ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
A megvizsgált szakpolitikai alternatívák célja az alapok határokon átnyúló forgalmazására vonatkozó szabályok szükségtelen összetettségének és az e szabályokból fakadó jogbizonytalanság kezelése, a szabályok átláthatóságának növelése és a befektetővédelem biztosítása. Tekintettel az érintett szabályozási keret technikai és részletes jellegére, az egyes problémaforrásokra egyedi szakpolitikai alternatívákat dolgoztak ki. A vizsgált alternatívák között jogalkotási és nem jogalkotási intézkedések egyaránt szerepelnek. Egyes problémaforrások esetében az előnyben részesített alternatíva az átláthatóság nemzeti és/vagy európai szinten történő növelése volt, míg más problémák esetében a harmonizáció kínálta a legjobb megoldást. A választott szakpolitikai alternatívák a következők: ·A nemzeti követelmények átláthatóságának hiányával kapcsolatban nemzeti és uniós szinten is javítani kell az átláthatóságot a nemzeti forgalmazási előírások és a szabályozói díjak tekintetében. ·Az eltérő nemzeti forgalmazási előírásokkal kapcsolatban bevezetésre kerül a forgalomba hozatalt megelőző tájékoztatás harmonizált fogalommeghatározása, és egyértelműbb kereteket kap a marketinganyagok ellenőrzésének folyamata. ·Az eltérő szabályozói díjakkal kapcsolatban magas szintű elvek kerülnek bevezetésre annak biztosítása érdekében, hogy a szabályozói díjakat egységesebb módon határozzák meg. ·Ami az adminisztratív követelményeket illeti, az eszközkezelőkre kell bízni, hogy milyen lehetőségekkel segítik a helyi befektetőket (helyi jelenlét vagy elektronikus úton keresztül), ugyanakkor a befektetők érdekeit szolgáló biztosítékokat is be kell vezetni. ·Az értesítési követelményeket illetően bevezetésre kerülnek az értesítések frissítésével és a forgalmazási engedély használatának visszavonására vonatkozó értesítéssel kapcsolatos eljárások és előírások további harmonizációjáról szóló rendelkezések.
A beruházás és a munkahelyteremtés az EU kulcsfontosságú célkitűzése. Az EU a tőkepiaci unió keretében több kezdeményezést is indított az európai növekedést szolgáló finanszírozási források mozgósítása és a piaci alapú finanszírozás elősegítése érdekében. A fedezett kötvények fontos olcsó és hosszú távú finanszírozást jelentenek a bankok számára. Megkönnyítik a jelzáloghitelek és a közszektornak nyújtott hitelek finanszírozását, és ezáltal tágabb értelemben is előmozdítják a hitelezést. A fedezett kötvények piacai azonban eltérő fejlettségűek az egységes piacon belül. Egyes tagállamokban a piacok kifejezetten nagyok, míg másokban kevésbé fejlettek. A fedezett kötvények alacsonyabb kockázatuk miatt kedvezményes prudenciális kezelésben részesülnek, az uniós jog azonban csak részben határozza meg, mi is minősül fedezett kötvénynek.
A rákkeltő és mutagén anyagoknak való munkahelyi expozíció rákot okozhat, amely az EU országaiban a legjelentősebb munkával összefüggő egészségügyi probléma, ezenkívül pedig egyéb jelentős, nem rákos egészségügyi problémák oka is lehet. Annak érdekében, hogy hozzájáruljon a munkavállalók ilyen típusú kockázatoktól való védelméhez, az EU elfogadta a rákkeltő anyagokról és mutagénekről szóló 2004/37/EK irányelvet. Az irányelv határértékeket – többek között foglalkozási expozíciós határértéket (OEL-ek) – állapít meg ezen a területen az expozíció megszüntetése vagy csökkentése érdekében. Az irányelvet azonban rendszeresen aktualizálni kell az elérhető információk alapján, ideértve a tudományos és műszaki adatokat is. Az irányelv aktualizálására két jogalkotási javaslatot – COM(2016)248 és COM(2017)11 – nyújtottak be, amelyek összesen 20 rákkeltő anyagot ölelnek fel. A társjogalkotók az első módosítást már el is fogadták, ez az (EU) 2017/2398 irányelv. A harmadik javaslathoz mellékelt harmadik hatásvizsgálat további öt vegyi anyagot fed le, amelyeknek körülbelül 1 000 000 dolgozó van kitéve a munkahelyén.
