[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.11.30.

COM(2010) 713 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS A GAZDASÁGI ÉS PÉNZÜGYI BIZOTTSÁGNAK

az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmusról

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE A TANÁCSNAK ÉS A GAZDASÁGI ÉS PÉNZÜGYI BIZOTTSÁGNAK

az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmusról

BEVEZETÉS

Az Európai Unió és az euroövezet tagállamai 2010 májusában létrehozták az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmusból és az európai pénzügyi stabilitási eszközből álló európai stabilizációs mechanizmust, amelynek feladata az EU pénzügyi stabilitásának megóvása az euroövezeti állampapír-piacokon tapasztalható súlyos feszültségek közepette. Az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmust (a továbbiakban: EFSM) a 2010. május 11-i 407/2010/EU tanácsi rendelet[1] hozta létre; a mechanizmus a jelenlegi rendkívüli körülmények kezelésére szolgáló európai keret fontos pillérét képezi.

A rendelet 9. cikke (1) bekezdésének értelmében a Bizottság a rendelet hatályba lépésétől számított fél éven belül és adott esetben azt követően félévente jelentést küld a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak és a Tanácsnak a rendelet végrehajtásáról, valamint arról, hogy továbbra is fennállnak-e azok a rendkívüli körülmények, amelyek indokolták a rendelet elfogadását. E célból a Bizottság elfogadja ezt a közleményt.

A rendelet 9. cikkének (2) bekezdése rögzíti, hogy a jelentéshez adott esetben csatolni kell a rendelet módosítására vonatkozó javaslatot, melynek célja, hogy anélkül lehessen módosítani a pénzügyi támogatás odaítélésének lehetőségét, hogy az befolyásolná a már elfogadott határozatok érvényességét. Mindazonáltal a Bizottság véleménye szerint a jelenlegi helyzetben és a legfrissebb fejlemények tükrében nincs szükség a rendelet módosítására.

1. szövegdoboz Az EFSM működése Az EFSM lényegében az EU-27 számára reprodukálja az euroövezetben részt nem vevő tagállamokra vonatkozó, a fizetési mérlegről szóló rendelet[2] alapvető mechanizmusait. A mechanizmus aktiválásával lehetővé válik a Bizottság számára, hogy az Unió nevében és implicit uniós költségvetési garancia mellett hitelt vegyen fel a pénzügyi piacokon. A Bizottság ezt követően továbbkölcsönzi a felvett összeget a kedvezményezett tagállamnak. E speciális kölcsönnyújtási megállapodás révén az Uniónak nem keletkeznek adósságszolgálati költségei. A kedvezményezett tagállam minden kamatot és a hitel tőkeösszegét a Bizottságon keresztül törleszti. Az uniós költségvetés egy p.m. bejegyzéssel ellátott költségvetési sorral biztosítja a hitel visszafizetését az adós nemfizetése esetén. Az EFSM egy szélesebb biztonsági háló részét képezi. Az EFSM mellett az európai pénzügyi stabilitási eszköz (EFSF), vagyis az euroövezetben részt vevő tagállamok által garantált források, valamint a Nemzetközi Valutaalapból (IMF) származó források állnak az euroövezet tagállamainak rendelkezésére. Az euroövezeten kívüli tagállamok a fizetési mérlegről szóló rendelet szerinti támogatásra is jogosultak. Az EFSM és az EFSF csak azt követően aktiválható, hogy az érintett tagállam pénzügyi támogatás iránti kérelmet nyújtott be, és a Bizottsággal – az EKB-val együttműködve – szigorú feltételeket tartalmazó makrogazdasági kiigazítási programot határozott meg. |

1. A RENDELET VÉGREHAJTÁSA

A 407/2010/EU rendelet elfogadását követően az Európai Unió megtette az EFSM gyors és zökkenőmentes használatának lehetővé tételéhez szükséges lépéseket. Ezek az intézkedések a következőket foglalták magukban:(i) a szükséges költségvetési kiigazításokat, valamint (ii) a Bizottság azon lehetőségeinek kiszélesítését, hogy a pénzügyi piacokon forráshoz jusson.

Az uniós költségvetéssel kapcsolatban hozott intézkedések

Az uniós költségvetéssel kapcsolatban hozott intézkedések a következők: (i) az EFSM keretében nyújtott pénzügyi támogatáshoz felvett uniós hitelekhez nyújtott garanciát tartalmazó költségvetési sor létrehozása; valamint (ii) a saját források felső korlátja alatt fennmaradó, rendelkezésre álló mozgástérre vonatkozó becslés felülvizsgálata.

