A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás európai jövőjéről /* COM/2013/0180 final */





Konzultációs célú közlemény a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás európai jövőjéről Tartalomjegyzék 1. Bevezetés. 3 2. Fosszilis tüzelőanyagok az energiafelhasználásban és az ipari folyamatokban. 4 2.1. A fosszilis tüzelőanyagok szerepe a globális energiafelhasználásban. 4 2.2. A fosszilis tüzelőanyagok szerepe Európa energiaszerkezetében. 6 2.2.1. A szén szerepe az európai villamosenergia-termelésben. 8 2.2.2. A földgáz szerepe az európai villamosenergia-termelésben. 10 2.2.3. A kőolaj szerepe az európai villamosenergia-termelésben. 11 2.2.4. Az európai villamosenergia-termelés összetétel és a létesítmények kora szempontjából 11 2.2.5. A fosszilis tüzelőanyagok használata egyéb ipari eljárásokban. 12 2.2.6. A CLT-ben rejlő lehetőségek Európában és világszerte. 13 2.3. A szén-dioxid lehetséges ipari felhasználása. 15 2.4. A CLT versenyképessége a költségek szempontjából 16 2.5. A meglévő erőművek CLT-vel való utólagos felszerelésének gazdaságossága. 17 3. A demonstrációs CLT-projektek helyzete Európában, hiányelemzés. 18 3.1. Az üzleti megalapozottság hiánya. 18 3.2. A projektek ismertsége és elfogadottsága. 20 3.3. Jogi keret 20 3.4. A szén-dioxid-tároláshoz szükséges infrastruktúra. 21 3.5. Nemzetközi együttműködés. 21 4. További lépések. 22 5. Következtetések. 25 1. Bevezetés Jelenleg a globális primerenergia-felhasználás több mint 80%-a fosszilis energiahordozókra épül. Az elmúlt évtizedben a globális energiafelhasználás növekedésének 85%-át szintén fosszilis energiaforrások fedezték. A jelenlegi politikák és a várható fejlemények alapján becsült jövőbeni energiafogyasztási értékek a fosszilis tüzelőanyagoktól való függés megmaradását vetítik előre.[1] Ezek a tendenciák nem állnak összhangban az éghajlatváltozás mérséklésének szükségességével, és a Nemzetközi Energia Ügynökség (IEA) szerint 3,6 °C, a Világbank megbízásából készített jelentés szerint pedig 4 °C átlagos globális hőmérséklet-emelkedéshez vezethetnek.[2] Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való teljes áttérés szempontjából a szén-dioxid-leválasztás és -tárolás (CLT) az egyik legfontosabb olyan technológia, amelynek segítségével a fosszilis tüzelőanyagok iránti igény növekedése összeegyeztethető az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésével. A globális átlagos hőmérséklet-emelkedés 2 °C alatt tartása érdekében a CLT-re valószínűsíthetően világszerte nagy szükség lesz.[3] A CLT alkalmazása az Uniónak az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésére vonatkozó céljai szempontjából is létfontosságú, és lehetőséget kínál Európa hanyatló ágazataiban az alacsony szén-dioxid-kibocsátású újraiparosításhoz. Ez azonban attól függ, hogy sikerül-e a CLT-t gazdasági szempontból életképes, széles körben alkalmazható technológiává fejleszteni.[4] Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, versenyképes gazdaság 2050-ig történő megvalósításának uniós ütemterve és a 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv összefüggésében elvégzett értékelések szerint a CLT-technológia kereskedelmi szintű alkalmazása fontos szerepet játszhat az EU alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átállásában: a kiválasztott forgatókönyvtől függően 2050-re a villamosenergia-termelés 7–32%-ában alkalmaznak majd CLT-technológiát. Ezen túlmenően az említett értékelések szerint a CLT 2035-tól kezdve elkezd nagyobb mértékben hozzájárulni az ipari folyamatokból származó szén-dioxid-kibocsátás csökkentéséhez az Európai Unióban. Az EU elkötelezte magát amellett, hogy mind pénzügyi, mind szabályozási intézkedésekkel támogatja a CLT-t. Az Európai Tanács 2007-ben hozott határozatára reagálva, melynek értelmében 2015-ig támogatást kell nyújtani tizenkét nagyszabású demonstrációs projekt számára, a Bizottság több lépést is tett egy közös szabályozási és demonstrációs támogatási keret létrehozása érdekében. A 2011 júniusáig átültetendő CLT-irányelv elfogadására a szén-dioxid leválasztása, szállítása és tárolása jogi keretének meghatározása céljából került sor.[5] A szén-dioxid-szállító hálózat szerepelt a 2010 novemberében előterjesztett európai energiainfrastruktúra-prioritásokban (EIP) és a Bizottság által a transzeurópai infrastruktúrára vonatkozó iránymutatások elfogadása érdekében benyújtott rendeletjavaslatban. A CLT immár szerves részét képezi az Európai Unió K+F-kezdeményezéseinek is: az európai stratégiai energiatechnológiai terv (SET-terv) keretében létrejött a CLT-re irányuló európai ipari kezdeményezés (EII). Ezenkívül annak érdekében, hogy a nagy léptékű demonstrációs projektek jelentős európai uniós finanszírozásban részesüljenek, két finanszírozási eszköz: az európai energiaügyi gazdaságélénkítő program (EEGP) és a NER300 program[6] létrehozására is sor került, amelyek közül az utóbbi finanszírozása kibocsátási egységek értékesítéséből történik.[7] Az erőfeszítések ellenére a CLT egyelőre nem terjedt el Európában, aminek okait e közleményben röviden ismertetjük. Mivel további lépésekre van szükség, a fellépés elmaradása egyértelműen nem reális opció; ám eközben szorít az idő, különösen azon demonstrációs projektek esetében, amelyeknek sikerült biztosítaniuk a szükséges finanszírozás egy részét, de még nem hoztak végleges beruházási döntést. Ezért e közleményben áttekintjük a mai állapotot, figyelemmel a globális összefüggésekre, és elemezzük a CLT demonstrációjára és bevezetésére rendelkezésre álló lehetőségeket annak elősegítésére, hogy a technológia az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra történő átállásra vonatkozó uniós stratégia szerves részeként hosszú távon gazdaságilag életképessé váljon. 2. Fosszilis tüzelőanyagok az energiafelhasználásban és az ipari folyamatokban A fosszilis tüzelőanyagoktól való globális függőség felerősödése nyomán és az Európai Tanács 2007-ben hozott, a CLT fejlesztésére vonatkozó döntése óta mind európai, mind világszinten tovább fokozódott a technológia relevanciája és jelentősége. Mindeközben telik az éghajlatváltozás megfékezésére rendelkezésre álló idő, ami még sürgetőbbé teszi a CLT bevezetését. 2.1.A fosszilis tüzelőanyagok szerepe a globális energiafelhasználásban 2009-ben a globális primerenergia-szükséglet 81%-át és a globális villamosenergia-termelés kétharmadát a fosszilis tüzelőanyagok fedezték. Az elmúlt tíz évben a szén, a kőolaj és a földgáz együttesen a globális energiaszükséglet növekedésének 85%-át elégítette ki, ebből a szén egyedül fedezi a primerenergia-fogyasztás növekedésének 45%-át, amint az az alábbi 1. ábrán látható. Ezek a fejlemények nagyrészt a fejlődő országokban tapasztalható keresletnövekedésnek tudhatók be. Ennek következtében a szénkitermelés 1990 óta világszinten majdnem duplájára nőtt, és 2011-ben csaknem elérte a 8 milliárd tonnát. 1. ábra: A világszintű primerenergia-szükséglet növekedése a tüzelőanyag típusa szerint, 2001–2011 (forrás: IEA World Energy Outlook 2012) A fenti ábrán látható múltbeli trendek megjelennek a Nemzetközi Energia Ügynökség (IEA) „World Energy Outlook 2012” című kiadványában szereplő, új politika létrehozását célzó forgatókönyv („New Policies Scenario”) szerinti előrejelzésekben, amelyeket a 2. ábra szemléltet. E számadatok szerint a jelenlegi politikák fenntartása esetén az elkövetkező évtizedekben növekedni fog a szén jelentősége a fejlődő országok villamosenergia-termelési beruházásaiban, miközben a fejlett országok szenes kapacitása csökkenni kezd. 2. ábra: A villamosenergia-termelés változása a világ egyes területein, 2010–2035 (forrás: IEA, World Energy Outlook 2012) 2.2.A fosszilis tüzelőanyagok szerepe Európa energiaszerkezetében A földgáz részesedése az EU primerenergia-fogyasztásában az elmúlt tíz évben növekedett, és 2010-ben elérte a 25%-os szintet.[8] A felhasznált földgáznak csupán mintegy 35%-a hazai termelésű, az EU gázellátásának nagyobbik fele importból származik.[9] A földgáz körülbelül 30%-a a villamosenergia-termelésben kerül felhasználásra. Miközben gázimportunk az elmúlt két évtizedben a duplájára emelkedett, ennek éppen az ellenkezője történt az Egyesült Államokban, ahol a jelentős palagáz-lelőhelyek felfedezésének és a kapcsolódó fejlesztéseknek köszönhetően a gáz ára és az ország energiaimporttól való függése egyaránt mérséklődött. A palagáz használatának dinamikus fejlődését és a palagáz jövőbeli használatára vonatkozó előrejelzéseket az USA vonatkozásában az alábbi 3. ábra ismerteti. 3. ábra: Múltbeli és várható kőolaj- és földgáztermelés az USA-ban (forrás: IEA, World Energy Outlook 2012) Ezeknek a tendenciáknak köszönhetően csökkent a versenykényszer az amerikai szénágazatban (lásd az alábbi 4. ábrát), amely az eleddig az USA-n belül felhasznált többletmennyiségeket export útján igyekszik hasznosítani. A most tapasztalható jelek szerint ez a trend folytatódni fog, illetőleg tovább súlyosbodhat. 4. ábra: A szén árának alakulása 12 hónap alatt (forrás: Platts) Az említett szénexport jelentős része az EU-ba irányul, és a szénfogyasztás megnövekedését eredményezi. Az alábbi 5. ábra bemutatja az európai uniós szénágazatban az elmúlt 20 év során tapasztalt változásokat (adatok: 2012. májusig bezárólag). A szénfogyasztás közelmúltban tapasztalt növekedése[10] megállította, sőt bizonyos értelemben meg is fordította a fogyasztás területén két évtizedig jellemző csökkenő tendenciát. Ennek több oka is van, a legfőbb oknak azonban a szén- és szén-dioxid-árak vártnál alacsonyabb szintje tekinthető. 5. ábra: A szénfogyasztás alakulása az EU-ban az elmúlt 20 évben (2012. májusig bezárólag) (forrás: Eurostat). A vonaltól balra – 1990-ig visszamenőleg – éves, míg a vonaltól jobbra – 2008. január 1-jétől kezdve – havi adatok láthatók. Ilyen alacsony áron és a szénhez viszonyítva viszonylag magas földgázárak mellett a szén mint energiahordozó gazdasági szempontból érdekessé vált az EU számára. Az eredetileg bezárásra ítélt erőművek üzemidejét meghosszabbítják, ezzel pedig fokozódik annak kockázata, hogy a fosszilis tüzelőanyagok terén bekövetkező változások hatására magas szinten rögzül a szén-dioxid-kibocsátás. Az elmúlt néhány évben a gazdasági válság miatt jelentősen csökkent az üvegházhatásúgáz-kibocsátás, aminek következtében 2012 elejéig 955 millió fel nem használt kibocsátási egység halmozódott fel. Összességében a strukturális többlet gyors ütemben növekszik, a harmadik időszak nagyobb részében a fel nem használt kibocsátási egységek száma elérheti a 2 milliárdot,[11] így a szén-dioxid-árak gyorsan csökkennek, és hamarosan elérik az 5 EUR/tonna szintet, illetve az alá esnek. Az, hogy újabban a szén rövid távon vonzó lehetőséggé vált, egyértelműen nem kedvez az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átállásnak. 