A nemteljesítő hitelek magas szintje befolyásolja a pénzügyi stabilitást, mivel károsan befolyásolja az érintett intézmények jövedelmezőségét és életképességét, és a banki hitelezés csökkenése révén hatással van a gazdasági növekedésre. Ennek eredményeként a nemteljesítő hitelek negatív hatással vannak a bankunió működésére és a tőkepiaci unió létrehozására. Az európai nemteljesítő hitelek jelentette kihívások további kezelése érdekében az Európai Tanács „Az európai nemteljesítő hitelek kezelésére vonatkozó cselekvési terv” című dokumentumában felszólít különböző intézményeket a megfelelő intézkedések meghozatalára. A nemteljesítő hitelekkel kapcsolatos jövőbeli, újabb problémák kockázatának csökkentését célzó kulcsfontosságú szakpolitikai területek egyike annak lehetővé tétele, hogy a bankok hatékonyan és gyorsan hozzájussanak a biztosítéki értékhez a hitelfelvevők biztosítékkal fedezett hitelekkel kapcsolatos nemteljesítése esetén. Amikor a biztosítékok érvényesítésére vonatkozó eljárások hosszadalmasak és költségesek, a biztosítékok alkalmazásának mikroökonómiai előnyei csökkennek (ex ante a bankok általában kevésbé és/vagy magasabb hitelkamatlábak mellett nyújtanak hiteleket, ex post pedig könyveikben olyan rossz hitelállomány halmozódik fel, amelynek tekintetében nehezen valósítható meg a biztosítéki érték behajtása). Az uniós biztosítékérvényesítési eljárások általában bírósági jellegűek. Az igazságszolgáltatás hatékonysági problémái azonban kihívást jelentenek néhány tagállamban a nemteljesítő hitelek rendezése tekintetében, főként az eljárások elhúzódása miatt. Ez néhol részben a magas bírósági ügyhátraléknak tudható be, és a gyakorlatban azt jelenti, hogy a biztosítékkal rendelkező hitelezők nem jutnak hozzá a teljes hitelbiztosítéki értékhez. A biztosítékok érvényesítésére szolgáló bíróságon kívüli mechanizmusok a bírósági eljárások gyorsabb és olcsóbb alternatívái, de ezek nem minden tagállamban elérhetők. A tagállamokban alkalmazott bíróságon kívüli eljárások rendkívül heterogének. Ezek sokféle eltérő megközelítést tükröznek, hatályuk és hatékonyságuk is különböző, így negatívan befolyásolják a bankok és az üzleti hitelfelvevők versenyfeltételeinek egyenlőségét.
Az EU nyugati vizein végzett tengerfenéki halászati tevékenységek keretében általában több faj is kifogásra kerül egy-egy művelet során. A problémát az okozza, hogy a jelenlegi szabályok a halászati lehetőségeket úgy írják elő, mintha az egyes halfajokat külön-külön fognák. A valóságban azonban egyszerre több fajt fognak ki, így az alacsonyabb kvótákkal rendelkező halállományok biológiai állapotát befolyásolják a magasabb kvótákkal rendelkező halállományok ugyanazon vegyes halászat keretében végzett fogásai. A halászok tehát, miután kimerítették az alacsonyabb kvótákat, folytatják a halászatot, mégpedig a magasabb kvótákkal rendelkező többi faj fogásaival. Így továbbra is kerülnek olyan halak a hálókba, amelyekre nézve a kvóta már kimerült. 2019-ig (a kirakodási kötelezettség teljes körű hatálybalépéséig) az ilyen fogásokat egyelőre vissza kell dobni. Mindez az alacsonyabb kvótákkal rendelkező halállományok túlhalászásához vezet, ami azt jelenti, hogy nem tudjuk növelni a fenntarthatóan halászott állományok számát. 2019-től egy olyan irányítási keret, amelyben a kvóták nincsenek összehangolva egymással, a halászat idő előtti tilalmát vonná maga után azokban az esetekben, amikor még nem merült ki a kvóta. Egy ilyen helyzet előidézheti azt is, hogy az ágazat nem fogadja el a halászati gazdálkodás ezen módját.
