A Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanács továbbra is elsősorban politikai alapon kinevezett tagokból áll. Emlékeztetünk rá, hogy a 2018-as igazságügyi reform megváltoztatta a Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanács bíró tagjainak kinevezési eljárását. 2021. március 2-i ítéletében, amelyet a Legfelsőbb Bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésben hozott, a Bíróság ismételten megállapította: ahhoz, hogy egy igazságszolgáltatási tanács beavatkozása objektívebbé tegye a bírák politikai szervek általi kinevezésének folyamatát, e tanácsnak magának is kellően függetlennek kell lennie a törvényhozó és a végrehajtó hatalomtól, valamint attól a szervtől, melynek véleményt terjeszt elő. A Legfelsőbb Közigazgatási Bíróság 2021. május 6-i ítéletében kimondta, hogy a jelenlegi Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanács nem nyújt elegendő garanciát arra, hogy a bírák kinevezési eljárása során a végrehajtó és a jogalkotói hatalomtól függetlenül jár el. Annak ellenére, hogy több más lengyel bíróság is súlyos aggályokat fogalmazott meg a függetlenség hiányával kapcsolatban, a Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanács továbbra is javaslatot tesz a köztársasági elnöknek bírói kinevezésekre, és a javasolt személyeket szisztematikusan ki is jelölik. 2020 és 2021 során a Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanács egyetlen állásfoglalást adott ki egy lengyel bíró függetlenségének védelme érdekében, nevezetesen azért, hogy kifejezze a Legfelsőbb Bíróság fegyelmi tanácsának egyik tagja iránti támogatását, ugyanakkor megtagadta, hogy hasonlóképp kifejezze támogatását azon bírák iránt, akik ugyanezen időszakban érintettek voltak az ügyészség által folytatott nyomozásban. A Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanács az igazságügyi reformok egyes, a Bizottság által kifogásolt vonatkozásaival kapcsolatban is tett támogató nyilatkozatokat.

Az Alkotmánybíróság függetlenségével és legitimitásával kapcsolatban a Bizottság által az EUSZ 7. cikkének (1) bekezdése szerinti eljárás keretében megfogalmazott aggályokat mindeddig nem sikerült eloszlatni. Ezt az Emberi Jogok Európai Bíróságának 2021. május 7-i ítélete is alátámasztja. Az ombudsman 2020-ban továbbra is aggályainak adott hangot az Alkotmánybíróság működését és legitimitását illetően, többek között a már kijelölt tárgyaló testületek összetételének megváltoztatásával kapcsolatban, valamint olyan indítványok elutasítása miatt, amelyekben a bírák kizárását kérték azon ügyek elbírálásából, melyek tekintetében kételyek merülnek fel a függetlenségükkel vagy a pártatlanságukkal kapcsolatban. Az Európa Tanács is hasonló aggályokat fogalmazott meg. Mindeközben nemcsak a miniszterelnök, a Szejm elnöke, a Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanács és a Legfelsőbb Bíróság újonnan létrehozott fegyelmi tanácsa fordul továbbra is az Alkotmánybírósághoz az igazságügyi reformmal kapcsolatos ügyekben, hanem a Legfelsőbb Bíróság más (újonnan kinevezett) bírái és a Legfelsőbb Bíróság újonnan kinevezett első elnöke is. A legfőbb ügyész, a miniszterelnök és a Szejm tagjainak egy csoportja által az Alkotmánybíróságnál kezdeményezett három ügy az EU-Szerződés rendelkezéseinek az alkotmánnyal való összeegyeztethetősége vizsgálatára, valamint a lengyel alkotmány uniós joggal szembeni elsőbbségének megállapítására irányul. A Bizottság aggodalmát fejezte ki a miniszterelnök indítványával kapcsolatban, mivel az vitatja az uniós jog alapelveit, különösen az uniós jog elsőbbségét. A Bíróság egyértelmű ítélkezési gyakorlata ellenére az Alkotmánybíróság egy obiter dictumban már jelezte, hogy a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy ítéleteket hozzon a tagállamok igazságszolgáltatási rendszereivel kapcsolatban. A fent említett aggályok ellenére az Alkotmánybíróság olyan határozatokat hozott, amelyek jelentős hatást gyakoroltak mind az egyénekre, mind az intézményi keretre. 2020. október 22-én és 2021. április 15-én határozatot hozott az abortuszhoz való jogról, illetve az ombudsman helyzetéről. Ezek a határozatok komoly kritikákat váltottak ki Lengyelországon belül és kívül egyaránt. Ezenkívül 2021. július 14-én – a Bíróság elnökhelyettese által hozott ideiglenes intézkedést elrendelő végzést követően – az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az EUSZ 4. cikke (3) bekezdésének az EUMSZ 279. cikkével összefüggésben értelmezett második albekezdése alkotmányellenes annyiban, amennyiben arra kötelezi Lengyelországot, hogy teljesítse a Bíróság által hozott, a lengyel bíróságok szervezetét és működését, valamint az e bíróságok előtti eljárást érintő ideiglenes intézkedéseket elrendelő végzéseket. A Bizottság nyilvános nyilatkozatban mély aggodalmának adott hangot az Alkotmánybíróság e határozatával kapcsolatban.

