Brüsszel, 29.11.2004

COM(2004) 746 végleges

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a közösségi halászhajók számára egyes mélytengeri halállományokra vonatkozó 2005-ös és 2006-os halászati lehetőségek rögzítéséről és a 2347/2002/EK rendelet módosításáról

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKLÁS

Mélytengeri halállománynak a kontinentális talapzat fő halászati területein kívül eső vizekből kifogott halállomány tekintendő. Ezek a kontinentális lejtő mentén oszlanak meg vagy fenékhegyekhez kapcsolódnak. Ezek a fajok lassú növésűek és különösen érzékenyek a túlzott kihalászásra.

A mélytengeri halállományokra vonatkozó 2003-as és 2004-es halászati lehetőségek rögzítéséről szóló, 2002. december 16-i 2340/2002 tanácsi rendelet[1], valamint a mélytengeri állományok halászatára vonatkozó különleges hozzáférési követelmények és kapcsolódó feltételek megállapításáról szóló, 2002. december 16-i 2347/2002 tanácsi rendelet[2] útján ideiglenes irányítási intézkedések kerültek meghatározásra. Most szükséges a 2005-ös és 2006-os halászati lehetőségek tudományos szakvélemény alapján történő rögzítése, valamint a különleges hozzáférési követelményekre vonatkozó megfelelő kiigazítások megtétele, nevezetesen a mélytengeri halászflották teljesítmény- és kapacitásmaximumainak a rendelkezésre álló halászati lehetőségekhez történő kiigazításával.

A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács új tudományos szakvéleménye rámutat, hogy a leginkább lehalászott mélytengeri halfajok halászáta nem fenntartható módon folyik, és javasolja a jelenlegi mélytengeri halászati területeken folyó halászat azonnali csökkentését, amennyiben azok nem fenntarthatónak bizonyulnak. Jelenleg egyetlen mélytengeri halászati terület sem felel meg ennek a feltételnek.

A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács javaslata szerint ezen halfajták vonatkozásában a legmegfelelőbbek a halászat korlátozásán és csökkentésén alapuló védelmi intézkedések lennének. A fogások kvótakezelés útján történő visszaszorítása hasznos kiegészítő lépés lehetne a védelmi intézkedések alkalmazásakor.

Mivel ezen halfajok védelme sürgős követelményekkel jár, szükséges lenne ezen intézkedések egyoldalú végrehajtása, amíg a vonatkozó regionális halászati szervezeteken belül (Északkelet-atlanti Halászati Bizottság) sikerül megegyezésre jutni az összehangolt intézkedésekkel kapcsolatosan a többi érintett országgal. A halászati lehetőségek rögzítése és felosztása kizárólag a Közösség hatáskörébe tartozik. A Közösség kötelezettségei az élő vízi erőforrások kiaknázásával kapcsolatosan a 2002. december 20-i 2371/2002 tanácsi rendelet[3] 2. cikkében rögzített kötelezettségekből következnek. Az ilyen halászati lehetőségeknek összhangban kell lenniük a halászati erőforrások elővigyázatos irányítását és fenntartható használatát érintő nemzetközi megállapodásokkal, többek között a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok és a hosszú távon vándorló halállományok védelméről és igazgatásáról szóló Egyesült Nemzetekbeli megállapodással.

Ezen javaslat célja a tudományos szakvéleménnyel összhangban levő halászati lehetőségek meghatározása.

Az ezen javaslatban foglalt összes állomány esetében hiányos adatok állnak rendelkezésre a halászat fenntarthatóságának bemutatására. Az állományok tökéletesített biológiai nyomonkövetésére hivatott új programok még nem szolgáltatták a kívánt információkat ezért, az elővigyázatosság elvét alkalmazva, a legtöbb esetben szükséges a halászati lehetőségek csökkentése, amíg azok nem tekinthetők fenntarthatónak. Ezen javaslat felvázolásakor a következő megközelítés került alkalmazásra:

- Ahol a tudományos szakvélemény jelzi annak szükségességét, hogy meghatározott mértékben vissza kell szorítani a halászati erőkifejtést vagy a fogásokat, ott az a mérték kerül felhasználásra az új halászati lehetőségek kiszámításakor. Annak érdekében azonban, hogy enyhíteni lehessen a társadalmi és gazdasági zavarokat, a közösségi kvótákban bekövetkező csökkentést a 2003-as fogásokhoz képest nem több mint 50%-ra kell korlátozni.