Annak érdekében, hogy vizsgálhassuk az egyes csoportokba tartozó problémák kezeléséhez szükséges konkrét intézkedéseket, az alternatívákat következőképpen csoportosítjuk: a) személyazonosító igazolványok, b) tartózkodási okmányok és c) eljárás. A különböző csoportokba tartozó alternatívák egymással nem vethetők össze. 0. alternatíva: a jelenlegi helyzet fenntartása; A személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos alternatívák: a személyazonosító igazolványok formátuma és biztonsága – a személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos „puha” alternatíva: a személyazonosító igazolványokra vonatkozó nem jogalkotási intézkedések (például figyelemfelkeltés és képzés) – a személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos 1. alternatíva: a személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos „puha” alternatíva, kiegészítve a személyazonosító igazolványok formátumára és biztonságára vonatkozó közös minimumkövetelmények meghatározásával – a személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos 2. alternatíva: a személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos „puha” alternatíva és 1. alternatíva, kiegészítve a személyazonosító igazolványok közös formátumával, amely kötelező ujjnyomatokat is tartalmaz – a személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos 3. alternatíva: a személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos „puha” alternatíva, kiegészítve azzal a lehetőséggel, hogy a nemzeti személyazonosító igazolványok mellett uniós személyazonosító igazolvány is kiadható A tartózkodásra jogosító engedélyekkel kapcsolatos alternatívák: a tartózkodási okmányok formátuma és biztonsága – a tartózkodásra jogosító engedélyekkel kapcsolatos „puha” alternatíva: a tartózkodási okmányokra vonatkozó nem jogalkotási intézkedések – a tartózkodásra jogosító engedélyekkel kapcsolatos 1. alternatíva: a tartózkodási okmányokkal kapcsolatos „puha” alternatíva, kiegészítve a tartózkodási okmányok adatainak korlátozott mértékű harmonizációjával – a tartózkodásra jogosító engedélyekkel kapcsolatos 2. alternatíva: a tartózkodási okmányokkal kapcsolatos „puha” alternatíva és az 1. alternatíva, kiegészítve a nem uniós állampolgárságú családtagok tartózkodási okmányainak közös formátumával – a tartózkodásra jogosító engedélyekkel kapcsolatos 3. alternatíva: a tartózkodási okmányokkal kapcsolatos „puha” alternatíva és az 1. alternatíva, kiegészítve az összes tartózkodási okmány közös formátumának meghatározásával Az eljárással kapcsolatos alternatívák: az okmányok kiállítására és a tagállamok közötti információcserére alkalmazandó eljárás – az eljárással kapcsolatos „puha” alternatíva: annak ösztönzése, hogy javuljanak és bővüljenek az okmányok igénylésének és kézhezvételének lehetőségei – az eljárással kapcsolatos 1. alternatíva: az eljárással kapcsolatos „puha” alternatíva, kiegészítve azzal a lehetőséggel, hogy konzuli hálózaton keresztül is lehessen személyazonosító igazolványokat kiállítani Az előnyben részesített alternatívák a következők: a személyazonosító igazolványokkal kapcsolatos 1. alternatíva, a tartózkodásra jogosító engedélyekkel kapcsolatos 2. alternatíva, valamint az eljárással kapcsolatos „puha” alternatíva.
Az előnyben részesített lehetőség szabályokat és eljárásokat vezet be a nemzeti igazságügyi hatóságok elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférését illetően, a szükségességen és arányosságon alapuló kifejezett bizonyítékokkal.

Nem ír elő aránytalan kötelezettségeket a magánszféra (a kkv-kat is beleértve) és az egyének számára. Ezzel szemben több olyan intézkedést vezet be, amelyek várhatóan jelentős materiális és immateriális előnnyel járnak.

Az előnyben részesített lehetőség nem megy túl azon, amire szükség van a kiinduló probléma megoldásához és az uniós fellépés meghatározott célkitűzéseinek eléréséhez.
