HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 160/8

A Bizottság közleménye a bioüzemanyagok és folyékony bio-energiahordozók európai uniós fenntarthatósági rendszerének gyakorlati végrehajtásáról és a bioüzemanyagokra vonatkozó számítási szabályokról

2010/C 160/02

1. A BIOÜZEMANYAGOKRA ÉS FOLYÉKONY BIO-ENERGIAHORDOZÓKRA VONATKOZÓ UNIÓS FENNTARTHATÓSÁGI RENDSZER

Az Európai Unió megújuló energiaforrásokra vonatkozó új politikája részeként az Európai Unió világviszonylatban is egyedülálló hatályú és színvonalú, kötelező erejű fenntarthatósági rendszert vezetett be, amely az Unión belül gyártott és az importból származó bioüzemanyagokra és folyékony bio-energiahordozókra egyaránt vonatkozik majd. A rendszer fenntarthatósági kritériumait a 2009-ben elfogadott, megújuló energiaforrásokról szóló irányelv (1) határozza meg. A bioüzemanyagokkal kapcsolatban az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv (2) szintén tartalmaz ilyen vonatkozású kritériumokat.

Ez a közlemény azt ismerteti, hogy a tagállamok és a gazdasági szereplők hogyan tudják végrehajtani a gyakorlatban a fenntarthatósági kritériumokat és a megújuló energiaforrásokról szóló irányelv bioüzemanyagokra vonatkozó számítási szabályait. A közlemény jogi kötelemmel nem bír. Célja, hogy a tagállamok segítségére legyen és előmozdítsa a fenntarthatósági kritériumok következetes alkalmazását. E közleményt az önkéntes rendszerekről és alapértelmezett értékekről szóló másik közlemény, valamint a talajban lévő kötöttszén-készletek kiszámításáról szóló bizottsági iránymutatás kíséri.

1.1. Bevezetés a közleményhez

A fenntarthatósági kritériumok az Európai Unión belül előállított, valamint az oda importált bioüzemanyagokra és folyékony bio-energiahordozókra alkalmazandók.

A tagállamok felelőssége gondoskodni arról, hogy a bioüzemanyagok és folyékony bio-energiahordozók vonatkozásában teljesüljenek a fenntarthatósági kritériumok az alábbi esetekben:

1. ha mennyiségüket a megújuló energiaforrásokról szóló irányelvnek (3) megfelelően el kívánják számoltatni a megújuló forrásokból előállított energia arányára vonatkozó célkitűzés teljesítésének részeként;

2. a megújuló energiák tekintetében fennálló kötelezettségek teljesítésekor (4);

3. a bioüzemanyagok és folyékony bio-energiahordozók fogyasztásáért adható tagállami pénzügyi támogatás igénybevételekor (5);

4. ha mennyiségüket el kívánják számoltatni az üzemanyagok minőségéről szóló irányelvnek az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentésével kapcsolatban kitűzött céljai teljesítésének részeként (csak bioüzemanyagokra vonatkozóan) (6);

5. a környezetvédelem állami támogatásáról szóló közösségi iránymutatás (7) értelmében adható beruházási és működési támogatás igénybevételekor (csak bioüzemanyagokra vonatkozóan);

6. a személygépjárművek szén-dioxid-kibocsátásáról szóló rendelet (8) alternatív üzemanyag-felhasználású járművekre vonatkozó rendelkezéseinek alkalmazásakor (csak az „E85” bioetanollal kapcsolatban).

E közleményt a megújuló energiaforrásokról szóló irányelv V. mellékletének 10. pontja szerint elfogadott, a talajban lévő kötöttszén-készletek kiszámításáról szóló, kötelező erejű bizottsági iránymutatás (9), valamint egy, az önkéntes rendszerekről és alapértelmezett értékekről szóló közlemény (10) kíséri.

Ez a közlemény számuk alapján hivatkozik a megújuló energiaforrásokról szóló irányelv egyes cikkeire. A táblázat azt jelzi, hogy a megújuló energiaforrásokról szóló irányelv mely rendelkezései feleltethetők meg az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv bioüzemanyagokra vonatkozó rendelkezéseinek. Az „irányelvre” való hivatkozás e közleményben a megújuló energiaforrásokról szóló irányelvet jelöli. Abban az esetben, ha egy adott rendelkezés az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv vonatkozó rendelkezésének is megfeleltethető, „az irányelv” kifejezés mindkét irányelvet jelenti.

