HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 54/51

Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a 2001/18/EK irányelvnek a tagállamoknak a területükön történő GMO-termesztés korlátozására, illetve megtiltására biztosított lehetőség tekintetében történő módosításáról

(COM(2010) 375 végleges – 2010/0208 (COD))

(2011/C 54/16)

Előadó: Gerfried GRUBER

2010. szeptember 7-án az Európai Parlament, 2010. szeptember 10-én pedig a Tanács úgy határozott, hogy az EUMSz. 114. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

Javaslat európai parlamenti és tanácsi rendeletre a 2001/18/EK irányelvnek a tagállamoknak a területükön történő GMO-termesztés korlátozására, illetve megtiltására biztosított lehetőség tekintetében történő módosításáról

COM(2010) 375 végleges – 2010/0208 (COD).

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció 2010. november 17-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2010. december 8-án és 9-én tartott, 467. plenáris ülésén (a december 9-i ülésnapon) 169 szavazattal 12 ellenében, 12 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések

1.1 Az EGSZB elismeri, hogy a géntechnológiával módosított szervezeteknek az európai mezőgazdaságban történő alkalmazása az európai lakosság széles körében jelentős kétségeket ébreszt. Ezért kedvezően értékeli, hogy az Európai Bizottság foglalkozni kíván a tagállamok GMO-termesztéssel kapcsolatos döntési szabadságának igen kényes kérdésével, azzal a céllal, hogy megvalósítható megoldást találjon, valamint hogy a belső piac megfelelő működésével összeegyeztethető európai keret kialakítására törekszik. Az EGSZB ugyanakkor úgy véli, hogy az előterjesztett, főként etikai és morális kritériumokra támaszkodó javaslattervezet több kétséget ébreszt, mint amennyi bizonyosságot hoz, és a gyakorlatban azzal járna, hogy az államok és régiók eltérő (a jogbiztonságot veszélyeztető) intézkedések tömkelegét hoznák, ami károsan hatna az EU belső piacának működésére, a gazdasági szereplők jogbiztonságára és a rendszer hitelességére.

1.2 Az előterjesztett javaslat azonban az EGSZB szerint a fenti észrevételek értelmében – mindenekelőtt az érintettek jogbiztonságának szempontjából – jelentős javításra és pontosításra szorul. Az EGSZB véleménye szerint a jogbiztonság például egy konkrét és érvényesíthető jogalapnak (a nemzeti szintű intézkedésekre vonatkozó konkrét jogcímekkel, feltételekkel és eljárásokkal együtt) a másodlagos uniós jogba történő bevezetésével lenne elérhető. Általánosabb szinten az EGSZB a javaslat jogalapjának további tisztázását és annak egyértelművé tételét kéri, hogy a tagállamok által a 26b. cikk alapján bevezetett tilalom összefér-e az EU belső piaci szabályaival és a WTO kereskedelmi jogával, illetve más nemzetközi jogi kötelezettségekkel.

1.3 A GMO-termesztés nemzeti szintű korlátozásának kérdése szorosan összefonódik az együtt-termesztés, valamint a GMO-eredetű károk és a véletlenszerű keveredés iránti felelősség kérdésével. Az EGSZB úgy véli, hogy ezekkel a témákkal ezért együttesen vagy párhuzamos jogalkotási javaslatok formájában kell foglalkozni a mezőgazdasági biotechnológia uniós szabályozási keretének átfogó felülvizsgálata részeként, egyszersmind összhangban a Környezetvédelmi Tanács 2008. decemberi következtetéseivel.

1.4 Az Európai Bizottság javaslatának időzítése miatt a hatályos jogi keretre irányuló jelenlegi vizsgálatok előtt az EGSZB nem tud végleges véleményt megfogalmazni a tervezettel kapcsolatban, amelyet csak az engedélyezési rendszer és az általános jogi keret folyamatban lévő értékelésével összefüggésben lehet megfelelően megítélni. Ez azonban nem késleltetheti indokolatlanul a jelenlegi javaslat javításait.