A megfelelés hiányát illetően több uniós szintű intézkedés megtételére került sor, vagy több ilyen intézkedés van jelenleg folyamatban a korábbi értékelések által azonosított problémák kezelésére. A jelen kezdeményezés a más módon még nem kezelt problémaforrásokra összpontosít. Felmerültek nem jogalkotási alternatívák, de mint azt az értékelések ajánlották, a javasolt alternatívák célzott jogalkotási beavatkozások. Azok a már megtett jogalkotási és nem jogalkotási lépéseket egészítik ki. Az uniós fogyasztóvédelmi szabályok modernizálását illetően nem jogalkotási megközelítések megvizsgálására is sor került, de azokról minden esetben megállapítást nyert, hogy valószínűleg nem teljes körűen kezelik a problémaforrásokat. Az előnyben részesített alternatívacsomag az alábbiak biztosítására irányuló beavatkozásokat foglal magában:

C. Az előnyben részesített alternatíva hatásai
A digitális eszközök és folyamatok használatának javítására, a határokon átnyúló összeolvadásokra, szétválásokra és átalakulásokra, valamint a jogviták megoldására vonatkozóan számos szakpolitikai lehetőséget fontolóra vettek. A fenti szakpolitikai területek mindegyike esetében kiválasztották az előnyben részesített alternatívát. A digitális eszközök és folyamatok használatának javítását illetően az előnyben részesített alternatívák harmonizált szabályokat vezetnének be a társaságok és fióktelepek elektronikus bejegyzésére és a vállalati dokumentumok benyújtására, valamint a vállalatra vonatkozó információk fokozottabb átláthatóságára az üzleti nyilvántartásokban. A határokon átnyúló műveletek esetében a munkavállalók tájékoztatása, a velük való konzultáció, valamint a munkavállalók részvétele tekintetében az előnyben részesített alternatívák i. a meglévő, határokon átnyúló egyesülési szabályok célirányos módosításait vezetnék be, ii. ezeket a határokon átnyúló szétválásokra és átalakulásokra is alkalmazandóvá tennék, és iii. konkrét intézkedéseket írnának elő a határokon átnyúló szétválásokra és átalakulásokra vonatkozóan a munkavállalók szempontjából az ilyen műveletekben rejlő magasabb kockázatok miatt. Az előnyben részesített alternatívák harmonizált szabályokat vezetnének be a hitelezők és a kisebbségi részvényesek védelmére minden határokon átnyúló műveletben. A határokon átnyúló átalakulások tekintetében az előnyben részesített alternatíva bevezetné azokat a szabályokat és eljárásokat, amelyek szerint a tagállamoknak eseti alapon értékelniük kellene, hogy az adott határokon átnyúló átalakulás mesterséges megállapodásnak minősül-e, amely adókedvezmények jogtalan igénybevételére, illetve a munkavállalók, a kisebbségi részvényesek vagy a hitelezők jogainak indokolatlan megsértésére irányul. A kollíziós szabályok tekintetében az előnyben részesített alternatíva a vállalat cégbejegyzésének helye szerinti kapcsoló elv alapján harmonizálná a vonatkozó szabályokat. Általánosságban az előnyben részesített alternatívák kiegészítik egymást a kezdeményezés szakpolitikai célkitűzéseihez való hozzájárulásuk során. Ez azt jelenti, hogy a maximális hatást akkor lehetne elérni, ha a csomag mind az öt szakpolitikai területet felölelné. A szakpolitikai területek azonban önállóak, és a csomagot csak ezek közül néhány alkothatja.
Az EU-ban a halálos kimenetelű közúti balesetek számának csökkenése – az uniós, nemzeti és helyi szinten történő folyamatos fellépés ellenére – az utóbbi években megtorpant, és nem valószínű, hogy 2020-ra sikerül elérni a halálos kimenetelű közúti balesetek számának 2010-hez képest történő megfelezésére vonatkozó uniós stratégiai célkitűzést. Ezen a területen fokozott fellépésre van szükség többek között a közúti infrastruktúrát illetően is, amely hozzávetőlegesen a balesetek 30%-ában továbbra is jelentős ütközési oknak és súlyossági tényezőnek minősül. A hatásvizsgálat és a konzultációk két fő problémára mutattak rá: Kelet-Európa nagy részén és Nyugat-Európa bizonyos részein a TEN-T hálózaton való utazás alacsony biztonsági szintű közutakon történik; továbbá a TEN-T hálózaton kívüli utak beépített biztonsága is csekély mértékű. A közutak közlekedésbiztonságát illetően jelentős eltérések vannak a nyugati és keleti uniós tagállamok között.
