[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 12.12.2006

COM(2006) 816 véglegesI RÉSZ

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI TANÁCS TAVASZI ÜLÉSSZAKÁNAK

A NÖVEKEDÉST ÉS FOGLALKOZTATÁST CÉLZÓ, MEGÚJULT LISSZABONI STRATÉGIA MEGVALÓSÍTÁSA „Az eredmények éve”

TARTALOMJEGYZÉK

Ez a közlemény két részből áll:

I. RÉSZ – „Az eredmények éve”

b1. A növekedés és a foglalkoztatás stratégiájának megvalósítása

b2. Teljesítendő feladatok a négy prioritási területen

b3. A következő lépések

II. RÉSZ – Az egyes tagállamok és az euróövezet által elért előrehaladás értékelése (az „országfejezetek”), ideértve a szakpolitikai következtetéseket is

A közleményt az alábbiak egészítik ki:

- ajánlás a Tanács számára ajánlások megfogalmazására a Szerződés 99. és 128. cikke, valamint a 2005-2008-ra szóló Integrált iránymutatások alapján

- melléklet (amely a Bizottság által készített nemzeti értékelő jelentéseken és elvégzett gazdasági elemzésen alapszik), amely részletesebben kifejti a jelentés fő részében ismertetett érveket, bővebb tényanyaggal támasztva azokat alá. A melléklet foglalkoztatási része egyúttal a közös foglalkoztatási jelentés tervezete is.

A NÖVEKEDÉST ÉS FOGLALKOZTATÁST CÉLZÓ, MEGÚJULT LISSZABONI STRATÉGIA MEGVALÓSÍTÁSA „Az eredmények éve”

Amikor Európa útjára indította a növekedést és foglalkoztatást célzó megújult lisszaboni stratégiát, ambiciózus célt tűzött maga elé. Az európai gazdaság újjáalakításához mélyreható változásokra van szükség, amely nem hagyhatja érintetlenül Európa egyetlen részét sem. A munkavállalók, vállalkozások és a fogyasztók bevonása éppen olyan fontos, mint a politikusoké és a döntéshozóké. A cél egy közös reformprogrammal választ adni a globalizáció és az elöregedő társadalom kihívásaira.

Utolsó jelentésünkben arra hívtam fel az állam- és kormányfőket, hogy ideje magasabb sebességre kapcsolni – és 2006-ban tényleges haladásnak voltunk tanúi. A Növekedési és Foglalkoztatási Stratégia egy közép- és hosszútávú program. A szükséges intézkedések teljes körének életbe léptetése nagyfokú politikai folytonosságot feltételez, és szükséges hozzá a megvalósítás stabilitása és a folyamatos elkötelezettség, ami sok esetben túlmegy bármely kormány hivatali idején. Az elmúlt tizenkét hónapban jelentős kezdeti lépések történtek a szükséges irányba.

A növekedést és foglalkoztatást célzó megújult lisszaboni stratégia két szilárd lábon áll. Az egyik a partnerség, amelynek célja, hogy a stratégiának Európa minden szinten legyen valódi gazdája. A második egy szakpolitikai program, amely az európai gazdaság modernizálására, valamint a globalizáció által támasztott új kihívások kezelésére hivatott társadalmi rendszerek kialakítására irányul. Az elmúlt évben a Stratégia mindkét fronton hozott eredményeket.

A partnerség hatékony működéséhez a megfelelő eszközökre van szükség – e tekintetben mindenkinek van tennivalója. A nemzeti reformprogramok hatékony eszköznek bizonyultak a nemzeti és európai szakpolitikai prioritások összehangolásában és a makrogazdasági, mikrogazdasági és foglalkoztatási reformok összekapcsolásában. A Stratégia fontossága a nemzeti szintű politikai vitafolyamat szempontjából megnőtt, a lisszaboni nemzeti koordinátorok pedig a szükséges energiát és összpontosítást biztosítják. A tagállamok egyre nagyobb mértékben osztják meg egymás között tapasztalataikat és jó elképzeléseiket. Az egyes tagállamok költségvetéseit egyre inkább sikerül stabilabb lábakra állítani. A közösség lisszaboni programja európai szinten nyújt iránymutatást a tennivalókhoz. A Bizottság ebben a jelentésében egyik sajátos kötelezettségének tesz eleget azzal, hogy megvizsgálta az egyes nemzeti reformprogramok által megtett előrehaladást, és meghatározott országspecifikus ajánlásokat javasol útmutatóul a tagállamok számára. Az Európai Tanács a hangsúlyt az innovációra helyezte, jövő márciusban pedig a jobb szabályozással, az energiaügyekkel és a klímaváltozással fog foglalkozni. Röviden összefoglalva, a lisszaboni folyamatban mindegyik szereplő a saját szerepét játsza, méghozzá jól.

Az elmúlt tizenkét hónapban érezhetően felgyorsult a politikai tevékenység tényleges eredményekre való lefordítása, a befektetésbarátibb üzleti környezet kialakítását és több munkahely létrehozását célzó munka. A 2006-os Európai Tanács négy prioritást jelölt meg, mind a négy területen valódi változásokat sikerült elérni. Az európai kutatás új szakaszába léptünk, és az innováció még sohasem volt ennyire politikai prioritás, mint most. A kis- és középvállalkozások számos tagállamban pozitívan kezdik érzékelni a vállalkozásindítás támogatására irányuló, illetve az üzleti növekedést akadályozó tényezők lebontását célzó erőfeszítések hatását. Az oktatás és a képzés új jelentőségre tett szert, és az emberi tényezőbe történő beruházások felfutóban vannak. Egyre inkább terjed az a felismerés, hogy a társadalmi kirekesztettség nem csupán az egyén számára jár költségekkel, hanem a társadalom mint egész számára is. Egy átfogó európai energiapolitika előnyei pedig akkor kezdenek mindenki számára világossá válni, ha megmutatjuk, hogy az európai energiapolitika mennyire versenyképessé, biztonságossá és fenntarthatóvá is tehető, a klímaváltozás megkerülhetetlen kezelésének kérdése mellett.

Újra csak hangsúlyozni szeretnénk, hogy a partnerségi szemlélet következetes alkalmazása alapvető fontosságú volt e haladás elérésében. Így azok a közösségi erőfeszítések, amelyek új lehetőségek megnyitását célozzák az üzleti szféra számára, különösen a szolgáltatási és pénzügyi szolgáltatási szektorban, jól kiegészítik a vállalkozások támogatására és az egyablakos rendszer bevezetésére irányuló tagországi szintű erőfeszítéseket. Az új szabályozási kultúra mind nemzeti, mind közösségi szinten csökkenti a költségeket, és új lehetőségeket nyit meg. A hatékony európai energiapolitika nagymértékben épít a nemzeti üzemeltetők közötti együttműködésre és nyitottságra, valamint a felelősség világos megosztására.

