[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 28.4.2006

COM(2006) 179 végleges

Tervezet

INTÉZMÉNYKÖZI MEGÁLLAPODÁS

az Európai Atomenergia-közösség és annak tagállamai által szerződő félként aláírt nemzetközi egyezmények keretében történő intézményközi együttműködésről

(előterjesztő: a Bizottság) {SEC(2006) 519}

INDOKOLÁS

1. CÉLKITűZÉS

Ennek a javaslatnak az a célja, hogy általános elveket állapítson meg, amelyek összehangolják az intézményközi együttműködést a Tanácsban képviselt tagállamok és az Európai Atomenergia-közösség (a továbbiakban: a Közösség) képviseletében fellépő Bizottság között, amikor olyan nemzetközi eseményen vesznek részt, amelynek a tárgya részben a Közösségnek az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés szerinti hatáskörébe tartozik, részben pedig a tagállamokéba.

A Bizottság és a Tanácsban képviselt tagállamok között azért van szükség együttműködésre, hogy amikor egy ilyen eseményen a Bizottság és a tagállamok is részt vesznek, a Szerződés és a Közösség szellemiségével teljes összhangban láthassa el mindegyik a maga feladatait.

Legutóbb a nukleáris biztonságról szóló egyezmény felülvizsgálatára irányuló üléseken és a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló nemzetközi egyezmény javasolt módosításainak megvitatására és elfogadására irányuló konferencián kapott hangsúlyt, hogy szükséges néhány elvet meghatározni az Euratom és tagállamainak közös részvételét illetően.

2. AZ EURATOM KÜLSő HATÁSKÖRE

Az Euratom-Szerződés 1. cikke szerint az 1957-ben létrehozott Európai Atomenergia-közösség fő feladata, „hogy az atomenergia-ipar gyors létrehozásához és növekedéséhez szükséges feltételek megteremtésével hozzájáruljon a tagállamokban az életszínvonal emeléséhez és a többi országhoz fűződő kapcsolatok fejlesztéséhez”. E feladata teljesítéséhez a Közösség az alábbi fő területekre kiterjedő önálló jogokat kapott, amelyekről a tagállamok az ő javára lemondtak az Euratom-Szerződés aláírásával: kutatás, egészségvédelem és biztonság (a munkavállalók és a lakosság védelme az ionizáló sugárzásból eredő kockázatokkal szemben), nyersanyagellátás, nukleáris biztosítékok.

A Közösség az Euratom-Szerződés 2. cikkének h) pontja szerint kiépíthet kapcsolatokat harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel, hogy előmozdítsa az atomenergia békés felhasználását. Ebből a célból a Közösség saját jog- és hatáskörének keretén belül harmadik állammal, nemzetközi szervezettel vagy harmadik állam állampolgárával kötött megállapodások vagy szerződések révén kötelezettségeket vállalhat (az Euratom-Szerződés 101. cikke).

A Közösség külső hatáskörét a joggyakorlat is megerősítette. Az Európai Közösségek Bírósága 1978-ban, a Közösségnek a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló egyezményhez való tervezett csatlakozásával összefüggésben megvizsgálta a Közösség külső hatásköreit[1]. A Bíróság a külső hatáskörökkel kapcsolatos ítélkezési gyakorlatra hivatkozva megjegyezte, hogy a Közösség, azzal hogy közös belső szabályokat alakít ki, adott esetben az ezeket érintő külső tárgyalások feletti joghatóságot is megszerzi[2]. A Bíróság azt is kimondta, hogy ha a Közösség belső hatáskörrel rendelkezik egy adott cél eléréséhez, e tárgyban hallgatólagosan kizárólagos külső hatáskörrel is rendelkezik, mindaddig amíg az említett cél eléréséhez külső hatáskör gyakorlására van szükség[3]. Ezenkívül a Bíróság ítélete szerint, ha egy nemzetközi kötelezettségnek a Közösség és annak tagállamai általi teljesítéséről van szó, az egyezmény a Közösségre nézve csak úgy érvényesülhet, ha a tárgyalások, a megállapodás létrejötte és a belőle származó kötelezettségek teljesítése során a Közösség intézményei és a tagállamok mindvégig szorosan együttműködnek.

