[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |

Brüsszel, 2010.5.12.

COM(2010) 238 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE

2010. ÉVI KONVERGENCIAJELENTÉS(készült a Szerződés 140. cikkének (1) bekezdésével összhangban)

{SEC(2010) 598}

A JELENTÉS CÉLJA

Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz.) 140. cikkének (1) bekezdésével összhangban a Bizottságnak és az EKB-nak jelentést kell tennie a Tanácsnak – legalább kétévente egyszer, vagy valamely eltéréssel rendelkező tagállam kérésére – a tagállamok által a gazdasági és monetáris unió elérésével kapcsolatos kötelezettségeik teljesítésében elért eredményekről. A Bizottság és az EKB legutóbbi szokásos konvergenciajelentését 2008 májusában fogadták el.

A 2010. évi konvergenciajelentés a következő kilenc, eltéréssel rendelkező tagállamot tárgyalja: Bulgária, a Cseh Köztársaság, Észtország, Lettország, Litvánia, Magyarország, Lengyelország, Románia és Svédország. Dánia és az Egyesült Királyság nem jelezte szándékát az euro bevezetésére, ezért a jelentés ezekkel az országokkal nem foglalkozik. A konvergencia állapotának részletesebb értékelése az említett országok esetében e jelentés technikai mellékletében található (SEC(2010) 598).

A Bizottság és az EKB által készített jelentések tartalmára az EUMSz. 140. cikkének (1) bekezdése az irányadó. Ez a cikk előírja, hogy a jelentésekben vizsgálni kell, hogy a nemzeti jogszabályok, ezen belül a nemzeti központi bank alapokmánya, összeegyeztethetők-e az EUMSz. 130. és 131. cikkével, valamint a KBER és az EKB alapokmányával (a továbbiakban KBER/EKB alapokmány). A jelentéseknek továbbá meg kell vizsgálniuk, hogy a konvergenciakritériumok alapján (árstabilitás, az állam költségvetési helyzete, árfolyam-stabilitás, hosszú lejáratú kamatlábak) és más, a 140. cikk (1) bekezdésének utolsó albekezdésében említett tényezők figyelembevételével elérték-e az érintett tagállamban a fenntartható konvergencia magas fokát. A négy konvergenciakritériumot bővebben egy, az EUMSz-hez csatolt jegyzőkönyv ismerteti (a konvergenciakritériumokról szóló 13. jegyzőkönyv).

Annak vizsgálata, hogy a nemzeti jogszabályok, ezen belül a nemzeti központi bankok alapokmánya, összegyeztethetők-e az EUMSz. 130. és 131. cikkével, valamint a KBER/EKB alapokmányával, megköveteli a megfelelőség értékelését a monetáris finanszírozás tilalma (123. cikk); a kiváltságos hozzáférés tilalma (124. cikk); a KBER célkitűzéseivel való konzisztencia (127. cikk (1) bekezdés); és a nemzeti központi bankoknak a KBER-be történő integrálódása (az EUMSz. és a KBER/EKB alapokmány több cikke) tárgyában.

Az árstabilitási kritérium meghatározása az EUMSz. 140. cikke (1) bekezdésének első francia bekezdésében szerepel: „ az árstabilitás magas fokának elérése […] olyan inflációs ráta esetén áll fenn, amely közel esik az árstabilitás tekintetében legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállaméhoz ”.

A konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 1. cikke továbbá úgy rendelkezik, hogy „ az árstabilitási kritérium […] azt jelenti, hogy egy tagállam fenntartható árstabilitással és a vizsgálatot megelőző egy éves időszakon keresztül az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam átlagos inflációs rátáját legfeljebb 1,5 százalékponttal meghaladó inflációs rátával rendelkezett . Az inflációt a fogyasztói árindex segítségével összehasonlítható alapon, a tagállami fogalommeghatározások közötti eltérések figyelembevételével kell meghatározni. ”[1]. Az előírt fenntarthatóság miatt a kielégítő inflációs teljesítményt alapvetően nem az ideiglenes tényezők, hanem az inputköltségek és más, az árak alakulását strukturális szempontból befolyásoló tényezők alakítása révén kell elérni. Ezért a konvergencia vizsgálata magában foglalja az infláció mögöttes tényezőinek és a középtávú kilátásoknak az értékelését is. A jelentés a jövőre tekintettel értékeli azt is, hogy az ország az elkövetkező hónapokban valószínűleg megfelel-e majd a referenciaértéknek[2]. A jelenlegi helyzetben az inflációval kapcsolatos teljesítmény fenntarthatósága különös figyelmet érdemel. A pénzügyi válság sok országban jelentős hatást gyakorolt az infláció alakulására és nagymértékű a makrogazdaság ingadozása. A számítások szerint 2010 márciusában az inflációs referenciaérték 1,0 %, a három legjobban teljesítő tagállam pedig Portugália, Észtország és Belgium[3]. A súlyos általános sokk által jellemzett jelenlegi helyzetben (világméretű gazdasági és pénzügyi válság és az ehhez kapcsolódó dezinflációs nyomás) számos országban negatív inflációs ráta alakult ki. E sajátos körülmények között a negatív inflációs ráta gazdaságilag ésszerű viszonyítási alap, amelyhez hasonlítva értékelhető az országok árstabilitással kapcsolatos teljesítménye. Mindazonáltal – a 2004. évi konvergenciajelentéshez hasonlóan[4] – indokoltnak tűnik a legjobb teljesítményű országok közül kizárni azokat, amelyeknek az átlagos inflációs rátája jelentősen eltér az euroövezet átlagos inflációs rátájától (2010 márciusában 0,3 %), mivel ezek a kiugró értékeket felmutató országok nem ítélhetők ésszerűen az árstabilitás szempontjából legjobb teljesítményt elérő országnak, és bevonásuk jelentősen befolyásolná a referenciaértéket és így a kritérium valósághűségét. Emiatt 2010 márciusában Írországot hagyták figyelmen kívül, mert Írország volt az egyetlen ország, amelynek 12 havi átlagos inflációs rátája (2010 márciusában –2,3 %) jelentősen eltért az euroövezet és más tagállamok inflációs rátájától, főként a súlyos gazdasági visszaesést tükrözve.

A költségvetési egyenlegre vonatkozó konvergenciakritériumot az EUMSz. 140. cikke (1) bekezdésének második francia bekezdése határozza meg, mint „ az állam pénzügyi helyzetének fenntarthatósága ; ezt olyan költségvetési egyenleg elérése mutatja, amely nem rendelkezik a 126. cikk (6) bekezdése értelmében vett túlzott hiánnyal ”. A konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 2. cikke továbbá megállapítja, hogy ez a kritérium azt jelenti, hogy „ a vizsgálat időpontjában a tagállam nem áll a Tanács által a túlzott hiány fennállásáról az említett Szerződés 126. cikke (6) bekezdésének értelmében hozott határozat hatálya alatt ”.

Az EUMSz. az árfolyam-kritériumra a 140. cikk (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében úgy hivatkozik, mint „ az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusa által előírt normál ingadozási sávok betartása legalább két évig anélkül, hogy az euróval szemben leértékelésre kerülne sor ”.

A konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 3. cikke kimondja: „ (…) az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusában történő részvételre vonatkozó kritérium azt jelenti, hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző legalább két éven keresztül komoly feszültségek nélkül az Európai Monetáris Rendszer árfolyam-mechanizmusa által előírt normál ingadozási sávokon belül maradt . Így különösen azt, hogy ugyanezen időszak alatt a tagállam saját kezdeményezésére nem értékelte le valutájának bilaterális középárfolyamát az euróval szemben ”[5].

Az árfolyam-stabilitás értékeléséhez e jelentés a 2008. április 24. és 2010. április 23. közötti kétéves időszakot veszi figyelembe. Az árfolyam alakulásának értékelésekor az elemzés adott esetben figyelembe veszi a hivatalos külső finanszírozási megállapodások hatását, többek között azok volumenét, a támogatás összegét és profilját, valamint a szakpolitikai feltételektől való esetleges függőséget.

Az EUMSz. 140. cikke (1) bekezdése negyedik francia bekezdésének követelménye: „ az eltéréssel rendelkező tagállam által elért konvergencia és a tagállam árfolyam-mechanizmusban való részvételének fenntarthatósága, ami a hosszú távú kamatszintben tükröződik ”. A konvergenciakritériumokról szóló jegyzőkönyv 4. cikke továbbá úgy rendelkezik, hogy a „ (…) kamatokra vonatkozó konvergenciakritérium azt jelenti, hogy egy tagállam a vizsgálatot megelőző egy éves időszakon keresztül az árstabilitást illetően legjobb eredményt felmutató legfeljebb három tagállam átlagos nominális hosszú távú kamatát legfeljebb 2 százalékponttal meghaladó kamattal rendelkezett . A kamatokat a hosszú lejáratú államkötvények vagy azokkal összehasonlítható értékpapírok alapján, a tagállami fogalommeghatározások közötti eltérések figyelembevételével kell meghatározni ”.

A számítások szerint 2010 márciusában a referencia-kamatláb 6,0 % volt[6].

Az EUMSz. 140. cikkének (1) bekezdése megköveteli más, a gazdasági integráció és a konvergencia szempontjából fontos tényezők vizsgálatát is. Ilyen kiegészítő tényező a pénzügyi és a termékpiaci integráció, a folyó fizetési mérleg alakulása, valamint a fajlagos munkaerőköltségek és más árindexek alakulása. Az utóbbiak az árstabilitás értékeléséhez tartoznak.

