Ez a közlemény részletes és reális menetrendet határoz meg azzal a céllal, hogy a kék gazdaság fontos szerepet töltsön be az európai zöld megállapodás célkitűzéseinek megvalósításában. Dinamizmusának és innovációs potenciáljának köszönhetően az ágazat jó helyzetben van a zöld átállás befolyásolásához, mégpedig azáltal, hogy az ellenőrizetlen növekedést tiszta, az éghajlatváltozás hatásaival szemben reziliens és fenntartható tevékenységekkel váltja fel, amelyek csekély hatást fejtenek ki a tengeri környezetre. Az az idejétmúlt elképzelés, miszerint a környezetvédelem összeegyeztethetetlen a gazdasággal, lehetővé teszi annak felismerését, hogy a környezet és a gazdaság szervesen összekapcsolódik, különösen a tengerhasznosítási ágazatban. Át kell helyeznünk a hangsúlyt a „kék növekedésről”a fenntartható kék gazdaságra.

Ez a közlemény rendszerszemléletet alkalmaz, amely az óceánpolitikát beépíti új európai gazdaságpolitikánkba. Óceánjaink és az általuk támogatott „kék gazdaság” elengedhetetlen az európai zöld megállapodásban meghatározott átalakulás megvalósításához. Kiemelt példaként említhető az óceánok hozzájárulása az energiatermeléshez, a közlekedés környezetbarátabbá tételéhez, valamint a fenntartható élelmiszer-termeléshez. Az egészséges óceánok hozzájárulása elengedhetetlen a fenntartható gazdasághoz. Jobban össze kell kapcsolnunk a zöld és a kék politikákat, mindeközben pedig megközelítésünket az EU határain túlra is ki kell terjesztenünk, hogy vezető szerepet töltsünk be a nemzetközi óceánpolitikai irányítás terén.

Európa kék gazdasága 4,5 millió közvetlen munkahelyet biztosít, ezek közül sokat a kevés alternatívával rendelkező régiókban. Magában foglalja az óceánokkal, tengerekkel és partvidékekkel kapcsolatos valamennyi iparágat és ágazatot, függetlenül attól, hogy azok a tengeri környezetben (például hajózás, halászat, energiatermelés) vagy a szárazföldön (például kikötők, hajógyárak, szárazföldi akvakultúra és algatermelés, tengerparti turizmus) működnek. Gazdaságunk széles, gyorsan változó szegmenséről van szó, amely az elmúlt évtizedben jelentős lépéseket tett a korszerűsödés és a diverzifikálódás érdekében. A hagyományos ágazatok mellett olyan innovatív ágazatok is fejlődnek és növekednek, mint az óceánenergia, a kék biogazdaság, a biotechnológia és a sótalanítás, így új távlatokat biztosítanak és munkahelyeket teremtenek.

–törekedni fog a kibocsátásmentes kikötők létesítésére vonatkozó célkitűzés megvalósítására, amint azt a fenntartható és intelligens mobilitási stratégia is kiemeli, többek között azáltal, hogy együttműködik az európai kikötők fórumának fenntartható kikötőkkel foglalkozó alcsoportjával annak érdekében, hogy az érintett érdekeltekkel megvitassa, illetve másokkal megossza és általában előmozdítsa a kikötői szolgáltatások környezetbarátabbá tételével kapcsolatos bevált gyakorlatokat és alulról építkező kezdeményezéseket,

A kikötők alapvető fontosságúak a régiók és országok összeköttetése és gazdasága szempontjából. Európa ipari környezetének változásaival (például a tengeri megújuló energia terjedésével) a kikötők szerepe is átalakul. A Bizottság úgy véli, hogy az átrakodáson és a logisztikán túlmenően a kikötők jövője a körforgásos gazdaság (a hajókról származó és egyéb kikötői hulladékok összegyűjtése, átrakodása és ártalmatlanítása, valamint a hajók leszerelése), a kommunikáció (tenger alatti kábelek), valamint az ipar szempontjából (ipari klaszterekként) energiaközpontként betöltött kulcsfontosságú szerepük fejlesztésében rejlik (az integrált villamosenergia-, hidrogénalapú és egyéb megújuló és alacsony szén-dioxid-kibocsátású üzemanyagrendszerek esetében). A dekarbonizáció és a szennyezőanyag-mentesség megvalósítását elősegítő további szempont az intelligens digitális megoldások és autonóm rendszerek alkalmazása, mivel ezek optimalizálják a forgalomáramlást és a rakománykezelést a kikötőkben és azok környékén. Ezen új szerepkörök felvállalása javítani fogja a gazdasági szereplők munkakörülményeit és a környékbeli közösségek életkörülményeit. A szakosodott szabadidős kikötőknek és halászkikötőknek is környezetbarátabbá kell tenniük működésüket.