2. A rendeletjavaslat háttere és lényegi tartalma

2.1 Az Európai Unió (EU) átfogó jogi kerettel rendelkezik a géntechnológiával módosított szervezetek (GMO-k) engedélyezésére. A GMO-k termesztésével kapcsolatos szabályozásokat a 2001/18/EK irányelv (1) és az 1829/2003/EK rendelet (2) tartalmazza. A már engedélyezett GMO-k termesztésének tagállami szintű korlátozására a 2001/18/EK irányelv 23. cikkének megfelelő védelmi intézkedések révén, az e cikkben meghatározott feltételek mellett van lehetőség, amennyiben ezek az intézkedések kiegészítő tudományos információkon alapulnak, és arra engednek következtetni, hogy egy bizonyos GMO kockázatot jelent az emberi egészségre vagy a környezetre nézve. A tagállamok ezen túlmenően a 26a cikk szerint megfelelő intézkedéseket hozhatnak, hogy elkerüljék a GMO-k nem szándékos előfordulását egyéb termékekben (együtt-termesztés).

2.2 2009 márciusában a Tanács elutasította az Európai Bizottság arra irányuló kérelmét, hogy tudományos megalapozottság hiányában szüntessenek meg egyes hatályos nemzeti szintű védelmi intézkedéseket (konkrétan Ausztriában és Magyarországon). A Tanács nem az első ilyen jellegű esetben szavazott így, úgyhogy kimondhatjuk: politikai szempontból elakadás jellemzi a helyzetet, az engedélyeztetési rendszer helyzetéhez hasonlóan. 2009 júniusában 13 tagállam (3) közös nyilatkozatban szólította fel az Európai Bizottságot javaslatok kidolgozására azzal a céllal, hogy a GMO-k termesztéséről szóló döntést a tagállamokra hagyják.

2.3 BARROSO elnök politikai iránymutatásaiból kiindulva az Európai Bizottság 2010. július 13-i határozatával előterjesztett egy jogalkotási javaslatot, amely értelmében a tagállamokra hagyják a GMO-k termesztéséről szóló döntést. Az európai bizottsági javaslatokat a géntechnológiával módosított növények termesztése terén a tagállamokra ruházott döntésszabadságról szóló közlemény, (4) valamint egy, a jogi keret megfelelő kiigazítására vonatkozó rendeletjavaslat, (5) formájában fogalmazták meg.

2.4 Jogtechnikailag a 2001/18/EK irányelvet rendelet útján egy új cikkel (26b) egészítik ki. E rendelkezés szerint a tagállamoknak lehetőségük van intézkedéseket hozni annak érdekében, hogy területükön vagy annak részein korlátozzák vagy tiltsák a belső piacon már engedélyezett GMO-k termesztését, feltéve hogy ezt olyan érvekkel támasztják alá, amelyek nem állnak összefüggésben környezeti vagy emberi egészségi kockázatokkal, mivel ezekre már jelenleg is kiterjed a hatályos engedélyezési rendszer, és feltéve, hogy ezek az érvek összhangban vannak a Szerződésekkel.

2.5 A rendelettervezet célja, hogy a szubszidiaritás elvének értelmében több döntési mozgásteret biztosítson a tagállamoknak a GMO-termesztést illetően, és gondoskodjon a szükséges jogbiztonságról. Az Európai Bizottság abból indul ki, hogy a rendeletjavaslat összhangban van a belső piac szabályaival és a nemzetközi kötelezettségekkel. Az Európai Bizottság szerint az új szabályozás nincs ellentmondásban a hatályos engedélyezési rendszerrel sem, hanem mindössze kiegészíti azt.

2.6 November 5-én a Tanács jogi szolgálatai jogi véleményt tettek közzé a jogalap kiválasztásáról, a lehetséges tagállami intézkedésekről és a javasolt intézkedéseknek a GATT-megállapodásokkal való összeegyeztethetőségéről. A jogi szolgálat úgy véli, hogy a választott jogalap nem megfelelő, és komoly kétségeinek ad hangot azzal kapcsolatban, hogy a tagállamok által esetleg elfogadásra kerülő intézkedések összeegyeztethetők-e a Szerződésekkel vagy a GATT-tal, továbbá hangsúlyozza, hogy az Európai Bíróság és a WTO előtt nehezen védhető meg egy olyan intézkedés, amelyet egy állam vagy régió etikai vagy morális kritériumok alapján hoz. Emellett ezeket az aggodalmakat az Európai Parlament jogi szolgálata is részben megerősítette, amely 2010. november 17-i véleményében hasonló fenntartásokat fogalmazott meg a nemzeti korlátozások pl. közerkölcsre alapozott lehetséges indokolásainak az EU belső piaci szabályaival és a WTO kereskedelmi jogával való összeegyeztethetőségéről.

3. A GMO-k hatályos engedélyezési rendszere

3.1 Az európai szinten létrehozott engedélyezési eljárás célja, hogy biztosítsa az emberi élet és egészség, az állati egészség és jólét, valamint a környezet és a fogyasztói érdekek magas szintű védelmét, egyúttal garantálja a belső piac hatékony működését.

3.2 A GMO-k engedélyezésére és alkalmazására vonatkozó hatályos szabályozások több (jogi) alapelvre támaszkodnak, amelyeket az EGSZB szerint tiszteletben kell tartani. Különösen a következők említendők:

— független, tudományosan megalapozott engedélyezés,

— egészségügyi és környezetvédelmi szempontból magas védelmi szint az elővigyázatossági elvnek megfelelően,

— a belső piaci és a nemzetközi megállapodások tiszteletben tartása,

— szabad választás és átláthatóság az élelmiszerlánc minden szakaszában,

— jogbiztonság, valamint

— a szubszidiaritás és az arányosság elve.

3.3 Az európai bizottsági javaslatokat időbeli és tartalmi összefüggésben kell nézni azoknak a 2008. decemberi tanácsi következtetéseknek a végrehajtásával, amelyek többek között a hatályos engedélyezési rendszer felülvizsgálatára szólítanak fel. A vizsgálat előreláthatólag 2010 végére zárul le. E tekintetben mindenekelőtt a lehetséges egészségügyi és környezeti kockázatok értékelésére vonatkozó EFSA-iránymutatások újraszabályozásáról (6), az engedélyezés utáni hatékonyabb környezeti felügyelettel foglalkozó európai bizottsági jelentésről, valamint a GMO-termesztés szociális-gazdasági és ökológiai hatásait elemző tanulmányról van szó. Ezen túlmenően értékelik a jogi keretet mind a GMO-kat tartalmazó élelmiszerekre és takarmányokra, mind pedig a GMO-termesztésre vonatkozóan. A tervek szerint 2012-re gyökeresen átdolgozzák a GMO-k engedélyezésének teljes rendszerét.

3.4 Ezen túlmenően világossá kell tenni, hogy a nemzeti szintű termesztési tilalmak vagy korlátozások hogyan viszonyulnak az együtt-termesztésre vonatkozó szabályokhoz, mivel e két kérdés szorosan összefügg, és az Európai Bizottság a tagállamoknak ezen a területen is nagyobb mozgásteret szeretne hagyni. Ebben az összefüggésben nagy jelentőséggel bírnak az Európai Bizottságnak az együtt-termesztésre vonatkozó iránymutatások végrehajtásáról szóló, 2009. április 3-i jelentésben (7) tett megállapításai.

4. Általános megjegyzések

4.1 Az EGSZB természetszerűen még nem nyilatkozott a nemzeti szintű termesztési tilalmak konkrét kialakításáról, de azért tett már olyan megjegyzéseket, amelyek tartalmi összefüggésben állnak az előterjesztett rendeletjavaslattal, és továbbra is érvényes vitaanyagnak, illetve javaslatnak számítanak.

4.2 Így például az együtt-termesztésről szóló, 2004. december 16-i saját kezdeményezésű véleményében (8) az EGSZB részletesen tárgyalta a GMO-termesztés, illetve a hagyományos és biogazdálkodás párhuzamos fenntartását, és javaslatokat tett a szabályozási szintre vonatkozóan. A dokumentumban többek között kifejti, hogy az adott regionális környezettel való kereszteződés elkerülését célzó intézkedéseket, valamint a termesztésre vagy a termesztési tilalomra vonatkozó regionális rendelkezéseket nemzeti szinten kellene szabályozni. Ezenfelül az együtt-termesztésre és jogfelelősségre vonatkozó, közösségi szintű minimumkövetelmények szükségességét is hangsúlyozza.

4.3 Kiemelt figyelmet kell fordítani a természetvédelmi területek és az ökológiai szempontból érzékeny térségek védelmét szolgáló intézkedésekre. Tekintetbe kell venni továbbá a regionális gazdasági és kulturális érdekek védelmére irányuló intézkedéseket, illetve egyéb társadalmi és gazdasági hatásokat is.

4.4 Az EGSZB ugyanebben a véleményben arra is felhívta a figyelmet, hogy az együtt-termesztés feltételei régiónként különbözőek, és különösen a kisparcellás mezőgazdasági termelésnél nem valósítható meg a gyakorlatban az, hogy egy régión belül párhuzamosan termesszenek GMO-kat és nem GMO-kat, akár hagyományos, akár ökologikus módon.

4.5 A vélemény ebben az összefüggésben foglalkozott az olyan regionális minőségi védjegyek és eredetgaranciák piaci esélyeivel, amelyek megszerzéséhez – a fogyasztói elvárásokra való tekintettel – le kell mondani a GMO-k alkalmazásáról. Ennek fényében számos régió géntechnológia-mentesnek kiáltotta ki magát. Az EGSZB utalt az ezzel kapcsolatos, még tisztázandó jogbizonytalanságokra.

5. Részletes megjegyzések és nyitott kérdések

5.1 Egy lehetséges termesztési tilalom/korlátozás kritériumai

5.1.1 A 2001/18/EK irányelv harmonizálja a GMO-k engedélyezésére, illetve ennek keretében a védőintézkedések meghozatalára (23. cikk) és az együtt-termesztésre (26a. cikk) vonatkozó rendelkezéseket. Ennek alapja az EUMSz. 114. cikke (korábban az EUSz. 95. cikke) a jogszabályok közelítéséről a belső piac céljainak elérése érdekében. Az új cikk (26b) most úgy rendelkezik, hogy a tagállamok az egységes uniós engedély ellenére megtilthatják a GMO-k termesztését.

5.1.2 Először is felvetődik a kérdés, hogy egy nemzeti szintű termesztési tilalom mennyiben emelhető ki a harmonizált jog keretéből, és nem mond-e ellent a belső piac általános jogi alapelveinek. Ez annál is inkább igaz, mivel – a Tanács jogi szolgálatának közelmúltbeli véleménye (9) szerint – az EUMSz. 114. cikke mint jogalap érvénytelennek tűnik, tekintettel a 26b. cikkre vonatkozó javaslat céljaira, tartalmára és hatályára. Az Európai Parlament jogi szolgálata viszont nem vonja kétségbe, hogy az EUMSz. 114. cikke képezi a javaslat jogalapját, ami rámutat arra, hogy a kérdést uniós szinten többféleképpen értelmezik. Ez tisztázandó és megoldandó probléma.

5.1.3 A tervezet nem sorolja fel – sem teljes körűen, sem szemléltetésképpen – azokat az érveket, amelyek kiindulópontként szolgálhatnak a tagállamok számára a termesztési tilalom elrendeléséhez. Csupán azt említi a 26b. cikk, hogy az engedélyezés keretében megvizsgált érvektől eltérő indokokra kell hivatkozni. Tehát az indoklást nem lehet olyan érvekre alapozni, amelyekre az uniós engedélyezési rendszer keretén belül végzett környezeti vagy egészségügyi kockázatértékelés hivatkozik, illetve amelyek összefüggésben állnak ezzel. Az EGSZB véleménye szerint a javaslat által nyújtott jogbiztonságot meg lehetne erősíteni azáltal, hogy a 26b. cikkbe magába belefoglalják azon konkrét érvek tájékoztató (bár nem kimerítő) jellegű listáját, amelyekre a tagállamok hivatkozhatnak a GMO-termesztés korlátozásakor vagy megtiltásakor. Az ilyen érvek közé tartozhatnak – etika, morális és vallási érvek mellett – bizonyos gazdasági-társadalmi megfontolások is. A kérdésnek a másodlagos jogban végrehajtott ilyen tisztázása ún. „lex specialis”-ul szolgálna az EUMSz. 36. cikkében felsorolt és az Európai Bíróság ítélkezési gyakorlatában felhasznált érvek tekintetében, és ezáltal javíthatná a belső piaci szabályokkal és a Szerződésekkel való összhangot.

5.2 Jogbiztonság

5.2.1 A jogbiztonság kérdését illetően az EGSZB úgy véli, hogy a jogbiztonság szavatolásához nem elég egyszerűen csak utalni az elsődleges jogra. Ezzel kapcsolatban példaként az Európai Bíróság C-165/08. sz. ügyben (10) hozott ítéletét érdemes említeni, amelyben a GMO-vetőmagok engedélyezésének nemzeti szintű tilalmát összeegyeztethetetlennek tekintették az uniós rendelkezésekkel. Ez az ítélet nyilvánvalóvá teszi, hogy a tagállamok számára igen nehéz az indoklást az egészség- és környezetvédelmi szempontoktól eltérő érvekre alapozni.

5.2.2 Az EGSZB elismeri azonban, hogy a jelenlegi jogi és politikai helyzetre való tekintettel egy egyértelmű és megbízható jogalap létrehozása a mostani állapothoz képest nagyobb jogbiztonságot jelentene a tagállamok számára. Ezt azonban inkább a másodlagos joganyagban (például a 2001/18/EK irányelv) konkrét és részletes jogalap segítségével, mintsem a belső piac általános szabályaiból adódó szűk és homályos mozgástérre való utalás révén lehet elérni.

5.3 Az EFSA hatásköre – Együttműködés a tagállamokkal

5.3.1 A tudományos alapú engedélyezési rendszer garantálását illetően utalni kell a lehetséges egészségügyi és környezeti kockázatok értékelésére vonatkozó EFSA-irányvonalak átdolgozására, mely irányvonalak a tagállamok beleegyezése után szintén normatív jelleget kapnak. Az EGSZB ezzel összefüggésben reméli, hogy az elővigyázatossági elv értelmében továbbfejlesztik a tudományos alapú és független vizsgálatok rendszerét az engedélyezési eljárás során.

5.3.2 Az EGSZB szerint meggondolandó, hogy az EFSA tudományos kockázatértékelési eljárásába nem kellene-e szorosabban bevonni a tagállamokat egyes specifikus kérdéseket illetően. Az EFSA-t a 178/2002/EK rendelet (11) hozta létre azzal a céllal, hogy a környezeti kockázatokat is figyelembe vevő tudományos szakvéleményeket készítsen az élelmiszer- és takarmánybiztonsággal kapcsolatban. A GMO-knak a környezetre gyakorolt hatásait természetesen a tagállamokban is vizsgálják. Alaposabb is a különféle környezeti adottságok vizsgálata, ha azt az egyes tagállamok végezik, ki-ki a saját területére vonatkozóan, az eredményeket pedig az EFSA-nak megfelelően el kell ismernie.

5.3.3 Általános metodológiai feltételeket kellene kidolgozni, amelyeknek az EFSA számára és által készített munkák mindegyike meg kell, hogy feleljen. Ez akár szakértői vizsgálatokat is magában foglalhatna, és elősegítené azt, hogy javuljon a koordináció a tagállamok és az EFSA között. (12) Az EGSZB tisztában van azzal, hogy az EFSA hivatalosan megfelel az abszolút független tudományos kockázatértékelés lehető legszigorúbb kritériumainak, és ezért nemzetközi szinten is nagyra becsült uniós intézmény. A tagállami kockázatértékeléseket végző kutatóintézeteknek, egyetemeknek és önálló kutatóknak, valamint az EFSA-nak szorosabban együtt kellene működniük a kutatási módszerek fejlesztésében.

5.3.4 Ugyanakkor a GMO-k tudományos értékelési folyamatának átláthatóbbá tételéhez és minőségi javításához az EGSZB szerint meg kell reformálni az EFSA-t, méghozzá úgy, hogy a pusztán kutatókból álló csoport helyett valamennyi érintett csoport (a fogyasztók, az ipar, a kereskedők, a biotermelők és -tenyésztők, a fogyasztói szövetkezetek, a táplálkozási szakemberek, az orvosok stb.) képviseltesse magát a GMO-kkal foglalkozó grémiumban.

5.4 Belső piac

5.4.1 Az Európai Bizottság abból indul ki, hogy a nemzeti szintű termesztési tilalom elrendelésének lehetősége nem zavarja meg a vetőmagként, élelmiszerként vagy takarmányként alkalmazott GMO-k belső piacát. Ez a feltételezés megkérdőjelezhető, mivel legalábbis az olyan területeken és tagállamokban, ahol termesztési tilalom van érvényben, lehetséges, hogy korlátokba ütközik az engedélyezett GMO-vetőmagok kereskedelme. Ez a következtetés az Európai Bíróság hasonló ügyekben hozott ítéleteiből adódik. (13)

5.4.2 Azt, hogy a termesztési tilalom vezethet-e versenytorzuláshoz, a jelenlegi szempontok alapján nehéz megítélni. Ugyanakkor az uniós szintű együtt-termesztési és felelősségi (minimum)normák hiánya esetén valószínűleg veszélybe kerülnek a GMO-kat fel nem használó mezőgazdasági ágazatok egyenlő feltételei. Az együtt-termesztés biztosításához szükséges intézkedések mindenképpen ráfordítással és költségekkel járnak, amelyeket minden jövőbeli megoldásnál figyelembe kell venni. Másfelől a GMO-mentesség adott esetben előnyökhöz vezethet a forgalmazásban, miközben az árképzés mindig a fogyasztási szokásoktól függ.

5.4.3 A géntechnológiával módosított növényekhez részben más növénykultúra-technológiai és növénytermesztési intézkedésekre, például más növényvédő szerekre van szükség, mint a hagyományos növényekhez. A növényvédő szerek belső piacának hiánya és működésképtelensége miatt gondok adódhatnak a megfelelő szerek elérhetőségével. Ez a példa annak illusztrálására szolgál, hogy a mezőgazdasági termelőknek milyen sokféle körülménnyel kell számolniuk, amikor a termelés módjáról döntenek.

5.5 Társadalmi-gazdasági hatások

5.5.1 A GMO-k engedélyezésének társadalmi-gazdasági hatásait illetően a 2010 végére várható európai bizottsági jelentésre utalunk. A dokumentumban szereplő észrevételeket mindenképpen figyelembe kell venni az előterjesztett javaslat értékelésekor, mivel a 26b. cikk értelmében elrendelt termesztési tilalmak indoklásakor feltételezhetően főként gazdasági, társadalmi és környezeti hatásokra hivatkoznak majd. Amíg e jelentés el nem készül, lehetetlen teljes körű véleményt alkotni a jelenlegi javaslatról.

5.5.2 Nem szabad megfeledkezni arról, hogy az 1829/2003/EK rendelet bizonyos feltételek mellett már most lehetővé teszi, hogy egyedi esetek vizsgálatakor az egészségügyi és környezeti kockázatok értékelését követő kockázatkezelés során további mérvadó szempontokkal is számoljanak.

5.5.3 Mivel még nem tudunk eleget a gazdasági és versenyjogi hatásokról, a javaslatnak tartalmaznia kellene egy ellenőrzési záradékot, és az Európai Bizottságnak megfelelő előzetes hatáselemzést kellene végeznie.

5.6 Nemzetközi kötelezettségek

5.6.1 Az EGSZB szerint fontos aspektus a nemzetközi – különösen a WTO/GATT-tal és a Cartagena Jegyzőkönyvvel kapcsolatos – kötelezettségek betartásának tisztázása. Mivel várható, hogy a tilalmat elrendelni kívánó tagállamok mostantól az új, 26b. cikkre is hivatkoznak majd, kiemelt jelentősége van annak, hogy a szóban forgó döntések megbízható, nemzetközileg biztosított jogalapra támaszkodjanak.

5.6.2 A kérdés jelentőségét tekintve az EGSZB hiányolja, hogy az Európai Bizottság nem foglalkozott részletesebben azzal, hogy a szabályozás mennyire van összhangban az EU nemzetközi kötelezettségeivel. Ezzel kapcsolatban figyelembe kellene venni az európai intézmények jogi szolgálatainak szakvéleményeit is a WTO-val való összeegyeztethetőséggel kapcsolatban. Különösen a Tanács jogi szolgálatának közelmúltbeli véleménye (9) veendő tekintetbe, amely számottevő kételynek adott hangot azzal kapcsolatban, hogy a Szerződésekkel vagy a GATT-tal összhangban állhatnak-e azok az intézkedések, amelyeket a tagállamok az új 26b. pontnak az Európai Bizottság által javasolt megszövegezése alapján esetleg elfogadnak majd. Az Európai Parlament jogi szolgálata is hasonló fenntartásokat fogalmazott meg a pl. közerkölcsre alapozott lehetséges indokolásoknak az EU belső piaci szabályaival és a WTO kereskedelmi jogával való összeegyeztethetőségéről.

5.7 Szabad választás az élelmiszerlánc minden szakaszában

5.7.1 Szintén fontos, hogy kellően figyelembe vegyék mind a termelők és a kereskedők, mind pedig a fogyasztók szabadságát a választásban. A termelőnek mint vállalkozónak alapvetően lehetőséget kell adni arra, hogy szabadon dönthessen a termesztés módjáról. Hasonlóképpen az importőröknek és a kereskedőknek lehetőséget kell adni arra, hogy a javasolt új 26b. cikkben foglaltak ne akadályozzák törvényes tevékenységük folytatását.

5.7.2 Ezért a nemzeti szintű termesztési korlátozásoknak vagy tilalmaknak a Szerződések általános alapelveihez, mindenekelőtt a szubszidiaritás és az arányosság elvéhez kellene igazodniuk.

5.7.3 Annak érdekében, hogy a fogyasztók is szabadon választhassanak a GMO-kat tartalmazó, illetve GMO-mentes élelmiszerek között, akadálytalan nyomonkövethetőségre és címkézésre van szükség, de ugyanilyen fontos a fogyasztói keresletnek megfelelő kínálat is. Itt mindenekelőtt a termékek regionális elérhetőségére kell ügyelni. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az európai fogyasztónak teljes mértékben tudatában kell lennie annak, hogy a régiójában vagy államában történő GMO-termesztés esetleges betiltása nem akadályozná meg a GMO-k szabadon történő értékesítését a kérdéses területen, és hogy tovább folytatódna a harmadik országokból származó, kétes nyomonkövethetőségű GMO-k takarmányozásra vagy emberi fogyasztásra történő nagymértékű importja.

5.8 Kölcsönhatás az együtt-termesztési kérdéskörrel

5.8.1 Az együtt-termesztés célja általánosságban a hagyományos vagy biotermékek géntechnológiával módosított termékekkel való véletlenszerű keveredésének elkerülése egyfelől a termelők és fogyasztók választási szabadságának megőrzése, másfelől a vállalkozókat sújtó gazdasági károk elkerülése érdekében.

5.8.2 Az EGSZB szerint az együtt-termesztés hatékony megvalósítása és biztosítása alapvetően fontos tényezője a GMO-k alkalmazásával kapcsolatos kérdéskörnek, sok még azonban a tisztázatlan részlet, és minden szinten további ismeretekre van szükség – mindenekelőtt a hosszú távú hatásokat illetően.

5.8.3 Az európai bizottsági javaslatnak megfelelő termesztési tilalom lehetősége enyhítheti ugyan a véletlenszerű keveredés vagy kereszteződés problémáját az érintett területeken, de semmiképpen sem szabad oda vezetnie, hogy kevesebb erőfeszítést tegyenek a különféle termesztési módok hosszú távú egymás mellett alkalmazására vonatkozó szabályok kidolgozására. Amint azt az EGSZB már 2004-ben megemlítette, (14) uniós szinten mindenképpen szükség van az együtt-termesztésre és a felelősségi kérdésekre vonatkozó normák minimális szintű harmonizációjára (vagy másik megoldásként a 26a. cikkben jogi követelmény előírására a tagállamokkal szemben ilyen szabályoknak nemzeti vagy regionális szinten történő elfogadására) annak érdekében, hogy biztosítható legyen a választás szabadsága és a feltételek egyenlősége a mezőgazdasági szektorban, valamint hogy ellenőrzés alatt lehessen tartani a GMO-k termesztésével járó társadalmi-gazdasági hatásokat. Mindez különösen érvényes a határmenti régiókban.

5.8.4 Ha az együtt-termesztési szabályozásokat főként nemzeti és regionális szinten dolgozzák ki, még fontosabb az ismeretek és a bevált gyakorlatok cseréje. Az Európai Együtt-termesztési Iroda munkáját ennek megfelelően kell kialakítani, és az érintetteket minden szinten megfelelően be kell vonni.

5.8.5 Ráadásul továbbra is nyitott a vetőmagokban található GMO-kra, valamint (főként takarmányoknál) a nem az EU-ban engedélyezett, de az EU-ba importált GMO-kra vonatkozó határértékek kérdése. Ezt a kérdést az Európai Bizottságnak még meg kell válaszolnia, illetve minél előbb végre kell hajtani az előterjesztett európai bizottsági javaslatokat.

5.9 Határokon átnyúló ügyek és felelősségi kérdések

5.9.1 Továbbra is tisztázatlan a felelősségi kérdés szabályozása a GMO-kkal való véletlenszerű keveredés esetében, főként, ha országhatárokon átnyúló fertőzésről van szó. Jelenleg a szomszédos tagállamok között nincs kölcsönös tájékoztatási kötelezettség arra vonatkozóan, hogy hol termesztenek GMO-kat. Így az információk gyakran csak személyes kapcsolatok révén terjednek.

5.9.2 Javasolni lehetne, hogy a határvidékeken GMO-termesztést folytató tagállamokat kötelezzék arra, hogy a GMO-termesztéssel kapcsolatos információkat a szomszédos államok nyelvén is tegyék közzé az interneten. Egy ilyen intézkedés révén a GMO-val való véletlenszerű keveredés és az ebből adódó gazdasági veszteségek esetén minden bizonnyal országhatárokon túlmenően is hatékonyabban jogi érvényt lehetne szerezni a követeléseknek.

5.9.3 Javít majd a helyzeten a Cartagena Jegyzőkönyv 2010. október 12-én elfogadott kiegészítése, amelyben közös szabályokat fektettek le a határokon átnyúló szállítás által a biológiai sokféleségben okozott károkkal kapcsolatos felelősségre és kártérítésre vonatkozóan. Az ott meghatározott kötelezettségeket felesleges késlekedés nélkül át kell ültetni.

5.9.4 Az EGSZB ezen túlmenően annak vizsgálatára ösztönöz, hogy mennyiben lehetne együtt-termesztésre és felelősségi kérdésekre vonatkozó európai minimumnormákat – legalább a tagállamok határ menti régióiban – kötelező jelleggel bevezetni (vagy másik megoldásként a 26a. cikkben jogi követelményt előírni a tagállamok számára, hogy nemzeti vagy regionális szinten fogadjanak el ilyen szabályokat), és ez mennyiben lenne képes csökkenteni a magánjogi felelősségi kockázatokat, illetve tisztázni a tagállamok közötti vitás kérdéseket. Az EGSZB megjegyzi, hogy sürgősen szükség van ilyen, a felelősség kérdéseit tisztázó szabályokra, mivel a biztosítási ágazat továbbra sem hajlandó biztosítást nyújtani a GMO-val kapcsolatos károk esetén, az érvényben levő, a 2004/35/EK irányelv által szabályozott környezeti felelősségi rendszer pedig nem nyújt megfelelő védelmet az ilyen jellegű károk ellen.

Kelt Brüsszelben, 2010. december 9-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Az Európai Parlament és a Tanács 2001/18/EK irányelve (2001. március 12.) a géntechnológiával módosított szervezetek környezetbe történő szándékos kibocsátásáról és a 90/220/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről, HL L 106., 2001.4.17., 1. o.

(2) Az Európai Parlament és a Tanács 1829/2003/EK rendelete (2003. szeptember 22.) a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról, HL L 268., 2003.10.18., 1. o.

(3) AT, BG, IE, EL, CY, LV, LT, HU, LU, MT, NL, PL és SI.

(4) COM(2010) 380 végleges.

(5) COM(2010) 375 végleges.

(6) Lásd az EFSA november 12-én közzétett tervezetéről megkezdett nyilvános konzultációt, mely 2011. január 24-ig fog tartani. Honlap:

http://www.efsa.europa.eu/en/press/news/gmo101112.htm.

(7) COM(2009) 153 végleges.

(8) HL C 157., 2005.6.28., 155. o.

(9) A Tanács jogi szolgálatának véleménye, 2010. november 5., 2010/0208(COD), 15696/10.

(10) Az Európai Bíróság C-165/08. sz. Európai Közösségek Bizottsága kontra Lengyel Köztársaság ügyben 2009. július 16-án hozott ítélete.

(11) Az Európai Parlament és a Tanács 178/2002/EK rendelete (2002. január 28.) az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról, HL L 31., 2002.2.1., 1. o.

(12) Lásd Magyarország keresetét az Európai Bizottság ellen a T-240/10. sz., „Amflora” ügyben.

(13) Lásd pl. az alábbi ügyeket: C-110/05 – Európai Bizottság kontra Olaszország, C-142/05 – Mickelsson és Roos, C-188/04 –Alfa Vita, valamint C-416/00 – Morellato.

(14) HL C 157., 2005.6.28., 155. o.