Új költségvetési sor létrehozása

Megfelelő költségvetési struktúrát hoztak létre az EFSM keretében végrehajtott lehetséges pénzügyi támogatási műveletekre az uniós költségvetésből nyújtott fedezet elhelyezésére[3]. [4]

Rendes körülmények között az EFSM keretében nyújtott pénzügyi támogatás (back-to-back jellegének köszönhetően) nem von maga után költségvetési kiadást, ez csak abban az igen valószínűtlen helyzetben fordulna elő, ha a kedvezményezett tagállam nem teljesíti kötelezettségeit. A költségvetés szerkezete kiegészült egy új költségvetési sorral (01 04 01 03.), amely az EFSM keretében nyújtott pénzügyi támogatáshoz felvett uniós hitelekhez nyújtott garanciát tartalmazza. A költségvetési sor p.m. bejegyzést tartalmaz. A Bizottság biztosítani kívánja, hogy a kötvénytulajdonosokkal szemben fennálló jogi kötelezettségek kellő időben teljesítésre kerüljenek, és szükség esetén javasolni fogja, hogy e költségvetési soron bocsássák rendelkezésre a szükséges előirányzatokat[5].

A bevételi oldalon ugyancsak létrehoztak egy új, megfelelő költségvetési sort (8 0 2.), itt szerepeltethető a kezdeti nemteljesítést követő minden lehetséges visszafizetés, illetve minden, az EU által nyújtott garancia kapcsán keletkező bevétel.

A rendelkezésre álló mozgástér becslésének felülvizsgálata

A 407/2010/EU rendelet a kintlévő hitelek és hitelkeretek felső összeghatárát a saját források felső korlátján belül rendelkezésre álló mozgástérre korlátozza. A saját forrásokról szóló határozat az uniós költségvetés által a tagállamoktól lehívható sajátforrás-kifizetéseket az EU bruttó nemzeti jövedelmének (GNI) 1,23 %-ára korlátozza. Annak érdekében, hogy teljesen biztos legyen: a Bizottság képes pótlólagos saját forrásokat lehívni a tagállamoktól a garanciával fedezett kifizetések nemteljesítése esetén, (i) a kifizetési előirányzatok többéves pénzügyi keretben szereplő felső korlátjának (vagy amennyiben már ismert, a kifizetési előirányzatok éves költségvetésben jóváhagyott összegének) és (ii) a garanciával fedezett, esedékes törlesztések (tőke + kamat) teljes összegének kombinált összege egyetlen költségvetési évben sem haladhatja meg az uniós GNI 1,23 %-át.

A rendelet elfogadásakor úgy becsülték, hogy a visszafizetések körültekintő ütemezésével a saját források felső korlátja alatt maximum 60 milliárd EUR bocsátható az EFSM rendelkezésére, a fizetési mérleget segítő mechanizmus számára továbbra is rendelkezésre álló 35 milliárd EUR mellett[6].

A saját források felső korlátja alatt rendelkezésre álló mozgástér a közelmúltban került újraértékelésre a legfrissebb makrogazdasági adatok alapján. Nincs okunk megváltoztatni azt az alapfeltevést, miszerint a visszafizetések körültekintő ütemezése mellett mind az EFSM, mind pedig a fizetési mérleget segítő mechanizmus teljes egészében elhelyezhető a saját források felső korlátja alatt.

A Bizottság forráshoz jutási lehetőségeivel kapcsolatban hozott intézkedések

A Bizottság forráshoz jutási lehetőségeivel kapcsolatban hozott intézkedések a következők: (i) a középlejáratú eurokötvény-kibocsátási program (Euro Medium Term Note, EMTN) felülvizsgálata és (ii) a Bizottság lehető legjobb minősítésének megerősítése.

Az EMTN-program felülvizsgálata

Az Európai Unió és az Euratom az EMTN-program keretében a következők finanszírozására bocsátott ki kötvényeket: (i) fizetésimérleg-hitelek; (ii) az Európai Unió működéséről szóló szerződés 212. és 213. cikkével összhangban harmadik országoknak nyújtott makroszintű pénzügyi támogatás; és (iii) atomerőművek biztonsági felújításához nyújtott Euratom-hitelek.

