BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA a benzin és a dízelüzemanyagok minőségéről szóló 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7a. cikke szerinti számítási módszerekről és jelentéstételi követelményekről amely a következő dokumentumot kíséri A TANÁCS ../.../EU IRÁNYELVE a benzin és a dízelüzemanyagok minőségéről szóló 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti számítási módszerek és jelentéstételi követelmények meghatározásáról /* SWD/2014/0295 final */





BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA a benzin és a dízelüzemanyagok minőségéről szóló 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 7a. cikke szerinti számítási módszerekről és jelentéstételi követelményekről amely a következő dokumentumot kíséri A TANÁCS ../.../EU IRÁNYELVE a benzin és a dízelüzemanyagok minőségéről szóló 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti számítási módszerek és jelentéstételi követelmények meghatározásáról 1. BEVEZETÉS 2009-ben az üzemanyag-minőségi irányelv[1] kötelezettséget vezetett be a tüzelőanyag-forgalmazók számára, hogy azok 2020-ig 6%-kal csökkentsék az összes közúti (és nem közúti önjáró munkagépekben használt) tüzelőanyag teljes életciklusra vonatkozó üvegházhatású gázok („ÜHG”) kibocsátási intenzitását. A követelménynek való megfelelés érdekében a tüzelőanyag-forgalmazók kötelesek jelentést tenni és elszámolni az általuk forgalmazott tüzelőanyagok ÜHG-kibocsátásával. A rendelkezések alapján a nem biológiai eredetű tüzelőanyagok teljes életciklusra vonatkozó ÜHG-intenzitásának számítási módszertanát komitológiai eljárás során kell megállapítani.[2] A bioüzemanyagok teljes életciklusra vonatkozó ÜHG-intenzitása számítási módszertanának meghatározása már az üzemanyag-minőségi irányelv keretében megtörtént. Ezek következményeképp az üzemanyag-minőségi bizottság a 2011–2012-os években megvitatott egy végrehajtási intézkedéstervezetet[3] a tagállamokkal, amely folyamat egy „nincs vélemény” eredményű szavazással zárult. A komitológiai határozat rendelkezéseivel összhangban a Bizottságnak most egy javaslatot kell a Tanács elé terjesztenie. Jelen hatásvizsgálat ennek a javaslatnak az alátámasztására szolgál. 2. A PROBLÉMA MEGHATÁROZÁSA Az üzemanyag-minőségi irányelv 7a. cikkelye alapján a tüzelőanyag-forgalmazók kötelesek a tagállami hatóságok felé évente jelentést tenni az általuk szállított tüzelőanyag-típus/energia teljes mennyiségéről, feltüntetve azok származási és beszerzési helyét, valamint az energiaegységre és teljes életciklusra számított ÜHG-kibocsátását. A jelentéstételi mechanizmus célja a pontosság biztosítása, hogy megvalósulhasson az ÜHG-intenzitás csökkentése, valamint az EU-ban fogyasztott kérdéses tüzelőanyagok aktuális átlagos ÜHG-intenzitásával kapcsolatos adatgyűjtés a bioüzemanyagok ÜHG-megtakarításait mérő fosszilisüzemanyag-komparátor frissítéséhez. A módszertan számos változata fejleszthető ki a bontás szintjétől (pl. termék, nyersanyag vagy szállítmány), valamint attól függően, hogy valós ÜHG-kibocsátási számítások és/vagy alapértelmezett értékek használata megengedett. A lehetséges módszertanok összetettségüktől függően különböző követelményekkel lépnek fel az iparág felé, valamint végső soron különböző árjelzést eredményezek, ami befolyásolja a végső tüzelőanyag-összetételt és a kapcsolódó kockázatcsökkentési intézkedéseket. Jelen hatásvizsgálat célja, hogy értékelje egy ilyen módszertan kifejlesztési lehetőségeinek alkalmazhatóságát, valamint felmérje azok környezeti, gazdasági és társadalmi hatásait. A hatásvizsgálat alátámasztására a Bizottság 2012-ben egy külső tanulmány[4] elvégzését indította el, amelynek időközi eredményeit 2012 decemberében és 2013 áprilisában megvitatta az érdekelt felekkel[5]. 