[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 24.1.2007

SEC(2006) 1687

A BIZOTTSÁG SZOLGÁLATAINAK MUNKADOKUMENTUMA

Kísérődokumentum A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az európai repülőterek kapacitására, hatékonyságára és biztonságára irányuló cselekvési terv Hatásvizsgálat összefoglalása {COM(2006) 819 végleges}{SEC(2006) 1686}

Összefoglalás

Bevezetés

A liberalizáció, a gazdasági növekedés és a piacok integrációja jóvoltából az európai légi forgalom gyorsan növekvő ágazattá vált: 1995–2003. között a közösségi belső járatokon az utasok száma évenként átlagosan 4,9 %-kal, 2005-ben pedig 5,8 %-kal nőtt. Egészében nézve a műszerrepülési szabályok szerint végrehajtott repülések száma 2025-ig várhatóan megduplázódik.

A repülőtéri hálózat lehetséges 60 %-os kapacitásnövekedése ellenére több mint hatvan repülőtér válik túlterheltté az elkövetkező húsz évben. Ha a helyzet változatlan marad, a húsz legfontosabb repülőtér a kapacitás kiegyensúlyozatlanságából következően legalább napi 8–10 órára túltelített lesz. A kereslet kielégítéséhez vagy az elosztási mintákat kell kiigazítani a kihasználatlan kapacitás felszabadításával a másodlagos repülőtereken, vagy segédrepülőtereket szükséges létrehozni (legfeljebb tíz új fontosabb repülőtér és tizenöt közepes méretű repülőtér) a túlterhelt repülőterek közelében.

Noha az egységes európai égbolt kezdeményezés átfogó választ ad az „égbolt túltelítettségének” kérdésére, széles körben elismerik, hogy a repülőtér-kapacitás (kifutópályák, repülőgép-forgalmi területek és terminálok kapacitása) a légiforgalmi rendszer jövőbeni legfőbb akadályát jelenti. A felszállási és leszállási kapacitás a túlterhelt gyűjtő-elosztó repülőtereken egyre sürgetőbb probléma, amelyek az európai légitársaságok versenyképességére kedvezőtlen hatást gyakorolnak

Célkitűzések

A bizottsági közlemény általános célkitűzéseit olyan más kezdeményezések is támogatják, mint az egységes európai égbolt megteremtése. Az általános célkitűzések a következők:

1. Kapacitásnövelés a növekvő kereslet kielégítésére

2. Az európai repülőtér-hálózat jelenlegi hálózati kapacitásának hatékonyabb kihasználására törekvés;

3. Az európai repülőterek hálózati kapacitásának növelése;

4. A repülőterekre jutás megkönnyítése;

5. A repülőterek biztonságának fenntartása és növelése;

6. A környezeti fenntarthatóság előmozdítása;

7. Költséghatékony és termelékeny légiközlekedési rendszer kialakítása.

A különleges célkitűzések megegyeznek a bizottsági közleményben meghatározottakkal; az általános célkitűzések érdekében elsőként ezeket kell elérni az EK cselekvési programján keresztül. A különleges célkitűzések a következőképpen foglalhatók össze:

(a) pülőtér-hálózat jobb kihasználása;

(b) gyes repülőterek kihasználatlan kapacitásának felszabadítása;

(c) repülőterek kapacitásnövelése (a jelenlegi kifutópályákkal) átlagos és kedvezőtlen működési körülmények között;

(d) ratindítás pontosságának javítása;

(e) at szempontjából fontos repterek vasúti összeköttetésének elősegítése;

(f) ztonság növelése az átlagos és kedvezőtlen működési körülmények között;

(g) ezeti hatások minimalizálása (zajártalom és szennyezőanyag-kibocsátás)

A működési célkitűzések a javasolt cselekvési tervben értékelendő intézkedésekhez kapcsolódnak. Ezek a következők:

8. A repülőtér-kapacitás mérésének és az információáramlásnak a javítása.

9. A repülőterek közötti koordináció, ezáltal pedig a (hálózati alapú) kapacitástervezés javítása;

10. Más közlekedési módok használatának támogatása, pl. a légi közlekedés vasúti közlekedéssel történő helyettesítése az arra megfelelő területeken;

11. A döntéshozatal megkönnyítése és ösztönzés a jelenlegi repülőtér-infrastruktúra jobb felhasználására a szabályozási keret javításával;

12. A legfrissebb felügyeleti és ellenőrzési rendszerek használatának előmozdítása;

13. Új eljárások és technológiák alkalmazásának elősegítése;

14. A repülőtér-környéki környezet védelmét szolgáló új megközelítések terjesztése;

15. A repülőterek lehetséges pénzügyi támogatási kritériumainak feltérképezése (EU, EBB stb.)

Konzultáció és szakértelem

A Bizottság 2005 utolsó negyedévében konzultációs folyamatot indított útjára az érdekelt felek megjegyzéseinek és javaslatainak egybegyűjtésére. A konzultáció összhangban állt a Bizottság 2002. december 11-i közleményében [COM(2002) 704] a konzultáció tekintetében meghatározott minimumkövetelményekkel.

A konzultációból eredő politikai választási lehetőségeket e hatástanulmány értékeli. Nem számítva a közbelépés elmaradásának lehetőségét, három fő politikai lehetőségbe sorolt tíz intézkedés elemzésére került sor.

