A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Bővítési stratégia és a legfontosabb kihívások 2012–2013 /* COM/2012/0600 final */





A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Bővítési stratégia és a legfontosabb kihívások 2012–2013 1. Bevezetés Az EU több mint négy évtizede alkalmazza a bővítési politikát. Az egymást követő csatlakozások eredményeként az eredetileg 6 tagot számláló EU fokozatosan 27 tagra bővült. 2013. július 1-jén Horvátország az EU 28. tagállama lesz. Bővítési politikája révén az EU a kezdetektől megválaszolta kontinensünk népeinek azon jogos törekvését, hogy egy közös európai családban egyesüljenek. Nemzeteket és kultúrákat hozott össze, ami sokszínűséggel és dinamizmussal gazdagította és ruházta fel az EU-t. Az EU tagállamainak több mint háromnegyede korábban „a bővítésben érintett” ország volt. A jelenlegi időkben, amikor is az EU-nak komoly kihívásokkal és jelentős globális bizonytalansággal kell szembenéznie, valamint új lendületet kap a gazdasági, pénzügyi és politikai integrációhoz, a bővítési politika továbbra is hozzájárul kontinensük békéjéhez, biztonságához és prosperitásához. Szigorú, de igazságos feltételrendszer keretében a csatlakozás távlata politikai és gazdasági reformokat ösztönöz, amelyek átalakítják a társadalmakat, és új lehetőségeket teremtenek a polgárok és vállalkozások számára. A bővítés egyben az Unió politikai és gazdasági erejét is megerősíti. Az EU bővítési politikájának köszönhetően vezető szerepet játszik, ezáltal egy erősebb és egységesebb kontinens előnyeit élvezheti, emellett továbbra is világszintű szereplőként is fellép. A közép- és kelet-európai országokat befogadó legutóbbi bővítés nemcsak egyesítette a keletet és nyugatot több évtizedes mesterséges szétválasztás után, hanem az elmélyültebb kereskedelmi integrációnak, a nagyobb belső piacnak, a méretgazdaságosságnak, a kiterjedt befektetéseknek és a munkalehetőségeknek köszönhetően kölcsönös előnyöket teremtett. A tárgyalások megkezdésétől a tényleges csatlakozásig több mint megháromszorozódott az EU-ból a csatlakozó országokba irányuló exportmennyiség. A becslések szerint ugyanebben az időszakban a csatlakozó országok már egyébként is magas növekedési rátájának egyharmada már a bővítés hatásának volt tulajdonítható. A bővítési folyamat központi eleme a jogállamiság és a demokratikus kormányzás megszilárdítása. A korábbi bővítésekből levont tanulságok is azt hangsúlyozzák, hogy mennyire fontos fokozott figyelmet fordítani e területekre, valamint a folyamat minőségének további javítására. Ez alátámasztja, és még inkább előmozdítja a stabilitást egy olyan térségben, amelyet nemrégiben konfliktusok sújtottak, valamint támogatja Délkelet‑Európában a munkahelyteremtést, ami fokozza a növekedést és vonzza a beruházásokat, növeli a regionális együttműködést, valamint elősegíti olyan közös kihívások megválaszolását, mint például a szervezett bűnözés elleni küzdelem és a korrupció. Olyan jogérvényesüléssel, biztonsággal és alapvető jogokkal kapcsolatos kérdéseket válaszol meg, amelyek közvetlenül foglalkoztatják a polgárokat az EU-ban és a bővítési országokban egyaránt. A Tanács júniusban támogatta a Bizottság igazságügyre, alapvető jogokra, valamint a szabadságra, biztonságra és jogérvényesülésre vonatkozó, a Montenegróval folytatott tárgyalások részeként előterjesztett új megközelítését, így a jogállamiság szilárdan beépült a csatlakozási folyamat középpontjába, megalapozva ezzel a jövőbeni tárgyalásokat is. Az euróövezet jelenlegi nehézségei rányomták bélyegüket az Unió tavalyi politikai menetrendjére. Ez a jelenlegi globális pénzügyi válsággal együtt rámutatott arra, hogy a nemzeti gazdaságok mennyire függenek egymástól, az EU-n belül és azon túl egyaránt. Az euróövezet előtt álló kihívások hangsúlyozzák a gazdasági és pénzügyi stabilitás további megerősítésének, valamint a reformok és a növekedés ösztönzésének fontosságát, a bővítési politikában részt vevő országokban is. A bővítési folyamathoz figyelembe kell venni továbbá, hogy ez erősebb gazdasági, pénzügyi és politikai integrációt eredményez az Unión belül. Közös érdekünkben áll, hogy a bővítési országokat ellenállóbbakká tegyük a válsághelyzetekkel szemben. A bővítési folyamat e tekintetben hatékony eszköz. Egy erősebb és kibővült EU jobban meg tudja majd válaszolni e kihívásokat. A török gazdaság dinamizmusa például, Törökország geopolitikai szerepe, az energiabiztonsághoz való hozzájárulása, fiatal népessége lehetőséget kínál mind Törökország, mind az EU számára a csatlakozás perspektívájának összefüggésében. Egyértelmű, hogy közös érdekünkben áll foglalkozni a nyugat-balkáni térség bizonytalan helyzetéből fakadó veszélyekkel, hiszen e térségre erősen rányomta a bélyegét a háború és megosztottság. A bővítési folyamat támogatja a térségbeli reformok ösztönzőit, ezzel tovább erősíti a háború utáni demokratikus átalakulást. Segít elkerülni, hogy esetlegesen sokkal magasabb árat fizessük a stabilitás hiányának következményei miatt. Délkelet-Európa stabilitásának és demokráciáinak megerősítése egyben befektetés az EU tágabb értelemben vett szomszédságának elmélyültebb és fenntarthatóbb demokráciájába. Továbbra is az Európai Tanács által elfogadott megújított bővítési konszenzus képezi az uniós bővítési politika alapját. Ez a szakpolitika a kötelezettségvállalások megerősítése, a tisztességes és szigorú feltételek alkalmazása és a közvéleménnyel folytatott hatékony kommunikáció elvein, valamint az EU új tagállamok befogadására vonatkozó képességén alapul. A jelenlegi bővítési menetrend a nyugat-balkáni térség országait, Törökországot és Izlandot foglalja magában. Az EU folyamatosan hirdette Nyugat-Balkánra alkalmazott politikájának befogadó jellegét, és az Európai Tanács egymást követő ülései is megerősítették, hogy az egész régió jövőjét az EU-n belül képzelik. A szükséges előkészületekhez továbbra is a stabilizációs és társulási folyamat nyújt közös keretet. A sikerhez feltétlenül fenn kell tartani a bővítési folyamat szavahihetőségét. Ez abban mutatkozik meg, hogy a bővítési folyamatban érintett országok messze mutató reformokat biztosítanak ahhoz, hogy eleget tegyenek a megszabott feltételeknek, többek között a koppenhágai kritériumoknak Azt is jelenti, hogy el kell nyerni a tagállamok és állampolgáraik támogatását. Ez feltétlenül szükséges a bővítéspolitika hatásainak megértéséhez, valamint az azzal kapcsolatos tájékozott vitához, különösen a jelen