- Ahol a tudományos szakvélemény jelzi annak szükségességét, hogy jelentős mértékben vissza kell szorítani a halászati erőkifejtést vagy a fogásokat, azonban nem határozza meg annak mértékét, ott a halászati lehetőségekben 30%-os csökkentés javasolt.

- Amikor a 2005-ös és 2006-os közösségi kvóták kiszámítására kerül sor, a csökkentésekre kiindulópontként a 2003-as közösségi fogási jelentések alkalmazandók, ahol 2002-re kvótát állapítottak meg. Ezekben az esetekben a tagállamok számára előírt kvóták megmaradtak a 2002. évi arányban. Ahol nem volt kvóta megállapítva, ott kiindulópontként a nemzetközi szervezeteknek jelentett 2001-es, 2002-es és 2003-as átlagos fogásokat vették alapul, amennyiben ezek az adatok rendelkezésre álltak. Egyéb esetekben hivatkozási célokra a legfrisebb vonatkozó adatok kerültek felhasználásra.

- Ahol a meglévő kvóta nagyon kicsi (fogásonként 50 t mértékű beleszámítva a járulékos halfogásokat is), nem javasolt csökkentés annak érdekében, hogy elkerülhető legyen a halzsákmány visszaengedésére vonatkozó kötelezettség.

- Mivel a tudományos szakvélemény szerint az atlanti tükörhal kiaknázása a VII. ICES statisztikai alterületen „rendkívül magas”, 50%-os kvótacsökkentés, míg a VI. alterületen (ahol az állomány jelentősen csökkent) e faj halászati tilalma javasolt. A nemzetközi vizek egyéb, halászati tilalom alá tartozó területeinek létrehozása az Északkelet-atlanti Halászati Bizottságban kerül megtárgyalásra.

A II a. ICES statisztikai körzetben (EK-vizek), valamint a IV. és VI. ICES statisztikai alterületen (közösségi vizek és harmadik országok felségterületéhez vagy joghatósága alá nem tartozó vizek) a grönlandi laposhal vonatkozásában a Bizottság az állomány elterjedésének egész területére kiterjedő maximális fogási szintet javasol. Ez a maximális szint a fogások 2001–2003-as évekhez képest történő 30%-os csökkentésének felel meg. Mindenesetre az e területre javasolt fogási korlátozások a grönlandi vizeken az erre az állományra megállapított relatív stabilitás sérelme nélkül történik.

Ez a javaslat összhangban van az egyrészről az Európai Gazdasági Közösség, másrészről Dánia kormánya és Grönland helyi kormánya között létrejött halászati megállapodásban előírt halászati feltételek megállapításáról szóló negyedik jegyzőkönyv[4] 1. cikkével, amely rögzíti, hogy a kvótákat minden évben a rendelkezésre álló tudományos adatok függvényében kell meghatározni.

A kvótákat érintő átfogó csökkentésekkel párhuzamosan 30%-os csökkentés javasolt a mélytengeri fajok kirakodására engedélyezett flották halászati erőkifejtésében, amely megegyezik az ezekre a fajokra irányuló erőfeszítés csökkentésére vonatkozó tudományos szakvéleménnyel.