A reformok hatása kezd egyre inkább megmutatkozni a növekedésben és a bővülő foglalkoztatásban. Erre egyre több és több jel mutat. Európa gazdasága gyorsabban növekszik, mint hosszú évek óta bármikor. Hétmillió új álláshely létesül Európában a 2008-ig tartó hároméves periódusban. Ez részben ugyan a ciklikus hatásoknak is köszönhető, azonban a gazdaság és a foglalkoztatottság ezt meghaladó bővülésének egy része a lisszaboni reformok eredménye. Szintén pozitív hatást gyakorolt az az új dinamizmus, amit a közösség bővítése hozott magával. Ahogyan a tagállamok gazdaságai egyre inkább kölcsönösen függővé válnak egymástól, azok az erőfeszítések, amelyek a növekedés és a foglalkoztatás bővítését célozzák valamely tagállamban – különösen a nagyobb gazdaságokban – kedvező hatást gyakorolnak az összes többire. Azok a strukturális reformok, amelyeket az Unió egészében léptetnek életbe, nagyobb hasznot hoznak, mint azok, amelyeket csupán helyileg.

Vagyis a helyes irányban haladunk. Azonban nem dőlhetünk elégedetten hátra. Az eddig megtett előrehaladást felhasználva gyorsabb és mélyebb reformokat kell bátorítanunk – a politikai vezetőknek pedig a modernizáció megkerülhetetlen ügyét kell képviselniük, rámutatva az előnyökre, amelyeket a polgárok életébe hoz. Az elkövetkező tizenkét hónapban több piacnyitásra lesz szükség az innováció ösztönzése érdekében és azért, hogy fogyasztóinkat jobb helyzetbe hozzuk; további erőfeszítésekre lesz szükség a piacoknak az egész világon történő megnyitásához, és ahhoz, hogy új lehetőségeket találjunk az európai gazdaság számára; jobb egyensúlyra lesz szükség a rugalmasság és a biztonság között a munkaerőpiacokon; valamint nagyobb előrehaladásra lesz szükség oktatási rendszereink minőségének javítása terén. A gazdasági helyzet kedvezőbbé válását lehetőségként kell tekintenünk arra, hogy még többet tegyünk, nem pedig ürügyként arra, hogy kevesebbet. Hiszek benne, hogy 2007 az európai gazdasági valós dinamizmusának éve lesz, és jó alapot fog kínálni a lisszaboni stratégia 2008-ban esedékes félidős felülvizsgálatához.

A kibővült, globális Európa joggal lehet ambiciózus. Az ambíciónak azonban határozottsággal kell párosulnia. Engem bizakodással tölt el mindaz, amit 2006-ban elértünk, és 2007-ben a fejlődés további gyorsulását várom. Meg vagyok győződve róla, hogy az ügyek intézésének európai módja nagyon is megfelel a 21. század kihívásainak. A piaci dinamizmus, a társadalmi kohézió és a környezetért érzett felelősség kombinációja egy nagyon különleges elegyet alkot. A benne rejlő lehetőségek felszabadítása a legbiztosabb út a növekedéshez és bővülő foglalkoztatáshoz Európában.

Meg kell kétszereznünk erőfeszítéseinket, és együtt kell dolgoznunk azért, hogy 2007 az eredmények éve legyen.

José Manuel Durão Barroso

A növekedési és foglalkoztatási stratégia megvalósítása

A növekedést és foglalkoztatást célzó stratégia egy közös uniós reformprogram. Tükrözi gazdaságaink növekvő kölcsönös egymásrautaltságát és azt a felismerést, hogy a Közösségnek és a nemzeti szinteknek szorosan együtt kell működniük annak érdekében, hogy a dinamikus, versenyképes, tudásintenzív Európai Unió víziója valóra válhasson, és az Unió magabiztosan tekinthessen a jövőbe.

Az egyik tagállamban végrehajtott, a növekedést és a bővülő foglalkoztatást segítő sikeres reform pozitív hatása az összes többi tagállamban érezhető lesz. Ebből következően, amennyiben az összes tagállam együttesen valósítja meg a reformokat, a hatás jelentősen nagyobb lesz.

Az euróövezet gazdaságai mégszorosabban egymásba fonódnak. Ebből következően szükség van arra, hogy az euróövezet tagállamai közös elkötelezettséget mutassanak a közös valuta zavartalan működéséhez szükséges reformok gyors megvalósítását illetően.

A közösségi szintű reformok a lisszaboni stratégia lényegi részét alkotják. Ezek megerősítik és kiegészítik a tagállami szintű reformokat azáltal, hogy egy erős európai keretet biztosítanak a növekedés és foglalkoztatás bővülése számára. A Bizottság a 2005-ben megteendő intézkedéseket a közösségi Lisszaboni Programban rögzítette.

A megújított növekedési és foglalkoztatási stratégia kezdi meghozni első eredményeit. Az összes tagállam nemzeti reformprogramot fogadott el, és jelenleg ezek felülvizsgálata zajlik annak érdekében, hogy megjelenítsék bennük a közösségi szinten meghatározott prioritásokat és a többi tagállam pozitív tapasztalataiból merített elképzeléseket. Minden tagállamban tapasztalható a politikai hangsúlyok eltolódása a kutatás és az innováció, az erőforrás- és energiahatékonyság, a kis- és középvállalkozások terheinek könnyítése, a vállalkozói szellem és az oktatás, a humántőke-befektetések és a munkaerő-piacok modernizációja irányába, kiegészülve a magas fokú szociális biztonság jövőbeli finanszírozásának biztosításával. Egyre világosabb a felismerés, hogy a szociális ellátórendszerek és a társadalmi befogadás modernizálása terén az intézkedések célirányosságának együtt kell járnia a költségvetési fenntarthatósággal.

Egyre több jel mutat arra, hogy a korábbi reformok számszerűsíthető eredményeket kezdenek hozni, és a növekedési és foglalkoztatási stratégia teljes körű megvalósítása mind az EU, mind a tagállamok szintjén a foglalkoztatás és a növekedés potenciálisan jelentős bővülésével kecsegtet. Összességében elmondható, hogy ma a növekedés feltételei sokkal kedvezőbbek a reformok bevezetése szempontjából, mint az elmúlt jó pár évben bármikor, és jelenleg azzal a kihívással kell szembenéznünk, vajon tudunk-e élni ezzel a most megnyílt lehetőséggel, hogy kellően ambiciózus reformprogramot valósítsunk meg.

A növekedés és a foglalkoztatás bővítése érdekében kialakított új partnerség szintén hatékony irányítási struktúrának kezd bizonyulni a gazdasági reform levezénylésére Európában.

Ez a rész mind a közösségi, mind a nemzeti szinten megtett előrehaladást vizsgálat tárgyává teszi. Ezen kívül elemzi az e szintek közötti, valamint a makro-, a mikrogazdasági és a foglalkoztatáspolitikák között meglévő szinergiákat. A 2. rész az Európai Tanács 2006-os tavaszi ülésén meghatározott négy prioritási területre koncentrál, a 3. rész pedig javaslatokat fogalmaz meg a stratégia továbbfejlesztésére vonatkozóan.

