EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2022.5.23. COM(2022) 228 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK az európai felügyeleti hatóságok működéséről





1.BEVEZETÉS A három európai felügyeleti hatóság – az Európai Bankhatóság (a továbbiakban: EBH), az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság (a továbbiakban: EIOPA) és az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (a továbbiakban: ESMA) – a 2008-ban kibontakozó globális pénzügyi válságra válaszul, 2011-ben jött létre. Létrehozásuk célja a pénzügyi válság által feltárt felügyeleti hiányosságok kezelésének elősegítése, és az uniós pénzügyi piacokba vetett teljes bizalom helyreállítása volt. Ezeken a területeken az európai felügyeleti hatóságok – több mint 10 évvel a létrehozásuk után – nagyon meggyőző eredményeket értek el. A tőke és a pénzügyi szolgáltatások egységes piacának formálásában kulcsfontosságú szerepet játszanak azáltal, hogy elősegítik az e területre vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtását, és összehangolják a nemzeti felügyeleti szervek munkáját. A helyreállítási és szanálási keretekkel összefüggésben is sikeresen vállaltak új feladatokat. A közelmúltbeli Covid19-válság bebizonyította, hogy a Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszere jól működik, és az európai felügyeleti hatóságok munkája ebben fontos szerepet játszott. Fontos az európai felügyeleti hatóságok szerepe a jelenlegi geopolitikai helyzetben is – amikor Oroszország háborút indított Ukrajna ellen – többek között a szankciók uniós pénzügyi piaci szereplők általi végrehajtásában. Emellett az európai felügyeleti hatóságok figyelemmel kísérik az uniós pénzügyi intézményekre gyakorolt hatást, és szorosan figyelemmel kísérik a pénzügyi piacok fejleményeit, különös tekintettel az energiapiacokra, az élelmiszer-árupiacokra és az árualapú származtatott termékek piacaira. Az elmúlt évtizedben az európai felügyeleti hatóságok tevékenysége a pénzügyi szolgáltatások egységes szabálykönyvének kialakítására és a felügyeleti konvergencia előmozdítására összpontosított. E területeken kiváló eredményeket sikerült elérni, de a valódi tőkepiaci unió előmozdítása érdekében továbbra is folyamatos és megfelelően célzott erőfeszítésekre van szükség. Mivel az uniós pénzügyi rendszer több központból áll, nagyobb szükség van az egységes szabálykönyv javítására és a felügyeleti konvergencia fokozására. Ezzel összefüggésben a Bizottság 2020. szeptember 24-én közzétette a tőkepiaci unióra vonatkozó cselekvési tervét. Ebben a cselekvési tervben a Bizottság kötelezettséget vállalt arra, hogy: i. értékeli az uniós szabályok további harmonizációjának szükségességét, ezáltal az egységes szabálykönyv javítására törekszik, és ii. felméri a felügyeleti konvergencia terén eddig elért eredményeket. Emellett az európai felügyeleti hatóságokról szóló három rendelet 81. cikke értelmében a Bizottságnak felül kell vizsgálnia e rendeleteket. A felülvizsgálat alapján általános jelentést kell közzétenni azokról a tapasztalatokról, amelyeket az európai felügyeleti hatóságok működése és a rájuk vonatkozó rendeletekben meghatározott eljárások alapján szereztek. A három európai felügyeleti hatóság teljesítményének felülvizsgálatára vonatkozó általános követelmény mellett az ESMA-ról és az EBH-ról szóló rendeletek külön felülvizsgálati rendelkezéseket is tartalmaznak. Az európai felügyeleti hatóságokról szóló rendeletek módosításait 2020. január 1-jétől kell alkalmazni (a továbbiakban: 2019. évi ESA felülvizsgálat). Ezek a módosítások a meglévő konvergenciaeszközök és irányítási rendelkezések változását eredményezték. A módosítások új, közvetlen felügyeleti megbízatást is biztosítottak az ESMA számára. Az e módosításokat követő első felülvizsgálat különösen arra összpontosít, hogy ezek a módosítások az uniós pénzügyi felügyelet számára előnyösek-e, és ha igen, milyen mértékben. E jelentés elkészítése érdekében a Bizottság széles körű konzultációs folyamatot indított. A Bizottság célzott konzultációt folytatott, amelyre 107 válasz érkezett, és visszajelzést kért az európai felügyeleti hatóságoktól is. Emellett nyilvános rendezvényt is szervezett, és különböző találkozókat tartott az érdekelt felek számára. A Bizottság közzétette a visszajelzések összefoglalóját, amelyben részletesen összefoglalja a konzultáció során kapott válaszokat. A konzultáció válaszadói általánosságban pozitívan értékelték az európai felügyeleti hatóságok hatását az alábbiakra: i. pénzügyi stabilitás, ii. a belső piac működése, iii. a felügyelet minősége és következetessége, iv. a nemzetközi felügyeleti koordináció megerősítése, v. a fogyasztók és a befektetők védelme, vi. a fenntartható finanszírozás, és vii. a digitális pénzügyi szolgáltatások. Számos válaszadó megjegyezte, hogy még mindig túl korai: i. teljeskörűen értékelni a 2019-ben elfogadott és csak 2020 elején hatályba lépett módosításokat, és ii. további módosításokat mérlegelni, tekintettel a legutóbbi módosítások végrehajtása óta eltelt idő rövidségére. Emellett a válaszadók rámutattak a Covid19 által okozott rendkívüli körülményekre, amelyek az európai felügyeleti hatóságok figyelmének középpontjába kerültek – ez különösen a 2020-as év nagy részében volt jellemző. E fenntartások ellenére a válaszadók többsége értékelte is a helyzetet. Az ESA felülvizsgálat által bevezetett módosításokkal kapcsolatban a visszajelzések összességében egyértelműen pozitívak voltak, noha számos válaszadó úgy vélte, hogy több módosításra van szükség. A válaszokból az is kiderült, hogy a 2019. évi ESA felülvizsgálat kapcsán megfogalmazott eltérő vélemények továbbra is fennállnak. A válaszadók túlnyomó többsége egyetért azzal, hogy az európai felügyeleti hatóságok megfelelően reagáltak a Covid19-válságra, és a jelenlegi hatásköreik nagyrészt elégségesnek bizonyultak. A visszajelzések alapján úgy tűnik, hogy az európai felügyeleti hatóságok koordinációja kielégítően működik. Egyes érdekelt felek azonban úgy vélik, hogy az európai felügyeleti hatóságok koordinációs szerepét illetően vannak még kihasználatlan tartalékok.

