz és konzultációhoz való joga, a kollektív tárgyaláshoz és fellépéshez való jog, valamint a tisztességes és igazságos munkafeltételek tekintetében. Becslések szerint a digitális munkaplatformokon keresztül munkát vállaló 28 millió ember közül akár 5,5 millióan is lehetnek, akik valójában nem önálló vállalkozók. Míg a platformokkal kötött szerződések önálló vállalkozóként kezelik őket, valójában ellenőrzés és felügyelet alatt állnak, ami a munkavállalói jogállásra jellemző. Kihívások adódnak az algoritmusalapú üzleti modellből is, így például a platformokon keresztül dolgozókat és képviselőiket nem tájékoztatják és nem konzultálnak velük azzal kapcsolatban, hogy miként alkalmazzák az algoritmusokat, és ezek hogyan befolyásolják a munkakörülményeket a platformalapú munkavégzés során. Emellett nem áll rendelkezésre megfelelő jogorvoslati lehetőség, és nem egyértelmű a felelősség az algoritmusok használatával kapcsolatban. Platformalapú munkavégzés A platformalapú munkavégzésben általában három fél vesz részt: A platform, az azon keresztül dolgozó személy és az ügyfél (magánszemély vagy vállalkozás). Bizonyos esetekben egy negyedik fél is érintett lehet, például az ételek kiszállítását végző éttermek. A digitális munkaplatformok általában közvetítőként határozzák meg magukat, és a felek közötti kapcsolatot önálló vállalkozói tevékenységnek minősítik. A digitális munkaplatformokon végzett feladatok az összetett feladatoktól, például a számítógépes programozástól és a grafikai tervezéstől az egyszerű feladatokig, például képek megcímkézéséig terjedhetnek. Ursula von der Leyen, a Bizottság elnöke politikai iránymutatásában bejelentette, hogy javítani kell a platformalapú munkavégzés munkakörülményeit. Erre még inkább rávilágított a Covid19-válság és a platformalapú üzleti modellek gyorsabb elterjedése. Az Európai Parlament közelmúltban kiadott állásfoglalása hangsúlyozza, hogy a platformalapú munkavégzés aggályokat vet fel a bizonytalan foglalkoztatás és a rossz munkafeltételek, a megfelelő szociális védelemhez való hozzáférés hiánya vagy nehézsége, a szétaprózott és kiszámíthatatlan jövedelem, valamint a munkahelyi egészségvédelmi és biztonsági intézkedések hiánya miatt. Határozott uniós fellépésre szólít fel a foglalkoztatási státusz téves besorolásának kezelése és az algoritmusok – többek között a munkavállalói képviselőkre vonatkozó – használata átláthatóságának javítása érdekében. 7.1A tagállamok helyzete és intézkedései A munkavállalók kárára érvényesített tisztességtelen verseny, valamint a foglalkoztatási gyakorlatok és a szociális normák terén kialakuló negatív verseny megelőzése érdekében az EU kialakította a munkavállalói jogok minimumszintjét, amely a munkavállalókra valamennyi tagállamban alkalmazandó. Az EU munkaügyi és szociális joganyaga az évek során fokozatosan bővült. Emellett a platformalapú munkavégzés jelentette kihívásokra az egyes tagállamok más és más módon reagálnak. Egyesek nemzeti jogszabályokat fogadtak el a munkakörülmények vagy a szociális védelemhez való hozzáférés javítása érdekében a platformalapú munkavégzés összefüggésében. Számos tagállamban a bíróságok ítélkeztek a foglalkozási viszony téves besorolásának kérdésében. Egyes tagállamokban a szociális partnerek és a platformokat működtető társaságok tárgyalásba kezdtek a kollektív szerződésekről. 2016-ban Franciaország a munka törvénykönyvének felülvizsgálatával szociális és munkajogokat biztosító jogszabályt alkotott a platformokon keresztül dolgozók számára, gazdasági ágazattól függetlenül. A törvény a technológiailag és gazdaságilag kiszolgáltatott önfoglalkoztató egyénekre vonatkozik. Hozzáférést biztosít a munkahelyi balesetekre vonatkozó önkéntes biztosítási rendszerhez, kötelezi a platformokat arra, hogy fizessék a biztosítási díjat vagy kollektív biztosítást nyújtsanak munkavállalóik számára, valamint garantálja a kollektív fellépéshez és a továbbtanuláshoz való jogot. Emellett a magánjogi munkaügyi kérdésekben illetékes legfelsőbb bíróság (semmítőszék) két ítéletében is hangsúlyozta, hogy a közúti személyszállítási szolgáltatásokat nyújtó platform-munkavállalók munkavállalói jogállását el kell elismerni azokban az esetekben, ahol a platform utasíthatja a munkavállalót, illetve