helyzetben, amikor is az EU komoly kihívásokkal találja magát szembe. Ebben az összefüggésben kulcsfontosságú a saját érdemek elve. Az egyes országok tagság felé közeledésének tempóját az határozza meg, hogy hogyan teljesítik a szükséges feltételeket. A bővítés ezért természeténél fogva fokozatos folyamat, amely azon alapszik, hogy az érintett országok szilárdan és fenntarthatóan végrehajtják a reformokat. A jogállamiság területén alkalmazott új tárgyalási megközelítés bevezeti annak szükségességét, hogy a reformok végrehajtását eredményessé kell tenni a teljes tárgyalási folyamat során. A reformokat mélyen meg kell szilárdítani, a visszafordíthatatlan jelleg célját szem előtt tartva. Horvátország közelgő csatlakozása, a Montenegróval folytatott csatlakozási tárgyalások júniusi megkezdése, valamint Szerbia márciusban megadott tagjelölt státusza azt mutatja, hogy az EU állja a szavát, amint a feltételek teljesülnek. E pozitív fejlemények komoly jelzésértékkel bírnak a bővítés átalakító erejéről, és arról, hogy milyen potenciál rejlik egy fél nemzedékkel ezelőtt még háború sújtotta térségben. Ösztönzőként és bátorításként szolgálnak a térség valamennyi országa számára ahhoz, hogy felgyorsítsák saját felkészülésüket az esetleges uniós tagságra. Az elmúlt évben a bővítési folyamatban érintett országokban számos pozitív fejlemény történt. A Horvátországgal, Montenegróval és Szerbiával kapcsolatosak mellett Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságban is pozitív eredmények születtek: a magas szintű csatlakozási párbeszédnek köszönhetően a hatóságok jobban középpontba helyezték a reformokat. Albániában a kormány és az ellenzék közötti párbeszédnek köszönhetően, a választási és parlamenti reformok elfogadásával nagyjából sikerült kilendülni a politikai patthelyzetből. A csatlakozási tárgyalások jól haladnak Izlanddal. Törökország aktívan támogatja a Bizottság által tavaly bejelentett és 2012 májusában megkezdett új pozitív menetrendet. Ugyanakkor az országok többségében még mindig függőben vannak a reformok. Továbbra is fontos kihívást jelentenek az emberi jogok, a felelősségteljes kormányzás, a jogállamiság – ideértve a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelmet is –, az igazgatási kapacitás, a munkanélküliség, a gazdasági reform és a társadalmi befogadás. Gyakran nagyobb felelősségvállalásra van szükség a reformokkal kapcsolatban, valamint az előrelépéshez elengedhetetlen politikai akarat kialakításához. Továbbra is fontos kihívást jelent a véleménynyilvánítás szabadságának és a média függetlenségének megerősítése. A csatlakozási folyamatra időnként továbbra is kedvezőtlenül hatnak a bilaterális kérdések. A bővítési folyamat természeténél fogva befogadó jellegű, és az érdekelt felek széles körének részvételét teszi szükségessé. A bővítési folyamatban érintett országokban a szükséges reformokkal kapcsolatban széles körű a politikai konszenzus és a lakosság támogatása, ami jelentősen hozzájárul az EU felé történő előrelépéshez szükséges átalakuláshoz. E közlemény az Európai Unió bővítési menetrendjének jelenlegi helyzetét értékeli. A közleményt kísérő részletes országelemzések[1] alapján a közlemény számba veszi, hogy ezek az országok mit értek el a tagságra való felkészülés folyamán, hogy állnak jelenleg, értékeli kilátásaikat a következő évekre, és e tekintetben számos ajánlást tesz. A korábbi évekhez hasonlóan kiemelt figyelmet fordítunk számos kulcsfontosságú kihívásra; az EU támogatást nyújt a bővítési folyamatban érintett országok számára, többek között az előcsatlakozási támogatási eszköz révén. 2. Legfontosabb kihívások 2.1. A jogállamiság bővítési politikában betöltendő központi szerepe A közelmúltbeli bővítésekből levont tanulságok, valamint a bővítési folyamatban érintett országok által tapasztalt kihívások hangsúlyozzák annak fontosságát, hogy a jogállamiságot még inkább a bővítéspolitika középpontjába kell állítani. A Tanács által jóváhagyott tavalyi stratégiai dokumentumban a Bizottság új megközelítést javasolt az igazságügy és alapvető jogok, valamint a szabadság, a biztonság és a jogérvényesülés területén folytatott tárgyalásokra. E megközelítés már tükröződik a Montenegróval folytatott tárgyalások 2012 júniusában elfogadott tárgyalási keretben, erőteljesen megszilárdítva a jogállamiság csatlakozási folyamatban betöltött központi szerepét, valamint megalapozva a jövőbeni tárgyalásokat. Az Unióhoz csatlakozni kívánó országoknak bizonyítaniuk kell, hogy a csatlakozási folyamat valamennyi szakaszában meg tudják erősíteni az Unió alapját képező értékek gyakorlati megvalósítását. Már a kezdetektől fogva ki kell alakítaniuk és elő kell mozdítaniuk a demokratikus kormányzáshoz és a jogállamisághoz szükséges alapvető intézmények megfelelő működését, a nemzeti parlamentektől kedve a kormányon át az igazságszolgáltatási rendszerig – ideértve a bíróságokat és ügyészségeket is – és a bűnüldöző hatóságokig. E területeken a bővítési folyamatban érintett országoknak több fontosabb kihívással is szembe kell nézniük. Ami az igazságszolgáltatási rendszert illeti, az országoknak biztosítaniuk kell annak függetlenségét, pártatlanságát és elszámoltathatóságát, valamint a tisztességes eljárások biztosítását. Az országoknak biztosítaniuk kell továbbá, hogy igazságszolgáltatási rendszereik megfelelően működjenek, túlságosan hosszú eljárások nélkül. E tekintetben már a legtöbb országban megvannak az igazságügyi reformstratégiák. Előrelépés történt az állami bírói tanácsok függetlenségének megerősítése terén, valamint a bírósági kinevezésekre vonatkozó új eljárások egyes eseteit illetően. Számos kihívás marad azonban, különösen a bírák és ügyészek megalapozottabb kinevezési eljárásainak biztosítása, az igazságszolgáltatás függetlensége és elszámoltathatósága közötti megfelelő egyensúly megtalálása – ideértve a bírák mentelmi jogát is –, valamint a számos esetben terjedelmes ügyhátralék csökkentése tekintetében. A bírósági határozatok végrehajtása továbbra is kihívást jelent. A jogalkotási és igazgatási reformok mellett számos esetben az igazságügyi kultúrát is meg kell változtatni ahhoz, hogy még inkább a polgároknak nyújtott szolgáltatásokra irányítsák a figyelmet. A korrupció továbbra is problémát okoz a bővítési folyamatban érintett országok többségében. A korrupció aláássa a jogállamiságot, rányomja bélyegét az üzleti környezetre és a nemzeti költségvetésekre, valamint kihat a polgárok mindennapi életére olyan