2.2.1. A szén szerepe az európai villamosenergia-termelésben Mivel az EU-ban felhasznált szén több mint 73%-a az EU-n belülről származik (lásd a 6. ábrát), a szénágazat fontos szerepet tölt be Európa energiaellátásának biztonsága terén. 6. ábra: Szénfelhasználás az EU-ban 2010-ben (forrás: Eurostat) Az Európában felhasznált szén legnagyobb részéből villamos energiát állítanak elő. Az EU-ban felhasznált barnaszén és feketeszén mennyisége 2010 és 2011 között összességében 712,8 Mt-ról 753,2 Mt-ra nőtt, és a teljes energiafogyasztás körülbelül 16%-ának felel meg. Míg a szén részesedése az EU villamosenergia-termelésében 2010-ig lassan csökkent (2010-ben a szén az EU-ban előállított villamos energia mintegy 25%-át adta[12]), azóta ismét növekedőben van, amint azt a fentiekben kifejtettük. Az Európai Unió legnagyobb szénfogyasztói az alábbi táblázatban láthatók. 7. ábra: Fő szénfogyasztók az Európai Unióban 2010-ben (forrás: Eurostat) A tagállamok által benyújtott adatok azt mutatják, hogy további mintegy 10 GW szenes kapacitás áll kiépítés alatt vagy kiépítése tervben van (Németországban, Hollandiában, Görögországban és Romániában). Azonban a tagállamok által benyújtott számadatok lényegesen alacsonyabbak a Platts beszámolójában szereplő adatoknál, amelyek szerint a javasolt, a fejlesztés alatt álló, illetve az építés alatt álló széntüzelésű erőművek összkapacitása akár 50 GW is lehet. Ezenfelül számos régi széntüzelésű erőmű felújításra szorul, vagy be kell zárni, mivel a tervezett üzemidejük a végéhez közeledik. 2.2.2. A földgáz szerepe az európai villamosenergia-termelésben A földgáz aránya az európai villamosenergia-termelésben az elmúlt 20 év során folyamatosan nőtt: az 1990. évi 9%-hoz képest 2010-ben 24% volt.[13] Több tagállam továbbá azzal számol, hogy a földgázalapú villamosenergia-termelés a jövőben is jelentős mértékben növekedni fog. A gázerőműveknek több előnyük is van a szénerőművekkel szemben: feleannyi üvegházhatású gázt bocsátanak ki, kevés beruházási költséggel járnak, és rugalmasabban üzemeltethetők, így jól kiegyensúlyozhatják a szél- és a napenergia-termelés ingadozásait. A Bizottságot összesen 20 GW építés alatt álló kapacitásról tájékoztatták, amely a teljes mai beépített villamosenergia-termelő kapacitás körülbelül 2%-a (ezenkívül további 15 GW tervezett kapacitás került bejelentésre). Az alábbi ábra mutatja a Bizottságnak építés alatt állóként bejelentett 32 gázerőmű kapacitását. 8. ábra: Főbb tagállamok, amelyekben gázerőművek építése van folyamatban (forrás: tagállami bejelentések) Míg az új gázerőművek használata kibocsátáscsökkenést jelent a szénerőművekéhez képest, az ilyen új beruházások hosszú időre szólnak, és a gázerőműveket CLT-vel utólag felszerelni nem feltétlenül költséghatékony megoldás. Különösen ez a helyzet akkor, ha a gázerőmű nem alapterhelésen üzemel.[14] Másrészről a gázerőművek kisebb tőkeráfordítást igényelnek, mint a széntüzelésű erőművek, amiből következik, hogy a beruházások költséghatékonysága kevésbé függ az élettartam hosszúságától. 2.2.3. A kőolaj szerepe az európai villamosenergia-termelésben A kőolaj korlátozott szerephez jut a villamosenergia-termelésben; elsősorban olyan, speciális alkalmazásokban kerül felhasználásra, mint az izolált energiaellátó rendszerek. Ezek az EU-ban a termelés 2,6%-át képviselik, globálisan ennél kicsit többet, de csökkenő tendenciát mutatnak. A kőolajat legfőképpen közlekedési célra használják, például repülőgépek, hajók és gépjárművek belső égésű motorjainak üzemeltetésére. Az iparban és a villamosenergia-termelésben betöltött korlátozott szerepére való tekintettel, és mivel a mai technológiai szinten lehetetlen az ilyen kis kibocsátók esetében a szén-dioxidot hatékonyan leválasztani, a kőolaj kérdését itt nem tárgyaljuk részletesebben. 2.2.4. Az európai villamosenergia-termelés összetétel és a létesítmények kora szempontjából A villamosenergia-termelési kapacitásra irányuló beruházások Európában az idők során változtak. Azt követően, hogy a villamosítás korai időszakában, több mint száz évvel ezelőtt elsősorban a megújuló energiaforrásokat (a vízenergiát) hasznosították, az 1950-es évektől a szén-, az atom- és a gázerőművek használata vált általánossá, az elmúlt évtizedben pedig ismét a megújuló energiaforrások (szél- és napenergia) lettek a beruházások fő célpontjai. Ez a fejlődési út látható az alábbi 8. ábrán. 9. ábra: Az európai villamosenergia-termelés a létesítmények kora szempontjából (forrás: Platts) A széntüzelésű erőművekre irányuló, 30–55 évvel ezelőtt végzett beruházások (lásd a fenti ábrát) azt mutatják, hogy Európában sok olyan régi szénerőmű működik, amelynek üzemideje hamarosan lejár (a gázerőművekre éppen az ellenkezője igaz, mivel a beruházások többsége az elmúlt 20 évben történt). Ez azt jelenti, hogy egyre több az olyan erőmű (átlagosan évi 3–5 GW kapacitás, ami körülbelül 10 széntüzelésű erőműnek felel meg), amely olyan életkorba ér, hogy a befektetőnek olcsóbb leszerelni, mint a felújítására áldozni.[15] Ez egyúttal lehetőséget ad az erőmű alacsony szén-dioxid-kibocsátást kínáló alternatívákkal való helyettesítésére, ugyanakkor nő annak a veszélye, hogy amennyiben a relatív energiaárak és a kibocsátási árak a jelenlegi szinten állandósulnak, a szén-dioxid-kibocsátás magas szinten rögzül. 2.2.5. A fosszilis tüzelőanyagok használata egyéb ipari eljárásokban A szén-dioxid leválasztása a termelt gáz viszonylag nagy koncentrációja miatt sok ipari folyamat esetében jóval könnyebb, mint az energiaszektorban. A CLT egyes iparágakban való alkalmazása ezért érdekes lehetőség a technológia korai bevezetésére. Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, versenyképes gazdaság 2050-ig történő megvalósításának 2050-ig szóló ütemterve szerint az ipar szén-dioxid-kibocsátását 2030-ra 34–40%-kal, 2050-re pedig 83–87%-kal kell csökkenteni az 1990-es szinthez képest. A JRC által a közelmúltban készített, a CLT vas- és acél-, illetve cementipari alkalmazását vizsgáló tanulmányok azt mutatják, hogy a CLT-technológia középtávon versenyképessé válhat, így hozzájárulhat az említett ágazatok kibocsátásának költséghatékony módon történő csökkentéséhez.[16] A CLT-nek az acéliparban való alkalmazása például drámai módon csökkentheti az ágazat közvetlen kibocsátását. Bár az acélgyártás energiahatékonysága az elmúlt 50 évben jelentős mértékben javult, a nyersacél előállítása továbbra is energiaigényes folyamat. Az acélágazat szén-dioxid-kibocsátásának 80–90%-áért az integrált acélipari üzemek kokszolókemencéi, nagyolvasztói és befúvásos kemencéi a felelősek. Az EU-ban folyik a világ acélgyártásának mintegy 15%-a: 2011-ben az EU 27 tagországa összesen mintegy 180 millió tonna nyersacélt állított elő.[17] Az iparpolitikáról szóló közlemény frissítéséről szóló 2012. évi közleményben az EU nagyra törő célt tűzött ki: az európai ipar GDP-n belüli részesedését 2020-ig a jelenlegi körülbelül 16%-ról 20%-ra kell növelni. A CLT ipari folyamatokban történő alkalmazásával lehetővé válna az Unió számára, hogy ezt a célt összeegyeztesse hosszú távú éghajlat-változási célkitűzéseivel. Mindazonáltal nem szabad megfeledkezni a még feltáratlan technikai akadályok jelentőségéről, a jövőben is szükséges K+F-erőfeszítések mértékéről, valamint az ilyen termékek nemzetközi piacaihoz kötődő gazdasági szempontokról. A CLT ipari folyamatokban való alkalmazása hozzájárulhat a technológia széles körű megismertetéséhez és elfogadtatásához, hiszen mindenki számára érthető kapcsolat áll fenn a helyi közösségek számára elérhető munkahelyek és az ipari termelés folytonossága között. 2.2.6. A CLT-ben rejlő lehetőségek Európában és világszerte Az EU elkötelezte magát amellett, hogy az üvegházhatást okozó gázok összes kibocsátását legalább 80%-kal csökkenti 2050-re. Mindazonáltal a fosszilis üzemanyagok felhasználása az elkövetkező évtizedekben is fontos szerepet fog betölteni Európa energiaellátásában és az ipari folyamatokban egyaránt. Ezért a 2050-re kitűzött cél csak akkor érhető el, ha a fosszilis energiahordozók égetéséből származó kibocsátásokat kiküszöböljük, és ebben alapvető szerepe lehet a CLT-nek, mivel ez a technológia lehetővé teszi a fosszilis tüzelőanyagok felhasználásából származó – akár az energetikai ágazatban, akár az iparban keletkezett – szén-dioxid-kibocsátások jelentős csökkentését. A közlekedési célú üzemanyagok előállításával kapcsolatban is lehetőség van a CLT alkalmazására, különösen ami az alternatív tüzelőanyagok,[18] például a hidrogén fosszilis forrásokból történő előállítását illeti. A CLT elsősorban a fosszilis energiahordozók elégetésével összefüggésben merül fel megoldásként, de a biomassza felhasználása során kibocsátott bio-szén-dioxid kezelésére is alkalmas lehet (bio-CLT). A bio-CLT alkalmazási tartománya a részben biomasszát használó (vegyes tüzelésű), illetve a biomassza-tüzelésű erőművekben keletkezett szén-dioxid leválasztásától a bioüzemanyag-előállítási folyamatokig terjedhet. A biomasszához kapcsolódó CLT-értéklánc ipari méretű műszaki megvalósíthatósága azonban még nem igazolódott be. Az IEA elemzései arra engednek következtetni, hogy CLT hiányában az energiaágazatban nem kevesebb mint 40%-kal kellene növelni a beruházási költségeket[19] ahhoz, hogy meg lehessen valósítani a globális átlagos hőmérséklet-emelkedés 2 °C alatt tartásához szükséges, az üvegházhatásúgáz-kibocsátásra vonatkozó célértékeket. A 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv fontos szerepet tulajdonít a CLT-nek az éghajlatváltozás hatásainak költséghatékony mérséklésében: az ütemtervben felvázolt forgatókönyvek mindegyikének szerves részét képezi a CLT. Az öt szén-dioxid-mentesítési forgatókönyv közül három szerint 2050-re a CLT alkalmazása Európa energiaszerkezetének több mint 20%-át le fogja fedni, amint azt az alábbi 10. ábra szemlélteti. 