Tekintettel az uniós hitelfelvételi tevékenységek lehetséges, az EFSM létrehozása miatti növekedésére, megfelelőképpen módosították a programtájékoztatót és a program összegét 60 milliárd EUR-val összesen 80 milliárd EUR-ra emelték. Szükség esetén az EMTN-program gyorsan tovább bővíthető 110 milliárd EUR-ra.

Az EU AAA-minősítésének megerősítése

Az EFSM létrehozását követően a nagy hitelminősítő intézetek megerősítették a kötvényeket kibocsátó EU és Euratom AAA besorolását és ezzel egyidejűleg ugyanezt a besorolást alkalmazták a megemelt összegű EMTN-programra[7].

Számos lényeges jellemző van, amelyek lehetővé tették az EU AAA besorolásának megerősítését. Először is, az EU feltétel nélkül elkötelezett a hitelezői felé fennálló jogi kötelezettségeinek teljesítése iránt. Másodszor, az Európai Bizottságnak jogában áll tagállami forrásokat lehívnia annak biztosítására, hogy mindenkor elegendő költségvetési bevétel álljon rendelkezésre valamennyi kötelező kiadás fedezésére, beleértve az adósságszolgálatot is. Végül pedig, a tagállamok számára jogilag kötelező az Unió költségvetési egyensúlyának biztosítása, beleértve az adósságszolgálatot is.

Az Unió által követett adósságkezelési gyakorlat eredményeként az adósságszolgálati profil (tőke- és kamattörlesztések) nem haladja meg a saját források felső korlátja és az éves költségvetési kifizetések közötti különbség által biztosított költségvetési mozgásteret. Az EU-ra vonatkozó előrejelzések stabilak, azon várakozásokat tükrözik, hogy a hitelminősítések alapjául szolgáló fő tényezőkben nem következik be lényegi változás. A nagy hitelminősítő intézetek véleménye szerint a tagállamok szilárd támogatása és az adósságszolgálat már meglévő védelmi vonalai várhatóan továbbra is alátámasztják majd az Unió nagyon jó hitelképességét.

2. AZ EFSM FOLYTATÁSÁT INDOKLÓ KÖRÜLMÉNYEK ÉRTÉKELÉSE

A pénzügyi válság súlyos hatással volt a tagállamok államháztartására a pénzügyi szektornak nyújtott pénzügyi támogató intézkedések, a diszkrecionális költségvetés-politikai válaszok és az automatikus stabilizátorok révén. Ezek együttes hatása a költségvetési hiányok ugrásszerű növekedését és ennek megfelelően a GDP-hez viszonyított államadósság-ráták növekedését eredményezte. Miközben a tagállamok a Stabilitási és Növekedési Paktumból eredő kötelezettségeikkel összhangban intenzíven dolgoznak államháztartásuk konszolidálásán, 2009 közepe óta jelentős feszültségek tapasztalhatók az euroövezeti államkötvény-piacokon, amit jól tükröz a hozamoknak és a hitelnemteljesítési csereügyletek felárainak (CDS spread) jelentős eltérése, különösen a periférikus helyzetű tagállamok esetében. Az EFSM és az EFSF létrehozásának bejelentését követő hetekben tapasztalt javulás ellenére a piaci feltételek augusztus közepe óta ismét romlottak, a periférikus helyzetű tagállamok hozamai és CDS spread-jei ismét elérték a 2010 májusában mért értékeket. Mivel továbbra is feszültségekkel teliek az euroövezeti állampapírok kibocsátási feltételei, levonhatjuk a következtetést, miszerint továbbra is fennállnak az EFSM létezését indokoló piaci feltételek.

A tagállamok jelentős finanszírozási szükségletekkel néznek szembe

A pénzügyi válság miatti megnövekedett hitelfelvétel magasabb költségvetés-finanszírozási szükségletekben tükröződik, amelyek nagy részét rövid lejáratú kibocsátásokkal fedezték. Előretekintve ezért egyértelmű, hogy az uniós kormányzatoknak a következő években továbbra is számottevő finanszírozási kihívásokkal kell szembenézniük.

November 21-én Írország pénzügyi támogatást kért az Európai Uniótól és az euroövezet tagállamaitól. Az EU és az IMF közös programja keretében az Írországnak nyújtandó pénzügyi támogatási csomag az EFSM-ből és az EFSF-ből kerül finanszírozásra, ezt az uniós tagállamokkal megtárgyalandó kétoldalú hitelek egészítik ki.