A közösségi dimenzió

A Közösség Lisszaboni Programjának megvalósítása kielégítően haladt előre. A mai napig a Bizottság a Közösség Lisszaboni Programjában meghirdetett lépések több mint 75 százalékát teljesítette[1]. Számos pozitív példa akad: a szolgáltatásokra vonatkozó irányelv elfogadása; a pénzügyi szolgáltatások terén megtett jelentős előremutató lépések; az állami támogatások új keretszabályainak elfogadása a kutatás-fejlesztésre és az innovációra vonatkozóan, valamint útmutatás életbe léptetése a kutatás-fejlesztést ösztönző adószabályokra vonatkozóan; megállapodás a 7. kutatási, technológiafejlesztési keretprogramról, amely révén a kutatás-fejlesztésre fordított kiadások 2007 és 2013 között 75 százalékkal emelkednek majd, valamint támogatást fog nyújtani a köz- és a magánszektor közötti jelentősebb partnerségek (PPP-k) számára; végső politikai megegyezés a közös SESAR projekt elindításáról, valamint a kis- és középvállalatok támogatása a Versenyképesség és Innováció Programon belül.

Mindazonáltal egy sor fontos beterjesztett EU-jogszabály még mindig a Parlament és a Tanács előtt van, és most különösen nagy szükség van arra, hogy a jogalkotási partnerek erőfeszítéseiket a még napirenden lévő törvényhozási tételekről való megegyezésre összpontosítsák. Ezek a lényegi javaslatok növelni fogják a nyugdíjak hordozhatóságát, ami viszont pozitív hatást gyakorol majd a munkavállalók mobilitására a belső piacon, javítani fogják az EU szállítási és energiapiacainak működését, hatékony és megfizethető szellemitulajdon-védelmi rendszert adnak Európának, valamint kialakítják az audiovizuális és fizetős szolgáltatások keretrendszerét, továbbá leegyszerűsítik és modernizálják az európai adó- és vámszabályokat. Amikor életbe lépnek, jelentős lökést adnak majd a növekedésnek és a foglalkoztatás bővülésének Európában.

A Bizottság a Közösségi Lisszaboni Program elfogadása óta számos fontos új gazdasági reformjavaslattal állt elő, amelyek célja a tagállami szintű intézkedések kiegészítése és elmélyítése: a Bizottság javasolta az Európai Technológiai Intézet felállítását, továbbá elfogadták az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap felállítására tett javaslatát. A Bizottság emellett a külső versenyképesség javítását célzó, a kereskedelmet és egyéb külső politikákat magában foglaló programját is megvalósítja annak érdekében, hogy javítsa a lehetőségeket a globalizálódott gazdaságban.

A jobb európai szabályozást célul kitűző reformok egyre nagyobb lendületet vesznek. A Bizottság koherens megközelítést dolgozott ki a politikai ciklus valamennyi szakaszára vonatkozóan[2], valamint egy ambiciózus egyszerűsítési menetrendet. A Tanácsnak és az Európai Parlamentnek fel kell gyorsítania a döntéshozatali mechanizmusukat az előttük lévő egyszerűsítési javaslatok ügyében, amilyen például a Bizottság javaslata az egyablakos áfa-eljárásra és a modernizált vámkörnyezet megteremtésére, amelyek leegyszerűsítik a szükséges eljárást.

Ezek a javaslatok, kiegészítve a 2. részben javasolt új intézkedésekkel, képezik a közösségi szintű gazdasági reform munkaprogramját.

A nemzeti reformprogramok megvalósítása

A tagállamok benyújtották első jelentéseiket nemzeti reformprogramjaik megvalósításáról. A Bizottság részletekbe menő értékelést adott, figyelembe véve a Tanács által elvégzett munkát.

Az értékelés azt mutatja, hogy a tagállamok valódi erőfeszítéseket tesznek a reformok megvalósítása érdekében. Számosan közülük fokozott hangsúlyt fektettek parlamentjeik és az érdekeltek bevonására. Mindegyiküknél sor került lisszaboni koordinátor kinevezésére, számos tagállamban miniszteri szinten.

Azonban azon a tényen túlmenően is, hogy a tagállamok indulószintje is nagyon különböző volt, a tagállamok között meglehetősen nagy eltérések mutatkoznak a reformok ütemében, intenzitásában és az irántuk való elkötelezettségben. Az egyes szakpolitikai területek között szintén egyenlőtlen az előrehaladás.

A makrogazdasági dimenzió

- Az EU gazdasági teljesítménye és kilátásai sokkal jobbak, mint az elmúlt években bármikor. A gazdasági növekedés ebben az évben az előrejelzések szerint eléri a 2,8 százalékot, míg 2005-ben ez az adat csupán 1,7 százalék volt, és az előrejelzések szerint a következő két évben is a 2,5 százalékos érték körül marad[3]. A fellendülés egy része a ciklikus jellegből fakadó kedvező fejleményeknek köszönhető, azonban számos tényező mutat arra, hogy részben a korábban végrehajtott strukturális reformok eredménye is. A növekedéshez szintén pozitívan járul hozzá a költségvetési konszolidáció, valamint az arra fektetett nagyobb hangsúly, hogy biztosítani kell az államháztartás fenntarthatóságát a népesség elöregedésének körülményei között; ezt a folyamatot segítette a megreformált Stabilitási és Növekedési Paktum is[4]. A nemrégiben lezajlott bővítés szintén hozzájárult az EU-gazdaság nagyobb dinamizmusához.

- A stabil makrogazdasági feltételek csak tovább erősítik a megjavult kilátásokat. A magasabb energiaárak ellenére az infláció az EU-ban csupán éppen hogy 2 százalék felett mozgott 2006-ban. A bérek terén tanúsított mértékletesség szintén pozitívan hatott az árstabilitás fenntartására. Az EU-25-ök folyó fizetési mérlege nagyjából továbbra is egyensúlyban van a magas energiaárak, a nagyobb növekedés és az eurónak más valutákhoz képest való felértékelődése ellenére is. Mindemellett azonban számos tagállam külső mérlege olyan szintet ért el, ami már gondos felügyeletet igényel.

- Számos ország, ideértve a legnagyobb deficittel rendelkezőket is, erőfeszítéseket tett költségvetése konszolidálására, és az EU-25-ök adósságának GDP-hez viszonyított aránya 2002 óta először nem nőtt. Emellett számos ország kezdte meg nyugdíj- és egészségügyi rendszerének reformját, vagy legalábbis hirdette meg azt. Mindazonáltal egyes tagállamoknak ennél sokkal többet kell tenniük. Jelenlegi politikájuk alapján az államháztartást illetően több mint a felük kénytelen közepes vagy magas kockázattal szembenézni. Amennyiben sikerülne a lakosság jó egészségben leélt éveit a várható átlagos élettartam növekedéséhez igazítani, ez segítene féken tartani az egészségügyi kiadások növekedését. A költségvetési konszolidáció teret fog teremteni a beruházások számára, ami a maga részéről növelni fogja a növekedési potenciált, hosszú távon segítve ezzel az államháztartás biztosabb alapokra történő helyezését.