10. ábra: A CLT elterjedtsége (%) a villamosenergia-termelésben 2050-ig (forrás: a 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv) A 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv szerinti „diverzifikált ellátási technológiák forgatókönyve” azt mutatja, hogy a CLT-vel felszerelt energiatermelő kapacitás 2035-re elérheti a 32 GW-ot, 2050-re pedig hozzávetőlegesen a 190 GW-ot. Ez óriási lehetőség a CLT-technológiával foglalkozó európai ipari szereplők számára, ám a CLT jelenlegi, EU-beli elterjedtségét tekintve felettébb ambiciózus célkitűzés egyben. Amennyiben a CLT európai bevezetésében késedelem következik be, az hátrányosan érintheti ezeket az üzleti kilátásokat is. Az előrejelzések szerint a jelenlegi szakpolitikai keretek között a fosszilis energiahordozók részesedése ugyan folyamatosan csökken, ám az elkövetkező évtizedekben továbbra is az EU energiaszerkezetének a legnagyobb hányadát fogja kitenni. Még abban az esetben is, ha ennél ambiciózusabb célértékek kerülnek meghatározásra az alacsonyabb szén-dioxid-kibocsátású technológiákra történő átállás felgyorsítása érdekében, a fosszilis tüzelőanyagok részesedése az EU energiaszerkezetében 2030-ban meg fogja haladni az 50%-ot. 1. táblázat: Az energiafelhasználás várható összetétele, összehasonlításban a jelenlegi szakpolitikai célokat tükröző referencia-forgatókönyvvel (forrás: Európai Bizottság, 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv, hatásvizsgálat) A 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv szerint a nagyléptékű bevezetés 2030 körül fog kezdődni, és fő hajtóereje a kibocsátáskereskedelmi rendszerben kialakuló szén-dioxid-ár lesz. A CLT bevezetését és egyre szélesebb körű alkalmazását befolyásolni fogja a 2030-ra szóló átfogó éghajlat- és energiapolitikai keret, melynek általános célja az lesz, hogy megfelelő pályára állítsa az EU-t az üvegházhatású gázok kibocsátása terén 2050-re kitűzött célok eléréséhez annak érdekében, hogy a globális hőmérséklet-emelkedés 2 °C alatt maradjon. 2.3.A szén-dioxid lehetséges ipari felhasználása A szén-dioxid olyan vegyület, amely felhasználható szintetikus tüzelőanyagok és számos más termék előállítására, továbbá munkaközegként (például geotermikus erőművekben), illetve kémiai folyamatok és biotechnológiai alkalmazások alapanyagaként. A szén-dioxidot már eredményesen használják a karbamid, a hűtőközegek, az üdítőitalok, a hegesztőrendszerek és a tűzoltó készülékek előállításában, valamint a szennyvízkezelés területén, a kertészetben, papíripari kalcium-karbonát gyártására, inert közegként élelmiszer-csomagolásokhoz és sok más egyedi alkalmazás céljaira is.[20] A szén-dioxid felhasználása nemrégiben új területekkel bővült: vegyi anyagok (pl. polimerek, szerves savak, alkoholok, cukrok) új módszerekkel történő előállításában, valamint egyes tüzelőanyagok (metanol, algaalapú bioüzemanyagok, szintetikus földgáz) gyártásában játszik fontos szerepet. E technológiák többsége azonban még a kutatás-fejlesztés szakaszában van. Továbbá nem világos egyelőre, hogy ezek a technológiák mennyire járulnak hozzá a szén-dioxid-kibocsátás mérsékléséhez, mivel egyedi módon biztosítják a szén-dioxid ideiglenes vagy állandó tárolását, és nem biztos, hogy elegendő mennyiségű szén-dioxid légkörbe jutását akadályozzák meg. A szén-dioxid felhasználásának lehetséges módjai – függetlenül attól, hogy mennyire alkalmasak a szén-dioxid-kibocsátás csökkentésére – rövid távon kiaknázható, közvetlen bevételi forrással kecsegtetnek. Így a szén-dioxid sokkal inkább árucikknek, mintsem hulladékterméknek fog számítani, ami elősegítheti a CLT társadalmi elfogadottságát. A növelt hatékonyságú kőolaj- és (bizonyos esetekben) földgázkitermelés viszont jelentős mennyiségű szén-dioxid tárolását teszi lehetővé, miközben átlagosan 13%-kal növeli a kőolajtermelést, számottevő gazdasági értéket teremtve ezáltal.[21] Továbbá a kőolaj- és a földgázlelőhelyek több okból kifolyólag is kiválóan alkalmasak a szén-dioxid-tárolásra. Először, a kőolaj és a földgáz nem tudott elszivárogni onnan, ami igazolja az ilyen természetes lelőhelyek biztonságosságát és megbízhatóságát, feltéve, hogy a szerkezeti integritásuk nem sérült a feltárás és a kitermelés során. Másodszor, a legtöbb kőolaj- és földgázmező geológiai szerkezetét és fizikai tulajdonságait az érintett vállalatok alaposan tanulmányozták. Harmadszor pedig a meglévő lelőhelyek földtani és egyéb fizikai jellemzőit az olaj- és gázipari szereplők jól ismerik, és meg tudják jósolni a gáznemű és folyékony anyagok mozgását, helyváltoztatási tulajdonságait és tárolhatóságát. Mindazonáltal az elővigyázatosság elvét kell alkalmazni, amint azt az Európai Környezetvédelmi Ügynökség is hangsúlyozta „Late lessons from early warnings” („Korai figyelmeztetések kései tanulságai”) című, nemrég közreadott jelentésében (2013).[22] Ráadásul a növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelésben rejlő lehetőségek meglehetősen korlátozottak Európában.[23] 2.4.A CLT versenyképessége a költségek szempontjából Világszerte több mint húsz demonstrációs CLT-projekt működik sikeresen, közülük kettő Európában (Norvégiában).[24] A többségük – például a kőolaj- és a földgázfeldolgozás vagy a vegyianyag-gyártás területén – ipari alkalmazásokban található, és a szén-dioxid-tárolás kereskedelmi célt szolgál. A projektek közül nyolc a teljes CLT-láncot lefedi (leválasztás, szállítás, tárolás), és öt esetében a növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelés teszi a folyamatot gazdaságosabbá. Ezekben a projektekben a szén-dioxidot a nyersolaj kinyerésének növelése céljából alkalmazzák (a projektekkel kapcsolatban további információk az 1. mellékletben olvashatók). A Bizottság 2050-ig szóló energiaügyi ütemterve és az IEA elemzése szerint[25] a CLT mint versenyképes technológia hamarosan az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átállás hatékony eszközévé fog válni. A CLT költségei eltérők lehetnek – függnek az üzemanyagtól, a technológiától és a tárolás módjától, de a jelenlegi költségekre vonatkozó legtöbb számítás 30 és 100 EUR közötti tartományban mozog 1 tonna tárolt szén-dioxidra vetítve. Az IEA xxx („A villamosenergia-termelés során keletkező szén-dioxid leválasztásának költsége és eredményessége”) című jelentése szerint (a teljes hivatkozást lásd a 29. lábjegyzetben), amely műszaki szakemberek által készített tanulmányokon alapul, a CLT jelenlegi költsége 1 tonna szén-dioxidra vetítve 40 EUR körül[26] van a szénerőművek, illetve 80 EUR körül a földgáztüzelésű erőművek esetében. Ezenkívül számolni kell a szállítás és a tárolás költségeivel is. Azonban a költségek várhatóan csökkenni fognak a jövőben. A Közös Kutatóközpont elemzései szerint a CLT-vel felszerelt szén-, illetve földgáztüzelésű erőművek első generációjának költsége jelentősen magasabb lesz, mint a CLT nélküli hasonló hagyományos erőműveké.[27] Amint működésbe lépnek az első olyan erőművek, amelyek leválasztják és tárolják a szén-dioxidot, a K+F-tevékenységeknek és a méretgazdaságosságnak köszönhetően csökkenni fognak a költségek. Tartósan magas olajárszint mellett a CLT bizonyos esetekben versenyképesebb lehet a kőolaj- és földgázkitermelő ágazatokban, amelyek jövedelmezősége számottevően meghaladja a villamosenergia-termelés, illetve a fosszilis energiahordozókat fogyasztó vagy szállító egyéb iparágak jövedelmezőségét. Ezt jól szemlélteti az a két ipari méretű CLT-projekt, amely eddig megvalósításra került Európában: mindkettő Norvégiában található, ahol az olaj- és gáztermelőknek a kibocsátott szén-dioxid tonnája után körülbelül 25 EUR adót kell fizetniük.[28] Ennek a – csak a kontinentális talapzaton tevékenykedő gáz- és olajtermelőkre kivetett – adónak tudható be, hogy a Snøhvit és Sleipner lelőhelyeken kereskedelmi célból is bevezetésre került a CLT (részletesebben lásd az I. mellékletben). 2.5.A meglévő erőművek CLT-vel való utólagos felszerelésének gazdaságossága Ha a fosszilis tüzelőanyagokkal üzemelő erőművek globális terjedése folytatódni fog, a már működő üzemeket CLT-technológiával kell felszerelni annak érdekében, hogy a globális hőmérséklet-növekedést 2 °C alatt lehessen tartani. Az Éghajlat-változási Kormányközi Testület (IPCC)[29] mindazonáltal kijelentette, hogy „a meglévő erőművek CLT-technológiával történő felszerelése magasabb költségekkel fog járni, és általánosságban véve sokkal kevésbé lesz hatékony, mint a szén-dioxid-leválasztással felszerelt új erőművek építése. Az utólagos felszerelés költségei esetleg alacsonyabbak lehetnek néhány viszonylag új és nagy hatékonyságú erőmű esetében, illetve akkor, ha az erőművet jelentős mértékben korszerűsítik vagy átépítik.” A legtöbb tanulmány összhangban van az IPCC megállapításaival. A magas költségek elsősorban a következők okoknak tudhatók be: · magasabb beruházási költségek, mert a már működő erőművek kialakítása és térbeli korlátozottsága megnehezítheti a CLT-re való átállást; · rövidebb élettartam, mert az erőmű már régebb óta működik. Ez azt jelenti, hogy a CLT-beruházásoknak rövidebb időn belül kell megtérülniük, mint az újonnan épült erőművek esetében; · alacsonyabb hatékonyság, mert az utólagos felszerelést nehéz optimálisan kivitelezni, így a leválasztási folyamat energiahatékonysága nem lesz maximális, ami kevesebb szén-dioxid leválasztását eredményezi; · leállási költség, mert a CLT-technológiával felszerelendő erőművet le kell állítani a felszerelési munkálatok időtartamára. A létesítményspecifikus hátrányok és az ezekből adódó költségek minimalizálása érdekében felmerült a javaslat, hogy az új erőműveket kötelezően „CLT-készként”[30] kelljen megépíteni annak érdekében, hogy az új erőművek szén-dioxid-kibocsátása ne rögzüljön magas szinten.[31] A CLT-irányelv 33. cikke szerint a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy valamennyi, legalább 300 MW névleges teljesítményű tüzelőberendezés üzemeltetője felmérje, hogy 1) rendelkezésre állnak-e megfelelő tárolóhelyek, 2) a szállítóberendezések technikailag és gazdaságilag megvalósíthatók-e, valamint 3) a szén-dioxid leválasztásához szükséges átalakítások gazdaságilag és műszakilag megvalósíthatók-e.[32] Ha mindez teljesül, az illetékes hatóságoknak biztosítaniuk kell, hogy elegendő hely álljon rendelkezésre az erőmű helyszínén a szén-dioxid leválasztásához és sűrítéséhez szükséges berendezések majdani telepítésére. A „CLT-készként” tervezett erőművek száma azonban egyelőre nagyon alacsony. A CLT-irányelv tagállamok általi átültetéséről és végrehajtásáról szóló, a közeljövőben közzétételre kerülő elemzés értékelni fogja a CLT-irányelv 33. cikkének végrehajtása érdekében hozott tagállami intézkedéseket is. 3. A demonstrációs CLT-projektek helyzete Európában, hiányelemzés A CLT fontos szerepet játszik a jövő alacsony szén-dioxid-kibocsátású energiaellátásában. Ez többek között annak az uniós kötelezettségvállalásnak az eredménye, mely szerint az EU a kísérleti CLT-projekteket olyan kereskedelmi méretű demonstrációs projektekké[33] fogja fejleszteni, melyek csökkenthetik a költségeket, igazolhatják a szén-dioxid biztonságos geológiai tárolásának megvalósíthatóságát, átadható ismereteket generálhatnak a CLT-ben rejlő lehetőségekkel kapcsolatban, és kockázatmentessé tehetik a technológiát a beruházók számára. Annak ellenére, hogy a CLT területén az EU jelentős erőfeszítéseket tett a vezető szerep kivívására, a teljes CLT-láncot (a leválasztást, a szállítást és a tárolást – részletesebben lásd az I. mellékletben) magában foglaló nyolc teljes méretű demonstrációs projekt[34] közül egy sem az EU-ban található, és az alább ismertetett okok miatt a legígéretesebb uniós projektek esetében is jelentős késéssel kell számolni. 