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a közösségi halászhajók számára egyes mélytengeri halállományokra vonatkozó 2005-ös és 2006-os halászati lehetőségek rögzítéséről és a 2347/2002/EK rendelet módosításáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,

tekintettel a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EGK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 20. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,

mivel:

(1) A 2371/2002/EK rendelet 4. cikke értelmében és a rendelkezésre álló tudományos szakvélemény figyelembevételével a Tanács intézkedéseket fogad el, amelyek szükségesek a vizekhez és az erőforrásokhoz való hozzájutás és a halászati tevékenységek fenntarthatóságának biztosításához.

(2) A 2371/2002/EK rendelet 20. cikke értelmében a Tanács az előírt feltételeknek megfelelően halászokra vagy halászok csoportjára lebontva megállapítja a halászati lehetőségeket és azok elosztását.

(3) A Nemzetközi Tengerkutatási Tanácstól (a továbbiakban: ICES) kapott, egyes mélytengeri halállományokra vonatkozó legutóbbi tudományos szakvélemény rámutat, hogy ezen állományok halászata nem fenntartható módon folyik, és hogy az ezekre az állományokra vonatkozó halászati lehetőségeket fenntarthatóságuk biztosítása érdekében csökkenteni kell.

(4) Ezenkívül az ICES arra is felhívta a figyelmet, hogy az atlanti tükörhal lehalászásának aránya a VII. ICES statisztikai alterületen rendkívül magas. A tudományos szakvélemény arra is rámutat, hogy a VI. ICES statisztikai alterületen az atlantitükörhal-állomány jelentősen csökkent, és olyan területek kerültek azonosításra, ahol ezen fajok könnyen sebezhető csoportosulásai találhatók. Ebből kifolyólag ezeken a területeken szükséges az atlanti tükörhal halászatának megtiltása.

(5) A Közösség szerződő fele az Északkelet-atlanti Halászati Egyezménynek, amelyben egyes mélytengeri halfajokra irányuló halászati erőkifejtés korlátozására történt javaslat. Ebből következően a Közösségnek végre kell hajtania azt a javaslatot.

(6) Annak érdekében, hogy biztosítható legyen a kvóták hatékony kezelése, a halászati műveleteket szabályozó különleges feltételek meghatározására van szükség.

(7) A fajoknak, amelyekre a mélytengeri halászatra vonatkozó különleges hozzáférési feltételeket alkalmazzák, ugyanazoknak kell lenniük, mint amelyekre a mélytengeri fajokra vonatkozó fogási korlátozások vonatkoznak. Ezért a grönlandi laposhal azok közé a fajok közé sorolandó, amelyek csak különleges halászati engedéllyel rendelkező hajókról halászhatók.

(8) A teljes kifogható mennyiségek (TAC) és kvóták éves kezelésére vonatkozó kiegészítő feltételek bevezetéséről szóló, 1996. május 6-i 847/96/EK tanácsi rendelet[6] 2. cikkének megfelelően szükséges megjelölni, mely állományok tartoznak az abban rögzített intézkedések körébe.

(9) Az ICES-től kapott, a mélytengeri fajok többségére vonatkozó tudományos szakvélemény rámutat, hogy szükséges a halászati erőkifejtés csökkentése. A mélytengeri fajokat halászó hajók tevékenységét korlátozó különleges intézkedések hiányában szükséges a tudományos szakvéleménnyel összhangban a rendelkezésre álló erőkifejtés kiigazítása a halászflották teljesítményének és kapacitásának kiigazítása révén.

(10) Az ebben a rendeletben előírt intézkedések az Atlanti-óceán északkeleti részén halászatot folytató tagállamok névleges fogási statisztikájának benyújtásáról szóló, 1991. december 17-i 3880/91/EGK tanácsi rendeletben[7] meghatározott ICES-területekre (Nemzetközi Tengerkutatási Tanács) történő hivatkozással, valamint az Atlanti-óceán északi körzetén kívüli egyes területeken halászó tagállamok által szolgáltatandó névleges fogási statisztikákról szóló, 1995. október 23-i 2597/95/EK tanácsi rendeletben[8] meghatározott CECAF-területekre (Kelet-közép-atlanti Halászati Bizottság) történő hivatkozással kerülnek rögzítésre.

