1.Bevezetés

A párizsi éghajlat-változási megállapodás és a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend adta lendület nyomán elkezdődött a karbonszegény és körforgásos gazdaságra történő globális átállás. Ez az átállás, miközben mérsékli a veszélyes éghajlatváltozást, szükséges a munkahelyek, a növekedés és a befektetési lehetőségek Európa jövőbeli generációi számára történő biztosításához. Ha az EU nem tartja fenn és aknázza ki lépéselőnyét a megújuló energia és az energiahatékonyság előmozdítása tekintetében, valamint az egyéb karbonszegény technológiák piacai fejlesztésének terén zajló globális versenyben, akkor ezt más régiók fogják megtenni. Európa gazdasági modellje a változás küszöbén áll. Közös felelősségünk annak biztosítása, hogy az átállás méltányos legyen és a szolidaritáson alapuljon, amelyből senki sem marad ki. Az energiaunió keretstratégiája e cél megvalósításához járul hozzá.

A Bizottság által ma előterjesztett intézkedéscsomag Európa jövőre való felkészülését és versenyképességének fenntartását segíti elő. Ennek címzettei elsősorban a tagállamok, mivel a 2030-ig terjedő időszakra megállapított, az üvegházhatásúgáz-kibocsátásra vonatkozó célérték teljesítését célzó intézkedések végrehajtására vonatkozó döntésekben ők fognak vezető szerepet játszani.

Ezt azonban a tagállamok a maguk erejéből nem tudják megvalósítani. A párizsi éghajlat-változási konferencia előkészítő szakaszában történt mobilizáció rámutatott arra, hogy a nem állami szereplők mennyire fontos szerepet töltenek be a változás előidézésében. Az EU többek között számít a vállalkozások, a mezőgazdasági termelők, a kutatók, a befektetők, az oktatók és a szociális partnerek szerepvállalására is. Ugyanakkor fellépésük hatásának fokozásáért az EU is felelősséggel tartozik – uniós szintű intézkedések és megengedő környezet biztosításával. Az EU támogatást nyújt az európai városok fellépéséhez, amelyek a lakosság 80%-ának adnak otthont. A városok a karbonszegény, körforgásos gazdaság végrehajtását előmozdító legdinamikusabb és leginnovatívabb szereplők közé tartoznak, amelyek néha a nemzeti szintű ambíciókat is túlszárnyalják. A vidéki közösségek egyforma jelentőséggel bírnak, mivel döntő szerepet játszanak a fenntartható természeti erőforrások biztosításában és a környezet a jövő nemzedékei számára való megőrzésében.

Az EU minden tőle telhetőt megtesz a globális szintű éghajlat-politika kedvező lendületének fenntartásáért. A katasztrofális következményekkel járó éghajlatváltozás általi fenyegetettség árnyékában egy ország sem elszigetelt tér. Ezért – a legmagasabb politikai szinten – a G7-ek vezetői elkötelezték magukat egy olyan energiarendszerre való áttérés felgyorsítása mellett, amely lehetővé teszi a világgazdaság dekarbonizálását, valamint a fosszilis tüzelőanyagokhoz nyújtott támogatások többségének megszüntetésére vonatkozó határidő meghatározása mellett is, vállalva ezzel azt, hogy 2025-ig megszüntetik a szén, a földgáz is az olaj ágazatának kormányzati támogatását. Az EU városai központi szerepet fognak játszani egy, a világ városai által alkotott új koalíció keretein belül, amely további lehetőséget nyújthat az éghajlatváltozás elleni helyi szintű küzdelem nemzetközi szinten történő folytatásának előmozdítására. Az EU ez évi klímadiplomáciai cselekvési terve ismét megerősítette, hogy egyre sürgetőbb foglalkozni az éghajlatváltozás, az instabil helyzet és a biztonság között fennálló kapcsolattal.

Az EU-nak minden lehetősége adott arra, hogy az éghajlatváltozás jelentette kihívást a reformokhoz szükséges lehetőségként értelmezze. Ebben a globális összefüggésben Európa vezető szerepet tölt be az innovatív, karbonszegény technológiák és szolgáltatások kifejlesztésében – nemcsak az energiaágazatban, hanem az ipar, az épületek és a közlekedés területein is. Az e téren meglévő vezető szerepének megtartása szükségszerű. Folytatnunk kell az európai lakosság felvértezését a karbonszegény gazdaság által igényelt készségekkel, a gyermekeink jövőjét szolgáló befektetéseket, valamint az ipar a változó szükségletekhez való igazodásának elősegítését. Európa nagyléptékű fellépést ígért, és ígéretét be fogja váltani.

2.A gazdaság minden ágazatát érintő karbonszegény működésre való átállás keretszabályozására vonatkozó iránymutatások

Az EU 2014 októberében egyértelmű kötelezettségvállalást fogadott el: az egész gazdaságra kiterjedően kötelező erejű célként 2030-ig az 1990-es szinthez képest legalább 40%-kal csökkenti kibocsátását. Ez a kötelezettségvállalás összhangban van az EU éghajlatváltozással kapcsolatos hosszú távú célkitűzése elérésének költséghatékony módszerével, valamint ez szolgált alapul az Unió az éghajlatváltozásról szóló párizsi megállapodás keretében tett nemzetközi kötelezettségvállalásának is, amely a tagállamok összefogása jóvoltából fog megvalósulni.