3.1.Az üzleti megalapozottság hiánya Mivel a kibocsátási egységek ára jelenleg jóval 40 EUR/t CO2 alatt van, egyéb jogi korlátok vagy ösztönzők pedig nem vonatkoznak erre a területre, a gazdasági szereplőknek nem éri meg a CLT-be való beruházás. 2008-ban, amikor a Bizottság benyújtotta az éghajlat- és energiapolitikai javaslatcsomagot, a szén-dioxid-árak átmenetileg a 30 EUR-t is meghaladták. Az akkori számítások arra alapultak, hogy amennyiben az éghajlat- és energiapolitikai javaslatcsomag céljai megvalósulnak, az árak 2020-ban elérik ezt a szintet, ezt követően pedig tovább fognak emelkedni. Már akkor lehetett arra számítani, hogy mindez még a teszterőművek megépítéséhez sem lesz elegendő. A jogi keret (a CLT-irányelv) megteremtése mellett sor került a NER300 finanszírozási program elindítására is, melynek célja a CLT kereskedelmi méretű demonstrációjára irányuló projektek, valamint a megújuló energiaforrások hasznosításával kapcsolatos innovatív projektek pénzügyi támogatása, párhuzamosan az európai energiaügyi gazdaságélénkítő programban (EEGP) szereplő 6 demonstrációs CLT-projekttel. 30 EUR összegű szén-dioxid-árak mellett a támogatás teljes összege elérhette volna a 9 milliárd EUR-t is. A szén-dioxid-árral kapcsolatos ösztönző, valamint a NER300 és az EEGP programban nyújtott finanszírozási támogatás együttesen megfelelő feltételeknek tűntek ahhoz, hogy több demonstrációs célú CLT-projekt is megvalósuljon Európában. A szén-dioxid-árak azonban jelenleg az 5 EUR-t közelítik, a NER300 program bevételeinek összege pedig jóval a kezdeti várakozások alatt van, ezért világossá vált, hogy a gazdasági szereplőknek nem áll érdekükben a CLT demonstrációjába való beruházás, mert bár számottevően kevesebb kibocsátási egységet kellene megvenniük, a kibocsátáscsökkentésből befolyó összeg mégsem fedezi a beruházási és működtetési költségeket. A CLT-projektek előkészítő mérnöki tervezése (FEED) keretében készült tanulmányok szerint a CLT tőkeköltségére vonatkozó kiindulási költségbecslések reálisak voltak. A gazdasági válság miatt azonban csökkent a szén-dioxid ára a kibocsátáskereskedelmi rendszerben, ami 2009-re jelentősen rontott a terv üzleti megalapozottságán, a legtöbb projekt ugyanis legalább 20 EUR/tonna szén-dioxid-árral készítette a számításait. Tízéves működési időszakot feltételezve (a NER300 előírásai szerint), évi 1 millió tonna szén-dioxid betárolása mellett 10 EUR/tonna árkülönbség a működtetési költségek megközelítőleg 100 millió EUR mértékben való növekedését eredményezi. Az éghajlat- és energiapolitikai javaslatcsomag elfogadása idején azonban 30 EUR becsült ár szerepelt a tervekben, ami a költségek összesen 200 millió EUR összegű növekedését jelenti. Ezt a költségnövekedést a jelenlegi helyzetben az ipari szereplőknek vagy az államoknak kellene fedezniük. Habár a növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelés néhány projekt esetében segítséget jelenhet, az Egyesült Államokkal és Kínával ellentétben Európában ez a módszer nem vitte előre a CLT bevezetését. Az ipari szereplők 2008-ban kijelentették, hogy készek több mint 12 milliárd EUR befektetéssel támogatni a CLT-t, az eddig ténylegesen megtett pénzügyi kötelezettségvállalások azonban egyáltalán nem állnak összhangban ezzel az összeggel. Jelenleg a legtöbb projektnél az ipari szereplők által a CLT megnövekedett költségeihez nyújtott támogatás valójában csak körülbelül a 10%-ot éri el. Mindemellett a tagállamok pénzügyi és politikai körülményeiben is jelentős változások következtek be a 2008-as helyzethez képest. Figyelembe véve a jelenlegi gazdasági helyzetet, a kibocsátáskereskedelmi rendszer megközelítőleg 2 milliárd kibocsátási egységre rúgó strukturális többletét és az ebből következően tartósan alacsony szén-dioxid-árakat, valamint a vártnál alacsonyabb támogatást a NER300 program keretében, a körülmények nem eléggé ösztönzőek ahhoz, hogy az ipari szereplők életképessé tegyék a demonstrációs CLT-projekteket, még annak ellenére sem, hogy a projektek az európai gazdaságélénkítési terv keretében körülbelül 1 milliárd EUR kiegészítő támogatáshoz jutottak.[35] Mindez kedvezőtlenül befolyásolja a nagyarányú kiépítés lehetőségeit. A CLT-t kötelezővé vagy kereskedelmileg jövedelmezővé tévő szakpolitikai stratégia hiányában ezért nem valószínű, hogy az ipari szereplők nagyméretű CLT-projektekbe fognának. Mindezt nemrégiben a NER300 program első pályázati felhívásának eredményéről szóló döntés[36] is kiemelte. A kitűzött cél eredetileg 8 kereskedelmi méretű demonstrációs CLT-projekt és 34 megújuló energiával kapcsolatos innovatív projekt támogatása volt. A NER300 pályázati felhívására 7 tagállamból 13 CLT-projekt jelentkezett, melyekből 2 az ipari alkalmazások közé, 11 pedig a villamosenergia-termelési ágazatba tartozott. A pályázat során 3 projektet visszavontak. 2012 júliusára a Bizottság kiválasztotta a 8 legjobbnak ítélt CLT-projektet, 2 projektet pedig tartalékként hagyott a versenyben.[37] Végül egyik CLT-projekt sem jutott támogatáshoz, mivel az eljárás utolsó szakaszában, a projektek ismételt megerősítése során nem kapták meg a tagállamok megerősítését. Ez többek között a következő okokból történt: pénzügyi hiány a nemzeti és/vagy a magánszektorbeli finanszírozásban,[38] az engedélyezési eljárások csúszásai, illetve egy esetben a folyamatban lévő nemzeti támogatási pályázat előírásai, amelyek nem tették lehetővé, hogy az adott tagállam a NER300 programban való részvétel követelményeinek megfelelően megerősítse a projektet. A legtöbb CLT-projekt esetében 337 millió EUR-nál jóval magasabb összegű támogatásért pályáztak a NER300 programban (ez volt a támogatás felső határaként megszabott összeg, melyet a NER kibocsátási egységek értékesítéséből befolyó bevételek alapján határoztak meg.) Valójában a CLT-projektek több mint fele 500 millió EUR-t is meghaladó teljes NET300-finanszírozásra pályázott. A vártnál alacsonyabb támogatási határ és az ebből következő finanszírozási hiány ezért tovább növelte a tagállamokra és a magánszektorbeli szereplőkre nehezedő nyomást. Még azok a projektek is komoly nehézségekkel szembesültek, amelyeknél a NER300 programhoz benyújtott támogatási igény csak kismértékben haladta meg a felső határt, mindez pedig döntő szerepet játszott a megerősítések elmaradásában. Emellett fontos megemlíteni azt is, hogy a NER300 keretén belül pályázó magánszektorbeli szereplők kevés hajlandóságot mutattak a költségekhez való hozzájárulásra. Ehelyett legtöbbjük olyan pályázatokat nyújtott be, melyek szinte kizárólag állami támogatáson alapultak, a többi pályázó pedig viszonylag alacsony hozzájárulást ajánlott fel. Mindebből leszűrhető, hogy amíg alacsony szén-dioxid-árakra lehet számítani, a magánszektor szereplői a CLT-fejlesztés társfinanszírozása terén nagymértékű állami szerepvállalást várnak el, ami egyértelműen jelzi a szektor jelenlegi nehézségeit. A jövőbeli gazdasági kilátásaikra tekintettel mind a termeléshez fosszilis tüzelőanyagot használó létesítményeknek, mind a fosszilis tüzelőanyagok szolgáltatóinak érdekében állna a CLT fejlesztésének elkötelezett támogatása, a CLT nélkül ugyanis bizonytalan jövővel kell szembenézniük. 3.2.A projektek ismertsége és elfogadottsága A szárazföldi tárolás ötletét felvető projektek közül néhányat a nyilvánosság komoly ellenállással fogadott, különösen Lengyel- és Németországban. Németországban a CLT-irányelv késedelmes átültetésének is a lakossági elutasítás volt fő oka. Az EEGP által támogatott spanyol projekt viszont – egy célzott tájékoztató és figyelemfelhívó kampány után – sikeresen a maga oldalára állította a nyilvánosságot. Az Egyesült Királyság, Hollandia és Olaszország tengeri tárolást tervező projektjei szintén elfogadásra találtak a lakosság körében. Egy nemrégiben készült Eurobarométer felmérés[39] szerint az európai polgárok nagy része nem hallott még a CLT-ről és annak lehetséges pozitív hatásairól az éghajlatváltozás megfékezése terén. A CLT-t ismerők körében azonban többségben vannak a technológia támogatói. Mindez egyértelműen rámutat arra, hogy még sok a teendő annak érdekében, hogy a CLT megfelelő szerephez jusson Európa és a tagállamok éghajlatváltozás elleni küzdelemről szóló társadalmi vitáiban, valamint az is kijelenthető, hogy tovább kell vizsgálni a potenciális egészségügyi és környezeti kockázatokat (a tárolt szén-dioxid szivárgásával összefüggésben), illetve előzetes értékelés nélkül nem lehet számítani a projektek társadalmi elfogadottságára. 3.3.Jogi keret A CLT-irányelv átfogó jogi keretet biztosít a CLT leválasztásához, szállításához és tárolásához. Az irányelv 2011. júniusi átültetési határidejéig csak néhány tagállam jelezte a teljes vagy részleges átültetés megtörténtét. Időközben jelentősen javult a helyzet, már csak egy tagállam van, amelyik semmiféle átültetési intézkedésről nem értesítette a Bizottságot. A tagállamok többsége a demonstrációs CLT-projektekre tett javaslataival befejezte az irányelv átültetését, néhány tagállam azonban megtiltotta vagy korlátozta a területén való szén-dioxid-tárolást. A CLT-irányelv átültetéséről és a tagállamok általi végrehajtásról szóló átfogó elemzés ezeket a témákat is részletesen fogja tárgyalni. 