(11) A halászati lehetőségek az idevágó közösségi jogszabályokkal összhangban kerülnek alkalmazásra, nevezetesen a halászhajók jelzésére és okmányaira vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1987. május 20-i 1381/87/EGK bizottsági rendelettel[9], a tagállami halfogásokra vonatkozó információk feljegyzésére vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1983. szeptember 22-i 2807/83/EGK tanácsi rendelettel[10], a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendelettel[11], a Balti-tenger, a Bæltek és az Øresund vizei halászati erőforrásainak védelme érdekében bizonyos technikai intézkedések megállapításáról szóló, 1997. december 18-i 88/98/EK tanácsi rendelettel[12], a különleges halászati engedélyekre vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1994. június 27-i 1627/94/EK tanácsi rendelettel[13] és a halászati erőforrásoknak a fiatal tengeri élőlények védelmét biztosító technikai intézkedések révén történő megóvásáról szóló, 1998. március 30-i 850/98/EK tanácsi rendelettel[14] összhangban,

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

1. cikk Tárgyi hatály

Ez a rendelet a halfogási korlátozásokat előíró közösségi vizek és bizonyos nem közösségi vizek területein a 2003. és 2004. évre rögzíti a mélytengeri halfajok állományainak vonatkozásában a közösségi halászhajók halászati lehetőségeit, valamint ezen halászati lehetőségek kihasználásának különleges feltételeit.

2. cikk Fogalommeghatározások

1. E rendelet alkalmazásában a „mélytengeri halászati engedély” a 2347/2002/EK rendelet 3. cikkében említett halászati engedélyt jelenti.

2. Az ICES- (Nemzetközi Tengerkutatási Tanács) és CECAF-területek (Kelet-közép-atlanti Halászati Bizottság) a 3880/91/EGK rendeletben, illetve a 2597/95/EK rendeletben kerültek meghatározásra.

3. cikk Halászati lehetőségek rögzítése

A közösségi hajóknak mélytengeri halfajállományokra vonatkozó halászati lehetőségei az I. mellékletben szerepelnek.

4. cikk Tagállamok közötti felosztás

Az I. mellékletben meghatározott halászati lehetőségek tagállamok közötti felosztása nem érinti az alábbiakat:

a) a 2371/2002/EGK rendelet 20. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerinti kvótacseréket;

b) a 2847/93/EGK rendelet 21. cikke (4) bekezdése és 32. cikke (2) bekezdése, valamint a 2371/2002/EK rendelet 23. cikke (4) bekezdése szerinti újrafelosztásokat;

c) a 847/96/EK rendelet 3. cikke alapján megengedett további fogásokat ([15]);

d) a 847/96/EK rendelet 4. cikkének megfelelően visszatartott mennyiségeket;

e) a 847/96/EK rendelet 5. cikke, valamint a 2371/2002/EK rendelet 23. cikke (4) bekezdése szerinti levonásokat.

5. cikk

Kvótákat érintő rugalmasság

A 847/96/EK rendelet alkalmazásában az ezen rendelet I. mellékletében szereplő összes kvóta analitikai kvótának tekintendő.

Azonban a 847/96/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerinti büntető hányadosok ezekre a kvótákra nem érvényesek.

6. cikk

Fogások és járulékos halfogások kirakodásának feltételei

Az olyan állományból fogott halak, amelyre a halászati lehetőségeket e rendelet rögzíti, csak abban az esetben tarthatók a hajón vagy szállíthatók partra, ha egy olyan tagállami hajó által kerültek kifogásra, amely nem merítette ki a rá kiszabott kvótát. Az összes kirakodott fogást be kell számítani a kvótába.

Az első bekezdés nem alkalmazandó azokra a fogásokra, amelyekre a 850/98/EK rendelet alapján végzett tudományos vizsgálatok során került sor, és ezeket nem kell beszámítani a kvótába.