Az előnyben részesített lehetőség szerint egy racionalizált, elveken alapuló jogi keret jönne létre. Ez biztosítaná a szükséges rugalmasságot a .eu TLD számára ahhoz, hogy gyorsan alkalmazkodni tudjon a domainnév-rendszer, ezen belül a biztonsági elemek területén zajló gyors műszaki változásokhoz. A végfelhasználók azonnal élvezhetnék a műszaki fejlesztések előnyeit, és nem kellene megvárniuk a rendeletek módosítását. Az előnyben részesített lehetőség a .eu TLD működését is javítaná, továbbá a .eu ökoszisztéma egészében előmozdítaná az innovációt, mind a nyilvántartó szintjén, mind pedig a regisztrátorok és a bejegyzést igénylők szintjén, ezáltal jobb szolgáltatást nyújtana az európai polgárok és vállalkozások számára. A .eu TLD vonzóbb lenne a TLD-piacon, és fokozná a regisztrátorok közötti versenyt. Ez a) várhatóan csökkentené a végfelhasználók által fizetett árakat, b) biztosítaná a .eu domain szélesebb körű elérhetőségét és az uniós társadalom számára nagyobb előnyöket jelentene, c) növelné a regisztrációk számát és ezáltal egyre kevésbé lenne valószínű, hogy a megújítási arány egy olyan küszöbérték alá csökken, ami veszélyeztetné a domainnév pénzügyi fenntarthatóságát. Ez a lehetőség az irányítási struktúra megváltoztatásával jár, és külön tanácsadó testület segítené a stratégiai döntéshozatalt a .eu TLD működésével és a nyilvántartás felügyeletével kapcsolatban. Ezek a változások, azáltal, hogy több és szélesebb körű információval segítenék a .eu nyilvántartó jó működését, várhatóan növelik az átláthatóságot és az elszámoltathatóságot is, és eredményesen csökkentik a .eu TLD üzemeltetésével kapcsolatos szabálytalan igazgatás kockázatát. Ezen túlmenően az állampolgársági kritériumok bevezetése lehetővé tenné, hogy a harmadik országban élő uniós polgárok is élvezhessék a .eu TLD előnyeit, miközben a közvetlen nyilvántartásba vétel szigorú követelményei is enyhülnének, ami a .eu TLD népszerűsítése szempontjából lenne kedvező, például a nem latin betűs írásmód esetében.
1990 és 2015 között a nehézgépjárművek CO2-kibocsátása mintegy 19 %-kal nőtt. A személygépkocsik és a kisteherautók kibocsátásával ellentétben a nehézgépjárművek CO2-kibocsátása jelenleg nincs szabályozva az Unióban. Az üzemanyag-hatékonyság javítására szolgáló számos könnyen hozzáférhető és költséghatékony technológia nincs széles körben elterjedve a piacon, annak ellenére, hogy kedvező áron beszerezhetők, és jelentős nettó megtakarításokat eredményezhetnének. Ez elsősorban az új járművek piacán belül tapasztalható nem megfelelő és aszimmetrikus tájékoztatásnak tudható be, mivel a fuvarozók – amelyek főként kkv-k – nehezen férnek hozzá az ilyen technológiákra vonatkozó műszaki információkhoz, ezért nem képesek azok teljes körű kiaknázására. Ennek eredményeképp a következő problémák azonosítására került sor: 1)További fellépés hiányában a nehézgépjárművek CO2-kibocsátása akár 6 %-kal is nőhet a 2015 és 2030 közötti időszakban. 2)A fuvarozók és ügyfeleik nem részesülnek az üzemanyag-megtakarítások előnyeiben. 3)Fennáll a kockázata annak, hogy az európai nehézgépjármű-gyártók és alkatrész-beszállítók elveszítik a technológiai innováció területén betöltött vezető pozíciójukat, mert a nagy piacokon, így például az Egyesült Államokban, Kanadában, Japánban és Kínában az elmúlt években kibocsátási előírásokat vezettek be az innováció ösztönzése és a járművek hatékonyságának gyors ütemű javítása érdekében. Az érintett felek közé tartozik a lakosság, a teherfuvarozók és a nehézgépjármű-gyártók.