3.4.A szén-dioxid-tároláshoz szükséges infrastruktúra Az EU GeoCapacity projekt[40] becsült adatai szerint Európában az állandó geológiai szén-dioxid-tárolási kapacitás több mint 300 gigatonna (Gt), illetve óvatosabb becslések szerint 117 Gt. Az EU villamosenergia-termeléséből és ipari tevékenységéből származó teljes szén-dioxid-kibocsátás körülbelül 2,2 Gt évente, vagyis a tárolókapacitás még a konzervatív becslés adataival számolva is évtizedekre elegendő lenne. Csak az Északi-tengerben több mint 200 Gt szén-dioxid-tárolási kapacitás áll rendelkezésre. Ennek kiaknázása érdekében további lépéseket kell tenni egy átfogó megközelítés megteremtése irányába. Mindazonáltal, bár az európai tárolókapacitás nagysága elegendő, nem minden kapacitás van a szén-dioxid-kibocsátók elérhető közelségében. Ezért olyan, határokon átnyúló szállítási infrastruktúrára van szükség, amely képes a szén-dioxid-források és a tárolóhelyek hatékony összekötésére. Ezt tükrözi a Bizottság arra vonatkozó előterjesztése is, hogy a szén-dioxid-szállítási infrastruktúra szerepet kapjon a Bizottság által a transzeurópai infrastruktúrára vonatkozó iránymutatások elfogadása érdekében benyújtott rendeletjavaslatban. A rendeletjavaslat alapján a szén-dioxid-szállítási infrastruktúrával kapcsolatos projekteket közös európai érdekűvé lehetne nyilvánítani és támogatásban lehetne részesíteni. Mindemellett a CLT-projektek kezdetben leginkább a leválasztási pontok közelében fognak szén-dioxid-tárolásra alkalmas tárolóhelyeket keresni, ezért az infrastruktúrát először nemzeti szinten kell kiépíteni. Ahhoz, hogy később határokon átnyúló hálózatokat lehessen kialakítani, mindenekelőtt a nemzeti szintű infrastrukturális igények megfelelő kielégítésére van szükség. 3.5.Nemzetközi együttműködés Az éghajlatváltozás elleni küzdelem csak akkor vezethet sikerre, ha globális szintű intézkedéseket foglal magában. Az uniós cselekvés előrelendítheti a szükséges nemzetközi együttműködést, de emellett egyértelmű stratégiai célokra is szükség van az éghajlatváltozás hatását csökkentő technológiák globális elterjesztéséhez, melyek révén a növekvő gazdaságú országok a fejlődést alacsony szén-dioxid-kibocsátás mellett érhetik el. Ebben fontos szerepe van a CLT-nek, melynek a piaca az Unión kívül várhatóan sokkal nagyobb lesz, mint az EU-ban. A kínai szénfogyasztás például 10%-kal nőtt 2010-ben, így jelenleg a világ szénfogyasztásának 48%-át teszi ki. Kínában a tervezett vagy a jelenleg építés alatt álló széntüzelésű erőművek kapacitása 300 GW lesz, és jelentős részük 2050-ben is működni fog. Ha Kínában és a világ többi részén nem sikerül az új erőműveket felszerelni, illetve a meglévőket kiegészíteni CLT-technológiával, akkor már most biztos, hogy 2030 és 2050 között a világ nagy részén magas szinten fog rögzülni a szén-dioxid-kibocsátás. Az Európai Bizottság ezért kiemelt figyelmet fordít a harmadik országokra, többek között a feltörekvő országokra és iparágakra. A Bizottság arra törekszik, hogy minél inkább erősítse a a CLT-projektek közötti nemzetközi ismeretmegosztást az európai demonstrációs CLT-projektek hálózata keretében, és ugyanezt a célt szolgálja a Bizottságnak a Szénmegkötési Vezetői Fórum (CSLF) tagjaként és a Globális CLT-intézet (GCCSI) együttműködő résztvevőjeként végzett munkája is. 4. További lépések A NER300 második pályázati felhívása, amelyet 2013 áprilisában tesznek közzé, újabb esélyt kínál az európai ipari szereplőknek és a tagállamoknak arra, hogy javítsanak a CLT-vel kapcsolatos jelenlegi kilátásokon. Figyelembe véve azonban a demonstrációs CLT-program egyértelmű késedelmeit, ideje újraértékelni az Európai Tanács által meghatározott célkitűzéseket és módosítani a szakpolitikai célokat és eszközöket. A CLT nagyléptékű demonstrációjának és bevezetésének szükségessége – tekintettel a CLT kereskedelmi felhasználására – egyáltalán nem csökkent, hanem még sürgetőbbé vált. Hosszútávon az EU-nak az a versenypolitikai érdeke, hogy az uniós energiai és ipari ágazat elegendő tapasztalatot szerezzen a CLT kereskedelmi méretű kiterjesztéséhez,[41] melynek révén csökkenteni lehet a költségeket, bizonyítani lehet a szén-dioxid geológiai tárolásának biztonságosságát, átadható tudásanyagot lehet létrehozni a CLT lehetőségeivel kapcsolatban, valamint meg lehet szüntetni a technológia befektetési kockázatait. A CLT elkerülhetetlenül magasabb költségekkel jár, mint a fosszilis tüzelőanyagok változatlan elégetése, ezért ennek megfelelő kompenzációra van szükség, mivel a tüzelőanyagok leválasztás nélküli elégetése kevesebb befektetést és kevesebb energiát igényel. A kompenzációra számos szakpolitikai beavatkozás nyújt lehetőséget. Már most is működik a kibocsátáskereskedelmi rendszer, amely a szén-dioxid-árak révén közvetlen ösztönzőket tartalmaz a CLT érdekében, bár túlságosan alacsony szinten. Emellett a szén-dioxid-kibocsátási egységek (NER300 programbeli) árveréséből befolyó bevételek egy része szintén lehetséges forrást biztosít a CLT és a megújuló energiával kapcsolatos projektek támogatásához. A szén-dioxid-kibocsátási egységek árára vonatkozó jelenlegi becslések jóval alacsonyabbak a 2008-ban az éghajlat- és energiapolitikai javaslatcsomaghoz készült számításoknál, amelyek a 2020-as árakat 30 EUR környékére tették (2005-ös árak).[42] A jelenlegi árak azt jelzik, hogy az EU kibocsátáskereskedelmi rendszere nem ösztönzi a szénről a gázra való áttérést, és növeli az alacsony szén-dioxid-kibocsátással kapcsolatos befektetések finanszírozásának költségeit, mivel ezek az alacsony szén-dioxid-kibocsátás terén tett beruházásokhoz kapcsolódó kockázat mértékével együtt nőnek. Egy felmérés, amelyben 363, az EU kibocsátáskereskedelmi rendszerében részt vevő üzemeltetőt kérdeztek meg, arra az eredményre jutott, hogy a beruházási döntések szempontjából az európai szén-dioxid-kibocsátási egységek ára az utóbbi időben veszített jelentőségéből.[43] A kibocsátáskereskedelmi rendszer strukturális reformja elősegítheti az árak növekedését és meggyőzheti a piacot arról, hogy hosszú távon a kibocsátáskereskedelmi rendszer elegendően erős jelzést fog nyújtani a szén-dioxid-árakról a CLT bevezetéséhez. A Bizottság ezért jelentést állított össze a szén-dioxid-piacról, valamint nyilvános konzultációt kezdeményezett a reform megvalósítási lehetőségeinek számbavétele érdekében. Ahhoz, hogy egyéb más ösztönzők nélkül be lehessen indítani a CLT alkalmazását, a kibocsátás-kereskedelmi egységek árának jelentős, legalább 40 EUR összegű emelkedésére lenne szükség.[44] Az IEA kiemeli, hogy a CLT-vel kapcsolatos stratégiának figyelembe kell vennie az egyre fejlődő technológia változó igényeit, ilyenek például a kezdeti időszakban a konkrét előírások, ezt követően pedig a semlegesebb intézkedések, amelyek lehetővé teszik, hogy a kereskedelmi felhasználáshoz közeledő CLT versenyképes legyen az egyéb kibocsátásmérséklési lehetőségekkel.[45] Ebből következően a kibocsátáskereskedelmi rendszer reformjáról folytatott egyeztetések kimenetelétől függetlenül fontos, hogy a CLT bevezetését megfelelően előkészített, átfogó demonstrációs folyamat előzze meg. Ezért meg kell vizsgálni a szakpolitikai opciókat annak érdekében, hogy minél előbb és lehetőleg nagy léptékben elinduljon a demonstráció, melynek célja a technológia további bevezetése és elterjesztése. Az éghajlat- és energiapolitikai javaslatcsomagban megállapítást nyert, hogy a demonstráció feltehetőleg nem csak a szén-dioxid-árra vonatkozó jelzéssel valósítható meg. További ösztönzők alkalmazására van lehetőség a NER300 program és az EEGP pénzügyi csomag keretében, valamint a CLT jogi kerete révén. A jelenlegi kibocsátáskereskedelmi rendszerben, a NER300 második pályázati felhívása által várhatóan lehetőség lesz a CLT-projektek és a megújuló energiával kapcsolatos innovatív projektek támogatására. Az ilyen típusú finanszírozásnak a 2030-ig tartó időszakra történő kiterjesztése is szóba jöhet. Ez a finanszírozási forma hozzájárulhat a stratégiai energiatechnológiai terv bizonyos célkitűzéseihez, valamint az innovációra irányíthatja a figyelmet az energiaigényes iparágakban, mivel a CLT olyan kulcsfontosságú technológia, amely az energiai és az ipari szektorban is alkalmazható. Ezenkívül a versenyeztetési megoldás alkalmazása az egész EU-ban egyenlő esélyeket teremt, ennek révén ésszerűen lehet felhasználni a korlátozottan rendelkezésre álló forrásokat. Emellett számos országban vizsgáltak meg és/vagy vezettek be olyan fejlesztéseket, melyek figyelembevétele a meglévő intézkedéseken túlmutató szakpolitikai opciókat is lehetővé tenne. Az alábbiakban néhány ilyen opciót ismertetünk. Nyilvánvaló, hogy amíg a szén-dioxid-ár nem ér el egy megfelelő szintre, addig is szükség van bizonyos korlátozott számú CLT-projekt elindítására és ennek révén a CLT-hez kapcsolódó infrastruktúra, gyakorlat és tudás fejlesztésére. Habár a demonstrációs célú intézkedések korlátozott hatókörűek és az egész gazdaság számára költséget jelentenek, mindemellett erősítik a befektetői bizalmat és lehetővé teszik, hogy a korai bevezetés előnyei érvényre jussanak. A demonstrációs folyamat emellett a CLT jövőbeli szükségességével kapcsolatban is világosabb perspektívát nyújt, különösen a jelenlegi helyzetben, amikor a szén-dioxid-ár rövid- és középtávon nem elég magas a CLT-be való beruházások elősegítéséhez. Egy kötelező érvényű CLT-tanúsítási rendszer rászoríthatná a (bizonyos méretet meghaladó) szén-dioxid-kibocsátókat és a fosszilis energiahordozók szállítóit, hogy kibocsátásuk, illetve közvetett kibocsátásuk bizonyos hányadának értékében CLT-tanúsítványokat vásároljanak (amennyiben a kötelezettség a fosszilis energiahordozók szállítóira is vonatkozik). A tanúsítványok a kőolaj- és földgáziparra is kiterjedhetnének, így biztosítva, hogy ezen ágazatok geológiai szakértelme és tapasztalata hozzájárulhasson a legmegfelelőbb tárolási helyszínek meghatározásához, a növelt hatékonyságú kőolaj- és földgázkitermelés lehetőségeit is figyelembe véve, ha az utóbbi állandó szén-dioxid-tárolási lehetőséget biztosít. Jelenleg érvényben lévő CLT-kötelezettségek Az Egyesült Államokban 2015-től az Illinois államban működő villamosenergia-szolgáltatóknak a villamos energia 5%-át tisztaszén-technológiával működő létesítményből kell beszerezniük, 2025-re pedig 25%-os arány van előirányozva. A 2016 előtt üzembe helyezett erőművek akkor minősülnek tisztaszén-üzeműnek, ha a szén-dioxid-kibocsátásnak legalább 50%-át leválasztják és megkötik. A 2016-ban vagy 2017-ben üzembe állítandó szénerőművek esetében a fenti követelmény szintje 70%-ra, a későbbiekben pedig 90%-ra emelkedik. A tanúsítási rendszer kiegészítheti a kibocsátáskereskedelmi rendszert, ha rendelkezésre áll a CLT-tanúsítványokénak megfelelő mennyiségű kibocsátási egység, melyeket állandó jelleggel ki kellene vonni a piacról (mivel a CLT-tanúsítványok révén megvalósuló szén-dioxid-csökkenés volumene ismert, a kibocsátáskereskedelmi rendszerrel való integráció gyorsan megvalósítható, ha a kibocsátási egységeket ugyanennyivel csökkentik). E rendszer alapján meghatározható, milyen mértékben kell fejleszteni és kiterjeszteni a CLT-rendszert. Pontosan behatárolt alkalmazási kör mellett az új rendszer mérsékelt hatást fejtene ki a kibocsátáskereskedelmi rendszerre, ugyanakkor rugalmas