az utasításnak érvényt is szerezhet. Ugyanakkor továbbra is vita folyik a platformokon keresztül dolgozók tényleges státuszáról, más ágazatokban is. Olaszországban Lazio régió 2019-ben jogszabályt fogadott el valamennyi platform-munkavállaló munkafeltételeinek és szociális védelmének javítása érdekében, foglalkoztatási viszonytól függetlenül. Ezen jogszabály a munkával kapcsolatos balesetekre vonatkozó biztosítékokat, megfelelő biztonsági képzést, valamint felelősség- és balesetbiztosítást tartalmaz. Tiltja a feladatonkénti fizetést is. Olaszország emellett 2019-ben nemzeti szintű jogi szabályozást fogadott el az önfoglalkoztató ételszállítók munkakörülményeinek javítása érdekében. Továbbá az olasz adatvédelmi hatóság 2021 júliusában 2,5 millió EUR bírság megfizetésére kötelezte a Deliveroo olaszországi cégét az algoritmusok nem átlátható alkalmazása és a munkavállalók adatainak indokolatlan mértékű gyűjtése miatt. A hatóság megállapította, hogy a vállalkozás megsértette az általános adatvédelmi rendelet és a nemzeti adatvédelmi jogszabályok, az olasz munkavállalók jogállásáról szóló törvény, valamint a munkavállalók védelméről szóló fent említett jogszabály egyes rendelkezéseit. Spanyolország 2021 májusában jogszabályt fogadott el, amely azt a vélelmet vezette be, miszerint mind az ételszállító, mind a csomagkézbesítő platformokon keresztül dolgozó személyek munkavállalónak minősülnek; így a platformokra hárul az ellenkező bizonyításának terhe. Emellett a törvény kötelezi a platformokat, hogy tájékoztatást nyújtsanak a szakszervezeteknek az algoritmikus irányításra vonatkozóan, beleértve a teljesítmény digitális nyomon követését és a megbízások automatikus kiosztását. Ugyanez a törvény előírja, hogy minden vállalatnak (nem csak a kézbesítési platformoknak) tájékoztatnia kell munkavállalóit azokról a paraméterekről és szabályokról, amelyeken a munkakörülményeket, a foglalkoztatáshoz való hozzáférést és a foglalkoztatás fenntartását potenciálisan befolyásoló automatizált rendszerek alapulnak.

Németország szakpolitikai dokumentumokat tett közzé a munka jövőjéről, a platformalapú munkát végző önfoglalkoztató vállalkozók nyugdíj- és biztosítási rendszerekbe való bevonásáról, valamint a munkavégzéssel kapcsolatos balesetbiztosításuk fejlesztéséről. 2020 novemberében Portugália ugyancsak közzétett egy szakpolitikai dokumentumot a munka jövőjéről, amely a platformokon keresztül dolgozók jogállására vonatkozó jogi vélelem létrehozásával, az önfoglalkoztatókat megillető szociális védelem megerősítésének módozataival és a platform-munkavállalók kollektív képviseletének ösztönzésével foglalkozott. Portugália 2018-ban az egyéni fizetett személyszállításra vonatkozó jogszabályt fogadott el, amely korlátozza a járművezetők munkaidejét. 7.2Közös uniós megközelítés A platformalapú munkavégzéssel kapcsolatos különböző kihívások kezelésére kidolgozott nemzeti megközelítések fényében fennáll a veszélye annak, hogy a különböző nemzeti jogalkotási kezdeményezések szétaprózódnak. A Bizottság számos kihívást azonosított a platformalapú munkavégzés terén, és két szakaszban is konzultált az európai szociális partnerekkel a platformalapú munkavégzésre vonatkozó kezdeményezés szükségességéről és lehetséges irányáról. Az európai szociális partnerek egyetértettek abban, hogy melyek azok a kihívások, amelyekre megoldást kell találni, de a vélemények eltérőek voltak a konkrét uniós szintű fellépés szükségessége tekintetében. Emellett a Bizottság számos érdekelt féllel folytatott eszmecserét, többek között a platformvállalatokkal, a platform-munkavállalók szövetségeivel, a szakszervezetekkel, a tagállamok képviselőivel, a tudományos körök és a nemzetközi szervezetek szakértőivel, valamint a civil társadalom képviselőivel tartott célzott és kétoldalú találkozókat. A Bizottság irányelvjavaslatot terjesztett elő a platform-munkavállalók munkakörülményeinek uniós szintű javítása érdekében, amely biztosítaná foglalkoztatási viszonyuk helyes meghatározását, előmozdítaná az átláthatóságot, a méltányosságot és az elszámoltathatóságot a platformalapú munkavégzés algoritmikus irányítása terén, valamint javítaná a platformalapú munkavégzés átláthatóságát, többek között a határokon átnyúló helyzetekben is, ugyanakkor támogatná az Unióban a digitális munkavégzési platformok fenntartható növekedéséhez szükséges feltételeket. 