Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Belgium 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Belgium 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0351 final - 2013/ () */





Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Belgium 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Belgium 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére, tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[1] és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére, tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére, tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3], tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira[4], tekintettel az Európai Tanács következtetéseire, tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően, mivel: (1) Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén. (2) A Bizottság javaslatai alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat. (3) Az Európai Unió állam- és kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt. (4) A Tanács 2012. július 6-án ajánlást fogadott el Belgium 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Belgium 2011-2015-ös időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programját. (5) A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6], amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Belgiumot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. (6) Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást. (7) A Bizottság 2013. április 10-én a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette a Belgiumra vonatkozó részletes vizsgálat[8] eredményeit. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Belgiumban makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely nyomon követést és szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé. Különösen az áruk külső versenyképességét és az eladósodottságot, ezen belül is elsősorban a magas államadósságnak a reálgazdaságra kifejtett hatásait érintő makrogazdasági fejlemények igényelnek továbbra is odafigyelést. (8) Belgium 2013. április 29-én benyújtotta a 2012–2016-os időszakra vonatkozó, 2013. évi stabilitási programját és 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. (9) A 2013. évi stabilitási programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság 2013. tavaszi előrejelzésével összehasonlítva – amely nem vár GDP növekedést 2013-ra, 2014-re pedig 1,2 %-os növekedést jelez előre – a stabilitási program valamivel optimistább (2013-ra 0,2 %-os, 2014-re 1,5 %-os növekedést vetít előre). Belgium 2010 óta – és különösen 2012-ben – költségvetési konszolidációs intézkedéseket hajtott végre, és szintén 2012-ben strukturális reformokat vezetett be a nyugdíjrendszer, a munkanélküliek ellátásai és az árupiacok terén. A költségvetési kiigazítás azonban nem volt elegendő ahhoz, hogy megfeleljenek a 2009. december 2-i, a túlzott költségvetési hiány megszüntetésére irányuló tanácsi ajánlásnak. Továbbá a Dexia bankcsoportnak a hiányt a GDP 0,8 %-ával növelő feltőkésítése, valamint a gazdaság 2012 második felében mutatott, a vártnál rosszabb teljesítménye miatt a megadott határidőig nem sikerült korrigálni a túlzott költségvetési hiányt. Mivel a túlzott hiány kiigazítását Belgium 2012-ig nem tudta megvalósítani, így a hiányt most 2013-tól szándékoznak a GDP 3 %-a alá szorítani. A programban felvázolt költségvetési stratégia célja, hogy 2015-re strukturális egyensúlyban lévő költségvetést érjenek el, a középtávú költségvetési cél (MTO) elérését pedig egy évvel későbbre tűzték ki. A programmal a középtávú költségvetési cél a GDP 0,5 %-ának megfelelő többletről 0,75 %-os többletre módosult. Az új középtávú költségvetési cél összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal. A program összeegyeztethető a túlzotthiány-eljárásban szabott új, 2013-as határidővel, de a tavaszi előrejelzés szerint csupán szűk biztonsági tartalék áll rendelkezésre a Szerződés szerinti referenciaérték megsértésének elkerülésére, hiszen az előrejelzés szerint a hiány 2013-ban eléri a GDP 2,9 %-át. A középtávú költségvetési cél – 2016-ra