területeken, mint például az egészségügy és az oktatás. Átható jellege miatt a korrupció lehetővé teszi, hogy a szervezett bűnözésben érintett csoportok az állami és magánszektorba is beszivárogjanak. Az országoknak erős keretet kell biztosítaniuk a korrupció megelőzésére, különösen azáltal, hogy átláthatóbbá teszik az állami szerveket és az állami források felhasználását. A bűnüldöző szerveket proaktívabbá, összehangoltabbá és hatékonyabbá kell tenni annak biztosításához, hogy a korrupciós eseteket – ideértve a magas szinten elkövetetteket is – megfelelően kivizsgálják, büntetőeljárás alá vonják és szankcionálják.. Számos bővítési országban további erőfeszítésekre van szükség a politikai pártok és választási kampányok finanszírozása, az összeférhetetlenségek kezelése, a közbeszerzés átláthatósága, az információhoz való hozzáférés, valamint a vagyontárgyak lefoglalása és elkobzása tekintetében. Egyes esetekben jól működő szakügyészségeket hoztak létre. Még sok a tennivaló a szükséges eredmények megteremtését illetően. A korrupció ellenes politikák hatékony ellenőrzésének elősegítéséhez megbízható statisztikák összeállítására van szükség. A szervezett bűnözés elleni küzdelem továbbra is kulcsprioritás, és fontos problémát jelent a bővítési folyamatban érintett országok többségében. Számos bűncselekmény határokon átnyúló jellege szoros együttműködést tesz szükségessé a régió bűnüldözési és igazságügyi szervei között, az EU tagállamaival, valamint nemzetközi szinten. Hatékony jogi és nyomozati eszközöket kell a bűnüldöző szervek rendelkezésére bocsátani ahhoz, hogy megfelelően küzdjenek a szervezett bűnözés ellen és azt megfelelően szankcionálják. Különösen pénzügyi nyomozati kapacitásukat kell megerősíteni. Van ugyan előrehaladás, de a legtöbb országban sokkal többet kell tenni a proaktív nyomozások, hatékony igazságügyi nyomon követés, valamint a megerősített nemzeti és nemzetközi együttműködés biztosítása érdekében. A Bizottság továbbra is támogatja a regionális ügyészi hálózatot, amelyet a tagállamokból kirendelt nemzeti szakértők segítenek. Folytatni kell a kapcsolódó európai ügynökségekkel, különösen az Europollal folytatott operatív együttműködést. A közigazgatási reform továbbra is a politikai kritériumok kulcsprioritása a bővítési országok többségében. A demokratikus kormányzás és a jogállamiság elengedhetetlen részeként a közigazgatási reform célja az átláthatóság, elszámoltathatóság és hatékonyság megerősítése, valamint a polgárok és vállalkozások igényeinek fokozottabb előtérbe helyezése. Az állam működése és az EU-integrációhoz megkövetelt reformok végrehajtása érdekében alapvetően fontos, hogy az országok – többek között a humán erőforrás és az államháztartás igazgatása, ideértve az adóbeszedést is, tekintetében – megfelelő igazgatási eljárásokkal, valamint megbízható és független statisztikai rendszerekkel rendelkezzenek. Az országoknak általános nemzeti stratégiáik alapján fokozott erőfeszítéseket kell tenniük közigazgatásaik valamennyi szintjének fejlesztésére. A Bizottság felismeri, hogy a bővítési országoknak milyen kihívásokkal kell szembenézniük, és megerősíti értékelési és ellenőrzési kapacitását a kulcsfontosságú hiányosságok azonosításával, valamint a tervezéshez, prioritásmeghatározáshoz, és a reformok végrehajtásához nyújtott támogatásával. A polgári, politikai, szociális és gazdasági jogok, valamint a kisebbségekhez tartozó személyek jogai kulcsfontosságú kérdések a bővítési országok többségében. Ezen alapvető jogokat a jog nagyjából garantálja, végrehajtásuk azonban sok esetben kétséges. Egyes esetekben joghézagok állnak fenn, például a megkülönböztetés-ellenes jogszabály hatálya tekintetében. Az emberi jogokkal foglalkozó nemzeti intézmények, például az ombudsmanok, gyakran jelentős megerősítésre szorulnak, csakúgy, mint a bűnüldöző szervek, amelyek többek között gyűlölet által motivált bűncselekményekkel és nemen alapuló erőszakkal foglalkoznak. A kiszolgáltatott helyzetű csoportok, például etnikai kisebbségek, fogyatékossággal élő személyek, leszbikus, homoszexuális, biszexuális és transznemű személyek tekintetében alkalmazott általános társadalmi attitűd továbbra is általános problémát jelent. A bővítési országok összességében véve plurális a média. Egyes országok előrelépést tettek afelé, hogy megszüntessék a becsületsértés bűncselekménynek minősítését. Számos országban azonban a véleménynyilvánítás szabadsága továbbra is komoly aggodalomra ad okot, jellemző a politikai befolyás, gazdasági nyomás, öncenzúra, valamint az újságírók nem megfelelő védelme a zaklatás vagy akár erőszakos támadások ellen Különösen Törökországról mondható el, hogy a jogi keret nem biztosítja kellően a véleménynyilvánítás szabadságát; az újságírók ellen folyó bírósági eljárások és vizsgálatok magas száma és a médiára gyakorolt indokolatlan nyomás komoly aggodalomra ad okot. Az e területen továbbra is fennálló kihívások tekintetében a Bizottság tervei között szerepel, hogy a 2013 első felében nyomon követi a 2011 májusában megrendezett „Speak Up!” konferenciát. A tervezett eseményen a nyugat-balkáni régió és Törökország médiaszemélyiségei és a civil társadalom érdekelt felei vennének részt annak megvitatása céljából, hogy a kormányok milyen mértékben foglalkoznak a véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó európai normák teljesítését célzó kulcsprioritással. A Bizottság továbbra is szorosan együttműködik e területen az Európai Parlamenttel. A csatlakozási folyamat során előtérbe kerülnek e kérdések. A tapasztalt kihívások és a reformok hosszú távú jellege miatt az igazságszolgáltatásra és alapvető jogokra, valamint a szabadságra, biztonságra és a jogérvényesülésre vonatkozó fejezeteket a tárgyalások elején tárgyalják, hogy a tárgyalások lezárása előtt maximális időt biztosítsanak a szükséges jogszabályok, intézmények és végrehajtásai eredmények megteremtésére. E fejezeteket a nemzeti hatóságok által elfogadott cselekvési tervek alapján nyitják meg. Átvilágítási jelentéseiben a Bizottság jelentős iránymutatást biztosít ahhoz, hogy a tagjelölt országok kidolgozhassák e cselekvési terveket. Újítás az, hogy a tárgyalások megkezdésekor félidős referenciaértékeket állapítanak meg. Amint ezek teljesülnek, a Tanács záró referenciaértékeket határoz meg. A tárgyalásokat így strukturált keretben lehet folytatni, ami figyelembe veszi a reformok megfelelő végrehajtásához, valamint a szilárd eredmények felmutatásához szükséges időt. A