1994-ben a Bíróság kitartott 1/94 számú véleménye[4] mellett, amely szerint „ha valamely egyezmény vagy szerződés tárgya részben a Közösség, részben pedig a tagállamok hatáskörébe tartozik, indokolt gondoskodni arról, hogy a Tanácsban és a Bizottságban képviselt tagállamok szorosan együttműködjenek mind a tárgyalás és a megkötés folyamatában, mind az ily módon vállalt kötelezettségek teljesítésekor”.

A Közösségnek a nukleáris biztonságról szóló egyezményhez való csatlakozásával összefüggésben ezt megerősítette Jacobs főtanácsnok közelmúltbeli, a Bíróság 2002. december 10-i ítéletét megalapozó véleménye, amely szerint „a Szerződés 101. cikkének (1) bekezdése alapján a Közösség nemzetközi szerződéseket köthet »hatáskörének keretein belül«. Ezért az Euratom külső hatásköre ugyanarra terjed ki, mint a belső, más szavakkal minden olyan tárgykörben joga van nemzetközi szerződéseket kötni, amelyben jogosult belső eljárásra.”[5].

3. AZ EURATOM NEMZETKÖZI KAPCSOLATOKBÓL EREDő KÖTELEZETTSÉGEI

3.1. Bevezetés

Az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés alá tartozó tárgykörökben a Közösség jelenleg öt nemzetközi egyezménynek szerződő fele: a nukleáris biztonságról szóló egyezménynek, a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló közös egyezménynek, a nukleáris balesetekről adandó gyors értesítésről szóló egyezménynek, a nukleáris baleset vagy radiológiai veszélyhelyzet esetén történő segítségnyújtásról szóló egyezménynek és a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló egyezménynek.

Ezen egyezmények szerint a regionális integrációs szervezetek csak hatáskörük mértékében tekintendők szerződő feleknek. A regionális integrációs szervezeteknek csatlakozási okiratuk letétbe helyezésekor közölniük kell, hogy hatáskörük mire terjed ki az egyezmény alá tartozó tárgykörökben. Így ezen egyezményekhez csatlakozva a Közösség is benyújtotta nyilatkozatait (ezeket a bizottság belső munkadokumentuma felsorolja).

3.2. Általános elvek

Az Euratom-Szerződés aláírásával a tagállamok a Közösségre ruházták atomenergiával kapcsolatos hatásköreik egy részét Ezért nemzetközi konferenciákon a Közösség – ha hatásköre kizárólagos, akkor egymaga, ha pedig megosztott, akkor a tagállamokkal együtt – megteheti, hogy harmadik országokkal szemben olyan kötelezettségeket vállal és teljesít, amelyek a Közösség hatásköreit érintő következményekkel járhatnak.

Ha tehát a Közösség és a tagállamok ezen a – részben közösségi, részben tagállami hatáskörbe tartozó – területen teljesítenek nemzetközi kötelezettségeket, az alábbi elvek szerint kell eljárniuk:

- az együttműködés elve : a tagállamok és a közösségi intézmények szoros együttműködésben törekednek a lehető legjobb eredmény elérésére.

- az összehangolás elve : a tagállamok és a közösségi intézmények összehangolják álláspontjukat, így mindig közös álláspont mellett állnak ki.

- a szolidaritás elve : Ez az elv az Euratom-Szerződés 192. cikkében szerepel: ”A tagállamok az e szerződésből, illetve a Közösség intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében megteszik a megfelelő általános vagy különös intézkedéseket. A tagállamok elősegítik a Közösség feladatainak teljesítését. A tagállamok tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely veszélyeztetheti e szerződés célkitűzéseinek megvalósítását.”