1. ábra Az euroövezeti tagállamok refinanszírozási szükségletei (mrd. EUR, 2010. szeptemberi állapot) [pic] Forrás: Bloomberg, bizottsági számítások |

2010-ben a legtöbb euroövezeti tagállam magas államháztartási hiányt mutat fel, ami az euróban denominált államkötvények teljes kibocsátásának jelentős mértékű növekedéséhez és az államadósságok további halmozódásához vezetett. Az államkötvények kínálatának ez az általános növekedése tovább nehezítette néhány kisebb kibocsátó piachoz való hozzáférését. Mindez továbbá folyamatos refinanszírozási kockázatot von maga után a jövőre nézve. Az az összeg, amelyhez a piacon 2011-ben hozzá kell jutni, nagyjából megegyezik a 2010. évi összeggel és ez még jó pár évig legalább ilyen magas marad. Az 1. ábra a szeptember végén kintlévő és az elkövetkező 20 év során lejáró euroövezeti államkötvények összegeit tartalmazza.

Ebben a helyzetben több tagállam is költségvetés-konszolidációs intézkedéseket fogadott el, amelyeket az elkövetkező években kell majd végrehajtani az államadósság és annak adósságszolgálati költségei további növekedésének megakadályozása vagy lelassítása érdekében. Mivel azonban a konszolidációs erőfeszítések csak fokozatosan fejtik ki hatásukat, sok tagállam refinanszírozási szükséglete marad magas.

Még nem normalizálódtak a kibocsátási feltételek

2. ábra A tízéves euroövezeti államkötvények hozamfelára a német szövetségi kötvényekkel szemben [pic] Forrás: Bloomberg, bizottsági számítások |

Az euroövezeti államkötvények piacán tapasztalható feszültségek néhány tagállamban rekordszintre emelték az államkötvények hozamfelárát. 2010 májusában a német szövetségi kötvényhez viszonyított hozamfelár 25 és 965 bázispont között mozgott, ilyen mértékű eltérésre az euro bevezetése óta nem volt példa. Az EFSM és az EFSF bejelentését követően a hozamfelárak ideiglenesen csökkentek, azóta azonban az eltérés ismét kiszélesedett (lásd a 2. ábrát).

3. ábra Az EKB fedezettkötvény-vásárlási program (CBPP), ill. értékpapír-piaci program (SMP) keretében teljesített vásárlásai 2010-ben (mrd. EUR) [pic] Forrás: EKB, bizottsági számítások |

A monetáris politikai műveletek (mint például a fedezettkötvény-vásárlási program, CBPP) és továbbfejlesztett hiteltámogatási intézkedések alkalmazásának folytatása mellett az euroövezeti államkötvény-piacon tapasztalható feszültségek arra késztették az EKB-t, hogy 2010 májusában[8] a diszfunkcionális piaci szegmensek mélységének és likviditásának biztosítása, valamint a megfelelő monetáris transzmissziós mechanizmus helyreállítása érdekében útnak indítsa az értékpapír-piaci programot (SMP). Az EKB ezt követően intervenciókat hajtott végre az euroövezeti állam- és magánkötvények piacán, meghatározott tagállamok államkötvényeinek vásárlása révén (lásd a 3. ábrát). E kötvényvásárlások monetáris hatását likviditásszűkítő műveletek semlegesítették, hogy a monetáris politikai irányvonal változatlan maradjon.

2010. november 8-ig az EKB 64,2 milliárd EUR összegben vásárolt euroövezeti államkötvényt az SMP-n keresztül. (A vásárlások típus/ország szerinti lebontását nem hozzák nyilvánosságra.) Az EKB fokozatosan csökkentette intervencióit, a július és szeptember közötti időszakban nem vagy csak néhány vásárlást hajtott végre. A kötvénypiacok ismét megerősödött volatilitásának lehűtése érdekében az EKB a közelmúltban ismét fokozta államkötvény-vásárlásait, mintegy 2 milliárd EUR értékű kötvényt vásárolva az október 1-jével végződő héten, és további 711 millió EUR értékű kötvényt vásárolva a november 5-ével végződő héten.

