HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 341/6

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A nők foglalkoztatása és a növekedés (feltáró vélemény)

2013/C 341/02

Előadó: Indrė VAREIKYTĖ

2013. április 15-én Vytautas Leškevičius a Litván Köztársaság külügyminiszter-helyettese az EU litván elnöksége nevében felkérte az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot, hogy készítsen véleményt a következő tárgyban:

A nők foglalkoztatása és a növekedés.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2013. szeptember 5-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2013. szeptember 18–19-én tartott, 492. plenáris ülésén (a szeptember 18-i ülésnapon) 144 szavazattal 3 ellenében, 3 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 A nők foglalkoztatását ezentúl nem a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos újabb vitatémaként kell kezelni, hanem úgy kell tekinteni, mint egy gazdasági szükségszerűséget, amely prosperitást hozhat az Európai Unió számára, és ott munkahelyeket teremthet – társadalmi szempontból szükségszerű a demográfiai kihívások, valamint a társadalmi és környezeti problémák leküzdése, a fenntartható növekedés biztosítása érdekében.

1.2 A nők foglalkoztatási rátájának növekedése már eddig is jelentősen hozzájárult az elmúlt 50 évben végbement növekedéshez. Mindazonáltal ahhoz, hogy a nők növekedéshez való hozzájárulásában rejlő lehetőségeket teljes mértékben ki lehessen aknázni, mind uniós, mind nemzeti szinten célzottabb intézkedésekre van szükség. Azt azonban mindenképpen biztosítani kell, hogy ezek az intézkedések átfogóak legyenek, és ne csak a legnyilvánvalóbb gazdasági akadályokkal foglalkozzanak, hanem az adózás, a juttatások és a nyugdíjrendszer, a munkavállalói jogok, a döntéshozatal, a vállalkozói szellem, az oktatás, a sztereotípiák és az erőszak kérdéskörével is. Az is egyértelmű, hogy az ilyen sokrétű problémák megoldásában a nőknek és a férfiaknak egyaránt szerepet kell vállalniuk. A férfiakat és a nőket is be kell vonni az érintett felek közötti párbeszédbe és együttműködésbe, valamint a sikeres gyakorlatok alkalmazásába.

1.3 Az alábbi és a szöveg további részében olvasható konkrét ajánlások mellett a nők foglalkoztatásban való részvétele és a növekedésben vállalt szerepük fokozásának kulcsfontosságú előfeltételei a következők: — a nemi szempontok beépítése az uniós szakpolitikákba, — statisztikai adatgyűjtéskor az adatok nemek szerinti bontásban való szerepeltetése, legalább 52, nemekre vonatkozó mutató használatával (1), — az uniós finanszírozás nemi szempontokat is szem előtt tartó elosztása, az esélyegyenlőségnek az Európai Szociális Alap általi támogatásáról szóló értékelésben szereplő ajánlások végrehajtása (2), — a nemi szegregáció visszaszorítása az oktatásban, hogy a gazdaságok teljes mértékben kiaknázhassák tehetségeiket, — az oktatásból a munkaerőpiacra való átlépés támogatása speciális képzéssel és készségfejlesztéssel, — egyenlő feltételek melletti hozzáférés a munkaerőpiachoz (többek között nemi sokszínűség a munkahelyen, valamint valódi egyenlőség a munkaidő és a fizetés tekintetében), — tisztességes munka és a munkahellyel kapcsolatos elégedettség, többek között hozzáférés a munka és a magánélet egyensúlyát lehetővé tévő – állami vagy magánszolgáltatók által nyújtott – szolgáltatásokhoz, — az adó- és ellátási rendszerek kiigazítása, hogy ne tartsák vissza a párok második keresőit attól, hogy dolgozzanak, vagy hogy hosszabb munkaidőben dolgozzanak, — a női vállalkozók szerepének erősítése, hogy növelhessék vállalkozásaikat és munkahelyeket teremtsenek, — a nők és férfiak egyenlő részvétele a döntéshozatalban, — támogató szolgáltatások nyújtása a nehézségekkel küzdő egyedülálló szülők számára, — minőségi, hozzáférhető és megfizethető teljes munkaidős gyermekgondozási szolgáltatások nyújtása, mivel ez a nők munkaerő-piaci részvételének egyik legfőbb ösztönzője, — a nemi sztereotípiák minden formájának megszüntetése olyan intézkedésekkel, amelyek esélyegyenlőséget biztosítanak az oktatás, a munkaerőpiachoz való hozzáférés és a szakmai előmenetel terén, — a munkahelyi hátrányos megkülönböztetés és zaklatás megelőzése és a nemi alapú erőszak elleni küzdelem.