- az egység elve : a tagállamok elősegítik, hogy feladatához híven a Közösség harmadik felekkel szemben egységesen képviseltesse magát.

- a hozzáadott érték elve : A Közösséghez való tartozásukat a tagállamok hozzáadott értéknek tekintik, amely nem akadályt jelent számukra, hanem a nemzetközi konferenciákon való határozottabb fellépést teszi lehetővé.

3.3. A Közösség részvétele az értékelő üléseken

A két NAÜ-egyezmény – a nukleáris biztonságról szóló egyezmény és a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló egyezmény – a szerződő feleknek kötelezővé tette, hogy rendszeres, háromévenkénti értékelő üléseket tartsanak. Az értékelő ülések célja, hogy azokon megvizsgálják az egyezményekben foglalt kötelezettségek teljesítése érdekében tett intézkedésekről készült, a szerződő felek által beterjesztett jelentéseket.

A Bizottság – amely az ilyen értékelő üléseken a Közösséget képviseli – jelentést tesz az egyezményekből eredő kötelezettségek teljesítésére irányuló, az Euratom nevében tett olyan intézkedésekről, amelyek az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés szerint az ő hatáskörébe tartoznak, ezenkívül pedig – a tagállamokkal együtt, saját hatáskörének mértékéig – részt vesz az értékelő üléseken.

A Bizottságnak még a jelentés véglegesítését megelőzően, jó idővel az értékelő ülés előtt fel kell vennie a kapcsolatot a Tanáccsal, hogy lehetőség legyen a tagállamokkal való vitára a jelentés egyes részeinek tisztázása végett. Ilyen vitákhoz a Tanács a megfelelő fórum. A Közösség nevében előterjesztett jelentések a fent vázolt elvek alapján közösségi dokumentumnak tekintendők, ebből adódóan nemzetközi fórumokon nem képezhetik vita tárgyát.

Azokon a fórumokon a szerződő felek által előterjesztett jelentéseket úgynevezett „országcsoportokban” vitatják meg és értékelik, ami mostanáig a szakértői értékelés elve szerint történt. Elvben csak az adott országcsoportban képviselt küldöttségekhez tartozó képviselők vehetnek részt ezeken a vitákon. A Bizottság képviselői az Euratom nevében készült jelentésről számolnak be. Az egyes tagállamok nem részei az Euratom-küldöttségnek. A javasolt megállapodás szerint azonban tagállamok is jelen lehetnek az Euratom-küldöttségben, ha úgy kívánják, ezáltal biztosítva a Közösség harmadik felekkel szembeni egységes képviseletét.

3.4. A Közösség részvétele a felülvizsgáló és módosító konferenciákon

Az összes említett egyezmény rendelkezik saját felülvizsgálatának vagy módosításának mechanizmusáról.. A Közösség – az egyezmények szerződő feleként – részt vesz ezeken a konferenciákon, hogy biztosítsa az egyezményekből eredő kötelezettségek összeegyeztethetőségét az Euratom-Szerződés és a másodlagos jogszabályok rendelkezéseivel.

Ha a felülvizsgálat vagy a módosítás tárgya részben a Közösségnek az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés szerinti hatáskörébe, részben pedig a tagállamok hatáskörébe tartozik, szükség van a Közösség részvételének összehangolására.

Ezért a konferencia előtt a Közösségnek a Tanácsban le kell folytatnia a szükséges konzultációkat a tagállamokkal, hogy közös álláspontot alakítson ki, amelyet azután a Közösség nevében támogatni fognak.

Ezenkívül a Közösség vagy bármely tagállam kérésére helyszíni konzultációt kell tartani a Bizottság, a tagállamok és a Tanács bevonásával, ahányszor csak szükséges ahhoz, hogy kialakuljon a közös álláspont, amely mellett a Közösség nevében állást fognak foglalni a konferencián.