8.A digitális megfigyelés felügyelete A digitális korban a személyes adatok védelme, valamint a magánélet védelme kulcsfontosságú alapvető jogot jelent. Ezek egyben olyan jogok, amelyek lehetővé teszik és fokozzák az állami vagy magánfél általi megfigyelés miatt érintett egyéb alapvető jogok védelmét, mint az emberi méltóság, a véleménynyilvánítás szabadsága, a vallás és meggyőződés szabadsága, a gyülekezési szabadság, a tisztességes eljáráshoz, illetve a hatékony jogorvoslathoz való jog, és a megkülönböztetésmentességhez fűződő jog. Az általános adatvédelmi rendelet (GDPR), a bűnüldözésben érvényesítendő adatvédelemről szóló irányelv és az elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv elfogadásával Európa élen jár az alapvető jogok online védelme tekintetében. A fokozódó digitális átállás az élet minden területén kihívást jelent az adatvédelem, valamint a magán- és a családi élet szempontjából. Más jogszabályok, például az adatkormányzási törvény, amelyről a társjogalkotók között nemrégiben született politikai megállapodás, erős adatgazdaság kialakulását kívánják előmozdítani az adatközvetítő szolgáltatásoknak, az adataltruizmusnak és a védett nyilvános adatok további felhasználásának az adatvédelmi rendszerrel összhangban és annak megfelelően történő szabályozása révén. Milyen a kapcsolat a magánélethez és az adatvédelemhez való jog között? Különálló, ám egymást átfedő alapvető jogokról van szó, amelyeket az Alapjogi Charta 7. és 8. cikke rögzít. – A magán- és családi élet (magánélet) tiszteletben tartásához fűződő jog óvja a magánszférát a jogellenes behatolásokkal szemben. E jog védi például a személyközi kommunikáció és a felhasználók elektronikus végberendezéseinek titkosságát az illetéktelen behatolásokkal szemben. – Az „adatvédelem” csak azokra az esetekre vonatkozik, amikor a személyes adatok feldolgozása automatizált módon vagy manuálisan strukturált formában történik. Ez a jog nem korlátozódik a magánélettel kapcsolatos információkra, hanem kiterjed az egyén bármely személyes adatára, beleértve a szakmai életre vonatkozó adatokat is. Az adatvédelem sarokkövét jelentő hármas elv a személyes adatok kezelésének átláthatósága, méltányossága és jogszerűsége. Az adatvédelem azt is jelenti, hogy a személyes adatokat csak meghatározott és egyértelmű célból szabad feldolgozni, az adatoknak pontosnak kell lennie, arra kell korlátozódnia, ami szükséges, továbbá biztonságosan és csak a szükséges ideig szabad tárolni őket. A gyakorlatban az erős uniós jogi keret folyamatos próbának van kitéve. Az alapvető jogokra összpontosító fogyasztói szervezetek és civil társadalmi szervezetek sajnálatosnak tartják a jogérvényesítés hiányát az általános adatvédelmi rendelet megsértésének eseteiben. Az elmúlt években az EU és a tagállamok számos olyan intézkedést fogadtak el a közbiztonság védelme és a biztonsági kihívások kezelése érdekében, amelyek modern technológiákat használnak fel. Ebben az összefüggésben a civil társadalmi szervezetek aggodalmukat fejezik ki a megfigyelési és biztonsági politikák arányosságával kapcsolatban, például az EU határainak ellenőrzése kapcsán, vagy olyan elfogadott vagy javasolt jogszabályok esetében, amelyek lehetővé tennék a hatóságok számára, hogy biztonsági célokból átvilágítsák a magánjellegű közleményeket. A civil társadalmi és ágazati szervezetek ugyancsak aggodalmukat fejezték ki amiatt, hogy a tagállamok szerintük kísérletet tesznek a titkosítás gyengítésére. Az adatvédelmi testületek és a nemzeti bíróságok hatékony jogorvoslatot biztosítottak minden olyan esetben, amikor a magán- és állami szereplők megfigyelési intézkedései az alapvető jogok megsértését jelentik. Ezek közül néhány példa: i. A svéd adatvédelmi hatóság a stockholmi tömegközlekedés jegyvizsgálói által viselt testkamerák használatáról szóló határozatában kifogásolta az átláthatóság hiányát és a túlzott adatgyűjtést, és 16,1 millió SEK összegű pénzbírsághoz vezetett; vagy ii. a francia államtanács (Conseil d’Etat) úgy határozott, hogy a rendőrségnek fel kell hagynia a drónok használatával a közösségi távolságtartási szabályok betartásának ellenőrzése keretében, mivel a drónok egyéni azonosítására alkalmas műszaki képességgel rendelkeznek, és alkalmazásuk nem az adatvédelmi joggal összhangban történt. A javasolt európai digitális személyazonossági keret önkéntes alapon minden uniós polgár és lakos számára megbízható és biztonságos, teljes körű felhasználói ellenőrzés alatt álló digitális pénztárcát kínál, amely önállóan kezelt támogató eszközként lehetővé teszi a digitális köz- és magánszolgáltatásokhoz való hozzáférést, valamint a különböző attribútumok és hitelesítő adatok megosztását. 