előrevetített – megvalósítása felé tett előrehaladás éves tervezett üteme (strukturális értelemben) meghaladja a GDP 0,5 %-át. 2013 utánra nem határoztak meg költségvetési konszolidációs intézkedéseket. A programban közölt információk szerint – a diszkrecionális bevételi intézkedések nélkül számított – államháztartási kiadások növekedési üteme 2014–2016 folyamán várhatóan évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő értékkel fog hozzájárulni a középtávú költségvetési cél érdekében tett strukturális kiigazításhoz. A program alapján az adósságráta a GDP 100,0 %-ánál fog tetőzni 2013-ban, majd 2016-ig fokozatosan csökken, egészen a GDP 93,0 %-áig. 2014 és 2016 között Belgium várhatóan átmeneti időszakban lesz az adósságra vonatkozó kritérium tekintetében. A tervek szerint az adósságra vonatkozó referenciaértéket az átmeneti időszak végére sikerül majd elérni. A Bizottság 2013. tavaszi előrejelzése szerint – amely változatlan gazdaságpolitikát feltételezve 101,4 %-os adósságrátát vetít előre 2013-ra, amely 2014-re a GDP 102,1 %-ára nő – az adósságcsökkentési szabályt nem sikerül 2014-re teljesíteni, ami azt jelenti, hogy a középtávú költségvetési cél irányába tett előrehaladás mértéke nem elegendő. A program nem részletezi, hogy tervezett kiigazításból a kormányzat különböző szintjei milyen mértékben veszik ki a részüket, jóllehet ez a kérdés már az előző évi országspecifikus ajánlásban is megjelent. Az államháztartásra vonatkozó szabályalapú többéves keret mellett ki kell dolgozni a konkrét koordinációs intézkedéseket is; egyúttal megállapodásra is kell jutni azokról annak érdekében, hogy biztosítva legyen a régiók, közösségek és helyi hatóságok nagyobb fokú, automatikus kötelezettségvállalása a költségvetési célok elérése tekintetében. (10) Belgium a népesség elöregedésével összefüggő kiadások várhatóan nagyon jelentős (a GDP 2 százalékpontjának megfelelő) növekedésével néz szembe már a 2010–2020 közötti időszakban is, különösen a nyugdíjkiadások és a tartós ápolás-gondozás területén. Az időskorúak társadalombiztosítását érintően kezdeményezett reformnak várhatóan pozitív hatása lesz az idősebb emberek foglalkoztatására nézve. Mindazonáltal az előrejelzések szerint Belgiumnak nem sikerül majd elérnie a saját maga által 2020-ra kitűzött célt ezen a területen. A kihívás nagysága miatt további intézkedésekre lesz szükség a kötelező nyugdíjkorhatár és a tényleges nyugdíjbavonulási életkor közötti eltérés megszüntetésére. A kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam alakulásához kötésére irányuló intézkedésekkel biztosítható lenne a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatósága. Egyensúlyt kell teremteni a pénzügyi fenntarthatóság elérése és az időskorúak társadalombiztosítási rendszerei megfelelősségének fenntartása között. Ami a tartós ápolás-gondozást illeti, tekintettel az intézményi ellátás viszonylag magas belgiumi költségeire, meg kell vizsgálni a tartós ápolás-gondozási szolgáltatásokra fordított közkiadások hatékonyságának növelésére, az egészségmegőrzést és a rehabilitációt érintő költségmegtakarítási intézkedésekre, illetve független életvitel jobb feltételeinek megteremtésére kínálkozó lehetőségeket. (11) Belgium versenyképességének hosszú távú elvesztésében számos tényező közrejátszik, így például a bérmeghatározási rendszer, a termelési inputtényezők piacainak hiányosságai, valamint a gazdaság innovációs kapacitásával összefüggő, nem költségalapú tényezők. A legfőbb kereskedelmi partnerekkel szemben a versenyképességet fenntartani hivatott 1996-os bérnorma nem tudta mindig betölteni a szerepét. A bérek alakulása és a termelékenységi szint között szorosabb kapcsolatot teremteni szándékozó eddigi közvetlen intézkedések a helyes irányba tett lépések, de hosszú távon nem elegendőek a bérek és a termelékenység alakulása közötti összhang biztosításához. A bérmegállapodási rendszer továbbra is strukturális kiigazításra szorul: például automatikus kiigazítások formájában, amelyek akkor lépnek életbe, ha a bérnormát nem tartják be, vagy ha az egészségmutató növekedése meghaladja a bérek