BULGÁRIA

Bulgária jogszabályai – különösen a bolgár nemzeti bankról (BNB) szóló törvény – nem egyeztethetők össze teljes mértékben az EUMSz. 130. és 131. cikkével és a KBER/EKB alapokmánnyal. Az összeférhetetlenségről szóló törvény olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyek nem biztosítják a BNB függetlenségét. Ami a központi banknak a KBER-be történő integrálódását illeti, összeegyeztethetetlenség és hiányosságok állnak fenn a monetáris politika, a bankjegy- és érmekibocsátás, a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdítása, a nemzetközi monetáris intézményekben való részvételt megelőző EKB-jóváhagyás, az EKB és az EU statisztikai szerepe, a független külső könyvvizsgálók által végzett ellenőrzések, az intézményi és személyi függetlenség, illetve a monetáris finanszírozás tilalma területén. A bolgár kormány által a bolgár nemzeti bankkal együttműködve kidolgozott törvénytervezet – hatálybalépésétől függően – megszünteti a fennálló hiányosságok egy részét. Mindazonáltal ez a törvény nem érinti a nemzeti banknak az eurorendszerbe való integrálódásával kapcsolatos kérdéseket.

A 12 havi átlagos infláció Bulgáriában az Európai Unióhoz való 2007-es csatlakozás óta a referenciaérték fölött van. Az átlagos inflációs ráta a 2010 márciusát megelőző 12 hónapban 1,7 % volt, tehát meghaladta az 1,0 %-os referenciaértéket. A következő hónapokban várhatóan a referenciaérték felé mozdul el, de továbbra is fölötte marad.

Az éves HICP-infláció 2008 első felében az élénk belföldi kereslet, valamint a világpiaci élelmiszer- és energiaárak gyors emelkedése miatt megugrott és 15 %-on tetőzött. A pénzügyi válság kezdete óta az infláció a nyersanyagárak csökkenése, a belföldi kereslet jelentős gyengülése és a fajlagos munkaerőköltségek mérsékeltebb ütemű növekedése következtében erősen visszaesett, 2009 végén körülbelül 1,6 % volt, majd a magasabb jövedéki adók és az ismét emelkedő üzemanyagárak miatt 2010 elején kis mértékben újra nőtt. 2010 márciusában az éves HICP-infláció 2,4 %-on állt.

A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint az infláció 2010-ben várhatóan mérsékelt marad (körülbelül 2,3 %), tükrözve a negatív kibocsátási rést, a fajlagos munkaerőköltségek visszafogott emelkedését, valamint az élelmiszer- és energiaárak mérsékelt növekedését. Az infláció 2011-ben azonban az erősödő gazdasági tevékenység közepette valószínűleg némileg gyorsul, 2,7 %-ra. Bulgária viszonylag alacsony árszínvonala (a 2008. évi euroövezeti átlag 48 %-a) hosszú távon további jelentős árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni.

Bulgária nem teljesíti az árstabilitás kritériumát.

[pic]

Bulgária államháztartási egyenlegére a 2004 és 2008 közötti időszakban átlagosan a GDP 1,7 %-át kitevő mértékű többlet volt jellemző. A válság kezdete után a megnövekedett kiadások és a visszaeső bevételek miatt az államháztartás egyenlege jelentősen romlott, a hiány 2009-ben a GDP 3,9 %-át tette ki. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint a hiány GDP-hez viszonyított aránya – változatlan politikát feltételezve – 2010-ben 2,8 %, 2011-ben pedig 2,2 % lesz. 2010 elején a gyenge bevételek és a vártnál magasabb kiadások miatt a költségvetési rés tovább szélesedett. A makrogazdasági környezet javulása és a már elfogadott további költségvetési konszolidációs intézkedések következtében azonban az év közepétől várhatóan csökkenő pályára áll a költségvetési hiány. A bruttó államadósság aránya 2009-ben alacsony, a GDP 15 %-a körüli maradt, de az előrejelzések szerint 2010-ben a GDP körülbelül 17 %-ára, 2011-ben pedig 19 %-ára fog emelkedni.

Mivel az államháztartási hiány 2009-ben meghaladta a GDP 3 %-ában meghatározott küszöbértéket, a Bizottság – a Stabilitási és Növekedési Paktum előírásának megfelelően – a Szerződés 126. cikkének (3) bekezdése szerinti jelentést terjesztett elő.

[pic]

A bolgár leva nem vesz részt az ERM II-ben. A bolgár nemzeti bank az árstabilitás elsődleges célkitűzését a valutatanácsi rendszer keretében rögzített árfolyam révén szándékozik elérni. Bulgária 1997. július 1-jén vezette be a rögzített árfolyamot, a bolgár levát először a német márkához, majd később az euróhoz kötötte. Más mutatók, mint például a devizatartalékok és az éven belüli kamatok alakulása, azt jelzik, hogy a világméretű pénzügyi válsággal összefüggésben a befektetők magasabb kockázatra számítanak, bár ez 2009 őszétől részben megfordult. A rögzített árfolyam ellenálló képességét továbbra is alátámasztják a tekintélyes mértékű hivatalos tartalékok. A kétéves értékelési időszakban a bolgár leva a rögzített árfolyamnak megfelelően teljesen stabil maradt az euróhoz képest.

Bulgária nem teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb Bulgáriában a 2010 márciusa előtti egy évben 6,9 % volt, ez a 6,0%-os referenciaérték fölött van. 2005-től 2009 közepéig Bulgáriában az átlagos hosszú lejáratú kamatláb a referenciaérték alatt maradt, de azóta meghaladta azt. Az euroövezet irányadó hosszú lejáratú kötvényeihez viszonyított hozamkülönbözet[7] 2007 és 2008 vége között körülbelül 30 bázispontról fokozatosan mintegy 110 bázispontra szélesedett, tükrözve az inflációs különbségeket és a bolgár gazdaság túlhevülésével kapcsolatos egyre szélesebb körű aggályokat. A hosszú lejáratú kamatlábak különbözete 2009-ben tovább nőtt, és a globális kockázatéhség csökkenésével, valamint az országkockázati felár emelkedésével az év első felében elérte a 350 bázispontot. A kamatkülönbözet 2009 második felében a befektetői bizalom visszatérésével csökkenni kezdett, és 2010 márciusában 220 bázispontra esett vissza.

Bulgária nem teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájának kritériumát.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. Bulgária külső hiánya az utóbbi évtizedben jelentős mértékben nőtt és 2007-re elérte a GDP mintegy 27 %-át, majd 2009-ben – ahogy a kereskedelmi rés a gyengülő belföldi kereslet miatt zárulni kezdett – 9 %-ra csökkent. A külső hiány azonban viszonylag nagy marad. A külső finanszírozás erősen szűkült, mivel a korábban tetemes nettó külföldi működőtőke-beáramlás csökkent és a magánhitelezés lassult. A bolgár gazdaság magas szinten integrálódik az EU-ba. Különösen a többi tagállammal folytatott kereskedelmi és működőtőke-kapcsolatok kiterjedtek, és elsősorban a bankrendszerre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén jelentős a belföldi pénzügyi szektor és a tágabb értelemben vett uniós pénzügyi szektor integrációja.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Bulgária nem teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

CSEH KÖZTÁRSASÁG

A Cseh Köztársaság jogszabályai – különösen a cseh nemzeti bankról (CNB) szóló törvény és a pénzügyi döntőbíróról szóló törvény – nem egyeztethetők össze teljes mértékben az EUMSz. 130. és 131. cikkével és a KBER/EKB alapokmánnyal. Összeegyeztethetetlenség mindenekelőtt az alábbi területeken merül fel: a központi bank integrációja a KBER-be az euro bevezetésének időpontjában, a központi bank függetlensége és a monetáris finanszírozás tilalma. A nemzeti bankról szóló törvénynek hiányosságai vannak az EKB nemzetközi együttműködésben játszott szerepével, az EKB és az EU statisztikai adatok gyűjtésében és a külső könyvvizsgálók kinevezésében betöltött szerepével, a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdításával, az eurorendszer pénzügyi beszámolási rendszerének való megfelelési kötelezettség hiányával a nemzeti banki műveletek tekintetében, a személyi függetlenséggel és a monetáris finanszírozás tilalmával kapcsolatban is.

A 12 havi átlagos infláció a Cseh Köztársaságban 2010 januárja óta a referenciaérték alatt van. Az átlagos inflációs ráta a Cseh Köztársaságban a 2010 márciusáig tartó 12 hónapban 0,3% volt, amely az 1,0 %-os referenciaérték alatt van, és az elkövetkező hónapokban valószínűleg továbbra is a referenciaérték alatt marad.

A Cseh Köztársaságban az infláció 2007 második felében erősen megugrott és 2008-ban átlagosan 6,3 % volt. Ez a növekvő energia- és élelmiszerárak, a közvetett adókban bekövetkező változások és az emelkedő szabályozott árak együttes következménye volt. A költségnövelő tényezők egyszeri hatásának lecsengésével a cseh gazdaság recesszióba fordult át, az általános infláció gyorsan csökkent, 2009-ben átlagosan 0,6 %-ot tett ki. Az általános infláció a közvetett adók további emelkedése ellenére 2010 első negyedévében mérsékelt maradt.

A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint az infláció 2010-ben átlagosan 1,0 % körüli lesz, tükrözve a visszafogott gazdasági tevékenységet és a fajlagos munkaerőköltségek kedvező alakulását. Az előrejelzés szerint az infláció 2011-ben a gazdasági tevékenység élénkülésével összhangban mérsékelten növekszik, átlagosan körülbelül 1,3 %-ra. A Cseh Köztársaság árszínvonala (a 2008. évi uniós átlag mintegy 70%-a) hosszú távon bizonyos fokú árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni. Az eddigi kedvező eredmények és a csekély inflációval kapcsolatos várakozások alapot teremtenek a jövőbeli tartósan alacsony inflációhoz.

A Cseh Köztársaság teljesíti az árstabilitás kritériumát.

[pic]

A Cseh Köztársaság jelenleg túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozat (a Tanács 2009. december 2-i határozata) hatálya alá tartozik. A Tanács azt ajánlotta a Cseh Köztársaságnak, hogy 2013-ig szüntesse meg a túlzott hiányt, és 2010. június 2-ig tegyen eredményes intézkedéseket. A Cseh Köztársaság államháztartási hiánya – részben a kedvező ciklikus feltételeket tükrözve – 2007-ben érte el a legalacsonyabb szintet (a GDP 0,7 %-át), de 2008-ban a GDP 2,7 %-ára ugrott vissza, majd 2009-ben tovább emelkedett, 5,9 %-ra. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint – amely változatlan politikai helyzetből indul ki – a GDP-arányos hiány 2010-ben és 2011-ben a GDP 5,7%-át teszi majd ki, míg az államadósság várhatóan a 2010. évi 39,8%-ról 2011-ben a GDP 43,5%-ára növekszik.

A Cseh Köztársaság nem teljesíti a költségvetés egyenlegével kapcsolatos kritériumot.

[pic]

A cseh korona nem vesz részt az ERM II-ben. A Cseh Köztársaság árfolyam-lebegtetési rendszert alkalmaz. A 2004 óta jellemző folyamatos felértékelődés után 2008 júliusában a korona árfolyama az euróhoz képest eddig soha nem látott mértékben megerősödött. 2008 második felében, a globális pénzügyi válság erősödése közepette a korona az éven belüli kamatlábak pozitív különbözete ellenére a fő valutákkal szemben erősen gyengülni kezdett. A korona 2009-ben és 2010 elején fokozott árfolyam-ingadozás közepette némileg visszanyerte erejét, ami a globális kockázatkerülés enyhülését és a javuló külső egyenleget tükrözi. A vizsgálati időszakot megelőző két évben a korona az euróval szemben 1,1 %-kal leértékelődött.

A Cseh Köztársaság nem teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb a Cseh Köztársaságban a 2010 márciusa előtti egy évben 4,7 % volt, tehát a 6,0 %-os referenciaérték alatti. Az átlagos hosszú lejáratú kamatlábak a Cseh Köztársaságban a 2004. májusi EU-csatlakozás óta a referenciaérték alatt vannak. Az euroövezet irányadó hosszú lejáratú kötvényeihez viszonyított hozamkülönbözet a globális pénzügyi válság 2008 második felében bekövetkező erősödése közepette szélesedett. Mindazonáltal ez a cseh államkötvények hozamát kevésbé befolyásolta, mint más, az euroövezeten kívüli tagállamok esetében Az euróhoz képest a kamatkülönbözet 2009 második felében és 2010 első negyedévében szűkültek, főként a központi bank alapkamatának csökkentése, valamint az ország viszonylag erős gazdasági alapjai miatt. A kamatkülönbözet 2010 márciusában körülbelül 40 bázisponton állt.

A Cseh Köztársaság teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájának kritériumát.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. A Cseh Köztársaság külső hiánya 2007-ben a GDP 2,6 %-a volt, majd 2008–2009-ben az egyenleg némi többletbe fordult át, magasabb kereskedelmi többletet és a jövedelmi mérleg hiányának szűkülését tükrözve. A Cseh Köztársaság külső egyenlegének javulása azt jelzi, hogy a külső finanszírozással kapcsolatos korlátok nem okoznak nagyobb problémát. A cseh gazdaság magas szinten integrálódik az EU-ba. Különösen a többi tagállammal folytatott kereskedelmi és működőtőke-kapcsolatok kiterjedtek, és elsősorban a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén jelentős mértékben fejlődött a belföldi pénzügyi szektor és a tágabb értelemben vett uniós szektor integrációja.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve, a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a Cseh Köztársaság nem teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

ÉSZTORSZÁG

Észtországban a jogszabályok teljes mértékben összeegyeztethetők az EUMSz. 130. és 131. cikkével és a KBER/EKB alapokmánnyal. A parlament 2010. április 22-én fogadta el az észt központi bankról szóló törvény (Eesti Pank Act) módosítását, amely így már összeegyeztethető a 130. és a 131. cikkel. A devizatörvényt és az észt korona biztonságáról szóló törvényt hatályon kívül helyezte és felváltotta a parlament által szintén 2010. április 22-én elfogadott, az euro bevezetéséről szóló törvény, amely a tervek szerint 2011. január 1-jén, az euro bevezetésekor lép hatályba. Ami a központi banknak a KBER-be való integrációját illeti az euro bevezetésekor, Észtország alkotmányának 111. cikke formailag nem egyeztethető össze az EUMSz. követelményeivel és a KBER/EKB alapokmánnyal. Az Észt Legfelső Bíróság Alkotmányjogi Felülvizsgálati Kamarájának 2006. május 11-i határozata nyomán azonban már nincs szükség további módosításra.

A 12 havi átlagos infláció Észtországban 2009 decembere óta a referenciaérték alatt van. Az átlagos inflációs ráta Észtországban a 2010 márciusáig tartó 12 hónapban -0,7 % volt, tehát jóval az 1,0%-os referenciaérték alatti, és az elkövetkező hónapokban valószínűleg továbbra is a referenciaérték alatt marad.

2007-ben az éves HICP-infláció az erős belföldi kereslet és a gyors béremelkedés hatására – a gazdaság növekvő kapacitáskorlátai közepette – megugrott. Az infláció 2008-ban kétszámjegyűvé vált és elérte a csúcsot, amit 2009-ben gyors csökkenés követett. A hazai keresleti nyomás 2008 elején, a gazdasági ciklus megfordulásakor enyhülni kezdett, bár a jövedéki adók növekedése és a nyersanyagok világpiaci árának emelkedése késleltette a lefelé irányuló kiigazítást. A gazdasági visszaesés és a kereslet, valamint a bérek ezzel járó csökkenése 2009 második felétől negatív éves inflációs rátát eredményezett, majd az infláció márciusban ismét pozitívvá vált, miután 2010 januárjában és márciusában a szabályozott árak és a világpiaci energiaárak növekedtek.

A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint 2010-ben az infláció várhatóan mérsékelt marad, majd 2011-ben némileg emelkedik, 2,0 %-ra. Az inflációt 2010-ben valószínűleg nagyrészt a növekvő közvetett adók vezérlik, miközben a mögöttes inflációs nyomás visszafogott marad, és az előrejelzések szerint a fogyasztás és a nominális bérek csak 2011-től kezdenek némileg emelkedni. Észtország árszínvonala (a 2008. évi euroövezeti átlag 75%-a) hosszú távon bizonyos fokú további árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni.

A fenntartható konvergencia azt jelenti, hogy a referenciaérték tiszteletben tartása alapvető adottságokon, nem pedig átmeneti tényezőkön múlik. Észtország esetében a meredek gazdasági visszaesés fontos átmeneti tényező volt, amelynek következtében a 12 havi átlagos infláció a jelenlegi negatív szintre került, a gazdasági élénkülés tartóssá válásával azonban az inflációs ráta újbóli, mérsékelt emelkedése várható. Ugyanakkor a dezinfláció üteme és a mögöttes belföldi tényezők (főként a fajlagos munkaerőköltségek) alakulása nagyjából rugalmas bér- és áralakulási folyamatra utal.

A középtávú inflációs kilátások nagymértékben attól függnek, hogy a bérek megállapítása összekapcsolódik-e a termelékenység alakulásával. Középtávon a továbbra is rugalmas munkaerőpiacok és a termékpiacok versenyképes árai kulcsfontosságúak az árstabilitás fenntartásához. Az árak alakulása szempontjából fontos az ambiciózus költségvetés-politikai irányvonal fenntartása – többek között a közszférabeli bérek óvatos megállapítása – is, annak érdekében, hogy a belföldi kereslet összhangban legyen az alapokkal és az inflációs várakozások tartósan alacsony szinten maradjanak. Várhatóan azonban nem jön létre újra azoknak a tényezőknek a kombinációja, amelyek korábban a tekintélyes hitelbővülést irányították (felhalmozódott hiteligény, a pénzügyi piacok felgyorsult elmélyülése és integrációja, a kockázatmegosztás gyors szűkülése).

Azzal a ténnyel együtt, hogy a referenciaértéket gond nélkül tartják, ezek a megállapítások alátámasztják az árstabilitási kritérium teljesüléséről alkotott pozitív értékelést. Mindazonáltal továbbra is fontos az óvatosság annak érdekében, hogy a gazdaság élénkülésének tartóssá válásakor el lehessen kerülni a belföldi keresleti nyomás újbóli erősödését. Ezek a tényezők arra utalnak, hogy az alacsony infláció fenntarthatóságának kilátásai összességében kedvezőek, feltéve, hogy az ország továbbra is stabilitásorientált politikát követ.

Észtország teljesíti az árstabilitási kritériumot.

[pic]

Észtország nem áll túlzott költségvetési hiányról hozott tanácsi határozat hatálya alatt. Az észt államháztartás 2002 és 2007 között többletet mutatott fel. Az államháztartási hiány 2008-ban a GDP 2,7 %-a volt, amelyet 2009-ben a GDP 1,7 %-át kitevő hiány követett. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint – változatlan politikát feltételezve – a hiány GDP-hez viszonyított aránya 2010-ben és 2011-ben körülbelül 2,5 % lesz. A bruttó államadósság 2009-ben a GDP 7,2 %-ára nőtt és a Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint tovább növekszik, 2011-re a GDP 12,4 %-ára. 2009-ben az állam nettó eszközállománya az elmúlt években felhalmozott jelentős költségvetési tartalékoknak köszönhetően pozitív volt.

Észtország teljesíti a költségvetés egyenlegével kapcsolatos kritériumot.

[pic]

Az észt korona 2004. június 28. óta, vagyis e jelentés elfogadásának időpontjában már közel hat éve részt vesz az ERM II-ben. Észtország a korona 1992-es újbóli bevezetése óta valutatanácsi rendszer keretében rögzített árfolyamot működtet, és a koronát eredetileg a német márkához, majd később az euróhoz kötötte. Az ERM II-be történő belépésekor Észtország egyoldalú kötelezettséget vállalt arra, hogy rendszerében megtartja a rögzített árfolyamot. Más mutatók, például az éven belüli kamatok alakulása, a kockázatokkal kapcsolatos várakozásoknak a világméretű pénzügyi válsággal összefüggő átmeneti erősödésére utalnak, ami 2009 vége felé megfordult és 2010 elején a befektetői bizalom visszatérése figyelhető meg. A valutatanácsi rendszer keretében rögzített árfolyamot továbbra is megfelelően támogatják a hivatalos tartalékok. 2009 februárja és decembere között a határokon átnyúló pénzügyi stabilitási együttműködés keretében rendelkezésre állási megállapodás volt hatályban a svéd nemzeti bankkal, de felhasználására nem került sor. A kétéves vizsgálati időszakban a korona nem tért el a középárfolyamtól, és súlyos feszültségek nem léptek fel.

Észtország teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az észt állam rendkívül alacsony szintű bruttó államadósságának köszönhetően nincs olyan irányadó hosszú távú államkötvény, vagy hasonló értékpapír, amely lehetővé tenné a konvergencia tartósságának a hosszú távú kamatlábakon keresztül való értékelését. A releváns piaci mutatókon alapuló minőségi értékelés azt mutatja, hogy az Észtországgal kapcsolatos kockázati várakozások a válság közepette növekedtek, de 2009 vége felé a gazdasági helyzet stabilizálódása és a válságra válaszul adott határozott szakpolitikai intézkedések miatt újra jelentősen csökkentek. Általánosabban, az olyan tényezők, mint Észtország költségvetés-politikai eredményei, az alacsony államadósság és a viszonylag rugalmas gazdaság, segítik a konvergencia tartóssá válását. Ennek ismeretében a pénzügyi piaci mutatók referencia-időszaki alakulása, valamint a konvergencia tartósságának átfogóbb vizsgálata megerősíti, hogy a hosszú távú kamatlábak konvergenciájával kapcsolatos kritérium Észtország általi teljesítése pozitívnak értékelhető.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. Észtország külső egyenlege – miután több éven át magas hiányt mutatott fel, amely a GDP körülbelül 18 %-ával 2007-ben érte el a csúcspontot – 2009-ben jelentős többletbe fordult át (a GDP 7,4 %-a). A többlet a kereskedelmi mérleg hiányának jelentős szűkülését tükrözte, ami a belföldi kereslet szűküléséből, valamint a jövedelmi mérleg javulásából eredt. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint Észtország külső egyenlege 2010-ben és 2011-ben várhatóan továbbra is többletet mutat fel. A külső finanszírozás a válság alatt visszaszorult, de a refinanszírozási kockázatot enyhíti a nagyrészt külföldi tulajdonban levő bankrendszer és a tekintélyes külső puffer. Észtország gazdasága magas szinten integrálódik az EU-ba. Külön kiemelhetők a többi tagállamhoz fűződő, kiterjedt kereskedelmi és működőtőke-kapcsolatok, és jelentős előrelépés történt a belföldi pénzügyi ágazatnak a szélesebb uniós ágazatba való integrálódása terén, főként a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Észtország teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

LETTORSZÁG

Lettországban a jogszabályok – különösen a lett nemzeti bankról szóló törvény – nem egyeztethetők össze teljes mértékben az EUMSz. 130. és 131. cikkével és a KBER/EKB alapokmánnyal. Összeegyeztethetetlenség mindenekelőtt az alábbi területeken merül fel: a központi bank integrációja a KBER-be az euro bevezetésének időpontjában, a központi bank függetlensége és a monetáris finanszírozás tilalma. Hiányosságok állnak fenn a KBER célkitűzéseivel, a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdításával, az EKB és az EU statisztikai szerepével, a külső könyvvizsgálók kinevezésével és az ellenőrző bizottság által teljesített auditok hatókörével, az EKB nemzetközi együttműködés területén betöltött szerepével, a mérlegek közzétételével kapcsolatos szabállyal, az eurorendszer pénzügyi beszámolási rendszerének való megfelelési kötelezettség hiányával a központi banki műveletek tekintetében, a bank intézményi és pénzügyi függetlenségével, illetve a lett nemzeti bank döntéshozó szerveiben a tagok személyi függetlenségével kapcsolatban.

Lettországban a 12 havi átlagos infláció 2004 májusa és 2010 februárja között a referenciaérték fölött volt. Az átlagos inflációs ráta Lettországban a 2010 márciusáig tartó 12 hónapban 0,1% volt, tehát az EU-hoz való csatlakozás óta az első alkalommal a 1,0%-os referenciaérték alatt maradt, és az elkövetkező hónapokban valószínűleg továbbra is jóval a referenciaérték alatti lesz.

2004 vége és 2008 között a lett HICP-infláció a legmagasabbak között volt az EU-ban, és 2008 közepén kétszámjegyű értékkel elérte a csúcsot. Ezt követően azonban a HICP-infláció gyorsan csökkent, amit főként a szűkülő hazai kereslet, a bérek csökkenése és a zuhanó importárak vezéreltek. Az előző évihez viszonyított inflációs ráták 2009 októberében negatívvá váltak.

A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint a HICP-infláció 2010-ben és 2011-ben várhatóan negatív tartományban marad, amit nagyrészt hazai tényezők vezérelnek. A munkanélküliség gyors növekedésével és a bruttó bérek nominális csökkenésével járó súlyos recesszió rövid és középtávon a fajlagos munkaerőköltségek további esésében, a gyenge hazai keresletben és a visszafogott általános inflációban tükröződik majd. Még korai lenne kimondani, hogy a bérek és a termelékenység összehangolása teljes mértékben megtörtént, ugyanakkor a lett gazdaság kicsi és nyitott volta, valamint a fogyasztás magas importaránya és a lehetséges elvándorlási tendenciák arra utalnak, hogy a következő években visszatérhet a pozitív infláció. Lettország árszínvonala (2008-ban az euroövezeti átlag közel 70%-a) hosszú távon bizonyos fokú további árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni.

Lettország teljesíti az árstabilitás kritériumát.

[pic]

Lettország jelenleg túlzott hiány fennállásáról szóló határozat (a Tanács 2009. július 7-i határozata)[8] hatálya alá tartozik. A Tanács azt ajánlotta Lettországnak, hogy 2012-re szüntesse meg a túlzott hiányt. A lett államháztartási hiány 2008-ban elérte a GDP 4,1%-át és 2009-ben a GDP 9,0%-ára növekedett. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint változatlan politikát feltételezve a hiány GDP-hez viszonyított aránya 2010-ben 8,6 %, 2011-ben pedig 9,9 % lesz. A bruttó államadósság 2009-ben a GDP 36 %-a fölé nőtt és az előrejelzések szerint 2011-ben tovább emelkedik, a GDP körülbelül 57 %-ára.

Lettország nem teljesíti a költségvetés egyenlegével kapcsolatos kritériumot.

[pic]

A lett lat 2005. május 2. óta, vagyis e jelentés elfogadásának időpontjában már több mint öt éve részt vesz az ERM II-ben. Az ERM II-be történő belépéskor Lettország egyoldalú kötelezettséget vállalt arra, hogy a lat árfolyamát a középárfolyamhoz képest ± 1 %-os lebegtetési sávban tartja. A jelen értékelést megelőző két évben a lat árfolyama nem tért el ± 1 %-nál nagyobb mértékben a középárfolyamtól. Az árfolyamra azonban komoly feszültségek voltak jellemzők, ami további mutatókban, például a hivatalos tartalékok és az éven belüli kamatok alakulásában tükröződött.

2008 őszén a nagy és egyre növekvő makrogazdasági egyensúlyhiány miatt a latra komoly nyomás nehezedett, mivel a piacokat növekvő mértékben aggasztani kezdte a rögzített árfolyam fenntarthatósága. A lett hatóságok első próbálkozása a pénzügyi rendszer stabilizálására nem tudta meggátolni a tőke kiáramlását és a lett nemzeti bank arra kényszerült, hogy nemzetközi valutatartalékai mintegy egynegyed részét az év végéig eladja. 2008 decemberében összehangolt nemzetközi pénzügyi támogatás nyújtására irányuló megállapodás jött létre Lettországgal és ez hozzájárult az árfolyamra nehezedő nyomás ideiglenes enyhítéséhez.

A rögzített árfolyam 2009 első felében a politikai instabilitás és az erősen romló gazdasági kilátások közepette újra nyomás alá került. A feszültség júniusban fokozódott, amikor az éven belüli bankközi piaci kamatlábak ideiglenesen 30 % fölé emelkedtek, tükrözve többek között a lat egész rendszerre kiterjedő likviditási hiányát, ami az egész rendszert átfogta, valamint a növekvő bizonytalanságot azzal kapcsolatban, hogy a hatóságok képesek-e fenntartani az árfolyam-szabályozást. Miközben a rögzített árfolyamot sikerült megvédeni, február vége és június vége között a bruttó külföldi követelés mennyisége több mint egyharmaddal csökkent. Az összehangolt nemzetközi pénzügyi támogatási csomaggal összefüggésben folyósított kölcsönnek köszönhetően a pénzügyi piaci feltételek 2009 nyarán lényegesen javultak. 2009 második fele óta az árfolyamra nehezedő nyomás nagyrészt eltűnt.

Lettország nem teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb Lettországban a 2010 márciusa előtti egy évben 12,7 % volt, amely jóval meghaladja a 6,0%-os referenciaértéket. Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb Lettországban 2004 májusától 2008 végéig a referenciaérték alatt volt. 2008 decemberében a hosszú lejáratú kamatláb 12 havi mozgó átlaga a referenciaérték fölé emelkedett és azóta tovább nőtt. A lett hosszú lejáratú kamatlábak különbözete az euroövezethez viszonyítva jelentősen nőtt 2008 második felében és 2009-ben, mivel a gazdasági és pénzügyi válság miatt a befektetők és hitelminősítő ügynökségek körében romlott az ország megítélése. A gazdasági stabilizálódás jeleire és a pénzügyi piaci feltételek enyhülésére reagálva a hozamkülönbözet némileg csökkent, 2010 márciusában körülbelül 7 százalékpont volt.

Lettország nem teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájának kritériumát.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. A válságot megelőző években a gazdasági fellendülés a külső mérleg hiányának igen jelentős szélesedéséhez vezetett, 2006-ban és 2007-ben egyaránt a GDP 20 %-a fölé. 2008-ban és 2009-ben a külső egyenleg gyorsan hozzáigazodott az országot sújtó recesszióhoz. A mérleg 2009-ben a GDP közel 12 %-ával jelentős többletbe fordult át, ami többek között a kereskedelmi mérlegnek főként az import jelentős – az exporténál jóval gyorsabb – zuhanása miatti javulását, a jövedelmi mérleg pozitív adatait és az EU strukturális alapjaiból származó jelentősebb kifizetéseket tükrözte.

A nemzetközi pénzügyi zavarok súlyosbodása miatt 2008 második felében a külső hiány finanszírozása rendkívül nehézzé vált. A globális likviditási válság következtében a magán- és a közszféra a nemzetközi magán tőkepiacokról nem tudta megszerezni a bankrendszer növekvő likviditási nehézségeinek enyhítéséhez szükséges külföldi valutát. 2008 végén az Európai Unió, az IMF, a Világbank és az EBRD megállapodott arról, hogy a 2011-ig tartó időszakban legfeljebb 7,5 milliárd EUR összegű összehangolt nemzetközi pénzügyi támogatási csomagot biztosít Lettországnak, amelyből legfeljebb 3,1 milliárd EUR folyósítása az EU fizetési mérleget segítő mechanizmusa keretében történik, amelyhez a fizetési mérleg életképességének helyreállítását célzó átfogó szakpolitikai feltételek kapcsolódnak. 2010. március végéig az előzetesen odaígért pénzügyi eszközök több mint felét folyósították, miután a támogatás egymás követő részleteihez kapcsolódó szakpolitikai feltételeket teljesítették.

A lett gazdaság magas szinten integrálódik az EU-ba, a többi tagállamhoz fűződő kereskedelmi és működőtőke-kapcsolatok egyre kiterjedtebbek, különösen ami a szomszédos balti államokat illeti, de más új tagállamokkal is intenzívek a kapcsolatok. Elsősorban a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén a lett pénzügyi szektor jelentősen integrálódott a tágabb értelemben vett uniós gazdaságba.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Lettország nem teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

LITVÁNIA

A 2008. évi konvergenciajelentés a litván nemzeti bankról szóló törvényt és más, a bankot érintő jogszabályokat teljes mértékben összeegyeztethetőnek találta. A litván nemzeti bankról szóló törvény módosítását követően azonban a 23. cikk új szabályt vezetett be a központi bank nyereségének elosztására vonatkozóan, és az állami számvevőszékről szóló törvény 14. cikkének (4) bekezdése most kifejezetten felhatalmazza a hatóságot arra, hogy végezze el a litván nemzeti bank könyvvizsgálatát. A központi bank függetlenségét tekintve ez a két hiányosság merül fel. Litvániában a 12 havi átlagos infláció 2008-ban és 2009-ben a referenciaérték felett volt, bár a különbség a referenciaértékhez képest fokozatosan csökkent. Az átlagos inflációs ráta Litvániában a 2010 márciusáig tartó 12 hónapban 2,0 %, tehát a 1,0%-os referenciaérték feletti volt, és az elkövetkező hónapokban várhatóan a referenciaérték alá kerül.

Az éves HICP-infláció 2008 első felében az élénk hazai kereslet és a világpiaci nyersanyagárak jelentős növekedése közepette erősen emelkedett. Az infláció 2008 közepén érte el csúcspontját, azóta az olaj- és élelmiszerárak esése, a hazai kereslet szűkülése és a csökkenő bérek miatt csökkenő tendenciát mutat. A dezinflációs nyomást a közvetett adók és a szabályozott árak emelkedése csak részben ellensúlyozza. Az éves HICP-infláció 2010 márciusában –0,4 %-ra süllyedt.

A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint az infláció 2010-ben várhatóan nulla körül marad, majd 2011-ben a gyenge hazai keresletet, a csökkenő munkaerőköltségeket és a kihasználatlan kapacitás bővülését tükrözve csekély mértékben növekszik 1,4 %-ra. Litvánia viszonylag alacsony árszínvonala (a 2008. évi uniós átlag körülbelül 62%-a) hosszú távon további árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni.

Litvánia nem teljesíti az árstabilitás kritériumát.

[pic]

Litvánia jelenleg túlzott hiány fennállásáról szóló határozat (a Tanács 2009. július 7-i határozata)[9] hatálya alá tartozik. A Tanács 2010 februárjában azt ajánlotta Litvániának, hogy 2012-re szüntesse meg a túlzott hiányt. Az államháztartási hiány – miután 2004 és 2007 között mérsékelt volt – 2008-ban a GDP 3,2 %–át tette ki, és 2009-ben a jelentős költségvetési konszolidációs erőfeszítések ellenére a becslések szerint 8,9 % lesz. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint – változatlan politikát feltételezve – a hiány GDP-hez viszonyított aránya 2010-ben körülbelül 8,4%, 2011-ben pedig 8,5% lesz. A bruttó államadósság aránya, miután 2008-ban 15,6 %-ra csökkent, 2009-ben 29,3 %-ra növekedett és az előrejelzések szerint 2011-ben tovább emelkedik, a GDP 45,4 %-ára.

Litvánia nem teljesíti a költségvetés egyenlegével kapcsolatos kritériumot.

[pic]

Litvánia 2004. június 28. óta, vagyis e jelentés elfogadásának időpontjában már közel hat éve részt vesz az ERM II-ben. Az ERM II-be történő belépésekor a hatóságok egyoldalú kötelezettséget vállaltak arra, hogy a mechanizmusban fenntartják a meglévő, valutatanácsi rendszer keretében rögzített árfolyamot. Más mutatók, például az éven belüli kamatok alakulása, azt jelzik, hogy a világméretű pénzügyi válsággal összefüggésben a kockázattal kapcsolatos várakozások átmenetileg erősödtek, de ez 2009 végén megfordult. A valutatanácsi rendszer keretében rögzített árfolyamot továbbra is megfelelően támogatják a hivatalos tartalékok. A kétéves vizsgálati időszakban a litas nem tért el a középárfolyamtól, és nem léptek fel súlyos feszültségek.

Litvánia teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb Litvániában a 2010 márciusa előtti egy évben 12,1 % volt, amely jóval a 6,0 %-os referenciaérték fölött van. Az átlagos hosszú lejáratú kamatlábak Litvániában 2004–2008 között tartósan a referenciaérték alatt voltak. A hosszú lejáratú kamatlábak 2009 óta meghaladják a referenciaértéket, ami arra vezethető vissza, hogy a piacok kockázattal kapcsolatos várakozásai a régióban megerősödtek és ezért 2009 januárjában csak csekély számú kis volumenű kereskedés történt, a következő 11 hónapban pedig nem került sor új ügyletre. Mivel 2009 végén és 2010 elején újra megindult a kereskedés, az átlagos hosszú lejáratú kamatlábaknak az euroövezethez viszonyított különbözete jelentősen szűkült. Litvánia hosszú lejáratú kamatláb-különbözete 2010 márciusában 150 bázispont körül volt.

Litvánia nem teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájának kritériumát.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. Litvánia külső egyenlege, miután 2008-ban a GDP mintegy 10 %-át kitevő hiányt mutatott fel, 2009-ben 7 %-os többletbe fordult át, amit a csökkenő hazai kereslet közepette erősen szűkülő kereskedelmi hiány. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint Litvánia külső egyenlege 2010-ben és 2011-ben várhatóan továbbra is többletet mutat fel. A világméretű pénzügyi válság erősen sújtotta a külső finanszírozást, mivel a magánszektorból származó tőkeáramlás iránya hirtelen megfordult. A litván gazdaság igen nyitott és magas szinten integrálódik az EU-ba. Különösen a többi tagállammal folytatott kereskedelmi és működőtőke-kapcsolatok erősek, és elsősorban a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén a litván pénzügyi szektor jól integrálódott a tágabb értelemben vett uniós pénzügyi szektorba.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Litvánia nem teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

MAGYARORSZÁG

Magyarországon a jogszabályok – különösen a Magyar Nemzeti Bankról (MNB) szóló törvény, az MNB alapszabálya, a magyar alkotmány és a hitelintézetekről szóló törvény – nem egyeztethetők össze teljes mértékben az EUMSz-szel és a KBER/EKB alapokmánnyal. Összeegyeztethetetlenség mindenekelőtt az alábbi területeken merül fel: a központi bank integrációja a KBER-be az euro bevezetésének időpontjában, a központi bank függetlensége, és a monetáris finanszírozás tilalma. Hiányosságok állnak fenn a KBER célkitűzéseivel, a bankjegy- és érmekibocsátásokkal, a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdításával, az EKB és az EU statisztikai szerepével, az EKB nemzetközi együttműködés területén betöltött szerepével, az eurorendszer pénzügyi beszámolási rendszerének való megfelelési kötelezettség hiányával, az MNB pénzügyi és személyi függetlenségével, illetve a monetáris finanszírozás tilalmával kapcsolatban.

A 12 havi átlagos infláció Magyarországon az EU-csatlakozás óta a referenciaérték fölött van. Az átlagos inflációs ráta Magyarországon a 2010 márciusáig tartó 12 hónapban 4,8 %, az 1,0 %-os referenciaértéknél jóval magasabb volt, és az elkövetkező hónapokban valószínűleg a referenciaérték fölött marad.

Az éves HICP-infláció 2007 elején érte el csúcspontját, az energia- és élelmiszerárak megugrása, valamint a közvetett adók és a szabályozott árak emelkedése miatt. Ezután az infláció 2009 januárjáig csökkent, miután az élelmiszer- és energiaárak emelkedése fokozatosan mérséklődött és megszűnt az egyszeri intézkedések inflációs hatása. 2009 első felében az infláció ismét erősödni kezdett, amit a gyengébb árfolyamnak a feldolgozatlan élelmiszerek és az ipari termékek áraira gyakorolt hatása eredményezett. Mivel a recesszió időszakában a nominális átlagbér növekedése nem igazodott teljes mértékben a munkatermelékenység zuhanásához, a nominális fajlagos munkaerőköltségek növekedése pozitív maradt. A 2009. júliusi áfaemelés további lökést adott a fogyasztói áraknak. A HICP-infláció 2009-ben átlagosan 4,0 % volt.

2011 második felében az infláció várhatóan 3 % alá csökken. A dezinflációs folyamat fő mozgatórugója várhatóan a 2009-ben elfogadott egyszeri intézkedések inflációs hatásának megszűnése lesz, miközben a jelentős negatív kibocsátási rés valószínűleg tovább tompítja a mögöttes inflációs nyomást és a fajlagos munkaerőköltségek növekedését. Magyarország viszonylag alacsony árszínvonala (a 2008. évi euroövezeti átlag körülbelül 65%-a) hosszú távon további árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni.

Magyarország nem teljesíti az árstabilitás kritériumát.

[pic]

Magyarország jelenleg túlzott hiány fennállásáról szóló határozat (a Tanács 2004. július 5-i határozata)[10] hatálya alá tartozik. Az EKSz. 104. cikke (7) bekezdése szerinti legújabb tanácsi ajánlást 2009. július 7-én fogadták el. A Tanács azt ajánlotta Magyarországnak, hogy legkésőbb 2011-ig szüntesse meg a túlzott költségvetési hiányt. Az államháztartási hiány 2008-ban elérte a GDP 3,8 %-át és 2009-ben a hazai gazdasági tevékenység jelentős romlása ellenére a GDP 4,0 %-át kitevő mértékkel nagyjából stabil maradt. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint – változatlan politikát feltételezve – a hiány GDP-hez viszonyított aránya 2010-ben és 2011-ben nagyjából változatlan marad. A bruttó államadósság aránya 2009-ben elérte a GDP majdnem 80 %-át és az előrejelzések szerint 2011-ig nagyrészt stabil marad.

Magyarország nem teljesíti a költségvetés egyenlegével kapcsolatos kritériumot.

[pic]

A magyar forint nem vesz részt az ERM II-ben. 2008 februárjában Magyarország szabadon lebegő árfolyamrendszert vezetett be, megszüntetve az euróhoz való egyoldalú (+/- 15 %-os intervenciós sávú) rögzítést. A forint 2008 első felében erőteljesen felértékelődött, amelyet a központi bank három egymást követő alapkamat-emelése is alátámasztott. Az árfolyam azonban a következő három hónapban jelentősen gyengült, mivel úgy tűnt, a magyar gazdaság különösen érzékenyen reagál a globális pénzügyi piacok zavaraira. A Magyarországnak nyújtandó összehangolt nemzetközi pénzügyi támogatási csomagról szóló megállapodás, amely a monetáris politika szigorítását is előírta, az árfolyam átmeneti stabilizálódásához vezetett, de a leértékelődési nyomás 2009 elején visszatért. A globális pénzügyi piacok általános javulásával összhangban a forint 2009. március elején erősödni kezdett, a felértékelődés 2009 júliusáig tartott. Az árfolyam ezután a monetáris politika fokozatos enyhítése közepette viszonylag stabil maradt. A kétéves vizsgálati időszakban a forint az euróval szemben mintegy 4,6%-kal értékelődött le.

Magyarország nem teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb Magyarországon a 2010 márciusa előtti egy évben 8,4 % volt, ami a 6,0 %-os referenciaérték fölött van. Az átlagos hosszú lejáratú kamatlábak Magyarországon az EU-csatlakozás óta a referenciaérték felett voltak, tükrözve a gyenge makrogazdasági alapok feltételezésére épülő magas kockázati felárat. Az euroövezet irányadó hosszú lejáratú kötvényeihez viszonyított kamatkülönbözet a 2007. júliusi alacsony – 200 bázispontos – szintről 2009 márciusára 700 bázispont fölé emelkedett. A növekvő trend kezdetben a feltörekvő piacokkal kapcsolatos alacsonyabb globális kockázatéhséget tükrözte, majd később egyre inkább a magyar pénzügyi rendszerrel kapcsolatos konkrét aggályokat is. A globális pénzügyi piac helyzetének javulása és további költségvetési konszolidációs intézkedések elfogadása az euroövezethez viszonyított kamatkülönbözet fokozatos szűkülését eredményezte, 2010 márciusában körülbelül 350 bázispontra.

Magyarország nem teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájának kritériumát.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. Magyarország külső egyenlege a GDP mintegy 6 %-át jelentő 2008-as hiány után 2009-ben a GDP 1,6 %-át kitevő többletbe fordult át, elsősorban annak következtében, hogy a hazai kereslet jelentős visszaesése miatt a kereskedelmi mérleg nagymértékben javult. Az EU-csatlakozás után a külső finanszírozás összetétele jelentősen megváltozott, a nettó portfolió-befektetések 2007-ben negatívvá váltak és 2008-ban a külső hiány külföldi működőtőkéből való fedezése is lényegesen csökkent. Ennek következtében 2007 óta a külső finanszírozás fő forrását az egyéb befektetések, főként a bankok külső hitelfelvételei jelentik. Az ország jelentős mértékben függött a külső finanszírozási feltételek változásaitól, ez pedig 2008 őszén, amikor a globális pénzügyi piaci zavarok miatt a külföldi magántőke-beáramlás visszaesett, fizetésimérleg-nehézségekhez vezetett. 2008. október végén az Európai Unió, az IMF és a Világbank megállapodott arról, hogy 20 milliárd EUR összegű támogatási csomagot biztosít Magyarországnak, amelyből 6,5 milliárd EUR folyósítása az EU fizetési mérleget segítő mechanizmusa keretében történik. 2008 végén és 2009-ben az előzetesen odaígért pénzügyi eszközök nagy részét folyósították, miután a támogatás egymás követő részleteihez kapcsolódó szakpolitikai feltételeket teljesítették.

Magyarország gazdasága magas szinten integrálódik az EU-ba. Különösen a többi tagállammal folytatott kereskedelmi és működőtőke-kapcsolatok kiterjedtek, és elsősorban a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén jelentős a belföldi pénzügyi szektor és a tágabb értelemben vett uniós pénzügyi szektor integrációja is.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Magyarország nem teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

LENGYELORSZÁG

Lengyelország jogszabályai – különösen a lengyel nemzeti bankról (NBP) szóló törvény és Lengyelország alkotmánya – nem egyeztethetők össze teljes mértékben az EUMSz. 130. és 131. cikkével és a KBER/EKB alapokmánnyal. Összeegyeztethetetlenség az alábbi területeken merül fel: a KBER célkitűzései, a központi bank integrációja a KBER-be az euro bevezetésének időpontjában, a központi bank függetlensége, a monetáris finanszírozás tilalma, valamint a monetáris politika célkitűzései. Hiányosságok vannak a KBER célkitűzéseire való hivatkozással, az EKB és az EU statisztikai szerepével, az EKB nemzetközi együttműködés területén betöltött szerepével, az EKB és a Tanács külső könyvvizsgáló kinevezésében betöltött szerepével, az EKB-nak a fizetési rendszerek működtetésében betöltött szerepével, az eurorendszer pénzügyi beszámolási rendszerének való megfelelési kötelezettség hiányával, egyes törvények tekintetében az EKB-val való konzultációs kötelezettséggel és az NBP döntéshozó szerveinek személyes függetlenségével kapcsolatban.

A 12 havi átlagos infláció Lengyelországban 2008. október óta a referenciaérték fölött van. Az átlagos inflációs ráta Lengyelországban a 2010 márciusáig tartó 12 hónapban 3,9%, az 1,0 %-os referenciaértéknél jóval magasabb volt, és az elkövetkező hónapokban valószínűleg jóval a referenciaérték fölött marad.

Az éves HICP-infláció 2008–2009-ben emelkedett, átlagosan körülbelül 4 % volt. Ez 2008-ban az élelmiszer és az energia világpiaci árának gyors emelkedését, az élénk hazai keresletet és a fajlagos munkaerőköltségek gyors növekedését tükrözte. 2009-ben a feldolgozatlan élelmiszerek árának megugrása, a szabályozott árak (nevezetesen az elektromos áram és a gáz árának) emelkedése, a magasabb jövedéki adók, valamint 2008 második felében és 2009 elején a zloty erős gyengülése ellensúlyozta a gyengébb kereslet inflációra gyakorolt tompító hatását. Ezt követően az alacsony hazai kereslet dezinflációs hatása a HICP-infláció mérsékelt csökkenéséhez vezetett.

A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint 2010-ben és 2011-ben az infláció várhatóan alacsonyabb lesz, átlagosan körülbelül 2,5 %. Az infláció előre jelzett esése a válság miatti negatív kibocsátási rést, a fajlagos munkaerőköltségek visszafogott növekedését, valamint az élelmiszer- és energiaárak várhatóan alacsonyabb emelkedését tükrözi. 2011-ben az infláció a gazdasági tevékenység élénkülése miatt valószínűleg némileg emelkedik. Lengyelország viszonylag alacsony árszínvonala (a 2008. évi euroövezeti átlag körülbelül 66%-a) hosszú távon további árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni.

Lengyelország nem teljesíti az árstabilitás kritériumát.

[pic]

Lengyelország jelenleg túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozat (a Tanács 2009. július 6-i határozata)[11] hatálya alá tartozik. A Tanács azt ajánlotta Lengyelországnak, hogy 2012-re szüntesse meg a túlzott hiányt. A lengyel államháztartási hiány a GDP 2008-as 3,6 %-áról 2009-ben tovább növekedett, a GDP 7,1 %-ára. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint – változatlan politikát feltételezve – a hiány GDP-hez viszonyított aránya 2010-ben és 2011-ben körülbelül 7,5 % lesz. A reál-GDP magas átlagos növekedése ellenére a bruttó államadósság 2009-ben a GDP 51 %-ára nőtt és az előrejelzések szerint 2011-ben tovább emelkedik, a GDP körülbelül 59 %-ára.

Lengyelország nem teljesíti a költségvetés egyenlegével kapcsolatos kritériumot.

[pic]

A lengyel zloty nem vesz részt az ERM II-ben, Lengyelország árfolyam-lebegtetési rendszert működtet. A zloty 2004 és 2008 közepe között folyamatosan erősödött, majd 2008 júliusa és 2009 februárja között körülbelül 30 %-kal gyengült az euróval szemben. A befektetők pénzügyi válság alatti fokozottan kockázatkerülő magatartását és a feltörekvő piacokkal kapcsolatos hangulat romlását a devizaopciók lehívása is felerősítette. Ebben az időszakban erősen nőtt a háromhavi kamatlábaknak az euroövezethez viszonyított különbözete, és végül 300 bázispont fölé emelkedett. 2009 márciusa óta a zloty nagyjából javuló tendenciát mutat, a piaci hangulat javulása közepette és az IMF által nyújtott rugalmas hitelkeretnek köszönhetően, amelyet azonban a lengyel hatóságok még nem vettek igénybe. A kétéves vizsgálati időszakban a zloty az euróval szemben mintegy 12%-kal értékelődött le.

Lengyelország nem teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb Lengyelországban a 2010 márciusa előtti egy évben 6,1 % volt, amely a 6,0 %-os referenciaérték fölött van. Lengyelországban az átlagos hosszú lejáratú kamatlábak 2005 novemberétől 2009 decemberig a referenciaérték alatt voltak, de azóta némileg meghaladták azt. Az euroövezethez viszonyított hozamkülönbözet a 100 bázispont alatti viszonylag alacsony szintről 2007 és 2008 folyamán fokozatosan szélesedett, kezdetben a monetáris politika további szigorításával kapcsolatos várakozásokat, majd 2008 második felétől a feltörekvő piacok eszközeinek jelentős mértékű eladását tükrözve. 2009-ben a hosszú lejáratú hozamkülönbözet az euroövezettel szemben nagyjából stabil maradt, átlagosan körülbelül 230 bázisponton, és 2010 márciusában mintegy 200 bázisponton állt.

Lengyelország nem teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájának kritériumát.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. Lengyelország külső egyenlege 2009-ben – a GDP mintegy 4 %-át kitevő 2008-as hiány után – nagyjából egyensúlyban volt, ami annak köszönhető, hogy a kereskedelmi hiány jelentősen szűkült, egyfelől a hazai kereslet esése, másfelől pedig amiatt, hogy az árérzékenység következtében a kereslet összetételében az import helyett nagyobb szerepet kaptak a hazai termékek. A külső finanszírozás nagyrészt rugalmas maradt, a külső hiányt a nettó külföldi működőtőke-beáramlás, és – növekvő mértékben – bankcsoporton belüli és vállalati hitelezés finanszírozta. Lengyelország gazdasága magas szinten integrálódik az EU-ba. Különösen a többi tagállammal folytatott kereskedelmi és működőtőke-kapcsolatok erősödnek, és elsősorban a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén jelentős mértékben fejlődött a belföldi pénzügyi szektor és a tágabb értelemben vett uniós szektor integrációja.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Lengyelország nem teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

ROMÁNIA

Romániában a jogszabályok – különösen a román nemzeti bankról (BNR) szóló törvény – nem egyeztethetők össze teljes mértékben az EUMSz. 130. és 131. cikkével és a KBER/EKB alapokmánnyal. Összeegyeztethetetlenség mindenekelőtt az alábbi területeken merül fel: a központi bank integrációja a KBER-be az euro bevezetésének időpontjában, a Banca Naţională a României (BNR) függetlensége és a monetáris finanszírozás tilalma. Hiányosságok vannak a KBER célkitűzéseire való hivatkozással, az intézményi és személyi függetlenséggel, illetékességi területén az EKB konzultációs jogával, az eurorendszer pénzügyi beszámolási rendszerének való megfelelési kötelezettség hiányával a központi bank műveletei tekintetében, a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdításával, az EKB és az EU statisztikai szerepével és a külső könyvvizsgáló kinevezésében betöltött szerepével kapcsolatban.

A 12 havi átlagos infláció Romániában az Európai Unióhoz való 2007-es csatlakozás óta a referenciaérték fölött van. Az átlagos inflációs ráta Romániában a 2010 márciusáig tartó 12 hónapban 5,0 %, az 1,0%-os referenciaértéknél jóval magasabb volt, és az elkövetkező hónapokban valószínűleg jóval fölötte marad.

Romániában az infláció az elmúlt években növekedett. Az éves infláció 2007 második felében a élelmiszer- és üzemanyagárak növekedése, valamint a fajlagos munkaerőköltségek megugrása miatt jelentősen emelkedett. 2008 júliusában az infláció 9,1 %-kal hároméves csúcsot ért el. A HICP-infláció 2009-ben az éles gazdasági visszaesés ellenére magas, átlagosan 5,6 %-os maradt. Ez többek között a jövedéki adók jelentős emelkedését, valamint a tartósan magas szolgáltatási inflációt tükrözte.

A visszafogott gazdasági tevékenység miatt és a jövedékiadó-emelések árakra gyakorolt hatásának megszűnésével összhangban az infláció 2010-ben és 2011-ben várhatóan mérséklődik. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint az éves HICP-infláció 2010-ben átlagosan 4,3 %, 2011-ben pedig 3,0 % lesz. Románia viszonylag alacsony árszínvonala (a 2008. évi uniós átlag körülbelül 58%-a) hosszú távon további árszínvonal-konvergencia lehetőségére enged következtetni.

Románia nem teljesíti az árstabilitás kritériumát.

[pic]

Románia jelenleg túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozat (a Tanács 2009. július 7-i határozata)[12] hatálya alá tartozik. A Tanács 2010 februárjában azt ajánlotta Romániának, hogy 2012-re szüntesse meg a túlzott hiányt. Románia államháztartási hiánya 2008-ban elérte a GDP 5,4 %-át, így meghaladta a 3 %-os küszöböt, majd 2009-ben tovább romlott a GDP 8,3 %-ára. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint – amely változatlan politikai helyzetből indul ki – a GDP-arányos hiány 2010-ben a GDP 8,0 %-át teszi majd ki, 2011-ben pedig 7,4 %-ra csökken, míg az államadósság várhatóan a 2010. évi 30,5 %-ról 2011-ben a GDP 35,8 %-ára növekszik.

Románia nem teljesíti a költségvetés egyenlegével kapcsolatos kritériumot.

[pic]

A román lej nem vesz részt az ERM II-ben, Románia árfolyam-lebegtetési rendszert működtet. A 2004 vége és 2007 közepe közötti felértékelődési trend után a világ pénzügyi piacain 2007 második felétől kezdődő zavarok a lej árfolyamának jelentős romlásához vezettek. A globális pénzügyi válság erősödésével és a nagy hazai makrogazdasági egyensúlyhiány miatt 2008 őszén ismét jelentős leértékelődési nyomás jelentkezett. Az éven belüli kamatok euroövezethez viszonyított különbözete 2008 végén szélesedni kezdett, mivel a likviditási hiány felhajtotta az éven belüli kamatlábakat Romániában, tükrözve a pénzügyi intézmények fokozottabb kockázatkerülését. 2009 elején megállapodás született arról, hogy Románia összehangolt nemzetközi pénzügyi támogatási csomagban részesül, és ezt követően a pénzügyi piaci nyomás némileg enyhült, így a román lej 2009-ben és 2010 elején nagyjából stabilizálódott. Az éven belüli kamatlábak euroövezethez viszonyított különbözete 2009-ben és 2010 elején szűkült, ami főként a javuló pénzpiaci feltételeket, a nemzeti bank alapkamat-csökkentését, valamint a bizalom erősödését tükrözte, ami a nemzetközi pénzügyi támogatás folyósításához kapcsolódott. A vizsgálati időszakot megelőző két évben a lej az euróval szemben 12,9 %-kal értékelődött le.

Románia nem teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az átlagos hosszú lejáratú kamatlábak Romániában az EU-csatlakozás óta a referenciaérték fölött vannak. Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb Romániában a 2010 márciusa előtti egy évben 9,4 % volt, amely a 6,0 %-os referenciaérték fölött van. Az euroövezethez viszonyított kamatkülönbözet 2007 második felében és 2008-ban a globális pénzügyi válság és a hazai egyensúlytalanság miatt szélesedett. 2009-ben a hosszú lejáratú kamatlábak Romániában a megnövekedett volatilitás közepette magasan maradtak, majd 2010 elején a hazai piaci feltételek enyhülésének jelére némileg csökkentek. Az euroövezethez viszonyított kamatkülönbözet 2010 márciusában körülbelül 350 bázispont volt.

Románia nem teljesíti a hosszú távú kamatlábak konvergenciájának kritériumát.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. Románia külső hiánya átlagosan a GDP mintegy 12 %-ával 2007–2008-ban érte el a csúcsot. Ez főként a romló kereskedelmi egyenleget tükrözte, mivel a hazai kereslet gyors növekedése élénkítette az importot. Románia külső hiánya 2009-ben jelentősen esett, a GDP 4,0 %-ára, amit a kereskedelmi hiány éles szűkülése vezérelt, ezt a hazai kereslet hirtelen visszaesése, valamint a hazai és külföldi termékek relatív árának változása eredményezte. A tekintélyes külső visszaesés a globális zavarok súlyosbodásával összefüggésben szigorodó külső finanszírozási feltételek közepette aggályokat keltett a külső adósság fenntarthatóságával kapcsolatban. Mivel a kormány a növekvő refinanszírozási igények piaci teljesítése kapcsán egyre növekvő nehézségekkel került szembe, az Európai Unió, az IMF, a Világbank, az EBB és az EBRD 2009 elején megállapodott arról, hogy a 2012-ig tartó időszakban összesen 20 milliárd EUR összegű összehangolt nemzetközi pénzügyi támogatási csomagot biztosít Romániának, amelyből 5 milliárd EUR folyósítása az EU fizetési mérleget segítő mechanizmusa keretében történik. A nemzetközi pénzügyi támogatási csomag odaítélését követően a külső finanszírozási nyomás 2009 végén és 2010 elején némileg enyhült, összhangban a külső egyenleg gyors javulásával és a hazai pénzügyi piacok némi stabilizálódásával. 2010 márciusára a támogatás részleteihez kapcsolódó szakpolitikai feltételek teljesítését követően az előre odaígért pénzügyi eszközök több mint felét folyósították.

Románia gazdasága magas szinten integrálódik az EU-ba. Különösen a többi tagállammal folytatott kereskedelmi és működőtőke-kapcsolatok erősödnek, és elsősorban a pénzügyi közvetítőkre jellemző nagyarányú külföldi tulajdon révén jelentős mértékben fejlődött a belföldi pénzügyi szektor és a tágabb értelemben vett uniós szektor integrációja.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel és az egyéb tényezőket is tekintetbe véve a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Románia nem teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

SVÉDORSZÁG

Svédországban a jogszabályok – különösen a Sveriges Riksbankról szóló törvény, a Kormányzati Okirat (az ország alkotmányának része) és az árfolyam-politikáról szóló törvény – nem egyeztethetők össze teljes mértékben az EUMSz. 130. és 131. cikkével és a KBER/EKB alapokmánnyal. Összeegyeztethetetlenség mindenekelőtt az alábbi területeken merül fel: a monetáris finanszírozás tilalma, a központi bank függetlensége, valamint integrációja a KBER-be az euro bevezetésének időpontjában. Több hiányosság is van a központi bank célkitűzéseivel, a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdításával, a monetáris finanszírozás tilalmával, az EKB fizetési rendszerek működtetésében és a nemzetközi együttműködés területén betöltött szerepével, az EKB és az EU statisztikai szerepével, valamint az EKB és a Tanács által a külső könyvvizsgálók kinevezésében betöltött szereppel kapcsolatban.

Svédországban a 12 havi átlagos infláció 1996 decembere óta először, 2009. júliusban a referenciaérték fölé került. Az átlagos inflációs ráta Svédországban a 2010 márciusáig tartó 12 hónapban 2,1 %, tehát az 1,0%-os referenciaérték feletti volt, de a következő hónapokban valószínűleg visszatér a referenciaérték alá.

Az éves HICP-infláció 2008-ban erősen emelkedett, átlagosan körülbelül 3,3 %-ra. Ez a globális élelmiszer- és energiaárak gyors növekedését, valamint a fajlagos munkaerőköltségek emelkedését, és a gyengülő korona hatását tükrözte. 2008 végén az infláció a gazdasági tevékenység meredek visszaesése, valamint az élelmiszer- és energiaárak csökkenése közepette gyors esésnek indult, és 2009-ben átlagosan 1,9 %-ot tett ki.

A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint az infláció 2010-ben és 2011-ben mérsékelt – átlagosan körülbelül 1,7 %-os – marad, mivel a bőséges kihasználatlan kapacitás várhatóan visszafogja az árakat és a fajlagos munkaerőköltség növekedését.

Svédország nem teljesíti az árstabilitás kritériumát.

[pic]

Svédország nem áll túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozat hatálya alatt. 2002 és 2007 között az államháztartási egyenleg javult, 2007-ben érte el a csúcsot a GDP 3,8 %-át kitevő többlettel. A válság kibontakozása után a költségvetési egyenleg romlott, a többlet 2008-ban a GDP 2,5 %-ára csökkent, majd 2009-ben a GDP 0,8 %-át kitevő hiányba fordult át. A Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése szerint – változatlan politikát feltételezve – a hiány GDP-hez viszonyított aránya 2010-ben körülbelül 2,1 %, 2011-ben pedig 1,6 % lesz. A bruttó államadósság aránya 2009-ben a GDP 42,8 %-ára emelkedett és az előrejelzés szerint 2010-ben és 2011-ben tovább növekszik, a GDP mintegy 46 %-ára.

Svédország teljesíti a költségvetés egyenlegével kapcsolatos kritériumot.

[pic]

A svéd korona nem vesz részt az ERM II-ben. Svédország az 1990-es évek eleje óta árfolyam-lebegtetési és inflációs célkövető rendszert alkalmaz. A korona a pénzügyi válság 2008. szeptemberi súlyosbodásával összefüggésben erősen romlott, mivel a befektetők kockázatkerülőbbé váltak. 2008. augusztus és 2009. március eleje között a korona majdnem 20 %-kal romlott az euróhoz képest, részben az euroövezethez viszonyított negatív éven belüli kamatkülönbözet miatt is. Mindazonáltal a korona azóta a pénzügyi piacok stabilizálódásának és a javuló gazdasági kilátásoknak köszönhetően a gyengülés nagy részét behozta. A kétéves vizsgálati időszakban a korona az euróval szemben 3 %-kal értékelődött le.

Svédország nem teljesíti az árfolyam-kritériumot.

Az átlagos hosszú lejáratú kamatláb Svédországban a 2010 márciusa előtti egy évben 3,3 % volt, ez a 6,0%-os referenciaérték alatt van. Az átlagos hosszú lejáratú kamatlábak az 1995-ös EU-csatlakozás óta a referenciaérték alatt vannak. Az euroövezet irányadó hosszú lejáratú kötvényeihez viszonyított hozamkülönbözet 2008-ban negatívvá vált és 2008/2009 fordulóján elérte a -100 bázispontos legalacsonyabb értéket. A negatív hozamkülönbözet ezt követően jelentősen szűkült, de még mindig körülbelül -45 bázisponton van.

Svédország teljesíti a hosszú lejáratú kamatlábak konvergenciájának kritériumát.

Az értékelés során további tényezők vizsgálatára is sor került, beleértve a fizetési mérleg alakulását és a termék- és pénzügyi piacok integrációját. Svédország külső fizetési mérlege az 1990-es évek közepe óta többletet mutat, ami a magas nettó áru-, és újabban szolgáltatásexport következménye. A külső mérleg többlete a 2000 utáni első években a GDP körülbelül 4 %-át kitevő mértékről 2003 óta körülbelül 7–8 %-os szintre emelkedett. A svéd gazdaság nyitott, és magas szinten integrálódik az EU-ba, az EU-n belüli árukereskedelem részesedése jóval az EU-átlag fölött van, és növekszik a tagállamokból származó külföldi működőtőke-befektetés aránya. A svéd pénzügyi ágazat jól integrálódott a szélesebb uniós pénzügyi ágazatba, különösen erősek a kapcsolatok más skandináv országokkal és a balti államokkal. Svédország pénzügyi szektora méretét és kifinomultságát tekintve is igen fejlett, és megfelel a gazdasági fejlődés előrehaladott állapotának.

A jogszabályok összeegyeztethetőségére és a konvergenciakritériumok teljesítésére vonatkozó értékelésre figyelemmel a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Svédország nem teljesíti az euro bevezetésére vonatkozó feltételeket.

[1] Az árstabilitási kritérium alkalmazásában az inflációt az Európai Parlament és a Tanács 1882/2003/EK rendeletével, valamint az Európai Parlament és a Tanács 596/2009/EK rendeletével módosított 2494/95/EK tanácsi rendeletben meghatározott harmonizált fogyasztói árindex (HICP) révén mérik.

[2] Az aktuális jelentés inflációs előrejelzései és egyéb változói a Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzéséből származnak. A Bizottság szolgálatai az előrejelzéseket a kielégítő mélységben ismert intézkedések figyelembevétele mellett, változatlan politikát feltételezve a külső változóknál szokásos feltételezésekre alapozzák. A referenciaérték előrejelzése jelentős bizonytalanságnak van kitéve, mivel számításának alapja az előrejelzési időszakban az árstabilitás szempontjából várhatóan a legjobb eredményt elérő három tagállam inflációs előrejelzése, ezáltal nagyobb a hiba lehetősége.

[3] A jelentésben felhasznált adatok záró dátuma 2010. április 23.

[4] Ekkor Litvánia 12 havi átlagos inflációja volt 2,3 százalékponttal kevesebb az euroövezet 12 havi átlagos inflációjánál, így az ország kikerült a legjobban teljesítők közül.

[5] Az árfolyam-kritérium teljesülésének értékelésénél a Bizottság megvizsgálja, hogy az árfolyam az ERM II középárfolyam közelében maradt-e, miközben a 2003. április 5-i athéni informális ECOFIN-Tanácsnak a csatlakozó országokról és az ERM2-ről szóló közös nyilatkozatával összhangban a felértékelés indokait is figyelembe veheti.

[6] Észtország, amely 2010 márciusában az árstabilitás szempontjából a legjobb teljesítményű tagállamok közé tartozott, nem rendelkezik olyan harmonizált hosszú lejáratú irányadó államkötvénnyel, vagy hasonló értékpapírral, amelyet használni lehetne a referenciaérték kiszámításához. Ezért a jegyzőkönyv 4. cikkével összhangban (amely „legfeljebb” három legjobban teljesítő tagállamra hivatkozik), a 2010. márciusi referenciaérték a következő módon került kiszámításra: a két másik – az árstabilitás szempontjából – legjobban teljesítő tagállam átlagos hosszú távú kamatlábainak súlyozatlan átlaga (Portugália (4,2 %) és Belgium (3,8 %)), plusz 2 százalékpont.

[7] Az országoknak az euroövezet irányadó hosszú távú kötvényeihez viszonyított kamatkülönbözetét az Eurostat által a GMU konvergenciakritériuma keretében figyelembe vett kötvények hozamára vonatkozóan havonta közzétett adatokból („EMU convergence criterion bond yields”) számítják ki. Az adatokat az EKB is közzéteszi, „Long-term interest rate for convergence purposes” cím alatt.

[8] 2009/591/EK, HL L 202., 2009.8.4., 50. o.

[9] 2009/588/EK, HL L 202., 2009.8.4., 44–45.o.

[10] 2004/918/EK, HL L 389., 2004.12.30., 27. o.

[11] 2009/589/EK, HL L 202., 2009.8.4., 46. o.

[12] 2009/590/EK, HL L 202., 2009.8.4., 48. o.