A 2015 novemberében megkezdett igazságügyi reformok végrehajtása továbbra is folyamatban van. E reformok több mint 30 törvény formájában valósultak meg, melyek érintették az igazságszolgáltatási rendszer teljes struktúráját, beleértve az Alkotmánybíróságot, a Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanácsot, a Legfelsőbb Bíróságot, a rendes bíróságokat, a közigazgatási bíróságokat és az ügyészséget. Az igazságügyi reformnak több eleme is súlyos aggályokat vet fel a jogállamiságot és különösen a bírói függetlenséget illetően. Ez áll a Bizottság által kezdeményezett, az EUSZ 7. cikkének (1) bekezdése szerinti eljárás középpontjában, amelynek Tanács általi vizsgálata még mindig folyamatban van. Az Európai Parlament is ismételten hangot adott a jogállamiság lengyelországi helyzetével kapcsolatos aggályainak egy állásfoglalásban. Az igazságszolgáltatás függetlenségének megőrzése egyike volt a 2020-as európai szemeszter keretében kiadott országspecifikus ajánlásoknak, amelynek teljesítése még mindig várat magára. Időközben a lengyel kormány nyíltan figyelmen kívül hagyta a Bíróság által 2021. május 21-én – egy Lengyelország ellen az uniós környezetvédelmi jog megsértése miatt indított ügyben – elrendelt ideiglenes intézkedések kötelező jellegét.

A fékek és ellensúlyok rendszerére továbbra is jelentős nyomás nehezedik. A jogszabályok gyorsított elfogadását továbbra is alkalmazzák, olyan kérdésekben is, amelyek nem kapcsolódnak a Covid19-világjárványhoz – például az igazságszolgáltatás strukturális reformjai esetében –, és a gyorsított eljárás során nem vagy csak korlátozott mértékben folytatnak konzultációt az érdekelt felekkel. A kormány által a Covid19-világjárvány kezelése érdekében 2020-ban bevezetett egyes intézkedéseket a bíróságok egyedi ügyekben jogellenesnek minősítették. Az ombudsman továbbra is kulcsszerepet játszik a jogállamiság védelmezésében. Az Alkotmánybíróság határozata alapján a leköszönő ombudsman 2021 júliusától nem gyakorolhatta többé alapvető hatásköreit. A parlamenti eljárások alapján úgy tűnik, hogy olyan új ombudsmant neveznek ki, aki többpárti támogatást élvez. A civil társadalom továbbra is élénk, de a helyzetét tovább rontották a nők jogaival kapcsolatos általános problémák és az LMBTI-csoportok elleni támadások.

A korrupció megelőzésére és az ellene folytatott küzdelemre szolgáló jogi és intézményes keretek nagyrészt rendelkezésre állnak. A magas szinten elkövetett korrupció elleni küzdelem eredményessége tekintetében azonban vannak kockázatok, ideértve a korrupciós eljárások politikai célú jogtalan befolyásolásának kockázatát is. Továbbra is aggodalomra ad okot a korrupció megelőzéséért és leküzdéséért felelős legfőbb intézmények függetlensége, különös tekintettel a Központi Korrupcióellenes Hivatal végrehajtó hatalomnak történő alárendelésére és arra, hogy az igazságügyi miniszter egyben a legfőbb ügyész is. A kormány korrupcióellenes programját 2018–2020-ban végrehajtották, de egyes kulcsfontosságú jogalkotási feladatokat még nem végeztek el. Továbbra is strukturális hiányosságok állnak fenn a vagyonnyilatkozati rendszer és a lobbitevékenységek terén.

A lengyel igazságszolgáltatási rendszer reformjával kapcsolatban – az új fejleményeket is beleértve – továbbra is fennállnak a 2020-as jelentésben ismertetett súlyos aggályok. A 2015 óta végrehajtott reformok növelték a végrehajtó és jogalkotói hatásköröknek az igazságszolgáltatási rendszerre gyakorolt befolyását, csorbítva ezzel a bírói függetlenséget, és arra késztették a Bizottságot, hogy elindítsa az EUSZ 7. cikkének (1) bekezdése szerinti eljárást, amely jelenleg még folyamatban van. 2021 áprilisában a Bizottság eljárást indított Lengyelország ellen a Bíróság előtt az igazságszolgáltatásról szóló törvény miatt, amely aláássa a bírák függetlenségét és összeegyeztethetetlen az uniós joggal. 2021 júliusában a Bíróság ideiglenes intézkedéseket rendelt el ebben az ügyben. Ugyanezen a napon az Alkotmánybíróság megállapította, hogy a Bíróság által az igazságszolgáltatás területén elrendelt ideiglenes intézkedések összeegyeztethetetlenek a lengyel alkotmánnyal. Szintén 2021 júliusában a Bíróság megállapította, hogy a bírákra vonatkozó lengyel fegyelmi rendszer nem egyeztethető össze az uniós joggal. A Nemzeti Igazságszolgáltatási Tanács továbbra is működik, noha a függetlensége vitatott, és további beavatkozások történtek a Legfelsőbb Bíróság működésébe, többek között jogszabályi változások révén. 2021 májusában az Emberi Jogok Európai Bírósága szabálytalanságokat állapított meg az Alkotmánybíróság egyik tagjának kinevezési eljárása során.

A korrupció megelőzésére és az ellene folytatott küzdelemre szolgáló jogi és intézményes keretek nagyrészt rendelkezésre állnak. Lengyelországban több hatóság is felelős a korrupció elleni küzdelemért, köztük az igazságügyi miniszter, aki egyben a legfőbb ügyész is, valamint a belügy- és közigazgatási miniszter, aki a korrupció megelőzésének egyes vonatkozásaiért, például a köztisztviselők lobbinyilvántartásáért felel. A Központi Korrupcióellenes Hivatal a köz- és a magánszektorbeli korrupció elleni küzdelemre szakosodott bűnüldöző szerv a Központi Rendőrségi Nyomozóiroda, valamint a rendőrség, a Belső Biztonsági Ügynökség és az ügyészség mellett. E hivatal hírszerzési és rendészeti feladatokat is ellát, és közigazgatási és büntetőeljárást egyaránt indíthat. A közelmúltban a Központi Korrupcióellenes Hivatalt szakpolitikai koordinációval és a korrupció megelőzésével is megbízták, többek között korrupcióellenes figyelemfelhívó tevékenységekkel és egy e-tanulási platform kidolgozásával. A Legfőbb Ellenőrző Hivatal (NIK) korrupciómegelőzési szerepet tölt be a kormányzati szervek – többek között a Lengyel Nemzeti Bank és az állami jogi személyek – közkiadásainak nyomon követése révén.