Ez a jelentés összefoglalja a konzultáció és az érdekelt felekkel folytatott egyéb kapcsolatfelvételek megállapításait. A felülvizsgálat tárgyát képező alábbi főbb területekre összpontosít: i. felügyeleti konvergencia, ii. irányítás, iii. közvetlen felügyelet, és iv. finanszírozás. Ezen kívül az egyik szakasza – a Bizottság tőkepiaci unióról szóló 2020. évi cselekvési tervében foglaltak szerint – az egységes szabálykönyvvel foglalkozik. 2.FELÜGYELETI KONVERGENCIA Háttér és megállapítások A 2019. évi ESA felülvizsgálat a felügyeleti konvergenciát megerősítő számos módosítást vezetett be. A legfontosabbak a következők: i. megerősített partneri felülvizsgálatok, ii. uniós stratégiai felügyeleti prioritások, és iii. uniós felügyeleti kézikönyv. Emellett egyértelmű szabályokat vezetett be az európai felügyeleti hatóságok által már használt eszközök – például az intézkedés mellőzéséről szóló levelek, a koordinációs csoportok, valamint a kérdések és válaszok – keretére vonatkozóan. A célzott konzultáció során mind a hatóságok, mind a pénzügyi ágazat válaszadói nagyon kedvezően értékelték az európai felügyeleti hatóságok hozzájárulását a közös felügyeleti kultúra és a következetes felügyeleti gyakorlatok előmozdításához. A válaszadók többsége meglehetősen pozitívan vélekedett a közelmúltbeli változásokról, de úgy vélte, hogy még túl korai lenne értékelni e változásoknak a konvergencia eredményeire gyakorolt teljes hatását. Kijelentették, hogy több időre van szükség annak eldöntéséhez, hogy a módosítások elegendőek lesznek-e a felügyeleti konvergencia eléréséhez. A válaszadók többsége nem tartotta szükségesnek, hogy a felügyeleti konvergencia elérése érdekében módosuljon vagy kiegészüljön az európai felügyeleti hatóságok eszköztára. A válaszadók megjegyezték, hogy az európai felügyeleti hatóságok nem használták ki teljes mértékben a meglévő eszközökben rejlő lehetőségeket. Emellett néhány válaszadó kiemelte az európai felügyeleti hatóságok által kidolgozott informális felügyeleti konvergenciaeszközök, például az ESMA közös felügyeleti intézkedéseinek hatékonyságát. A válaszadók azonban azt is elismerték, hogy több erőfeszítésre van szükség a felügyeleti konvergencia céljának eléréséhez. Úgy vélték, hogy a nagyobb fokú felügyeleti konvergenciát főleg a sajátos jellemzőkkel bíró helyi piacok és a jogi környezet (pl. a polgári jog, a kereskedelmi jog és a társasági jog) különbözőségei akadályozzák. A szankciókat olyan területként említették meg, ahol a legtöbb lehetőség van a konvergencia javítására (pl. az illetékes nemzeti hatóságoknak hasonló szankciókat kell kiszabniuk az uniós jogszabályok hasonló megsértése esetén). Több válaszadó megjegyezte, hogy az új „kérdések és válaszok” folyamat lassabb és kevésbé hatékony. Ennek okaként a válaszadók két tényezőt jelöltek meg. Először is úgy vélik, hogy nehéz megkülönböztetni azokat a kérdéseket, amelyek az uniós jog értelmezését igénylik, és ezért azokat a Bizottságnak kell megválaszolnia. Másodsorban elmondták, hogy a folyamat lelassult, mivel a Bizottságnak hivatalosan határozatot kell hoznia e kérdéskategóriáról. Hasonlóképpen, több válaszadó megjegyezte, hogy a 2019. évi ESA felülvizsgálat által bevezetett, az intézkedés mellőzéséről szóló levelek új mechanizmusának feltételei nagyon megnehezítik e mechanizmus alkalmazását. Megjegyezték, hogy az intézkedés mellőzéséről szóló levelek nem kötelező jellege miatt a piaci szereplők nem támaszkodhatnak rájuk, mivel nincs garancia arra, hogy az illetékes nemzeti hatóságok összehangolt módon fognak eljárni. Néhány válaszadó úgy vélte, hogy az európai felügyeleti hatóságoknak inkább lehetőséget kell biztosítani olyan döntés meghozatalára, amely arra kényszeríti az illetékes hatóságokat, hogy bizonyos körülmények között mellőzzék az uniós jog valamely rendelkezésének alkalmazását – vagy ne hajtsák végre azt. Mindazonáltal a válaszadók felismerték, hogy azokban az esetekben, amikor az intézkedés mellőzéséről szóló levelek feltételei nem teljesültek, hasonló eredményeket értek el más eszközökkel, például a prioritás megszüntetéséről szóló nyilatkozatokkal, amelyek arra kérik az illetékes nemzeti hatóságokat, hogy adott követelménnyel kapcsolatban ne hozzanak prioritásként kezelendő intézkedéseket. A Bizottság értékelése

Az európai felügyeleti hatóságok az eszköztáruk használata révén jelentősen hozzájárultak a felügyeleti konvergencia javításához. Az iránymutatások, ajánlások, valamint a kérdések és válaszok különösen hatékonynak bizonyultak a pénzügyi szolgáltatásokra és piacokra vonatkozó egységes szabályrendszer (a továbbiakban: egységes szabálykönyv) meghatározása és ezáltal a felügyeleti eredmények közelítése terén. Üdvözlendő lépés, hogy az elmúlt időszakban az európai felügyeleti hatóságok munkájának súlypontja az egységes szabálykönyv kidolgozásáról áttevődött arra, hogy a szabálykönyv alkalmazásában és a felügyelet terén megvalósítsák a konvergenciát. A Bizottság üdvözli, hogy az európai felügyeleti hatóságok nagyobb hangsúlyt fektetnek a szabályoknak való megfelelésre. Szintén üdvözlendő a felügyeleti konvergencia kockázatalapú megközelítése – amelynek keretében az európai felügyeleti hatóságok kiválasztják azokat a témákat, amelyekre a következő 1–2 évben a konvergenciára irányuló tevékenységnek összpontosítania kell. Összességében úgy tűnik, hogy az európai felügyeleti hatóságok rendelkezésére álló, a 2019. évi ESA felülvizsgálat által javított eszközök megfelelnek a célnak. Noha a változások csak a közelmúltban, 2020-ban léptek hatályba, már megfigyelhető bizonyos pozitív hatás ezen a területen. Az új partneri felülvizsgálati folyamat például hatékony eseti vizsgálati eszköznek bizonyult a Wirecard-ügyben való első használata során. A Bizottság azonban úgy véli, hogy a fenti eseten kívül más esetekben is indokolt lehetett volna az eseti partneri felülvizsgálat. Sőt, mivel a partneri felülvizsgálatok erőforrás-igényesek, az európai felügyeleti hatóságoknak gondosan fel kell mérniük, hogy melyek azok a témák, amelyekben leginkább érdemes ilyen felülvizsgálatot végezni. Döntésük megalapozása céljából például először azt kellene értékelniük, hogy a felügyeleti eltérések hol váltanak ki leginkább negatív hatást. A Bizottság egyetért azzal, hogy az európai felügyeleti hatóságok által kifejlesztett informális eszközök hasznosak lehetnek a konvergencia elősegítésében. Ennek egyik példája az ESMA által alkalmazott közös felügyeleti intézkedések rendszere. A közös felügyeleti intézkedések az átláthatóság és a közös felügyeleti kultúra megteremtése szempontjából hasznosak. Hatékonyak lehetnek továbbá abban is, hogy az Unió egészére kiterjedően átfogó képet kapjunk az ágazati gyakorlatokról és e gyakorlatok felügyeletéről. Amennyiben ezen informális eszközök használata során hiányosságokra derül fény, úgy az ilyen megállapítások nyomán ideális esetben a nemzeti felügyeletek részéről beavatkozásra és intézkedésre kerül sor. Akad azonban még teendő. Először is előfordulhat, hogy a rendelkezésre álló eszközök némelyikét nem használják ki teljes mértékben a felügyeleti problémák kezelésére. Az uniós jog megsértésére vonatkozó eljárást például nagyon ritkán alkalmazták – amint arra a Számvevőszék két közelmúltbeli ellenőrzése is rámutatott. Ezen túlmenően az eszközök alkalmazásának általánosnak kell lennie. Például, amint azt az érdekelt felek jelezték, nagyobb fokú konvergencia lenne kívánatos általában a végrehajtás és konkrétabban a szankciók terén. Mindazonáltal a konzultációban részt vevő válaszadók elismerik, hogy ezen a területen fennállnak bizonyos korlátozó tényezők az alábbiak miatt: i. korlátozott harmonizáció a szankciók területén, és ii. a tagállamok eltérő jogrendszerei. Figyelembe véve a konzultáció visszajelzéseit, amelyek szerint több időre van szükség a közelmúltbeli változások hatásának teljes körű értékeléséhez, a Bizottság most nem fog javaslatot tenni arra, hogy az európai felügyeleti hatóságokról szóló rendeletek a felügyeleti konvergencia erősítése érdekében módosításra kerüljenek. Ehelyett a Bizottság továbbra is arra ösztönzi az európai felügyeleti hatóságokat, hogy megfelelően használják ki a meglévő eszközöket. A Bizottság emellett az ágazati jogszabályok felügyeleti konvergenciájának előmozdítása érdekében célzott javításokat is fontolóra vesz. Ennek célja, hogy kezelhetők legyenek azok a konkrét hiányosságok, amelyeket a Bizottság a pénzügyi piacok bizonyos területein azonosított vagy esetlegesen azonosítani fog. E célból a Bizottság a közelmúltban célzott módosításokat javasolt, többek között az alábbiakat: -a Szolvencia II. irányelv felülvizsgálatára irányuló javaslat, amely megerősítené az EIOPA szerepét azokban az összetett, határokon átnyúló esetekben, amelyekben az érintett felügyeleti hatóságok nem jutnak közös álláspontra egy együttműködési fórum keretében, -az ABAK-irányelv felülvizsgálatára irányuló javaslat, amelynek értelmében az ESMA-t meg kellene bízni partneri felülvizsgálatok elvégzésével és a lényegi hatáskör-átruházási megállapodásokról szóló értesítések elemzésével annak érdekében, hogy a felügyeletek jobban átlássák a piaci gyakorlatokat, -a felügyeleti adatokra vonatkozó stratégia, amelynek célja az uniós felügyeleti adatszolgáltatási rendszer következetesebbé tétele és interoperabilitásának javítása (ez megkönnyíti a felügyeleti hatóságok közötti koordinációt és hozzájárul a felügyeleti konvergenciához), -a tőkekövetelményekről szóló VI. irányelvre irányuló javaslat, amely harmonizálná a szankcionálási hatásköröket, és az európai felügyeleti hatóságok által alkalmazható végrehajtási eszközöket (pl. kényszerítő bírságokat) vezetne be.