8.1Az adatok megőrzése 2014 óta az Európai Unió Bírósága megállapította, hogy a távközlési metaadatok (forgalmi és helymeghatározó adatok) bűnüldözési és hírszerzési célból történő megőrzését előíró nemzeti jogszabályok nem felelnek meg az uniós jog követelményeinek. A Bíróság úgy ítélte meg, hogy ezek a nemzeti jogszabályok súlyos és aránytalan beavatkozást jelentenek a magánélet tiszteletben tartásához és az adatvédelemhez fűződő jog szempontjából, mivel a kommunikációs metaadatok az érintett személyek magánéletének számos aspektusára vonatkozó információkat tárhatnak fel. A Bíróság – elismerve, hogy az adatmegőrzési intézkedések jogszerű, közérdekű célokat követnek – többször megállapította, hogy néhány kivételtől eltekintve az uniós joggal ellentétes az olyan jogalkotási intézkedés, amely megelőző intézkedésként az elektronikus hírközlési szolgáltatók számára kötelezettségként írja elő a forgalmi és helymeghatározó adatok általános és különbségtétel nélküli megőrzését. A szervezett bűnözés elleni küzdelemre irányuló, 2021. április 14-én közzétett uniós stratégiában (2021–2025) a Bizottság bejelentette, hogy elemezni és körvonalazni fogja azokat a Bíróság ítéleteivel összhangban lévő lehetséges adatmegőrzési megközelítéseket, amelyek operatív szempontból hasznos, technikailag lehetséges és jogilag megalapozott módon, többek között az alapvető jogok maradéktalan tiszteletben tartása mellett nyújtanak megoldást a bűnüldözési és igazságszolgáltatási igényekre; továbbá 2021. június végéig konzultál a tagállamokkal. A Bizottság jelenleg konzultációt folytat, és gondosan mérlegelni fogja ennek eredményét, mielőtt döntést hozna a lehetséges további lépésekről. 8.2Titkosítás A titkosítás alapvető fontosságú az alapjogok védelméhez, valamint a rendszerek és a tranzakciók biztonságának biztosításához. Az uniós jogszabályok a titkosítást olyan intézkedésként írják elő, amely biztosítja az olyan alapvető jogok védelmét, mint a magánélet védelme, a személyes adatok védelme és a véleménynyilvánítás szabadsága, valamint biztosítja a kiberbiztonságot . Ezenkívül a titkosítás az üzleti titkok védelme szempontjából is fontos, ezáltal segít abban, hogy az emberek éljenek a vállalkozáshoz való jogukkal. A Covid19-világjárvány kezdete óta, a digitális eszközöknek az élet minden területén egyre növekvő mértékben történő használatával egyidejűleg megnőtt a kibertámadások száma is. Az ilyen támadások jelentős károkat okoztak a vállalkozásoknak és a kritikus fontosságú szolgáltatásoknak, többek közt az egészségügyi rendszereknek, és veszélyeztették az emberek jogait, ráirányítva az állami és magánszereplők figyelmét az információk bizalmasságát védő titkosítás fontosságára. A titkosítás alkalmazása azonban azt is lehetővé teszi, hogy a bűnözők elrejtsék személyazonosságukat és közléseik tartalmát. A tagállamok kéréseit követően a Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy kiegyensúlyozott technikai, operatív és jogi megoldásokat keres ezekre a kihívásokra. A megoldásoknak fenn kell tartaniuk a titkosítás hatékonyságát a magánélet védelme és a kommunikáció biztonságának védelme szempontjából, miközben eredményes választ kell adniuk a bűnözésre és a terrorizmusra. A Bizottság tervezi, hogy 2022-ben javaslatot fog tenni a további lépésekre, hogy a nyomozásokkal és büntetőeljárásokkal összefüggésben kezelje a titkosított információkhoz való jogszerű és célzott hozzáférés kérdését, amelynek a titkosítás tagállamok általi kezelésének átfogó feltérképezésén, valamint a konkrét (jogi, etikai és technikai) lehetőségek feltárására és értékelésére irányuló, több érdekelt részvételével zajló folyamaton kell alapulnia.