A szennyezőanyag-mentességre vonatkozó cselekvési tervének részeként a Bizottság az uniós vizek tekintetében kialakított, meglévő kibocsátás-ellenőrzési területek sikerére építve arra összpontosítja erőfeszítéseit, hogy új területeket jelöljön ki a Földközi-tengeren (ezáltal a nemzetközi hajózásból származó, légköri SO2-kibocsátás akár 80 %-kal, a NOx-kibocsátás pedig akár 20 %-kal is csökkenthető tíz éven belül), és hasonló munka megkezdésére törekszik a Fekete-tengeren.

Az európai zöld megállapodás valamennyi szállítási mód – többek között a tengeri szállítás – üvegházhatásúgáz-kibocsátásának 90 %-os csökkentésére szólít fel. Tengerhajózási útvonalaink a globális kereskedelmi rendszer kulcsfontosságú elemei. Bár a tengeri szállítás viszonylag kevesebb kibocsátással jár, mint a közúti vagy légi szállítás, a jelentős mennyiségű felhasznált üzemanyag és a fosszilis üzemanyagoktól való függés miatt szén-dioxid- és egyéb szennyezőanyag-kibocsátást okoz. A tengeri szállítás (és a halászati műveletek) dekarbonizációja nemcsak az üvegházhatásúgáz-kibocsátást, hanem a levegő- és vízszennyezést, valamint a víz alatti zajt is csökkenteni fogja, miközben új gazdasági lehetőségeket teremt.

Az uniós jogszabályok értelmében egy előretekintő, ökoszisztéma-alapú gazdálkodási megközelítés alkalmazása csökkenteni fogja a halászat, az ásványkitermelés és az egyéb emberi tevékenységek tengeri ökoszisztémákra – különösen az érzékeny fajokra és tengerfenéki élőhelyekre – kifejtett káros hatásait. A halászat tengeri élőhelyekre kifejtett környezeti hatásainak minimálisra csökkentése érdekében a Bizottság intézkedéseket vezetett be, például a halászeszközökre és szembőségre, a halászati tilalom hatálya alá tartozó területekre és a halászati idényekre vonatkozó előírásokat határozott meg. Jelenleg jelentést készít ezen intézkedések végrehajtásáról, és új cselekvési tervet fog közzétenni azzal a céllal, hogy összeegyeztethetőbbé tegye a halászatot – többek között a fenékhalászatot – a biológiai sokféleséggel kapcsolatos célokkal. Ennek keretében szükség esetén intézkedéseket vezet be a biológiai sokféleségre leginkább káros halászeszközök használatának korlátozására, többek között a tengerfenékkel érintkező halászeszközök használata tekintetében, amely jelenleg a tengerfenékre nézve leginkább káros tevékenység. Az Európai Tengerügyi, Halászati és Akvakultúra-alap támogatni fogja a szelektívebb és kevésbé káros halászati módszerekre való átállást.