A konkrét problémák kezelése érdekében a Bizottság szükség esetén továbbra is célzott módosításokat fog javasolni az ágazati jogszabályok soron következő felülvizsgálatai során. Ami a „kérdések és válaszok” folyamatát illeti, az uniós jog (nem kötelező erejű) értelmezésének kiadása a Bizottság, mint a Szerződések őre, nem pedig az európai felügyeleti hatóságok hatáskörébe tartozik. A Bizottság azonban tudomásul veszi az érdekelt felek visszajelzéseit, és az európai felügyeleti hatóságokkal együttműködve továbbra is törekedni fog a kérdések és válaszok folyamat gyakorlati észszerűsítésére. A Bizottság azt is megjegyzi, hogy, bár a kérdések és válaszok gyakran hasznos eszközök a jogszabályok egyes aspektusainak tisztázására, az érdekelt felek néha arra használják őket, hogy iránymutatást kapjanak saját, nagyon speciális helyzetükre vonatkozóan, és nem feltétlenül szolgálják a közérdeket. A Bizottság, bár szem előtt tartja az érdekelt felek által felvetett aggályokat, mégis úgy véli, hogy több időre van szükség az intézkedés mellőzéséről szóló levelekre vonatkozó új rendelkezés eredményességének (és a rendelkezés lehetséges alkalmazási eseteinek) értékeléséhez, mielőtt megfontolná a finomhangolás szükségességét. Ugyanakkor úgy tűnik, hogy egyes érdekelt felek ki kívánják terjeszteni e rendelkezés hatályát és hatását, ami az uniós jog általános elveivel való ütközés kockázatát hordozza magában. Ezzel összefüggésben a Bizottság a közelmúltban – például a MIFIR-javaslatban – javaslatokat tett arra vonatkozóan, hogy az uniós jog egyes rendelkezései bizonyos körülmények között ne legyenek alkalmazandók, ezáltal törekszik annak biztosítására, hogy a keretrendszerben eseti alapon el lehessen érni az említett érdekelt felek által szorgalmazott rugalmasságot. Általánosabban, a Bizottság felkéri az európai felügyeleti hatóságokat, hogy mérjék fel azokat a további fejlesztési lehetőségeket, amelyeket rövid távon végre lehet hajtani, és amelyek nem tennék szükségessé a jogszabályi keret módosítását. E célból a konzultáció során az érdekelt felek számos elképzelést vetettek fel. A Bizottság úgy véli, hogy különösen az alábbi javaslatokat érdemes továbbgondolni. -Átláthatóbbá lehetne tenni a szabályok EU-szerte történő alkalmazását. Például az európai felügyeleti hatóságok létrehozhatnának egy olyan webalapú eszközt, amelynek segítségével valamennyi érdekelt fél bejelenthetné a felügyeleti következetlenségeket. -A végrehajtási intézkedések, köztük a szankciók következetes alkalmazásának előmozdítása érdekében a felügyeleti konvergencia eszközeiben nagyobb hangsúlyt lehetne helyezni a végrehajtásra. Hasonló cél érhető el annak biztosításával, hogy az európai felügyeleti hatóságok Unió-szerte átfogó adatokat gyűjtsenek a végrehajtási ügyekről. -A jelentős felügyeleti következményekkel járó események esetében nagyobb mértékben lehetne utólagos eszközként alkalmazni az illetékes hatóságok által eseti alapon végzett partneri felülvizsgálat lehetőségét. Emellett a sürgős vagy előre nem látható felügyeleti kérdésekre való nagyobb összpontosítás hozzájárulhatna ahhoz, hogy a – sok erőforrást igénylő – partneri felülvizsgálatok alkalmazása hatékonyabb legyen. -Mindegyik európai felügyeleti hatóság a többitől eltérő módon fejlesztette ki a saját informális felügyeleti konvergenciaeszközeit. Ez annak tudható be, hogy az európai felügyeleti hatóságok eltérő szabályozási keretek között működnek. A Bizottság egyetért az érdekelt felekkel abban, hogy ezek az informális eszközök nagyon hatékonynak bizonyultak, és felkéri az európai felügyeleti hatóságokat, hogy továbbra is használják azokat. Az európai felügyeleti hatóságok azonban azt is megvizsgálhatnák, hogy a társhatóságaik által kifejlesztett informális eszközöket milyen mértékben lehetne hasznosan beépíteni a saját felügyeleti konvergenciaeszköz-tárukba. -A felügyeleti ügyeknek az illetékes nemzeti hatóságok közötti szisztematikusabb megvitatása hasonló helyzetekben hasznos lehet a felügyeleti eredmények közelítésének előmozdítása érdekében. A Bizottság felkéri az európai felügyeleti hatóságokat, hogy dolgozzanak ki kritériumokat az ilyen információcserék szempontjából releváns felügyeleti ügyek kiválasztásának módjára vonatkozóan. Az ilyen felügyeleti ügyek összegyűjtésével és az illetékes nemzeti hatóságok számára elérhetővé tételével az európai felügyeleti hatóságok fokozhatják az említett megbeszélések jelentőségét. 3.IRÁNYÍTÁS, KÖZÖS TESTÜLETEK, AZ ÉRDEKELT FELEK BEVONÁSA ÉS FELÜGYELETI FÜGGETLENSÉG

Háttér és megállapítások a)Az európai felügyeleti hatóságok irányítása Az európai felügyeleti hatóságokkal kapcsolatos legutóbbi felülvizsgálat során a Bizottság mélyreható módosításokat javasolt az európai felügyeleti hatóságok irányításában azzal a céllal, hogy bizonyos feladatok tekintetében e hatóságok függetlenebbek legyenek a nemzeti illetékes hatóságoktól. E javaslatok mellett főleg az az érv szólt, hogy az európai felügyeleti hatóságok egyes eszközei fokozottabban alkalmazhatók lennének, ha egyes döntéseket olyan szervek hozhatnának meg, amelyek bizonyos mértékben függetlenek azoktól a hatóságoktól, amelyekre ezen eszközöket alkalmazták. Erről a megközelítésről intenzív viták folytak a jogalkotási folyamat során. A társjogalkotók által végül elfogadott szöveg elmaradt a Bizottság eredeti ambícióitól. Ennek ellenére a megcélzott területeken (vagyis az uniós jog megsértése, az összeférhetetlenség és az elnökök szerepe tekintetében) javító célú módosításokra került sor. A konzultáció során a hatóságok túlnyomó többsége hangsúlyozta, hogy az európai felügyeleti hatóságok tagközpontú szervezetek, amelyekben a döntéseket végső döntéshozó szervként a felügyeleti tanács nemzeti képviselői hozzák meg. Az ágazati válaszadók többsége úgy vélte, hogy az európai felügyeleti hatóságok a rájuk vonatkozó jelenlegi irányítási rendszerben a munkájuk/döntéshozataluk során biztosítani tudják az objektivitást, a függetlenséget és a hatékonyságot. Számos érdekelt fél (néhány hatóság, egyes ágazati képviselők, tudományos szakemberek és nem kormányzati szervezetek) azonban a nemzeti felügyeletektől függetlenebb irányítási rendszereket támogatott. Ezek az érdekelt felek úgy vélték, hogy a 2019. évi ESA felülvizsgálat korlátozott módosításai nem elegendőek az olyan helyzetek megoldásához, amikor a döntéseket az inkább nemzeti, mintsem európai érdekek által vezérelt illetékes nemzeti hatóságok képviselői hozzák meg. Az érdekelt felek azon a véleményen voltak, hogy az irányítás terén bevezetett legutóbbi módosítások javították az európai felügyeleti hatóságok döntéshozatali folyamatait. Néhány válaszadó megjegyezte, hogy a 2019. évi ESA felülvizsgálat módosításai: i. felgyorsították a döntéshozatalt, ii. csökkentették az összeférhetetlenség kockázatát, és iii. nagyobb pártatlanságot és átláthatóságot eredményeztek. A szavazási szabályokat illetően továbbra is eltérőek a vélemények. Ezt jól illusztrálja, hogy egy kisebb tagállam közszférabeli válaszadója az „egy szavazati joggal rendelkező tag, egy szavazat” elven alapuló döntések körének bővítését szorgalmazta, míg egy nagy pénzügyi piaccal rendelkező tagállam közszférabeli válaszadója azt javasolta, hogy erősítsék meg az európai felügyeleti hatóságok egyedi döntései által leginkább érintett tagállamok befolyását. Néhány válaszadó azt javasolta, hogy minden döntésre ki kellene terjeszteni az európai felügyeleti hatóságok elnökének szavazati jogát (jelenleg az elnök nem szavazhat minősített többséggel hozott határozatokban). Eltérőek voltak a vélemények arról is, hogy az EBH-n belüli szavazások kettős többségére vonatkozó követelményt (amely egyszerű többséget ír elő a bankunióban részt vevő és abban részt nem vevő nemzeti illetékes hatóságok részéről) fenn kell-e tartani. Egyrészt a válaszadók úgy vélték, hogy a kettős többség követelménye az egységes felügyeleti mechanizmusban részt nem vevő tagállamok indokolatlan túlsúlyozásához vezetett, ami tovább növekedne, ha a bankunióhoz még több tagállam csatlakozna. Másrészt a hatóságok (és nem csak a bankunióban részt nem vevő tagállamok hatóságai): i. az európai kohézió szempontjából a kettős többségre vonatkozó követelmény fontosságát hangsúlyozták, és ii. ezt a követelményt a bankunión belüli és az azon kívüli tagállamok kiegyensúlyozott és arányos képviseletének garanciájaként tekintették. Néhány válaszadó arra is emlékeztetett, hogy szükség van az EBH irányításának célzott megváltoztatására annak érdekében, hogy biztosítható legyen a szanálási és prudenciális funkcióinak következetesebb szétválasztása. Több válaszadó is kérte, hogy közvetlen felügyelet esetén módosuljon az ESMA irányítása. Ezek a válaszadók azt javasolták, hogy ahelyett, hogy az összes kérdést döntéshozatal céljából a felügyeleti tanács elé terjesztenék, az ESMA: i. független igazgatótanácsra vagy a központi szerződő fél felügyelő bizottságához hasonló bizottságra bízza e döntések meghozatalát; vagy ii. jobban használja ki a hatáskör-átruházást annak érdekében, hogy a felügyeleti tanács mentesüljön a napi felügyeleti határozatok meghozatala alól. A konzultáció során kapott visszajelzések mellett hasznos lehet más forrásokat is igénybe venni az európai felügyeleti hatóságok irányításának értékeléséhez. Az egyik ilyen forrás az Európai Számvevőszéknek a pénzmosás elleni küzdelemre irányuló uniós erőfeszítésekről szóló különjelentése. Ebben a jelentésben a Számvevőszék úgy ítélte meg, hogy bár a felülvizsgált EBH-rendelet az uniós jog megsértésére vonatkozó eljárás tekintetében bevezetett néhány módosítást, az EBH-nál továbbra is jelentős irányítási hiányosságok tapasztalhatók. Hasonlóképpen, a befektetési alapokról szóló közelmúltbeli különjelentésében a Számvevőszék úgy véli, hogy az ESMA számára kihívást jelent eszközeinek hatékony alkalmazása. E kihívások közé tartozik az ESMA saját irányítási struktúrája és az illetékes nemzeti hatóságok együttműködésétől való függősége. b)Közös testületek

Valamennyi válaszadó úgy vélte, hogy az európai felügyeleti hatóságok két közös testülete (nevezetesen a fellebbezési tanács és a vegyes bizottság) általában hatékony mechanizmus a következetes álláspontok és az ágazatközi együttműködés biztosítására. Egyes érdekelt felek azonban megjegyezték, hogy a vegyes bizottságot nem használják ki teljes mértékben azokban az esetekben, amikor az európai felügyeleti hatóságok közös megbízatással rendelkeznek (pl. a felügyeleti függetlenség előmozdítását célzó új megbízatásuk). Néhány válaszadó szerint a vegyes bizottság döntéshozatala túlságosan nehézkes, mivel határozatait a három európai felügyeleti hatóság igazgatótanácsának jóvá kell hagynia. c)Az érdekelt felek bevonása Konzultációra került sor az érdekelt felekkel is az európai felügyeleti hatóságokban való részvételükről, valamint arról, hogy az európai felügyeleti hatóságok hogyan biztosították az érdekelt felek bevonását. A legtöbb állami hatóság és néhány ágazati válaszadó úgy vélte, hogy a jelenlegi keret jól működik, és hogy az érdekelt felekkel folytatott konzultáció megfelelő. Az ágazati válaszadók többsége hangsúlyozta, hogy az európai felügyeleti hatóságoknak fokozniuk kell az ágazattal való kölcsönös együttműködést és párbeszédet, valamint nyitottabb és pragmatikusabb megközelítést kell alkalmazniuk. Végezetül több ágazati képviselő felvetette, hogy az európai felügyeleti hatóságok konzultációi során túl rövidek a visszajelzési határidők. d)Felügyeleti függetlenség A 2019. évi ESA felülvizsgálat az európai felügyeleti hatóságok számára új felelősségi területet határozott meg: a nemzeti felügyeletek függetlenségének előmozdítása és ellenőrzése. Az európai felügyeleti hatóságok a közelmúltban tették közzé első egyedi jelentéseiket az illetékes hatóságok ágazati felügyeleti függetlenségéről. A konzultáció során a válaszadók többsége pozitív véleménnyel volt a felügyeleti függetlenség előmozdítása érdekében az európai felügyeleti hatóságokra háruló új felelősségről. A hatóságok megjegyezték, hogy ez az új feladat lehetővé teszi, hogy az illetékes nemzeti hatóságok által ellátott feladatokat jól ismerő szervezet szakértői értékelést végezzen. A hatóságok azt is kijelentették, hogy: i. a függetlenség a hatékony felügyelet kialakításának előfeltétele, ii. az új felelősségi körök javítják a harmonizációt a felügyeleti függetlenség területén, és iii. az európai felügyeleti hatóságok az európai felügyeleti függetlenség helyzetének összehasonlítása alapján részletekbe menő, hasznos információkat nyújthatnak. A pénzügyi ágazat egyes válaszadói úgy vélték, hogy a nemzeti felügyeletek függetlensége döntő fontosságú a felügyeleti folyamat legitimitásának és hitelességének biztosításához. Egy kutatóintézet megjegyezte, hogy a nemzeti felügyeleti hatóságok függetlenségét a vonatkozó pénzügyi jogszabályok módosításával Európa-szerte egységesen kell szabályozni. A Bizottság értékelése A Bizottság egyetért azzal, hogy a 2019. évi ESA felülvizsgálatban meghatározott módosításokkal a helyes irányba léptünk előre, és e módosítások összességében pozitív hatást gyakorolnak az európai felügyeleti hatóságok irányítására. E módosítások ellenére azonban a Bizottság továbbra is úgy véli, hogy az európai felügyeleti hatóságok irányítási rendszere, amelyben a döntéseket a 27 nemzeti felügyeleti hatóság hozza meg, még mindig túl nagy hangsúlyt helyezhet a nemzeti érdekekre, és esetenként az optimálistól elmaradó eredményekhez vezethet. Emellett ez az irányítási rendszer néha megnehezíti, hogy az európai felügyeleti hatóságok a legmegfelelőbb módon használják a rendelkezésükre álló konvergenciaeszközöket. Ezt a nézetet a Számvevőszék következtetései is megerősítik, és a konzultáció során – különösen a tudományos köröktől, a fogyasztói csoportoktól, valamint korlátozott számú ágazati érdekelt féltől és hatóságtól – kapott válaszok is alátámasztják. Mindemellett a Bizottság úgy véli, hogy a legutóbbi módosítások gyakorlati alkalmazásának megkezdése óta nem telt el elegendő idő annak eldöntésére, hogy indokoltak-e további módosítások. A konzultáció során kapott visszajelzések egyértelműen megmutatták, hogy az érdekelt felek jelenleg összességében nem támogatják a további jogszabály-módosításokat. A Bizottság ezért ebben a szakaszban nem kíván további módosításokat javasolni. Mindazonáltal a Bizottság szorosan nyomon fogja követni ezt a kulcsfontosságú területet, és további intézkedéseket fog mérlegelni. A konzultáció során érkezett javaslatok alapján a Bizottság azt is mérlegelni fogja, hogy szükség van-e az EBH irányításának célzott megváltoztatására annak érdekében, hogy biztosítható legyen a szanálási és prudenciális funkcióinak következetesebb szétválasztása. A Bizottság továbbá mérlegelni fogja, hogy az ágazati jogszabályok jövőbeli felülvizsgálatai során függetlenségre vonatkozó előírások kerüljenek bevezetésre. Ennek szellemében a Bizottság a 2021 októberében elfogadott banki csomagban már javaslatot tett az illetékes hatóságok függetlenségének elvére vonatkozó operatív rendelkezésekre. Emellett az európai felügyeleti hatóságok meglehetősen gyorsan végrehajthatnak néhány, az érdekelt felek által a konzultáció során javasolt módosítást. A Bizottság felkéri az európai felügyeleti hatóságokat, hogy mérlegeljék az alábbi javaslatokat.

-Az európai felügyeleti hatóságoknak javítaniuk kell a felügyeleti tanács határozatainak időzítésével és tartalmával kapcsolatos átláthatóságot azáltal, hogy közzéteszik munkaprogramjuk szabályozási kérdéseket érintő részét. Szabályozási kérdésekben hathavonta előzetes tervezési ütemtervet lehetne közzétenni, hogy az érdekelt felek előre tervezhessék a konzultációkat. -Az európai felügyeleti hatóságok tovább erősíthetnék az érdekelt felekkel való együttműködést – ahol ez még nem történt meg –, amelynek keretében az érdekképviseleti csoportokkal már folyamatban levő párbeszédet kiterjesztve fokozhatnák az érdekelt felekkel folyó dialógust. -A hatékonyság javítása érdekében az ESMA-nak meg kellene vizsgálnia annak további lehetőségeit, hogy a közvetlen felügyelete alá tartozó szervezetekre vonatkozó napi felügyeleti határozatok meghozatalát átruházza a bizottságokra vagy az elnökre. -Az európai felügyeleti hatóságoknak egyre több ágazatközi feladattal és témával kell foglalkozniuk. Emiatt a vegyes bizottság egyre fontosabbá vált. E fejleményekre tekintettel az európai felügyeleti hatóságoknak fontolóra kellene venniük a keretrendszer későbbi olyan módosításait, amelyekkel biztosítható lenne a megfelelő források bevonása és a döntéshozatali folyamat javítása. A Bizottság felkéri az európai felügyeleti hatóságokat, hogy 2023 végéig tegyenek erre vonatkozó javaslatot a Bizottságnak. -A Bizottság arra ösztönzi az európai felügyeleti hatóságokat, hogy a függetlenség (vagyis az operatív, pénzügyi és személyes függetlenség, valamint az elszámoltathatóság és az átláthatóság) elveinek továbbfejlesztésével és az EU-n belüli felügyeleti függetlenség ágazatközi kritériumainak kidolgozásával tegyenek további előrelépést a felügyeleti függetlenség nyomon követésével és előmozdításával kapcsolatos új feladatuk terén. Az európai felügyeleti hatóságok ezt követően értékelhetik, hogy a kritériumok milyen mértékben teljesülnek, így az értékelés túlmutathat az illetékes hatóságok által eddig elvégzett önértékeléseken. 4.KÖZVETLEN FELÜGYELET Háttér és megállapítások A 2019. évi ESA felülvizsgálat az ESMA-t közvetlen felügyeleti feladatokkal bízta meg a következő területeken: i. kritikus uniós referenciamutatók és nem uniós referenciamutató-kezelők, és ii. adatszolgáltatók. Ezek a kiterjesztett közvetlen felügyeleti hatáskörök 2022. január 1-jétől alkalmazandók. 2020 januárja óta az ESMA az EMIR 2.2 keretében a nem uniós központi szerződő felek tekintetében is új felügyeleti feladatokat kapott. 2020 októberében az Európai Parlament felszólította a Bizottságot, hogy fontolja meg annak lehetőségét, hogy fokozatosan közvetlenebb felügyeleti hatásköröket ruházzon az ESMA-ra, ideértve bizonyos piaci szegmensek közvetlen felvigyázását is, mint például: i. uniós központi szerződő felek, ii. központi értéktárak, és iii. az egységes európai hozzáférési pont. A konzultáció során a válaszadók többsége alapvetően pozitívan értékelte az ESMA felügyeleti hatáskörét, és azt a teljesítményt, amit az ESMA a hitelminősítő intézetek és kereskedési adattárak felügyeletével kapcsolatban nyújtott. A válaszadók azonban arra is rámutattak, hogy van még mit javítani, főként a kommunikáció és az átláthatóság terén. A válaszadók szerint például a következőkre van szükség: i. szorosabb együttműködés az ESMA, az illetékes nemzeti hatóságok és a kereskedési adattárak között, és ii. rendszeresebb kétoldalú találkozók a felügyeleti hatóság és a felügyelt szervezet között.