mozgásteret hagyna a vállalkozásoknak a célok teljesítéséhez. Célzott megoldás lehetne olyan – csak az új beruházásokra vagy egy adott ágazat valamennyi kibocsátójára nézve kötelező érvényű – kibocsátási előírások bevezetése, amelyek meghatároznák, mekkora kibocsátást nem léphetnek túl a vállalkozások, illetve létesítmények egy termelési egységre vetítve. Jelenleg érvényben lévő kibocsátási előírások Jelenleg Kalifornia államban van érvényben hosszú távú támogatási intézkedésként kibocsátási előírás („emissions performance standard”, EPS), ahol 500g szén-dioxid/kWh-s, nem áruba bocsátható kibocsátási határértéket vezettek be az új villamosenergia-erőművekre1. Az Egyesült Államok fontolgatja, hogy a levegőtisztasági törvény (Clean Air Act) keretében – melynek végrehajtásáról az EPA (Environmental Protection Agency) gondoskodik – szövetségi szintű kibocsátási előírásokat vezessen be, amelyek ténylegesen rákényszerítik az új szénerőmű-beruházásokat, hogy „CLT-készek” és a későbbiekben megfelelően átalakíthatók legyenek. A törvény fenntartja a lehetőséget, hogy a létesítmények átlagosan 30 éves időszak alatt érjék el a kibocsátási előírás szintjét. Másik példa Norvégia esete, ahol CLT-rendszer nélkül nem épülhet új gázerőmű. A kibocsátási előírások számos módszertani kérdést felvetnek. Nem garantálják, hogy CLT-t alkalmazó erőművek épüljenek, hanem egyszerűen a beruházások elmozdulását eredményezik a kibocsátási előírások szerinti alacsonyabb szén-dioxid-kibocsátású energiaforrások felé. Emellett ez a rendszer – ha szigorúan megvalósítják – ténylegesen a kibocsátáskereskedelmi rendszer szén-dioxid-kibocsátási árjelzéseinek helyébe léphet, mint szén-dioxid-mentesítési ösztönző, anélkül, hogy biztosítaná a kibocsátáskereskedelmi rendszerbe beépített rugalmasságot az érintett ágazatok számára. Ezért bármilyen kibocsátási előírás esetében jobban mérlegelni kell, milyen hatása lehet annak a kibocsátáskereskedelmi rendszerre és az érintett ágazatokra.[46] Emellett a demonstrációban a nemzeti kormányoknak is szerepet kell vállalniuk. A tagállamok például olyan rendszereket alakíthatnának ki, amelyek minimális megtérülést garantálnának minden CLT-beruházás számára, a megújuló energiák demonstrációjának és elterjedésének elősegítésére gyakran alkalmazott szabályozott átvételi árak mintájára. A váratlan extraprofitok kiküszöbölése érdekében kellően rugalmasan kialakított és a demonstrációs projektekre korlátozódó rendszerek hatékonynak bizonyulhatnak, és nem lesznek nem kívánatos negatív hatásaik a kibocsátáskereskedelmi rendszer vagy a belső piac működésére. 5. Következtetések A 2050-ig szóló energiaügyi ütemterv, valamint a világszintű fejlemények és jelentések[47] alapján nyilvánvaló, hogy a fosszilis energiahordozók a jövőben is a globális és európai energiaszerkezet részei maradnak, és számos ipari folyamatban használják őket. A CLT jelenleg az egyik kulcsfontosságú létező technológia, amely segíthet csökkenteni a villamosenergia-termelési ágazat szén-dioxid-kibocsátását. Ahhoz, hogy kiaknázhatók lehessenek a benne rejlő lehetőségek, a CLT-nek a költségek terén versenyképes technológiává kell válnia, hogy kereskedelmi bevezetését követően hozzájárulhasson az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átálláshoz Európában. Jelenleg azonban a CLT válaszút előtt áll. A CLT az EU-n kívül már minden téren bizonyítani tudott, hiszen a gázfeldolgozásban már kereskedelmi alapon alkalmazzák, és 2020-ig várhatóan mintegy 20 nagyméretű ipari projekt jut operatív szakaszba. Számos erőfeszítés és jelentős uniós támogatás ellenére az EU-ban a kereskedelmi léptékű demonstrációs CLT-projektek határideje egyre tolódik, és nem áll mögöttük elegendő forrás. Fokozni kell az erőfeszítéseket annak érdekében, hogy legalább az a néhány projekt megvalósuljon, amelyek uniós forrásokban részesültek. A CLT késedelmes bevezetése a szén- és gáztüzelésű erőművekben hosszabb távon várhatóan a szén-dioxid-mentesítés költségeinek növekedésével jár majd a villamosenergia-ágazatban, különösen a fosszilis energiahordozókra nagyobb mértékben támaszkodó tagállamokban. Sürgős politikai választ kell találni a legfőbb kihívásra, a demonstrációs CLT-projektekbe történő beruházások ösztönzésére, hogy így tesztelhessük a szén-dioxid-infrastruktúra bevezetésének és kiépítésének megvalósíthatóságát a későbbiekben. Az első lépést ezen az úton a CLT sikeres kereskedelmi léptékű demonstrációja jelentené Európában, amely igazolhatná, hogy a CLT – mint az energia- és ipari szektorban keletkező ÜHG-kibocsátás mérséklésének költséghatékony módja – technológiailag és gazdaságilag életképes. A CLT-nek hosszabb távon alkalmasnak kell bizonyulnia az olyan iparágak kibocsátásának visszaszorítására is, amelyek folyamatai elkerülhetetlenül kibocsátással járnak. A további késlekedés azt eredményezheti, hogy az európai ipar a jövőben kénytelen lesz az EU-n kívüli országoktól vásárolni a CLT-technológiát. Tekintettel a fentiekben kifejtett összetett problémákra, a 2030-ra szóló éghajlat- és energiapolitikai keret megvalósítását célzó előkészületi munkákra, valamint a CLT sikeres bevezetésének meghatározó tényezőiről folytatandó tájékozott vita szükségességére, a Bizottság hozzászólásokat vár a CLT szerepéről Európában, a következő konkrét kérdésekben: 1) Elő kell-e írni, hogy azok a tagállamok, amelyek energiaszerkezetében és ipari folyamataiban magas a szén és a földgáz részesedése, és amelyek még nem tették meg: a. dolgozzanak ki világos útitervet arra, hogyan kívánják átállítani villamosenergia-termelő ágazatukat a szén-dioxid-kibocsátás nélküli (nukleáris vagy megújuló) energiaforrásokra 2050-ig; b. dolgozzanak ki nemzeti stratégiát a CLT-technológia bevezetésének előkészítésére. 2) Hogy kellene átalakítani a kibocsátáskereskedelmi rendszert oly módon, hogy értelmes ösztönzőket kínálhasson a CLT bevezetéséhez? Szükség van-e a rendszer kiegészítésére árverési bevételekből létrehozott eszközökkel, a NER300 mintájára? 3) Szükség van-e a Bizottság részéről egyéb támogató fellépésekre, illetve meg kell-e fontolni más politikai intézkedéseket, amelyek előkészíthetik a gyorsabb bevezetést, így: a. az újrahasznosítás támogatását árverezések révén, illetve más finanszírozási megközelítéseket;[48] b. kibocsátási előírás megalkotását; c. CLT-tanúsítási rendszert; d. egyéb típusú politikai intézkedést? 4) Elő kell-e írni az energiatermelő létesítményeknek, hogy a jövőben minden új (szénre és esetleg földgázra épülő) beruházáshoz CLT-kész berendezéseket telepítsenek a szükséges CLT-technológiával való felszerelés megkönnyítése érdekében? 5) A fosszilis energiahordozók szállítóinak elő kell-e írni, hogy hozzá kell járulniuk a CLT demonstrációjához és bevezetéséhez, kiegészítő forrásokat biztosítva ehhez? 6) Melyek a CLT sikeres demonstrációját gátló legfőbb akadályok az EU-ban? 7) Hogyan lehetne növelni a CLT általános elfogadottságát? A konzultáció során begyűjtött válaszok, illetve a CLT-irányelv tagállami átültetéséről és végrehajtásáról készített átfogó elemzés alapján a Bizottság fontolóra veszi, szükség van-e további javaslatok előterjesztésére a 2030-ra szóló átfogó éghajlat- és energiapolitikai keret kidolgozásának keretében. I. melléklet – Nagyméretű CLT-projektek Jelenleg folyamatban lévő CLT-projektek.[49] A * jellel megjelölt projektek a teljes CLT-folyamatot felölelik (leválasztás, szállítás és tárolás). Az üzleti esettanulmányok részletesebb ismertetését lásd a táblázat alatt. A projekt elnevezése || Ország || Projekt típus || Iparág || Lépték || Státusz || Üzembe állítás éve || Méret [tonna CO2/év] *Shute Creek || USA || Leválasztás, tárolás || Kőolaj- és gázfeldolgozás || Nagy || Operatív || 1986 || 7.000.000 *Century Plant || USA || Leválasztás, tárolás || Kőolaj- és gázfeldolgozás || Nagy || Operatív || 2010 || 5.000.000 *Great Plains Synfuels Plant || USA || Leválasztás || Szén-cseppfolyósítás || Nagy || Operatív || 1984 (erőmű) szén-dioxid-injektálás 2000 óta || 3.000.000 *Val Verde Natural Gas Plants || USA || Leválasztás, tárolás || Kőolaj- és gázfeldolgozás || Nagy || Operatív || 1972 || 1.300.000 *Sleipner West || Norvégia || Leválasztás, tárolás || Kőolaj- és gázfeldolgozás || Nagy || Operatív || 1996 || 1.000.000 *In Salah || Algéria || Leválasztás, tárolás || Kőolaj- és gázfeldolgozás || Nagy || Operatív || 2004 || 1.000.000 *Snøhvit || Norvégia || Leválasztás, tárolás || Kőolaj- és gázfeldolgozás || Nagy || Operatív || 2008 || 700.000 *Enid Fertiliser Plant || USA || Leválasztás, tárolás || Vegyi anyagok || Közepes || Operatív || 2003 || 680.000 Mt. Simon Sandstone || USA || Tárolólétesítmény || Bioüzemanyag || Közepes || Operatív || 2011 || 330.000 Searles Valley Minerals || USA || Leválasztás || Egyéb || Közepes || Operatív || 1976 || 270.000 Aonla karbamid üzem || India || Leválasztás || Vegyi anyagok || Nagy || Operatív || 2006 || 150.000 Phulpur karbamid üzem || India || Leválasztás || Vegyi anyagok || Nagy || Operatív || 2006 || 150.000 Husky Energy CO2 Capture and Liquefaction Project || Kanada || Leválasztás, tárolás || Etanol előállítás || Nagy || Operatív || 2012 || 100.000 Abu Dhabi karbamid gyártási célú CO2-leválasztó üzem || Egyesült Arab Emírségek || Leválasztás || Vegyi anyagok || Nagy || Operatív || 2009 || 100.000 Plant Barry CCS Demo || USA || Leválasztás, tárolás || Szénerőmű || Nagy || Operatív || 2011 || 100.000 Salt Creek EOR || USA || Leválasztás, tárolás || Kőolaj- és gázfeldolgozás || Nagy || Operatív || 2003 || 100.000 SECARB - Cranfield and Citronelle || USA || Tárolás || || Nagy || Operatív || 2009 és 2012 || 100.000 Luzhou földgáztermék vegyiüzem || Kína || Leválasztás || Vegyi anyagok || Nagy || Működő || || 50.000 Jagdishpu – India. Karbamid üzem || India || Leválasztás || || Nagy || Operatív || 1988 || 50.000 Szumitomó vegyiüzem - Csiba - Japán || Japán || Leválasztás || Kőolaj- és gázfeldolgozás || Nagy || Operatív || 1994 || 50.000 A nyolc kereskedelmi léptékű, nagyméretű projekt részletes ismertetése: Projekt || Üzleti esettanulmány Shute Creek || Növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelés. Az ExxonMobil vállalat Shute Creek-i földgázerőműve a Wyoming állam-beli LaBarge mellett jelenleg évente mintegy 7 millió tonna szén-dioxid leválasztását végzi, amit a növelt hatékonyságú kőolaj-kitermeléshez használnak fel. Century Plant || Növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelés. Jelenleg az erőmű első blokkjában mintegy évi 5 millió tonna szén-dioxid leválasztása valósul meg. E mennyiség várhatóan kb. évi 8,5 millió tonnára