- A közös valuta által megteremtett szorosabb kölcsönös gazdasági és pénzügyi függés azt jelenti, hogy az euróövezethez tartozó tagállamoknak nem csupán olyan körülményeket kell teremteniük, amelyek javítják a növekedést és a foglalkoztatottságot az egyes tagállamokban, hanem olyanokat, melyek egyúttal fokozzák az euróövezet alkalmazkodási képességét is. Tekintettel nagyobb kölcsönös gazdasági és pénzügyi függésükre, az euróövezethez tartozó tagállamoknak ambiciózusabb költségvetési stabilizációt kell végrehajtaniuk, nagyobb versenyre van szükségük a termelékenység javítása érdekében, valamint ellenőrzésük alatt kell tartaniuk az inflációt gerjesztő tényezőket, illetve nagyobb alkalmazkodóképességű munkaerőpiacra van szükségük. Ennek eléréséhez mélyebb szakpolitikai koordinációra és jobb irányításra van szükség a Növekedési és Foglalkoztatási Stratégia segítségével és az Eurocsoport keretei között[5].

A mikrogazdasági dimenzió

- Az összes tagállam meghatározta saját kutatás-fejlesztési beruházási céladatát. Amennyiben az összes ilyen célt sikerül teljesíteni, az EU kutatás-fejlesztési szintje 2010-ben a GDP 2,6 százalékát fogja elérni (2005-ben ez az adat 1,9 százalék volt). Ez jelentős javulás lenne, még ha a 3 százalékos EU-alapcél csak később lesz is teljesíthető. A magasabb kutatás-fejlesztési kiadások jelentős előnyökkel járnak: amennyiben a nemzeti célkitűzéseket sikerül teljesíteni, az EU GDP-je 2025-ben 2,6 és 4,4 százalék közötti értékkel lesz nagyobb, mint egyébként lenne. A kulcselem a magánszektor beruházásainak növelése. Ehhez meg kell erősíteni a tudomány és az ipar kapcsolatát, támogatni kell a nemzetközileg versenyképes klasztereket, javítani kell a finanszírozáshoz való hozzáférést, és magasabb szintre kell emelni az innovációt támogató szolgáltatásokat (szélessávú hozzáférés, e-kormányzat).

- Számos tagállam kezdte meg az Európai Tanács 2006-os tavaszi ülésén elfogadott intézkedések megvalósítását „a vállalkozási potenciál – különösen a kkv-k esetében tötzénő – felszabadítása” érdekében. Így például az összes olyan tagállam, amely nem rendelkezik a leendő vállalkozókat segítő egyablakos rendszerrel, hozzálátott annak kialakításához. Azonban legtöbbjük még nem tett elégséges előrehaladást annak érdekében, hogy 2007 végére biztosítani tudja a célul kitűzött egyhetes határidőt[6].

- Mindemellett számos szakpolitikai területen a siker a hatékony versenytől és az EU-jogalkotás sikeres megvalósításától függ – így például az olyan ágazatokban, mint az energia, közlekedés, telekommunikáció, pénzügyi és szakmai szolgáltatások, valamint a közbeszerzés –, továbbá a nagyobb alkalmazkodásra képes munkaerőpiacoktól. Ezen a területen új erőfeszítésekre van szükség. Az állami támogatás összességében lényegesen nem csökkent a 2001-2005-ös időszakban. Mindazonáltal a tagállamok ma már a támogatások több mint 90 százalékát horizontális célokra juttatják. Míg a környezetvédelemre és az energiahatékonyságra fordított támogatások aránya 28 százalékra nőtt, addig más „lisszaboni” területeknek, például a kutatás-fejlesztésnek és a képzésnek juttatott támogatás viszonylag állandó maradt.

- A hatékonyabb jogalkotás kérdésköre pozitív összképet mutat. Jelentős előrehaladás történt a mérés, az adminisztratív terhek csökkentése és a hatásvizsgálat terén. Sőt, számos tagállam ad hoc egyszerűsítő intézkedéseket hoz. Azonban kevesebb, mint tíz tagállamban van kötelező konzultáció az életbe lépő új szabályokra vonatkozóan.

- Számos tagállam ma már elismeri a környezetpolitika és a növekedés között meglévő potenciális szinergiákat. Emellett tisztában vannak az olyan globális kihívások jelentőségével is, mint a klímaváltozás vagy a biológiai sokféleség megőrzésének szükségessége. Mindazonáltal több mint a felüknek kell további intézkedéseket hozniuk, hogy teljesíteni tudják a megújuló energiaforrásokból előállított elektromos energiára vonatkozó céljaikat. Hét tagállam nem halad jó irányban a klímaváltozást illető kyotói vállalásaik teljesítése terén, és további emissziócsökkentő lépéseket kell tenniük. Haladás tapasztalható a környezetvédelmi technológiák terjedése területén. A környezetvédelmi költségek beépítése terén lassú az előrehaladás.

A foglalkoztatási dimenzió

- A foglalkoztatási ráták folyamatosan nőnek, részint annak köszönhetően, hogy jelenleg több nő és több idős ember dolgozik. Az EU-ban a várakozások szerint a 2006-2008-as időszakban 7 millió új munkahely fog létrejönni. Ez hozzá fog járulni ahhoz, hogy a foglalkoztatási ráta a 2005-ös 64 százalékról 2008-ra 66 százalékra emelkedjen, és mindeközben a munkanélküliség a csúcsot jelentő 2004-es 9 százalékról 2008-ra 7,3 százalékra csökkenjen. A foglalkoztatás új erőre kapó, a munkanélküliség jelentős esésével párosuló növekedése 2006-ban azt sejteti, hogy a munkaerőpiacok működésében strukturális javulás történt. Ezen felül számos tagállam enyhítette a munkavállalók szabad mozgására vonatkozó átmeneti korlátozásokat.

