HU    HU  AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA 
Brüsszel, le 20.7.2005 
COM(2005) 319 végleges 
2000/0212 (COD)   
Javaslat 
A TANÁCS ÉS AZ EURÓPA I PARLAMENT RENDELETE 
a vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról 
 
HU 2   HU Bevezetés 
A XX. század második felét ől kezdve a földi személy- és  áruszállítási szolgáltatóknak, 
különösen a vasútnak, kereskedelmileg nem élet képes szolgáltatásokat kellett fenntartaniuk, 
míg díjszabási politikájuk sz űk keretek közé volt szorítva. 
Az 1960-as években a vasút jelent ősen hanyatlani kezdett a személyautók által képviselt 
verseny miatt. Franciaországban például 1964. és 1969. között a regionális vasúti 
szolgáltatások igénybevétele 6,4 milliárd utaskilométerr ől 5,2 milliárdra esett vissza. Abban 
az időben az állam alig támogatta a SNCF-et ; tíz évvel kés őbb a közszolgáltatási 
kötelezettségek címén járó támogatások megközel ítették a 2 milliárd frankot. A földi szállítás 
szerkezetileg egész Európában vesz teségessé vált. Az ágazatban m űködő szolgáltatóknak az 
államoktól vagy azt kellett kérniük, hogy sz üntessék meg e köteleze ttségeket, vagy hogy 
rendszeresebben ellentételezzék a költségeket.  
Ez az ügy egyike az els őknek azok közül, amelyekkel a közö s közlekedéspolitika keretében 
foglalkozni kellett. Els ősorban azt kellett meghatározni, hogy a hatóságok által juttatott 
előnyök – különösen a pénzügyiek – a szolgáltatók részére el őírt közszolgáltatási 
kötelezettségek tényleges ellentételezése vol t-e, vagy ezek az ellentételezések állami 
támogatásoknak min ősültek. Hogy ne kelljen szigorúan alkalmazni az állami támogatások 
terén előírt eljárásokat, nélkülözhetetlenné vált ré szletes közösségi módszer eket kidolgozni az 
ellentételezések kiszámítására. Ilyen kere t hiányában az Európai Bizottságnak ezen 
ellentételezési mechanizmusok mindegyikét meg kellett volna vizsgálnia, ami sokkal 
nehézkesebb eljárásokkal és a rendszer ö sszeomlásának veszélyével járt volna. 
A Tanács 1965-ös els ő határozata1 után 1969-ben elfogadtak egy rendeletet, amely még ma is 
a földi személyszállításra alka lmazandó közösségi keretet képezi2. 
Ez a rendelet, amely a vasúti, közúti és belvíz i személy- és áruszállításra vonatkozik, lehet ővé 
teszi a tagállamok számára, hogy közszolgá ltatási kötelezettségeket írjanak el ő, amelyek célja 
a díjszabásra, a folyamatosságra, a rends zerességre vagy a kapacitásra vonatkozó 
előírásoknak megfelel ő szolgáltatások bizt osítása, ha vállalják a szolgáltatók ebb ől eredő 
költségeinek ellentételezését. A rendelet megha tározza az ezen ellentételezések kifizetése 
előtt lefolytatandó eljárásokat, és olyan részletes számítási eljárásokat ír el ő, amelyek 
biztosítják, hogy az ellentét elezés összege megfelel ő legyen. Az e szabályoknak megfelel ően 
odaítélt ellentételezése k mentesülnek a Szerz ődés 88. cikkének (3) be kezdése szerinti el őzetes 
bejelentési és engedélye zési kötelezettség alól.  
Ezt a jogszabályi keretet 1991-ben módosították legutóbb f őként azért, hogy az alkalmazási 
körét a helyi közlekedésre is kiterjesszék.  
Ez a keret a közelmúltig még megfelel ő volt egy olyan ágazatban, amelyben a szolgáltatók 
kizárólag belföldi, regionális vagy helyi szol gáltatók voltak. Ma már azonban nem felel meg a 
célnak, és az érintett felek rendkívül neh ezen tudják alkalmazni egy folyamatosan fejl ődő 
                                                 
1 Az 1965. május 13-i 65/271 határozat a vasúti, kö zúti és belvízi közlekedés terén a versenyre hatást 
gyakorló egyes rendelkezések összehangolásáról. 
2 A Tanács 1969. június 26-i 1191/69/EGK rendelete a vasúti, közúti és belv ízi közlekedési közszolgáltatás 
fogalmában benne rejl ő kötelezettségek terén a tagállamok tevékenységér ől (HL L 156., 1969.6.28., 1. o.), legutóbb 
módosította az 1893/91/EGK rendelet  (HL L 169., 1991.6.29., 1. o.) . 
 
HU 3   HU piacon.Szokásossá vált t őle eltérni, különösen a helyi tömegközlekedésben3, pedig a 
szerződéskötési kötelezettség feloldása ott aligha t űnik összeegyeztethet őnek az egyre 
nyitottabb piac által megkövetelt átláthatós ággal és megkülönböztetés nélküliséggel. 
Egyébként a rendelet a közszolgáltatási szerz ődések odaítélésének részletes szabályait sem 
határozza meg. Jogbizonytalanság forrásává vált , ami már abból is látszik, hogy egyre több a 
peres ügy és a szolgáltatók vonakodnak komoly beruházásokat tenni úgy, hogy közben a játékszabályok nincsenek pontosan meghatározva.  
A szárazföldi személyszállítás (vonat, metr ó, villamos és városi  busz) 2004-ben naponta 
körülbelül 150 millió elszállított utast, 1,5 milli ó munkahelyet és 100 milliárd euróra becsült 
éves üzleti forgalmat jelent ett (az EU 15 régi tagállamára  vonatkozó adatok). Az elmúlt 
évtizedben ez az ágazat alapos an átalakult azáltal, hogy felt űntek olyan szolgáltatók, amelyek 
egynél több tagállamban nyújtanak szolgáltatásokat, és olyan köz igazgatási szervek, amelyek 
készek összevetni több közlekedé si szolgáltatási ajánlatot. 
A személyszállítást újradinamizáló versenypiac i kínálat ellenére a tömegközlekedés piaci 
részesedése folyamatosan csökken a vele versenyben lév ő személyautóhoz képest. Ennek 
megfelelően 1970 és 2001 között a személyaut ók részesedése 73,8%-ról 78,2%-ra n őtt, míg a 
szárazföldi tömegközlekedés részesed ése 24.7%-ról 16%- ra esett vissza
4. Ez a helyzet még 
szükségesebbé tette, hogy modernizálják és hatékonyabbá tegyék a tömegközlekedést, ezáltal fenntartsák, s őt növeljék a piaci részesedését és bevonják a környezet és a mobilitás 
javításába.  
Miután arra a kett ős megállapításra jutott, hogy a közössé gi jogszabályi keret nem megfelel ő, 
de elengedhetetlen a szolgáltatások hatékonyságának és min őségének a javítása, a Bizottság 
2000 júliusában javaslatot terjesztett el ő egy, a vasúti, közúti és belvízi közlekedést érint ő 
közszolgáltatási kötelezettségekkel kapcsolatos tagállami intézkedésekr ől és közszolgáltatási 
szerződések odaítélésér ől
5 szóló európai parlamenti és ta nácsi rendeletre. E javaslatnak 
pontosan az volt a célja, hogy or vosolja az ágazatot érint ő jogbizonytalanságot, és kialakítson 
egy olyan versenyrendszert, amely ha tékonyabb és az utasok számára vonzóbb 
szolgáltatásokhoz vezet. E célból a javaslat több elvre támaszkodott: 
• az illetékes hatóság és a szol gáltatások nyújtására kötelezett szolgáltató vagy szolgáltatók 
közötti viszonyt szerz ődésbe kell foglalni, amint pé nzügyi ellentételezéseket vagy 
kizárólagos jogokat ítélnek oda; 
• szükséges a szerz ődésben szerepl ő kikötéseket rendszeresen felülvizsgálni, tehát a 
szerződés időtartamát korlátozni; 
• a közszolgáltatási szerz ődéseket versenyeztetni kell, ki véve egyes esetekben, amikor 
lehetséges a közvetlen odaíté lésük (pl. bizonyos feltéte lekkel a vasút vagy a metró 
esetében, vagy egy adott pénzügyi küszöbérték alatt). 
Már öt éve, hogy ez a javaslat elakadt a Ta nácsnál. Nem sikerült közös álláspontban 
megegyezni, mivel a tagállamok nézete még ab ban is megoszlott, hogy milyen mértékben kell 
versenynek kitenni a szárazföl di közlekedést, tekintve  hogy e téren igen eltér ő tapasztalataik 
voltak. 
                                                 
3 Az 1. cikk (1) és (5) bekezdése a városi, külvárosi vagy regionális szolgáltatásokra vonatkozóan 
4 Források: EU energy and transport in figures, 2003. 
5 a COM(2002) 107 által módosított COM(2000) 7-2000/0212 (COD) 
 
HU 4   HU Egyébként a Tanács hosszú id őre felfüggesztette munká ját, mert várta a Bíróság ítéletét az 
Altmark-ügyben. 2003 júliusában meghozott ítéleté vel a Bíróság véget vetett az állami 
támogatásnak való min ősítéssel kapcsolatos jogvitának, mivel világosan meghatározta a 
pénzügyi el őny fogalmát, amely e min ősítés alapvet ő feltétele. Ennek hatása azonban a 
szárazföldi közlekedésre korlátozó dik az 1191/69/EGK rendeletben el őírt különös szabályok 
megléte miatt. 
Tekintettel az Európai Parlament által 2001-ben els ő olvasatban elfogadott számos 
módosításra és arra, hogy az ügy a Tanácsnál elakadt (lásd a 4. fe jezetet), a Bizottság ezúttal 
igyekszik összeegyeztetni a különböz ő kifejtett álláspontokat, ezér t felülvizsgálja javaslatát, 
különösen a joggyakorlat legutóbbi fejleményei  (Altmark-ítélet) és  az általános érdek ű 
szolgáltatásokról szóló közelmú ltbeli Fehér Könyvének fényében. 
A közszolgáltatási kötelezettségek ellentételez ésére vonatkozó részletes szabályozás kérdése 
persze nem korlátozódik a közlekedésre. Sok más ágazatban is felmerül, és mint ilyen, f ő 
eleme annak az átfogó horizontális eszmefuttatá snak, amelyet a Bizotts ág az általános érdek ű 
szolgáltatások témájáról folytat. 
1. AZ ÁLTALÁNOS ÉRDEK Ű SZOLGÁLTATÁSOK  
Az „általános érdek ű szolgáltatás” kifejezés nem jelenik meg a Szerz ődésben. A közösségi 
gyakorlatban az „általános gazdasági érdek ű szolgáltatás” kifejezésb ől ered, amely viszont 
szerepel benne6. Tágabb értelemben azokra a kereskedelmi és nem kereskedelmi 
szolgáltatásokra utal, amelyeke t a hatóságok általános érdek űnek tekintenek, és amelyekre 
sajátos közszolgáltatási köt elezettségek érvényesek. 
Az „általános gazdasági érdek ű szolgáltatás” kifejezés azonban nincs meghatározva a 
Szerződésben vagy a másodlagos jogban. A közössé gi gyakorlatban általában azon gazdasági 
jellegű szolgáltatásokat értik alatta, amelyekr e a tagállamok vagy a Közösség az általános 
érdek valamely kritériuma alapján sajátos közszolgáltatási kötelezettségeket rónak. 
Az általános érdek ű szolgáltatásokról szóló, 2004. má jus 12-én közzétett Fehér Könyvében7 a 
Bizottság levonta a következtetések et a jelenlegi általá nos vitából, és gondol kodást indított el 
arról, hogy miképpen lehet hatékonya n biztosítani az általános érdek ű szolgáltatásokat a bels ő 
piac keretében a közösségi politikákba  integrált számos elv alapján.  
Kiemeli, hogy az általános érdek ű szolgáltatások területén a felel ősség megoszlik az Unió és a 
tagállamok között.  
Emlékeztet arra, hogy „a vonatkozó nemzeti, regionális és helyi hatóságok feladata az 
általános érdek ű szolgáltatások meghatározása, megszervezése, finanszírozása és 
felügyelete”.  
A 4.3. pontban kifejti még, hogy: 
„Elvben a tagállamok nagyfokú szabadsággal  rendelkeznek az általános érdek ű 
szolgáltatások megszervezésével kapcso latos döntésekben. Közösségi harmonizáció 
                                                 
6 86. cikk, (2) bekezdés 
7 COM(2004) 374. 
 
