INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

Az 1108/70/EGK rendelet és a 851/2006/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat benyújtására a Bizottság REFIT programja keretében, a jogalkotás minőségének javítása melletti elkötelezettség jegyében kerül sor. A cél egy célravezető és kiváló minőségű jogszabályi keret biztosítása az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és az Európai Bizottság közötti, a jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodásában foglaltak szerint. A Bizottság e célt szem előtt tartva azonosította a szóban forgó elavult jogi aktusokat, amelyeknek a hatályon kívül helyezését javasolja.

A Bizottság 2020. évi munkaprogramjában bejelentette, hogy hatályon kívül kívánja helyezni az 1108/70/EGK rendeletet. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 91. cikke (az EKSZ korábbi 71. cikke és az EGKSZ korábbi 75. cikke) alapján az 1108/70/EGK rendelet előírja a vasúti, közúti és belvízi infrastrukturális kiadásokra vonatkozó adatok gyűjtését, valamint a megfelelő infrastruktúra használatára vonatkozó statisztikák gyűjtését. A rendelet fő célja az volt, hogy a közös közlekedéspolitika keretében az infrastruktúra használatáért kivetett díjrendszer kidolgozása érdekében információkat gyűjtsön a tagállamok közlekedési infrastruktúrával kapcsolatos kiadásairól és a közlekedési infrastruktúra használatáról („adatszolgáltatás”).

Tekintettel a tagállamok által a kért adatok szolgáltatása során tapasztalt nehézségekre, az 1384/79/EGK tanácsi rendelet módosította az 1108/70/EGK rendeletet. Ez a rendelet az adatszolgáltatási követelmények könnyítése céljából egyszerűsítéseket és javításokat vezetett be. További az új tagállamok csatlakozását követően az 1108/70/EGK rendelet további négy alkalommal módosult.

Ezenkívül a 2116/78/EGK bizottsági rendelettel, a 906/2004/EK bizottsági rendelettel és a 851/2006/EK bizottsági rendelettel módosított 2598/70/EGK rendelet meghatározta azokat a tételeket, amelyeket az 1108/70/EGK rendeletben meghatározott különböző számlák rovatai között kell szerepeltetni.

Az 1108/70/EGK rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban a Bizottságnak minden évben összefoglaló jelentést kell benyújtania a Tanácsnak, amely tartalmazza a közlekedési infrastruktúra kiadásaira és használatára vonatkozó főbb statisztikákat. A Bizottság eddig 15 ilyen jelentést nyújtott be. A Tanácsnak és az Európai Parlamentnek címzett, a vasúti, közúti és belvízi infrastruktúrára fordított kiadásokat és azok használatát bemutató, az 1987 és 1989 közötti időszak adatait összesítő 15. jelentést a Bizottság 1994-ben tette közzé. Többszöri felhívás ellenére több tagállam vagy nem nyújtotta be a vizsgált évekre vonatkozó összes adatot, vagy nem a rendeletben előírt formában nyújtotta be az adatokat. Ennek következtében az adatokat nem lehetett a megfelelő rendszerességgel közzétenni, és az uniós szintű összesített adatokat nem lehetett kiszámítani.

A Bizottság 1998 óta nem készített új jelentéseket, elsősorban azért, mert alig kapott adatokat a tagállamoktól, és a kapott adatok többnyire hiányosak voltak. 2005 óta az 1108/70/EGK rendelet alapján az infrastrukturális beruházásokra vonatkozóan csak négy tagállam jelentett be adatokat a Bizottságnak.

Ezenkívül a rendeletben használt fogalommeghatározások és osztályozások elavultak. A legszembetűnőbb példák a rendelet II. mellékletének A.1. és A.2. szakaszai, amelyek felsorolják az összes olyan európai vasúttársaságot, amelyek esetében a tagállamoknak össze kell gyűjteniük a vonatkozó infrastrukturális kiadásokat, ezáltal a melléklet figyelmen kívül hagyja a vasúti ágazatban a különböző vasúti csomagok által bevezetett piacnyitási folyamatot és az irányításban bekövetkezett változásokat, különösen a pályahálózat-működtetők és a vasúttársaságok szétválasztását a mellékletben említett egyes társaságok esetében. Az sem célszerű, hogy egy jogalkotási aktus felsorolja a vasúttársaságok cégneveit, mivel azok az átszervezések miatt idővel változhatnak, így a melléklet gyorsan elavulttá válhat.

Ezenkívül számos fogalom és osztályozás elavult (pl. a személyszállító vonatok „távolsági expressz és expresszvonatok” és „más kategóriák” alosztályai; a tehervonatok „gyorsáru (expresszáru)” és „normál teheráru” alosztályai; az „üzemeltetési kilométer”, amelyre általában csak „kilométerként” történik utalás), és nincs megfelelő meghatározása. Más fogalmak és osztályozások nem egyeztethetők össze a jelenlegi osztályozásokkal. A rendelet például a „három tonna legnagyobb megengedett hasznosteher-bírású zárt kisáruszállító gépkocsik” kategóriára vonatkozóan kér mutatókat, míg a jelenlegi jogszabályok – az 1071/2009/EK és az 1072/2009/EK rendelet – a 2,5 és 3,5 tonna közötti megengedett legnagyobb könnyű haszongépjárművekre vonatkoznak.