- Mindezen jó előrehaladás ellenére, csupán néhány tagállam tette magáévá a teljesen integrált „életciklus-szemléletet” a foglalkoztatás vonatkozásában. Több erőfeszítésre van szükség például a tavaly elfogadott cél teljesítéséhez, mely szerint minden, az iskolát vagy az egyetemet befejezett fiatal számára állást, szakmai képzést, egyéb képzést vagy más, a foglalkoztathatóságot javító szolgáltatást kell felkínálni a munkanélkülivé válástól eltelt hat hónapon belül. A nemek közötti egyenlőtlenség továbbra is nagy, ami a Nemi Esélyegyenlőségi Paktum következetesebb végrehajtását teszi szükségessé. A megfizethető gyermekgondozás hozzáférhetősége egy sor tagállamban jelent problémát, ami nehezebbé teszi a munka és a magánélet összeegyeztetését. Számos tagállamban a lakosság egyes csoportjai (például a fiatalok, az idős munkavállalók, a kisebbségek és harmadik országok állampolgárai) körében a munkanélküliség szintje továbbra is jóval magasabb. Az iskolarendszer korai elhagyása különösen nagy probléma a bevándorlók és a kisebbségek körében. A tagállamok tettek ugyan erőfeszítéseket az idős munkavállalók munkaerő-piaci részvételének növelésére, azonban ennél többre van szükség ahhoz, hogy valódi álláslehetőségek álljanak a rendelkezésükre. Ezen felül, habár mindegyik tagállam küzd a gyermekszegénység ellen (ahogyan ezt az Európai Tanács 2006-os tavaszi ülésén meghatározta), ez továbbra is jelentős kihívás.

- A tagállamok számottevő érdeklődést mutatnak a munkaerő-piaci „rugalmas biztonság” iránt, azonban a többségük még mindig csupán egyes elemeit ülteti át a gyakorlatba, így például azokat az intézkedéseket, amelyek a munkára nehezedő adó- és járulékteher csökkentését célozzák, hogy „megérje dolgozni”, és hogy növekedjék a munkaerő iránti keresletet. A többi elem vonatkozásában csupán korlátozott előrehaladásról beszélhetünk, így a szociális ellátási és a juttatási rendszer modernizációja, valamint a koherens élethosszig tartó tanulási stratégiák életbe léptetése esetében. Nem elég tagállamok tett erőfeszítést a foglalkoztatás-védelem modernizálására sem, kivéve a marginális helyzetben lévők esetében, megnövelve a lehetőségeket a munkaerő-piacra újonnan belépők vagy a marginális helyzetű munkavállalók számára. A munkaerőpiac kettősségének (bent lévők/kint lévők) felszámolása érdekében számos tagállamban a marginális helyzetben lévők számára biztosított nagyobb biztonságnak és alkalmazhatóságnak együtt kell járnia az állandó munkaszerződéssel alkalmazottak számára biztosított nagyobb rugalmassággal.

***

Összességében a tagállamok ígéretesen láttak neki nemzeti reformprogramjaik megvalósításához. Mindazonáltal számos tagállamban még határozottabb lépések szükségeltetnek az olyan területeken, mint az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, a munkaerőpiac reformja, a kutatás-fejlesztés, klíma- és energiapolitika, innováció, valamint a verseny, különösen a hálózati iparágakban és a szolgáltatások területén.

Az ezeken a területeken történő gyorsabb előrehaladás növelné a végrehajtás összesített ütemének konzisztenciáját, nagyobb szinergiákat teremtene az egyes szakpolitikák között és elősegítené reform hasznainak maximalizálását.

Ezen értékelésből kiindulva, a Bizottság a Szerződés 99. és 128. cikkének megfelelően egy, a tagállamoknak szóló útmutatás kibocsátása mellett döntött következtetések és országspecifikus ajánlások formájában. Az országspecifikus ajánlások alapját a nemzeti reformprogramok megvalósítása terén elért előrehaladás képezte. Ezek elsősorban azokhoz a kérdésekhez kapcsolódnak, amelyeket a Bizottság mint a tagállamok részéről különös figyelmet érdemlő témákat emelt ki az Európai Tanács 2006-os tavaszi ülése számára. Azon tagállamok számára, amelyek jelentős előrehaladást tettek reformprogramjaik megvalósítása terén, nem készültek ajánlások.

A megújított Lisszaboni Stratégia a Növekedésért és a Foglalkoztatásért közép- és hosszú távú program. Nem mindegyik szakpolitikai kihívásra adható megfelelő válasz egy éven belül, és a Bizottság ebből következően figyelembe vette a komplex kihívásokkal tagállamok azon igényét, hogy bizonyos intézkedések között fontossági sorrendet állítsanak fel.

A Bizottság ezenkívül minden egyes tagállam számára megjelölt bizonyos kulcsfontosságú témákat, amelyekben 2007 folyamán az előrehaladást fokozott figyelemmel kell kísérni. Ehhez hasonlóan gondos ellenőrzés szükséges a négy prioritási területen (lásd a 3. részt), amelyekben az Európai Tanács döntése alapján 2007 végére eredményeket kell felmutatni.

Befektetés a növekedésbe és a foglalkoztatásba: az új kohéziós programok első számú prioritása

A tavalyi év egyik nagy sikere volt, hogy a kohéziós politika új irányt kapott. A Strukturális Alapok új szabályozási keretrendszere a 2007-2013-as időszakra rögzíti, hogy a legkevésbé fejlett régiókban a rendelkezésre álló erőforrások legalább 60 százalékát a lisszaboni kiadásokra kell előirányozni. Más régióban ennek az értéknek minimálisan 75 százaléknak kell lennie. Habár az erre a célra történő előirányzás nem kötelező azon tagállamok számára, amelyek 2004-ben csatlakoztak az Unióhoz, mindannyian egyetértettek a fenti szabály betartásával. Ez 200 milliárd EUR értékű lisszaboni célú beruházást jelent a Strukturális Alapokból (ehhez jön még a tagállamok társfinanszírozása).

A Bizottság tovább folytatja az intenzív munkát a tagállamokkal annak érdekében, hogy a 360 új program többségére vonatkozóan döntés születhessen 2007 közepéig, ami lehetővé teszi, hogy a kiemelten szükséges beruházásokat a lehető leghamarabb meg lehessen kezdeni. Ezekben a programokban a hangsúly szilárdan az olyan reformprioritásokra esik, mint az innováció és a tudásgazdaság. Az új vidékfejlesztési programok szintén új befektetési lehetőségeket kínálnak, lökést adva ezzel az új álláshelyek létesítésének a városi területeken kívül.

Ma már jóval szorosabb az együttműködés azok között, akik a nemzeti reformprogramok megvalósításáért felelnek és azok között, akik a strukturális alapok operatív programjait készítik. Sőt, mivel a programok többségét a régiókkal és egyéb helyi szereplőkkel együttműködésben találják ki és valósítják meg, azok elősegítik a növekedési és foglalkoztatási stratégia regionális és helyi szintre való decentralizálását, ami viszont elősegíti, hogy helyi szinten is minél inkább legyen gazdájuk.

Lépések a négy prioritási területen

Az Európai Tanács 2006-os tavaszi ülésén az állam- és kormányfők négy prioritási területet határoztak meg a nagyobb növekedés és foglalkoztatás biztosítása érdekében. Ezeken belül az Európai Tanács speciális intézkedések végrehajtását határozta el 2007 vége előtt, vagyis a Növekedési és Foglalkoztatási Stratégia második ciklusának 2008-as kezdete előtt. Ennek a négy prioritásnak tükröződnie kell a nemzeti reformprogramokban és a Lisszaboni Közösségi Programban, azonban átfogó jellegük miatt ebben a részben is kiemelésre kerülnek. A Bizottság értékelése megmutatta, hogy számos tagállamnak fel kell gyorsítania a lépéseit határidők teljesítése érdekében. A tagállamok jelentésének a négy prioritási terület teljesítéséről az éves végrehajtási jelentés integráns részét kell képeznie.