Várhatóan továbbra is intenzív marad a verseny a piaci alapú finanszírozás terén

A tagállamok kormányainak megnövekedett refinanszírozási szükséglete az elkövetkező években egybeesik a bankszektor hasonló refinanszírozási szükségleteivel, és nagy valószínűséggel intenzív versenyt biztosít a piaci alapú finanszírozás terén. 2012 végéig jelentős refinanszírozási nyomás lesz jellemző, mivel a következő 24 hónapban mintegy 1,8 billió EUR uniós bankadósságot kell finanszírozni. Ez a rövid határidős nyomás részben a rövid lejáratú hitelek kedvező kamatláb-feltételeivel és a banki kötvények jelentős mértékű görgetésével magyarázható, beleértve az állami garanciával fedezett kötvényeket is[9] (lásd a 4., 5. és 6. ábrát). További tényező lehet a finanszírozási szükségletek növekedése a folyamatban lévő feltőkésítési erőfeszítések következtében.

4. ábra Uniós banki kötvények lejárati profilja | 5. ábra Esedékessé váló uniós bankadósságok |

(mrd. EUR, 2010. július 1-jével kezdődő 12-hónapos időszakokban) | a teljes kintlévő állomány %-ában (2010. július 1-jétől) |

[pic] |

Forrás: IMF; bizottsági szolgálatok számításai | Forrás: IMF; bizottsági szolgálatok számításai |

A bizottsági számítások szerint az államilag garantált bankadósságok lejáratának csúcsidőszaka 2011 negyedik negyedévétől 2012 második negyedévéig várható. Az 5. és 6. ábrát összehasonlítva jól látható az általános és a garantált bankadósságok lejárati profilja közötti szoros korreláció, valamint az is, mely időszakok jelentik majd a legnagyobb kihívást az elkövetkező hónapokban és években.

6. ábra Az állami garanciával fedezett uniós bankadósságok lejárati profilja

Összegek (mrd. EUR) | Kötvények száma |

[pic] | [pic] |

Megjegyzés: A feltételezés szerint lejáratakor valamennyi kötvény kifut. Köztes törlesztés nem került figyelembevételre. Forrás: Bloomberg; a Bizottság szolgálatainak számításai. |

Ezzel egyidejűleg az államkötvények kockázatával kapcsolatos aggodalmak „a minőséghez menekülést” váltottak ki, ami azt eredményezheti, hogy a magas kockázatú országok által kibocsátott kötvények iránti kereslet visszaesik. Ez – mindaddig, amíg a garanciák érvényben vannak – versenyhez vezethet a nagy kockázatú államkötvények és az AAA besorolású, garanciával fedezett bankadósságok között[10]. Bár azok a garanciaprogramok, amelyek még életben vannak, elvben 2010. december 31-én lejárnak[11], a Bizottság 2011. június végéig (néhány programot már meg is hosszabbítottak), illetve ha szükségesnek ítéli, esetleg azon túl is meg tudja hosszabbítani azokat. Ez alatt az időszak alatt valószínűleg mind a minőség, mind a mennyiség terén fennmarad az éles piaci verseny. A verseny különösen a 2012 végéig tartó időszakban, majd 2014-ben lesz éles, mivel mindkét oldalon esedékessé válnak az 1–3 (a legnagyobb rész), illetve az ötéves lejáratú adósságok.

KÖVETKEZTETÉS

A piaci helyzet biztonsági háló fenntartását kívánja meg

E közlemény bemutatja a tagállamok kormánya előtt álló, a pénzügyi válságból és az államkötvények piacán ezt követően tapasztalható feszültségekből eredő főbb kihívásokat a költségvetési hiány finanszírozása terén. Az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmust egy olyan politikai eszköz irányi igényre adott válaszként hozták létre, amely az Unió súlyos államadósság-válságra való reagálási képességével kapcsolatos piaci aggodalmak eloszlatása révén elősegíti az EU és az euroövezet pénzügyi stabilitásának megőrzését.

Görögország esetében a makrogazdasági kiigazítási program révén nyújtott külső pénzügyi támogatással alátámasztott ambiciózus költségvetési reformok segítségével megfékezhető volt a legsúlyosabb piaci turbulencia. Mindazonáltal továbbra is magas szinten maradnak az államkötvényekkel kapcsolatos kockázatok, mivel a piacok továbbra is az államháztartások fenntarthatóságára összpontosítanak, aminek eredményeként néhány kormány a forrásokhoz való korlátozott hozzáféréssel és növekvő költségekkel találja magát szemben.