2. A növekedésre gyakorolt hatás

2.1 Az EGSZB határozottan úgy véli, hogy a gazdasági növekedés már csak akkor biztosítja a társadalmak valódi haladását, ha inkluzív és fenntartható. A nemek közötti egyenlőség ezért az ilyen fejlődés megvalósításának fontos feltétele. Ugyanakkor a GDP mérése ezentúl nem alapulhat kizárólag a termelés/fogyasztás paradigmáján; olyan mutatókat is bele kell építeni, mint a jóllét és a fenntarthatóság (mind gazdasági, mind társadalmi, mint pedig környezeti értelemben), hogy elmozdulhassunk egy „kiegyensúlyozottabb szakpolitika” felé (3).

2.2 A nemek közötti egyenlőség biztosítását gyakran szokás kényszerként vagy költségként tekinteni. El kell ismerni a nemek közötti egyenlőtlenség költségeit és az esélyegyenlőség pozitív gazdasági hozzájárulását befektetésként és produktív tényezőként.

2.3 Az Európa 2020 stratégia célkitűzései – különösen az, amely szerint 2020-ra a 20–64 évesek legalább 75 %-ának munkahellyel kell rendelkeznie, miközben legalább 20 millió fővel kell csökkenteni a szegénység kockázatának kitett lakosok számát – elérhetetlenné válnak, ha a nők nem jutnak fokozottabb szerephez a munkaerőpiacon és a közéletben. Sőt, a részvételi arányok teljes konvergenciájának megteremtése azt jelentené, hogy az egy főre eső GDP 2030-ra kb. 12 %-kal növekedne (4).

2.4 Figyelembe véve a munkaképes korú lakosság csökkenését (5), Európa nem fogja elérni a szándékolt növekedést, ha nem növeli a nők munkaerő-piaci potenciálját. 2012-ben a (20 és 64 év közötti) férfiak foglalkoztatási rátája 74,6 %, míg a nőké csupán 62,4 % volt. Ha a foglalkoztatást teljes munkaidőre vetítve vizsgáljuk, a helyzet még rosszabb, mivel a nők jelenlegi foglalkoztatási szintje ehhez képest csak 53,5 %-os (6).

2.5 A nők foglalkoztatási rátájának növekedése már eddig is nagyban hozzájárult az elmúlt 50 évben végbement növekedéshez. Mégis meg kell jegyezni, hogy a nők által fizetés nélkül ellátott otthoni feladatokat nem szokás a gazdasághoz való hozzájárulásnak tekinteni. Pedig a családoknak nyújtott szolgáltatások révén teremtett munkahelyek hozzájárulnának ahhoz, hogy ez a láthatatlan munka fizetett munkává alakuljon, és adóbevételeket, nyugdíjjárulékokat stb. hozzon létre.

2.6 Az Európai Bizottság felhívja a figyelmet arra, hogy a munkanélküli nők nem mindig szerepelnek a statisztikákban, és nem mindig vannak munkanélküliként nyilvántartva, miközben valójában kiaknázatlan potenciált képviselnek. A nők alacsonyabb foglalkoztatási rátája nem jelent közvetlenül munkanélküliséget, inkább inaktivitást vagy be nem jelentett munkát, mivel ez a „fékező” hatás kevés munkalehetőséget kínál a nők számára. Így a tagállami és európai szintű statisztikai adatok nem tudják a valós és tényleges helyzetet mutatni. Az EGSZB azt kéri, hogy a nők foglalkoztatásáról európai szinten gyűjtött és feldolgozott statisztikai adatokat jobban bontsák le kategóriákra a magánszolgáltatási ágazatok szerint.