Több befektetés a tudás és az innováció területén

A kutatás és az innováció fejlesztése kecsegtet a leginkább azzal, hogy megoldást találunk számos égető problémára, így a klímaváltozásra vagy a kedvezőtlen demográfiai folyamatokra. Egy az innováció számára kedvezőbb környezet kialakítása Európában alapvető fontosságú a jövőbeli növekedés szempontjából.

A magasabb kutatás-fejlesztési kiadásokat kitűzni célként önmagában nem elég. Ami a fontos, az a kutatás-fejlesztési befektetések átkonvertálása új termékekké és szolgáltatásokká. Ez nagy mértékben függ az innovációt támogató megfelelő keretfeltételek megteremtésétől, ideértve a modernizált felsőoktatást és a tudásháromszög szereplői (az üzleti szféra, az egyetemek, a kutatóközpontok) közötti erősebb kapcsolatok kiépítését, valamint a versenyorientált, alacsony belépési korláttal rendelkező piacokat. A Bizottság vitát fog kezdeményezni az Európai Kutatási Térségről annak érdekében, hogy biztosítsa annak vezető szerepét a globális kihívások kezelésében.

Ehhez járul még, hogy bizonyos új stratégiai technológiák fejlesztését (és azok globális vezető piacként való megjelenését) elősegítheti a közös európai ágazati megközelítés (mint például a széndioxid kivonás és tárolás és a spektrummenedzsment esetében[7]).

2006 szeptemberében a Bizottság egy széles alapokon nyugvó innovációs stratégiával állt elő, egy 10 pontból álló útitervvel kiegészítve[8]. Ezt követően az állam- és kormányfők Lahtiban egyezségre jutottak, hogy az EU-nak – fő versenytársaihoz hasonlóan – stratégiai fontosságú kérdésként kell kezelnie az innovációt, és csupán kisszámú, szorosan egymáshoz kapcsolódó kérdésre kell összpontosítania.[9] Erre alapozva a Tanács ezt követően egy közösségi szintű innovációs munkaprogramot fogadott el.

Kapcsolódó további intézkedések: A „Közös Technológiai Kezdeményezések” (JTIs) a köz- és a magánszféra közötti partnerségek, amelyek abból a célból jöttek létre, hogy biztosítsák Európa vezető helyét a stratégiai technológiai területeken. A Bizottság javaslatokat fog tenni egy sor Közös Technológiai Kezdeményezés 2007 eleji elindítására. Az Európai Technológia Intézet (EIT) lesz a kiválóság vezérhajója az innováció, kutatás és felsőoktatás terén. A Bizottság javaslatát megfelelő időben kell elfogadni, hogy az Európai Technológiai Intézet 2008-ban működőképes legyen, és az első EIT Tudás és Innovációs Közösség megalakuljon 2010-ben. A tagállamoknak ezen kívül végre kell hajtaniuk a felsőoktatás és a kutatási intézmények reformját. Európának haladéktalanul szüksége van a szellemi tulajdon védelmét szolgáló egyértelmű és koherens keretrendszer megalkotására, amely a magas minőségen, a megfizethetőségen, a konvergencián, valamint a fogyasztók és a jogtulajdonosok közötti egyensúlyon alapul, és megkönnyíti az eszmék áramlását a dinamikus információs társadalomban. A Bizottság javaslatokat fog tenni ebben a témában. Az európai szabványosítás folyamatát fel kell gyorsítani, különösen a gyorsan mozgó piacokon, az interoperabilitás megőrzése mellett. Az európai szabványügyi szervezeteknek tovább kell javítaniuk a teljesítményüket azáltal, hogy munkamódszereiket és struktúráikat alkalmazkodóképesebbé teszik, valamint javítják belső döntéshozatali mechanizmusaikat. A Bizottság felülvizsgálatot fog végezni a szabványügyi szervezetekre, az iparra és a z érintettekre vonatkozóan, és 2007 októberében akciótervet fog kibocsátani. Európának szüksége van a vezető piacok stratégiájára, vagyis a hatóságoknak biztosítaniuk kell, hogy a piacok, amennyire csak lehet, készen álljanak az új technológiák és üzleti modellek befogadására, ami hozzásegítheti az európai vállalkozásokat ahhoz, hogy globális vezető szerepet tölthessenek be ezekben a szektorokban. Az intelligens beszerzési technikák alkalmazása növelheti az innovatív megoldások iránti keresletet, és új üzleti lehetőségeket hozhat létre, különösen a szolgáltatási szektorban. A közszférának szintén ebbe az irányba kell elmozdulnia. |

A vállalkozási potenciál felszabadítása , különösen a kkv-k esetében

- Felismerve, hogy a kis- és középvállalkozások a foglalkoztatás legjelentősebb forrás ai Európában, az Európai Tanács 2006-os tavaszi ülésszaka úgy határozott, hogy javítani kell a szabályozást annak érdekében, hogy sokkal könnyebb legyen vállalkozást indítani, működtetni és átruházni az egységes piacon belül.

Most, hogy az összes tagállam bevezette az egyablakos rendszert vagy lépéseket tesz annak bevezetése érdekében, az egyablakos rendszer mögött rejlő adminisztratív eljárást kell racionalizálni (elektronikus eszközök használatával).

Az EU-s és a nemzeti szabályozásból fakadó adminisztratív követelményeknek való megfelelés költségeit nagyjából a GDP 3,5 százalékára becsülik az EU 25 tagállama esetében. E költségek számottevő része a közcélokat szolgáló alapvető beszámolási kötelezettségekből fakad. Mindazonáltal még meglehetősen tág tere van az ilyen irányú kötelezettségek csökkentésének, hogy a vállalkozók és alkalmazottaik munkaidejüket hasznot hajtó tevékenységekre fordíthassák. Úgy becsülik, hogy az ilyen jellegű költségek 25 százalékos csökkentése idővel az EU GDP-jét 1,5 százalékkal (vagyis 150 milliárd euróval) növelné.