Táblázat: a közleményben hivatkozott cikkek és mellékletek

A megújuló energiaforrásokról szóló irányelv Az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv 2. cikk: Fogalommeghatározások nincs ilyen tárgyú rendelkezés 5. cikk: A megújuló energiaforrásokból előállított energia részarányának kiszámítása nincs ilyen tárgyú rendelkezés 17. cikk: A bioüzemanyagokra és a folyékony bio-energiahordozókra vonatkozó fenntarthatósági kritériumok 7b. cikk: A bioüzemanyagok fenntarthatósági kritériumai 18. cikk: A bioüzemanyagokra és egyéb folyékony bio-energiahordozókra vonatkozó fenntarthatósági kritériumoknak való megfelelés ellenőrzése 7c. cikk: A bioüzemanyagokra vonatkozó fenntarthatósági kritériumoknak való megfelelés ellenőrzése 19. cikk: A bioüzemanyagok és a folyékony bio-energiahordozók üvegházhatású gázokra gyakorolt hatásának kiszámítása 7d. cikk: A bioüzemanyagok teljes életciklusra számított üvegházhatású gázkibocsátásának kiszámítása 21. cikk: A közlekedésben felhasznált, megújuló energiaforrásokból előállított energiával kapcsolatos specifikus rendelkezések nincs ilyen tárgyú rendelkezés 24. cikk: Átláthatósági platform (11) nincs ilyen tárgyú rendelkezés (12) III. melléklet: A közlekedési célú üzemanyagok energiatartalma nincs ilyen tárgyú rendelkezés V. melléklet: Szabályok a bioüzemanyagok, a folyékony bio-energiahordozók és azok fosszilisüzemanyag-komparátorai által az üvegházhatású gázokra gyakorolt hatás kiszámításához IV. melléklet: A bioüzemanyagokból származó, teljes életciklusra számított üvegházhatású gázkibocsátás kiszámítására vonatkozó szabályok

2. A FENNTARTHATÓSÁGI KRITÉRIUMOK HATÁLYA ÉS ALKALMAZÁSA

Az irányelv az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésére (13), a biológiai sokféleség szempontjából jelentős értéket képviselő földterületekre (14), a jelentős kötöttszén-készlettel rendelkező földterületekre (15), valamint az agrár-környezetvédelmi gyakorlatra (16) vonatkozóan állapít meg fenntarthatósági kritériumokat. Ezeknek a fenntarthatósági kritériumoknak az 1. pontban felsorolt célok tekintetében kell teljesülniük. A kritériumok ennek megfelelően nem az összes, hanem csak az ismertetett célú bioüzemanyagokra vagy folyékony bio-energiahordozókra vonatkoznak, bár jelenleg ez döntő többségüket jelenti.

2.1. Az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentésére és a földhasználatra vonatkozó kritériumok

A tagállamoknak elő kell írniuk a gazdasági szereplők számára, hogy a szóban forgó bioüzemanyagok és folyékony bio-energiahordozók vonatkozásában igazolják az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentésére és a földhasználatra vonatkozó fenntarthatósági kritériumoknak való megfelelést (17). A gazdasági szereplők ezt három különböző módon tehetik meg:

1. az adott tagállamban hatályos követelményeknek (a minden tagállamban felállítandó ún. „nemzeti rendszernek”) megfelelően adatokat szolgáltatnak az illetékes nemzeti hatóságnak (18);

2. a Bizottság által e célra elismert „önkéntes rendszert” alkalmaznak (19);

3. az Európai Unió harmadik országokkal kötött és a Bizottság által e célra elismert két- vagy többoldalú megállapodásaiban foglalt feltételeket teljesítik (20).

Az egyes kritériumoknak való megfelelés különböző módszerekkel is igazolható.

A tagállamok feladata meghatározni azon gazdasági szereplők körét, amelyek a fentiekkel kapcsolatban adatszolgáltatásra kötelezettek. A közlekedésben használt üzemanyagok legtöbbje jövedékiadó-köteles, amely adót a jövedéki termék felhasználásra való bocsátásakor kell leróni (21). Kézenfekvő megoldásnak tűnik, hogy a bioüzemanyagokkal kapcsolatos adatszolgáltatási kötelezettség azokra a gazdasági szereplőkre vonatkozzék, akik az említett adót fizetik. Az értékesítési lánc ezen pontján az adatszolgáltatásra kötelezett minden valószínűség szerint már rendelkezik azokkal az információkkal, amelyek a teljes üzemanyag-lánc mentén tanúsítani tudják a fenntarthatósági kritériumok teljesülését (22).

A folyékony bio-energiahordozók és egyes, például a helyi tömegközlekedés vagy a légi közlekedés céljaira használt bioüzemanyagok esetében külön rendelkezésekre lehet szükség az adatszolgáltatásra kötelezett gazdasági szereplő kiválasztásához.