növekedését a legfőbb kereskedelmi partnereknél. A bérmegállapodási rendszernek biztosítani kell, hogy a bérek alakulása igazodjon a helyi szintű termelékenység dinamikájához. Belgium köztes termékekre specializálódott, amelyek piacán nagyon erős a nemzetközi verseny, emiatt pedig nehéz a végtermékek áraiban érvényesíteni az inputtermékek árainak változásait. Jóllehet a belga kutatási és innovációs rendszer erősségei mérsékelni tudták a költségalapú versenyképesség terén mutatkozó hátrányt, a vállalati K+F továbbra is nagyon koncentrált, az innovációk vállalkozások általi szélesebb körű alkalmazása terén lemaradás tapasztalható. A vállalkozókészségre, a vállalkozások dinamikájának fokozására és a humántőke fejlesztésére összpontosítva meg kell erősíteni a tudásintenzívebb gazdaság felé történő átmenet felgyorsításának keretfeltételeit. (12) A villamos energia, a földgáz és még egy sor más termék és szolgáltatás ára magasabb Belgiumban, mint más tagállamokban, ami gyenge versenyre és strukturális akadályok meglétére utal. A kiskereskedelmi árak meghaladják az euróövezeti átlagot, a szakmai szolgáltatásokra vonatkozó korlátozások pedig akadályozzák az innovatív üzleti modellek fejlődését, és visszafogják a beruházásokat. Belgium csak korlátozott mértékű haladást ért el a hálózatos iparágakban zajló verseny javítása terén, az erős és független szabályozók létrehozása pedig továbbra sem tekinthető befejezettnek. A mobil széles sávú hozzáférések penetrációja Belgiumban a második legalacsonyabb az EU-ban, aminek hátterében jórészt a rádióspektrum hozzáférhetőségével kapcsolatos szabályozási és koordinációs problémák állnak. Jóllehet a szolgáltatóváltás magasabb arányával csökkent a hagyományos energiapiaci szolgáltató dominanciája a termelés terén, a villamos energia és a földgáz kiskereskedelmi piacán, továbbá a villamos energia nagykereskedelmi piacán a verseny továbbra sem kielégítő, és a magas forgalmazási költségek a szomszédos országokhoz képest aránytalan mértékben növelik az ipari felhasználók részére kínált nettó árakat. Belgiumnak a villamos energia és a földgáz végfelhasználói árainak ellenőrzésére vonatkozó döntése hátráltathatja a kapacitásbővítő beruházásokat és az új piaci szereplők megjelenését. A postai ágazatra vonatkozó engedélyezési feltételek továbbra is aggályokat vetnek fel. A belföldi vasúti személyszállítás védve van a versenytől, a kikötői munkára vonatkozó szabályozást nem korszerűsítették. Tekintettel a fent említett ágazatok versenyképességi jelentőségére, az említett intézkedések meghozatala sürgősnek tekinthető. (13) A belga adórendszer aránytalanul nagy mértékben támaszkodik a közvetlen adókra, és kiskapukat tartalmaz, amelyek csökkentik az adórendszer igazságosságát. Jóllehet Belgium tett bizonyos erőfeszítéseket a munkát terhelő adók csökkentésére, az implicit adómérték a munkavállalók legtöbb típusa esetén még mindig a legmagasabbak között van az EU-ban. A környezetvédelmi adók aránya az összes adóbevételen belül továbbra is Belgiumban az egyik legalacsonyabb. Többek között az adókiadások csökkentésével és ésszerűsítésével, valamint az indokolatlanul és hatástalanul csökkentett héa-adómértékek megszüntetésével lenne lehetőség az adórendszer egyszerűsítésére és hatékonyságának javítására. (14) Belgiumban gondot okoz az átlag alatti és stagnáló munkaerő-piaci részvétel, továbbá jelentős különbségek tapasztalhatók a régiók és a népesség egyes csoportjai között a foglalkoztatás és munkanélküliség tekintetében. Legalacsonyabb a munkaerő-piaci részvétel a népességnek a bevándorló hátterű, az idős munkavállalókat és az alacsony képzettségű fiatalokat magában foglaló csoportjai körében. Ezek a csoportok jobban ki vannak téve a szegénység és a társadalmi kirekesztés kockázatának is. A munkanélküli ellátások rendszere helyes irányba mozdult el, de ez önmagában – az álláskereséshez nyújtott hatékony támogatás és képzési lehetőség nélkül – még nem garantálja a munkaerő-piaci kereslet és kínálat hatékonyabb összehangolását. A munkanélküliség csökkentésére szövetségi szinten kitűzött célok és a regionális szinten