Ebben az összefüggésben úgy tűnik, az elmúlt hónapokban változott a befektetői megítélés, és a feszültségek várhatóan hosszabb időszakon keresztül maradnak fenn az államkötvények piacán. A befektetői várakozások e felülvizsgálata nem csupán az egyes tagállamokban szükséges költségvetési kiigazítás mértékét tükrözi, hanem egy viszonylag fokozatos gazdasági fellendülésre és egy tartósan törékeny bankszektorra való kilátást is.

Nemzeti és nemzetek feletti védőhálókat hoztak létre – köztük az EFSM-et és az EFSF-et – a válság továbbterjedésének megelőzése érdekében, valamint elsődleges védelmi vonalként. Ezek az intézkedések azonban átmeneti jellegűek és további szakpolitikai fellépésekkel kell kombinálni őket a pénzügyi rendszer rugalmasságának és a piac szokásos működésének helyreállítása érdekében. A jelenlegi rendkívüli körülmények pillanatnyilag indokolják ilyen mechanizmusok létrehozását csakúgy, mint a már meglévők fenntartását, amint azt Írország közelmúltbeli, EFSM-támogatás iránti kérelme is jól mutatja. E védőhálók túl korai vagy túl hirtelen történő felszámolása erőteljes piaci reakciókat válthat ki és újból államkötvény-válságot robbanthat ki.

Fentieket figyelembe véve a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus létrehozásáról szóló 407/2010/EU rendelet elfogadását indokoló rendkívüli események és körülmények továbbra is fennállnak, ezért a mechanizmust fenn kell tartani.

[1] A Tanács 407/2010/EU rendelete (2010. május 11.) európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus létrehozásáról (HL L 118., 2010.5.12., 1. o.).

[2] A Tanács 332/2002/EK rendelete (2002. február 18.) a tagállamok fizetési mérlegéhez középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus létrehozásáról (HL L 53., 2002.2.23., 1. o.).

[3] A 2010. évi 5. sz. költségvetés-módosítást, amely az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus költségvetési struktúrájának létrehozásáról szól, 2010. szeptember 22-én fogadta el a költségvetési hatóság. A 2/2011. sz. módosító indítvány tervezetét, amely beépíti e változásokat a 2011. évi költségvetési tervezetbe, 2010. október 11-én terjesztette a Bizottság a költségvetési hatóság elé.

[4] Hasonló struktúra már létezik az euroövezeten kívüli tagállamok számára elérhető, a fizetési mérleget segítő mechanizmus esetében.

[5] Nemteljesítés esetén a Bizottság az adósságszolgálat teljesítéséhez szükséges összeget először készpénzegyenlegeiből hívja le, majd, ha ezek nem bizonyulnak elegendőnek, további likvid forrásokat hív le a tagállamoktól az Európai Közösségek saját forrásainak rendszeréről szóló 2007/436/EK, Euratom határozat végrehajtásáról szóló, 2000. május 22-i 1150/2000/EK, Euratom tanácsi rendelet 12. cikke alapján. Második lépésként a Bizottság az előleg összegének költségvetésbe állítását javasolja.

[6] A fizetési mérlegről szóló rendelet keretében további 15 milliárd EUR-t Lettországnak, Magyarországnak és Romániának nyújtott külső pénzügyi támogatásként már allokáltak.

[7] Lásd például a Standard & Poor's 2010. június 30-i közleményét.

[8] Az Európai Központi Bank határozata ( 2010. május 14.) az értékpapír-piaci program létrehozataláról (EKB/2010/5) (2008/281/EU).

[9] A bankok erősen kumulatív kibocsátása a válságot követő időszakban azt eredményezi, hogy a jelenleg kintlévő kötvényeknek mintegy 50 %-a az elkövetkező három évben fog lejárni.

[10] A 2008 októbere és 2009 decembere között kibocsátott, állami garanciával fedezett közel 600 milliárd EUR-s bankadósságnak mintegy 86 %-a AAA besorolást kapott – ez a 2012 során esedékessé váló összegek jelentős hányadát teszi ki.

[11] Ez azt jelenti, hogy refinanszírozás vagy új kibocsátás esetén ezek az adósságinstrumentumok már nem az állami garanciavállaló, hanem az adott bank besorolását kapják.