2.7 Az EGSZB megállapítja, hogy az éves növekedési jelentésnek női foglalkoztatottsági célokat kellene meghatároznia, (7) mivel célzott intézkedések révén áthidalható a nemek közötti szakadék, és előmozdítható a befogadás, jelentősen növelve ezáltal az EU gazdaságának növekedési potenciálját (8). Az efféle intézkedések – többek között (de nem kizárólag) az eltartott családtagok gondozására irányuló szolgáltatások és a második keresők munkavállalástól való visszatartásáért felelős pénzügyi okok felszámolása – alapvetően fontosak a nők munkaerő-piaci részvételének növeléséhez. A tagállamoknak ilyen típusú intézkedésekkel javítaniuk kell a foglalkoztathatóságot, és támogatniuk kell a munkahelyekhez való hozzáférést és a munka világába való visszatérést.

2.8 A szigorú takarékoskodás nyomán a közszférában és a szolgáltatások területén is megszorításokra kerül sor, és mivel a közszférában alkalmazottak többségét a nők teszik ki, a nők nagyobb valószínűséggel veszítik el munkájukat. A közszolgáltatások terén megvalósuló megszorítások következtében a legnagyobb mértékű életszínvonal-romlást az egyedülálló szülők csoportja szenvedi el, akik többsége megint csak nő. Ugyanakkor, többségében szintén nők végeznek fizetés nélküli gondozási munkát, tehát valószínűleg ők látják el azokat a feladatokat, amelyeket a társadalombiztosítás már nem fedez (9). Jobb minőségű megoldások tervezése érdekében az Európai Bizottságnak átfogó tanulmányt kellene készítenie a megszorítások nemek közötti esélyegyenlőségre gyakorolt hatásáról, illetve kutatást kellene végeznie azzal kapcsolatban, hogy a megszorító intézkedések milyen hatással vannak a női foglalkoztatottság mértékére és minőségére mind a közszférában, mind pedig a magánszolgáltatások terén.

2.9 Említést érdemel, hogy az EU döntéshozói az általános foglalkoztathatóságra összpontosítanak, de nem határoznak meg olyan intézkedéseket, amelyek a gazdaságilag inaktív nők munkájában rejlő lehetőségeket aknáznák ki, akik pedig jelentősen hozzájárulhatnának az EU növekedéséhez.

2.10 Az EGSZB azt javasolja, hogy az Európai Bizottság az uniós forrásokat a nemi szempontok figyelembevételével ossza el, és ösztönzi mind az EU intézményeit, mind a tagállamokat, hogy hajtsák végre az esélyegyenlőség Európai Szociális Alap általi támogatásáról szóló értékelésben szereplő ajánlásokat (10).

3. Oktatás

3.1 Az EU országaiban az 1960 és 2008 közötti GDP-növekedés közel 50 %-át az iskolai végzettséggel rendelkezők arányának növekedése eredményezte; ennek az emelkedésnek pedig közel felét a nők iskolai végzettségének emelkedése tette ki (11).

3.2 Az EIGE (12) és az OECD jelentései azt mutatják, hogy a nők különböző okokból kevesebb foglalkoztatási lehetőséget kapnak, mint a férfiak, és ugyanazért a munkáért alacsonyabb díjazásban részesülnek, még akkor is, ha napjainkban a legtöbb uniós tagállamban a nők magasabb iskolai végzettséggel rendelkeznek, mint a férfiak.

3.3 A tanulmányi területek kiválasztásában szisztematikusan tapasztalt nemek közötti különbségek (13) megakadályozzák, hogy a gazdaságok teljes mértékben kiaknázzák női tehetségeiket, és ezért a humán tőke helytelen elosztásához vezetnek és veszteségeket eredményeznek az innováció és a gazdasági növekedés lehetőségei terén. Az EU intézményeinek és tagállamainak azáltal kell kezelniük az oktatásban tapasztalt nemek közötti különbségeket, hogy előmozdítják a diákok, a tanárok, a szülők és az egész társadalom szemléletváltását. A diákoknak korán találkozniuk kell ezt célzó hatásokkal, még mielőtt rögzül bennük, hogy a sztereotípiáknak megfelelő felfogás és hozzáállás szerint mivel tűnnek ki, illetve mivel foglalkoznak szívesen a fiúk és mivel a lányok.

3.4 Az EGSZB azt ajánlja, hogy az uniós eszközök (az ESZA finanszírozási lehetőségei, egész életen át tartó tanulási programok stb.) által támogatott kezdeményezések és projektek kapjanak nagyobb figyelmet. Ezek segítségével a nők jobb eséllyel térnek vissza az oktatásba, új készségekre tehetnek szert, elhelyezkedhetnek és/vagy szakmailag előreléphetnek.