A kötelezettségvállalás végrehajtásának első lépéseként 2015 júliusában a Bizottság az EU kibocsátáskereskedelmi rendszerének reformjára irányuló javaslatot terjesztett elő annak érdekében, hogy az célközelibb lehessen, valamint ösztönözze a 2020 utáni, ipari és energiatermelő ágazatokbeli beruházások mértékét. Az Európai Parlamentnek és a Tanácsban ülésező kormányképviselőknek minden tőlük telhetőt meg kell tenniük e javaslat minél hamarabbi elfogadásáért. A jelenlegi intézkedéscsomag a gazdaság azon egyéb főbb elemeit célozza meg, amelyek hozzájárulnak az éghajlat-politika megvalósulásához: az építőipar, a közlekedés, a hulladékgazdálkodás és a mezőgazdaság ágazatai, valamint a földhasználat és az erdőgazdálkodás.

Az eddigi uniós éghajlat-politika iránymutatásaira épülő új keretszabályozás a méltányosság, a szolidaritás, a rugalmasság és a környezeti integritás elvére alapszik.

Az Európai Tanács által elfogadott, a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat- és energiapolitikai keretben megfogalmazott méltányosság és szolidaritás biztosítása érdekében, a Bizottság erre a 2030-ig tartó időszakra vonatkozóan olyan differenciált nemzeti kibocsátáscsökkentési célkitűzéseket javasol, amelyek figyelembe veszik – relatív gazdagságuk tükrözése céljából – az egyes tagállamok bruttó hazai termékét. A gazdagabb tagállamok célértékei egymáshoz viszonyítva a költséghatékonyság elvének figyelembe vételével további módosításra kerülnek.

A javaslat továbbá egy olyan rugalmas rendszer létrejöttét segíti elő, amely a tagállamok számára a kibocsátáscsökkentés terén közös tehervállalást tesz lehetővé a gazdaság számos ágazatában – tekintettel a tagállamok gazdaságának eltérő struktúráira. Lehetővé fogja tenni a kibocsátási jogosultságok tagállamok közötti kereskedelmét vagy olyan projektek kialakítását, amelyek másik tagállamokban csökkenthetik a kibocsátás mértékét. Ez pedig EU-szerte kölcsönös beruházásokhoz vezet majd olyan területeken, ahol a legszükségesebb a gazdaság korszerűsítése, és ahol ez a legkisebb költségek mellett a legtöbb előnnyel jár.

Ez az első alkalom, hogy a földhasználat és az erdőgazdálkodás ágazatai szerepelnek az EU éghajlat- és energiapolitikai keretében. A Bizottság a szén-dioxid-megkötés, valamint a talaj és az erdők általi kibocsátás csökkentésére irányuló ösztönzők fokozása és az uniós éghajlat-változási keretbe foglalt környezeti integritás fenntartása közötti kellő egyensúly megtartását javasolja, annak érdekében, hogy ösztönözze az épületek, a közlekedés és a mezőgazdasági szektorokon belüli kibocsátás csökkentését. Az egyéb ágazatokkal szembeni rugalmasság ezért korlátozott lesz.

Ezen ágazatoknál a rendeletjavaslat megalapozottabb számviteli szabályokat ír elő a földterületet, a földhasználatot és az erdőgazdálkodást illetően. Mivel az erdőgazdálkodás az energiatermelésben és a fakitermelésben felhasznált biomassza fő forrása, az erdőgazdálkodásra alkalmazandó számviteli szabályok szilárd alapot biztosítanak majd az EU megújuló energiával kapcsolatos politikájához és a biogazdaság 2020 utáni továbbfejlesztéséhez.

3.A karbonszegény gazdaságra való áttérés számára kedvező környezet elősegítése az EU-ban

E keretszabályozásra építve a tagállamok feladata azon intézkedések kialakítása, amelyek a legcélszerűbbek a karbonszegény gazdasági modellre való átállásból származó előnyök kiaknázására és a célkitűzéseik megvalósítására. Az Unió számos eszközzel és könnyítő intézkedéssel fogja támogatni a tagállamokat.

3.1.Az energiaunió stratégiája és egyéb ágazatspecifikus kezdeményezések

A Bizottság az épületeket illetően felülvizsgálja az energiahatékonyságra vonatkozó meglévő uniós keretrendszert és az év folyamán ehhez kötődően javaslatokat terjeszt elő többek között arról is, hogy hogyan lehet finanszírozási forrásokat bevonni az épület-felújítás területére. A Bizottság szintén idén fogja véglegesíteni az építési és bontási hulladékokra vonatkozó önkéntes ágazati újrahasznosítási protokollt. Mivel a mezőgazdaság és a földhasználat szektoraiban a kibocsátáscsökkentés hatóköre jobban korlátozott, a földhasználatra és az erdőgazdálkodásra vonatkozó javaslat e tevékenységeket illetően további ösztönzést fog adni a szénmegkötési eljárásoknak. Ezen túlmenően a megreformált közös agrárpolitika két pillére különböző eszközöket és intézkedéseket biztosít az éghajlat-politika előmozdításához. A műtrágyák használatával foglalkozó, az EU egészére kiterjedő szakpolitika felülvizsgálata várhatóan hozzájárul majd a bányászott és a szintetikus trágyák kibocsátásának csökkentéséhez. A mezőgazdaság után jelenleg a hulladékágazat számít a széndioxidtól eltérő kibocsátást eredményező második legnagyobb ágazatnak. A hulladékgazdálkodási keretirányelv és különösen a hulladéklerakókról szóló irányelv – amelyre a Bizottság tavaly javasolt módosításokat – várhatóan hozzájárulnak a hulladékból származó kibocsátás jelentős mértékű csökkentéséhez.