végrehajtott foglalkoztatási támogatási intézkedések közötti kölcsönhatás meglehetősen összetett rendszert eredményez. Jóllehet az alacsony képzettségű fiatalokat célzó intézkedések előnyeiből vélhetően a migráns munkavállalók is részesülnek, szükség lenne egy kifejezetten erre a csoportra irányuló átfogó stratégiára. Másrészről a munkaerő régióközi mobilitásának jelentős mértékű növekedése nélkül nehéznek tűnik megoldást találni a munkaerő-piaci kereslet és kínálat bizonyos eltéréseire. Részletesebben meg kell vizsgálni, hogy az oktatási és képzési szolgáltatások miként tehetők átláthatóbbá és hatékonyabbá, továbbá miként lehetne megerősíteni a képzést nyújtó különböző szervezetek közötti szinergiákat. (15) Az üvegházhatásúgáz-kibocsátásra vonatkozó, a 2020-ig terjedő időszakot lefedő előrejelzések szerint Belgium nem fogja tudni teljesíteni a 15 %-os csökkentési célt. Továbbra sem világos, hogy a különböző hatóságok által elszigetelten tett kezdeményezések miként fogják biztosítani a cél elérését, vagy miként lesznek a terhek megosztva a régiók között. Nem látszik az sem, hogy milyen hatással járnak a kibocsátáscsökkentésre irányuló összetett intézkedések, különösen a fuvarozási ágazatban és az építőiparban. A forgalmi torlódások súlyos, egyes becslések szerint a GDP 2 %-át is elérő terhet jelentenek a belga gazdaság számára, ami az egyik legmagasabb Európában, de az új közlekedésiadó-rendszer bevezetését 2016-ig elhalasztották a három régióban. (16) A regionalizáltság magas fokából fakadó koordinációs kérdések középpontjában a közigazgatás hatékony megszervezése áll, mivel a különböző hálózatok, szintek és szereplők megléte gyengébb igazgatással és magasabb adminisztratív költségekkel járó párhuzamos struktúrákat eredményezhet. Ezek a kérdések napirenden vannak az adóztatás és a költségvetési kiadások, többek között az oktatás és a társadalombiztosítás területén is, amelyek általában nagyobb együttműködést és koordinációt igényelnek. (17) Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Belgium gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak a programok Belgium fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–7. ajánlás tükrözi a Bizottságnak az európai szemeszter keretében tett ajánlásait. (18) A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Belgium stabilitási programját, és arról alkotott véleményét[9] különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi. (19) A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Belgium nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az 1–5. ajánlás tükrözi. (20) Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Belgiumnak ezen ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell, AJÁNLJA, hogy Belgium 2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében: 1. Hozzon további intézkedéseket a túlzott hiány 2013-ig történő korrekciójára felszólító tanácsi határozatban rögzített strukturális kiigazítás elérése és a konszolidáció fenntarthatóságának és hitelességének javítása céljából. A költségvetési egyensúlyhiány tartós kiigazítása olyan nagyívű strukturális reformok hiteles végrehajtását teszi szükségessé, amelyek növelik a kiigazítási mozgásteret és javítják a potenciális növekedést. A túlzott hiány korrekcióját követően megfelelő ütemben hajtsa végre a strukturális kiigazítást a középtávú cél 2016-ig történő elérése érdekében, és biztosítsa a magas adósságráta következetesen csökkenő pályáját. Ennek érdekében 2013. október 15-ig terjesszen elő olyan növekedésbarát strukturális intézkedéseket 2014-re, amelyek biztosítják a túlzott hiány fenntartható kiigazítását és elegendő mértékű haladást a középtávú költségvetési cél irányába. Gondoskodjon róla, hogy a kiigazítási pálya időben kiegyensúlyozott legyen vagy éppenséggel az időszak elejére összpontosuljon. Alakítson ki világos koordinációs mechanizmust annak érdekében, hogy költségvetési célkitűzések a középtávú tervezési időtáv alatt a szövetségi és az az alatti szinteken is kötelező erejűek legyenek, amihez többek között gyorsan fogadjon el az államháztartás egyensúlyára/többletére vonatkozó, a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződésnek megfelelő szabályt, továbbá fokozza a különböző kormányzati szintek közötti tehermegosztás átláthatóságát és az elszámoltathatóságot. 