folyamatot biztosítékok és korrekciós intézkedések kísérik, például a referenciaértékek naprakésszé tétele, valamint a tárgyalások nagyjából kiegyensúlyozott, fejezetek közötti előre vitelének biztosítása céljából. Továbbá, az új megközelítés nagyobb átláthatóságot és befogadó jelleget céloz a tárgyalásokat és a reformfolyamatot illetően. Utóbbival kapcsolatban a tagjelölt országokat arra ösztönözzük, hogy reformprioritásaikat az érdekelt felekkel folytatott konzultáció alapján alakítsák ki, hogy azok végrehajtása során maximális támogatottságot biztosítsanak. A Bizottság továbbra is ellenőrzése középpontjába állítja az e területeken elért előrelépést. A reformok végrehajtásának támogatására továbbra is IPA-forrásokat különítenek el. A jogállamiság és a közigazgatás megerősítése elengedhetetlen ahhoz, hogy a bővítési országok közelebb kerüljenek az EU-hoz, és teljes mértékben felvállalhassák a tagsággal járó kötelezettségeket. Az új megközelítés szellemében már a csatlakozási tárgyalások megkezdése előtt is nagyobb figyelmet fordítunk a jogállamiságra. Már a Montenegróval folytatott átfogó tárgyalások megnyitása előtt megkezdődött a jogállamiságot érintő kulcsfontosságú fejezetek átvilágítása. A többi tagjelölt országot, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságot és Szerbiát ugyancsak meghívták a magyarázó jellegű átvilágítási találkozókra. Az Albániával folytatandó csatlakozási tárgyalások megkezdésének feltételeként meghatározott kulcsprioritások középpontjában elsősorban a jogállamiság áll. A jogállamiságot érintő kérdések központi szerepet játszanak a Bizottság múlt évben megkezdett különféle – e közlemény 3. részében felsorolt – országspecifikus kezdeményezéseiben. 2.2. Regionális együttműködés és megbékélés a Nyugat-Balkánon A regionális együttműködés és a jószomszédi kapcsolatok a stabilizációs és társulási folyamat alapvető elemei, így a Bizottság szoros figyelemmel követi ezeket a csatlakozási folyamat valamennyi szakaszában. E tekintetben tavaly további előrelépés történt. Folytatódott a bilaterális és multilaterális kapcsolattartás a régió vezetői és politikusai között, még olyan érzékeny területeken is, mint például a háborús bűncselekmények, a határok, a menekültek visszatérése, a szervezett bűnözés és a rendőrségi együttműködés, továbbá olyan regionális fórumok keretében, mint például az Energiaközösség, az európai közös légtér, a Közép-Európai Szabadkereskedelmi Társulás (CEFTA), valamint a Regionális Közigazgatási Képzési Központ. Kinevezték a Regionális Együttműködési Tanács új főtitkárát. A Bizottság várakozással tekint afelé, hogy a Regionális Együttműködési Tanács továbbfejlessze a regionális együttműködésben játszott szerepét, és platformot biztosítson a régió egészére nézve, valamint az uniós perspektíva tekintetében fontos kérdések előmozdítására, ezáltal még inkább az országok politikai menetrendjébe állítsa a regionális együttműködést. A regionális együttműködést regionális szinten kell felvállalni és irányítani. Az etnikumok közötti vagy a jogállást érintő kérdésekkel kapcsolatos viták – főleg Bosznia-Hercegovinában és Koszovóban* – továbbra is akadályozzák az intézmények működését, blokkolják a reformfolyamatot, és időnként kiterjedtebb regionális következményekkel járnak. E problémákat az országok az Unió felé vezető előrelépésekkel tudják legjobban kezelni. Az etnikummal kapcsolatos nehéz kérdéseket párbeszéddel és kompromisszummal sikeresen lehet kezelni, ahogyan azt a Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal kötött ohridi keretmegállapodás folyamatban lévő végrehajtása is bizonyítja. A Koszovó jogállása feletti nézeteltérések továbbra is akadályozzak az EU-val való kapcsolatok elmélyítését. Észak-Koszovó kérdése továbbra is fontos kihívást jelent. E kérdésekben csak akkor lehet előrelépni, ha minden érintett szereplő konstruktív szellemben működik együtt. Új eredmények születettek a Belgrád és Pristina közötti párbeszédben: megállapodást kötöttek a regionális együttműködés és képviselet, valamint az integrált határigazgatás területén. Utóbbi megállapodást még végre kell hajtani. A Koszovó regionális együttműködéséről és képviseletéről szóló megállapodás Szerbia általi értelmezését sikerült pontosítani, és a végrehajtás első eredményei azt mutatják, hogy már nem akadályozza a regionális együttműködés befogadó jellegét. A mozgás szabadsága, a telekkönyvi nyilvántartás, a népesség-nyilvántartás, a vámbélyegzők, és a diplomák kölcsönös elismerése terén létrejött többi megállapodás végrehajtása egyenetlen volt, és eddig korlátozott helyi hatással járt. E folyamatban sürgősen további előrelépést kell tenni. A megbékélést sürgető hangok egyre inkább visszhangra találnak a lakosság körében, ami jó alapot ad ahhoz, hogy foglalkozzanak az olyan megöröklött kérdésekkel, mint például a háborús bűncselekmények, a menekültek és az etnikumok közötti feszültségek. A nem kormányzati szervezetek és a civil társadalom olyan kezdeményezései, mint például a fiatalok emberi jogi kezdeményezése, az Igazság és Megbékélés Bizottság (RECOM) és az Igmani Kezdeményezés fontos szerepet játszanak a régió polgárai közötti megbékélés előmozdításában, és ezeket támogatni kell. Mindazonáltal az elkövetkező években továbbra is figyelni kell a nacionalista beidegződések kivédésére. Különösen a kormányoknak és politikai vezetőknek kell többet tenniük azért, hogy a múlt kérdéseinek megoldását elősegítő környezetet teremtsenek. A múltbeli konfliktusokból fakadó kérdések, valamint a nyitott bilaterális kérdések továbbra is kulcsfontosságú kihívásokat jelentetnek a Nyugat-Balkán stabilitására nézve, és azokkal sürgősen foglalkozni kell. E kérdések megoldásával a Nyugat-Balkán EU-hoz közeledésének egyik legnagyobb akadálya hárulna el. Ami a háborús bűncselekményeket illeti, a volt Jugoszláviában zajlott háborúk során elkövetett bűncselekményekkel kapcsolatos igazságszolgáltatási folyamat befejezése alapvetően fontos a tartós megbékéléshez. Folytatódott a volt Jugoszláviában elkövetett háborús bűncselekményeket vizsgáló Nemzetközi Törvényszékkel (ICTY) való együttműködés. Ez a régió országai által tett olyan korábbi határozott lépéseket követ, amelyek jó alapot biztosítottak az ICTY számára munkája befejezéséhez, noha előfordulhat, hogy egyes eljárásokat nem sikerül lezárni a korábban kitűzött, 2014. decemberi határidőig. Noha lassan lezárul az ICTY tevékenysége, az érintett kormányok továbbra is komoly kihívásokkal