A tagállamoknak arra kell kötelezniük a gazdasági szereplőket, hogy azok megfelelő normák alapján gondoskodjanak a benyújtott információk független auditálásáról (23). Ha a gazdasági szereplők a fenntarthatósági kritériumok teljesítését a Bizottság által elismert önkéntes rendszer, illetve két- vagy többoldalú megállapodás révén tanúsítják, az elismerés ténye már elegendő ennek bizonyításához. Ha a gazdasági szereplők nemzeti jogban rögzített eljárást követnek, a tagállamok számára ajánlott, hogy a követelményeket az önkéntes rendszerekről és alapértelmezett értékekről szóló bizottsági közlemény (24) 2.2. pontjában ismertetett „megfelelő szintű független audit” és „tömegmérleg-rendszer” (25) alapján állítsák fel.

2.2. Uniós gazdálkodókkal szemben támasztott mezőgazdasági és környezetvédelmi követelmények, normák (26)

Az uniós gazdálkodókkal szemben támasztott mezőgazdasági és környezetvédelmi követelményekkel és normákkal kapcsolatos kritériumot kizárólag az Európai Unióból származó nyersanyagokból előállított bioüzemanyagokra és folyékony bio-energiahordozókra kell alkalmazni. Más kritériumoktól eltérően a megfelelés ellenőrzésére ezzel a konkrét kritériummal kapcsolatban az irányelv nem tér ki (27). A tagállamokkal szemben így elvárás lehet, hogy meglévő ellenőrző rendszereik (28) keretén belül gondoskodjanak arról, hogy a mezőgazdasági termelők megfeleljenek ezeknek a követelményeknek. A tagállamoknak ki kell terjeszteniük ellenőrző rendszereik hatályát a területükön működő azon mezőgazdasági termelőkre, akik bioüzemanyagok vagy folyékony bio-energiahordozók előállításához termesztenek nyersanyagokat, de akikre mindeddig nem terjedt ki az ellenőrzés.

Ha az ellenőrző rendszer hiányosságokat tár fel, a tagállam felelős gondoskodni arról, hogy az 1. pontban felsorolt célok tekintetében kellő érvényt kapjon ez a kritérium.

2.3. A hatály alá tartozó anyagok

Az irányelv fogalommeghatározásainak megfelelően „bioüzemanyag” alatt biomasszából előállított folyékony vagy gáz halmazállapotú, közlekedésben használt üzemanyagok értendők. A „folyékony bio-energiahordozók” pedig olyan folyékony üzemanyagok, amelyeket szintén biomasszából állítanak elő, de nem közlekedési energiaforrás céljaira (29). Ez utóbbi kategóriába csak a cseppfolyós halmazállapotú üzemanyagok tartoznak. Ez azt jelenti, hogy a közlekedési felhasználásra szánt biogázra alkalmazni kell a fenntarthatósági kritériumokat, a fűtés vagy elektromos áram céljából előállított biogázra viszont nem.

Bár az irányelv számos különböző bioüzemanyag-típust említ (30), felsorolásuk csak az irányelv végrehajtásának megkönnyítését szolgálja, a lista a teljesség igénye nélkül készült. Azok a bioüzemanyagok és folyékony bio-energiahordozók is elszámoltathatók az irányelvben foglalt célkitűzések teljesítésének részeként, amelyek e felsorolásból kimaradtak.

Általában véve a „folyékony bio-energiahordozók” kifejezés viszkózus folyadékokat, például használt főzőolajat, állati zsiradékot, pálmaolajat, nyers tallolajat és tallolajszurkot takar.

A hulladékokból, illetve a nem mezőgazdasági, halászati, erdészeti vagy akvakultúrából származó maradványokból előállított bioüzemanyagokra és folyékony bio-energiahordozókra csak az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentésével kapcsolatos fenntarthatósági kritérium vonatkozik (31). A hulladék, illetve a maradvány fogalmával kapcsolatban az 5. pont nyújt iránymutatást. Mezőgazdasági, halászati, erdészeti vagy akvakultúrából származó maradványok alatt a közvetlenül a mezőgazdaságban, halászatban, akvakultúrákban és erdészetben keletkező maradványok értendők; a feldolgozóiparból vagy a rájuk épülő egyéb ágazatokból származó maradványok nem tartoznak közéjük.

2.4. A fenntarthatósági kritériumok összehangolása

A Közösségen belül a fenntarthatósági kritériumok teljesen egységesek, az EK-Szerződés 95. cikkével (belső piac) kerültek elfogadásra. A tagállamok ezért ezeken felül nem támaszthatnak saját követelményeket az 1. pont (1)–(4) bekezdésében felsorolt célokra (32). Ebből következően a tagállamok az említett célokkal összefüggésben nem zárhatnak ki az irányelvben foglalt fenntarthatósági kritériumoktól eltérő fenntarthatósági követelmény alapján bioüzemanyagokat vagy folyékony bio-energiahordozókat (33). Azon bioüzemanyagok vagy folyékony bio-energiahordozók vonatkozásában azonban, amelyek más bioüzemanyagokhoz vagy folyékony bio-energiahordozókhoz képest kedvezőbb jellemzőkkel bírnak, de amelyek előállítása költségesebb, a nemzeti támogatási rendszerek figyelembe vehetik az előállítás magasabb költségeit (34).

2.5. A fenntarthatósági adatok közzététele

A tagállamok tájékoztatást kapnak a gazdasági szereplőktől a fenntarthatósági kritériumoknak való megfelelésről. Szintén kapnak adatokat a közlekedés céljára szolgáló összes – akár fosszilis, akár megújuló – üzemanyagok származási országáról és beszerzési helyéről (35). A megújuló energiaforrásokról szóló irányelv nem kötelezi a tagállamokat az adatok közzétételére, de nem is tiltja azt. A Bizottság arra ösztönzi az adatokat nyilvánosságra hozó tagállamokat, hogy ezt minden üzemanyag-típus esetében következetes módon tegyék. A Bizottság véleménye szerint az adatok közzététele mellett döntő tagállamoknak számolniuk kell azzal, hogy az egyes vállalkozások ilyen vonatkozású jellemzése üzleti szempontból érzékeny információkat tartalmazhat.

A Bizottság átláthatósági platformján összesített formában teszi közzé a bioüzemanyagokkal és folyékony bio-energiahordozókkal kapcsolatban a tagállamoktól beérkező adatokat (36).

3. AZ ÜVEGHÁZHATÁSÚ GÁZKIBOCSÁTÁSRA GYAKOROLT HATÁS SZÁMSZERŰSÍTÉSE

Az irányelv az üvegházhatású gázok kibocsátásának 35 %-os csökkentését írja elő (a 2017-től üzemelő termelőlétesítmények esetében az elvárás 2017 januárjától 50 %, 2018 januárjától pedig 60 %.) (37). A csökkentés mértékének („tényleges érték”) kiszámításához az irányelv módszertant és alapértelmezett értékeket, köztük diszaggregált alapértelmezett értékeket is ad, melyek bizonyos esetekben a kritérium teljesítésének tanúsítására alkalmazhatók.

3.1. Mentesség a 2008. január 23-án már működő létesítmények számára

A 2008. január 23-án már üzemelő létesítményekben előállított bioüzemanyagok vagy folyékony bio-energiahordozók 2013. április 1-ig (38) mentesülnek az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentésével kapcsolatos kritérium teljesítésének kötelezettsége alól annak érdekében, hogy a búzaetanol előállításakor üzemanyagként lignitet használó üzemeknek, illetve a metánmegkötést még nem alkalmazó pálmaolaj-sajtolóknak elegendő idő álljon rendelkezésére a technológiai átállásra. A „létesítmény” kifejezés az előállítási folyamatban részt vevő összes feldolgozólétesítményre használatos. Ebbe az értelmezésbe nem tartoznak bele azok a gyártóüzemek, amelyeket esetlegesen azzal a szándékkal állítottak a termelési láncba, hogy élni tudjanak az ebben a rendelkezésben foglalt mentességgel. Ha a termelési láncban legalább egy ilyen feldolgozólétesítmény már 2008. január 23-án működött, az üvegházhatású gázkibocsátás legalább 35 %-os csökkentésére vonatkozó kritérium csak 2013. április 1-jétől alkalmazandó.

3.2. Alapértelmezett értékek

Az irányelv „alapértelmezett értékeket” tartalmaz, amelyek segítségével a gazdasági szereplők igazolhatják az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentésére vonatkozó kritérium teljesítését (39). E közlemény I. melléklete útmutatást ad azzal kapcsolatban, hogy mikor használhatók ezek az alapértelmezett értékek, illetőleg a diszaggregált alapértelmezett értékek és a tényleges értékek kombinációi (40).

Az alapértelmezett értékeket a Bizottság aktualizálhatja. Az alapértelmezett értékek aktualizálásának folyamatát az önkéntes rendszerekről és alapértelmezett értékekről szóló bizottsági közlemény taglalja.

Az említett értékeken kívül az irányelv a bioüzemanyagok üvegházhatású gázkibocsátásának úgynevezett „jellemző értékeit” is megadja (41). Ezeket az értékeket nem vehetik alapul a gazdasági szereplők. A tagállamok számára készültek, amelyek a Bizottságnak ezek segítségével tudnak beszámolni kétévente a megújuló forrásokból származó energia felhasználásában és ügyének támogatásában elért eredményeikről (42).

3.3. A tényleges értékek kiszámítása

Függetlenül attól, hogy létezik-e alapértelmezett érték egy adott bioüzemanyaggal vagy folyékony bio-energiahordozóval kapcsolatban, az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentését leíró tényleges érték használatára mindig van lehetőség. A tényleges érték kiszámításának szabályait az irányelv V. mellékletének C. része ismerteti.