2. Többek között a korai nyugdíjbavonulás lehetőségeinek gyors leépítésével fokozza a tényleges nyugdíjbavonulási életkor és a kötelező nyugdíjkorhatár közötti eltérés megszüntetésére irányuló erőfeszítéseket. Erősítse meg az időskorúak társadalombiztosítási rendszereinek reformját a foglalkoztatást támogató intézkedésekkel és a tevékeny időskort elősegítő munkaerő-piaci reformokkal. Gyorsítsa fel a kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz való kötéséről szóló döntés elfogadását. Folytassa az intézményi tartós ápolás-gondozásra fordított közkiadások költséghatékonyságának javítását. 3. A versenyképesség helyreállítása érdekében folytassa a bérmegállapítási rendszer megkezdett reformját, ideértve a bérindexálási rendszer átalakítását is – többek között strukturális intézkedésekkel, a szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlatnak megfelelően –; biztosítsa, hogy a bérmegállapítási rendszer tekintetbe vegye a termelékenység alakulását, tükrözze a helyi termelékenység és munkaerő-piaci feltételek különbségeit, és tartalmazzon automatikus korrekciós mechanizmusokat arra az esetre, ha a bérek alakulása veszélyeztetné a költségalapú versenyképességet. 4. Dolgozzon ki konkrét és megfelelően időzített strukturális intézkedéseket a verseny javítására a szolgáltatási ágazatokban. Ennek jegyében szüntesse meg az akadályokat a kiskereskedelemben, oldja fel a szakmai szolgáltatások túlzó korlátozásait, és fejlessze a széles sávú mobilszolgáltatást. A forgalmazási költségek csökkentésén és a kiskereskedelmi árak felügyeletén keresztül folytassa az energiaágazat működésének javítását, erősítse meg az energiaágazatban, a távközlésben és a fuvarozási ágazatokban (vasút, repülőterek, kikötők, közúti szállítás) működő szabályozó hatóságok függetlenségét. Szüntesse meg a postai ágazat még meglévő szabályozási korlátait. 5. Dolgozzon ki konkrét és megfelelően időzített javaslatokat az adóterheknek a munkáról a növekedést kevésbé torzító adóalapokra történő áthelyezése érdekében. Ennek jegyében vizsgálja meg konkrétan a környezetvédelmi adók, például a gázolajra, fűtőolajra és a céges autók magáncélú használatára kivetett adók alkalmazásának lehetőségeit. A jövedelmi adókat érintő adókiadások csökkentésén és a héa hatékonyságának növelésén keresztül egyszerűsítse az adórendszert, valamint a meglévő kiskapuk bezárásával javítsa az adószabályoknak való megfelelést. 6. Az álláskeresésre vonatkozó szabályok hatékony érvényesítésén és a munkanélküliek számára biztosított személyre szabott álláskeresési segítségnyújtáson keresztül folytassa a munkavállalástól visszatartó tényezők leépítését. Tegyen intézkedéseket a munkaerő régióközi mobilitásának fokozása érdekében. Egyszerűsítse és erősítse meg a foglalkoztatási ösztönzők, az aktivizálási politikák, a munkaerő-piaci kereslet és kínálat összehangolásának eszközei, az oktatás, az egész életen át tartó tanulás, valamint az idősebb munkavállalókra és a fiatalokra irányuló szakképzési politika közötti koherenciát. Dolgozzon ki átfogó társadalmi befogadási stratégiát a migrációs hátterű emberek számára. 7. A kibocsátáskereskedelmi rendszeren kívüli ágazatok, és különösen a közlekedés és az építőipar üvegházhatásúgáz-kibocsátásának csökkentésére vonatkozóan megfogalmazott célok elérése érdekében tegyen konkrét intézkedéseket, és jusson megállapodásra az ezzel kapcsolatos feladatoknak a szövetségi és a regionális szint közötti elhatárolásáról. Kelt Brüsszelben, -án/-én. a Tanács részéről az elnök [1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. [2] HL L 306., 2011.11.23., 25. o. [3] COM(2013) 351 final. [4] P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053. [5] A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU határozata. [6] COM(2012) 750 final. [7] COM(2012) 751 final. [8] SWD(2013) 113 final. [9] Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében.