HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 229/122

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak – Az utasérdekek európai perspektívája: közlemény a különböző közlekedési módokban érvényesülő utasjogokról

(COM(2011) 898 final)

2012/C 229/24

Előadó: Raymond HENCKS

2012. január 19-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak – Az utasérdekek európai perspektívája: Közlemény a különböző közlekedési módokban érvényesülő utasjogokról

COM(2011) 898 final.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Közlekedés, energia, infrastruktúra és információs társadalom” szekció 2012. május 10-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2012. május 23–24-én tartott, 481. plenáris ülésén (a 2012. május 23-i ülésnapon) 135 szavazattal 1 ellenében, 2 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az EGSZB határozottan helyesli az Uniónak azt a politikai törekvését, hogy valamennyi tömegközlekedési módra kiterjedően egységes és hasonló jogokat és feltételeket biztosítson a vasúti, légi, tengeri, folyami és autóbuszos közlekedés utasai számára, és támogat minden tervezett intézkedést, amely a polgárok jogainak hatékony gyakorlását gátoló akadályok felszámolását célozza az intermodális megközelítés keretében.

1.2 Az EGSZB úgy véli, hogy a vizsgált közleményben felsorolt tíz specifikus jogot három továbbival ki kell egészíteni, nevezetesen a biztonsághoz és a védelemhez való joggal, amely a közlekedési eszközök műszaki biztonsága mellett az utasok fizikai biztonságát is magában foglalja, illetve a szolgáltatásminőség, a kényelem, a környezetvédelem és a hozzáférhetőség minimumszabályainak érvényesítéséhez való joggal.

1.3 A fenti tizenhárom jog alapján újra meg kell vizsgálni, és szükség esetén tökéletesíteni kell, illetve meg kell erősíteni az utasjogokhoz kapcsolódó jelenleg hatályos jogszabályi rendelkezéseket.

1.4 E vizsgálat során külön figyelmet kell fordítani az utasoknak nyújtott tájékoztatás javítására, a fogyatékkal élő vagy a csökkent mozgásképességű személyek feltételeire és jogaira, az utasok kártalanítására fennakadások, törölt utazás vagy a poggyász eltűnése esetén, a végső ár alkotóelemeinek a pontosítására, az utazási szerződés átruházására, a reklamáció és a jogorvoslat feltételeire, valamint az utasokat képviselő szervezeteket megillető jogokra, mivel ezek a szervezetek vannak leginkább abban a helyzetben, hogy tájékoztassák és támogassák a polgárokat jogaik gyakorlásában.

1.5 A közlekedési szolgáltatások hatékonyságának és eredményességének könnyebb ellenőrizhetősége, a szükségletek alakulásához való hozzáigazítása és az utasjogok tiszteletben tartása érdekében az EGSZB független értékelési eljárás bevezetését javasolja, a szubszidiaritás elvének tiszteletben tartása mellett, melynek keretében közös mutatók alapján európai szinten harmonizált értékelési módszert dolgoznának ki az érintett szereplők képviselőivel, elsősorban az utasokat (köztük a fogyatékkal élő és a csökkent mozgásképességű utasokat) képviselő szervezetekkel egyeztetve.

1.6 A reklamációk kezelését illetően az EGSZB javasolja, hogy a reklamációbenyújtás más módjainak kiegészítéseként, minden fuvarozó egységesített e-mail címet (reclamations@…) használjon ezek kezelésére, valamint hogy határozzanak meg maximális válaszadási határidőt.

1.7 Végül az EGSZB a jogviták peren kívüli rendezésének általánossá tételét javasolja, anélkül, hogy megfosztaná az utasokat azon joguktól, hogy a bírósághoz forduljanak. Ezen túlmenően azt ajánlja, hogy az EU-n belüli kollektív bírósági jogorvoslati mechanizmus lehetőségét világosan rögzítsék jogszabályi formában, valamint hogy ennek a mechanizmusnak a rendszerét megfelelően határozzák meg.

2. Bevezető

2.1 Először is világosan le kell szögezni, hogy a vizsgált közlemény az állami, illetve a magánfuvarozók által nyújtott közlekedési szolgáltatások tekintetében tárgyalja az utasjogok kérdését, és a hivatásos fuvarozók (taxi, 12 főnél kevesebb befogadóképességű minibusz stb.) igénybevételével történő közlekedés nem tartozik az alábbiakban elemzett rendelkezések hatálya alá. Ez annál is inkább sajnálatos, mivel a városi mobilitás cselekvési terve (COM(2009) 490 final), amely nemcsak a hivatásos, hanem az egyéni kollektív közlekedéssel is foglalkozik, hangsúlyozza, hogy figyelmet kell szentelni a díjszabásnak, a minőségnek, a csökkent mozgásképességű személyek hozzáférésének, a tájékoztatásnak és az utasok jogainak.