Politikai lehetőségek

Az első politikai lehetőség célja az ipar önkéntes fellépésének támogatása a létező infrastruktúrák szerencsésebb kihasználtsága érdekében. A kombinált légi-vasúti jegykiadás megteremtése jó hatást gyakorolhatna a repülőterek működésére. A légi–vasúti kombinált jegykiadás hatékonyságát növelhetné az alacsony költségekkel járó kísérő intézkedések meghozatala, így az IATA-kódokhoz jutás, ami növeli a szolgáltatás színvonalát. A nagy beruházásokat igénylő intézkedések ugyan lehetségesek, de eseti alapú végrehajtási értékelést igényelnek. A kihasználatlan kapacitás felszabadítását célzó helyi kapacitásalkalmazási tervek (LCIP) hatékonysága növelhető lenne, ha a hálózat szempontjából jelentős összes repülőtér-üzemeltető önkéntes alapon részt venne a közép távú tervezési folyamatban. A Működést felülvizsgáló bizottság helyzetjelentéseinek tartalmát több forgalom- és kapacitástervezési információval lehetne bővíteni.

A második lehetőség a létező infrastruktúra kihasználásának javítását célozza a közösségi szinten megvalósuló koordináció révén. E lehetőség hat intézkedést foglal magában: Mindenekelőtt a repülőtereknek következetes kapacitásértékelési módszereket kell kialakítaniuk. Ez a repülőtér-üzemeltetők rendelkezésére álló európai szintű kapacitási leltár és referenciaértékek megteremtéséhez vezethetne. Másodsorban, az eljárásokra és a műszaki fejlődésre vonatkozó megfelelő kutatási eredmények korai terjesztése felgyorsíthatná a technológiai fejlesztés ütemét. Harmadszor, meg kell vizsgálni a repülőterek teljesítményi felügyeletének szükségességét; ennek egyik eszköze a repülőtér-kapacitás irányításra vonatkozó legjobb gyakorlatok alkalmazásának előmozdítása. Negyedszer, a repülőterek működésének irányításában érdekelt összes félnek együttműködésen alapuló döntéshozatal keretében kell formába öntenie az egymáshoz való viszonyát a forgalom pontosságának javítása érdekében. A pontosság a teljes légiközlekedési rendszer hatékony használatához vezet. Ötödször, a földi mozgást felderítő és ellenőrző összetett rendszerek nagyban hozzájárulnak a pilóták helyzetfelismeréséhez, különösen a kedvezőtlen időjárási viszonyok során. Végül a tény, hogy TEN-T finanszírozáshoz tartozó intermodális programok finanszírozása elsőbbséget élvez, elősegíti a repülőtér-megközelítési infrastruktúra hatékony működését.

A harmadik politikai lehetőség új infrastruktúra kiépítését támogatja; ennek kapcsán két intézkedés elemzését végezték el. A környezetvédelmi politikákhoz kapcsolódó teljesítménymérés és az információterjesztés (iránymutatások) csökkenthetné a légi közlekedés okozta környezeti károkat. Az Európai Beruházási Bank a JASPERS kezdeményezésen keresztül aktívabb szerepet játszhatna repülőtérprogramok támogatásában .

A hatások elemzése

A legtöbb intézkedés pozitív hatást fejtett ki a kapacitás és a késéscsökkentés tekintetében. A biztonságra jó hatást gyakorol a légi-vasúti kombinált jegykiadás, a repülőtér vasúti megközelíthetősége, a helyi kapacitásalkalmazási terv (LCIP), az érvényesített kutatási eredmények végrehajtása, az együttműködésen alapuló döntéshozatal (CDM) bevezetése, valamint a földi mozgást felderítő és ellenőrző összetett rendszerek (A-SMGCS). A többi intézkedés nem volt hatással a biztonságra. A legváltozékonyabb hatás (akár negatív, akár pozitív irányban) a társadalmi és környezeti hatásokhoz kapcsolódik. A rendelkezésre álló mennyiségi adatok alapján indokolt feltételezni, hogy jó egyensúly áll fenn a várható költségek és nyereségek tekintetében. Az intézkedések nagy része várhatóan gyors eredménnyel jár (különösen a pozitív hatásuk/nyereségük).

A lehetőségek összehasonlítása

Az elemzés megerősítette annak szükségét, hogy a rövid távon végrehajtható összes intézkedés között megfelelő egyensúly szülessen. Az intézkedések közül három válhatna kötelező érvényűvé: rövid távon a közös kapacitásértékelési módszereket, közép távon a földi mozgást felderítő és ellenőrző összetett rendszereket, hosszú távon pedig az együttműködésen alapuló döntéshozatal kötelezettségét javasoljuk. Egészében véve minden javasolt intézkedés pozitív hatással járt. Az intézkedések célja, hogy hatékony cselekvési terv szülessen a szükséges repülőtéri kapacitás meghatározott időn belüli megteremtésének érdekében.

Nyomon követés és értékelés

Az e felmérés keretében elvégzett elemzés megerősítette, hogy az európai repülőterek kapacitáshiányból származóproblémái egyetlen lépéssel nem orvosolhatók. Ellenkezőleg, a megoldás szervesen összekapcsolódó intézkedések együttesének elfogadásából áll. A Biztonság gondoskodik arról, hogy a cselekvési tervet meghatározott időn belül végrehajtsák, és továbbra is nyomon követi az európai repülőtér-kapacitás helyzetének alakulását.