találják szembe magukat, amikor foglalkozni kívánnak a háborús bűncselekmények saját joghatóságukon belüli büntetlenségével. Politikai eltökéltséggel, az erőforrások fokozott középpontba állításával, a regionális együttműködéssel és a saját állampolgáraik kiadatása körüli problémák megoldásával a régió országai biztosíthatják, hogy ténylegesen igazságot szolgáltassanak a háborús áldozatok ezrei számára. Az eltűnt személyek kérdésével még teljes körűen foglalkozni kell. A Bizottság maximálisan támogatja a koszovói konfliktus alatt és után elkövetett, az Európa Tanács Közgyűlése által jóváhagyott Marty-jelentésben említett állítólagos bűncselekmények, többek között a szervkereskedelem folyamatban lévő kivizsgálását az EULEX égisze alatt. Ami a menekülteket illeti, 2011 novemberében, Belgrádban Szerbia, Horvátország, Bosznia‑Hercegovina és Montenegró miniszteri szintű nyilatkozatot írt alá, amellyel megújították a szarajevói folyamat befejezése mellett tett politikai kötelezettségvállalásukat. Megállapodtak egy regionális lakhatási programról, amelyet a 2012 áprilisában tartott nemzetközi donorkonferencián terjesztettek elő, amelyen az EU és a nemzetközi közösség további jelentős pénzügyi támogatást különített el. A nemzeti hatóságoknak biztosítaniuk kell e program végrehajtását, amelynek célja, hogy a legkiszolgáltatottabb helyzetben lévő menekültek könnyebben és tartósan visszatérhessenek származási helyükre, vagy könnyebben beilleszkedhessenek menedékük helyén. Ez lehetővé tenné, hogy a régióból származó menekülteket és hazájukon belül lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyeket elszállásoló befogadó központok végleg bezárhassanak, és befejeződhessen a jelenleg 74 000 menekült nyilvántartásból való hivatalos törlése. A Bizottság üdvözli e fejleményeket, és arra szólítja fel az országokat, hogy továbbra is határozottan működjenek együtt a menekültekkel és a hazájukon belül lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyekkel kapcsolatos rendezetlen kérdések megoldása érdekében. A kisebbségekkel kapcsolatos kérdések továbbra is kulcsfontosságú kihívást jelentenek a Nyugat-Balkánon. Általánosságban megvannak a kisebbségek védelmét szolgáló szilárd és kidolgozott jogi keretek. Ugyanakkor a gyakorlati végrehajtás gyakran nehézkes, különösen akkor, amikor közelmúltbeli konfliktusokhoz kapcsolódik. Ösztönözni kell a kisebbségek elfogadásának általános kultúráját az oktatás, széles körű nyilvános viták ösztönzése és tudatosítás révén. Proaktív jelleggel foglalkozni kell a gyűlölet által motivált bűncselekményeket és megkülönböztetést érintő esetekkel. A roma kisebbség továbbra is kimondottan hátrányos helyzetben van régió szerte. A Bizottság továbbra is támogatja az e téren – többek között a roma évtized keretében – hozott intézkedéseket. Az országoknak végre kell hajtani azokat a működési következtetéseket, amelyekhez a Bizottság által 2011-ben tartott roma szemináriumok alkalmával csatlakoztak. A jószomszédi kapcsolatok szellemében az érintett feleknek a bővítési folyamat során – az EU általános érdekeit figyelembe véve – a lehető leghamarabb határozottan rendezniük kell a megoldatlan bilaterális kérdéseket. Ilyen kérdések tekintetében tavaly kevés előrelépés történt. A Bizottság arra sürgeti a feleket, hogy tegyenek meg minden erőfeszítést a rendezetlen viták megoldása érdekében, a rögzített elvekkel és eszközökkel összhangban, többek közt adott esetben az ügyek Nemzetközi Bíróság vagy egyéb létező vagy ad hoc vitarendező testületek elé utalása útján is. Nem szabad, hogy bilaterális kérdések hátráltassák a csatlakozási folyamatot. A Bizottság kész arra, hogy elősegítse a megoldás kereséséhez szükséges politikai légkör megteremtését, és támogassa a kapcsolódó kezdeményezéseket. A Szlovénia és Horvátország közötti határrendezési megállapodás, melynek végrehajtása 2012-ben kezdődött meg, előkészíti az utat a bilaterális kérdések megoldásához, és jól példázza a jövőben követendő irányt. A Bizottság hangsúlyozza az európai értékek Délkelet-Európában való támogatásáról Horvátország által tett nyilatkozat fontosságát, és különösen azt, hogy Horvátország elkötelezte magát amellett, hogy a bilaterális kérdések nem akadályozhatják más tagjelölt országok csatlakozási folyamatát. Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság tekintetében a Bizottság hangsúlyozza, hogy továbbra is létfontosságú, hogy az ENSZ égisze alatt, tárgyalásos úton, kölcsönösen elfogadható megoldást találjanak az elnevezés kérdésére. Haladéktalanul megoldást kell találni. 2.3. Gazdasági és szociális kihívások A gazdaság talpra állításának megerősítése a bővítési országokban A bővítési országok a társadalmi-gazdasági fejlődés tekintetében vegyes képet mutatnak. A bővítési folyamatban érintett összes ország nagyjából átfogó makrogazdasági stabilitást tartott fenn, de számos országban jelentősen megnőttek a költségvetési kockázatok. Régió-szerte érezhető a gazdasági válság hatása, a Nyugat-Balkán recesszióba esik vissza a versenyképesség, a bérek és a befektetések alacsony szintje, valamint a magas és növekvő munkanélküliség miatt. A török gazdaság növekedési teljesítménye nagyrészt a körültekintő makrogazdasági politikának, és a jóval a globális válság előtt megkezdett reformoknak tulajdonítható. Mindazonáltal még sok a tennivaló a növekedés fenntartásához és a gazdaság továbberősítéséhez. A török gazdaság pozitív lendülete lehetőséget kínál arra, hogy az ország további strukturális reformokat kezdjen, különösen az oktatási, az infrastruktúra és a munkaerőpiaci politika területén. A bankrendszer összeomlását követően az izlandi gazdaság összesen 12%-kal esett vissza. 