A közvetlen felügyeleti hatáskörök jövőbeli hatályát illetően a válaszadók többsége nem tartotta szükségesnek a felügyeleti hatáskörök európai felügyeleti hatóságokon belüli további központosítását, legalábbis jelenleg nem. A válaszadók azzal érveltek, hogy: i. a legtöbb tőkepiaci szereplőt továbbra is a hozzájuk közelebb lévő és több helyi ismerettel rendelkező illetékes nemzeti hatóságoknak kell felügyelniük, ii. az európai felügyeleti hatóságokat tagközpontú szervezetként hozták létre azzal a céllal, hogy javítsák az illetékes nemzeti hatóságok közötti felügyeleti konvergenciát, és iii. a szubszidiaritás és az arányosság elve nem teszi szükségessé a hatáskörök további központosítását. Mindazonáltal a hatóságok és az ágazat más válaszadói is úgy vélték, hogy a közvetlen felügyeletet a tőkepiacok olyan konkrét területein kellene fontolóra venni, ahol az hozzáadott értéket teremtene. A közvetlen felügyelet a következő területeken jöhetne szóba: -környezetvédelmi, szociális és irányítási (ESG) hitelminősítő intézetek, ESG-adatszolgáltatók és fenntarthatósággal kapcsolatos szolgáltatók, -páneurópai piaci infrastruktúrák, például uniós központi szerződő felek. Több hatóság is azon a véleményen volt, hogy az európai felügyeleti hatóságok közvetlen felügyeleti hatáskörökkel való felruházására vonatkozó döntésnek bizonyítékokon és egyértelmű kritériumokon kell alapulnia. A Bizottság értékelése A tőkepiaci unióról szóló cselekvési tervvel összhangban a Bizottság mérlegelni fogja, hogy javaslatot tegyen az európai felügyeleti hatóságok általi közvetlen felügyeletre, amennyiben arra utaló jeleket tapasztal, hogy a jelenlegi felügyeleti rendszer nem felel meg a piaci integráció kívánt szintjének. A Bizottság a vonatkozó ágazati jogszabályok felülvizsgálatakor gondosan értékelni fogja ezt a kérdést. Ebben a szellemben a Bizottság már három, tárgyalás alatt álló jogalkotási javaslatba (MICA, DORA és az európai zöldkötvényekről szóló javaslat) foglalt bele olyan rendelkezést, amely az EBH és az ESMA számára közvetlen felügyeleti hatáskört, valamint a három európai felügyeleti hatóság számára felvigyázási feladatokat ír elő. A Bizottság azt is vizsgálja, hogy miként lehetne kezelni az egyesült királyságbeli központi szerződő felektől való túlzott függésből eredő pénzügyi stabilitási kockázatot. Ebben az évben olyan intézkedéseket kíván előterjeszteni – többek között a központi szerződő felekre vonatkozó uniós felügyeleti rendszer felülvizsgálata révén – amelyek vonzóbbá teszik az uniós székhelyű központi szerződő feleket. Ezzel összefüggésben a Bizottság a közelmúltban célzott konzultációt folytatott az uniós központi elszámolási keret felülvizsgálatáról. Ezen túlmenően a Bizottság mérlegelni fogja annak lehetőségét, hogy a közvetlen felügyelet területén lehetséges előrelépésként különböző „módokat” határozzon meg. Az egyik ilyen mód lehet a „központi és egyedi” modell, amelyben az illetékes nemzeti hatóságok továbbra is jelentős szerepet játszanak, és a piacok és a jogrendszerek nemzeti sajátosságaira vonatkozó ismereteikkel a központi felügyeleti hatóságokat segítik. Ez a módszer már működik az egységes felügyeleti mechanizmus által használt modell vagy a pénzmosás és a terrorizmus finanszírozása elleni küzdelemmel foglalkozó hatóság létrehozásáról szóló rendeletre irányuló javaslat esetében. 5.AZ EGYSÉGES SZABÁLYKÖNYV ÉS AZ EURÓPAI FELÜGYELETI HATÓSÁGOK MŰKÖDÉSE

Háttér és megállapítások A „megerősített egységes szabálykönyv” átfogóbb és adott esetben részletesebb szabályokat jelent az uniós jogszabályok és iránymutatások különböző szintjein. Az alapvető elemeket illetően ez több 1. szintű uniós szabályt, nevezetesen rendeleteket és irányelveket jelent. A nem alapvető elemeket illetően több 2. szintű uniós szabályt kell megállapítani felhatalmazáson alapuló jogi aktusok vagy végrehajtási jogi aktusok útján. Ezt követően az európai felügyeleti hatóságok által a 3. szinten kiadott iránymutatások vagy kérdések és válaszok további iránymutatásokat és pontosításokat is tartalmazhatnak. Ezen túlmenően a jövőbeli ágazati jogszabályokra vagy a felülvizsgálatra váró, meglévő jogszabályokra vonatkozóan irányelvek helyett nagyobb fokú harmonizáció érhető el az 1. szintű, közvetlenül alkalmazandó rendeletek révén. Ebben az esetben a rendeletek jobb választásnak bizonyulhatnak, mint az irányelvek, mivel az irányelvek esetében általában a tagállamok dönthetik el, hogy miként ültessék át azokat a nemzeti jogba. Nagyobb fokú harmonizációt lehetne elérni a rendeletek vagy irányelvek eltérő mértékű harmonizációja révén is, vagy azáltal, hogy kevesebb lehetőség lenne kimaradni a harmonizált szabályok alkalmazásából. Az 1. és a 2. szint közötti kompromisszum összefügg azzal a tágabb kérdéssel is, hogy miként valósítható meg a gyors, alkalmazkodóképes és minőségi jogalkotás, ami különösen fontos a gyorsan átalakuló ágazatok számára. a)A jogalkotási aktusok fokozottabb harmonizációja A konzultáció során nem derült fény arra, hogy az érdekelt felek határozottan támogatnák az 1. szintű ágazati jogszabályok későbbi további harmonizációját, annak ellenére, hogy a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtásra vonatkozó szabályok nagyobb fokú harmonizációja terén érzékelhető némi támogatás. b)A harmonizált jog alkalmazásának megkönnyítése felhatalmazáson alapuló jogi aktusok vagy végrehajtási jogi aktusok révén Az elmúlt években a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó jogszabályok kapcsán előfordultak olyan esetek, amikor a piaci szereplőknek és a felügyeleteknek akkor kellett megkezdeniük jogalkotási aktusok alkalmazását, amikor a vonatkozó felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és végrehajtási jogi aktusok egy részét, beleértve a szabályozástechnikai standardokat vagy a végrehajtás-technikai standardokat, még nem fogadták el. Számos érdekelt fél rámutatott arra, hogy bizonyos esetekben ez komoly aggodalomra adhat okot. A Bizottság értékelése a)A jogalkotási aktusok fokozottabb harmonizációja Az érdekelt felek nem támogatták a több vagy részletesebb 1. vagy 2. szintű uniós szabály formájában megvalósuló nagyobb fokú harmonizációt. A Bizottság ezért nem szándékozik felülvizsgálni a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó hatályos uniós jogszabályokat pusztán abból a célból, hogy részletesebb 1. szintű szabályokat vezessen be, vagy hogy törölje a nemzeti mérlegelési jogkört lehetővé tevő rendelkezéseket. A jogszabályok felülvizsgálatakor vagy jogalkotási javaslatok előterjesztésekor azonban a Bizottság értékelni fogja az esetleges részletesebb 1. szintű ágazati jogszabályok bevezetésének és az ilyen jogszabályokban a nemzeti mérlegelési jogkör korlátozásának hatását. Az irányelvek esetében ez magában foglalja az irányelv rendeletté való átalakítására vonatkozó lehetőség hatásának értékelését is. Tekintettel arra, hogy biztosítani kell az uniós jogszabályok időtállóságát, és azt, hogy könnyen követni tudják a gyorsuló technológiai és piaci változásokat, fontos, hogy a társjogalkotók, amennyiben lehetséges és helyénvaló, az általános elveket az 1. szinten, a részletesebb szabályokat pedig a 2. szinten határozzák meg. Így gyorsabban lehetne reagálni a gyors piaci változásokra. b)A harmonizált jog alkalmazásának megkönnyítése felhatalmazáson alapuló jogi aktusok vagy végrehajtási jogi aktusok révén