2.2 Az Európai Unió fenntartható fejlődéssel kapcsolatos célkitűzései magukban foglalják a tömegközlekedés előmozdítását és fejlesztését, hogy a lehető legnagyobb mértékben csökkenjen az egyéni közlekedés.

2.3 Az utasok jogainak elismerése és biztosítása tehát a tömegközlekedés fejlesztésének és támogatásának előfeltétele, mivel egyensúlyba hozza a felhasználók és a fuvarozók közötti viszonyt.

2.4 Az Európai Unió 2001 óta intenzíven foglalkozik az utasok védelmével, valamint jogaik megerősítésével a különböző közlekedési módok vonatkozásában. Ennek érdekében fokozatosan létrehozott egy olyan jogi szabályozást, mely biztosítja, hogy a vasúti, légi, tengeri, folyami és autóbuszos közlekedési mód valamennyi felhasználója az egész Unióban hasonló jogokat és feltételeket élvezzen, ideértve a fogyatékkal élő és a csökkent mozgásképességű utasokat is. A vízi közlekedésre, illetve az autóbuszos közlekedésre vonatkozó rendelkezések azonban csak 2012 decemberétől, illetve 2013 márciusától lépnek hatályba.

2.5 2010-ben az Európai Bizottság 2 évre szóló széles körű kampányt indított, Utasjogai mindig kéznél címmel, nevezetesen a http://ec.europa.eu/passenger-rights címen elérhető internetes oldal létrehozásával, mely az EU valamennyi hivatalos nyelvén áttekintést nyújt a felhasználók jogairól minden közlekedési mód esetében. Továbbá ingyenes brosúrákat osztogattak az utasoknak jogaikról, és kapcsolódó tartalmú plakátokat helyeztek el a tagállamok minden vasútállomásán és repülőterén. Az Európai Bizottság a közelmúltban úgy határozott, hogy 2014-ig meghosszabbítja a kampányt.

2.6 A tömegközlekedést ennek ellenére még mindig aszimmetria jellemzi egyfelől az utasok, másfelől pedig a fuvarozók oldaláról a tájékoztatás, a jogkörök és a helyzetek tekintetében. Óhatatlanul is az a benyomásunk, hogy sok utas még mindig nincs teljesen tisztában jogaival, és nem tudja, hogy szükség esetén hogyan érvényesítse azokat, vagy hogyan éljen megfelelően azokkal. Az Európai Bizottság által készített tanulmányokból és felmérésekből kiderül, hogy az ezer eurónál kisebb értékű jogviták esetében a magas költségek, valamint az eljárások bonyolultsága és hosszú időtartama miatt csak minden ötödik európai fogyasztó próbálja jogait bíróságon érvényesíteni.

2.7 Ehhez hozzáadódik, hogy az Európai Bizottság szerint a nemzeti hatóságok továbbra is különbözőképpen alkalmazzák a nemzeti jogot, ami összezavarja mind az utasokat, mind pedig a fuvarozókat, és torzulásokat okoz a piacon.

2.8 Az Európai Bizottság meg kívánja erősíteni a jelenlegi szabályok végrehajtását, szükség esetén tökéletesítve azokat. E célból nemrégiben nyilvános konzultációt indított a légi utasok jogairól szóló rendelet esetleges felülvizsgálatáról.

3. A közlemény tartalma

3.1 A közlemény összefoglalja a valamennyi tömegközlekedési módra vonatkozó jogokat és elveket. Számba veszi a megoldásra váró joghézagokat, és fel kívánja számolni azokat a tényezőket, amelyek akadályozzák a polgárokat az uniós jogrendszer által biztosított jogaik hatékony gyakorlásában.