Szükségtelennek látszik a számításhoz olyan adatokat is megadni, amelyek nem vagy alig számottevően befolyásolják a végeredményt, így például a feldolgozáshoz kis mennyiségben használt vegyi anyagok értékét (43).

A „termesztési” szakaszban keletkezett kibocsátás kiszámításának módszere a tényleges értékek mellett átlagértékek használatára is módot nyújt (pl. adott földrajzi területre vonatkoztatva) (44). Különösen hasznosnak bizonyulhat ez azon alapanyagok esetében, amelyeknél nincs megállapítva alapértelmezett érték, illetve azon uniós régiók viszonylatában, amelyeknél egyes alapanyagokkal kapcsolatban az alapértelmezett értékek alkalmazása nem megengedett (45). A tagállamok maguk is összeállíthatnak ilyen átlagértékeket tartalmazó listákat, és azok az üvegházhatású gázkibocsátásra gyakorolt hatással foglalkozó önkéntes rendszerekbe is beépíthetők (46).

A Bizottság szándékai szerint tényleges értékekkel végzett, magyarázatokkal ellátott számítási példákat fog közzétenni átláthatósági platformján, ahol ugyanígy bemutatja majd az alapértelmezett értékek meghatározásához felhasznált adatkészletekből származó alapértékkészletet, amely alapján a tényleges értékek kiszámításához szükséges egyes együtthatók is megadhatók.

E közlemény II. melléklete további módszertani elemeket tartalmaz az üvegházhatású gázokra gyakorolt hatás kiszámításához.

4. A FÖLDHASZNÁLATRA VONATKOZÓ KRITÉRIUMOK TELJESÍTÉSE

Az irányelv meghatározza azokat a földterület-kategóriákat, amelyek a biológiai sokféleség szempontjából jelentős értéket képviselnek (47). Ezek a földterületek nem használhatók bioüzemanyagok vagy folyékony bio-energiahordozók előállításához szükséges nyersanyagok termesztésére.

Az irányelv szintén meghatározza a jelentős kötöttszén-készlettel rendelkező földterület-kategóriákat (48). Ha egy adott földterület 2008 januárjában ezen kategóriák valamelyikébe tartozott, még ha besorolása azóta meg is változott, bioüzemanyagok vagy folyékony bio-energiahordozók nyersanyagforrásainak termelésére nem szolgálhat.

Az említett kritériumok közül néhány esetében az irányelv – megfelelő bizonyítékok ellenében – lehetőséget biztosít az eltérésre.

Ha egy adott földterület több kategóriába is sorolható, az összes vonatkozó kritérium alkalmazandó rá. Egy adott kritérium teljesítése alóli mentességre való jogosultság nem mentesít a többi vonatkozó kritérium teljesítése alól.

4.1. A biológiai sokféleség szempontjából jelentős értéket képviselő földterületek

Nyersanyag nem nyerhető elsődleges erdő- vagy egyéb (elsődleges) fás területekről, kijelölt természetvédelmi területekről, illetve fajokban gazdag füves területekről (49). A Bizottság az elképzelések szerint 2010-ben dolgozza ki azt a kritériumrendszert és földrajzi skálát, amely alapján meg lehet majd határozni, hogy egy adott füves terület fajokban gazdag füves területnek minősíthető-e (50).

Egyes nem természetes, nagy fajgazdagságú füves területek esetében lehetőség van az eltérésre akkor, ha a kérdéses terület „füves” jellege bizonyítottan csak a nyersanyagok betakarításával őrizhető meg. Természetvédelmi területeken szintén tehető kivétel abban az esetben, ha bizonyítható, hogy a nyersanyagok termesztése nem ellentétes az elérni kívánt természetvédelmi célokkal (51). A Bizottság tisztában van azzal, hogy az Európai Szabványügyi Bizottság, a CEN, foglalkozik az ezzel kapcsolatban benyújtható bizonyítékok körének meghatározásával.

Az irányelv olyan eljárást foglal magába, amely alapján bizottsági határozatot követően új természetvédelmi területek vehetők figyelembe (52). Jelenleg nincsenek ilyen területek meghatározva. Ha születnek újabb területek elismerésére vonatkozó határozatok, azok részleteit a Bizottság átláthatósági platformján közzéteszi.

4.2. Jelentős kötöttszén-készlettel rendelkező földterületek

Nyersanyag nem nyerhető vizes élőhelyekről, összefüggő erdővel borított területekről, 10–30 %-os lombkorona fedettségű területekről és tőzegmocsarakból – ha a terület besorolása a 2008 januárjában érvényes állapothoz képest változott (53).

Ha tehát a nyersanyag olyan vizes élőhelyről (54) származik, amely 2008 januárjában is ilyen besorolású földterületnek minősült, felhasználása nem ellentétes a kritériummal.