4. Munkaerőpiac

4.1 A legtöbb uniós tagállam küzd az idősödő népesség és az alacsony termékenységi ráta kettős problémájával. Ezek a tényezők a nők és a férfiak változatlan munkaerő-piaci részvételi aránya mellett a munkaerő létszámának csökkenését vetítik előre a következő 20 évre (14).

4.2 Az európai társadalmakat túlnyomóan jellemző nemi egyenlőtlenségeken fenntartható módon kell változtatni. A férfiak munkája és magánélete közötti egyensúly javításának támogatása fontos lépés ahhoz, hogy kiegyensúlyozottabbá váljon a fizetett és nem fizetett munkavégzés nők és férfiak közötti aránya. Ha az apák és anyák egyenlőbb mértékben osztoznának a szülői szabadságon, a munkáltatók szívesebben alkalmaznának szülőképes korú nőket.

4.3 A munkaerőigény változásai – például új termelési módok megjelenése, eltérő munkakörülmények és legfőképpen a gyáripar és a mezőgazdasági termelés helyett a szolgáltatások előtérbe kerülése – fontos hajtóerőt jelentenek a női munkaerő-piaci részvétel bővítésében, és ezeknek köszönhető a női munkavállalók iránti igény növekedése.

4.4 Bár a részmunkaidős munkavállalás több nőt ösztönzött arra, hogy csatlakozzon a formális munkaerőhöz, a munkavállalás e formája hosszú távon csökkentheti a képzési lehetőségeket, a szakmai előmenetel kilátásait, kihatással lehet a nyugdíjasok juttatásaira és mind rövidtávon, mind pedig az időseknél növelheti a szegénység kockázatát. Ez különösen egyértelmű a munkavállaló akaratán kívüli részmunkaidő esetében, mely az utóbbi években megszaporodott (15), hiszen a válságra adott egyik válaszként a részmunkaidős munkaviszonyt azonnal felajánlják a nőknek, akik kénytelenek azt elfogadni, mert a munkaviszonnyal kapcsolatban nincs más választásuk, vagy pedig el akarják kerülni, hogy elveszítsék munkahelyüket. Figyelmet kell fordítani a részmunkaidőben dolgozó férfiak és nők arányának óriási különbségére (sorrendben 8 %, illetve 31,6 %). A részmunkaidős munkavállalásból teljes munkaidős munkavállalásra való váltás minden akadályát fel kell számolni.

4.5 Az EGSZB megjegyzi, hogy azok az intézkedések, amelyek ösztönzik a kétkeresős háztartás modelljét és segítik a munkavállaló felnőtteket családi feladataik ellátásában, fontos tényezőt jelentenek a nők munkaerő-piaci szerepvállalásának fellendítésében. A pénzbeli és természetbeni támogatások megfelelő ötvözése ugyancsak fontos szerepet játszik.

4.6 A családok második keresője jövedelmének nagyobb adóval történő terhelése csökkentheti a nők munkavállalói kedvét, mivel nem ösztönzi őket arra, hogy megjelenjenek a munkaerőpiacon (16). Ebből következően az adó- és ellátási rendszereket úgy kell kiigazítani, hogy azok a második keresőket ne tartsák vissza a munkavállalástól.

4.7 Különös figyelmet kell fordítani az informális, bizonytalan munkahelyekre, többek között az ál-önfoglalkoztatásra. Ez nagyobb mértékben érinti a nőket, mint a férfiakat, ezért a nők nagyobb mértékben vannak kitéve a kizsákmányolásnak. Az EU tagállamainak haladéktalanul ratifikálniuk kell a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) egyezményét a háztartási alkalmazottak tisztességes foglalkoztatásáról (17), amely meghatározza a háztartási alkalmazottak munkakörülményeinek normáit.

5. Fizetések és nyugdíjak

5.1 Az EGSZB sürgeti a döntéshozókat, hogy a nemek közötti fizetési különbség (amely átlagosan 16,2 %) megszüntetésével csökkentsék a nemek közötti esélyegyenlőtlenséget, mivel az egyenlő fizetés nemcsak a nők, hanem az egész társadalom számára előnyöket hozna – az európai hozzáadott értékre vonatkozó értékelés szerint a nemek közötti fizetési különbség egy százalékpontos csökkenése 0,1 %-kal növeli a gazdasági növekedést (18).