3.2 A közlemény három kulcsfontosságú elvet emel ki: a megkülönböztetésmentességet, a pontos, időszerű és hozzáférhető tájékoztatást, valamint az azonnali és arányos segítségnyújtás elvét. Ezekből a következő 10 specifikus jogot vezeti le, melyeket a fokozottan intermodális felfogás szellemében valamennyi közlekedési módra alkalmazni kell:

1) megkülönböztetésmentességhez való jog a közlekedéshez való hozzáférés terén;

2) mobilitáshoz való jog: többletköltségek nélküli hozzáférhetőség és segítség a fogyatékkal élő és a csökkent mozgásképességű utasok számára;

3) tájékoztatáshoz való jog a vásárlás előtt és az utazás különféle szakaszai során, különösen a szolgáltatás zavara esetén;

4) az utazásról való lemondáshoz való jog (teljes jegyár visszatérítése), ha az utazást nem a tervezett módon biztosítják;

5) a szállítási szerződés teljesítéséhez való jog a szolgáltatás zavara esetén (más útvonalra terelés vagy átfoglalás);

6) segítséghez való jog az induláskor vagy a csatlakozási pontokon bekövetkező hosszú késés esetén;

7) bizonyos körülmények között kártérítésre való jog;

8) az utasokra és poggyászukra vonatkozó fuvarozói felelősség;

9) gyors és hozzáférhető panaszkezelési rendszerhez való jog;

10) az uniós jog teljes körű alkalmazásához és hatékony végrehajtásához való jog.

3.3 Jóllehet a különböző közlekedési módok sajátosságainak függvényében változnak és fejlődnek az alkalmazás feltételei és szabályai, a legfőbb célkitűzés jelenleg e szabályok könnyen érthetővé tétele, valamint alkalmazásuk és ellenőrzésük konszolidációja minden közlekedési módra vonatkozóan, az e téren szükséges konvergens megközelítés biztosítása érdekében.

3.4 Az utasok védelmének az Unió határain kívüli javítása érdekében az utasjogi kérdésekkel kétoldalú és nemzetközi megállapodások foglalkoznak majd.

4. Általános megjegyzések

4.1 Üdvözlendő az Európai Bizottságnak az a politikai törekvése, hogy valamennyi tömegközlekedési módra kiterjedően egységes vagy hasonló jogokat és feltételeket kíván biztosítani az utasok számára, a szerződések fogyasztóvédelmi célkitűzéseinek (az Európai Unió működéséről szóló szerződés 169. cikke, XV. cím), az Alapjogi Charta iránymutatásainak, illetve az Európai Unió Bírósága joggyakorlatának megfelelően.

4.2 Egyrészről az EGSZB helyesli, hogy a közlemény egyetlen dokumentumban, szintetizált formában foglalja össze a tömegközlekedést használók jogaival kapcsolatos valamennyi jelenlegi szabályt és előírást, másrészről viszont sajnálatosnak tartja, hogy nincsenek számszerű adatok a megállapított akadályok mértékéről.

4.3 Az EGSZB minden olyan intézkedést támogat, amely segíthet felszámolni a polgárok jogainak hatékony gyakorlását gátló akadályokat, és elismerését fejezi ki az Európai Bizottságnak azokért a lépésekért, amelyeket a vasúti, légi, tengeri és folyami, illetve az autóbusz-közlekedés felhasználóit – a használt közlekedési mód(ok)tól függetlenül – megillető hasonló jogok és feltételek érvényesítése érdekében kezdeményezett.

4.4 Az egyik leggyakoribb ilyen akadály, hogy az utasok jogaikról és kötelességeikről elégtelen, hiányos vagy érthetetlen tájékoztatást kapnak a menetjegy megvásárlásakor, az utazás előtt, valamint fennakadások esetében, utazás közben.

4.5 Annak érdekében, hogy minden utas világos tájékoztatást kapjon jogairól, az EGSZB azt javasolja, hogy az utazás foglalásakor vagy a menetjegy megvásárlásakor a megfelelő internetes honlapra vezető link, illetve a menetjegyre nyomtatott információk formájában minden utasnak – a fogyatékkal élő utasokat is beleértve – világos, tömör, érthető és áttekinthető nyelven tájékoztatást kell kapnia arról, hogy hol találhatja meg a vonatkozó információkat, vagy az értékesítési helyeken kiosztott kiadványok formájában, vagy az interneten. Folytatni kellene az Európai Bizottság által 2010-ben indított utas-tájékoztatási kampányt, szoros együttműködésben a fogyasztói szervezetekkel.