8.3Távoli biometrikus azonosítás Az uniós adatvédelmi szabályok alapesetben tiltják a biometrikus adatoknak a természetes személyek egyedi azonosítása céljából történő kezelését, és ez alól csak bizonyos feltételek mellett engednek kivételt. Ezen adatok kezeléséhez az adatvédelmi jogszabályokon alapuló jogalappal kell rendelkezni. Ilyen jogalap lehet az érintett személyek önkéntes hozzájárulása, ami a gyakorlatban nehezen beszerezhető, vagy olyan uniós vagy tagállami jogszabály, amely olyan jelentős közérdeket szolgál, mint például a terrortámadás konkrét és azonnali veszélyének megelőzése. A bűnüldözés területén az adatkezelésre jogszabály nyújt felhatalmazást. Abban az esetben, ha a biometrikus adatok kezelése jogszabályi felhatalmazás alapján történik, e jogszabálynak arányosnak kell lennie az elérni kívánt céllal, tiszteletben kell tartania a személyes adatok védelméhez való jog és más alapvető jogok lényeges tartalmát, valamint megfelelő és konkrét intézkedéseket kell előírnia az érintett személyek alapvető jogainak és érdekeinek védelme érdekében. A civil társadalmi szervezeteket aggodalmuknak adtak hangot amiatt, hogy számos tagállamban egyre gyakrabban használnak távoli biometrikus azonosítási technológiákat, és ezek használatának betiltására szólítanak fel. A távoli biometrikus rendszerek használatát az európai adatvédelmi biztos, a nemzeti adatvédelmi hatóságokat tömörítő Európai Adatvédelmi Testület és más nemzeti alapjogi szervek, például a franciaországi Defenseur des Droits is bírálta. Számos példa van arra, hogy az adatvédelmi hatóságok felléptek az ilyen technológiák jogellenes használatának beszüntetése érdekében, például egy franciaországi iskola, a svéd rendőrség vagy egy holland szupermarket esetében. A meglévő kereten kívül a mesterséges intelligenciáról szóló, 2021 áprilisában a Bizottság által javasolt rendelet (lásd a 4. fejezetet) a nyilvánosan hozzáférhető helyeken tiltja a valós idejű távoli biometrikus azonosítást, csak bűnüldözési céllal teszi lehetővé három korlátozott kivétellel és egyedi biztosítékok alkalmazásának előírása mellett. 8.4Oktatás A Covid19-világjárvány idején az oktatási és képzési intézmények különböző online platformokat és eszközöket vettek igénybe. A sok esetben „átmeneti megoldásként” megvalósított, kereskedelmi alapú digitális tanítási módszerek és a diákok távvizsgáztatását nyomon követő szoftverek használata nyomán aggályok merültek fel, miszerint ezek kialakítása a felhasználói adatokat alapvetően nem a hasznos pedagógiai gyakorlatok, hanem nyereségszerzés céljából hasznosítja. A digitális oktatási cselekvési terv keretében létrehozott Európai Digitális Oktatási Platform olyan intézkedések kidolgozására ad lehetőséget, amelyek célja az ágazatközi együttműködés megerősítése, az oktatók közötti eszmecsere előmozdítása, minőségbiztosítási eszközök kidolgozása, valamint az adatvédelem és a magánélet tiszteletben tartásának biztosítása. Ezek közül a minőségbiztosítás és a bizalom döntő szerepet fog játszani: az előbbinek elő kell mozdítania, hogy a digitális oktatás kulcsfontosságú minőségi normáit mindenki egyformán értelmezze; utóbbinak pedig biztosítania kell az adatfelhasználásra, az etikára és a magánélet védelmére vonatkozó alapelvek tiszteletben tartását. Ez a két összetevő – amellett, hogy erősíti az európai oktatási és képzési intézmények digitális felkészültségét – növelheti az együttműködést, és javíthatja a rendelkezésre álló digitális megoldások általános minőségét. 8.5Egészségügy A Covid19-világjárványra adott