5.2 Az EGSZB továbbá kifejezi a férfiak és nők nyugdíja közötti rendkívül nagy különbséggel kapcsolatos aggodalmát is – az EU-27 átlaga 39 % (19), amely kétszer nagyobb, mint a nemek közötti fizetési különbség. Különösen nyugtalanító a probléma láthatatlansága. Az EU legtöbb országában nemcsak hogy nagy különbségek léteznek, de ezek a különbségek rendkívül összetettek is, mivel a foglalkoztatási előzményektől (különösen a fizetések közötti különbségektől, a munkaórák és a ledolgozott évek számától), a nyugdíjrendszerektől és különösen attól függnek, hogyan befolyásolja a jövedelem a nyugdíjakat, és milyen mértékben kompenzálja a nyugdíjrendszer a karrier gyermekgondozás vagy eltartott hozzátartozó ápolása miatti megszakításait.

5.3 Az EGSZB ezért úgy véli, hogy mind a fizetésbeli különbségek felszámolása, mind a „családi idő” – gyermek- és idősgondozás, családtag segítése rövid és/vagy hosszan tartó betegség idején stb. – beszámítása a nyugdíjjárulék-fizetési rendszerbe (férfiak és nők esetében egyaránt) csökkentené a nők és férfiak nyugdíjai közötti különbségeket (ugyanakkor lehetőséget biztosít a munkavállalók számára arra, hogy családi szabadságot kapjanak családtag gondozása vagy segítése céljából) (20).

6. Vállalkozói szellem

6.1 Egy közelmúltbeli OECD-felmérés (21) rámutat arra, hogy a nemek között a vállalkozói szellem terén tapasztalható különbség nagy, és számos dimenzió mentén rugalmasan változik – függ a vállalkozói lét egyéni megítélésétől, a vállalkozás méretétől és pénzügyi teljesítményétől, a pénzügyi tőkéhez való hozzáféréstől és annak felhasználásától. A női vállalkozóknak a profitmaximalizáláson kívül is vannak céljaik, teljesítményük átfogóbb értékelése pedig rámutat a társadalmi és gazdasági fejlődéshez való hozzájárulásukra.

6.2 Több nő hozzásegítése ahhoz, hogy vállalkozást indítson, és a nők által vezetett vállalkozások növekedésének támogatása hozzájárulna, hogy több munkahely jöjjön létre, nőjön az innováció, javuljon a versenyképesség és a gazdasági növekedés, valamint csökkenjen a társadalmi kirekesztés (22). Jelentős intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy tőkét lehessen kovácsolni a vállalkozásokban rejlő lehetőségekből az európai fenntartható gazdasági növekedés és munkahelyteremtés érdekében, különösen a válság utáni időszakban.

6.3 Az EGSZB a nők vállalkozói kedvének uniós szintű előmozdítása érdekében már korábban is javasolta (23) a következő lépések megtételét: — a női tulajdonú vállalkozások európai hivatalának létrehozása a női vállalkozók támogatását végző infrastruktúra kialakítása érdekében, — női vállalkozásokkal foglalkozó igazgató kinevezése az Európai Bizottságon és a tagállami vállalkozásügyi minisztériumokon belül, annak tudatosítása érdekében, hogy milyen gazdasági előnyök rejlenek abban, ha minél több nőt ösztönöznek üzleti vállalkozás indítására és fejlesztésére, — a női vállalkozásokra vonatkozó adatok összegyűjtése Európa minden régiójából.

7. Döntéshozatal

7.1 Nemzetközi tanulmányok (24) is megerősítik, hogy a vezető beosztásban dolgozó nők kedvezően hatnak a vállalatok pénzügyi teljesítményére, a vállalati kultúrára, a vezetési stílusra és a válságkezelés rugalmasságára. A nők kevesebb kockázatot vállalnak, és előnyben részesítik a fenntartható fejlődést, a döntéshozatal terén a nemek közötti egyenlőség elérését gátló akadályok azonban sokkal merevebbek, mint ahogyan azt nyíltan elismerik.

7.2 Az EGSZB reméli, hogy a döntéshozatalban való egyenlő részvétel minimális normáit az önszabályozás szellemében minden köz- és magán döntéshozó testület elfogadja. A jegyzett társaságoknak és a közszféra valamennyi szervének elő kell mozdítania az átlátható jelentkezési és kinevezési eljárásokat, valamint a befogadás kultúráját és a választás szabadságát. Mindazonáltal ha maguk a férfiak és a nők nem hajlandóak aktívan tenni mindezért, nem várható jelentős eredmény.