Az 1. szintű jogalkotási aktusok tartalmazzák az adott területet vagy ágazatot szabályozó jogszabályok valamennyi alapvető elemét, mivel a Bizottság csak a nem alapvető fontosságú elemek tekintetében teheti lehetővé a közigazgatási szabályozást. Ezért főszabály szerint még a vonatkozó 2. szintű jogi aktusok hiányában is alkalmazható bármely jogalkotási aktus. A jogalkotási aktusban rögzített elvek puszta tiszteletben tartása azonban nem feltétlenül hozza meg a szabályozás által elérni kívánt összes eredményt. Ez különösen igaz a jelentéstételi követelmények esetében, ahol a sablonokat biztosító végrehajtási jogi aktusok hiányában a szabad formátumú adatszolgáltatás veszélyezteti a koherenciát és az összehasonlíthatóságot. Ezekben az esetekben a vonatkozó végrehajtási jogi aktusok rendelkezésre állása előtt a szabad formátumú jelentéstétel megnehezítheti az adatoknak a felügyeletek és a befektetők általi értelmezését. Ez a probléma a következő két jelenség közötti ellentmondás eredménye: Az első jelenség az, hogy a 2. szintű jogi aktusok kidolgozása a jellegüknél fogva időigényes. Egyes esetekben az európai felügyeleti hatóságoknak jelentős időre van szükségük ahhoz, hogy például szabályozástechnikai és végrehajtás-technikai standardtervezeteket dolgozzanak ki, tekintettel azok összetettségére és technikai jellegére. Az európai felügyeleti hatóságok emellett széles körű konzultációt folytatnak az érdekelt felekkel, és belső elfogadási folyamataik szerint járnak el. Ezt követően az európai felügyeleti hatóságok és a Bizottság technikai információcserét folytatnak, amely még az elfogadási eljárás tényleges megkezdése előtt időigényes folyamat lehet. Végezetül, a Bizottság általi elfogadást követően egyes 2. szintű jogi aktusokat, például a felhatalmazáson alapuló bizottsági jogi aktusokat és a szabályozástechnikai standardokat a társjogalkotóknak meg kell vizsgálniuk, ami több hónapig is tarthat. A Bizottság azonban nem tudja felgyorsítani a folyamatot azzal, hogy felkéri az európai felügyeleti hatóságokat, hogy az 1. szintű jogszabályok elfogadása előtt kezdjék meg a 2. szintű jogi aktusok kidolgozását, mivel a vonatkozó felhatalmazások megadása ekkorra még nem fejeződik be. A második jelenség az, hogy amint a társjogalkotók megállapodásra jutnak a keretelvekről, hajlamosak lehetnek arra, hogy az 1. szintű jogi aktus alkalmazásának megkezdésére rövid határidőt határozzanak meg. Ezt a tervezett szakpolitikai eredmény gyors megvalósítása érdekében teszik, ez azonban nagyon megnehezíti a 2. szintű jogi aktusok ugyanezen időpontig történő véglegesítését. A Bizottság és az európai felügyeleti hatóságok a technikai tanácsadás és a technikai standardok kidolgozása során – a magas fokú átláthatóság révén – már most is enyhítik a piaci szereplők terheit. Ez az átláthatóság lehetővé teszi, hogy a piaci szereplők a tervezetek alapján kezdjék meg az előkészületeket. Mindazonáltal a tervezeteknek nincs jogi erejük, és lehetséges, hogy a technikai standardokat (vagy más 2. szintű jogi aktusokat) a társjogalkotók által a vizsgálat során megfogalmazott igények alapján a Bizottság módosítja. Amennyiben ezek a módosítások lényegesek, a Bizottságnak további szövegezés céljából vissza kell küldenie a technikai standardtervezeteket az európai felügyeleti hatóságok számára. Ezért a korábban közzétett technikai standardtervezetek alapján az érdekelt felek csak korlátozott ismereteket szerezhetnek, és előfordulhat, hogy még a kisebb módosítások miatt is külön teendőik vannak. A Bizottság elismeri, hogy a jogalkotási aktusok egyes rendelkezései nehezen alkalmazhatók a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok vagy a végrehajtási jogi aktusok kihirdetése előtt. Törekedni fog arra, hogy mind a társjogalkotókkal, mind az európai felügyeleti hatóságokkal megismertesse ezt a problémát. A Bizottság emlékeztet arra, hogy e nehézségek egy részét a múltban a szóban forgó főbb jogalkotási aktusok olyan módosításával kellett kezelni, amelyek elhalasztották az aktus alkalmazásának megkezdését. Ezen túlmenően a Bizottság adott esetben továbbra is informális előzetes iránymutatást fog kérni az európai felügyeleti hatóságoktól a tervezett 2. szintű jogi aktusok várható időzítéséről annak érdekében, hogy ezeket az információkat lehetőség szerint beépítse a jogalkotási folyamatba. 6.FINANSZÍROZÁS Háttér és megállapítások Az európai felügyeleti hatóságok költségvetését 60 %-ban az illetékes nemzeti hatóságok biztosítják, 40 %-ban pedig az uniós költségvetésből származik. Az ESMA esetében ez a megoszlás kissé eltérő, mivel az ESMA számára az általa közvetlenül felügyelt szervezetek is fizetnek felügyeleti díjat. A 2019. évi ESA felülvizsgálatban szereplő, a finanszírozási rendszer megváltoztatására irányuló bizottsági javaslatokat a társjogalkotók nem támogatták, és a finanszírozási szabályok változatlanok maradtak. A konzultáció során a válaszadók túlnyomó többsége úgy vélte, hogy a finanszírozásra vonatkozó rendelkezések megfelelőek, és lehetővé teszik, hogy az európai felügyeleti hatóságok elegendő forráshoz jussanak feladataik ellátásához. A hatóságok azzal érveltek, hogy a finanszírozási hozzájárulások jelenlegi 40/60 arányú megoszlása megfelelő. Kijelentették, hogy mivel az európai felügyeleti hatóságok munkája nagyobb mértékben kapcsolódik a közfeladatokhoz, méltányos és helyes, hogy a finanszírozás elsősorban állami hozzájárulásokon alapuljon. Egyes hatóságok, főként kis országok hatóságai úgy vélték, hogy növelni lehetne az uniós költségvetésből származó finanszírozás arányát.