Kapcsolódó további intézkedések: Az Európai Tanács felkérést kap arra, hogy: állapítson meg egy összesített 25 százalékos céladatot az adminisztratív terhek csökkentésére vonatkozóan, amelyet az EU-nak és a tagállamoknak együttesen 2012-ig kell teljesíteniük; hagyja jóvá a Bizottság által megjelölt prioritási területeket, amelyeken belül lényeges előrelépésre van szükség az adminisztratív terhek csökkentése érdekében: ezek a területek az adótörvények, ideértve az áfát is; a statisztikai adatszolgáltatás; a mezőgazdaság és a mezőgazdasági támogatások; az élelmiszerek címkézése; a szállításra és a halászatra vonatkozó szabályozás; hagyja jóvá azokat a célzott javaslatokat, amelyek az adminisztratív terhek csökkentésére irányulnak, és hamar érzékelhető eredménnyel járnak; hagyja jóvá a költségek mérésének javasolt módszertanát. A nemzeti végrehajtási jelentések értékelése azt mutatja, hogy verseny hiánya továbbra is problematikus pont, amely gátolja az innovációt és a termelékenység növekedését. A Bizottság elemezni szándékozik az alapvető termék- és szolgáltatáspiacokat a konkrét akadályok felkutatása érdekében Az Európai Tanács felkérést kap arra, hogy arra ösztönözze a tagállamokat, hogy a szolgáltatások irányelv minél hamarabbi és hatékonyabb életbe léptetését első számú prioritásként kezeljék, és szorosan működjenek együtt az Európai Bizottsággal a végrehajtás folyamatának elősegítése és koordinálása érdekében. A tagállamoknak biztosítaniuk kell a következőket: egy új vállalkozás indulási ideje nem lehet több, mint egy hét;[10] az indulást terhelő díjak alacsonyak, és csupán az adminisztratív költségeket tartalmazzák; a kezdő vállalkozások számára működtetett egyablakos rendszer lehetővé teszi a vállalatok számára, hogy a szabályozásból eredő kötelezettségeiknek (ideértve az áfa-bejelentkezést is) egy helyen és/vagy elektronikusan tehessenek eleget; az első alkalmazott felvételével kapcsolatos adminisztráció egyetlen kapcsolattartási ponton keresztül legyen elvégezhető; a vállalkozási ismeretek tanítása legyen része az iskolai tananyagnak. |

A munkaerőpiacok nagyobb alkalmazkodóképessége a rugalmas biztonságra alapozva

- Ma már széles körben elismerik, hogy az európai munkaerő-piacokat modernizálni kell, hogy alkalmazkodni tudjanak a növekvő globális versenyből fakadó változásokhoz, a népesség elöregedéséhez és az életstílus-választásokhoz. A rugalmas biztonság koncepciója az egyik legígéretesebb mód ennek elérésére. Az álláshelyek védelme helyett a cél a munkavállaló védelme, abban való segítése, hogy meg tudjon birkózni a gyors változásokkal, és hogy így lehessen biztosítani számára biztos foglalkoztatást. Ezt a koncepciót már egyes tagállamokban alkalmazzák, méghozzá sikerrel. Az előttünk álló kihívás az, vajon tudunk-e építeni ezekre a sikeres tapasztalatokra.

Kapcsolódó további intézkedések: A szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően a Bizottság egy közleményt fog közzétenni a rugalmas biztonságról 2007 nyaráig, amely 2007 végére a közös alapelvekről létrejövő megállapodás alapját képezheti. A tagállamok kiinduló pozícióinak különbözőségét figyelembe véve, az alkalmazás elősegítése érdekében a Bizottság különböző politikai megoldásokat fog javasolni a nagyobb rugalmas biztonság elérésére, az intézményi háttértől, gazdasági helyzettől és a rendelkezésre álló pénzügyi forrásoktól függően. A tagállamoknak 2007 végéig: Biztosítaniuk kell, hogy minden egyes iskolát befejező fiatalnak felkínáljanak álláshelyet, szakmai képzést, egyéb képzést vagy egyéb, a foglalkoztathatóságot javító szolgáltatást a munkanélkülivé válástól számított hat hónapon belül (2010-re négy hónapon belül). Növelniük kell a minőségi gyermekgondozás elérhetőségét és megfizethetőségét az egyes tagállamok saját nemzeti céljainak megfelelően; Célzott ösztönzőket kell bevezetniük a munkában töltött életidő meghosszabbítására, valamint a 45 évnél idősebb munkavállalók képzésekben való részvételének fokozására; |

Energia és klímaváltozás

- Ma a klímaváltozásra vonatkozó tények önmagukért beszélnek: bolygónk az emberi tevékenység eredményeképpen gyorsabban melegszik, mint korábban bármikor. Ahhoz, hogy a globális átlagos hőmérsékletemelkedést két Celsius fokra tudjuk korlátozni,[11] határozott és haladéktalan globális intézkedések megtételére van szükség. A tétlenség költségei jelentősen felül fogják múlni a cselekvéssel járó költségeket. Emellett ezen a téren jelentős növekedési és foglalkoztatási lehetőségek nyílnak meg a beruházások és az új környezethatékony technológiák kidolgozása és elterjesztése révén.

Európa foglalkozik a klímaváltozás kérdésével. Európának vezető szerepet kell játszania ezen a területen, ami alapját képezheti a klímaváltozás elleni tágabban felfogott küzdelemnek, és hozzájárulhat a versenyképesség erősítéséhez. Az új, most formálódó európai energiapolitikát ebben a kontextusban kell elhelyezni.

Európának integrált energiapolitikára van szüksége, amely egybefogja a közösségi és a tagállami szintű intézkedéseket, miközben elősegíti a környezeti fenntarthatóságot, az ellátás biztonságának fenntartását és a versenyképesség növelését:

- Alapvető fontosságú, hogy szilárd léptekkel haladjunk az alacsony széndioxid-kibocsátással járó energiamodell megvalósítása felé, ami tükrözné Európa vezető szerepét a klímaváltozás elleni harc terén, miközben előnyös hatással lenne az EU versenyképességére. A harmadik országok bevonása döntő jelentőségű ebben a kérdésben, amennyiben ténylegesen vissza szeretnénk szorítani a globális emisszió szintjét. Ennek eléréséhez jelentős állami és magán erőfeszítésre van szükség a kutatás-fejlesztés terén, nevezetesen az új energiatechnológiák kidolgozásában.

- Határozott lépésekre van szükség az energiahatékonyság növelése érdekében, és a megújuló energiaforrások bevonása szintén jelentős mértékben járulhat hozzá az emisszió szintjének visszaszorításához, az ellátás biztonságának javításához, továbbá a versenyképesség növeléséhez azáltal, hogy Európának élenjáró szerepet biztosít az innovatív iparágakban.

- Az EU-nak költséghatékony eszközöket kell előnyben részesítenie, amelyek egyfelől építenének az emissziócsökkentés sürgető szükségszerűségére, másfelől viszont ösztönöznék az innovációt is. Az EU kibocsátás-kereskedelmi rendszerét (ETS) meg kell szilárdítani és ki kell terjeszteni. A kibocsátás-kereskedelmi irányelv felülvizsgálatára 2007-ben kerül sor.

- A teljes mértékben integrált belső piac hozzájárul a hatékonyság növeléséhez, elősegíti a befektetéseket és erősíti versenyképességünket, valamint növeli a biztonságot és a fenntarthatóságot. A piacnyitást célzó irányelvek megvalósításán túl, további előrehaladásra lesz szükség az unbundling , a szabályozók szerepének erősítése és a tagállamok közötti kölcsönös kapcsolatok elmélyítésének terén.