2011-ben megkezdődött, és idén is folytatódott a kiviteleken és erős hazai keresleten alapuló talpra állás. A bankszektor határozott szerkezetátalakításával és megszilárdításával, az államháztartás konszolidálásával, valamint körültekintő politikákkal sikerült stabilizálni a gazdaságot, noha mindez a tőkekorlátozások által nyújtott védelem mellett történt, amelyek megszüntetése továbbra is kihívást jelent. Noha 2010-ben és 2011-ben a nyugat-balkáni gazdaságoknak sikerült valamelyest talpra állniuk, az Európai Unión belüli negatív fejleményeket követően 2012 újabb visszaesést szenvedtek el. Horvátország, Bosznia‑Hercegovina és Szerbia újra recesszióba esett. Albánia, Koszovó és Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság jobban viselik a kedvezőtlen körülményeket. További növekedést realizáltak, mivel képesek voltak fenntartani a hazai keresletet, és a kereskedelem csökkenése is kevésbé hat rájuk. A pénzügyi szektor az összes országban stabil maradt, bár a hitelportfólió minősége tovább romlott. Az elhúzódó hanyatlás szemmel láthatóan súlyosbította a már eleve nehéz szociális körülményeket. Tovább nőtt a munkanélküliség, és mára átlagosan 21%-ot ér el a Nyugat-Balkánon, de Bosznia‑Hercegovinában, Szerbiában, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságban és Koszovóban sokkal magasabb. Ez különösen a fiatalokat érinti. Még ennél is aggasztóbb, hogy a válság előtti időszakban a szegénység csökkentése terén elért pozitív eredmények ellenkező irányba fordulnak. Különösen a kialakuló középosztály vált kiszolgáltatottabbá, háztartási pénzügyi tartalékaik és megtakarításaik kimerültek. A különféle közvélemény-kutatások azt sugallják, hogy az emberek egyre elégedetlenebbek a gazdasági és szociális helyzettel, mivel sokan közülük már az alapvető termékeket és szolgáltatásokat sem engedhetik meg maguknak. E tendenciák, az idei gyengébb növekedéssel vagy akár az új recesszióval karöltve sokkal proaktívabb politikai választ sürgetnek a romló szociális körülmények enyhítésére, ideértve például a munkanélküliség és a szegélység csökkentését a befektetések ösztönzése – és így a munkahelyteremtés elősegítése – által, valamint a szociális szektorban a jobb befektetések megcélozásával. Az országok tisztában vannak a prioritásként kezelt reformok, valamint a növekedést és munkahelyteremtést célzó intézkedések szükségességével, a reformok végrehajtása melletti politikai elkötelezettség azonban gyakran túlságosan ingatag. Az évek során nem javult megfelelően a bevételbeszedés, költségvetés-tervezés és költségvetés-végrehajtás. A költségvetési átcsoportosításokat továbbra is rosszul célozzák, és nem járulnak hozzá a szociális helyzet javításához. A munkaerőpiacok általánosságban továbbra sincsenek megreformálva, a szakképzési rendszerek pedig nem járulnak hozzá a munkaerő-piaci kereslet és kínálat összehangolásában mutatkozó hiányosságok csökkentéséhez. Következésképpen a munkavállalók gyakran külföldön keresnek munkát. E tendencia az átutalások és a munkanélküliség enyhítése miatt rövid távon kedvező ugyan a gazdaságra nézve, hosszú távon azonban a kevesebb munkaerő és agyelszívás miatt korlátozza a növekedési potenciált. Makrogazdasági szinten számos ország reformokat hajtott végre a vállalatalapítás megkönnyítésére, vagy programokat dolgozott ki a külföldi befektetők országukba vonzására, de az üzleti környezetre továbbra is rányomja a bélyegét a gyenge lábakon álló jogállamiság és a kiterjedt informális szektor. Az EU elkötelezett aziránt, hogy továbbra is politikai tanácsadással és pénzügyi segítségnyújtással támogatja az országokat, valamint szorosan együttműködik a nemzetközi pénzügyi szervezetekkel a célból, hogy a kedvező hiteleket a prioritásként kezelt területekre irányítsa. A Bizottság továbbra is társítja a bővítési országokat az Európa 2020 stratégiához. Feltérképezi, hogy a stabilizációs és társulási megállapítást érintő üléseket hogyan lehetne még inkább a versenyképesség és foglalkoztatás kérdéseinek szolgálatába állítani. E célból, valamint az Európa 2020 megközelítéssel összhangban, a bővítési folyamatban érintett országokat arra ösztönözzük, hogy mérlegeljenek nemzeti célértékeket a foglalkoztatás, innováció, éghajlatváltozás, energiaügy, oktatás, szegénység-csökkentés és társadalmi befogadás területén. Emellett 2013-tól kezdődően a Bizottság fokozatosan párbeszédet kezd a bővítési országokkal a foglalkoztatásról és szociális reformprogramokról, a foglalkoztatás és szociális politika átfogó megközelítését szem előtt tartva. A Bizottság előmozdítja továbbá az uniós programokban való fokozottabb részvételt, hogy a bővítési országok a tagállamokkal együtt tevékenykedhessenek az Európa 2020 kiemelt kezdeményezései területén. A regionális politikai csoportok és a regionális együttműködési tanács jó előrelépést tett abban, hogy az Európa 2020 folyamatot a regionális szükségletekhez és helyzethez igazítása. Idén a kereskedelmi és befektetési miniszterek elkötelezték magukat amellett, hogy rendszeresen referenciaértékeket határoznak meg a regionális kereskedelmet, magánkutatást, vállalkozásokat és munkahelyteremtést érintő politikákban. A Bizottság – többek között az IPA-alapokkal – támogatja e közös reformtörekvéseket, valamint a regionális ellenőrzési megközelítést. A megerősített regionális gazdasági együttműködés hozzájárulhat a válság hatásainak enyhítéséhez. A regionális kereskedelem átlagosan a régió összes kereskedelmének körülbelül 17%-át teszi ki. A CEFTA-országok közötti kereskedelmi áramlásokra kevésbé hatott a válság, és gyorsabban állnak talpra, mint az EU-val folytatott kereskedelem. A kereskedelmet ugyanakkor az élelmiszerek és nyersanyagok dominálják, a magasabb hozzáadott értékű áruk csupán a kereskedelmi áramlatok csekély százalékát teszik ki. A CEFTA elkezdte egyes szolgáltatások liberalizációját, amelyből valamennyi félnek fontos előnyei származhatnak. Az energia- és közlekedési piacok integrációja versenyképesebbé teszi a régiót, valamint olyan feltételeket teremt, amelyek vonzóvá teszik e területeket a befektetők számára. Létrehozták a nyugat-balkáni beruházási keretet (WBIF), amely a nemzeti donorokat és nemzetközi pénzügyi szervezeteket tömöríti az országok projektmenetrendjének kidolgozása céljából. A WBIF keretében a Bizottság a bilaterális donorok és a nemzetközi pénzügyi szervezetek 8 milliárd euró értékű beruházásokat támogatnak a közlekedés, energiaügy, környezetvédelem, éghajlatváltozás, szociális szektor, valamint a magánszektor és a kkv-k fejlesztése területén. A WBIF egyre fontosabb szerepet fog betölteni a növekedés és a munkahelyteremtés fellendítéséhez nagyon szükséges beruházások előkészítésének és támogatásának elősegítéséhez. Az EU gazdasági kormányzása és a bővítési országok Az EU gazdasági kormányzásának jelenleg zajló, messze ható megreformálására tekintettel fontos, hogy a bővítési folyamatban érintett országokat továbbra is tájékoztassák, és még inkább bevonják e folyamatba, az EU-val kialakított gazdasági integrációjuk jelenlegi magas szintjét is figyelembe véve. Az Európai Bizottságnak számos eszköze van arra, hogy a bővítési folyamatban érintett országokat tájékoztassa az EU gazdaságpolitikájának fejleményeiről. Ezek között említhetjük például a