A pénzügyi ágazat válaszadói megjegyezték, hogy a jelenlegi finanszírozási modell megfelelő, mivel: i. a szabályozási jellegű feladatokat az uniós költségvetésből kell finanszírozni, és ii. a felügyeleti konvergenciával kapcsolatos feladatokat az illetékes nemzeti hatóságoknak kell finanszírozniuk, mivel közvetlenül profitálnak a konvergenciatevékenységből, és a felügyelet az állam elsődleges felelőssége. A pénzügyi ágazat válaszadói hozzátették, hogy a jelenlegi finanszírozási modell lehetővé teszi, hogy az Európai Parlament költségvetési ellenőrzést gyakoroljon az európai felügyeleti hatóságok felett a költségvetésüknek az EU általános költségvetéséből finanszírozott része tekintetében, így biztosított az európai felügyeleti hatóságok elszámoltathatósága. Az általános pozitív értékelés ellenére az ESMA közvetlen felügyelettel kapcsolatos tevékenysége költségeinek fedezésére a felügyelt szervezetek felé felszámított díjakkal kapcsolatban néhány problémát is azonosítottak. Az egyik hatóság szerint a közvetlen felügyeleti megbízatások finanszírozását inkább uniós forrásokból kellene növelni, és nem a felügyelt szervezetektől beszedett díjak növeléséből. A konzultáció során az ESMA felvetette, hogy a díjrendszer rugalmasságának hiánya akadályozza az azonosított kockázatok alapján történő forrásátcsoportosítást. Emellett egyes közvetlen felügyeleti feladatok esetében a felügyelt szervezetek száma alacsony vagy valószínűleg alacsony lesz. Emiatt a kis szervezetek számára a díjak magasak lehetnek, mivel az ágazati jogszabályok előírják, hogy a díjaknak fedezniük kell az e szervezetekkel kapcsolatos felügyeleti tevékenységek során felmerült valamennyi költséget. A Bizottság értékelése A kapott visszajelzésekkel összhangban a Bizottság az európai felügyeleti hatóságok finanszírozására vonatkozó jelenlegi jogi keret tekintetében nem szándékozik jogalkotási módosításokat javasolni. A felügyeleti díjak kérdésének kezelése és annak biztosítása érdekében, hogy a díjak a felügyelt szervezetek bevételeihez képest észszerűek maradjanak, a Bizottság felkéri az ESMA-t, hogy vizsgálja meg a jelenlegi jogi keretben rendelkezésre álló különböző lehetőségeket. Fontolóra lehet venni az ágazati jogszabályok célzott módosítását, ha a probléma kezelésére irányuló valamennyi lehetséges nem jogalkotási intézkedés elégtelennek bizonyul. 7.FOGYASZTÓVÉDELEM Háttér és megállapítások A fogyasztóvédelem javítása az európai felügyeleti hatóságok megbízatásának fontos része. Ezen a területen a 2019. évi ESA felülvizsgálat bővítette az európai felügyeleti hatóságok feladatait és jobb eszközöket biztosított számukra. A felülvizsgálat alapján például az ESMA az alábbi feladatokat kapta: i. a próbavásárlás koordinálása, ii. kiskereskedelmi kockázati mutatók kidolgozása, iii. fogyasztói tendenciákkal kapcsolatos adatok gyűjtése, elemzése és azok alapján jelentések készítése, és iv. az európai felügyeleti hatóságokról szóló rendeletek 22. cikkének (4) bekezdése szerinti vizsgálatok kiterjesztése a fogyasztók vagy befektetők védelmét fenyegető lehetséges veszélyekre. A nyilvános konzultáció során a legtöbb érdekelt fél úgy vélte, hogy az európai felügyeleti hatóságok pozitívan járultak hozzá a fogyasztók és a befektetők védelméhez. Néhány érdekelt fél rámutatott arra, hogy a fogyasztói problémák gyakran helyi jellegűek. Ez azt jelenti, hogy az illetékes nemzeti hatóságok és az európai felügyeleti hatóságok közötti jó együttműködés kulcsfontosságú. A válaszadók többsége szerint az európai felügyeleti hatóságok hozzáadott értéket képviselnek azáltal, hogy Unió-szerte azonosítják a fogyasztói problémákat, és az illetékes nemzeti hatóságok között megosztják a bevált gyakorlatokat. Emellett a legtöbb válaszadó rámutatott arra, hogy az európai felügyeleti hatóságok fontos koordináló szerepet töltenek be a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás belső piacán. E tekintetben egyes hatóságok a fogyasztók megkárosítása kockázatának csökkentése érdekében a határokon átnyúló szolgáltatások felügyelete terén hatékonyabb koordinációs hatásköröket kértek. A Bizottság értékelése

A Bizottság úgy véli, hogy a fogyasztóvédelem területén jelenleg nincs szükség az európai felügyeleti hatóságok alapító rendeleteinek módosítására. A Bizottság azonban az ágazati jogszabályok folyamatban lévő felülvizsgálata során gondosan megvizsgálja majd a jelenlegi jogi keretet, és megfelelő módosításokat fog javasolni a fogyasztóvédelem terén feltárt hiányosságok kiküszöbölése érdekében. Ennek szellemében a Szolvencia II felülvizsgálata keretében az együttműködési platformokra vonatkozóan 2021. szeptember 22-én javasolt módosítás: i. a prudenciális szempontok kezelését illetően az összetett, határokon átnyúló ügyekben az EIOPA szerepének fokozása, és ii. az EIOPA hatáskörének növelése a fogyasztóvédelmi kockázatok csökkentése érdekében, amennyiben a biztosítási termékeket határokon átnyúlóan kínálják. A közeljövőben elkészülő lakossági befektetési stratégia újabb lehetőséget kínál majd arra, hogy a fogyasztóvédelem érdekében tovább javítsuk a jogalkotást. Felkérjük továbbá az európai felügyeleti hatóságokat, hogy továbbra is használjanak fel minden rendelkezésre álló eszközt a fogyasztó- és befektetővédelmi célkitűzéseik elérése érdekében. Ilyen eszközök többek között a fogyasztói tendenciákról szóló jelentések, a felügyeleti „hőtérképek”, a partneri felülvizsgálatok, valamint a biztosítási és nyugdíjágazatban a saját kockázat- és szolvenciaértékelési jelentésekben foglalt figyelmeztetések/elemzések. 8.RENDSZERSZINTŰ KOCKÁZAT Háttér és megállapítások A globális pénzügyi válságra válaszul az európai felügyeleti hatóságok és az Európai Rendszerkockázati Testület (a továbbiakban: ERKT) megbízatásai kibővültek az uniós pénzügyi rendszer makroprudenciális felügyeletének, valamint a rendszerszintű kockázatok megelőzésének és enyhítésének előmozdításával, mivel a társjogalkotó fontosnak tartotta, hogy az uniós felügyeleti rendszerek ne csak az egyes vállalkozásokra összpontosítsanak, hanem a pénzügyi rendszer egészének stabilitását is biztosítsák. A nyilvános konzultáció válaszadóinak többsége szerint az európai felügyeleti hatóságok és az ERKT jelenlegi pénzügyi felügyeleti struktúrája javította az illetékes hatóságok között a rendszerkockázati funkciók tekintetében fennálló együttműködést és koordinációt. Az érdekelt felek a bevált gyakorlatok egyik példájaként azonosították az európai felügyeleti hatóságok és az ERKT között a stressztesztelés terén folytatott együttműködést. Bár az európai felügyeleti hatóságok megfelelően koordinálják a teljes stresszteszt-folyamatot, számos válaszadó kérte a folyamat további egyszerűsítését. Ennek oka, hogy a minőségbiztosítási folyamat miatt a nemzeti illetékes hatóságok és felügyelt szervezetek számára problémát okoz a stresszteszt-jelentések részletessége. Ezért néhány érdekelt fél a stressztesztek minőségbiztosításának kockázatalapúbb megközelítését javasolta. Emellett néhány ágazati érdekelt fél aggodalmának adott hangot a stressztesztek eredményeinek közzétételével kapcsolatban is, mert a közzététel bizonyos piaci zavarok kockázatát hordozza magában, ha a szélesebb nyilvánosság nem érzékeli teljes mértékben a vizsgálat eredményének valamennyi árnyalatát. A Bizottság értékelése A Bizottság úgy véli, hogy ezen a területen jelenleg nincs szükség jogszabályi módosításokra, de felkéri az európai felügyeleti hatóságokat és az ERKT-t, hogy vezessenek be további egyszerűsítéseket a stressztesztelési folyamatban. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a stressztesztek eredményeivel kapcsolatos nagy fokú átláthatóság biztosítása hozzáadott értéket képvisel, ideértve a biztosítási ágazat egyedi eredményeinek közzétételét is. Ezenkívül az európai felügyeleti hatóságokat, az ERKT-t és az illetékes hatóságokat arra ösztönzi, hogy: i. a pénzügyi ágazat valamennyi területén erősítsék tovább a rendszerkockázattal kapcsolatos kérdésekben folytatott együttműködésüket, és ii. fokozzák a közös rendszerszintű kockázati mutatók kidolgozására irányuló erőfeszítéseiket, figyelembe véve az általuk felügyelt ágazatok közötti kölcsönhatásokat. 9.KÖVETKEZTETÉS