A növényekben, a talajban és az üledékben „kék szén-dioxidot” felhalmozó, tengerparti vegetációs rendszerek, például az árapály-mocsarak, a mangrovemocsarak és a tengerifűfélék, jelentősen hozzájárulhatnak az európai zöld megállapodás dekarbonizációs célkitűzéseihez. A kék szénmegkötés védelme a tengerparti biológiai sokféleség megőrzésével is együtt jár. Hasonlóképpen, a mesterséges zátonyok megtervezése, a fontos tengerfenéki élőhelyek (korallzátonyok, makroalga-erdők stb.) helyreállítása, valamint a területek szennyezésmentesítését vagy az eutrofizáció elleni küzdelmet célzó megoldások kidolgozása kulcsfontosságú a biológiai sokféleség helyreállítása és ezáltal a tengerparti és tengeri ökoszisztémák rezilienciája szempontjából. Mindezek a tevékenységek önálló gazdasági ágazat részét képezhetik. Egyértelmű, hogy az összes lehetséges hatást holisztikus módon kell kezelni ahhoz, hogy valóban fenntarthatók legyenek. A kék biotechnológia anyagok, enzimek, étrend-kiegészítők és gyógyszerek előállítására is kínál megoldásokat.

A biológiai sokféleség megőrzése és védelme a tengeri gazdasági tevékenység alapelveinek tekintendő. A tengeri biológiai sokféleség nem csupán a halászathoz, a biotechnológiához és a turizmushoz hasonló gazdasági tevékenységek előfeltétele. A biológiai sokféleség megőrzése és helyreállítása gazdasági lehetőségeket is jelent.

A szennyezés csökkentése mellett kulcsfontosságú lesz a körforgásos modellek és megoldások kidolgozása is. A körforgásos gazdaságra vonatkozó, 2020. évi uniós cselekvési terv ambiciózus menetrendet határoz meg arra vonatkozóan, hogy az anyagok és az erőforrások a lehető leghosszabb ideig a gazdaságban maradjanak, illetve a hulladékkeletkezés minimalizálására vonatkozóan, ezáltal fokozva a körforgásos jelleget. A nagy hajók újrafeldolgozása tekintetében az EU-nak egyedülálló és ambiciózus előírásai vannak a hajók újrafeldolgozásáról szóló rendeletben, amelyet a Bizottság a tervek szerint 2023-ig felülvizsgál hatályának esetleges kiterjesztése és a meglévő rendszer szigorítása érdekében. A leszerelt tengeri olaj- és gázkitermelő platformok környezetkímélő irányítása és optimális kezelése érdekében az EU figyelemmel kíséri az Atlanti-óceán északkeleti körzete tengeri környezetének védelméről szóló egyezmény működését, és mérlegelni fogja a vonatkozó uniós jogszabályok felülvizsgálatát.

Évente mintegy 27 000 tonna makroműanyag kerül az európai tengerekbe (többnyire egyszer használatos műanyagok, elveszített vagy eldobott halászeszközök és hajókról kibocsátott hulladékok). A tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv értelmében hozott széles körű intézkedések nyomán az uniós tagállamok megállapodtak abban, hogy a tengerpartokon 100 méteres partszakaszonként 20 darabnál kevesebb hulladék legyen. Az európai tengerek tisztaságának megőrzésére tett jelentős kötelezettségvállalást az egyszer használatos műanyagokról szóló irányelv támasztja alá, amely az – EU-n belül jelenleg a tengeri hulladék 70 %-át kitevő – egyszer használatos műanyagtermékekre és a halászeszközökre helyezi a hangsúlyt. A tengerfenéki hulladék és a mikroműanyagok vonatkozásában ugyanerre irányuló munka van folyamatban. A Bizottság intézkedéseket tesz a halászeszközök körforgásos tervezésére vonatkozó előírások kidolgozására, amelyek elősegítik az újrafelhasználást és az újrafeldolgozhatóságot, amikor a halászeszközök életciklusuk végére érnek. Az elveszített vagy hátrahagyott halászeszközök okozta károk csökkentésére szolgáló intézkedések megtalálhatók a halászati ellenőrzési rendelet felülvizsgálatára irányuló bizottsági javaslatban. Az új Európai Tengerügyi, Halászati és Akvakultúra-alapról szóló rendelet a továbbiakban is nyújt pénzügyi támogatást a halászoknak a hulladék és az elveszített halászeszközök kiemelésére és összegyűjtésére, valamint a kikötőkben és a kirakodóhelyeken végzett megfelelő feldolgozás finanszírozására, amint azt a kikötői fogadólétesítményekről szóló irányelv előírja. Az EU nagyra értékeli a halászok tengervédőként betöltött szerepét, és ösztönzi, hogy ez a szerep nemzeti és ágazati szinten is fokozottabban előtérbe kerüljön.