HU 5   HU hiányában a vonatkozó hatóságok elvben szabadon dönthetnek a rról, hogy az általános 
érdekű szolgáltatásokat maguk fogj ák nyújtani vagy ezek bizt osításával más (...) jogalanyt 
bíznak meg. Ellenben az általános gazdasági érdek ű szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók, 
köztük a vállalaton belüli szolgáltatásn yújtók, vállalkozások, és ezért a Szerz ődés 
versenyszabályai vonatkoznak rájuk.” . 
A Fehér Könyv azt is kiemeli, hogy az ágazat-specifikus szabályozásoknak „a nagy 
hálózatokat m űködtető iparágakra” kellene összpontosulni uk, „mint például a távközlésre, 
postai szolgáltatásokra, közlekedésre és  energiaágazatra, amelyek egyértelm ű transzeurópai 
dimenzióval rendelkeznek”. A közle kedés ebben az elemzésben alapvet ő ágazat, mivel az 
ágazat-specifikus közösségi szabályok igen jelent ős része szól a minden uniós polgárnak 
nyújtott közlekedési szolgáltatások szabályozásáról. 
Jelentésében8 az Európai Parlament arra szólít fel,  hogy együttdöntés révén a Tanáccsal olyan 
jogi keretet hozzanak létre, amely megálla pítja a közösségi jogba n az általános érdek ű 
szolgáltatásokra vonatk ozó közös elveket. 
Az alkotmányszerz ődés-tervezet is megfelel ő jogalapot ad azon jogszabályok elfogadásához, 
amelyek révén az általános gazdasági érdek ű szolgáltatások feladatuka t el tudják látni. (III-
122. cikk). 
Ez a rendeletjavaslat ágazati szemlélet ű, azon általános irányvonalak szellemében, amelyeket 
a Bizottság a Fehér Könyvben fogadott el. 
2. A KÖZSZOLGÁLTATÁSI KÖTELEZETTSÉGEK A KÖZLEKEDÉSI ÁGAZATBAN  
2.1 A közösségi vívmányok 
A közlekedési ágazatban a közösségi szabályok lehet ővé teszik, hogy a tagállamok 
közszolgáltatási kötelezettségeket jelöljenek ki, vagyis „olyan köte lezettségeket (...), 
amelyeket a kérdéses fuvarozás i vállalkozás nem vállalna, vagy nem ugyanilyen mértékben, 
illetve nem azonos feltételekkel vállalna, ha  saját üzleti érdekeit tartaná szem el őtt”9. 
A légi-10 vagy tengeri közlekedésnél11 a közösségi jogszabályok megkövetelik a 
közszolgáltatási szerz ődések versenyeztetését. 
A szárazföldi közlekedés esetében a közössé gi jogszabályok megelégszenek azzal, hogy a 
Szerződés 73. cikkével összhangban a közszolgá ltatási ellentételezések összegének 
kiszámítására szigorú módszereket írnak el ő.  
Az említett cikket két jogszabály hajtja vé gre: a támogatásokkal kapcsolatos 1107/70/EGK 
rendelet12 és a közszolgáltatásokkal kapc solatos 1191/69/EGK rendelet. 
                                                 
8 Az Európai Parlament állásfoglalása a 2004. január 14-i Zöld könyvr ől (2004.1.14-i T5-0018/2004) 
( Herzog-jelentés ). 
9 Például az 1191/69/EGK rendelet 2. cikkének (1) bekezdése  
10 A közösségi légifuvarozók Kö zösségen belüli légi útvona lakhoz jutásáról szóló, 1992. július 23-i 2408/92/EGK 
tanácsi rendelet (HL L 240., 1992.8.24., 1. o.). 
11 A  szolgáltatásnyújtás szabadsága el vének a tagállamokon belüli tengeri fuva rozásra (tengeri kabotázs) történ ő 
alkalmazásáról  szóló, 1992. december 7-i 3577/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 364., 1992.12.12., 7. o.)  
12 A  vasúti, közúti és belvízi közleke déshez nyújtott támogatásokról  szóló, 1970. június 4-i 1107/70 rendelet. 
 
HU 6   HU Az 1191/69/EGK rendelet létrehozza a szárazf öldi közlekedésben a közszolgáltatási 
kötelezettségekre alkalmazandó általános  keretet, és módszereket ír el ő azok 
ellentételezésének kiszámítására . Megengedi a tagállamoknak, hogy el őírjanak vagy 
érvényben hagyjanak sajátos közsz olgáltatási köt elezettségeket13, amelyeket azonban 
ellentételezniük kell, ha költs égeket okoznak a szolgáltatóknak14, és részletes számítási 
módszereket határoz meg, hogy az ellentételezés méltányos legyen15. Az e módszereknek 
megfelelően odaítélt ellentételezések mentesülnek a Bizottságnál teend ő bejelentés 
kötelezettsége alól annak el őzetes vizsgálata nélkül, hogy állami támogatásnak min ősülnek-e. 
Az említett rendeletet nem kellett alkalmazni az els ősorban helyi vagy regionális 
szolgáltatásokat nyúj tó szolgáltatókra16. 
1991-ben az 1893/91/EGK módosító re ndelet kiterjeszte tte a jogszabály hatályát a városi, 
elővárosi és regionális szolgált atókra, de megengedte a tagá llamoknak, hogy eltérjenek ett ől a 
rendelkezést ől17. Általános szabál yként azt írja el ő, hogy közszolgáltat ási kötelezettség 
előírása helyett közszolgáltatási szerz ődést kössenek18, azonban az illetékes hatóságok 
továbbra is el őírhatnak kötelezettésegeket a városi, el ővárosi és regionális szolgáltatások 
esetében, valamint bizonyos társadalmi rétegek javára19. Azonban az 1991-es módosított 
rendelet nem szól arról, hogyan kell a közszolgáltatási szerz ődéseket odaítélni, és különösen 
arról nem, hogy azokat kell-e versenyeztetni.  
Egészen a közelmúltig az Európai Uniónak kéts égkívül nem volt arra gondja, hogy ebben az 
ágazatban miként ítéljék oda  a közszolgáltatási szerz ődéseket, hiszen a verseny nem lépett át 
országhatárokat. Nem volt indokolt megvizsgáln i sem a több tízezer helyi piac odaítélésének 
módját, sem a szolgáltatóknak nyújtott ellentét elezéseket. Ez a helyzet megváltozott, amint 
egyes szolgáltatók jelentkeztek más tagállamokba n kihirdetett ajánlattételi felhívásokra, és 
panasszal fordultak a helyi bíróságokhoz vagy a Bizottsághoz20, ha nem nyerték el a 
szerződéseket. E keresetek némelyike eljutott a Bíróság elé21. 
Ahelyett, hogy e panaszokra esetenként reagálna, a Bizottság – mint a Szerz ődések őre – 
ismét megállapítja, hogy szabályoz ást kell elfogadni, amelynek f ő célkitűzése egyszer ű: a 
verseny szabályozása – a régiók és a városok eset ében is –, ezáltal az átláthatóság biztosítása 
a közszolgáltatási szerz ődések odaítélésében és végr ehajtásuk feltételeit illet ően. Ha ilyen 
szabályozást vezetnének be, ez eloszlatná  az állami támogatás gyanúját, amely a 
versenyeztetés nélkül odaíté lt ellentételezéseket övezi. 
                                                 
13 A m űködtetési, a szállítási és a díjszabási kötelezettség – a rendelet 2. cikke. 
14 1191/69/EGK rendelet, 6. cikk, (2).bekezdés. 
15 1191/69/EGK rendelet, 3-13. cikk. 
16 1191/69/EGK rendelet (az 1969-es eredeti szöveg), 19. cikk, (2) bekezdés. 
17 1191/69/EGK rendelet, 1. cikk, (1) bekezdés. 
18 1191/69/EGK rendelet, 1. cikk, (4) bekezdés. 
19 1191/69/EGK rendelet, 1. cikk, (5) és (6) bekezdés. 
20 2003/5033 (DE) jogsértés – helyi és regionális közlekedési szolgáltatások közbeszerzései – 2004. 
október 13-i felszólítás. 
21 Az Els őfokú Bíróságnak a T-157/01 sz. Danske Busvognmænd kontra Bizottság, ún. „Combus“-ügyben 
2004. március 16-án hozott ítélete és a C-280/00 sz. Altmark Trans GmbH és Regierungspräsidium 
Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ügyben 2003. július 24-én hozott ítélete. 
 
HU 7   HU 2.2 A piac megnyitása 
1969. óta a szárazföldi személyszállítási tömegköz lekedési ágazat gazdasági környezete sokat 
változott. Egyes tagállamok piacai megnyíltak a verseny számára a városi közlekedés és a 
vasutak esetében.  
Az Egyesült Királyság 1986-ban lépett a változ ás útjára, a buszközlekedési ágazatban addig 
érvényben lév ő kizárólagos jogok megszüntetésével. Minden szolgáltató tetszése szerinti 
szolgáltatást nyújthat, kivéve L ondonban és Észak-Írországban. Jelent ős mértékben 
csökkentek a m űködtetési költségek, de a szol gáltatások igénybevétele is. 
Efféle deregulációra nem tettek több kísérlet et az Unión belül. Azok a tagállamok, amelyek 
megnyitották a piacukat, inkább a „szabályoz ott verseny”-ként emlegetett rendszert 
alakították ki, amelyben az ille tékes hatóság határozott id őtartamra kizárólagos  jogot ítél oda 
nyílt és átlátható ajánlattételi felhívással, amely megszabhatja a szolgáltatás színvonalát, a minőségi követelményeket és/vagy a díjszabást. 
Ez a rendszer elég jól m űködik, és jó eredményeket hozott városi környezetben (Stockholm, 
Helsinki, Koppenhága, London, Lille,…), regioná lis vasúti szolgáltatásoknál (Lisszabon, 
Észak-Hollandia, német tartomá nyok) és távolsági szolgáltat ásoknál (Spanyolországban busz, 
Svédországban vasút). A szabályozott versen y átlagban a szolgáltatások igénybevételének 
növekedésével és a költségek csökkenésével jár
22. 2003-ban az unió szárazföldi 
tömegközlekedésének piaca kb. 25 %-ban volt ily módon versenynek kitéve. 
A verseny térnyerése következ tében a tömegközlekedési szol gáltatásnyújtásnak nemzetközi 
piaca lett. Eleinte egyes magánkézben lév ő ipari csoportok, mint a Connex (F), az Arriva 
(UK) és a Concordia (N), tették a legtöbbe t annak érdekében, hogy ha zájukon kívül jussanak 
szerződésekhez. Számos ilyen szolgáltató ma már az üzleti forgalmának több mint 50 %-át a 
saját országán kívül bonyolítja le. A közszféra cs oportjai, mint a DB (D), az NS (NL) és az 
RATP (F), azóta csatlakoztak hozzájuk. A történ elmi múltú nemzeti szolgáltatók számára ez a 
fejlődés alkalom volt arra, hogy új piacokon jelenjenek meg vagy szerezzenek részesedést 
saját hazájukban (ahogy az RATP, a párizsi, mulhouse-i vagy Clermont-Ferrand-i szolgáltató) 
vagy külföldön (mint az NS, a holland nemzeti va súti szolgáltató, amel y a liverpooli városi 
vasúti közlekedésre vonatkozó szerz ődést nyerte el). 
3. A BIZOTTSÁG 2000.  ÉVI, 2002- BEN MÓDOSÍTOTT JAVASLATA  
A szárazföldi tömegközlekedési ág azatban egyre inkább érvenyesül ő versenypiaci viszonyok 
megkövetelik, hogy a közszolgáltatá si kötelezettségeknek olya n keretet szabjanak, amely 
átlátható, és megakadályozza, hogy az ellent ételezéseket állami támogatásoknak min ősítsék. 
2000. július 26-án a Bizottság olyan rendeletr e tett javaslatot, am elynek alapelve, hogy a 
hatóság és a szolgáltató köz ötti viszonyt foglalják szerz ődésbe, és a közszolgáltatási 
szerződéseket versenyeztessék, hogy odaíté lésük átlátható és megkülönböztetést ől mentes 
legyen. Ez a javaslat eredetileg számos olya n kivételes helyzetet határozott meg, amelyekben 
korábban a hatóság egyes esetekben úgy dönthete tt, hogy közvetlenül, ajánlattételi felhívás 
nélkül ítél oda közszolgáltatási szerz ődéseket: 
                                                 
22 Lásd: Report on public transport contracting, Colin Buchanan and partners, 2002, 2. fejezet 
(http://europa.eu.int/comm/energy/en/fa_2_fr.html). 
 