2.Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk és a belső értékelések eredményei

2.1. Konzultáció

2017-ben a Bizottság célzott konzultációt folytatott a nemzeti statisztikai intézetekkel az 1108/70/EGK rendeletben meghatározott követelmények teljesítése során a tagállamok által tapasztalt nehézségekről. A konzultáció fő következtetése az volt, hogy a közlekedési infrastruktúrával kapcsolatos kiadásokra vonatkozó adatok minisztériumi szinten általában rendelkezésre álltak, bár nem a jogszabályok által előírt részletességgel. A közlekedési infrastruktúra használatára vonatkozó forgalmi statisztikák („adatszolgáltatás”) kisebb mértékben álltak rendelkezésre. Ezeket az információkat általában a nemzeti statisztikai hivatalok gyűjtik a különböző ágazati statisztikai rendeletek (a közúti árufuvarozásra vonatkozó statisztikai adatgyűjtésről szóló 70/2012/EU rendelet, a belvízi áruszállítással kapcsolatos statisztikákról szóló (EU) 2018/974 rendelet és a vasúti közlekedés statisztikájáról szóló (EU) 2018/643 rendelet) alapján. Az 1108/70/EGK rendeletben előírt bontás szerinti adatok azonban többnyire nem állnak rendelkezésre.

A 15 jelentésből és a nemzeti statisztikai hivatalokkal folytatott konzultációkból származó információk alapján a Bizottság illetékes szervezeti egysége eredményesség és hatékonyság, koherencia, relevancia és uniós hozzáadott érték szempontjából értékelte az 1108/70/EGK rendeletet.

Eredményesség és hatékonyság: A szükséges jelentéstétel alacsony szintje és az adatgyűjtés technikai nehézségei miatt a rendelet alkalmazása továbbra is túlzott terhet jelentő adatgyűjtési feladat a tagállamok számára, nem pedig hatékony és eredményes tevékenység.

Koherencia: Az 1108/70/EGK rendelet részben átfedésben van jelenleg hatályban lévő egyéb, újabb keletű adatgyűjtési jogszabályokkal. Az infrastrukturális kiadásokra vonatkozó adatok tekintetében a legegyértelműbb átfedés a TEN-T rendelet (az 1315/2013/EU rendelet) szerinti adatgyűjtéssel áll fenn, mivel az említett rendelet a TEN-T törzshálózatokkal és átfogó hálózatokkal kapcsolatban jelentős mennyiségű műszaki és pénzügyi információ gyűjtését írja elő. Az (EU) 2015/1100 bizottsági végrehajtási rendeleten alapuló, a vasúti piac nyomon követéséről szóló felmérés szintén gyűjt információkat az európai vasutakról, többek között a vasúti infrastruktúra karbantartásával, felújításával, korszerűsítésével és új infrastruktúrájával kapcsolatos kiadásokról. Az infrastruktúra használatára vonatkozó adatokat illetően az Eurostat több olyan statisztikai adatot is gyűjt a közúti árufuvarozásról, a vasúti szállításról és a belvízi szállításról, amelyek részben átfedésben vannak az 1108/70/EGK rendelet forgalomra vonatkozó mutatóival. A Nemzetközi Közlekedési Fórum (ITF/OECD) 1995 óta rendszeresen gyűjt információkat tagjaitól a közlekedési infrastruktúráról és a karbantartásról, és tesz közzé a közutakra (az autópályákra vonatkozó külön adatokat is tartalmazó), a vasútra, a belvízi utakra, a tengeri kikötőkre és a repülőterekre vonatkozó kiadási adatokat. Az 1108/70/EGK rendelet tehát következetlen és összeegyeztethetetlen ezekkel az újabb jogi aktusokkal, amelyek értelmében a tagállamoknak jelentést kell tenniük a közlekedési infrastruktúrára fordított beruházási adatokról.

Relevancia: Az 1108/70/EGK rendeletet egy olyan időszakban szövegezték meg, amikor az Európai Gazdasági Közösség kilenc tagállamának közlekedéspolitikájában a három szárazföldi szállítási mód játszotta a legnagyobb szerepet. A szárazföldi szállítás továbbra is a legrelevánsabb szállítási mód Európában, de a globalizáció folyamata, valamint a légi közlekedés hozzáférhetőségének és összekapcsoltságának növekedése miatt egyre nagyobb hangsúlyt kapnak a tengeri kikötőkkel és a légi közlekedéssel kapcsolatos infrastrukturális kiadások, amelyekre a rendelet nem terjed ki.

Uniós hozzáadott érték: Egyértelmű hozzáadott értéket jelent az, ha a közlekedési infrastruktúra kiadásaira vonatkozóan európai szinten egyetlen adatforrás áll rendelkezésre (amely jelenleg hiányzik), ahelyett, hogy az egyes tagállamok külön-külön nyújtanák be ezeket az információkat. A szükséges részletesség alacsony szintje és az adatgyűjtés technikai nehézségei miatt azonban csak négy tagállam jelentette be ezeket az információkat. A kapott információkat szakpolitikai kezdeményezések vagy technikai elemzések során nem használják fel.