A „besorolás” kifejezés az irányelvben meghatározott fizikai kategóriákat jelöli.

Az üvegházhatású gázokra gyakorolt hatás kiszámításakor figyelembe kell venni a földhasználatban bekövetkezett azon változásokat is, amelyekre a kritérium külön nem tér ki (lásd a II. mellékletet).

4.2.1. Összefüggő erdőterületek (55)

Az „összefüggő erdőterület” fogalmának tisztázása előtt érdemes megjegyezni, hogy az üvegházhatású gázokra gyakorolt hatás (56) kiszámításakor a földhasználatban bekövetkezett valamennyi változást figyelembe kell venni, illetve erre az irányelven kívül más szakpolitikai terület is követelményt támaszthat.

Az irányelv alkalmazásában „összefüggő erdőterület” a több mint egy hektárra kiterjedő, öt méternél magasabb fákkal és 30 %-ot meghaladó lombkorona fedettséggel, illetve e küszöbértékeket in situ elérni képes fákkal borított terület. Nem képezik részét az elsődlegesen mezőgazdasági művelés alatt álló, illetve városi hasznosítású földterületek (57).

4.2.2. 10–30 %-os lombkorona fedettségű területek (58)

Az összefüggő erdőterületekhez hasonló, de 10 % és 30 % közötti lombkorona fedettséggel rendelkező földterületek esetében lehetőség van az eltérésre, ha az üvegházhatást okozó gázokra gyakorolt hatás (59) az adott területen bizonyítottan – még a kötöttszénkészletben 2008 januárja óta bekövetkezett változásokkal együtt is – az erre vonatkozó kritériumban megszabott határértéken belül marad.

4.2.3. Tőzegmocsarak (60)

A 2008 januárjában tőzeges őslápként működő földterületen termelt biomasszából előállított bioüzemanyagok és folyékony bio-energiahordozók esetében lehetőség van a kritériumoktól való eltérésre, ha bizonyított, hogy:

— a terület 2008 januárjában teljesen lecsapolt állapotú volt, vagy

— 2008 januárja óta nem került sor további lecsapolásra.

Ez azt jelenti, hogy a 2008 januárjában részlegesen lecsapolt állapotú tőzegmocsár későbbi nagyobb mértékű lecsapolása, amely az addig csak részben lecsapolt földterületet érinti, a kritériumban foglaltakkal ütközik.

Maga a tőzeg nem minősül biomasszának (61).

4.3. A megfelelőség bizonyítása

A földterületre vonatkozó kritériumok teljesítését többféleképpen is lehet bizonyítani: akár légi felvételekkel, műholdképekkel, térképekkel, akár földhivatali bejegyzésekkel/adatbázisokkal (62) vagy földméréssel.

A bizonyíték „pozitív” és „negatív” is lehet.

Az „elsődleges erdőterületekkel” kapcsolatos kritérium teljesítése például az alábbiakkal igazolható:

— a földterületről készült légi felvétel, amelyen cukornád-ültetvény látható (pozitív), vagy

— a régió összes elsődleges erdőterületét bemutató térkép, amelyen jól látható, hogy a kérdéses földterület rajtuk kívül esik (negatív).

A kritériumok a földterület 2008. januári besorolását veszik alapul. Ettől függetlenül a korábbi bizonyítékok használata sem kizárt. Ha például egy adott földterület 2008-nál kicsit korábban, pl. 2005-ben a bizonyítékok tanúsága szerint szántóföld volt, ez elegendő lehet a földterületekkel kapcsolatos számos, vagy akár az összes kritérium teljesítésének igazolásához.

A Bizottság az elképzelések szerint útmutatót tesz majd közzé átláthatósági platformján, melynek alapján a gazdasági szereplők be tudják azonosítani a kérdéses földterület-kategóriákat.

5. A BIOÜZEMANYAG-SZÁMÍTÁS SZABÁLYAI

5.1. A részben nem megújuló energiaforrásból származó üzemanyagok elszámolása

Bizonyos üzemanyagok csak részben tartalmaznak megújuló anyagokat. Egyes típusaikra, például az ETBE-re vonatkozóan az irányelv III. melléklete meghatározza, hogy az üzemanyag pontosan mekkora hányadának kell megújuló energiaforrásból származnia ahhoz, hogy elszámoltatható legyen (63). A III. mellékletben nem szereplő, például a rugalmas eljárásokkal előállított üzemanyagokkal kapcsolatban, amelyek összetétel szempontjából nem minden szállítmány esetében azonosak, megfelelő analógiát lehet felállítani a többféle üzemanyaggal működő erőművekben előállított villamos energiára vonatkozó szabállyal: „az egyes energiaforrások részesedését energiatartalmuk alapján kell kiszámítani” (64).