4.6 Ezen túlmenően továbbra is lényeges, a felhasználókat hátrányosan érintő különbségek állnak fenn a különböző közlekedési módok között, különösen a légi közlekedés esetében, melyekkel kapcsolatban a témáról kidolgozott feltáró véleményében (1) az EGSZB megállapította, hogy a légi utasok jogai bizonyos területeken elmaradnak a többi közlekedési módon belüli rendelkezésektől. Az EGSZB ezért kérte:

— a segítségnyújtáshoz való jog hatókörének meghatározását;

— az utasoknak nyújtott tájékoztatás javítását, az utazás időszakát is ideértve;

— a tájékoztatáshoz való jog kiterjesztését a beszállási zónákra;

— a „rendkívüli körülmények” kifejezés pontos jelentésének meghatározását;

— olyan iránymutatások kidolgozását – a csökkent mozgásképességű személyek képviselőivel közösen –, amelyek tisztázzák az 1107/2006/EK rendeletnek a fogyatékkal élők és csökkent mozgásképességű személyek jogaira vonatkozó fogalommeghatározásait, és javítják annak alkalmazását;

— a végső ár alkotóelemeinek pontos meghatározását;

— annak a kötelességnek a bevezetését, hogy egy légitársaság csődje esetében az érintett utasok költségeit megtérítsék, a „közös felelősség” elvének életbe lépését annak érdekében, hogy a hazahozatalt más légitársaságok biztosítsák, valamint egy alap létrehozását, amely lehetővé teszi az utasok kártalanítását;

— annak lehetővé tételét, hogy az utazási szerződés ingyenesen átadható legyen harmadik félnek.

Mindezen rendelkezéseket azon más közlekedési módokra is alkalmazni kellene, amelyek esetében ilyenek még nem léteznek.

4.7 A véleményben tárgyalt közlemény által felsorolt tíz specifikus jog megfelelő alapot ad ahhoz, hogy az utasok számára nyilvánvalóbb legyen, hogy mit várhatnak el jogszerűen minimális minőségként a szállítási szolgáltatások esetében, valamint ahhoz, hogy a fuvarozók következetesebben és hatékonyabban alkalmazzák az uniós jogszabályokat.

4.8 Az EGSZB úgy véli, hogy a vizsgált közleményben felsorolt tíz specifikus jogot három továbbival ki kell egészíteni, nevezetesen:

1) a biztonsághoz és a védelemhez való joggal, amely a közlekedési eszközök műszaki biztonsága mellett az utasok fizikai biztonságát is magában foglalja;

2) a szolgáltatásminőség, a kényelem és a hozzáférhetőség minimumszabályainak érvényesítéséhez, valamint túlfoglalás esetén a fuvarozó által nyújtandó előzetes tájékoztatáshoz való joggal. Az EGSZB emlékeztet rá, hogy „A városi mobilitás cselekvési terve” (COM(2009) 490) címet viselő közleményben az Európai Bizottság bejelentette, hogy a szabályozási koncepciót közös minőségi mutatókkal kívánja kiegészíteni, az utasok és a csökkent mozgásképességű személyek jogainak védelme érdekében;

3) a környezeti minőség megőrzése, védelme és javítása elvének tiszteletben tartására vonatkozó, a Szerződésben említett joggal a fuvarozók tekintetében.

4.9 A fenti tizenhárom jog alapján újra meg kell vizsgálni az utasjogokhoz kapcsolódó, jelenleg hatályos jogszabályi rendelkezéseket. Ennek folyamán elemezni kell és fel kell számolni az ismert problémákat, például a fogyatékkal élő és a csökkent mozgásképességű személyeket gátoló akadályokat, az árképzési struktúrák átláthatóságának hiányát, a tájékoztatás hiányát vagy nehezen érthetőségét, a bizonytalan és bonyolult jogorvoslati lehetőségeket, a nem megfelelő szintű pénzügyi kompenzációk problémáját, a reklamációk túl hosszú feldolgozási határidőit stb.

4.10 Miután a véleményben tárgyalt közleményben maga az Európai Bizottság is elismeri, hogy az üzemeltetők teljesítményéről szóló értékelések és az utasok elégedettségéről készített felmérések közzététele megkönnyítené az egységes alkalmazások nemzeti ellenőrző szervek általi nyomon követését és felügyeletét, az EGSZB sürgeti a szóban forgó értékelési folyamatot, és úgy véli, a szükségletek elemzésébe, valamint a teljesítmény és az utasjogok helyzetének értékelésébe minden érdekelt felet be kell vonni.