rendszeres bilaterális politikai és gazdasági párbeszédet, valamint a Bizottság, az uniós tagállamok és a tagjelölt országok között az előcsatlakozási költségvetési felügyelet összefüggésében folytatott multilaterális gazdasági párbeszédet. A Bizottság fokozatosan az EU megerősített gazdasági kormányzásához igazítja a bővítési folyamatban érintett országok gazdasági felügyeletét. E célból az országokat arra kérik, hogy erősítsék meg középtávú gazdasági programjaikat azzal, hogy nagyobb hangsúlyt fektetnek külső pozíciójuk fenntarthatóságára és a növekedés főbb strukturális akadályaira, az Európa 2020 stratégiával összhangban. Továbbá, a Bizottság nagyobb hangsúlyt fektet a nemzeti költségvetési keret további erősítésére, amelynek eleget kell tennie a minőségi előírásoknak. A tagjelölt országokat arra kérik, hogy tegyenek szilárd kötelezettségvállalásokat a közös éves ECOFIN-találkozón elfogadott ajánlások nyomon követése mellett. A közös ECOFIN-találkozót, e találkozó előkészületeit, valamint a stabilizációs és társulási megállapodással kapcsolatos fórumokat is felhasználják a gazdasági és költségvetési felügyelet középpontba állítására, valamint adott esetben a tagjelölt országok tájékoztatására az EU gazdasági kormányzását formáló egyéb fejleményekről. A jövőbeni magyarázó jellegű átvilágítási találkozókat ugyancsak felhasználják arra, hogy az országokkal megismertessék a gazdasági és monetáris unióval kapcsolatos kötelezettségekben bekövetkező változásokat, valamint az új pénzügyi felügyeleti struktúrát. A Bizottság megvizsgálja annak lehetőségét, hogy e találkozókra olyan tagelölt országokat is meghívjon, amelyekkel még nem kezdődtek meg a tárgyalások. A Bizottság további átvilágító találkozókat is szervezhet a csatlakozási tárgyalások során, ha jelentős új vívmányokat fogadnak el. 3. A bővítés és a reform lendületének fenntartása A bővítési folyamatban érintett országok számos kihívással találják szembe magukat, különösen a jogállamiság, a korrupció, a szervezett bűnözés, a gazdaság és a társadalmi kohézió területén. Továbbá, a gazdasági stagnálás összefüggésében fennáll a veszélye a populizmus irányába történő kilengésnek és a létfontosságú reformokkal szembeni ellenállásnak. A Nyugat-Balkánon különösen fontos, hogy az országok továbbra sem térjenek le a reformok útjáról, hagyják hátra a múlt örökségét, és európai jövőjükbe fektessenek be. Az EU-nak is érdekében áll a reformok sikeres végrehajtása. A bővítés közös vállalkozás. A bővítés és a reformok lendületének fenntartása voltaképpen ugyanazon érem két oldala. A Bizottság egyre inkább keres innovatív megközelítéseket a bővítési országokban és a csatlakozási folyamat során felmerülő kihívások kezeléséhez. A tagsági kritériumok és feltételek változatlanok maradtak. Számos területen azonban országspecifikus, testre szabott megközelítésekre van szükség a bonyolult helyzetek – ideértve a csatlakozási folyamatban jelentkező fennakadásokat is – kezeléséhez. Ez nemcsak a jogállamiságra és a közigazgatási reformra igaz, hanem a demokrácia megszilárdítására, a jó kormányzásra, valamint a gazdasági és szociális kérdésekre is. Az ilyen kezdeményezések lendületet adnak a reformoknak. Nem helyettesítik a csatlakozási tárgyalásokat, de hidat képeznek azokhoz. A 2011-es bővítési stratégiai dokumentum és a 2011. decemberi tanácsi következtetések alapján 2012 májusában pozitív menetrendet kezdtek az EU és Törökország közötti kapcsolatokra vonatkozóan, a csatlakozási tárgyalások folyamatának támogatása céljából, a tárgyalási kerettel és a vonatkozó tanácsi következtetésekkel összhangban. Ez a menetrend a közös érdeklődésre számot tartó területek széles körére kiterjed, ideértve a politikai reformokat, a külpolitikai párbeszédet, az uniós vívmányokhoz való közelítést, a vízumokat, a mobilitást és a migrációt, az energiát, a terrorizmus elleni küzdelmet, a kereskedelmet, valamint az uniós programokban való török részvételt. 2012 márciusában Skopjében magas szintű csatlakozási párbeszéd kezdődött Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal. A magas szintű csatlakozási párbeszéd a hazai menetrend élére állította az európai integrációt, ezzel új lendületet adott annak a főbb reformkihívásokról és lehetőségekről folytatott strukturált, magas szintű eszmecserék biztosításával. A kulcsfontosságú kérdések között szerepel a véleménynyilvánítás szabadsága, a jogállamiság és etnikai kapcsolatok, a választási reform kiívásai, a közigazgatási reform, a piacgazdaság megerősítése és a jószomszédi kapcsolatok. A kormány halad a konkrét intézkedéseket és végrehajtási időkeretet meghatározó menetrendjében szereplő ambiciózus reformcélok megvalósítása terén. Albániában a Bizottság szorosan együttműködött a kormánnyal és az ellenzékkel annak elősegítésére, hogy az ország megbirkózhasson a politikai akadályokkal és továbbvihesse a választási és parlamenti reformokat, valamint olyan környezetet hozhasson létre, amely előmozdítja a haladást, különösen az uniós menetrend tekintetében. Ez lehetővé tette a bizottsági vélemény kulcsfontosságú prioritásaival foglalkozó cselekvési terv átlátható és részvételen alapuló felülvizsgálatát. A kormány tevékenységének élén az uniós menetrend áll, aminek köszönhetően konkrét eredményeket érnek el a tervben kitűzött teljesítendő feladatok terén, ideértve a parlamenti és választási reformokat, a jogállamiságot és az emberi jogokat. Bosznia-Hercegovinával magas szintű csatlakozási párbeszéd kezdődött 2012 júniusában, Brüsszelben. E kezdeményezés segíteni kíván az országnak az EU-csatlakozási folyamat előre vitelében azáltal, hogy elmagyarázza a csatlakozási tárgyalások követelményeit és módszertanát, konkrétabban pedig azt, hogy az uniós csatlakozási folyamat során mit várnak az országtól. Célja, hogy a jelenlegi politikai krízis ellenére fenntartsa az uniós menetrend politikai lendületét. A júniusi találkozó eredményeként együttes közvetkeztetések, és egy EU-integrációs menetrend született, amelynek az a célja, hogy a stabilizációs és társulási megállapodás hatályba lépéséig sikerüljön teljesíteni a feltételeket, és az ország hiteles uniós tagság iránti kérelmet nyújthasson be. Ehhez az EU-kérdésekben illetékes valamennyi hatósági szint közötti együttműködés mechanizmusra volt szükség, hogy az ország egységes álláspontot alakíthasson ki e kérdésben. A Bizottság sajnálja, hogy az eddigi eredmények várakozáson aluliak. A 2011-ben Bosznia-Hercegovinával indított igazságügyi strukturált párbeszéd kedvezőn hatott a 2009–2013 közötti időszakra vonatkozó igazságügyi reformstratégia végrehajtására. Az Európai Bizottság és Koszovó 2012 májusában strukturált párbeszédet kezdett a jogállamiságról azzal a céllal, hogy elősegítse Koszovó számára a jogállamiság területén tapasztalt kihívások megválaszolását, ami a Nyugat-Balkán egészére nézve kulcsfontosságú. Ebben a szakaszban a Bizottság az igazságszolgáltatásra, valamint a szervezett bűnözés és a korrupció elleni küzdelemre helyezi a hangsúlyt. A Bizottság folytatja e célkitűzéseket és egyebeket azzal a céllal, hogy fenntartsa a csatlakozási folyamat lendületét és átalakító erejét, valamint biztosítsa, hogy a bővítési politika választ ad e kérdésekre. 