7. cikk

Erőkifejtés korlátozása

A saját lobogójuk alatt hajózó hajók számára a tagállamok biztosítják, hogy sem 2005-ben, sem pedig 2006-ban a 2347/2002/EK rendelet IV. mellékletében leírt módszerrel kiszámolt mélytengeri halászati erőkifejtések nem haladják meg az e módszerrel kiszámolt 2003-as és 2004-es átlagos halászati erőkifejtés 70%-át.

8. cikk

Atlanti tükörhal

1. Az atlanti tükörhal védelmi területeként a következő tengerszakaszok kerültek meghatározásra:

a) az alábbi pontokat szekvenciálisan összekötő loxodroma vonalak által behatárolt tengerszakasz:

északi szélesség 57° 00' , nyugati hosszúság 11° 00'

északi szélesség 57° 00' , nyugati hosszúság 8° 30'

északi szélesség 55° 00' , nyugati hosszúság 8° 30'

északi szélesség 55° 00' , nyugati hosszúság 11° 00'

északi szélesség 57° 00' , nyugati hosszúság 11° 00'

b) loxodroma vonal mentén az északi szélesség 54° 10', nyugati hosszúság 11° 30' és északi szélesség 54° 30', nyugati hosszúság 11° 30' között bárhol 40 tengeri mérföldön belül fekvő tengerszakasz;

c) az északi szélesség 54° 00', nyugati hosszúság 13° 00' ponttól 40 tengeri mérföldön belül fekvő tengerszakasz;

c) az északi szélesség 53° 00', nyugati hosszúság 15° 00' ponttól 40 tengeri mérföldön belül fekvő tengerszakasz;

e) loxodroma vonal mentén az északi szélesség 52° 00', nyugati hosszúság 15° 00' és északi szélesség 52° 30', nyugati hosszúság 15° 00' között bárhol 40 tengeri mérföldön belül fekvő tengerszakasz;

f) loxodroma vonal mentén az északi szélesség 51° 00', nyugati hosszúság 15° 00' és északi szélesség 51° 43', nyugati hosszúság 15° 00' között bárhol 40 tengeri mérföldön belül fekvő tengerszakasz;

Ezek a pontok, valamint a megfelelő loxodroma vonalak és hajópontok a WGS84 szabványnak megfelelően kerülnek kiszámításra.

2. Mélytengeri halászati engedéllyel rendelkező hajók, amelyek az atlanti tükörhal védelmi területére léptek, nem tárolnak a fedélzeten vagy nem raknak át semmilyen mennyiségű atlanti tükörhalat, illetve nem rakodnak ki semmilyen mennyiségű atlanti tükörhalat hajóútjuk végén, amelynek során a hajó az (1) bekezdésben meghatározott tenger lépett.

9. cikk

A 2347/2002/EK rendelet módosítása

A 2347/2002/EK rendelet a következők szerint módosul:

1. A 3. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

„(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy mélytengeri halászati engedélyhez kössék a saját lobogójuk alatt hajózó és a saját területükön lajstromozott hajók által végzett azon halászati tevékenységeket, amelyek naptári évenként 10 tonnánál nagyobb mennyiségű mélytengeri faj és grönlandi laposhal kifogására és fedélzeten való tárolására irányulnak.

Tilos a mélytengeri fajokból és grönlandi laposhalból hajóutanként 100 kg-nál nagyobb összmennyiséget kifogni és a fedélzeten tartani, átrakodni vagy kirakodni, ha az adott hajó nem rendelkezik mélytengeri halászati engedéllyel.”

2. Az 4. cikk helyébe a következő szöveg lép:

„4. cikk

A mélytengeri fajokra vonatkozó 2003-as és 2004-es halászati erőkifejtést a tagállamok a IV. mellékletben leírt módszer alapján a számítják ki.”

3. A rendelet szövege IV. mellékletként az e rendelethez csatolt II. melléklettel egészül ki.

10. cikk Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlen alkalmazandó valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben, -án/-én.

a Tanács részéről

az elnök

I. MELLÉKLET

1. rész

Fajok és fajcsoportok meghatározása

Mindegyik területen belül a halállományok a fajok latin nyelvű elnevezésének betűrendjét követik. E rendelet alkalmazásában alább a megfelelő közönséges név és a latin név közötti megfelelőségi táblázat található.

+++++ TABLE +++++

Ahol mélytengeri cápára történő utalás található, ott az az alábbi felsorolásban található fajokra vonatkozik: tüskéscápa ( Centroscymnus coelolepis) , érdes tüskéscápa ( Centrophorus squamosus), madárcsőrű tüskéscápa ( Deania calceus ), búvárcápa ( Dalatias licha ), nagy lámpáscápa ( Etmopterus princeps ), bársonyoshasú lámpáscápa ( Etmopterus spinax ), fekete tüskéscápa ( Centroscyllium fabricii ), nyelőcápa ( Centrophorus granulosus ), feketeszájú macskacápa ( Galeus melastomus ), egérszürke macskacápa ( Galeus murinus ), apristurus nembe tartozó macskacápák ( Apristurus spp. ).

2. rész

közösségi hajókra alkalmazandó éves halászati lehetőségek a fajokra és területekre vonatkozó halfogási korlátozások alá eső területeken (élősúly tonnában)

Amennyiben nincs másképp jelölve, a hivatkozások ICES-alterületekre vonatkoznak.

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

II. MELLÉKLET

Halászati erőfeszítés kiszámítása

1. A tagállamok határozzák meg a saját lobogójuk alatt hajózó, az adott évben mélytengeri halászati engedéllyel rendelkező hajók számára a beépített motor kilowattban kifejezett, a halászhajók jellemzőinek meghatározásáról szóló, 1986. szeptember 22-i 2930/86/EK tanácsi rendelettel[16] összhangban mért összteljesítményét. A tagállamok határozzák meg mindegyik éven belül azon napok számát is, amelyek során a hajó a 2347/2002 tanácsi rendeletben meghatározottak szerinti mélytengeri halászati engedéllyel rendelkezik.

2. Minden egyes hajóra vonatkoztatva a mélytengeri halászati erőkifejtés úgy kerül kiszámításra, hogy azon napok számát, amelyek során a hajó mélytengeri halászati engedéllyel rendelkezett, megszorozzuk a beépített motor kilowattban kifejezett összteljesítményével.

3. A tagállamok vonatkozásában a mélytengeri halászati erőkifejtés úgy kerül kiszámításra, hogy összeadjuk az adott tagállam lobogója alatt hajózó összes hajó mélytengeri halászati erőkifejtését.

[1] HL L 356., 2002.12.31., 1. o.

[2] HL L 351., 2002.12.28., 6. o.

[3] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[4] HL L 237., 2004.7.8., 3. o.

[5] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[6] HL L 115., 1996.5.9., 3. o.

[7] HL L 365., 1991.12.31., 1. o.

[8] HL L 270., 1995.11.13., 1. o.

[9] HL L 132., 1987.5.21., 9. o.

[10] HL L 276., 1983.10.10., 1. o. A legutóbb az 1965/2001/EK bizottsági rendelettel (HL L 268., 2001.10.9., 23. o.) módosított rendelet.

[11] HL L 261., 1993.10.20., 1. o. A legutóbb a 806/2003/EK rendelettel (HL L 122., 2003.5.16., 35. o.) módosított rendelet.

[12] HL L 9., 1998.1.15., 1. o. A legutóbb a …/…/EK rendelettel (…) módosított rendelet.

[13] HL L 171., 1994.7.6., 7. o.

[14] HL L 125., 1998.4.27., 1. o. A legutóbb a …/…/EK rendelettel (…) módosított rendelet.

[15] HL L 115., 1996.5.9., 3. o.

[16] HL L 274., 1986.9.25., 1. o. A legutóbb a 3259/94/EK rendelettel (HL L 339., 1994.12.29., 11 o.) módosított rendelet.