4. KÖVETKEZTETÉS

Ennek a javaslatnak az a célja, hogy általános elveket állapítson meg, amelyek összehangolják az intézményközi együttműködést a Tanácsban képviselt tagállamok és az Európai Atomenergia-közösség (a továbbiakban: a Közösség) képviseletében fellépő Bizottság között, amikor olyan nemzetközi eseményen vesznek részt, amelynek a tárgya részben a Közösségnek az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés szerinti hatáskörébe tartozik, részben pedig a tagállamokéba.

Tervezet

INTÉZMÉNYKÖZI MEGÁLLAPODÁS

az Európai Atomenergia-közösség és annak tagállamai által szerződő félként aláírt nemzetközi egyezmények keretében történő intézményközi együttműködésről

AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 192. cikkére,

Mivel:

(1) Ha valamely egyezmény vagy megállapodás tárgya részben közösségi, részben pedig tagállami hatáskörbe tartozik, indokolt gondoskodni arról, hogy a Tanácsban és a Bizottságban képviselt tagállamok szorosan együttműködjenek a tárgyalás és a megkötés folyamata során, de a vállalt kötelezettségek teljesítésekor is. Az együttműködési kötelezettség abból a követelményből ered, hogy a Közösség nemzetközi képviseletének egységesnek kell lennie. A Bizottságnak és a tagállamoknak indokolt minden szükséges lépést megtenniük, hogy a lehető legjobb legyen e téren az együttműködés.

(2) Az Európai Atomenergia-közösség jelenleg öt nemzetközi egyezménynek szerződő fele, nevezetesen a nukleáris biztonságról szóló egyezménynek[6], a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló közös egyezménynek[7], a nukleáris balesetekről adandó gyors értesítésről szóló egyezménynek[8], a nukleáris baleset vagy radiológiai veszélyhelyzet esetén történő segítségnyújtásról szóló egyezménynek[9] és a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló egyezménynek[10].

(3) A nemzetközi fórumokon való részvételnek egyértelmű és egyezményes elveken célszerű alapulnia.

(4) A nukleáris biztonságról szóló egyezmény és a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló egyezmény a szerződő feleknek kötelezővé tette, hogy rendszeres értékelő üléseken vizsgálják meg az egyezményekben foglalt kötelezettségek teljesítése érdekében tett intézkedésekről készült, a szerződő felek által beterjesztett jelentéseket. A Bizottság által az Euratom nevében készítendő és beterjesztendő jelentésekről indokolt a Tanáccsal megfelelően konzultálni.

(5) Amikor a Bizottság az Európai Atomenergia-közösséget mint az egyezmények szerződő felét képviseli, hatáskörének mértékéig a többi tagállammal együtt részt vesz a felülvizsgáló és módosító konferenciákon. Annak biztosítása végett, hogy a Közösség egységesen képviseltessék harmadik felekkel szemben, indokolt minden szükséges konzultációt lefolytatni annak érdekében, hogy olyan közös álláspont alakuljon ki, amelynek révén biztosítható a Bizottság és a tagállamok összehangolt részvétele.

A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:

1. Cél

Ennek a megállapodásnak az a célja, hogy általános elveket állapítson meg, amelyek összehangolják a tagállamok és – amikor az Európai Atomenergia-közösséget képviseli – a Bizottság részvételét azon nemzetközi eseményeken, amelyeknek a tárgya részben az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés szerinti közösségi hatáskörbe tartozik, részben pedig tagállami hatáskörbe.

2. Általános elvek

A tagállamok, amikor ilyen nemzetközi eseményen vesznek részt, a Bizottsággal és a Tanáccsal szoros együttműködésben járnak el, az alábbi általános elveket követve:

1. Együttműködés: a tagállamok és a közösségi intézmények közös munkával törekednek a lehető legjobb eredmény elérésére.

2. Összehangolás: a tagállamok és a közösségi intézmények összehangolják álláspontjukat, hogy közös álláspont mellett állhassanak ki.