4.11 Az EGSZB ezért egy olyan rendszeres értékelési rendszer felállítását javasolja, melynek célja, hogy a közlekedési szolgáltatások minél hatékonyabban működhessenek, valamint minél jobban alkalmazkodjanak az utasok igényeihez és ellenőrizzék az utasjogok tiszteletben tartását. Közösségi viszonylatban helyénvaló volna meghatározni az adatok cseréjének, összevetésének és összehasonlításának szabályait, valamint – a szubszidiaritás elvének tiszteletben tartása mellett – lendületet adni a független értékelésnek, ez pedig azáltal érhető el, ha az érintett szereplők képviselőivel, nevezetesen az utasok (köztük a fogyatékkal élő és csökkent mozgásképességű utasok) szervezeteivel folytatott párbeszéd során európai szinten harmonizált értékelési módszer kidolgozására kerül sor közös mutatók alapján.

4.12 Az EGSZB támogatja az Európai Bizottság azon szándékát, hogy nem kíván ágazati intézkedésekre szorítkozni – ahogyan eddig tette –, hanem intermodális megközelítés kialakítására törekszik, figyelembe véve a felhasználók mobilitással és utazással kapcsolatos igényeit, bármely közlekedési módokat használják vagy kombinálják egymással az intermodális folyamatosság jegyében. Csak az utasjogok erőteljesebb összehangolása segíthet kiküszöbölni a különböző közlekedési módok között kialakuló versenytorzulásokat.

4.13 Az idézett hiányosságok és kiskapuk többsége esetében a közlemény vagy a légi közlekedési rendelet felülvizsgálatát célzó hatásvizsgálatra hivatkozik, mely meg fogja határozni az esetleges kötelező jellegű intézkedéseket, vagy pedig a fuvarozók önkéntes megállapodásaira utal. Az EGSZB egy határozottabb, a kötelező jellegű intézkedéseket előnyben részesítő hozzáállást várt volna el.

4.14 Az EGSZB sajnálja, hogy a közlemény nem tesz említést az utasokat képviselő szervezetek jogairól és hatásköréről, annál is inkább, mivel ezek a szervezetek vannak leginkább abban a helyzetben, hogy tájékoztassák és támogassák a polgárokat jogaik gyakorlásában, a fogyatékkal élő és csökkent mozgásképességű személyek képviseleti szervezeteit is ideértve.

4.15 Az utasokat világos nyelven tájékoztatni kell a reklamációk benyújtására vonatkozó lehetőségekről és kapcsolattartó fórumokról, valamint a jogorvoslati módokról. Az EGSZB javasolja, hogy minden fuvarozó egységesített e-mail címet használjon a reklamációk kezelésére (reclamations@…), egyetértve azzal, hogy a reklamációbenyújtás más módjait is (postai út, értékesítési helyen való benyújtás stb.) lehetővé kellene tenni. Továbbá kötelező jellegű maximális válaszadási határidőket kellene bevezetni.

4.16 Az EGSZB kéri, hogy egészítsék ki a közleményt a jogorvoslati lehetőségek pontosabb ismertetésével azokra az esetekre vonatkozóan, amikor az utasok panaszát és reklamációját nem veszik figyelembe a tagállami vagy európai szintű, döntéshozói jogkörrel és kényszerítő erővel felruházott szerveknél. A jogorvoslati jog semmiképpen sem kapcsolódhat az utazás árához.

4.17 Az EGSZB emlékeztet rá, hogy a kártérítéshez való jog igen gyakran puszta elmélet marad, különösen amikor kisebb, elszórt jellegű jogvitákról van szó, a jog gyakorlásának gyakorlati nehézségei miatt. Mivel fontos, hogy a jogorvoslati eljárásokat egyszerűen, a panaszosokat elbátortalanító költségek nélkül lehessen lefolytatni, az EGSZB a jogviták peren kívüli rendezésének általánossá tételét javasolja, anélkül, hogy megfosztaná az utasokat azon joguktól, hogy a bírósághoz fordulhassanak.

4.18 Az EGSZB (a CESE 803/2012. sz. véleményében) tudomásul vette, hogy a jogviták peren kívüli rendezési módjait ezentúl kiterjeszthetik a kollektív konfliktusokra, ami az első lépés az EU-n belüli kollektív bírósági jogorvoslati mechanizmus létrehozása irányába, azonban azt ajánlja, hogy ezt a lehetőséget világosan rögzítsék jogszabályi formában, valamint hogy ennek a mechanizmusnak a rendszerét megfelelően határozzák meg.

Kelt Brüsszelben, 2012. május 23-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) HL 2012/C 24/28., 2012.1.28., 125–130. o.