Továbbra is aggodalomra ad okot, hogy az igazságügyi miniszter és a legfőbb ügyész tisztségét ugyanaz a személy tölti be. Amint azt a 2020. évi jogállamisági jelentés is ismertette, a 2016-os reformok keretében összevonták a legfőbb ügyész és az igazságügyi miniszter tisztségét, és azóta az igazságügyi miniszter közvetlenül gyakorolja a legfelsőbb ügyészi hivatalra ruházott hatásköröket, beleértve az ügyészek konkrét esetekben történő utasítására és az ügyészek áthelyezésére vonatkozó hatáskört is. Ezt a hatáskört bírálta többek között a Velencei Bizottság és a Bizottság is, ez utóbbi az EUSZ 7. cikkének (1) bekezdése szerinti, a lengyelországi jogállamisággal kapcsolatos eljárás keretében elfogadott, indokolással ellátott javaslatában. A közelmúltban az országos ügyész aktívan gyakorolta azt a hatáskörét, hogy legfeljebb 6 hónapos időszakra más álláshelyre rendelheti ki az ügyészeket indokolás és az érintett ügyész beleegyezése nélkül. A beszámolók szerint ezt a hatáskört a gyakorlatban az ügyészi hivatal működését bíráló ügyészek megfenyítésére használják. Azon bírákat, akiknek az ilyen kirendelések megtámadásával kapcsolatos jogvitákban bíráskodniuk kell, az ügyészség nyomozás keretében történő vallomástételre szólította fel. Ezen túlmenően aggályok merültek fel azzal kapcsolatban, hogy a legfőbb ügyész és az országos ügyész azon jogkörének gyakorlásakor, hogy az ügyeket saját hatáskörben más ügyészeknek adhatja át, politikai szempontok alapján járhat el – így próbálva befolyásolni egyes büntetőeljárások menetét, többek között állítólagos pénzügyi sikkasztások ügyében. Az Országos Ügyvédi Kamara szerint az ügyészség a közelmúltban politikailag érzékeny ügyekben eljáró védőügyvédeket is célba vett, veszélyeztetve ezzel a szakmai titoktartáshoz való jogot. Ezt súlyosbítja az a tény, hogy az ügyészek hatáskörrel rendelkeznek arra, hogy az ügyvédek engedélyét a bíróság előzetes hozzájárulása nélkül felfüggesszék.

A civil társadalom mozgásterét továbbra is korlátozzák . Lengyelország széles körű és élénk civil társadalommal rendelkezik, amely több mint 120 000 nem kormányzati szervezetet számlál. A 2020-ban frissített CIVICUS-jelentés szerint az NGO-k működéséhez szükséges civil mozgástér leszűkült. A nem kormányzati szervezetek közfinanszírozáshoz való hozzáférése továbbra is problémát jelent. Az Alkotmánybíróság 2020. október 22-i határozata, amely az abortusz de facto betiltásához vezetett, a Covid19-világjárvány közepette országos tiltakozásokat váltott ki, és aggályok merültek fel a békés tüntetők megfélemlítése, az ellenük alkalmazott erőszak és őrizetbe vételük miatt. Továbbra is hallani lehet a nőjogi aktivistákkal szembeni erősödő fenyegetésekről, melyekre a hatóságok a jelek szerint nem reagálnak. Az Európa Tanács aggodalmának adott hangot a lengyelországi LMBTI-közösség zaklatása és megfélemlítése miatt, ami különösen megnehezíti az LMBTI-közösség nem kormányzati szervezeteinek működését, többek között a finanszírozáshoz való hozzáférés tekintetében is. Az ombudsman a Legfelsőbb Közigazgatási Bíróság előtt megtámadta egyes régiók azon döntését, hogy „LMBTI-ideológiától mentes övezetnek” nyilvánítják magukat.

Úgy tűnik, hogy az állami hirdetések elsősorban a kormánybarátnak tekintett médiaorgánumokban jelennek meg. Az érdekelt felek arról számolnak be, hogy az állami hatóságok és az államkincstár tulajdonában lévő vállalkozások csak a kormánybarátnak ítélt médiában teszik közzé bejelentéseiket és reklámbejátszásaikat. Bár a beszámolók szerint az állami támogatás fő kedvezményezettje a közszolgálati média, egy közelmúltbeli tanulmány megerősítette, hogy a magántulajdonban lévő kormánybarát média is egyre nagyobb mértékben részesedik belőle. A Nemzetközi Sajtóintézet figyelmeztetett arra, hogy az állami hirdetések eszközként való felhasználása negatívan befolyásolja a piaci dinamikát, és az újságírói normák romlásához vezethet.Hasonlóképpen, a 2021. évi Médiapluralizmus Monitor rámutatott arra, hogy az állami támogatás bizonyos formái – többek között a vissza nem térítendő támogatások, kölcsönök vagy állami hirdetések – továbbra is szétaprózottak és nem átláthatóak .

EBESZ: Demokratikus Intézmények és Emberi Jogok Hivatala (ODIHR) (2020), Final Report on the Presidential Election held in Poland on 28 June and 12 July 2020 (Special Election Assessment Mission) ( https://www.osce.org/files/f/documents/6/2/464601.pdf ).