–2023-ig jogalkotási javaslatot fog előterjeszteni egy olyan keretre vonatkozóan, amely a fenntartható élelmiszerrendszerre való átállás felgyorsítása és megkönnyítése érdekében a halászati és akvakultúra-termékeket is magában foglalja,

Az algák – amellett, hogy bioalapú termékek és bioüzemanyagok állíthatók elő belőlük – életképes és fenntartható alternatív élelmiszereket és takarmány-alapanyagokat biztosíthatnak. Az algákból készült élelmiszerek enyhíthetik a mezőgazdaság, az akvakultúra és a halászat által okozott környezeti terhelést. A mikroalgákba mint új takarmányforrásba való beruházás segíthet a vadon élő halak takarmányozási célú fogásának visszaszorításában. Bár az eutrofizáció elleni küzdelem elsősorban a szennyezés forrásánál történő szennyezéscsökkentést teszi szükségessé, a tengeri algatermesztés segíthet a túlzott mennyiségű szén-dioxid, nitrogén és foszfor vízből történő eltávolításában. Az algákból készült és tengeri eredetű új élelmiszereknek és takarmányoknak az Európai Unió piacára történő bevezetése kiemelkedő lehetőséget jelent a fenntartható élelmiszer-ágazat fejlesztésére. Bár számos termék már megtalálható a piacon, az algákból készült új élelmiszerek bevezetése az új élelmiszerekről szóló rendelet követelményeinek hatálya alá tartozhat, és előfordulhat, hogy azokat előzetesen engedélyeztetni kell. A Bizottság meg fogja vizsgálni a sejtalapú tengeri eredetű élelmiszerekben mint innovatív és fenntartható alternatívában rejlő lehetőségeket is.

A digitalizáció és a korszerű halászati eszközök (például elektronikus távellenőrzési rendszerek, mobil alkalmazásokat használó fogási jelentések, ökoszisztéma-modellező és mesterséges intelligenciát alkalmazó eszközök) optimalizálhatják a halászati műveleteket, ugyanakkor lehetővé teszik az adatgyűjtést és -elemzést, javítják az ellenőrzést és a nyomon követést, csökkentik az adminisztratív terheket, végül pedig támogatják a tengerek biológiai erőforrásaival való fenntartható gazdálkodást a fizikai jelenlét szükségessége nélkül. Ezek a csúcstechnológiájú rendszerek akár a halászati ágazat standard elemeivé is válhatnak. A halászati ágazat EU-n belüli digitális know-how-jának előmozdítása új munkahely-generációt hozna létre.

Az európai halászatban jelentős lépés történtek az európai halállományok fenntartható szintre történő visszaállítása és a közös halászati politika fenntarthatósági előírásainak betartása felé, különösen az Atlanti-óceán északkeleti térségében. Továbbra is vannak azonban komoly kihívások, többek között a nem szándékos fogások és a visszadobások szelektívebb halászati módszerekkel történő csökkentése. A visszadobások jelentős mennyiségű hulladékot keletkeztetnek, és a tengerek biológiai erőforrásainak fenntartható kiaknázását, valamint a halászat életképességét egyaránt veszélyeztetik. Az uniós halászati ellenőrzési rendelet folyamatban lévő felülvizsgálata, ehhez kapcsolódóan a kirakodási kötelezettség ellenőrzésének hiányáról folytatott vita, valamint az érzékeny fajok halászata és járulékos fogásai teljes körű dokumentálásának szükségessége megerősíti a hagyományos ellenőrzési módszerekről az új digitális rendszerekre való átállás fontosságát.