3. Összetartás: a tagállamok minden intézkedést megtesznek, amely alkalmas a Közösség nemzetközi kötelezettségeinek teljesítésére, és tartózkodnak minden olyan intézkedéstől, amely veszélybe sodorhatja azok teljesülését.

4. Egység: a tagállamok előmozdítják a Közösség harmadik felekkel szembeni fellépését, gondoskodván róla, hogy képviselete egységes legyen.

5. Hozzáadott érték: a Közösséghez való tartozásukat a tagállamok hozzáadott értéknek tekintik, amely kedvezőbb, nem pedig hátrányosabb helyzetbe hozza őket a nemzetközi konferenciákon.

3. Részvétel az értékelő üléseken

1. A Bizottság jóval az értékelő ülés előtt felveszi a kapcsolatot a Tanáccsal, még azt megelőzően, hogy véglegesítené az egyezményekből eredő kötelezettségek teljesítése érdekében tett intézkedésekről készülő jelentését.

2. A tagállamok és a Bizottság a közösségi jelentéseket kizárólag a Tanácson belül vitatják meg. El kell kerülni, hogy a vitákra más fórumokon kerüljön sor.

3. A tagállamok maguk jelölhetik ki, hogy az értékelő üléseken ki képviseli őket a Bizottság küldöttségének körében. E képviselőknek azonban másoknak kell lenniük, mint a nemzeti küldöttségek tagjai.

4. Részvétel a felülvizsgáló és módosító konferenciákon

1. A felülvizsgáló vagy módosító konferencia előtt a Bizottság és a tagállamok konzultációkat folytatnak a Tanács körében, közös álláspont kialakítása végett.

2. A konferencia alatt a Bizottság és a Tanács a helyszínen előkészítő üléseket szervez valamennyi jelenlévő tagállam bevonásával. Ezeket az üléseket mindig össze kell hívni, ha szükségessé válik, vagy ha valamelyik tagállam vagy a Bizottság kéri, annak érdekében, hogy olyan közös álláspont alakuljon ki, amely a plenáris ülésen a Közösség nevében előterjeszthető.

3. A konferencia során a közös álláspontot a Bizottság terjeszti elő a Közösség nevében, ha annak tárgya kizárólag közösségi hatáskörbe tartozik, a Tanács, ha az álláspont nemzeti hatáskört érint, illetőleg a kettő közösen, ha az álláspont tárgyára mindkettőnek a hatásköre kiterjed. A Bizottság és a tagállamok szót emelhetnek a közös álláspont mellett.

4. A tagállamok a megállapodás szerinti közös álláspontnak megfelelően szavaznak.

5. Közzététel

Ezt a megállapodást kihirdetik az Európai Unió Hivatalos Lapjában .

Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.

a Bizottság részéről a Tanács részéről

az elnök az elnök

[1] A Bíróság 1978. november 14-i ítélete, 1/78. sz. ítélet.

[2] Az 1971. március 31-i 22/70 sz. Bizottság kontra Tanács ítélet, EBHT 1971., 263. o. („AETR-ügy”)

[3] Az 1977. április 26-i 1/76. sz. vélemény, Egyezménytervezet a belföldi vízi utakon közlekedő hajók leszerelési alapjának létrehozásáról, EBHT 1977., 741. o.

[4] 1994. november 15-i 1/94 sz. vélemény

[5] Jacobs főtanácsnok 2001. december 13-án adott véleménye, C-29/99.sz. ügy. Európai Bírósági Határozatok Tára 2002., I-11221. o.

[6] HL L 318., 1999.12.11, 20. o.

[7] HL L 185., 2005.7.16, 33–34. o.

[8] HL L […]., [...], […]. o

[9] HL L […]., [...], […]. o

[10] HL L 149., 1980.6.17, 41. o.