Az üvegházhatású gázkibocsátás csökkentésével kapcsolatos fenntarthatósági kritérium szempontjából az előző bekezdésben említett üzemanyagok biomasszából származó hányadára nézve kell teljesülnie a megfelelő határértékeknek. Más üzemanyagok, például az ETBE esetében az irányelv alapértelmezett értékeket ad meg.

Az irányelv III. mellékletében feltüntetett arányokat annak meghatározásakor is alkalmazni kell, hogy a bioüzemanyagot tartalmazó üzemanyagot az értékesítési pontokon el kell-e látni az összetételre vonatkozó külön jelzéssel (65). A 20 %-os ETBE-tartalmú benzint például nem szükséges ellátni külön jelzéssel, mert kevesebb mint 10 %-a származik megújuló energiaforrásból.

5.2. A bioüzemanyagok kétszeres beszámítása

Egyes bioüzemanyagok hozzájárulását kétszeresen kell figyelembe venni a közlekedés valamennyi válfajával kapcsolatban 2020-ra kitűzött 10 %-os részarány teljesítésének, valamint a megújuló energiák tekintetében fennálló nemzeti kötelezettségek teljesítésének elszámolásában (66). Minden egyéb bioüzemanyagot csak egyszer szabad elszámolni. Ha egy adott bioüzemanyag csak részben tartalmaz kétszer elszámoltatható anyagokat, kizárólag arra a részére lehet alkalmazni a kétszeres beszámítást (67).

Kétszer számíthatók be többek között a hulladékokból és a maradékanyagokból előállított bioüzemanyagok.

Az irányelv maga nem határozza meg a „hulladék” és a „maradékanyag” fogalmát. A Bizottság véleménye szerint ezeket a fogalmakat az irányelv célkitűzései mentén célszerű értelmezni:

— a kétszeres beszámítás vonatkozásában: az alapanyagok diverzifikációjaként (68),

— az üvegházhatású gázok módszertanával összefüggésben: nem kell kibocsátási értéket rendelni azokhoz a társtermékekhez, amelyek előállítása nem volt tervezett (pl. a szalmához búzatermesztéskor) (69).

Ebben az összefüggésben a hulladék olyan anyag vagy tárgy, amelytől birtokosa megválik, megválni szándékozik vagy megválni köteles (70). Nem számít hulladéknak az a nyersanyag, amelyet – például hulladék hozzáadásával – szándékosan hulladékká alakítanak.

Maradékanyagnak többek között az alábbiak tekinthetők:

— mezőgazdasági, akvakultúrából származó, halászati és erdészeti maradványok, továbbá

— feldolgozási maradványok.

A feldolgozási maradvány olyan anyag, amely nem a feldolgozási eljárás révén közvetlenül előállítani szándékozott végtermék. A feldolgozási eljárásnak csak mellékterméke, az eljárást külön nem módosították előállításához.

Ilyen maradvány például a nyers glicerin, a tallolajszurok vagy a trágya.

(1) A 2009/28/EK irányelv 17. cikke.

(2) A 2009/30/EK irányelvvel módosított 98/70/EK irányelv 7b. cikke.

(3) 17. cikk, (1) bekezdés, a) pont. Az 1099/2008/EK rendelet szerinti „végső energiafogyasztást” tekintve ez a nemzetközi légi közlekedésben felhasznált bioüzemanyagokra is kiterjed (ha azokat uniós tagállamban értékesítik), a nemzetközi tengeri szállítás azonban nem képezi részét.

(4) 17. cikk, (1) bekezdés, b) pont. A megújuló energiaforrásokról szóló irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében foglalt meghatározás szerint.

(5) 17. cikk, (1) bekezdés, c) pont. Rendszerint nemzeti támogatási programok keretében.

(6) Az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv 7a. cikke.

(7) HL C 82., 2008.4.1., 1. o.

(8) A 443/2009/EK rendelet 6. cikke.

(9) HL L 151., 2010.6.17., 19. o.

(10) Lásd e Hivatalos Lap. 1 oldalát.

(11) Lásd a következő weboldalon: http://ec.europa.eu/energy/renewables/transparency_platform/transparency_platform_en.htm

(12) Az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv szempontjából releváns dokumentumokat a Bizottság a szóban forgó irányelv weboldalán is közzé kívánja tenni.

(13) 17. cikk, (2) bekezdés.

(14) 17. cikk, (3) bekezdés.

(15) 17. cikk, (4) és (5) bekezdés.

(16) 17. cikk, (6) bekezdés.

(17) 18. cikk, (1) bekezdés.

(18) 18. cikk, (3) bekezdés.

(19) 18. cikk, (4) bekezdés, második albekezdés; 18. cikk, (7) bekezdés.