HU 8   HU • a vasútnál, biztonsági okokból; 
• a metrónál és a felszíni metrónál,  költségvetési és biztonsági okokból; 
• az integrált szolgáltatásoknál,  vagyis azoknál, amelyek több  közlekedési módot ötvöznek, 
például a metrót és az autóbuszt, mint a STIB brüsszeli, vagy az RATP párizsi 
szerződésénél, költségvetési és biztonsági okokból; 
• ha a szerz ődés becsült éves értéke ne m érte el a 800 000 eurót. 
Az Európai Parlament 2001 novemberében els ő olvasatban elfogadott egy álláspontot, amely 
bár üdvözölte a javaslatot, több mint száz m ódosítást tartalmazott. E módosítások közül a 
leglényegesebb a 61. módosító javaslat, am elynek az a célja, hogy megvédje a versenyt ől a 
helyi tömegközlekedési szolgáltatásokat23, ha az illetékes hatóság úgy dönt, hogy maga 
gondoskodik róluk, méghozzá kizárólagosan. Az álláspont el őfeltételeként szerepelt, hogy 
teljesüljön az a viszonossági záradék, amelyet 2002. évi módosított változatában a Bizottság 
el is fogadott, azá ltal hogy az átmeneti id őszakra beiktatta. 
A javasolt módosítások céljai között szerep elt még, hogy változtassanak a kivételek 
jegyzékén (szüntessék meg az integrált szolgá ltatásra vonatkozó kivé telt, más kivételek 
viszont szélesebb körben érvényesülje nek), vagy hosszabbítsák meg a szerz ődések 
időtartamát (az ellátás folyamatosságát, a beruházásokat és a személyzetet érint ő problémákat 
okozhat, ha a szerz ődések túl rövid id őre szólnak) és az átmeneti id őszakot. 
Ezen álláspont alapján 2002 februárjában a Bi zottság módosított javaslatot fogadott el, 
amelyben ezen módosításoknak csak egy része jelenik meg: 
• a szerződések időtartamának meghosszabbítása (8 év  az autóbuszoknál, 15 év a vasúti 
közlekedésnél); 
• az átmeneti id őszak meghosszabbítása (8 év); 
• a versenyeztetés kötelezettsége alóli kivéte lek jegyzékének módosítása, és különösen azon 
küszöbérték felemelése (800 000 euróról 3 milli ó euróra), amely alatt közvetlen odaítélés 
lehetséges, valamint az inte grált szolgáltatások kivételéne k megszüntetése. Azonban nem 
kerültek be a 61. módosító javaslatban szerepl ő mechanizmusok. 
Mint fentebb utaltunk rá, a Tan ács vitáin hamar kiderült, hogy aligha lesz meg a szükséges 
többség, és kell ő politikai akarat sincs a javaslat  keresztülviteléhez. A tagállamok, f őként mert 
a versenypiac bevezetésével kapcsolatos tapasz talataik nagyon elütötte k, mindjárt arról eltér ő 
véleménynek adtak hangot, hogy milyen mérté kben kell versenynek kitenni a szárazföldi 
közlekedés piacát. Ezenkívül a Tanács, úgymond arra várva, hogy az Altman-ügyben a 
Bíróság ítéletet hozzon, a spa nyol elnökség végén (2002. els ő félév) felfüggesztette munkáját, 
és azt azóta sem folytatta. Valójában a tagállamok alapvet ően eltérő nézeteket vallanak a 
javaslat kulcsfontosságú elemeir ől: 
• azok az tagállamok, amelyek a sz árazföldi tömegközlekedési ága zat teljes vagy részbeni 
piacosításának különböz ő szakaszainál tartottak, általába n támogatták a javaslatot, közülük 
                                                 
23 A helyi közlekedés fogalmát a következ őképpen határozták meg : „ha a közlekedési szolgáltatás 
területe nem haladja meg az 50 kilométert”. 
 
HU 9   HU egyesek sajnálkoztak, hogy az nem megy el ég messzire, és túl sok lehet őséget hagy a 
közszolgáltatási szerz ődések közvetlen odaítélésére ; 
• más államok, különösen azok, amelyeknél még jelent ős közmonopóliumok maradtak az 
ágazatban, a javaslat ellen és a status quo mellett voltak; 
• a tagállamok véleménye abban is megoszlott, hogy a rendelet milyen alkalmazási körre és 
milyen közlekedési módokra vonatkozzék (csak a buszokra vagy minden városi közlekedési módra, beleértve a villamost és a metrót is? Kell-e alkalmazni a vasútra vagy 
nem?).  
4. 
AZ ALTMARK -ÍTÉLET  
A joggyakorlat legutóbbi fejleményei nyomán24 nagy figyelmet kapott az a kérdés, hogy a 
gazdaság különböz ő ágazataiban nyújtott közszolgált atások ellentételezése a Szerz ődés 87. 
cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak min ősül-e. A Bíróságnak az Altmark 
Trans GmbH ügyében a közelmúltban meghozott ítélete25 tagadhatatlanul érdemben 
hozzájárult a vitához. A Bizottság egyébként gyor san reagált rá, hiszen már 2004 februárjában 
a következményeket részletez ő intézkedéssorozattal állt el ő. Ezt a jogalkotási „csomagot” 
2005 júliusában fogadták el; a gazdaság va lamennyi ágazatára alkalmazható, kivéve a 
szárazföldi közlekedésre, amelynek saját, ezen rendelet kiindulópontjaként szolgáló jogalapja 
van. 
Az ügy tényállása  
Az ügy a német Stendal régió két kis tömegköz lekedési szolgáltatój a közötti jogvitával 
kapcsolatos. 1994-ben egyikük aj ánlattételi felhívás nélkül  nyerte el egyes buszvonalak 
üzemeltetési engedélyét. A másik az őt ért jogsérelemre hivatkozva  az odaítélés ellen kifogást 
emelt, és pert indított az ellentételezések mi att, amelyeket a versen ytársa a hatóságoktól 
kapott. 
Mivel a német jog csak ajánlattételi felhívá ssal engedélyezi bizonyos fajta ellentételezések 
juttatását, a nemzeti bíróságnak abban kellett döntenie, hogy a kérd éses ellentételezések ebbe 
a kategóriába esnek-e. Ehhez meg kellett ha tároznia, hogy a hatósá goknak jogában állt-e 
ezeket az ellentételezéseket  az állami támogatásokra vonatkozó közösségi szabályok 
figyelembe vétele nélkül kifizetni. Ezért 2000-ben el őzetes döntéshozatal iránti kérelemmel 
fordult a Bírósághoz a Szerz ődés 73. és 87. cikke és az 1191/69 rendelet értelmezésére 
vonatkozóan.  
2003 júliusában meghozott ítéletében a Bíró ság kifejtette, hogyan kell általában a 
közszolgáltatásokra és különösen a tömegközle kedésre vonatkozóan az állami támogatások 
terén a Szerz ődés rendelkezéseit alkalmazni. Egyes várakozásokkal ellentétben az Altmark-
ítélet egyáltalán nem hoz alapvet ő változásokat a közlekedési ágazatban. 
                                                 
24 A T-106/95. sz. FFSA ügyben 1997. február 27-én hozott ítélet (EBHT II-0229, 1997. o.) és a T-46/97 
sz. SIC ügyben 2000. május 10-én hozott ítélet (EBHT II-2125, 2000. o.). A C-53/00. sz. Ferring 
ügyben 2001. november 22-én hozott ítélet (EBHT I-9067. o.). Lásd még a C-126/01. sz. GEMO 
ügyben a Jacobs f őtanácsnok által 2002. április 30-án el őadott és a 2003. november 20-i ítéletben 
megerősített végkövetkeztetéseket. 
25 A C-280/00. sz. Altmark Trans GmbH és Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft 
Altmark GmbH ügyben 2003. július 24-én hozott ítélet. 
 
HU 10   HU Az ítélet következményei  a közlekedési ágazatban 
A szárazföldi személyszál lítási ágazatot illet ően az „Altmark”-ítélet elemzéséb ől a következ ő 
jogi helyzet bontakozik ki: 
• Az ítélet meger ősíti, hogy 1995-ben is má r több állam megnyitotta közlekedési piacát a 
más tagállamokban letelepedett vállalkozások versenyének. Ett ől kezdve a 
tömegközlekedési szolgáltatóknak juttatott el lentételezések – még ki s helyi szolgáltatók 
esetében is - érintik a tagállamok közötti kereskedelmet26, tehát elvben a Bizottságnak kell 
megvizsgálnia, hogy állami támogatásnak min ősülnek-e. 
• Ami a szárazföldi tömegközlekedési ágazatot illeti, a Bíróság megemlíti, hogy az érintett 
szolgáltatók ellentételezésével külön j ogszabálycsoport foglalkozik: ez a Szerz ődés 73. 
cikkében és a kapcsolódó másodlagos  joganyagban, vagyi s az 1191/69/EGK, 
1192/69/EGK és 1107/70/EGK rendeletben27 említett jogszabályokból  áll. Az Altmark-
ítélet így alátámasztja, hogy a 73. ci kk különös szabályként értékelend ő a Szerződés 86. 
cikkének (2) bekezdésével szemben, mivel a tömegközlekedési ágazat közszolgáltatási 
ellentételezéseire alkalmazandó szabál yokat állapítja meg. Ennélfogva azok az 
ellentételezések, amelyek nincsenek összha ngban a 73. cikkel – ennek mindenre kiterjed ő 
végrehajtását az 1107/70/EGK és a 1191/69/EGK rendelet biztosítja – nem olyan állami 
támogatások, amelyek a Szerz ődéssel összeegyeztethet ők, annak 86. cikke (2) bekezdése 
vagy bármely más rendelkezése alapján. 
• Az ítélet tehát alátámasztja, hogy a tömegköz lekedésnek juttatott ellentételezések a 
közszolgáltatásokról szóló 1191/69 rendelet hatálya alá tartoznak. Azok a tagállamok, 
amelyek nem alkalmazzák ezeket a szabályokat , nem tesznek eleget azon kötelességüknek, 
hogy gondoskodjanak a közösségi jog megfelel ő alkalmazásáról. Ezenkívül az e 
rendelkezésekkel ellentétes ellentétel ezések állami támogatásnak min ősülhetnek és a 
Szerződéssel összeegyeztethetetlennek ítélhetik őket. 
• Végül az ítélet megkülönbözteti azon tagállam ok helyzetét, amelyek jogszabályt hoztak a 
rendelet helyi közlekedési ág azatra vonatkozó rendelkezéseit ől való eltérés lehet őségéről. 
Ebben az esetben azokat a ellentételezéseke t, amelyek nem teljesítik a „négy Altmark-
feltételt” (lásd fönt), olyan ál lami támogatásoknak kell min ősíteni, amelyeket a Bizottság28 
engedélyezhet. 
Ez a jogi helyzet valós nehézségeket okoz egyr észt azért, mert a töme gközlekedésnek juttatott 
ellentételezések többségére alkalmazandó 1191/69 rendelet már nem felel meg az ágazat 
gazdasági valóságának, másrészt pedig mert a helyi közlekedésre vonatkoz ó szabályoktól való 
eltérés esetén nagyon nehéz igazolni a „négy A ltmark-feltétel” betartását, mivel a negyedik 
feltétel vizsgálata különösen nem igazodik az ágazat sajátosságaihoz. 
                                                 
26 Altmark-ítélet, 77-82. pont. 
27 A  vasúti, közúti és belvízi közlekedési közszolgáltatás fogalmában benne rejl ő kötelezettségek terén a tagállamok 
tevékenységér ől szóló, 1969. június 26-i 1191/69 tanácsi rendelet; a vasúti vállalkozások elszámolásainak 
normalizálására vonatkozó közös szabályokról szóló, 1969. június 26-i  1192/69 tanácsi rendelet; a vasúti, 
közúti és belvízi közlekedésh ez nyújtott támogatásokról  szóló, 1970. június 4-i 1107/70 tanácsi rendelet. 
28 A Bizottság kizárólag az 1107/70 rendelet [lásd 3. cikk, (1) bekezdés ] alapján engedélyezheti az ilyen 
típusú állami támogatást. 
 
HU 11   HU Ebben az ágazatban a jogbizonytalanság csak akkor sz űnhet meg, ha olyan jogszabályt 
hoznak, amely átlátható keretet szab a közszol gáltatási kötelezettségek odaítélésének és 
ellentételezésének. 
Az ítélet következményei  a többi ágazatra nézve 
Általában a közszolgáltatásokra, de nem  a szárazföldi közlekedésre vonatkozóan a Bíróság 
kifejtette azt a négy feltételt, amelyeknek me gfelelve a közszolgált atási kötelezettség 
ellentételezése nem számít pénzügyi el őnynek, ezért nem is min ősíthető állami támogatásnak: 
• a kedvezményezett vállalkozást tényleges en kötelezték pontosan meghatározott 
közszolgáltatási kötelezettségek teljesítésére; 
• az ellentételezés módszerét á tlátható és objektív módon el őre meghatározták; 
• az ellentételezés nem haladja meg azon költség ek összegét, amelyek a közszolgáltatási 
kötelezettségek teljesítéséb ől erednek; 
• ajánlattételi felhívás hiányában egy „középméret ű, gondosan vezetett és megfelel ő 
eszközökkel rendelkez ő vállalkozással” végzett öss zehasonlítás alapján kell az 
ellentételezést megállapítani. 
Már utaltunk rá, hogy az ítélet nyomán a Bizo ttság 2004 februárjáb an rendelettervezetet 
fogadott el és keretszabályozási tervezetet a Szerz ődés 86. cikkének a közszolgáltatási 
ellentételezésekre történ ő alkalmazására. Mivel azonban ez a cikk nem vonatkozik a 
közlekedésre – azt a 73. cikk kül ön szabályozza –, ezeket a terveze teket nem kell alkalmazni a 
szárazföldi közlekedési ágazat ban juttatott ellentételezésekre27. 
5. A BIZOTTSÁG ÁLTAL JAVASOLT ÚJ MEGKÖZELÍTÉS  
A fenti elemzés alapján a Bi zottság úgy határozott, hogy el őterjeszti javaslatának átdolgozott 
változatát, figyelembe véve a vitát, amelyet az általános érdek ű szolgáltatásokról szóló Fehér 
Könyve, az Altmark-eset és a vasúti személyszállítással kapcsolatos egyéb 
jogszabálytervezetek váltottak ki A Bizottság úgy ítéli meg, hogy ezt a mostani rendeletet 
indokolt miel őbb elfogadni. 
Az átdolgozott javaslat arra törekszik, hogy keretbe foglalja  az illetékes hatóságok azon 
beavatkozási módszereit – a kizárólagos jogok és a közszolgáltatási ellentételezések 
odaítélését –, amelyek leginkább befolyásol hatják a tagállamok köz ötti versenyt és 
kereskedelmet.  
A Közösség és a tagállamok közötti felel ősségmegosztás keretében a Bizottság egyszerűbb és 
rugalmasabb  szövegre tesz javaslatot, amely a szubszidiaritás  elvét jobban figyelembe 
veszi. 
Az egyszerűsítés szándéka f őleg abban nyilvánul meg, hogy i gyekeztek tisztázni a javasolt 
mechanizmusokat és csökkenteni a cikkek számát. 
Az egyszer űsítés különösen a közszolgáltatási szerz ődések odaítélési mechanizmusait érinti. 
Ennek jeleként például elt űntek a 2002. évi javaslat 7a. és 8. cikkében javasolt módozatok, 
amelyek alapján a közszolgáltatási szerz ődéseket formailag ajánlattételi felhívás nélkül 
 
HU 12   HU lehetett volna odaítélni bonyolult min őség-összehasonlítási mechanizmusok szerint. A 
mostani javaslat az odaítélésnek csak két módját különbözteti meg:  az ajánlattételi felhívást és 
a közvetlen odaítélést. 
Ugyanez az egyszer űsítési szándék vezetett az ajánlattételi felhívás nélkül nyújtott 
ellentételezésre alkalmazandó szabályokról sz óló melléklet megalkotásához. E melléklet 
célja, hogy tárgyilagos, átlátható és megvalósíthat ó módszereket alakítson ki a közösségi jog 
kiforrott elveit alapul véve (ezek: a túlzott el lentételezés és a kereszttámogatások kizárása, 
számviteli szétválasztás, a költségek valódisága, a min őségre és a hatékonyságra való 
ösztönzés). 
A rugalmasság  célkitűzése különösen annak elsmerésében nyilvánul meg, hogy maguk az 
illetékes hatóságok is nyújthatnak közlekedési  szolgáltatásokat, közvetlenül vagy bels ő 
szolgáltató közvetítésével. A lehet őséggel azonban szigorúan cs ak akkor élhetnek, ha 
fokozottan ragaszkodnak az átláthatósághoz, to vábbá pontos és alkalmazható szempontokat 
állapítanak meg a közszolgáltatási ellentételezéseket illet ően. További feltétel, hogy az 
illetékes hatóság vagy bels ő szolgáltatója földrajzilag beha tárolt területen tevékenykedjék 
[lásd 5. cikk (5) bekezdését ]. 
Mivel a közlekedési szolgáltatás okat elismerten saját kézbe szab ad venni, tekintet nélkül a 
közlekedési módra (busz, villamos, metró, vona t, integrált szolgáltatások...), megrövidült a 
közszolgáltatási szerz ődések versenyeztetésére vonatkozó kötelezettség alóli kivételek 
jegyzéke (megsz űnt például az a kivétel, amelynek al apján a metró és a felszíni metró 
esetében a szolgáltatás okat közvetlenül lehete tt odaítélni). Az integrált szolgáltatásokra 
vonatkozó kivételt az Európai Parlament kérése nyomán már a 2002. évi módosított 
javaslatban eltörölték. 
Szintén a rugalmasság volt a cél, amikor a 4. ci kk (5) és (6) bekezdésében tágan határozták 
meg a szerz ődések időtartamát, vagy amikor a vasúti közlekedésre hosszabb átmeneti 
időszakot állapítottak meg. Végezetül a szubszidiaritás  elve is jobban érvényesül: ilyen 
szellemben határozták meg például a regionális  vagy a távolsági közlekedést, vagy hagyták 
meg a közvetlen odaítélés lehet őségét bizonyos értékhatár alatt. 
A Bizottság nagyobb mozgásteret is hagy a hatóságoknak abban, ahogy részleteiben 
megszervezik a versenyeztetés t. Így nem határozza meg azon kiválasztási szempontok 
jegyzékét, amelyekhez az illetékes hatóságokna k tartaniuk kell magukat a közszolgáltatási 
szerződések odaítélésekor. A szárazföldi tömegköz lekedési ágazatra vonatkozóan sem alkot 
az alvállalkozásra [korábbi 9. cikk, (1) bekezdés ] vagy az er őfölénnyel való 
visszaélésre [korábbi 9. cikk, (2) bekezdés ] vonatkozó egyedi szabál yokat, amelyek – ahogy 
az eddigi vitákból látszik – csak a szab ályozás indokolatlan merevségét okoznák. 
Sőt, mostani javaslatában a Bizottság inkább nem is avatkozik bele, hogy a tömegközlekedés 
minőségének és az utasok tájékoztatásának mi a megfelel ő szintje, ezért nem szerepel a 
korábbi 4. és 4b. cikk. A Bizottság ezáltal kívánj a jobban tiszteletben tartani e területen a 
megközelítések sokféleségét, miközben koherens keretet hoz létre.  
A mostani javaslat, amely tükrözi a Bizottság azon szándékát, hogy meger ősítse a 
méltányosság, az áltáthatóság és a nyilvánossá g elvét, jogbiztonságot teremt, miközben 
megtartja az általános érdek ű szolgáltatások sajátos jogállását, ami az európai modell fontos 
eleme. 
 
HU 13   HU CIKKENKÉNTI ISMERTET Ő 
A javasolt rendelet áttekintése és a módosított, 2002. február 21-i javaslathoz29 képest tett 
változtatások magyarázata 
1. cikk Tárgy és alkalmazási kör  
Az 1. cikk átveszi a jogszabályozásban eddig el őírt alkalmazási kört. A kit űzött cél mindössze 
annyira korlátozódik, hogy a re ndelet szabjon keretet az il letékes hatóságok azon 
beavatkozási módjainak – kizárólagos jogok odaíté lése és közszolgáltatási kötelezettségek 
ellentételezése -, amelyek vélhet ően a leginkább befolyásolha tják a tagállamok közötti 
versenyt és kereskedelmet.  A korábbi 4., 4a., 4b., 7a. [kivéve az (1) bekezdést ], 8., 9. [kivéve 
a (3) bekezdést ], 12. [kivéve az (1) bekezdést ], 14. és 18. cikket is a célkit űzés e korlátozása 
kapcsán törölték el, és azon kikötés miatt,  hogy a keret csakis a legszükségesebbre 
szorítkozzék. 
2. cikk Fogalommeghatározások  
A 2. cikk meghatározza a legfontosabb fogalmak at. A szolgáltató és a közszolgáltatási 
szerződés fogalmát úgy határozza meg, hogy az magában foglalja a hatóságok és a 
szolgáltatások közötti  jogi kapcsolatok egészét. A bels ő szolgáltató, a helyileg illetékes 
hatóság, valamint a regionális és távolsági vasúti közlekedés fogalmát azzal a céllal határozták meg, hogy alkalmazni lehessen a szerz ődések közvetlen odaítélésének az 5. 
cikkben említett lehet őségeit. 
3. cikk Közszolgáltatási szerz ődések és általános szabályok
 
Ez a cikk a korábbi 3. cikkel megegyez ően kimondja, hogy közszolgáltatási szerz ődést kell 
kötni a kiválasztott szolgáltatóval, és egyszer űsíti az általános szabál yokról szóló korábbi 10. 
cikket, eleget téve annak a célnak, hogy a keret a legs zükségesebbre szorítkozzék. 
4. cikk A közszolgáltatási szerz ődések és az általános szabályok kötelez ő tartalma  
Ebben a cikkben a korábbi javasl at 6., 6a. cikkének, 9. cikke  (3) bekezdésének és 16. 
cikkeinek a szerz ődések tartalmára és id őtartamára vonatkozó rész eit dolgozták fel, a 
közszolgáltatási köt elezettségek kötelez ő meghatározására és ellentételezésük kiszámításának 
módjaira vonatkozó legutóbbi jogeset („Al tmark”-ítélet) figyelembe vételével. 
5. cikk Közszolgáltatási szerz ődések odaítélése  
Az (1) bekezdés lehet ővé teszi a közbeszerzések terén a közösségi vívmányokkal való 
kapcsolat (korábbi 2. cikk) tisztázását. A (2 ) bekezdés elismeri, hogy a helyi hatóságok 
maguk is nyújthatnak tömegközlekedési szolgá ltatásokat, vagy megbízhatnak ezzel olyan 
belső szolgáltatót, amelyet a saját szolgála taikhoz hasonló mért ékben tudnak ellen őrizni, 
feltéve, hogy a szolgáltató tevékenysége e ható ságok illetékességi területére korlátozódik. 
A (3) bekezdés átveszi az ajánlattételi felhívással történ ő odaítélés elvét, valamint a 
versenyeztetési eljárásokr a alkalmazandó elveket illet ően a korábbi 12. cikk (2) bekezdését. A 
tárgyalások lehet őségét is bevezeti. 
                                                 
29 COM(2002) 107. 
 
HU 14   HU A (4) bekezdés (kis jelent őségű szerződések30), az (5) bekezdés (sürg ősségi intézkedések) és a 
(6) bekezdés (regionális és távolsági vasút) a korábbi javaslat 7. cikk (4) és (1) bekezdéséb ől 
és 7b. cikkéb ől átvesz a versenyeztet ési kötelezettség alóli bizonyos mentességeket. 
6. cikk Közszolgáltatási ellentételezések  
Az (1) bekezdés visszautal a 4. cikk és a melléklet azon rendelkezéseire, amelyek közvetlen 
odaítélés esetén az ellentételezés feltételeir e és kiszámítási módjaira vonatkoznak.  
A (2) bekezdés meghatározza az illetékes hatóságoknak a Bizottsággal szembeni 
kötelezettségeit a rendelet helyes alkalmazásának ellen őrzése céljából. 
7. cikk Nyilvánosságra hozatal  
Ez a cikk meghatározza azokat az eszközöket (éves jelentések és az EU Hivatalos Lapjában 
való közzététel), amelyek megfelel ő mértékű átláthatóságot biztosítanak. 
8. cikk Átmeneti rendelkezések  
Ebben a cikkben egyszer űsítve szerepel a korábbi 17. cikk tartalma. A szerz ődések 
időtartamára vonatkozó rendelkezések mintájára más átmeneti id őszakot állapít meg a 
buszközlekedési ágazatban (8 év), és mást  a a vasúti közlekedési ágazatban (10 év). 
Az ajánlattételi felhívások fokozatos bevezetésének mechanizmusát írja el ő, és rendezi a 
rendelet hatálybalépése el őtt megkötött szerz ődések kérdését. 
A kölcsönösség elvét átmenetileg érvényben hagyja. 
9. cikk A Szerz ődéssel való összeegyeztethet őség 
Ez a cikk átveszi a korábbi 11. cikk tartalmá t. Úgy rendelkezik, hogy csak a közszolgáltatási 
kötelezettségért a rendeletnek megfelel ően kifizetett ellentételezések egyeztethet ők össze a 
közös piaccal. Ezenkívül azokat mentes íti a bejelentési kötelezettség alól. 
10. Hatályon kívül helyezés  
Ez a cikk átveszi a korábbi 20. cikk tartalmát, és ezen felül el őírja az idejét múlt 
1107/70/EGK rendelet teljes hatályon kívül helyezését. A Szerz ődés 73. cikke, amelyet csak a 
szárazföldi közlekedésre kell alkalmazni, az állami  támogatásokra érvényes szabályok alól két 
esetben ad mentességet: ha a támogatás célja  a (szárazföldi) közlekedés összehangolása, 
illetve ha közszolgáltatási köteleze ttségért kifizetett olyan ellentételezésr ől van szó, amely 
állami támogatásoknak min ősül. Az 1107/70/EGK rendelet hajtja végre az összehangolás 
címén járó mentességre vonatkoz ó szabályokat. Az évek során és a szárazföldi közlekedési 
ágazat fejl ődésére tekintettel a Bizottság már nem az e rendeletben felsorolt mentességekkel 
élt, hanem a mentességnek azokat a horizontá lis módjait alkalmazta, amelyek a Szerz ődés 87. 
cikkének (2) és (3) bekezdését hajtották végre. Az 1107/70/EGK rendelet hatályon kívül 
helyezésével megszünnek azok a megszorítás ok [a rendelet 3. cikkének (1) bekezdése], 
amelyek a szárazföldi közlekedé s összehangolása terén a Szerz ődés 73. cikkével el őírt 
rendelkezések alkalmazására vonatkoztak. 
                                                 
30 Forrás : Nemzetközi Tömegközlekedési Unió (UITP). 
 
HU 15   HU 11. Nyomon követés  
Ez a cikk el őírja, hogy a Bizottság kövesse nyomon a rend elet végrehajtását és a közösségi 
személyszállítási szolgáltatá sok alakulását Európában. 
Melléklet A 6. cikk (1) bekezdésében említett esetekben adott ellentételezésre alkalmazandó 
szabályok Ez a melléklet egyszer űsíti a régi mellékletet, és csak a szigorúan szükségesre 
korlátozódik az ajánlattételi felhívás hiányában alkalmaza ndó szabályok meghatározásakor. 
 
HU 16   HU 2000/0212 (COD) 
Javaslat 
A TANÁCS ÉS AZ EURÓPA I PARLAMENT RENDELETE 
a vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról 
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, 
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerz ődésre, és különösen annak 71. és 89. 
cikkére, 
tekintettel a Bizottság javaslatára, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottsága véleményére, mivel: (1) Az EK-Szerz ődés 16. cikke kinyilvánítja az általános gazdasági érdek ű 
szolgáltatásoknak az Unió köz ös értékei közötti helyét. 
(2) A Szerz ődés 86. cikke (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az általános gazdasági 
érdekű szolgáltatások végzésére kötelezett vállalkozások a Szerz ődés szabályainak 
hatálya alá tartoznak, különösen a versen y szabályainak hatálya alá, azzal a 
korlátozással, hogy e szabályok alkalmazása nem hiúsíthatja meg a feladataik ellátását.
 
(3) A 73. cikk különös szabályt hoz létre a 86. cikk (2) be kezdésével szemben. A földi 
közlekedési ágazat közszolgáltatási ellent ételezéseire alkalmazandó szabályokat állapít 
meg. 
(4) A közös közlekedéspolitika alapvet ő célkitűzései – amint azokat a Fehér Könyvben31 
meghatározták –, hogy a tömegközlekedési szolgáltatások átláthatóságát és 
teljesítményét is biztosító szabályozott versenynek köszönhet ően biztos, hatékony, 
minőségi közlekedési szolgáltatásokat bizt osítsanak, figyelemmel a szociális, 
környezeti és területrendezési szempontokra,  vagy azzal a céllal, hogy meghatározott 
díjszabási feltételeket nyújts anak az utasok egyes csoportja i javára, és kiküszöböljék a 
különböző tagállamokból származó közlekedési vállalkozások közötti különbségeket, 
amelyek alapvet ően torzítják a versenyfeltételeket. 
(5) Jelenleg számos, általános érdek ű szükségletet képvisel ő földi közlekedési szolgáltatás 
nem kínál kereskedelmi hasznosítási lehet őséget. A tagállamok illetékes hatóságainak 
rendelkezniük kell azzal a lehet őséggel, hogy e szolgáltatás ok nyújtásának biztosítása 
                                                 
31 COM(2001) 370. 
 
HU 17   HU érdekében beavatkozzanak. A személyszáll ítási tömegközlekedési szolgáltatások 
nyújtásának biztosításához általuk al kalmazható mechanizmusok különösen a 
következőket foglalják magukban : kizárólagos  jogok adományozása a szolgáltatók 
részére, pénzügyi ellentételezések juttatása  a szolgáltatók rész ére és a valamennyi 
szolgáltatóra alkalmaza ndó, a tömegközlekedés üzemelteté se terén általános szabályok 
megállapítása. 
(6) Számos tagállam dolgozott ki kizárólagos jogok adományozását és közszolgáltatási 
szerződés megkötését a tömegközlekedési piac legalább egyik szerepl ője számára 
előíró jogszabályokat, verse ny-, átlátható és pártatla n eljárások alapján. E tényb ől 
adódóan a tagállamok közötti kereskedelem jelent ősen megn őtt, és jelenleg több 
tömegközlekedési szolgáltató is van, amelyik egynél több tagállamban nyújt 
szolgáltatásokat. Mégis, a nemz eti szabályozások alakulása eltér ő eljárások 
alkalmazásához vezetett, és a szolgáltatók jogait, valamint az illetékes hatóságok 
kötelezettségeit illet ően jogi bizonytalansághoz v ezetett. Az 1191/69/EGK rendelet 
kétségkívül nem írja el ő, hogy Európában miként kell a közszolgáltatási szerz ődéseket 
odaítélni, f őként pedig, hogy milyen körülmények között kötelez ő a versenyeztetési 
eljárás. Ezért korszer űsíteni kell a közössé gi jogi keretet. 
(7) Annak érdekében, hogy közlekedési közszol gáltatását a lakosság igényeihez minél 
jobban igazodva nyújthassa, minde n illetékes hatóságnak lehet ővé kell tenni, hogy 
közlekedési szolgáltatót vála sszon, ezzel a rendelettel összhangban. Az átláthatóság, a 
versenyhelyzetben lev ő szolgáltatókkal való egyenl ő bánásmód és az arányosság 
alapelveinek érvényesüléséhez elengedhete tlen, hogy amikor elle ntételezéseket és 
kizárólagos jogokat ítélnek oda , az illetékes hatóság és a kiválasztott szolgáltató 
szerződésben rögzítse, hogy melyek a közszol gáltatási kötelezettségek és hogyan 
ellentételezik őket. E szerz ődés formája vagy elnevezése a tagállamok jogrendszere 
szerint eltér ő lehet, de minden olyan adatot tartalmaznia kell, amely lehet ővé teszi a 
vállalkozásra és az ellentételezéseire nehezed ő sajátos terhek meghatározását. 
(8) Ellentétben azzal, amit az 1191/69/EGK rendelet ír el ő, amelynek az alkalmazási köre 
kiterjed a vízi úton végzett tömegköz lekedési szolgáltatásokra is, nem t űnik 
ésszerűnek, hogy ebben az új rendeletben szabál yozzák az e sajátos ágazatban történ ő 
közszolgáltatási szerz ődéskötések kérdését. A vízi úton végzett tömegközlekedési 
szolgáltatások megszervezését te hát alá kell vetni a Szerz ődés általános elvei 
betartásának.  
(9) A közösségi jog szempontjából mellékes,  hogy ezeket a szolgáltatásokat köz- vagy 
magánvállalkozások végzik-e. E rendelet a Szerz ődés 295. cikkében említett tulajdoni 
rend iránti semlegességen alapszik, t ovábbá azon az elven, hogy a tagállamok a 
Szerződés 16. cikkének megfelel ően szabadon meghatározhatják az általános érdek ű 
szolgáltatásokat, ezenkívül pedig a Szerz ődés 5. cikkében meghatározott 
szubszidiaritás és arányosság elvein. 
(10) Egyes szolgáltatásokat alapvet ően történelmi és idegenforgalmi okokból üzemeltetnek. 
Mivel e m űveletek nyilvánvalóan a személyszállítási tömegközlekedést ől idegen célt 
szolgálnak, azokra nem kell vonatkozni uk a közszolgálati  követelményekre 
alkalmazandó szabályoknak és eljárásoknak. 
(11) Az illetékes hatóságok kötelesek megszervezni a töme gközlekedési hálózatot. Ez a 
szervezés a közlekedési szol gáltatás tényleges megvalósítá sán kívül magában foglalhat 
 
HU 18   HU számos egyéb tevékenységet és feladatot, amelyet az illetékes hatóság láthat el, vagy 
akár egészében, akár részben más szolgáltatónak adhat át.  
(12) A hosszú id őtartamra szóló szerz ődések a piacnak egy feleslegesen hosszú id őszakra 
szóló bezárulásához vezethetnek, csökkentve  ezáltal a verseny által gyakorolt nyomás 
kedvező hatásait. Annak érdekében, hogy a le gkevésbé torzítsák a versenyt – 
miközben fenntartják a szolgáltatások min őségét – a közszolgáltatási szerz ődéseknek 
elvileg határozott id őre szólónak kellene lenniük. Mégis szükséges el őírni a hosszabb 
időtartamú szerz ődések lehet őségét, amikor a szolgáltató nak olyan eszközökbe kell 
befektetnie, amelynek a megtérül ési ideje kivételesen hosszú. 
(13) Ha egy közszolgáltatási szerz ődés megkötése azzal járhat, hogy megváltozik a 
szolgáltató, az illetékes hatóságoknak jogosultaknak kell lenniük arra, hogy a 
szolgáltatót felkérjék a munkavállalók j ogainak a vállalkozás ok, üzletek vagy ezek 
részeinek átruházása esetén történ ő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok 
közelítésér ől szóló , 2001. március 12-i 2001/23/EK irá nyelv rendelkezéseinek az 
alkalmazására32. 
(14) A tömegközlekedési ágazatba n a versenyt több éve bevezet ő államok által 
megvalósított tanulmányok és a megszerzett ta pasztalat azt mutatja, hogy – megfelel ő 
védelmi kikötésekkel – a Közösség szolgá ltatói közötti szabályozott verseny 
bevezetése lehet ővé teszi a vonzóbb, innovatívabb és olcsóbb szolgáltatások nyújtását 
anélkül, hogy akadályoznák a szolgáltatókat a rájuk ruházott feladataik ellátásában. 
Ezt a törekvést az Európai Tanács a 2000. március 28-i lisszaboninak nevezett folyamat keretében támogatja, amellyel felhívja a Bizottságot, a Tanácsot és a tagállamokat, hogy hatásköreik korlátai között "gyorsítsák az  olyan területek 
liberalizálását, mint péld ául [...] a közlekedés".  
(15) Bármely helyhatóság dönthet úgy, hogy a területén maga gondoskodik a 
személyszállítási tömegközlekedési szolgá ltatásokról, vagy azokat versenyeztetés 
nélkül bels ő szolgáltatóra bízza. Mindazonált al, hogy méltányosak maradjanak a 
verseny feltételei, szigorúan szabályo zni kell a saját kézbe vétel lehet őségét. 
(16) Ha ellenben egy ható ság úgy dönt, hogy egy közérdek ű szolgáltatás feladatát harmadik 
személyre ruházza, a szolgáltatót a közbe szerzésekre és a koncessziókra vonatkozó 
közösségi jog tiszteletben tartásával kell kiválasztania, amint ez az EK-Szerz ődés 
43-49. cikkeib ől, valamint az átláthatóság és az egyenl ő bánásmód alapelveib ől 
következik. Ennek megfelel ően e rendelet rendelkezései az on rendelkezések sérelme 
nélkül értend ők, amelyek a közbeszerzési eljárásokr a vonatkozó irányelvek alapján a 
hatóságokat terhelik, ha  a közbeszerzési szerz ődés az ő hatáskörükbe tartozik. 
(17) Egyes ajánlattételi felhívások, komple x rendszerek meghatározására és leírására 
kötelezik az illetékes hatóságokat.  Utóbbiaknak tehát – amikor szerz ődéseket ítélnek 
oda – képesnek kell lenniük, hogy a részletekr ől tárgyaljanak egy féllel vagy a 
lehetséges szolgáltatók összességé vel az ajánlatok benyújtása után.  
                                                
 
32 HL L 82., 2001.3.22., 16. o. 
 
HU 19   HU (18) Nem kötelez ő a közszolgálati szerz ődések odaítélése céljából aj ánlattételi felhívásokat 
megjelentetni, ha a szerz ődés csekély összegre vagy kilométer-szolgáltatás alacsony 
szintjére vonatkozik. 
(19) A szolgáltatásnyújtás megszakadásának kockázata esetére a hatóságoknak jogosultnak 
kell lenniük arra, hogy  rövid távú sürg ősségi intézkedéseket vezessenek be addig, 
amíg nem ítélnek oda új közszolgáltatási szerz ődést. 
(20) A vasúti személyszállítás külön kérdéseket vet fel a befektetések súlya és a költséges 
infrastruktúra miatt. 2004 márciusában a Bizottság javaslatot tett a 91/440/EGK 
irányelv módosítására, hogy a közösség össz es vasúttársasága valamennyi tagállam 
infrastruktúráihoz hozzáférhessen nem zetközi utasforgalom lebonyolítása végett. 
(21) A közszolgáltatásokat illet ően ez a rendelet megengedi minden illetékes hatóságnak, 
hogy közszolgáltatási szerz ődés keretében való személys zállítási közszolgáltatás-
nyújtás céljából szolgáltatót válasszon. E zért, és mivel e téren nagyon eltér ő a 
tagállamok területi szervez ődése, indokolt megengedni az illetékes hatóságoknak, 
hogy közvetlenül ítéljenek oda regionális vagy távolsági vasútközlekedésre vonatkozó 
közszolgáltatási szerz ődéseket. A Bizottság továbbr a is nyomon fogja követni a 
közösségi személyszállítás alakulását, f őként pedig az európai va súti infrastruktúrához 
való hozzáférést; err ől jelentést fog készíteni ezen rende let elfogadása után. Ezenkívül 
ennek a rendeletnek a végrehajtásá ról jelentést fog kiadni legkés őbb két évvel azután, 
hogy a rendelet teljeskör űen alkalmazni kezdték. 
(22) A tagállamok által nyújto tt ellentételezések semmilyen esetben sem haladhatják meg a 
valamennyi közszolgáltatási kötelezettség  teljesítésével felmerült költségek 
fedezéséhez szükséges összeget. Ha egy illet ékes hatóság versenyeztetés nélkül ajánl 
odaítélni egy szerz ődést, akkor is be kell tartania  azokat a részletes szabályokat, 
amelyek az ellentételezések összegének megfelelését biztosítják, valamint a 
hatékonyságra és a szolgáltatások min őségére vonatkozó törekvést tükrözik. 
(23) Közszolgáltatási szerz ődések odaítélése céljából az il letékes hatóságoknak meg kell 
hozniuk a szükséges tájékoztatási intézk edéseket, és azokat legalább egy hónappal 
korábban meg kell ismertetniük annak ér dekében, hogy a lehetséges szolgáltatók 
reagálni tudjanak. 
(24) Mivel az illetékes ható ságoknak és a szolgáltatóknak id őre van szükségük ahhoz, hogy 
igazodni tudjanak e rende let rendelkezéseihez, átmeneti rendszereket kell el őírni, 
amelyek figyelembe veszik a különfél e közlekedési módok sajátosságait.  
(25) Az átmeneti id őszak alatt az e rendelet illetékes hatóságok általi alkalmazása látszólag 
különböző pillanatokban történik. El őfordulhat tehát, hogy ezen id őszak alatt az e 
rendelet rendelkezéseinek még nem alárendelt piacokról jöv ő szolgáltatók olyan 
piacokon folyamodnak szerz ődésért, amelyeket gyorsabban nyitottak meg a 
szabályozott verseny számára. Annak érdekében, hogy a tömegközlekedési piac 
megnyitásában arányos intézkedésekkel minden egyenl őtlenségnek elejét vegyék, az 
illetékes hatóságoknak jogosultaknak kell lenniük arra, hogy vi sszautasítsák azon 
szolgáltatók benyújtott ajánlatait, amelye k olyan piacokon végzik tevékenységük 
túlnyomó részét, amelyeknek a megnyitását tervezik, de még nem valósították meg, 
feltéve, hogy ebben nincs megkülönböztetés, és ezt már az ajánlattételi felhívás 
kibocsátása el őtt elhatározták. 
 
HU 20   HU (26) Az Altmark Trans GmbH esetben hozott ítéletében az Európai Közösségek Bírósága 
kifejtette, hogy a közszolgáltatási ellent ételezések nem jelentenek az EK-Szerz ődés 
87. cikke szerinti el őnyöket, feltéve, hogy négy kumulatív  feltételt teljesítenek (2003. 
július 24-i ítélet, C-280/00 sz . ügy, 87-95. bekezdés, EBHT. I-7747). Ha nem teljesítik 
ezeket a feltételeket, és fennállnak a Szerz ődés 87. cikke (1) bekezdésének általános 
alkalmazási feltételei, a közszolgá ltatási ellentételezések a Szerz ődés 73, 86, 87. és 88. 
cikke rendelkezéseinek alárendelt állami támogatásoknak min ősülnek. 
(27) Szükségessé válhat közszolgáltatási  ellentételezések bevezetése a földi 
személyszállítási ágazatban annak érdeké ben, hogy a közszolgá ltatási feladatok 
ellátásával terhelt vállalkozások alapelvek alapján m űködjenek, és olyan körülmények 
között, amelyek lehet ővé teszik a feladataik ellátását. Ha az intézkedéseknek vagy az 
ilyen ellentételezéseknek állami támogatási jellegük van, a Szerz ődés 73. cikkének 
alkalmazásában a Szerz ődéssel – bizonyos feltételekkel – összeegyeztethet ők lehetnek. 
Egyrészt azért kell odaítélni azokat, hogy olyan szolgáltatások nyú jtását biztosítsák, 
amelyek a Szerz ődés értelmében valóban általános érdek ű szolgáltatások. Másrészt 
azért, hogy elkerüljék a verseny indokolatlan to rzulásait, nem szabad túllépniük azt, 
ami a közszolgáltatási kötelezettségek ellátásával felmerült nettó költségek 
fedezéséhez szükségesek, figyelembe véve az ezzel kapcsolatos bevételeket, valamint egy ésszer ű nyereséget.  
(28) A tagállamok által az e re ndelet rendelkezéseinek megfelel ően nyújtott 
ellentételezéseket tehát mentesíteni lehet a Szerz ődés 88. cikkének (3) bekezdésében 
előírt előzetes bejelentési köt elezettség alól.  
(29) Ez a rendelet a vasúti, közúti és belvíz i közlekedési közszolgálta tás fogalmában benne 
rejlő kötelezettségek terén a tagállamok tevékenységér ől
 szóló, 1969. június 26-i  
1191/69/EGK33 tanácsi rendelet helyébe lép, ezért az említett rendeletet hatályon kívül 
kell helyezni. 
(30) A vasúti, közúti és belvízi közlekedéshez nyújtott támogatásokról  szóló, 1970. június 
4-i 1107/70/EGK tanácsi rendelet34 alkalmazási körét lefedi ez a rendelet. Az említett 
rendelet rendelkezései ma már idejétmúltn ak számítanak, tehát azokat hatályon kívül 
kell helyezni, hogy az ágazat folyamatos fejl ődéséhez igazodva lehessen alkalmazni a 
Szerződés 73. cikkét, a vasúti vállalkozás ok elszámolásainak normalizálására 
vonatkozó közös szabályokról  szóló, 1969. június 26-i  1192/69/EGK tanácsi rendelet35 
sérelme nélkül. 
                                                 
33 HL L 156.,1969.6.28., 1. o., legutóbb módosította a 1893/91/EK rendelet (HL L 169., 1991.6.29., 1 o.). 
34 HL L 130., 1970.6.15., 1. o.; a legutóbb az 543/97/EK rendelettel (HL L 84., 1997.3.26., 6.o.) 
módosított rendelet. 
35 HL L 156., 1969.6.28., 0008 – 0020. o. 
 
HU 21   HU ELFOGADTA EZT A RENDELETET: 
1. cikk 
Tárgy és alkalmazási kör 
(1) E rendelet célja annak meghatározása,  hogy a közösségi jog szabályainak 
betartásával az illetékes hatóságok hogyan avatkozhatnak be a személyszállítási 
tömegközlekedés területén az általános érdek ű szolgáltatások nyújtásának biztosítása 
érdekében, amelyek számosabbak, biztosabbak, jobb min őségűek vagy alacsonyabb 
árúak azokhoz képest, mint amelyek nyújtását a piac szabad játéka lehet ővé tenné. 
Ennek érdekében ez a rendelet meghatározza az okat a körülményeket, amelyek között az 
illetékes hatóságok ellentételezik a közle kedési szolgáltatókna k a közszolgáltatási 
kötelezettségek teljesítése érdekében viselt költségeike t, és kizárólagos jogokat 
adományoznak a személyszállítási tömegközleke dési szolgáltatások üzemeltetéséhez. 
(2) Ezt a rendeletet a vasúti,  valamint más vasúti módú és  közúti személyszállítási 
tömegközlekedési szolgáltatások nemzeti és nemzetközi üzemeltetésére kell 
alkalmazni, kivéve azokra a szol gáltatásokra, amelyeket alapvet ően történelmi vagy 
idegenforgalmi okból üzemeltetnek 
2. cikk 
Fogalommeghatározások 
E rendelet alkalmazásában: 
(a) „személyszállítási tömegközlekedés”: az  illetékes hatóság által szervezett, 
valamint a nagyközönség számára megkülönbö ztetés nélkül és folyamatosan 
nyújtott általános gazdasági érdek ű közlekedési szolgáltatások; 
(b) „illetékes hatóság”: egy tagállam va lamennyi hatósága vagy hatóságcsoportja, 
amely hatáskörrel bír arra, hogy megszervezze a személyszállítási 
tömegközlekedést, és közszolgáltatási szerz ődéseket ítéljen oda egy adott 
földrajzi területre vonatkozóan, vagy ily en hatalommal felruházott bármely 
szerv; 
(c) „helyileg illetékes hatóság”: minden ill etékes hatóság, amely területileg nem az 
egész országban illetékes. 
(d) „közszolgáltatási szolgáltató”: vala mennyi közjogi vagy magánjogi vállalkozás 
vagy vállalkozáscsoport, amely személyszállítási tömegközlekedési szolgáltatásokat üzemeltet, vagy minden olyan közszervezet, amely 
személyszállítási tömegközlekedési szolgáltatásokat nyújt; 
(e) „közszolgáltatási kötelezettség” : egy illetékes hatóság által azzal a céllal 
meghatározott vagy megállapított kötelezet tség, hogy biztosítsa olyan általános 
gazdasági érdek ű személyszállítási szolgáltatások nyújtását, amelyeket egy 
szolgáltató – ha a saját gazdasági érdekeit veszi figyelembe – ellenszolgáltatás 
 
HU 22   HU nélkül nem látna el, vagy nem olya n mértékben vagy ugyanolyan feltételekkel 
látna el; 
(f) „kizárólagos jog”: a szolgáltató számára azt a lehet őséget fenntartó jog, hogy 
egy adott vonalon, hálózatban vagy öv ezetben más szolgáltatók kizárásával 
üzemeltethessen egyes személyszállítási tömegközlekedési szolgáltatásokat; 
(g) „közszolgáltatási ellentételezés” : minden olyan – különösen pénzügyi – el őny, 
amelyet az illetékes hatóság a köz források terhére a közszolgáltatási 
kötelezettség megvalósításának id őszaka alatt vagy ezen id őszakhoz 
kapcsolódóan közvetlenül vagy közvetve ítél oda; 
(h) „közvetlen odaítélés”: egy szolgáltató számára egy szerz ődésnek minden 
előzetes versenyeljárás nélkül történ ő odaítélés ; 
(i) „közszolgáltatási szerz ődés”: egy vagy több olyan kötelez ő erejű jogi aktus, 
amely egy illetékes hatóság és egy szolgáltató közötti megállapodást jelenít meg annak érdekében, hogy a szolgáltatóra ruházzák a közszolgáltatási kötelezettségnek alárende lt szolgáltatások kezelését és üzemeltetését; a 
szerződés – a tagállamok joga szerint – egy,  az illetékes hatóság által hozott 
határozat is lehet, amely: 
– egy egyedi törvényi vagy rende leti aktus formáját ölti, vagy 
– olyan feltételeket tartalmaz, amelye k esetén az illetékes hatóság maga 
nyújtja a szolgáltatásokat, vagy egy bels ő szolgáltatóra ruházza e 
szolgáltatások nyújtását; 
(j) „bels ő szolgáltató”: egy olyan elkülönült j ogi egység, amely felett az illetékes 
hatóság teljes és azzal analóg ellen őrzést végez, mint amilyent a saját 
szolgáltatásai fölött gyakorol. Egy ilyen ellen őrzés létének a megállapításához 
a következ ő elemeket kell figyelembe venni: az igazgatási, vezetési és 
ellenőrzési szervekben való jelenlét sz intje, az alapszabályzatokban ezekre 
vonatkozó el őírások, a tulajdon, a stratégiai dönt ésekre és az egyedi kezelési 
döntésekre gyakorolt tényleges hatás és ellen őrzés. 
(k) „érték”: a személyszállítási tömegközl ekedés számára egy szolgáltatásnak, egy 
vonalnak, egy szerz ődésnek, egy kártalanítási rendszernek a hatóságok által 
kifizetett értéke, amely megfelel a sz olgáltató vagy szolgáltatók HÉA nélküli 
teljes javadalmazásának, beleértve az elle ntételezéseket is, bármilyen is legyen 
azok természete, továbbá a bevételek olyan közlekedés i részvények eladásából 
származnak, amelyeket nem tartanak fenn a kérdéses illetékes hatóság számára; 
(l) „általános szabály”: olyan intézkedés, amelyet egy adott földrajzi területen – 
amelyért egy illetékes hatóság felel ős – valamennyi azonos típusú közlekedési 
szolgáltatásra megkülönböztetés nélkül kell alkalmazni ; 
(m) „regionális vagy távolsági közlekedés” : minden olyan közlekedési szolgáltatás, 
amely nem egy város térségének va gy egy agglomerációnak a közlekedési 
szükségleteit elégíti ki, vagy egy agglomeráció és az el ővárosai közötti 
közlekedést biztosítja. 
 
HU 23   HU 3. cikk 
Közszolgáltatási szerz ődések és általános szabályok 
(1) Ha valamely illetékes hatóság úgy dönt, hogy kizárólagos jogot vagy közszolgáltatási 
kötelezettségek teljesítésének fejében bármilyen természet ű ellentételezést ítél oda a 
választása szerinti szolgáltatónak, ezt közszolgáltatási szerz ődés keretében kell 
megtennie. 
(2) Az (1) bekezdést ől eltérően azokat a közszolgáltatási szerz ődéseket, amelyek az 
utasok összessége vagy utasok egye s csoportjai számára maximált díjak 
megállapítására vonatkoznak, akár közszolgáltatási szerz ődésbe lehet foglalni, akár 
általános szabályok vonatkozhatnak azokra. Az illetékes hatósá g – a 4., 6. cikkben és 
a mellékletben meghatározott alapelvek érte lmében – ellentételezi a szolgáltatónak 
az általános szabályokon keresztül me gállapított díjszabás i kötelezettségek 
betartásával felmerült nettó költségeit. 
4. cikk 
A közszolgáltatási szerz ődések és az által ános szabályok kötelez ő tartalma 
(1) A közszolgáltatási szerz ődéseknek és az általános szabályoknak világosan meg kell 
határozniuk a szolgáltató által teljesítend ő közszolgáltatási kötel ezettségeket és az 
érintett területeket. 
(2) A közszolgáltatási szerz ődéseknek és az általános szabályoknak objektív és átlátható 
módon el őre meg kell határozniuk azokat a paramétereket, amelyek alapján kell 
kiszámítani minden ellentételezést. Ezek et a paramétereket úgy határozzák meg, 
hogy az ellentételezés egyetlen esetben se  haladja meg azt az összeget, amely a 
közszolgáltatási kötelezettségek ellátásáva l felmerült nettó költségek fedezéséhez 
szükséges, figyelembe véve az ezzel kapcso latosan a szolgáltató által megtartott 
bevételeket, valamint egy ésszer ű nyereséget. 
(3) A közszolgáltatási szerz ődések és az általános szabályok meghatározzák a 
szolgáltatások nyújtásához kapcsolódó köl tségek megosztásának módjait. E 
költségek különösen a következ őket foglalják magukban: a s zemélyzet, az energia, a 
guruló állomány karbantartásának és javítá sának a költségei, valamint adott esetben 
az állandó költségek és a saját t őkének megfelel ő javadalmazás. 
(4) A közszolgáltatási szerz ődések és az általános szabályok meghatározzák az azon 
közlekedési részvények eladásához kapcsolódó be vételeknek a megosztását, 
amelyeket a szolgáltató megtarthat, amelyek az illetékes hatóság számára 
fenntarthatók vagy közöttük eloszthatók. 
(5) A szerz ődések id őtartama korlátozott, és ne m haladhatja meg autóbuszos 
szolgáltatások esetén a nyolc évet, és va súti közlekedési szolgáltatások esetén a 
tizenöt évet. A különböz ő közlekedési módokra vonatkozó közbeszerzési 
szerződések időtartama nem haladhatja meg a tizenöt  évet, ha a vasúti közlekedés a 
kérdéses szolgáltatás ok értékének több, mint 50 %-át képviseli. 
(6) Ha szükséges – az eszközök amortizáció s feltételeire figyelemmel –, a szerz ődés 
időtartama legfeljebb a felével meghoss zabbítható, ha a szolgáltató olyan 
 
HU 24   HU eszközelemekr ől ad számot, amelyek a szükséges eszközök összességére és a 
közszolgáltatási szerz ődés tárgyát képez ő közlekedési szolgáltatás megvalósítására 
nézve jelent őséggel bírnak, és kizárólagos an a közszolgáltatási szerz ődés tárgyát 
képező közlekedési szolgáltatásokhoz kapcsolódnak. 
(7) A szerz ődés keretében az illetéke s hatóság kérheti a kiválasztott szolgáltatótól, hogy 
a szolgáltatások nyújtásához el őzetesen felvett személyzetnek adja meg azokat a 
jogokat, amelyekben az akkor részesülne, ha a 2001/23/EK ir ányelv szerinti 
átruházás történt volna. 
5. cikk 
Közszolgáltatási szerz ődések odaítélése 
(1) E cikk (2)-(6) bekezdését az ille tékes hatóságokra alkalmazandó, a módosított 
92/5036, 93/3637, 93/3738 és 93/3839 irányelvb ől és a közbeszerzési szerz ődések 
odaítélésér ől szóló 2004/1740 et 2004/1841 irányelvb ől eredő kötelezettségek sérelme 
nélkül kell alkalmazni. 
(2) Bármely helyileg illetékes ható ság dönthetnek úgy, h ogy saját maga nyújt 
tömegközlekedési szolgáltatásokat, vagy közvetlenül ítél oda közszolgáltatási 
szerződéseket bels ő szolgáltatónak, azzal a feltétellel, hogy a bels ő szolgáltató, és 
bármely, t őle akár a legcsekélyebb mértékben is függ ő szervezeti egység az illetékes 
hatóság területén belül végzi minden olyan tevékenységét, amely közösségi 
személyszállítással függ össze, továbbá ezek egyike sem vesz részt az illetékes 
hatóság területén kívül szer vezett versenyeztetésekben. 
(3) Minden illetékes hatóságnak, amely harmad ik személy szolgáltatásait veszi igénybe, 
a közszolgáltatási szerz ődéseket ajánlattételi felhívás útján kell odítélnie, kivéve a, 
(4), (5) és (6) bekezdésben említett esetekben. Az ajánlattételi felhíváshoz elfogadott eljárásnak minden szolgáltató számára nyitottnak és méltányosnak kell lennie, 
valamint tiszteletben kell tartania az át láthatóság és a megkülönböztetés-mentesség 
alapelveit. Az ajánlatok benyújtása és egy el őzetes kiválasztás után ez az eljárás 
lehetővé teszi tárgyalások ezen alapelve k tiszteletben tartásával történ ő folytatását 
annak érdekében, hogy meghatározzák azokat az elemeket, amelyek lehet ővé teszik, 
hogy a legjobban feleljenek meg a szükségle tek sajátosságának és összetettségének. 
                                                
 
36 A szolgáltatásnyújtásra irá nyuló közbeszerzési szerz ődések odaítélési eljárásainak összehangolásáról 
szóló, 1992. június 18-i 92/50/EGK tanácsi irányelv, HL L 209., 1992.7..24., 1. o. 
37 Az árubeszerzésre irán yuló közbeszerzési szerz ődések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 
1993. június 14-i 93/36/EGK tanácsi irányelv, HL L 199., 1993.8.9., 1. o. 
38 Az építési beruházásra ir ányuló közbeszerzési szerz ődések odaítélési eljárásainak összehangolásáról 
szóló, 19993. június 14-i 93/37/EGK tanácsi irányelv, HL L 199., 1993.8.9., 54. o. 
39 A vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban m űködő vállalkozások beszerzési 
eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14-i 93/38/EGK tanácsi irányelv, HL L 199., 
1993.8.9., 84. o. 
40 A vízügyi, energiaipari, szá llítási és postai ágazatokban m űködő vállalkozások beszerzési eljárásainak 
összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/1 7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, HL L 
134.2004.4.30., 1. o. 
41 Az építési beruházásra, szolgáltatásnyújtásra és árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerz ődések 
odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és 
tanácsi irányelv, HL L 134., 2004.4.30., 114. o. 
 
HU 25   HU (4) Az illetékes hatóságok dönthetnek úgy, hogy közvetlenül ítélnek oda olyan 
közszolgáltatási szerzõdéseket, amelyek átlagos éves értéke egy millió eurónál kevesebbre becsült, vagy amelyek tárgya 300 000 kilométernél kevesebb közlekedési szolgáltatás éves nyújtása. 
(5) A szolgáltatásnyújtás megszakadása vagy e gy ilyen helyzet közeli kockázata esetén a 
hatóság sürg ősségi intézkedést hozhat. Ez a sürg ősségi intézkedés öltheti egy 
közvetlen odaítélés vagy a közszolgáltatási szerz ődés kiterjesztésére vonatkozó 
hivatalos megállapodás formáját. Egy szerz ődés sürgősségi intézkedéssel történ ő 
odaítélése vagy kiterjesztése nem haladhatja meg azt az id őtartamot, amely ahhoz 
szükséges az illetékes hatóság szám ára, hogy e rendelet rendelkezéseinek 
megfelelően megszervezzen egy újabb szerz ődés-odaítélési eljárást, és semmiképpen 
sem haladhat meg egy évet. 
(6) Az illetékes hatóságok dönthetnek úgy, hogy he lyi és távolsági vasúti közlekedésre 
vonatkozó közszolgáltatási szerz ődéseket közvetlenül ítélnek oda. 
6. cikk 
Közszolgáltatási ellentételezés 
(1) Egy általános szabályhoz vagy egy közszolgáltatási szerz ődéshez kapcsolódó 
valamennyi ellentételezésnek meg kell felelnie a 4. cikkben megállapított 
rendelkezéseknek, bármely legyen is a szerz ődés odaítélési módja. A természetét ől 
függetlenül valamennyi ellentételezésnek, amel y egy, az 5. cikk (2),  (4), (5) és (6) 
bekezdésének megfelel ően közvetlenül odaítélt szerz ődéshez vagy egy általános 
szabályhoz kapcsolódik, a mellékletben me ghatározott rendelkezéseknek is meg kell 
felelnie. 
(2) A Bizottság írásbeli kérelmére a ta gállamoknak egy húsz munkanapból álló 
határidőn belül vagy az e kérelemben meghatározott minden más hosszabb határid őn 
belül meg kell küldeniük a Bizottság számára mindazokat az adatokat, amelyeket az 
szükségesnek ítél annak meghatározásáh oz, hogy az odaítélt ellentételezések 
megfelelnek-e ennek a rendeletnek. 
7. cikk 
Nyilvánosságra hozatal 
(1) Minden illetékes hatóság évente egyszer részletes jelentést tesz közzé amely az 
illetékességi körébe tartozó köz szolgáltatási kötelezettségekr ől, a kiválasztott 
szolgáltatókról, valamint a ne kik odaítélt kizárólagos j ogokról és elle ntételezésekr ől. 
E jelentés lehet ővé teszi a tömegközlekedési hálózat teljesítményének és 
minőségének a közpénzek legjobb felh asználására tekintettel történ ő ellenőrzését és 
fejlesztését. 
(2) Minden illetékes hatóság meghozza a sz ükséges intézkedéseket annak érdekében, 
hogy legkés őbb egy évvel az ajánlati eljárás elindítása el őtt vagy egy évvel a 
közvetlen odaítélés el őtt a Európai Unió Hivatalos Lapjában legalább a következ ő 
minimális adatokat közzétegyék: 
 a) Az illetékes hatóság neve és adatai; 
 
HU 26   HU  b) A választott odaítélési mód; 
 c) Az odaítéléssel érintett szolgáltatások és területek. 
8. cikk 
Átmeneti rendelkezések 
(1) E cikk (2)-(6) bekezdését az ille tékes hatóságokra alkalmazandó, a módosított 
92/5042, 93/3643, 93/3744 és 93/3845 irányelvb ől és a közbeszerzési szerz ődések 
odaítélésér ől szóló 2004/1746 et 2004/1847 irányelvb ől eredő kötelezettségek sérelme 
nélkül kell alkalmazni. 
(2) Valamennyi illetékes hatóság ügyel arra, hogy: 
a) az autóbuszos közlekedési  közszolgáltatási szerz ődéseinek legalább a felét – az 
értéküket tekintve – e rendeletnek megfelel ően ítéljék oda egy, az e rendelet 
hatálybalépését ől kezdve számított négyéves határid őn belül; és  
b) az összes autóbuszos közlekedési közszolgáltatási szerz ődését e rendeletnek 
megfelelően ítéljék oda egy, az e re ndelet hatálybalépését ől kezdve számított 
nyolcéves határid őn belül. 
(3) Valamennyi illetékes hatóság ügyel arra, hogy: 
a) a vasúti közlekedési közszolgáltatási szerz ődéseinek legalább a felét – az 
értéküket tekintve – e rendeletnek megfelel ően ítéljék oda egy, az e rendelet 
hatálybalépését ől kezdve számított ötéves határid őn belül; és 
b) az összes vasúti közlekedési közszolgáltatási szerz ődését e rendeletnek 
megfelelően ítéljék oda egy, az e re ndelet hatálybalépését ől kezdve számított 
tízéves határid őn belül. 
(4) A többféle közlekedési módra vo natkozó közszolgáltatási szerz ődéseknél a (3) 
bekezdésben el őírt átmeneti id őszakokat kell alkalmazni, ha a vasúti közlekedés a 
kérdéses szolgáltatás ok értékének több mint  50 %-át képviseli. 
(5) A (2), (3) és (4) bekezdések alkalm azásában figyelmen kívül kell hagyni az e 
rendelet hatálybalépését megel őzően pártatlan versenyeztetési eljárás szerint odaítélt 
szerződéseket, ha határozott id őre szólnak, amely az e rendelet 3. cikke (5) 
bekezdésben el őírt időtartamokhoz mérhet ő. Ezek a szerz ődések lejáratukig 
érvényben maradhatnak. 
                                                 
42 Lásd a 35. oldalon lév ő lábjegyzetet. 
43 Lásd a 36. oldalon lév ő lábjegyzetet. 
44 Lásd a 37. oldalon lév ő lábjegyzetet. 
45 Lásd a 38. oldalon lév ő lábjegyzetet. 
46 Lásd a 39. oldalon lév ő lábjegyzetet. 
47 Lásd a 40. oldalon lév ő lábjegyzetet. 
 
HU 27   HU (6) Az illetékes hatóságok a (2) és (3) bekezdésben említett átmenti id őszakok második 
felében kizárhatják a szerz ődések ajánlattételi felhívással történ ő odaítéléséb ől 
azokat a szolgáltatókat, amelyek nem t udják bizonyítani, hogy az összes olyan 
kizárólagos jog vagy pénzügyi ellentételezés, amelyet közsz olgáltatási szolgáltatások 
ellátásáért ítéltek oda neki k, értékben számolva legalább felerészben ennek a 
rendeletnek megfelel ően odaítélt kizárólagos jog va gy pénzügyi ellentételezés. E 
szempont alkalmazásánál nem szabad figyelembe venni az 5. cikk (5) bekezdésében említett sürg ősségi intézkedésekkel odaítélt szerz ődéseket. 
Ha az illetékes hatóságok élnek ezzel a lehet őséggel, azt megkülönböztetést ől 
mentesen kell tenniük, ki kell zá rniuk minden, ezen szempontnak megfelel ő 
lehetséges szolgáltatót, és a közszolgáltatási szerz ődések odaítélési eljárása elején 
értesítik döntésükr ől a lehetséges szolgáltatókat. 
Két hónappal az ajánlattételi felhívás közzététele el őtt értesíteniük kell a Bizottságot 
azon szándékukról, hogy alkalmazni kívánják ezt a rendelkezést. 
9. cikk 
A Szerződéssel való összeegyeztethet őség 
Ha az ellentételezések a 87. cikk (1) beke zdése értelmében állami támogatásoknak 
minősülnek, csak az e rendeletnek megfelel ően kifizetett ellentételezések min ősülnek a közös 
piaccal összeegyeztethet őnek. Ezen ellentételezések mentesek a Szerz ődés 88. cikkének (3) 
bekezdésében említett el őzetes bejelentési kötelezettség alól. 
10. cikk 
Hatályon kívül helyezés 
(1) Az 1191/69/EGK rendelet hatályát veszti. 
(2) Az 1107/70/EGK rendelet hatályát veszti. 
11. cikk 
Nyomon követés 
(1) A Bizottság jelentést tesz a közösségi személyszállítás terén nyújtott szolgáltatások 
európai alakulásáról legkés őbb e rendelet elfogadása után két évvel. 
(2) A Bizottság e rendelet végrehajtásáról jelentést tesz legkés őbb a 8. cikk (3) 
bekezdésében említett átmeneti id őszak lejárta után két évvel. 
 
HU 28   HU 12. cikk 
Hatálybalépés 
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követ ő huszadik 
napon lép hatályba. 
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követ ő XXX napon 
lép hatályba. 
Ez a rendelet teljes egészében kötelez ő és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. 
Kelt Brüsszelben, 
A Parlement részér ől A Tanács részér őll 
az elnök az elnök 
 
HU 29   HU MELLÉKLET  
A 6. cikk (1) bekezdésében említett eset ekben az ellentételezésre alkalmazandó 
szabályok  
(1) Az 5. cikk (2), (4), (5) és (6) bekezdésének megfelel ően közvetlenül odaítélt 
szerződésekhez vagy egy általános szabályhoz kapcsolódó ellentételezéseket az e 
mellékletben említett szabályoknak megfelel ően kell kiszámítani. 
(2) Az ellentételezés nem haladhatja meg az azon nettó pénzügyi hatásnak megfelel ő 
összeget, amely megfelel a közszolgáltatási  kötelezettség teljesítésének a szolgáltató 
költségeire és bevételeire vonatkozó – pozit ív vagy negatív – mutatói összegének. A 
mutatókat úgy kell kiszámítani, hogy összeh asonlítják azt a hely zetet, amelyben a 
közszolgáltatási kötelezettség et teljesítik, azzal a helyzette l, amely akkor állna fenn, 
ha a kötelezettséget nem teljesítenék, és ha a kötelezettséggel érintett szolgáltatásokat piaci körülmények között üzemeltetnék. 
(3) A pénzügyi hatás kiszámításának figyele mbe kell vennie azt a hatást, amelyet a 
közszolgáltatási kötelezettség teljesítése  gyakorol a közlekedé si szolgáltatási 
keresletre az érintett hálózat egészén. 
(4) A költségek és bevételek kiszámítását a hatályos számviteli alapelveknek 
megfelelően kell elvégezni. 
(5) Az átláthatóság növelése  és az egymást keresztez ő támogatások elkerülése 
érdekében, ha egy adott szolgáltató egyidej űleg tömegközlekedési szolgáltatási 
kötelezettségeknek alárendelt támogatott szolgáltatásokat üzemeltet, és más 
tevékenységeket is ellát, az említett közszolgáltatók számlitelében legalább az alábbi feltételeknek megfelel ő különleges szétválasztásokat kell elvégezni: 
• az egyes üzemeltetési tevékenységeknek megfelel ő számlák egymástól 
elkülönülnek, valamint a megfelel ő eszközök részét és az állandó költségeket a 
hatályos számviteli szabályok szerint kell felhasználni; 
• a szolgáltató esetleges más tevékenység eihez kapcsolódó költségeknek le kell 
fedniük minden változó költséget, egy, az állandó költségekhez való megfelel ő 
hozzájárulást és egy ésszer ű hasznot. Ezeket a költségeket semmilyen esetben sem 
lehet a kérdéses közszolgáltatásra terhelni; 
• a közszolgáltatási költségeket egyensúlyba  kell hozni az üzemeltetési bevételekkel 
és a hatóságok utalásaival, e bevéte leknek a szolgáltató más tevékenységi 
ágazatába történ ő esetleges átvitele nélkül. 
(6) Ésszer ű haszon alatt az ágazatban szokásos t őkemegtérülési rátát kell érteni, 
amelynek számításba kell vennie a szolgá ltató által a hatóság beavatkozásából 
következően elviselt kockázatot vagy kockázat hiányát. 
(7) Az ellentételezési módszernek ösztönöznie kell a következ ők megőrzését vagy 
fejlesztését: 
 
HU 30   HU • a szolgáltató által végzett hatékony gazdálkodás, amelyet objektíven lehet 
értékelni, és 
• megfelelő minőségi szintű közlekedési szolgáltatások nyújtása.