7.3 Az EGSZB javasolja, hogy annak érdekében, hogy minden döntéshozó szervben megvalósuljon a nemek közötti egyenlőség, a döntéshozók és a vállalatok tekintsék át a következőket: — a magasabb beosztású nők szélesebb körű ismertsége, — nagyobb átláthatóság a fejvadászat terén, — kritikus tömeg elérése és megtartása, — a női/férfiszerepekkel kapcsolatos sztereotípiák megdöntése, — a vezetők utódlásának tervezése, — tehetségek kinevelése, — mentorhálózatok létrehozásának támogatása mind az állami, mind pedig a magánszektorban, — a legjobb gyakorlatok terjesztése, valamint — uniós szinten összehangolt adatbázis létrehozása a döntéshozatali pozíciók betöltéséhez megfelelően képzett nőkről.

7.4 A nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó stratégia (2010–2015) (25) végrehajtása érdekében az EGSZB ösztönzi a férfiak és nők egyenlő képviseletét a közéletben és különösen a politikában, mivel jelenlegi alulreprezentáltságuk korlátozza a nők részvételhez való jogait (26). Az uniós intézményeknek és a tagállamoknak, valamint a szociálispartner-szervezeteknek jó példával kell elöl járniuk, és saját politikai és adminisztratív testületeiken belül – különösen a legmagasabb szinteken – be kell vezetniük a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó célkitűzéseket.

8. Gyermekgondozás

8.1 A nők munkaerő-piaci részvételét lényegesen befolyásoló tényező az egész napos, különösen kisgyermekeknek biztosított gyermekgondozási szolgáltatásokhoz való hozzáférés. A gyermekgondozási szolgáltatásokra fordított közkiadások emelkedése közvetlenül kapcsolódik a nők teljes munkaidős foglalkoztatásának növekedéséhez (27).

8.2 A barcelonai célok megvalósítása ezért elengedhetetlen. Az Európai Bizottság egyik közelmúltbeli jelentése szerint azonban 2010-ben csak 10 tagállam teljesítette a 3 éven aluli gyermekekre vonatkozó barcelonai célt. Ugyanabban az évben a 3 év és a tankötelezett kor közötti gyerekek kategóriájában csak 11 tagállam teljesítette a 90 %-os célkitűzést (28).

8.3 Mivel a legmagasabb születési rátával rendelkező tagállamok tették a legtöbbet annak érdekében, hogy a szülők megteremthessék a munka és a magánélet közötti egyensúlyt, és ezekben az országokban magas a nők foglalkoztatottsági rátája (29), a tagállamoknak hatékonyabb, megfizethetőbb, elérhetőbb és jobb minőségű támogatást kell nyújtaniuk a gyermekes családoknak többek között a következő intézkedésekkel (30): — Beruházás a gyermekekbe – kora gyermekkori beavatkozást célzó programokon, különösen olyanokon keresztül, amelyek családközpontú, otthon és befogadó központokban nyújtott szolgáltatásokat biztosítanak a családoknak. — A családi és a munkahelyi feladatok összeegyeztetése – számos terület (például gyermekgondozási szolgáltatások, szülői szabadság, családbarát munkahelyek) összehangolásán keresztül. — A termékenységi ráta emelése szempontjából kedvező környezet kialakítása – az összeegyeztetést segítő intézkedések mellett olyan intézkedésekkel, amelyek célja az adóhatékonyság (például a Gyermekgondozási utalványok rendszere az Egyesült Királyságban) és a gyermeknevelési költségek szélesebb körben való megosztása, valamint a fiatal párok megfizethető lakhatáshoz és biztos foglalkoztatáshoz juttatása.

9. Sztereotípiák és hátrányos megkülönböztetés

9.1 Bár a lányok iskolai végzettségének az elmúlt évtizedekben lezajlott emelkedése jelentősen fokozta a nők keresőképességét, a női munkával, valamint a családi értékek és az esélyegyenlőség ütközésével kapcsolatos társadalmi szemléletmód továbbra is akadályt jelent a nemek közötti, munkaerő-piaci egyenlőség megteremtése szempontjából.

9.2 Az EGSZB különösen aggódik a fogyatékkal élő, migráns vagy etnikai kisebbséghez tartozó nőkkel szembeni hátrányos megkülönböztetés miatt. Ennek értelmében felszólít az egyenlő bánásmódról szóló irányelv mielőbbi végrehajtására (31).

9.3 A nők elleni erőszak amellett, hogy semmivel sem igazolható társadalmi probléma, magas közgazdasági költségekkel is jár. Becslések szerint a nők elleni erőszak legalább évi 32 milliárd euró kiadást jelent az Európa Tanács 47 tagállamában (32). A nemi alapú erőszak ellen küzdő közpolitikák jelentős szerepet töltenek be; a nők társadalmi szerepére vonatkozó tradicionális elképzelés csak akkor változhat meg, ha a nők a férfiakkal egyenlő eséllyel férhetnek hozzá a hatalomhoz.

9.4 A nemek közötti egyenlőség előmozdításában a médiaipar szerepe is alapvető. A média nem csupán tükrözi a szociokulturális mintákat és normákat, de létre is hoz ilyeneket, mindemellett pedig erőteljesen befolyásolja a közvéleményt és a kultúrát. Emellett pontosan a médiatartalom az, amely elősegítheti a nemek közötti egyenlőség komplexitásának szélesebb körben, a társadalom valamennyi szereplője – többek között a döntéshozók és a nyilvánosság – általi megértését, ezért a médiaágazaton belül sürgősen kezelni kell a jelenlegi egyenlőtlenségeket, amelyek a nők (különösen magasabb szinteken jellemző) alulreprezentáltsága, a szakmai előmenetelüket gátló akadályok és (a férfiakéhoz képest) alacsonyabb fizetés formájában jelentkeznek (33).

Kelt Brüsszelben, 2013. szeptember 18-án. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Henri MALOSSE

(1) Az ENSZ Gazdasági és Szociális Tanácsa, az ENSZ Statisztikai Bizottsága főtitkárának jelentése a nemekre vonatkozó statisztikákról (E/CN.3/2013/10) (E/CN.3/2013/10).

(2) Európai Bizottság, Foglalkoztatási, Szociális és Esélyegyenlőségi Főigazgatóság, 2011.

(3) HL C 181., 2012.6.21., 14–20. o.

(4) Closing the Gender Gap: Act Now, [A nemek közötti szakadék áthidalása: cselekedj most!] OECD, 2012. december.

(5) A következő három évtizedben a munkaképes korú népesség várhatóan évi 1–1,5 millió fővel fog csökkenni. Free movement of workers and labour market adjustment, Recent experiences from OECD countries and the European Union [A munkavállalók szabad mozgása és munkaerő-piaci kiigazítások, az OECD-országok és az Európai Unió közelmúltbeli tapasztalatai], OECD, 2012.

(6) Female labour market participation [A nők munkaerő-piaci részvétele], Európai Bizottság, 2013.

(7) Éves növekedési jelentés 2013, Európai Bizottság, 2012.

(8) Commission Staff Working Document on Progress on equality between women and men in 2012 - Accompanying document to the Report from the Commission to the European Parliament, the Council, the European Economic and Social Committee and the Committee of the Regions – 2012 Report on the Application of the EU Charter of Fundamental Rights [Bizottsági munkadokumentum – A férfiak és nők közötti egyenlőség terén elért 2012. évi előrehaladásról – kiegészítő dokumentum a következőhöz: Az Európai Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – 2012. évi jelentés az Európai Unió Alapjogi Chartájának alkalmazásáról], SWD (2013) 171 final.

(9) TUC Toolkit – Women and the Cuts [TUC-segéd – A nők és a megszorítások], Szakszervezeti kongresszus, 2011.

(10) Európai Bizottság, Foglalkoztatási, Szociális és Esélyegyenlőségi Főigazgatóság, 2011.

(11) Effects of Reducing Gender Gaps in Education and Labour Force Participation on Economic Growth in the OECD [Az oktatásban és a munkaerőpiaci részvétel terén tapasztalható nemek közötti szakadék csökkentésének gazdasági növekedésre gyakorolt hatásai az OECD országaiban], DELSA/ELSA/WD/SEM(2012)9, OECD, 2012.

(12) Az esélyegyenlőségi indexről szóló jelentés, Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézete, 2013.

(13) 2010-ben Európában az oktatási területen végzettek 77 %-a, az egészségügy és jólét területén végzettek 74 %-a, míg a humán tudományterületeken végzettek 65 %-a volt nő, miközben a nők aránya a mérnöki diplomát szerzők között csupán 25 %, míg a természettudományok, a matematika és informatika területén diplomázók között 38 % volt. Az OECD jelentése: Gender Initiative: Gender Equality in Education, Employment and Entrepreneurship [Társadalmi nemi kezdeményezés: nemek közötti esélyegyenlőség az oktatásban, a foglalkoztatásban és a vállalkozói szférában], OECD, 2011.

(14) Drivers of Female Labour Force Participation in the OECD [A nők munkaerő-piaci részvételének hajtómotorjai az OECD országaiban], DELSA/ELSA/WD/SEM(2013)1, OECD, 2013.

(15) A nők részmunkaidős munkaviszonyának 23,4 %-a nem önkéntes (EU-átlag, 2011). Forrás: Lisbon Assessment Framework Database

(16) Drivers of Female Labour Force Participation in the OECD [A nők munkaerő-piaci részvételének hajtómotorjai az OECD országaiban], OECD, 2013.

(17) Nemzetközi Munkaügyi Szervezet, C189 – Egyezmény a háztartási alkalmazottakról, 2011.

(18) Európai Parlament, állásfoglalásra irányuló indítvány (B7-XXXX/2013), 2013.6.17.

(19) The Gender Gap in Pensions in the EU [A férfiak és nők nyugdíja közötti különbség az EU-ban], Európai Bizottság, Jogérvényesülési Főigazgatóság, 2013.

(20) Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság „Kapcsolat a nemek közötti egyenlőség, a gazdasági növekedés és a foglalkoztatási arány között” című feltáró véleményében (HL C 318, 2009.12.23., 15–21 o.) kiáll amellett, hogy a gondozási célra fordított időt a nyugdíjjal megegyező módon kellene finanszírozni.

(21) Women Entrepreneurs in the OECD: key evidence and policy challenges [Női vállalkozók az OECD-ben: a legfontosabb bizonyítékok és szakpolitikai kihívások], DELSA/ELSA/WD/SEM(2013)3, OECD, 2013.

(22) Világbank: Female Entrepreneurship: Program Guidelines and Case Studies [Női vállalkozó szellem: program-iránymutatások és esettanulmányok], 2013.4.11. – „Az Egyesült Államokban például a nők tulajdonában lévő vállalatok több mint kétszer olyan gyorsan nőnek, mint az összes többi cég, és ez közel 3 billió USD-vel járul hozzá az ország gazdaságához, miközben közvetlenül 23 millió munkahelyért felel”.

(23) HL C 299., 2012.10.4., 24. o.

(24) Women Matter [A nők számítanak], McKinsey; Do Women in Top Management Affect Firm Performance? [Befolyásolják-e a női felső vezetők a cég teljesítményét?], Smith and Verner; Diversity and gender balance in Britain plc [Sokszínűség és nemi egyensúly a brit rt.-kben], TCAM; Mining the Metrics of Board Diversity [Az igazgatóságon belüli sokszínűség mutatóinak vizsgálata], Thomson Reuters; stb.

(25) A nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó stratégia (2010–2015), Európai Bizottság, 2010.

(26) A döntéshozatalban részt vevő nőkre és férfiakra vonatkozó adatbázis, Európai Bizottság, Jogérvényesülési Főigazgatóság.

(27) Closing the Gender Gap: Act Now [A nemek közötti szakadék áthidalása: cselekedj most!], OECD, 2012.

(28) Barcelonai célkitűzések, Európai Bizottság, 2013.

(29) HL C 318., 2009.12.23., 15–21. o.

(30) Extending opportunities: How active social policy can benefit us all [A lehetőségek bővítése: hogyan részesülhetünk mindannyian az aktív szociális politikából], ISBN 92-64-00794-6, OECD, 2005.

(31) COM(2008) 426 final, 2008.7.2.

(32) HL C 351., 2012.11.15., 21–26. o.

(33) EIGE, Review of the implementation of the Beijing Platform for Action in the EU Member States: Women and the Media — Advancing gender equality in decision-making in media organisations [A pekingi akcióplatform uniós tagállamokon belüli végrehajtásának felülvizsgálata: a nők és a média – a nemek közötti esélyegyenlőség előmozdítása a médiaszervezetek döntéshozatalában], 2013.