Az EU-ban a közúti közlekedésbiztonság tekintetében integrált megközelítést alkalmaznak (pl. jogérvényesítés, járművezető-képzés, infrastruktúra és járműbiztonság). 2001 óta jelentős mértékben csökkent a közúti balesetek száma. Az utóbbi időben stagnálás figyelhető meg. Sőt bizonyos tagállamok több egymást követő évben is növekedésről számoltak be. Az általános közúti közlekedésbiztonságra vonatkozó új kezdeményezések nélkül a jelenlegi megközelítés biztonsági hatásai a továbbiakban várhatóan nem tudják már ellensúlyozni a forgalom volumenének növekedését. Mivel éves szinten még mindig több mint 26 000 halálos kimenetelű baleset és közel 250 000 súlyos sérülés következik be, át kell gondolni új intézkedések bevezetését ezen a területen. Ami az úthasználókat illeti, nagyobb védelmet kell biztosítani a veszélyeztetettebbek (azaz a gyalogosok, a kerékpárosok, az alacsony termetűek és az idősek) számára. Figyelmet kell fordítani továbbá például a szabadidő-terepjárók törésteszt alóli mentesítésére, a gépjármű-állomány várható villamosítására és az ezzel járó biztonsági kockázatokra. Ezek a célkitűzések általánosságban bizonyos területek (pl. infrastruktúra, képzés) fejlesztése révén érhetők el, e konkrét kezdeményezés esetében pedig a járműbiztonsági funkciók fejlesztésével, feltéve, hogy a megközelítést valamennyi releváns járműkategóriára következetesen alkalmazzák.
Napjainkban az Európai Unió területének egyharmada egész évben vízstressztől szenved, és sok uniós tagállamban aggodalomra ad okot a vízhiány. Az éghajlatváltozással kapcsolatos előrejelzések szerint az elkövetkező évtizedekben Unió-szerte súlyosbodni fog a probléma. Az elérhető vízmennyiség csökkenése negatívan hat az uniós polgárokra és gazdasági ágazatokra (mezőgazdaság, idegenforgalom, ipar, energiaügy és közlekedés). Ez hatással lehet a versenyképességre és a belső piacra. A víztakarékossággal és a hatékony vízfelhasználással kapcsolatos intézkedéseket is magában foglaló integrált vízgazdálkodási megközelítés részeként a települési szennyvíztisztító telepekről származó tisztított víz megbízható alternatív vízellátást biztosít különböző olyan célokból, mint a mezőgazdasági öntözés vagy a talajvíz feltöltése. A víz újrafelhasználása az Unióban napjainkban még messze elmarad a lehetőségektől, pedig kisebb környezeti hatást fejt ki, mint a vízátvezetés vagy a sótalanítás, illetve környezeti, gazdasági és társadalmi előnyökkel járhat. A kezdeményezés ezért megoldást kíván találni a víz túlságosan korlátozott újrafelhasználásának általános problémájára annak érdekében, hogy jelentős mértékben hozzájáruljon a vízhiány enyhítéséhez az Európai Unióban. Az uniós fellépés szükségességét elismerte a Terv (2012), illetve szerepelt a körforgásos gazdaságról szóló cselekvési tervben (2015) és a Bizottság munkaprogramjában.

Az uniós tagállamok az uniós vízgyűjtők 60 %-án megosztoznak, így a vízgazdálkodás és a szennyezés kérdésében uniós szintű fellépésre van szükség. Ha a tagállamok a víz újrafelhasználását illetően egyedül cselekszenek, a technikai akadályok és a kapcsolódó költségek szükségtelenül magasak, többek között a technológia szolgáltatói számára, amelyek uniós szintű vállalkozások. A mezőgazdasági öntözésre irányuló uniós fellépés azért is indokolt, hogy a különböző nemzeti követelmények ne hassanak károsan az egyenlő versenyfeltételekre, akadályozva a visszanyert vízzel öntözött mezőgazdasági termékek belső piacát. A nyilvánossággal és az érdekelt felekkel folytatott széles körű konzultációk megerősítették az uniós fellépés szükségességét. A talajvíz feltöltése esetében az uniós szabályozási fellépés az erős helyi vonatkozások miatt nem arányos.

A jogi aktus kiválasztásával kapcsolatban megvitatásra került az irányelv és a rendelet lehetősége, és mindkét alternatíva megfelelő, mindkettőnek vannak előnyei és hátrányai. Egy rendelet jobban megfelelne a kezdeményezés lehetőségeket teremtő jellegének, egy irányelv viszont nagyobb rugalmasságot tehet lehetővé a szigorúbb nemzeti követelmények meghatározása vonatkozásában (egyidejűleg átültetési terhet róva valamennyi tagállamra, beleértve azokat is, ahol a víz újrafelhasználása jelenleg nem jelent problémát).