Európai Bizottság (2020) Country Report Poland 2020, SWD(2020) 520 final.

Európai Bizottság (2021), Uniós igazságügyi eredménytábla.

Európai Parlament (2017), 2017. november 15-i állásfoglalás a jogállamiság és a demokrácia Lengyelországban tapasztalható helyzetéről.

Európa Tanács: Miniszteri Bizottság (2010), A Miniszteri Bizottság CM/Rec(2010)12. sz. ajánlása a tagállamoknak a bírákról: függetlenség, hatékonyság és felelősségi kör.

Európa Tanács, A Helyi és Regionális Önkormányzatok Kongresszusának aktuális ügyekkel foglalkozó bizottsága (2020), Report on a fact-finding mission to Poland of November 2020 ( https://www.coe.int/en/web/portal/-/new-reports-show-increasing-discrimination-and-attacks-on-lgbti-people-in-poland-and-europe-as-a-whole ).

Európa Tanács, Miniszteri Bizottság (2021), Ideiglenes állásfoglalás, 2021. március 12. (CM/ResDH(2021)44).

Európa Tanács, Emberi Jogok Európai Bírósága, 066(2021). és 140(2021). sz. sajtóközlemény.

Európa Tanács, Az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlése (2021), Judges in Poland and in the Republic of Moldova must remain independent – 2359(2021). sz. állásfoglalás, 2021. január 6.

Európa Tanács, Az újságírás és az újságírók biztonságának előmozdítását és védelmét célzó platformja ( https://www.coe.int/en/web/media-freedom ).

Európa Tanács, Az Európa Tanács főtitkára, Nyílt levél a Lengyel Köztársaság igazságügyi miniszteréhez, 2021. június 30. ( https://rm.coe.int/zbigniew-moj-poland-30-06-21/1680a30491 ).

Európa Tanács, Velencei Bizottság (2016), Poland – Opinion on the Act on the Constitutional Tribunal, CDL AD(2016)026-e, 2016. október 14.

Európa Tanács, Velencei Bizottság (2017), Opinion on the Act on the Public Prosecutor’ s office, as amended, CDL-AD(2017)028, 2017. december 11.

Európa Tanács, Velencei Bizottság (2019), Parameters on the Relationship between the Parliamentary Majority and the Opposition in a Democracy: a checklist, CDL-AD(2019)015), 2019. június 24.

Európa Tanács, Velencei Bizottság (2020), Poland – Joint Urgent Opinion of the Venice Commission and the Directorate General of Human Rights and Rule of Law (DGI) of the Council of Europe on amendments to the Law on the Common courts, the Law on the Supreme court and some other Laws, CDL-AD(2020)017, 2020. június 22.

Európai Parlament (2018), 2018. március 1-jei állásfoglalás a Lengyelországban fennálló helyzetre vonatkozóan az EUSZ 7. cikke (1) bekezdésének alkalmazásáról szóló bizottsági határozatról.

Európai Parlament (2020a), 2020. január 16-i állásfoglalás az EUSZ 7. cikkének (1) bekezdése alapján Lengyelországgal és Magyarországgal kapcsolatban folyamatban lévő meghallgatásokról.

Európai Parlament (2020b), 2020. szeptember 17-i állásfoglalás a jogállamiság Lengyel Köztársaság általi súlyos megsértése egyértelmű veszélyének megállapításáról szóló tanácsi határozatra irányuló javaslatról.

Európai Parlament (2021), 2021. február 3-i állásfoglalás a nők jogai előtt álló kihívásokról Európában: több mint 25 évvel a Pekingi Nyilatkozat és Cselekvési Platform elfogadása után.

Gazeta Prawna, „Przedsiębiorcy pozywają Skarb Państwa za restrykcje. Pozew grupowy a indywidualny – co wybrać?”, 2021. január 19. ( https://prawo.gazetaprawna.pl/artykuly/8071943,pozwy-przedsiebiorcow-za-lockdown-ograniczenia-obostrzenia-restrykcje-zakazy.html ).

Gazeta Wyborcza, „Sądy Lawinowo uchylają kary nakładane przez Sanepid za łamanie obostrzeń”, 2021. január 16. ( https://warszawa.wyborcza.pl/warszawa/7,54420,26689917,kary-sanepidu-lawinowo-uchylane-w-sadzie.html ).