Az EU lakosságának hozzávetőleg egyharmada a tengerparttól számított 50 km-es körzeten belül él. Több mint 200 millió polgár él tengerparti térségekben vagy Európa számos szigetének valamelyikén. Az IPCC 2018-ban azt közölte, hogy 2100-ig a tengerszint valószínűsíthetően 0,4–0,8 méterrel emelkedik, és ha a globális üvegházhatásúgáz-kibocsátás továbbra is a jelenlegi tendenciát követi, a valószínűsíthető növekedési tartomány akár az 1,1 métert is elérheti. 2100 után a tengerszint – a folyamatos hőfelvétel, valamint a grönlandi és az antarktiszi jég zsugorodása miatt – évszázadokon át tovább emelkedik. Ezen túlmenően az éghajlatváltozás miatt nagyságrendekkel növekszik majd a tengerekből és óceánokból kiinduló szélsőséges időjárási események valószínűsége, amelyek súlyosan károsítják a lakosságot, a gazdasági erőforrásokat és az infrastruktúrákat.

A kék gazdaságban dolgozó munkaerő továbbképzésére és átképzésére 2016 óta támogatást nyújtó „Kék életpályák” program jelenleg bővül, hogy lefedje az európai zöld megállapodásból és az egészségügyi válságból fakadó képzési igényeket. A nemek közötti egyensúly előmozdítása érdekében a Bizottság be fog fektetni a tengerészeti ágazatban dolgozó nőkre vonatkozó adatgyűjtésbe, -összesítésbe és -elemzésbe.

A kék gazdaság munkaerőpiacán az átállás már most is betöltetlen álláshelyekhez vezet: a tengeri megújuló energiára szakosodott vállalatok akár 30 %-a például azt kifogásolja, hogy a munkavállalók nem rendelkeznek azokkal a készségekkel, amelyekre szükségük van, illetve hiány tapasztalható a meglévő készségek (pl. technikusok) terén. Csak a tengeri szélenergia-ágazatban 2030-ra megháromszorozódhat a munkahelyek száma.

A munkaerőpiac világjárvány miatti általános lassulása ellenére a kettős átállás rengeteg foglalkoztatási lehetőséget biztosít. E lehetőségek megvalósításához kiemelten fontos, hogy a technológia élvonalában dolgozó vállalatok képzett munkaerőre támaszkodhassanak. Javítanunk kell a kék gazdaságon belüli életpályák közvélemény általi megítélését is.

A kohéziós politikai alapok továbbra is támogatni fogják azokat a projekteket, amelyek zöld és nettó nulla szén-dioxid-kibocsátású megoldásokkal segítik az átállást a tengeri közlekedésben, dekarbonizálják a kikötői infrastruktúrákat és elterjesztik a megújuló energiaforrások használatát, továbbá az említett alapok elő fogják mozdítani a körforgásos gazdaság területén tevékenykedő vállalkozásokat és az éghajlatváltozáshoz való helyi alkalmazkodásra irányuló intézkedéseket. Emellett a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz támogatni fogja a tagállamokat a modern, erőforrás-hatékony, versenyképes és reziliens gazdaságra való átállásuk során. A vonatkozó nemzeti tervek várhatóan támogatni fogják a kék technológiákra és kapacitásokra irányuló reformokat és beruházásokat, a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz pedig nem fog olyan intézkedéseket tartalmazni, amelyek jelentős mértékben károsítják a környezetet vagy veszélyeztetik a tengeri erőforrások fenntartható hasznosítását.

Az európai zöld megállapodás célkitűzéseinek teljesítése jelentős beruházásokat igényel. 2030-ra a kék gazdaságon belüli beruházások egyharmada továbbra is fenntarthatatlan lehet. Alapvető fontosságú, hogy a fentiekben (2. fejezet) ismertetett fenntarthatósági kérdések valamennyi beruházási döntésbe beépüljenek, függetlenül azok forrásától.

Az európai polgárok – és különösen a fiatalok – nagy jelentőséget tulajdonítanak a tengerek és óceánok egészségének, és támogatják a tengerek és óceánok fenntartható megközelítését. A közvéleménynek az óceánokba kerülő műanyaghulladékkal kapcsolatos aggodalma ezt tanúsítja, bár továbbra is alapvető fontosságú a közvélemény körében annak fokozottabb tudatosítása, hogy a tengerek és óceánok fontos szerepet töltenek be a bolygón kialakult élet szempontjából. A korszerű mobil alkalmazások lehetővé teszik a polgárok számára a megfigyelt környezeti károk visszakövetését, nyomon követését, illetve jelentését. A tervezett óceánpolitikai küldetés egyik feladata, hogy új módszereket alkalmazzon az uniós polgárok bevonására és felhatalmazására. Ez hozzájárul a jövőbeli vállalkozások környezeti integritásának biztosításához, és közvetlenül támogatni fogja az európai zöld megállapodást.

A fenntartható kék gazdaságra vonatkozó szakpolitika ösztönözni és javítani is fogja a polgári szerepvállalást.

–a nemzeti tengeri területrendezési tervek 2021. márciusi elfogadását követően 2022-ben jelentést fog tenni a tengeri területrendezésről szóló uniós irányelv végrehajtásáról, valamint javaslatokat fog kidolgozni arra vonatkozóan, hogy a Bizottság hogyan segítheti elő a határokon átnyúló együttműködést, és hogyan ösztönözheti a tagállamokat arra, hogy nemzeti területrendezési terveikbe építsék be a tengeri megújuló energia fejlesztésére vonatkozó célkitűzéseket,

–2022-ben az Európai Tengerügyi, Halászati és Akvakultúra-alap keretében új pályázati felhívást tesz közzé a kék gazdasághoz kapcsolódó karrierlehetőségekre vonatkozóan, valamint egy külön pályázati felhívást is meghirdet a nők munkaerőpiaci képviseletének fokozása, illetve a nők által a kék gazdaság hivatalos irányításában betöltött szerep ismertségének növelése érdekében,

A Bizottság 2021-ben ambiciózus cselekvési tervet terjesztett elő a szociális jogok európai pillérének és 20 alapelvének az EU egész területén történő végrehajtására. Az Európai Tengerügyi, Halászati és Akvakultúra-alap kifejezetten támogatja a halászok képzését és továbbképzését, valamint az emberekbe, a továbbképzésbe és a szociális párbeszédbe való befektetésre irányuló egyéb kezdeményezéseket. Több más uniós alap (például az Európai Szociális Alap+ és a technikai támogatási eszköz) szintén befektet az emberekbe, a munkahelyekbe és a készségekbe. Az EU elkötelezett amellett, hogy javítsa a tengeri munkahelyi egészségvédelmet és biztonságot azáltal, hogy a kék álláshelyeket betöltő munkavállalók képzésével, valamint a tengerészek és a halászok munkakörülményeinek javításával is foglalkozik.

Az Európai Unió fenntartható kék gazdaságának előmozdítása nem állhat meg határainknál. A kék gazdaság számos értéklánca globális, és ki van téve a globális versenynek, és az uniós gazdasági szereplők világszerte folytatnak üzleti tevékenységet. Ezért nemcsak az a felelősségünk, hogy megvédjük az EU piacát a fenntarthatatlan termékektől és gyakorlatoktól, hanem az is, hogy a globális piacon egyenlő versenyfeltételeket teremtsünk az uniós vállalkozások számára, valamint előmozdítsuk az EU szakértelmét, a környezetvédelmi fellépést és a jogállamiságot.

–folytatni kívánja a szomszédos és a bővítési országokkal fenntartott különleges kapcsolatra irányuló befektetést annak érdekében, hogy az EU-val fenntartott kapcsolatokat javító, kék gazdasági ellátási láncokat alakítson ki (a kereskedelempolitika felülvizsgálatáról szóló közleménnyel összhangban). A Szomszédsági, Fejlesztési és Nemzetközi Együttműködési Eszköz, az Előcsatlakozási Támogatási Eszköz és más uniós alapok továbbra is támogatni fogják az együttműködési kezdeményezéseket, nevezetesen az Unió a Mediterrán Térségért fenntartható kék gazdaságról szóló, második miniszteri nyilatkozata, a déli szomszédsággal megújított partnerség és a Nyugat-Balkánra vonatkozó gazdaságélénkítési és beruházási terv megvalósítása érdekében.

–2017. évi közleményével összhangban továbbra is támogatni kívánja a legkülső régiókat abban, hogy megragadják a nagy kiterjedésű kizárólagos gazdasági övezeteik kínálta lehetőségeket, megvédjék rendkívül sokszínű ökoszisztémáikat, kidolgozzák a kék gazdaságra vonatkozó saját stratégiáikat, valamint kicseréljék a bevált gyakorlatokat az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással kapcsolatos közös kihívásaik kezelése érdekében,

Az uniós turisztikai szálláshelyek több mint fele tengerparti területeken található, és az európaiak a vendégéjszakák 30 %-át tengerparti üdülőkben töltik. A kék gazdaság egyik pillérét jelentő és sok egyéb ágazatához szervesen kapcsolódó tengeri és tengerparti turizmust a világjárvány súlyosan érintette. A korlátozó intézkedések következtében munkahelyek szűntek meg és veszélybe került az emberek megélhetése, valamint jelentősen csökkent az ágazat azon képessége, hogy reziliensebb és fenntarthatóbb szolgáltatások és ellátási láncok fejlesztésébe ruházzon be. Beruházásokra van szükség a társadalmi reziliencia megteremtése, valamint a tengerparti közösségek számára a munkahelyteremtés és a gazdasági lehetőségek ösztönzése érdekében. Ebben az összefüggésben a Bizottság olyan keretet határozott meg, amely lehetővé teszi a biztonságos turizmus újraindítását, valamint előkészíti a terepet egy rugalmasabb és fenntarthatóbb ágazat számára.

A tengerparti térségek és a szigetek kulcsszerepet töltenek be a kék gazdaságban. Mivel gyakran ugyanahhoz a tengermedencéhez tartoznak, egyértelmű hozzáadott érték rejlik a közös kihívások kezelésében és a közös javak regionális együttműködés keretében történő védelmében. Az EU továbbra is támogatni fogja az együttműködést, egyedi stratégiákat fog kidolgozni minden egyes európai tengermedencére vonatkozóan, és ugyanezt az együttműködésen alapuló megközelítést ki fogja terjeszteni azokra a szomszédos országokra, amelyek ugyanahhoz a tengermedencéhez tartoznak, és ugyanazokkal az élő tengeri erőforrásokkal, illetve geológiai-gazdasági jellemzőkkel rendelkeznek, mint az EU.

A 2016-ban elfogadott nemzetközi óceánpolitikai irányítási menetrenddel és az ENSZ Tengerjogi Egyezménye által létrehozott jogi kerettel összhangban a Bizottság továbbra is megteremti nemzetközi szinten a fenntartható kék gazdaság feltételeit. Az uniós partnerségeken és megállapodásokon belüli fenntartható tengerfejlesztés, valamint a regionális halászati gazdálkodási szervezeteken belüli fenntartható halászat előmozdítása révén továbbra is törekedni fog arra, hogy tudományos alapokon folyjon az óceánok természeti erőforrásaival való gazdálkodás, többek között a halászat. A Bizottság az uniós szabályozások értelmében folytatja az illegális halászat elleni küzdelmet, valamint a tengeri eredetű élelmiszerekkel kapcsolatos csalások elleni küzdelmet. Fenntartható halászati partnerségi megállapodásai révén továbbra is javítja a halászati irányítást a partnerországokban, és elő fogja segíteni a helyi gazdaságok fejlesztését.

A nemzetközi tárgyalások során az EU-nak ki kell állnia azért, hogy a nemzetközi tengerfenéki területeken addig ne valósuljon meg ásványkitermelés, amíg nem irányult kellő mértékű kutatás a mélytengeri bányászat tengeri környezetre, biológiai sokféleségre és emberi tevékenységekre kifejtett hatására, nem történt meg a kockázatok értelmezése, illetve olyan technológiák és üzemeltetési eljárások kifejlesztése, amelyekről bizonyítható, hogy nem okoznak jelentős kárt a környezetben.

A Bizottság:

–a biológiai sokféleségről szóló ENSZ-egyezmény részes feleinek 15. konferenciáján ki fog állni a 2020 utáni időszakra vonatkozó, ambiciózus globális biodiverzitási keret mellett, amely megvédi és helyreállítja a tengeri ökoszisztémákat és élőhelyeket, és amely globális megállapodást tartalmaz arra vonatkozóan, hogy a világ tengeri területeinek legalább 30 %-a védelemben részesüljön,

–a nyílt tengeri erőforrások megőrzésének és fenntartható hasznosításának előmozdítása érdekében az ENSZ Tengerjogi Egyezménye részes feleinek negyedik kormányközi konferenciáján támogatni fogja a nemzeti joghatóságon kívül eső területek tengeri biológiai sokféleségéről szóló ambiciózus, jogilag kötelező erejű megállapodás megkötését,

–irányítani fogja a műanyagokról szóló globális megállapodás elérésére irányuló törekvéseket, valamint elő fogja mozdítani a műanyagokra vonatkozó körforgásos gazdasági megközelítés alkalmazását, amely globális szinten megteremtené a műanyagszennyezésre adott határozottabb és összehangoltabb válaszlépés alapjait,

–folytatja az arra irányuló erőfeszítéseket, hogy – a 14.6. fenntartható fejlesztési cél teljesítése érdekében – sikeresen lezáruljanak azok a Kereskedelmi Világszervezet keretében folytatott többoldalú tárgyalások, amelyek tárgya a halászati támogatások túlzott kapacitáshoz és túlhalászáshoz hozzájáruló formáinak betiltása, valamint a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászathoz hozzájáruló támogatások felszámolása,

–az Antarktisz Tengeri Élővilágának Védelmével Foglalkozó Bizottságban minden diplomáciai erejét és kapcsolatát beveti annak érdekében, hogy megegyezés szülessen három hatalmas, védett tengeri terület kijelöléséről a Déli-óceánon (kelet-antarktiszi tenger, a Weddell-tenger és az Antarktiszi-félszigetet övező vizek),

–támogatni fogja a nem uniós országokat a fenntartható, inkluzív és méltányos kék gazdaságuk előmozdításában és diverzifikálásában. A rendelkezésre álló számos finanszírozási forrásból pénzügyi támogatást fog biztosítani ahhoz, hogy a fenntartható kék gazdaságra vonatkozó megközelítés beépüljön az óceánpolitikai irányítással kapcsolatos világszintű együttműködésbe. A Bizottság az EU–Afrika kék munkacsoport létrehozását is mérlegelni fogja,

–az ökoszisztéma-helyreállítás ENSZ-évtizedéhez és az ENSZ fenntartható fejlődéssel összefüggő óceánkutatási évtizedéhez (2021–2030) hasonló többoldalú kezdeményezéseket fog támogatni, különösen az óceánmegfigyelési, az óceánmodellezési és az adatmegosztási infrastruktúra vonatkozásában,

–az UNESCO kormányközi oceanográfiai bizottságával folytatott együttműködés keretében nemzetközi szinten elő fogja mozdítani a tengeri területrendezést,

–a nemzetközi óceánpolitikai irányítási fórum közelmúltban folytatott konzultációinak és ajánlásainak fényében aktualizálni fogja nemzetközi óceánpolitikai irányítási menetrendjét. A menetrendnek biztosítania kell, hogy a kék gazdaság védje és ne károsítsa a tengeri ökoszisztémát, elő kell mozdítania az átlátható és inkluzív döntéshozatalt, valamint javítania kell a társadalmi fenntarthatósági normákat.

5.Következtetés

Ez a közlemény a Bizottság erre az évtizedre vonatkozó tengerpolitikai javaslatait terjeszti elő azzal a céllal, hogy az óceángazdaságban megvalósuljon az európai zöld megállapodásban előirányzott átállás. A hamarosan megjelenő „Óceánok, tengerek és vizek” küldetés ennek a menetrendnek a kiegészítése lesz. A Bizottság az előterjesztett menetrend és intézkedések végrehajtása érdekében együtt fog működni az Európai Parlamenttel, a Tanáccsal és adott esetben más uniós intézményekkel. A Bizottság a tengerpolitikai kérdésekben érdekelt felek mindegyikét meg fogja szólítani, hogy velük együttműködésben igazságos és méltányos módon alakítsa ki a fenntartható kék gazdaságot.