emelkedik, amikor a jelenleg épülő második blokkot üzembe helyezik. Great Plains Synfuels Plant || Növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelés. A szénmegkötést 2000-ben vezették be, és a projekt keretében jelenleg is évente mintegy 3 millió tonna szén-dioxid kerül a földbe. Val Verde natural gas plants || Növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelés. Az Egyesült Államok Texas államának Val Verde körzetében öt különböző földgázfeldolgozó létesítmény mintegy évente 1,3 millió tonna szén-dioxid leválasztását végzi, amit növelt hatékonyságú olajkitermelésre hasznosítanak a Sharon Ridge olajmezőn. Sleipner West || Az értékesített földgáz műszaki (minőségi) követelményei szerint a földgáz szén-dioxid-tartalmának 2,5%-nál alacsonyabbnak kell lennie. A szén-dioxid-leválasztás kereskedelmi szempontból a Norvégia kontinentális területén alkalmazott szén-dioxid-adónak köszönhetően életképes. In Salah || Az értékesített földgáz műszaki (minőségi) követelményei szerint a földgáz szén-dioxid-tartalmának 2,5%-nál alacsonyabbnak kell lennie. A projekt CDM-egységekre nyújtott be pályázatot. Snøhvit || Lásd a Sleipner West projektet. Enid Fertiliser Plant || Növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelés. A műtrágya gyártása során el kell távolítani a szén-dioxidot. A keletkező gázt a szabadba engedés helyett az Enid műtrágyaüzem leválasztja, és növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelésben hasznosítja egy közeli, 200 km-re található olajmezőn. II. melléklet – Az EEGP program keretében zajló nagyméretű európai demonstrációs projektek állása Az EEGP program 6 demonstrációs CLT-projekthez nyújtott finanszírozást egyenként 180 millió euró összegig. Ennek ellenére egyikben sem született meg a beruházásra vonatkozó végleges döntés. Főbb eredmények Az EEGP hat projekt gyors megindítását tette lehetővé (Németországban, az Egyesült Királyságban, Olaszországban, Hollandiában, Lengyelországban és Spanyolországban). Közülük az egyik (a hollandiai ROAD projekt) esetében az EEGP jelentős mértékben kiegészítette a nemzeti forrásokat. Az engedélyeztetés kérdésében az EEGP célzott párbeszédet és együttműködést folytatott a hatóságokkal és a helyi lakossággal. Egyes projektek elősegítették a CLT-irányelv tagállami szintű végrehajtásának szervezettebbé tételét. Emellett az eddig elkészült részletes műszaki tervekből az érintett létesítmények alapos tudást szerezhettek az integrált CLT-létesítmények jövőbeli üzemeltetéséről. A tárolási helyszínek geológiai jellemzőiről végzett konkrét kutatások eredményesnek bizonyultak a szén-dioxid állandó és biztonságos tárolására alkalmas helyszínek meghatározásában A CLT-alprogram része, hogy a résztvevő projektek kötelesek megosztani tapasztalataikat és bevált gyakorlataikat, aminek kereteit a CLT Projektek Hálózatának megalapítása biztosította. Ez világszerte az első ilyen típusú tudásmegosztó hálózat, melyben a hat résztvevő projekt közösen munkálkodik egyebek között a „legjobb gyakorlatok” közös útmutatóján, eddig példa nélkül álló együttműködést hozva létre az új energiák technológiáinak területén. A Hálózat ezen túlmenően jelentéseket tett közzé a projektekből leszűrt tanulságokról a szén-dioxid tárolásával, a lakosság bevonásával és az engedélyeztetéssel kapcsolatosan. További célja, hogy vezető szerepet játsszon egy globális tudásmegosztó hálózat kialakításában. Kritikus területek A CLT-alprogramot számos jelentős szabályozási és gazdasági bizonytalansági tényező fenyegeti, amelyek alááshatják a sikeres megvalósítását. A meglévő nehézségeket szemlélteti maga a tény, hogy a projektek egyike esetében sem született még meg a beruházással kapcsolatos végleges döntés. Ezt a mérföldkőszerű döntést többek között a következő okok miatt halasztották el: az engedélyek beszerzésére még nincsenek teljes körű garanciák; a tárolási helyszínek jellemzőinek felmérése még nem ért véget; a finanszírozási struktúra még nem alakult ki teljesen. Ráadásul a kibocsátás-kereskedelmi rendszer által megszabott alacsony szén-dioxid-árak miatt a CLT-vel kapcsolatos rövid- és középtávú üzleti kilátások nem kellően vonzóak. Végezetül a jelenlegi gazdasági kontextus miatt a projektek egyre nehezebben tudnak finanszírozási forráshoz jutni. 2012 elején a németországi Jaenschwaldéban indított EEGP-projektet lezárták. A közvéleménynek a potenciális tárolási helyszínekkel szemben tanúsított ellenállásán túlmenően a kivitelezők arra a következtetésre jutottak, hogy a CLT-irányelv németországi átültetésének jelentős késedelme nem teszi lehetővé a szükséges szén-dioxid-tárolási engedélyek beszerzését a projekt időkeretén belül. Kilátások A fennmaradó 5 projektnek az alábbiakban röviden ismertetett kihívásokkal kell szembenéznie: · ROAD (Hollandia): A projekt sikeresen teljesítette a technikai és szabályozási előkészületekhez kapcsolódó feladatokat. Így készen áll a beruházással kapcsolatos végső döntés elfogadására. A végső döntésre való előkészületek ellenére 2012 közepe óta a CLT romló üzleti kilátásai, nevezetesen a szén-dioxid-árelőrejelzések 130 millió eurós finanszírozási lyukat teremtettek, ami a döntés elhalasztásához vezetett. A döntés előfeltétele ennek a pénzügyi űrnek a kitöltése. A további befektetőkkel jelenleg zajlanak a tárgyalások. A döntés 2013 második–harmadik negyedévére várható. A demonstrációs integrált CLT-projekt üzembe állása 2016-ra van ütemezve. · Don Valley (Egyesült Királyság): Az Egyesült Királyság közelmúltbeli döntése, hogy nem támogatja a projektet, súlyos visszalépést jelent. A magánpartnerekkel és -befektetőkkel (köztük a Samsunggal és a BOC-kal) folytatott konzultációt követően a kivitelezők (2Co, National Grid Carbon) ennek ellenére is eltökéltek a folytatás mellett, de esetlegesen szerényebb projektre szorítkoznának, a brit kormány által 2012. november 29-én az energiaügyi törvény részeként javasolt „különbözeti ügyletekre” („Contract for Difference”) összpontosítva. A Bizottság jelenleg tárgyal a kedvezményezettekkel a projekt átalakítási tervéről. Ha a Bizottság jóváhagyja ezt a tervet, a végső döntés 2015-ben születhet meg. · Porto Tolle (Olaszország) komoly késedelmet szenved az erőmű környezetvédelmi engedélyének bevonása miatt. 2013 májusában a kivitelezők befejezik az előkészítő mérnöki terveket. A továbblépéshez a projektnek 2013 második negyedévében mérföldkőhöz kell érkeznie: képessé kell válnia arra, hogy jelentős mértékben mérsékelje az engedélyezési és pénzügyi kockázatokat. · Compostilla (Spanyolország) 2013 folyamán sikeresen túljut a kísérleti fázison, ám a demonstrációs fázishoz hiányzik a szükséges finanszírozási háttér. A következő szakasz további feltétele volna, hogy Spanyolország fogadja el a szén-dioxid-szállítási korridor megtervezésére és kiépítésére vonatkozó jogszabályokat. · Belchatow (Lengyelország): a projekt nem részesült a NER300 forrásaiból, így jelentős finanszírozási hiánnyal küzd. Ráadásul Lengyelországnak még át kell ültetnie a CLT-irányelvet, és a szén-dioxid-szállítási korridor megtervezésére és kiépítésére vonatkozó jogszabályokat kell elfogadnia. E bizonytalan háttér miatt a kivitelező úgy határozott, hogy 2013 márciusában megkezdi a projekt lezárását. [1] A Nemzetközi Energia Ügynökség (IEA) „World Energy Outlook 2012” („A világ energiaügyi kilátásai, 2012”) című kiadványában szereplő becslések szerint a keresletnövekedés 59%-át fosszilis tüzelőanyagok elégítik ki, így azok aránya a 2035. évi teljes energiafogyasztásban 75%-ra tehető. [2] IEA Wold Energy Outlook 2012, 23. o.; a Világbank megbízásából készített „Turn down the heat” („Csavard le a fűtést!”) c. jelentés: http://www.worldbank.org/en/news/2012/11/18/new-report-examines-risks-of-degree-hotter-world-by-end-of-century [3] A Bizottság becslése szerint a megfelelő globális intézkedésekből kiinduló forgatókönyvet követve 2030-ban a fosszilis tüzelőanyagokból származó villamos energia 18%-át állítják majd elő CLT alkalmazása mellett, ami rámutat e technológia jövőbeli jelentőségére a szén-dioxid-kibocsátás fenntartható korlátozása terén világszerte követendő irányvonal tekintetében, illetőleg arra, hogy késedelem nélkül el kell kezdeni a széles körű demonstrációs tevékenységeket. A becsült számadatok forrása az „Úton a Koppenhágában megkötendő átfogó éghajlat-változási megállapodás felé” című közleményhez készített „Részletes háttér-információk és elemzés” című bizottsági szolgálati munkadokumentum, amelynek 1. része az alábbi internetcímen érhető el: htttp://ec.europa.eu/clima/policies/international/negotiations/future/docs/sec_2009_101_part1_en.pdf [4] Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átállás nyilvánvalóan lehetséges nagyobb energiahatékonyság elérésével, továbbá a megújuló és a szén-dioxid-mentes energiaforrások hasznosításával is, de a fosszilis tüzelőanyagok jelenlegi szintű, illetve egyre növekvő mértékű felhasználása esetén a CLT az egyetlen járható út, így megkerülhetetlen. Globális szinten jelenleg a primer energia mintegy 60%-a származik fosszilis tüzelőanyagok létesítményekben történő elégetéséből. Az energiarendszer szén-dioxid-mentesítésére adódó további lehetőség az energiahatékonyság növelése, a keresletoldali intézkedések, továbbá más alacsony szén-dioxid-kibocsátású energiaforrások, így például a megújuló energiaforrások és az atomenergia hasznosítása. [5] Az irányelv átültetéséről a Bizottság 2013 folyamán részletes jelentést fog közzétenni. [6] A NER300 program első pályázati felhívása keretében CLT-projekt nem került kiválasztásra. [7] A szén-dioxid árára vonatkozó 20–30 EUR/t-s előrejelzések azonban nem váltak valóra, ami lényegesen csökkentette a rendelkezésre álló forrásokat, és jelentősen rontotta a CLT-projektek gazdasági helyzetét. [8] Forrás: EU energy in figures („Az EU energiaipara számokban”), 2012. évi statisztikai zsebkönyv, Európai Bizottság. [9] A három legnagyobb földgáztermelő 2010-ben az Egyesült Királyság (51,5 millió tonna kőolaj-egyenérték), Hollandia (63,5 millió tonna kőolaj-egyenérték) és Németország (9,7 millió tonna kőolaj-egyenérték) volt. Az EU szempontjából a két legjelentősebb földgázexportőr Oroszország és Norvégia (az EU gázimportjának 22, illetve 19%-át adják). [10] Ugyanezen adatok elemzése alapján, valamint 2010, 2011 és 2012 első öt hónapjának feketeszén-fogyasztását összehasonlítva 7%-os növekedés figyelhető meg 2010-ről 2011-re, illetőleg további 6% 2011-ről 2012-re. Az elfogyasztott barnaszén (lignit) mennyisége ugyanezen időszakokban 8, illetve 3%-kal emelkedett. [11] Forrás: A Bizottság jelentése: Az európai szén-dioxid-piac helyzete 2012-ben. [12] Európa-szerte azonban jelentős regionális különbségek mutatkoznak. Míg a szén részesedése egyes tagállamok (pl. Svédország, Franciaország, Spanyolország és Olaszország) villamosenergia-szerkezetén belül jóval 20% alatti, néhány tagállam, például Lengyelország (88%), Görögország (56%), a Cseh Köztársaság (56%), Dánia (49%), Bulgária (49%), Németország (42%) és az Egyesült Királyság (28%) energiatermelésében különösen előkelő helyet foglal el. Dánia kivételével ezek olyan tagállamok, amelyek jelentős bányaiparral rendelkeznek. [13] A szénhez hasonlóan a földgázfelhasználás is jelentős regionális különbségeket mutat: néhány tagállamban a földgáz meghatározó szerepet tölt be a villamosenergia-termelésben, például Belgiumban (32%), Írországban (57%), Spanyolországban (36%), Olaszországban (51%), Lettországban (36%), Luxemburgban (62%), Hollandiában (63%) és az Egyesült Királyságban (44%), míg sok más tagállamban (Bulgária, Cseh Köztársaság, Szlovénia, Svédország, Franciaország, Ciprus és Málta) a földgáz részaránya 5%-nál kisebb. [14] Az alapterhelésen való üzem azt jelenti, hogy az erőmű az idő nagy részében (80%) üzemel, míg kiegészítő áramtermelőként ennél lényegesen kevesebbet (10–20%). [15]Az uniós környezetvédelmi jogszabályok szerint (a nagy tüzelőberendezésekről szóló irányelv, amelynek helyébe az új létesítmények tekintetében 2013-tól, a meglévő létesítmények tekintetében pedig 2016-tól az ipari kibocsátásokról szóló irányelv lép) az olyan erőműveket, amelyek nem felelnek meg a kötelező minimális előírásoknak, be kell zárni. Ezen irányelvek minimumszabályokat állapítanak meg a kibocsátások (kibocsátási határértékek) tekintetében, továbbá előírják, hogy az engedélyezés során előírt határértékek és egyéb üzemi feltételek meghatározásakor az elérhető legjobb technológiát (BAT) kell alapul venni. A Bizottság az ipari kibocsátásokról szóló irányelv hatálya alá tartozó tevékenységek tekintetében – végrehajtási határozatok formájában – rendszeresen fogad el BAT-következtetéseket. Az irányelv hatálya kiterjed a szén-dioxid leválasztására is, ezért a jövőben erre a tevékenységre is elfogadásra kerülnek BAT-következtetések. [16] Prospective scenarios on energy efficiency and CO2 emissions in the EU iron & steel industry („Lehetséges forgatókönyvek az európai uniós vas- és acélágazat energiahatékonysága és szén-dioxid-kibocsátása területén”), EUR 25543 EN, 2012; Moya & Pardo: Potential for improvements in energy efficiency and CO2 emission in the EU27 iron & steel industry („Fejlesztési lehetőségek az EU-27 vas- és acélágazatának energiahatékonysága és szén-dioxid-kibocsátása területén”), Journal of cleaner production, 2013; Energy efficiency and CO2 emissions in the cement industry („Energiahatékonyság és szén-dioxid-kibocsátás a cementiparban”), EUR 24592 EN, 2010; Vatopoulos & Tzimas: CCS in cement manufacturing process („CLT a cementgyártási folyamatokban”), Journal of Cleaner energy production, 32 (2012)251. [17] Lásd az Acélipari Világszövetség (World Steel Association) kiadványait: http://www.worldsteel.org [18] Javaslat: az Európai Parlament és a Tanács irányelve az alternatív üzemanyagok infrastruktúrájának bevezetéséről, COM(2013) 18 final; a Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Tiszta energiák a közlekedésben: az alternatív üzemanyagok európai stratégiája, COM(2013) 17 final. [19] IEA Energy Technology Perspectives (Nemzetközi Energiaügynökség: „Energiatechnológiai perspektívák”) 2012. [20] Forrás: Carbon Dioxide Capture and Storage („A szén-dioxid leválasztása és tárolása”) – IPCC, 2005, 7.3. fejezet – Bert Metz, Ogunlade Davidson, Heleen de Coninck, Manuela Loos és Leo Meyer (szerkesztők). [21] Forrás: Carbon Dioxide Capture and Storage („A szén-dioxid leválasztása és tárolása”) – IPCC, 2005, 5.3.2. fejezet – Bert Metz, Ogunlade Davidson, Heleen de Coninck, Manuela Loos és Leo Meyer (szerkesztők). [22] http://www.eea.europa.eu/publications/late-lessons-2/late-lessons-2-full-report [23] A Közös Kutatóközpont tanulmánya, amely a szén-dioxid felhasználásával történő növelt hatékonyságú kőolaj-kitermelés (CO2-EOR) lehetőségeit vizsgálta az Északi-tengeren, leszögezi, hogy ez a folyamat ugyan jelentősen növelheti az európai kőolajtermelést és ezáltal javíthatja az energiaellátás biztonságát, azonban a szén-dioxid-kibocsátás csökkentése az olajmezők közelében található szén-dioxid-forrásokra fog korlátozódni. Az európai megvalósítás fő akadályát a tengeren elvégzendő munkafeladatok magas költségei jelentik, ideértve egyebek mellett a meglévő infrastruktúrák átalakításának költségeit és a kedvezőtlen geológiai feltételekből adódó többletköltségeket. [24] Forrás: ZERO (Zero Emissions Resource Organisation): CCS project database („CLT-projektek adatbázisa”) – a CLT fejlesztésének és bevezetésének figyelemmel kísérése világszerte; GSSCI: The Global Status of CCS („A CLT helyzete a világban”) – 2012 An overview of large-scale integrated CCS projects („2012: Áttekintés a nagyméretű integrált CLT-projektekről”): http://www.globalccsinstitute.com/publications/global-status-ccs-2012/online/47981 [25] World Energy Outlook 2012, IEA 2012 and; Cost and Performance of Carbon Dioxide Capture from Power Generation, IEA-munkadokumentumok, 2011: http://www.iea.org/publications/freepublications/publication/costperf_ccs_powergen-1.pdf; A policy strategy for carbon capture and storage („A szén-dioxid-leválasztás és -tárolás szakpolitikai stratégiája”), IEA 2012 (tájékoztató feljegyzés). [26] Ez az összeg porított szénnel, alapterhelés mellett üzemelő erőművet feltételez. A bekerülési érték 55 USD. A feltételezett átváltási árfolyam: 1 EUR = 1,298 USD. Az 55 USD/t becslés összhangban van a fosszilis tüzelésű kibocsátásmentes erőművekkel foglalkozó európai technológiai platform becsléseivel, amelyek szerint a költségek 1 tonna szén-dioxidra vetítve 30–40 EUR-t tesznek ki. A földgázkitermelés esetében a CLT költsége 90 EUR/t CO2. [27] Forrás: Közös Kutatóközpont (JRC): The cost of CCS („A CLT költsége”), EUR 24125 EN, 2009. [28] Az adó 0,47 NOK/l az olaj esetében, illetve 0,47 NOK/m3 a földgáz esetében. [29] IPCC, 2005 – Bert Metz, Ogunlade Davidson, Heleen de Coninck, Manuela Loos és Leo Meyer (szerkesztők) – Cambridge University Press, Egyesült Királyság, 431. oldal. Itt olvasható: http://www.ipcc.ch/publications_and_data/publications_and_data_reports.shtml [30] A „CLT-kész” azt jelenti, hogy az erőművet egy későbbi szakaszban fel lehet szerelni CLT-technológiával. [31] Az USA-beli levegőtisztasági törvény („Clean Air Act”) gyakorlatilag kötelezővé teszi, hogy az újonnan létesített széntüzelésű erőművek „CLT-készek” legyenek (lásd még a 4. pontban az 1. keretes szöveget), mert a kibocsátási előírások teljesítésére engedélyezett időkeret 30 év. A javasolt jogszabály itt olvasható: http://www.gpo.gov/fdsys/pkg/FR-2012-04-13/pdf/2012-7820.pdf [32] Ezt a rendelkezést, mely a nagy tüzelőberendezésekről szóló irányelvet módosította, jelenleg az ipari kibocsátásokról szóló irányelv 36. cikke tartalmazza. [33] A szén-dioxid leválasztásának, szállításának és tárolásának teljes, integrált, 250 MWe feletti méretű (ipari alkalmazások esetében legalább 500 kt CO2/év méretű) lánca. [34] Mind a nyolc projekt 250 MW teljesítményű, CLT-t alkalmazó földgáztüzelésű erőművel egyenértékű vagy annál nagyobb, illetve három közülük nagyobb, mint egy 250 MW teljesítményű, CLT-t alkalmazó széntüzelésű erőmű. [35] Az EU EEGP programja által támogatott 6 demonstrációs projekt részletei a II. mellékletben olvashatóak. [36] Lásd: http://ec.europa.eu/clima/news/docs/draft_award_decision_ner300_first_call_en.pdf [37] Lásd a „NER300 – Moving towards a low carbon economy and boosting innovation, growth and employment across the EU” („NER 300 – Áttérés az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra az európai növekedés és foglalkoztatás fellendítése mellett”) című bizottsági szolgálati munkadokumentumot. [38] A NER300 program a CLT-projektekkel kapcsolatos beruházási és működtetési többletköltségek 50%-át állja. A fennmaradó részt a magán- vagy a közszektor hozzájárulásából kell fedezni. [39] Lásd: http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_364_en.pdf [40] További információk: http://www.geology.cz/geocapacity [41] a szén-dioxid leválasztásának, szállításának és tárolásának teljes, integrált, 250 MWe feletti méretű (ipari alkalmazások esetében legalább 500 kt CO2/év méretű) lánca. 42 Lásd a bizottsági szolgálati munkadokumentum 4.3. pontját a szén-dioxid-piac működéséről. [43] A hosszú távú szén-dioxid-árak a válaszadók 38%-a számára még mindig döntő fontosságúak, és további 55 % számára pedig jelentőséggel bírnak. Ez volt azonban az első alkalom 2009 óta, hogy a szén-dioxid-árak szempontját a döntéseknél figyelembe nem vevők aránya megduplázódott, így csaknem 7%-ra rúg a 2012-es felmérésben. Thomson Reuters Point Carbon, Carbon 2012, 2012. március 21., http://www.pointcarbon.com/news/1.1804940 [44] A közeljövőben nem lehet számítani arra, hogy a szén-dioxid-ár eléri ezt a szintet, ezért nem valószínű, hogy az ipari szereplők kizárólag a szén-dioxid-ár alapján végrehajtanák a CLT-projektekhez szükséges beruházásokat. Mindezt tovább erősíti az egyértelmű, nemzeti szintű jogi keretek és ösztönzők hiánya, illetve ha nem születnek európai és tagállami szintű intézkedések a negatív kilátások megszüntetése érdekében, a társadalmi elfogadottság hiánya is. [45] IEA (2012), „A Policy Strategy for Carbon Capture and Storage” („Szakpolitikai stratégia a szén-dioxid leválasztására és tárolására vonatkozóan”). [46] Lásd például: http://ec.europa.eu/clima/policies/lowcarbon/ccs/docs/impacts_en.pdf [47] Az IEA World Energy Outlook 2012 becslése szerint a fosszilis energiahordozók jelenleg a globális energiafelhasználás 80%-át teszik ki, és az „új politikák” forgatókönyve alapján 2035-ben részarányuk 75% lesz. [48] Figyelembe véve az európai strukturális és beruházási alapokkal (ESB) meglévő komplementaritást, az ESB-alapok közös rendelkezéseiről szóló rendeletre vonatkozó bizottsági javaslathoz csatolt közös stratégiai keret rendelkezéseinek megfelelően. [49] Forrás: ZERO (Zero Emissions Resource Organisation): CCS project database („CLT-projektek adatbázisa”) – a CLT fejlesztésének és bevezetésének figyelemmel kísérése világszerte A GSSCI honlapja, a CLT helyzete világszerte: 20122.1 A nagyméretű integrált CLT-projektek áttekintése: http://www.globalccsinstitute.com/publications/global-status-ccs-2012/online/47981