Kapcsolódó további intézkedések: A Bizottság két kulcsfontosságú kezdeményezéssel fog élni 2007 januárjában: a Stratégiai Energia-felülvizsgálat egy olyan energia-forgatókönyvet vázol, amely összhangban van az EU hosszú távú klímaváltozási céljával, miközben előmozdítja a versenyképességet és a biztonságot; a másik egy közlemény a klímaváltozás kezelésének további lépéseiről. Ezek a javaslatok speciális lépéseket tartalmaznak, amelyekről az Európai Tanács tavaszi ülése fog dönteni, amely idejének fő részét e kérdések tárgyalására fogja szentelni. |

KÖVETKEZő LÉPÉSEK

Fő KÖZÖSSÉGI SZINTű GAZDASÁGI REFORMPRIORITÁSOK 2007-BEN: A KÖZÖSSÉG LISSZABONI PROGRAMJÁNAK AKTUALIZÁLÁSA

- A prioritási területeken belül számos intézkedést a tagállamoknak kell megtenniük. Azonban emellett létezik egy fontos közösségi dimenzió is. Ezek az intézkedések, a Közösség Lisszaboni Programjának még végre nem hajtott jogalkotási lépéseivel (lásd az 1.1 bekezdést) együtt alkotják a 2007-es közösségi szintű gazdasági reformprogramot. Ennek sikeres megvalósítása alapvető fontosságú a tagállamok erőfeszítéseinek kiegészítése és elmélyítése szempontjából.

A felelősség és az azonosulás növelése

A 2008-ban kezdődő második ciklus megkezdését megelőző időszakban a Bizottság arra kéri fel az Európai Tanácsot, hogy hívja fel a tagállamokat:

- amelyeknél még nem történt meg, politikai szinten jelöljenek ki lisszaboni koordinátort. Európai szinten a Bizottság továbbra is a nemzeti lisszaboni koordinátorok szerepének erősítésére fog törekedni;

- gyorsítsák fel az arra irányuló erőfeszítéseiket, hogy a Lisszaboni Növekedési és Foglalkoztatási Stratégia tartósan gyökeret eresszen a civil társadalomban, például a végrehajtási jelentéseknek az egyes parlamentekben történő megvitatása, az érintettekkel történő konzultáció, valamint a nemzeti reformprogramok és az egyes tagállamok költségvetési vitái közötti szorosabb kapcsolat megteremtése révén. A Bizottság ebben a vonatkozásban üdvözli azt a párbeszédet, amelyet az Európai Parlament alakított ki a nemzeti parlamentekkel;

- továbbra is tanuljanak egymás tapasztalataiból, megosztva egymás között a jónak bizonyult politikákra vonatkozó elképzeléseiket, amit a Bizottság is támogat. A Lisszabonban október elején megtartott sikeres innovációs szemináriumra építve a Bizottság további „megosztjuk a sikeres tapasztalatokat” szemináriumok megtartását tervezi a nemzeti lisszaboni koordinátorokkal. A Bizottság ezen kívül a régiók és városok hálózatának létrehozását tervezi az innováció terén sikeresnek bizonyult elképzelések, gyakorlat megosztásának elősegítése érdekében a Régiók a gazdasági változásért kezdeményezéssel összhangban.

A partnerség kiterjesztése

2007. január 1-én Bulgária és Románia is csatlakozik az Európai Unióhoz. A Bizottság felkéri őket, hogy az Európai Tanács 2007-es tavaszi ülésszakára nyújtsák be nemzeti reformprogramjukat az Integrált Iránymutatásokra támaszkodva, valamint figyelembe véve a legutolsó monitoring jelentéseket.

Középpontban az eredmények

A Bizottság felkéri az Európai Tanácsot, hogy adja általános jóváhagyását a jelen jelentés tartalmához és különösen

- hagyja jóvá a politikai útmutatást a reformok terén történt előrehaladásra vonatkozóan, ideértve a következtetésekre vonatkozó javaslatot és az országspecifikus ajánlásokat, valamint azok tartalmát az Integrált Iránymutatások alapján, a II. részben foglaltaknak megfelelően, annak későbbi, Tanács általi elfogadásának céljával;

- hívja fel az összes tagállamot, hogy hajtsák végre nemzeti reformprogramjaikat, különös tekintettel a négy prioritási területre és a Tanács által elfogadandó országspecifikus ajánlásokat, valamint a Bizottság által levont következtetéseket; mindezek teljesítéséről számoljanak be 2007. október 15-ig;

- ösztönözze a tagállamokat, hogy ahol szükséges, gyorsítsák fel erőfeszítéseiket annak érdekében, hogy teljesítsék a 2006-os Európai Tanács által meghatározott prioritási területeken az előírt célokat 2007 végéig. Az Európai Tanácsot pedig felkéri, hogy hagyja jóvá a 2. részben szereplő kiegészítő intézkedéseket.

- utasítsa a Tanácsot és hívja fel a Parlamentet, hogy adjanak elsőbbséget a Közösségi Lisszaboni Program még függőben lévő jogalkotási lépései véglegesítésének, és közösségi szinten hagyják jóvá a vázolt 2007-es munkaprogramot (1.1 bekezdés és 2. rész).

[1] „A Közösség Lisszaboni Programja: technikai végrehajtási jelentés 2006” - SEC(2006) 1379.

[2] „Az Európai Unión belüli jobb szabályozás stratégiai felülvizsgálata” - COM(2006) 689.

[3] Bizottsági őszi gazdasági előrejelzéseks 2006-2008, European Economy 5/2006 sz.

[4] „Államháztartás a GMU-ban – 2006, az átdolgozott Stabilitási és Növekedési Paktum első évéről”, COM (2006) 304

[5] „Az euro-övezet megerősítése: a fő politikai prioritások” - COM(2006) 714.

[6] Annak meghatározását, hogy mire kell tekintettel lenni az indulási idők, költségek és az egyablakos ügyintézés értékelésekor a lisszaboni célok kontextusában lásd ezen a helyen: http://ec.europa.eu/enterprise/entrepreneurship/support_measures/start-ups/index.htm

[7] A Bizottság a spektrummenedzsmentre vonatkozó javaslatait 2007 elején fogja közzétenni az elektronikus kommunikáció szabályozásának felülvizsgálatának keretében.

[8] „Az ismeretek átültetése a gyakorlatba: széles körű innovációs stratégia az Európai Unió számára”, COM(2006) 502, 13.9.2006.

[9] Lásd a Bizottság Közleményét az Európai Tanácsnak (Informális ülés Lahtiban), „Az innovációt támogató, modern Európa” - COM(2006) 589, 12.10.2006.

[10] A Bizottság útmutatással fog szolgálni a releváns meghatározásokat illetően.

[11] Ezt a céladatot az Európai Tanács határozta meg.