3. SZUBSZIDIARITÁS A, közúti gépjárművekben (és a nem közúti önjáró munkagépekben) használt közúti tüzelőanyagok ÜHG-intenzitásának 2020-ig 6%-kal történő csökkentésének a forgalmazókra vonatkozó követelménye az üzemanyag-minőségi irányelv elfogadásával lepett hatályba. 4. SZAKPOLITIKAI CÉLKITŰZÉSEK A választott módszertannak meg kell felelnie az üzemanyag-minőségi irányelv általános célkitűzésének: A közúti közlekedésben használt tüzelőanyagok ÜHG- intenzitása pontos mérésének, valamint a 2010-es szinthez képest legalább 6%-os csökkentésének biztosítása. Figyelembe véve az alábbi konkrét célkitűzést: Megfelelő módszertan megállapítása a tüzelőanyag-forgalmazók számára az általuk szállított tüzelőanyagok mennyiségének, származási és beszerzési helyének, valamint életciklusra vonatkozó ÜHG-kibocsátásának pontos megbecsüléséhez és jelentéséhez. valamint az operatív célkitűzéseket: Módszertan megállapítása a tüzelőanyag-forgalmazók számára, hogy azok a lehető legnagyobb pontossággal tudják jelenteni az általuk szállított, bioüzemanyagoktól eltérő tüzelőanyagok és energiaforrások teljes életciklusra vonatozó ÜHG-kibocsátását, amely valamennyi releváns szakaszt tartalmaz, beleértve a kitermelést, a földhasználatban bekövetkező változásokat, a szállítást és elosztást, a feldolgozást és a fogyasztás során történő elégetést, a kibocsátás helyétől függetlenül. A lehető legnagyobb pontosságú fosszilisüzemanyag-komparátort eredményező módszertan biztosítása. Annak biztosítása, hogy a jelentéstételi módszertan a lehető legnagyobb mértékben összhangban legyen a bioüzemanyagokkal kapcsolatos, már létező jogszabályokkal. Annak biztosítása, hogy a módszertan segítségével a tagállamok úgy ellenőrizhessék a tüzelőanyag-forgalmazók velük szemben támasztott követelményeknek való megfelelését, hogy az nem jelent elfogadhatatlan mennyiségű adminisztratív terhet a forgalmazók és az illetékes hatóságok számára. 5. SZAKPOLITIKAI OPCIÓK A hatásvizsgálatban értékelt szakpolitikai opciók ismertetése az alábbiakban található: Opciók/alopciók || Az intézkedések leírása A) Nincs módszertan || A Bizottság nem javasol módszertant, ezáltal a tagállamok nem tudják végrehajtani az üzemanyag-minőségi irányelvet. A Bizottság így elmulasztaná a cselekvés lehetőségét; ennek megfelelően ezt az opciót a vizsgálat további elemzés nélkül elveti. B) ÜHG-alapértékek tüzelőanyag-típusonként || Ez a megközelítés a legegyszerűbb jelentéstételi követelményt jelenti. Ehhez az EU-ban fogyasztott négy fő tüzelőanyag-típushoz (benzin, dízel/gázolaj, cseppfolyósított szénhidrogéngáz és sűrített földgáz) egy-egy átlagos ÜHG-intenzitási alapérték meghatározására van szükség. Ez a megoldás nem tesz különbséget a forgalmazók között az általuk forgalmazott tüzelőanyagok összetételében található nyersanyagok alapján, mivel ezeket az EU-s (B1 opció) vagy a tagállami (B2 opció) átlag tartalmazza. Mivel a B2 opció akadályt képezne a belső piacon (az egyes tüzelőanyag-forgalmazókra különböző követelmények vonatkoznak az alapján, hogy melyik tagállamba szállítanak tüzelőanyagot), ami ellentmond az üzemanyag-minőségi irányelv célkitűzéseinek, így ezt az opciót a vizsgálat elveti, és a továbbiakban csak a B1 opció értékelésével foglalkozik. A B1 opciót az olajipar (pl.: olajipari óriásvállalatok, független olajvállalatok és kereskedők), bizonyos olajat exportáló országok és bizonyos tagállamok részesítik előnyben. C) ÜHG-alapértékek nyersanyagtípusonként || Ezen opció szerint az EU-ban használt összes nyersanyag ÜHG-intenzitásának jelentése külön történik az átlagos alapértékek használatával (benzin és olajból előállított dízel/gázolaj, természetes bitumen, olajpala, szénből előállított folyékony tüzelőanyag, gáz halmazállapotú tüzelőanyag, villamos energia stb.). Ezért a jelentések tartalmaznák a forgalmazók közötti, az általuk használt tüzelőanyag-összetételben található nyersanyagok miatt fellépő különbségeket. A módszertan a forgalmazóktól olyan adatok gyűjtését követelné meg, amelyek kívül esnek meglévő szintjükön, valamint további követelményeket támaszt az anyagok ellátási láncban való nyomon követésével kapcsolatban. A C opció a 2011 októberében a tagállamok számára elküldött intézkedés. Az opciót a környezetvédelemmel foglalkozó nem kormányzati szervezetek és bizonyos tagállamok részesítik előnyben. D) ÜHG-alapértékek nyersanyagtípusonként vagy valós ÜHG-értékek || Az opció szerint a forgalmazók megfelelésének értékelése az EU-ban használt összes nyersanyag ÜHG-kibocsátásának hatása alapján történik (pl. benzin és olajból előállított dízel/gázolaj, természetes bitumen, olajpala, szénből előállított folyékony tüzelőanyag, gáz halmazállapotú tüzelőanyag, villamos energia stb.). A forgalmazók jelentése az átlagot alapul vevő alapértékeket (D1 opció) vagy konzervatív, az átlagértékénél magasabb ÜHG-kibocsátásintenzitási értékeket (D2) tartalmazná. Ezek az opciók a fosszilis tüzelőanyagok nyersanyagai származásának jelentését is szükségessé teszik. A forgalmazók választhatják valós értékek megadását is. Ez az opció a C opcióval megegyező adatgyűjtési és nyomon követési követelményeket támaszt, valamint a B1 opció megfelelési erőfeszítéseit, illetve a valós értékek jelentését választó forgalmazóktól többlet erőfeszítéseket is megkíván. A D1 és D2 opciókat a környezetvédelemmel foglalkozó nem kormányzati szervezetek, valamint a bioenergia- és mezőgazdasági ágazatban érdekelt felek részesítik előnyben, mivel megegyezik a bioüzemanyagoknál alkalmazott módszertannal. E) Valós ÜHG-értékek || Ez az opció az egyes tüzelőanyag-szállítmányokra vonatkozó termelésoldali ÜHG-kibocsátások becsült értékeinek kiszámítását és jelentését (pl. helyszín, kereskedelmi név, kereskedelmi kőolaj neve stb.) kívánja meg a forgalmazóktól. Az opció az EU-ban fogyasztott tüzelőanyagok ÜHG-intenzitásának legpontosabb jelentését biztosítja, de a legösszetettebb megoldás is, mivel a forgalmazóknak a saját adataikat kell szolgáltatniuk, és jelenleg léteznek bizonyos adatkorlátozások. Az E opciót nem részesíti előnyben egyetlen konkrét érdekelt fél sem, de bizonyos tagállamok és olajat exportáló harmadik országok a legigazságosabb megközelítésnek tartják, mivel az összes tüzelőanyag teljes megkülönböztetésén alapul. 6. A SZAKPOLITIKAI OPCIÓK VIZSGÁLATA Ez az összefoglalás az opciókat a célkitűzések elérésében való eredményességük, valamint tágabb értelemben vett környezetvédelmi, társadalmi és gazdasági hatásaik szerint mutatja be. 6.1. Hatékonyság A tüzelőanyagok ÜHG-intenzitása jelentésének leghatékonyabb módja uniós és forgalmazói szinten is az E opció, mivel itt a tüzelőanyag-forgalmazók valós adatokat jelentenek. Azonban lehetséges, hogy egy adott pillanatban nem állnak rendelkezésre valós lebontott adatok az összes tüzelőanyag-típusra és az összes forgalmazóra vonatkozóan; mindemellett ellenőrzési szempontból is ez a legösszetettebb megoldás, valamint ez hordozza magában a csalás legnagyobb kockázatát. Uniós és forgalmazói szinten a második legpontosabb lehetőség az ÜHG-intenzitás jelentésére a C opció, mivel a nyersanyagok szintjére bontott adatok eleve megmutatják az üzemanyagok között ÜHG-intenzitásban jelentkező legnagyobb eltéréseket. Ez a módszertan a tüzelőanyag-forgalmazóktól további adatgyűjtést, valamint nyomon követési erőfeszítéseket igényel, a tagállami ellenőrzési folyamat közepesen összetett. A harmadik legpontosabb opció a D1 és a D2. Ezek az opciók a B1 jelű opcióhoz hasonló okokból csak mérsékelt pontosságot biztosítanak a forgalmazói szintű ÜHG-intenzitás jelentésénél. Mivel ez az opció csak az EU-s átlagnál alacsonyabb ÜHG-intenzitással rendelkező forgalmazókat ösztönzi valós értékek jelentésére, ez a D1 opció esetén a jelentett átlagos EU kibocsátás alábecsüléséhez vezethet, amely a teljes 6%-os célértéktől akár 1 százalékpontos eltérést is jelenthet. A D2 opció enyhíti ezt a hatást, mivel a konzervatív alapértékek lehetősége arra ösztönözné az átlagosnál nagyobb kibocsátással rendelkező forgalmazókat, hogy valós értékeket jelentsenek. Ez a módszertan a tüzelőanyag-forgalmazóktól további adatgyűjtést, valamint nyomon követési erőfeszítéseket igényel, a tagállami ellenőrzési folyamat összetett. A valós értékek szolgáltatását választó forgalmazókra vonatkozó eljárás összetettebb. A legegyszerűbb és legkisebb költségekkel járó opció a B1 (tüzelőanyagonkénti átlagos alapérték). Azonban ez lehetőség alacsonyabb pontosságot biztosít, mivel az átlagértékeken alapuló jelentéstételi követelmények nem rögzítik a nyersanyag-kategóriák (hagyományos és nem hagyományos tüzelőanyagok ill. az ezen belüli magasabb intenzitású és alacsonyabb intenzitású hagyományos tüzelőanyagok) között fennálló ÜHG-kibocsátásintenzitás-eltéréseket. Bár ez az opció bizonyos kockázatokat jelent a jelentett átlagos EU-s kibocsátás pontosságával, valamint a fosszilisüzemanyag-komparátor meghatározásával kapcsolatban, mivel a folyamat során nem történik piaci adatok gyűjtése, az opció lehetővé tenné a tagállamok számára a megfelelés lehető legegyszerűbb ellenőrzését, valamint a legkevésbé összetett adminisztrációval járó módszertan bevezetése minimálisra csökkentené a csalás lehetőségét. A bioüzemanyagokkal való konzisztencia szempontjából a D2 opció kínálja legnagyobb összhangot, míg a D1 és C opciók részleges konzisztenciát biztosítanak a bioüzemanyagokra vonatkozó módszertannal. Ezenkívül az E opció nagyobb teherrel jár a tüzelőanyag-forgalmazók számára. A B1 opció egyértelműen kevesebb teherrel járna. 6.2. Környezeti hatások A tüzelőanyagok előállítása annak termelésoldali és fogyasztásoldali tevékenységei miatt negatív hatással lehet a környezetre, ami negatív hatást gyakorolhat a levegőminőségre és a biológiai sokféleségre, valamint az erőforrások nagy mértékű fogyasztására, különös tekintettel a nem hagyományos erőforrásokra. Bár az alapforgatókönyvhöz képest az összes opció pozitív környezeti hatással járna, a pozitív hatások a C opció esetében lennének a legnagyobbak, mivel ez a legtöbb erőforrást igénylő és leginkább szennyező nem hagyományos források fogyasztásában vezetne nagyobb csökkenéshez. 6.3. Gazdasági és társadalmi hatások 6.3.1. Adminisztrációs költségek Az adminisztrációs terhek számszerűsítésekor a legalacsonyabb költség – évi 3 millió EUR – a B1 opció esetén becsülhető, mivel ennél az opciónál a legegyszerűbb a jelentéstételi és az ellenőrzési mechanizmus. Ezek a költségek az átlag összetettségi szintjének megfelelően emelkednek, értékük a C, D1, D2 és E opcióknál évi 15, 23, 23–31 illetve 31 millió EUR-t tesznek ki. A költségek az összes opció esetében alacsonyak, literenként nagyságrendileg 0,001–0,01 eurocent közötti összeget jelentenek. 6.3.2. Megfelelési költségek Figyelembe véve a megújuló energiáról szóló irányelvben foglaltak eléréséhez szükséges bioüzemanyag- és megújulóenergia-szinteket, az üzemanyag-minőségi irányelvnek való megfeleléshez szükséges szén-dioxid-kibocsátás további csökkentésének nagy részét a termelésoldali kibocsátások csökkentése és további bioüzemanyag bekeverése adja, amelyek az összes opció esetén hasonló költségeket jelent. A magas intenzitású tüzelőanyagok alacsony intenzitású tüzelőanyagokkal való helyettesítése kis szerepet játszik a teljes csökkentésben azoknál az opcióknál, ahol ez megengedett, mivel az egyéb technológiák csökkentési költségei jelentősen kedvezőbbek. A legalacsonyabb megfelelési költségű opció a D1 1 millió EUR értékkel, ezt a B1, C, D2 és E opciók követik 6, 8, legfeljebb 9, illetve 9 millió EUR költséggel[6]. A költségek az összes opció esetében alacsonyak, literenként legfeljebb 0,003 eurocentet jelentenek. A D1 opció megfelelési költsége az EU-s szintű kibocsátások alulbecsülése miatt a legalacsonyabb, ami a teljes szükséges erőfeszítéseknél alacsonyabb csökkentési erőfeszítéshez vezet. 6.3.3. További költségek és hatások a versenyképességre A D1 opció eredményezi a piaci költségek legkisebb, 59 millió EUR-s értékű növekedését, az EU jelentett átlagos kibocsátása alulbecsülésének következményeként. A többi opció hasonló, 79 millió EUR-s piaci költségeket eredményez. Az üzemanyagárra vonatkozó teljes hatás az összes opció esetében literenként 0,02–0,04 eurocent emelkedésre tehető[7]. A többletteher az olajipari ágazatra, különleges tekintettel az EU-s olajfinomításra gyakorolt hatását figyelembe véve ésszerűnek tűnik azt feltételezni, hogy forgalmazók a vásárlókra fogják hárítani a költségeket. A költségek alacsonyak, nem várható jelentős csökkenés az összes tüzelőanyag-fogyasztásban, vagy jelentős változás a piaci szerkezetben, a hozzáadott értékben, az innovációs kapacitásban, a foglalkoztatottságban vagy az uniós olajfinomítási ágazat versenyképességében a nemzetközi versenytársakhoz képest. 7. KÖVETKEZTETÉS Összefoglalva, a módszertan kiválasztása kritikus jelentőséggel bír a forgalmazott tüzelőanyagok szén-dioxid-kibocsátási intenzitására vonatkozó jelentéstétel pontossága szempontjából. Néhány módszertan a tüzelőanyagok ÜHG-intenzitásának alul- és/vagy felülbecsülését eredményezi forgalmazói szinten. A D1 és D2 opciók hajlamosak EU-s szinten is alulbecsülni az ÜHG-intenzitást. A pontatlan jelentések részben csökkenthetik az üzemanyag-minőségi irányelv átfogó törekvéseit, valamint befolyásolhatják, hogy a tüzelőanyag-forgalmazók hogyan osztják meg a terheket. Azok az opciók, amelyek az üzemanyag-típusoknál részletesebb (nyersanyag- és szállítmányszintű) bontást biztosítanak, hatékonyabbak az alacsonyabb ÜHG-intenzitású és kevésbé szennyező tüzelőanyagok fogyasztásának ösztönzésében. Ezek pozitív eredményekhez vezetnek a környezeti hatások terén. A folyamat közvetetten az importált termékek alacsony mértékű csökkenését eredményezi, mivel az EU olajfinomítókból származó nyersolajak általában alacsonyabb szén-dioxid-intenzitásúak. A gazdasági költségekben kis eltérés mutatkozik a különböző opciók között, bár az adminisztráció és megfelelési költségeknél találhatók bizonyos különbségek. A B1 jelű a legalacsonyabb költségekkel járó opció. Ezek a költségek a gazdasági és versenyképességi hatások szempontjából a tüzelőanyag-forgalmazók számára nem tekinthetők jelentősnek. Az üzemanyag-minőségi irányelvnek célkitűzésének eléréshez szükséges szén-dioxid-kibocsátás további csökkentésének nagy részét mindegyik opciónál a termelésoldali kibocsátások csökkentése és további bioüzemanyag bekeverése adja. Annak a lehetősége, hogy forgalmazók a magasabb szén-dioxid-kibocsátási intenzitású fosszilis tüzelőanyagok alacsonyabb intenzitásúra cserélhetik, csak korlátozott szerepet játszik a kitűzött üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentésében. Azoknál a lehetőségeknél, ahol a forgalmazók választhatnak a valós ÜHG-intenzitási értékek és az alapérték bejelentése között, fennáll a kockázata annak, hogy a magas kibocsátási intenzitású nyersolajat szállító forgalmazók a rendszer rugalmasságából fakadóan előnyökre tesznek szert, kivéve ha az alapértékek konzervatívan vannak meghatározva. A B1 opció végrehajtása és ellenőrzési mechanizmusa a legegyszerűbb, mivel itt nincs szükség további adatgyűjtésre. Azonban a B1 opció (amely a tüzelőanyagok szerinti átlagos alapértékeken alapul) bizonyos pontatlanságokhoz vezet az ÜHG-intenzitás forgalmazói szinten történő jelentésekor, valamint bizonyos kockázatokat hordoz magában az EU-s átlag jelentésekor. Ez azért van így, mert ennél az opciónál a tüzelőanyagok szerint történő átlagos alapértéken alapuló jelentés során a forgalmazók nem gyűjtenek valós piaci adatokat. Annak ellenére, hogy a B1 opció a legegyszerűbb, környezetvédelmi teljesítménye viszonylag alacsony. Ezzel ellentétben a C, D1 és D2 opciók hasonlóan pontos módszertant biztosítanak, és környezetvédelmi hatásuk pozitív, bár több teherrel járnak, különösen a D2 megoldás. Következésképp kérdések sora merülhet fel, amelyek finoman befolyásolhatják a C, D1, D2 és B1 opciók közötti választást. Várhatóan a B1 opció megközelítése vezet a legalacsonyabb adminisztrációs költségekhez. Bár az E opció potenciálisan nagyobb pontossága miatt vonzónak tűnhet, az opció rövid idő alatt történő bevezetése nehézségekbe ütközhet. A B1 opció az alábbiak miatt részesíthető előnyben: A tüzelőanyag-típus szerinti átlagos ÜHG-alapértékek (benzin/dízel) meghatározása az EU tüzelőanyag-összetétel alapján történik („alapvető jelentéstételi megközelítés”). [1] 98/70/EK irányelv. [2] A 2009/30/EK irányelv 7a. cikk (5) bekezdése. [3] Az aktuális javaslat 3. és 4. melléklete: http://ec.europa.eu/transparency/regcomitology/index.cfm?do=search.documentdetail&XOvfOQKYHt67nl0gDR9EQ0pDU4MfDGIJHglKuEmrBsRhxbx1TISJ2Mfg5DtxY23N [4] https://circabc.europa.eu/w/browse/6893ba02-aaed-40a7-bf0d-f5affc85a619 [5] https://circabc.europa.eu/w/browse/ced1b370-4443-49ef-839f-fa4a8b55a550 és https://circabc.europa.eu/w/browse/9ee501ad-fdfe-4975-80d4-477557384644 [6] A becsült költség jelentése itt éves szinten történik. Az adminisztrációs költségekkel ellentétben a teljes megfelelési költségek felmerülése csak 2020-ban, az üzemanyag-minőségi irányelv kötelezettségének bevezetésekor várható. [7] Az üzemanyag árának növekedése az alapforgatókönyv és az egyes opciók közötti költségkülönbséget jeleníti meg – azokat az erőfeszítéseket, amelyek a megújuló energiáról szóló irányelv céljainak elérése után az üzemanyag-minőségi irányelvben foglaltak teljesítéséhez szükséges. A teljes 6%-os csökkentés által eredményezett abszolút üzemanyagár-növekedés literenkénti 0,3 eurocent körül alakulna.