(20) 18. cikk, (4) bekezdés, első albekezdés; 18. cikk, (7) bekezdés.

(21) Lásd a 2008/118/EK és a 2003/96/EK irányelvet.

(22) Az egyetlen kivétel az üzemanyag elosztásakor keletkező üvegházhatású gázkibocsátás értéke lehet (ha az a tényleges érték kiszámításához szükséges). Ebben az esetben standard együttható is alkalmazható.

(23) 18. cikk, (3) bekezdés.

(24) Lényeges különbség, hogy míg az önkéntes rendszerek esetében a gazdasági szereplővel szemben a részvétel általános feltétele az auditálás, a nemzeti rendszerekben ez nem elvárás, azokban a gazdasági szereplők ad hoc nyilatkozatokkal is eleget tehetnek a kívánalmaknak.

(25) 18. cikk, (1) bekezdés.

(26) 17. cikk, (6) bekezdés.

(27) Vö. a 18. cikk (1) bekezdésével.

(28) A 73/2009/EK rendelet 22. cikke alapján.

(29) 2. cikk.

(30) Pl. a III. és az V. melléklet.

(31) Vö. a 17. cikk (1) bekezdésével.

(32) Ez a kérdés az 1. pont (5) és (6) bekezdésében leírt célok szempontjából nem releváns.

(33) 17. cikk, (8) bekezdés.

(34) Lásd a megújuló energiaforrásokról szóló irányelv (85) és (95) preambulumbekezdését és a környezetvédelem állami támogatásáról szóló közösségi iránymutatást.

(35) Az üzemanyagok minőségéről szóló irányelv 7a. cikke (1) bekezdésének a) pontja.

(36) 18. cikk, (3) bekezdés.

(37) 17. cikk, (2) bekezdés.

(38) 17. cikk, (2) bekezdés, utolsó albekezdés.

(39) V. melléklet

(40) Megjegyzendő, hogy az (diszaggregált) alapértelmezett értékek számítása már figyelembe veszi a társtermékekhez rendelt kibocsátásokat.

(41) V. melléklet

(42) Vö. a 22. cikk (2) bekezdésével.

(43) Itt jegyezzük meg, hogy az üvegházhatást okozó gázkibocsátás csökkentésének értékét a legközelebbi százalékpontra kell kerekíteni.

(44) Vö. az V. melléklet C. részének 6. pontjával.

(45) Vö. a 19. cikk (2) és (3) bekezdésével.

(46) Vö. a 18. cikk (4) bekezdésével.

(47) 17. cikk, (3) bekezdés.

(48) 17. cikk, (4) és (5) bekezdés.

(49) 17. cikk, (3) bekezdés.

(50) Az ezzel kapcsolatos nyilvános konzultáció dokumentációja az alábbi weboldalon olvasható: http://ec.europa.eu/energy/renewables/consultations/2010_02_08_biodiverse_grassland_en.htm

(51) A 17. cikk (3) bekezdésének b) pontja; mind az i., mind az ii. alpont vonatkozásában.

(52) 17. cikk, (3) bekezdés, b) pont, ii. alpont.

(53) 17. cikk, (4) és (5) bekezdés.

(54) 17. cikk, (4) bekezdés, a) pont.

(55) 17. cikk, (4) bekezdés, b) pont.

(56) Vö. a közlemény II. mellékletével.

(57) A mezőgazdasági művelés alatt álló terület alatt ebben az összefüggésben a mezőgazdasági termesztőrendszerek faállományát, így például a gyümölcsfaültetvényeket, az olajpálma-ültetvényeket és a haszonnövényeket lombkorona alatt termesztő agrár-erdészeti rendszereket értjük.

(58) 17. cikk (4) bekezdés c) pont

(59) V. melléklet, C. rész.

(60) 17. cikk, (5) bekezdés.

(61) Vö. a 2. cikkel.

(62) Pl. az EU közös agrárpolitikájának integrált igazgatási és ellenőrzési rendszere (IIER).

(63) 5. cikk, (5) bekezdés.

(64) 5. cikk, (3) bekezdés.

(65) 21. cikk, (1) bekezdés.

(66) 21. cikk, (2) bekezdés.

(67) Ez a rész képezi a fizikai részarányt (ebben az esetben nem alkalmazandó az adott fenntarthatósági kritériumra vonatkozó tömegmérlegrendszer).

(68) Vö. a megújuló energiaforrásokról szóló irányelv (89) prambulumbekezdésével.

(69) Vö. az V. melléklet C. részének 18. pontjával.

(70) Azokat az anyagokat is beleértve, amelyeket egészségügyi vagy biztonsági okokból kell kivonni a piacról.

I. MELLÉKLET Az üvegházhatásúgáz-kibocsátásra gyakorolt hatás kiszámításának módjai