4. A bővítési országok előrehaladása és a 2012-13-as teendők 4.1. Nyugat-Balkán Horvátország E közleménnyel párhuzamosan a Bizottság közleményt fogadott el a Horvátország uniós tagságra való felkészültségéről szóló átfogó ellenőrzési jelentés főbb megállapításairól, A csatlakozás bekövetkeztéig a Bizottság továbbra is ellenőrzi a Horvátország által a csatlakozási tárgyalások folyamán tett kötelezettségvállalásokat, és 2013 tavaszán közleményt szándékozik közzétenni a végső ellenőrzési jelentésről. Montenegró 2012. június 29-én az Európai Tanács támogatta a Tanács bizottsági jelentésen alapuló határozatát arról, hogy meg kell nyitni a csatlakozási tárgyalásokat Montenegróval. Ugyanazon a napon az első kormányközi konferencián megkezdődtek a tárgyalások. A csatlakozási tárgyalásokat a Tanács által elfogadott tárgyalási kerettel összhangban folytatják, amely tárgyalási keret új megközelítést foglal magában az igazságszolgáltatásról és alapvető jogokról, valamint a szabadágról, a biztonságról és a jog érvényesüléséről, ezáltal megerősíti a tárgyalások jogállamiságra irányuló fókuszát. A csatlakozási tárgyalások megkezdése azt tükrözi, hogy Montenegró további előrelépéseket tett a kulcsfontosságú reformok terén. Montenegró megfelelően teljesíti a politikai kritériumokat. A parlament működése, az igazságszolgáltatás, a korrupcióellenes politika, az emberi jogok és a kisebbségvédelem megerősítése céljából javult a jogalkotási és intézményi keret, valamint a politikák. Tovább folytatódtak a folyamatban lévő alkotmányos és közigazgatási reformok. Montenegró továbbra is zökkenőmentesen teljesíti a stabilizációs és társulási megállapodásban meghatározott kötelezettségeket. Továbbra is konstruktív szerepet játszik a régióban, és tiszteletben tartja nemzetközi kötelezettségvállalásait. Montenegrónak több erőfeszítést kell fektetnie a jogállamiság eredményességének fokozására a reform visszafordíthatatlan végrehajtása céljából, különös tekintettel a szervezett bűnözést és korrupciót – ideértve a magas szinten elkövetettet is – eseteire. Az igazságszolgáltatás függetlenségének biztosítása érdekében Montenegrónak be kell fejeznie az alkotmánymódosítást. Az igazságszolgáltatás elszámoltathatósága továbbra is aggodalomra ad okot. A montenegrói közigazgatás kis mérete miatt átfogó kihívást jelent az uniós vívmányok végrehajtásához szükséges igazgatási kapacitás megteremtése is. Az új megközelítéssel összhangban, valamint a 2011. decemberi Európai Tanács felkérésnek eleget téve a Bizottság 2012 tavaszán már megkezdte az igazságszolgáltatásra és alapvető jogokra, valamint a szabadságra, a biztonságra és a jog érvényesülésére vonatkozó fejezetek átvizsgálását. A többi fejezet átvizsgálása 2012 szeptemberében kezdődött meg, és várhatóan 2013 tavaszán fejeződik be. A Bizottság továbbra is támogatja Montenegrót az EU-val kapcsolatos reformok végrehajtásában. Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság 2005-ben kapta meg a tagjelölt státuszt. 2009-ben a Bizottság megvizsgálta, hogy az ország megfelelően eleget tesz-e a politikai kritériumoknak, és a tárgyalások megkezdését javasolta. Ezen ajánlást a Bizottság 2010-ben, 2011-ben és most 2012-ben megismételte. A Bizottság szilárd meggyőződése, hogy a reformok ütemének és fenntarthatóságának megszilárdítása, különös tekintettel a jogállamiságra, valamint az etnikumok közötti kapcsolatok megerősítése érdekében az országnak a csatlakozási folyamat következő szakaszába kell lépnie, ami a régió egészének előnyére válna. Az ország továbbra is teljesíti a stabilizációs és társulási megállapodásból (STM) fakadó kötelezettségeit. A Bizottság továbbra is azt javasolja, hogy az ország lépjen a társulás második szakaszába, és arra ösztönzi a Tanácsot, hogy ennek érdekében további késedelem nélkül cselekedjen az STM vonatkozó rendelkezésével összhangban. Az ország továbbra is megfelelően teljesíti a politikai kritériumokat. A kormány tevékenysége középpontjába állította az uniós menetrendet. A Bizottsággal folytatott magas szintű csatlakozási párbeszéd katalizátorként szolgált a reformok felgyorsításához, és jelentős előrelépést segített elő számos kulcsfontosságú politikai területen. A kormány javaslatokat terjesztett a Parlament elé a választásokat szabályozó jogalkotási keret javítása céljából, a véleménynyilvánítás területén pedig a becsületsértések büntethetőségének megszüntetésére. Az ohridi keretmegállapodás végrehajtásának első, kormány általi felülvizsgálata hasznos eszköznek bizonyult a közösségek közötti párbeszéd megerősítéséhez. A reformlendületet a politikai kritériumok valamennyi területén fenn kell tartani, különösen a végrehajtás biztosítása érdekében. Meg kell erősíteni a jogállamiságot, többek között a véleménynyilvánítás szabadsága tekintetében. A kormány és az újságíró-szövetség közötti kerekasztal-párbeszéd várhatóan továbbra is hasznos fórumot biztosít a médiával kapcsolatos kulcsfontosságú kihívások megválaszolásához. Aggodalomra adott okot a 2012 első felében zajló erőszakos események következtében a közösségek között kialakuló feszültség. A kormány éretten reagált e kihívásra, és erre kell építenie az etnikumok közötti kapcsolatok további erősítése és a megbékélés érdekében, a 2001-es konfliktus áldozatainak jogállását érintő vita fényében is. Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság Egyesült Nemzetekben történő belépésének 20. évfordulójához közelítve még mindig nem sikerült rendezni a vitát Görögországgal az elnevezés kérdését illetően. Az ENSZ égisze alatt az 1990-es évek óta folyik a párbeszéd, melyet 2009 óta kétoldalú tárgyalások is kiegészítenek, többek közt miniszterelnöki szinten is. A folyamatok azonban eddig nem voltak eredményesek. Decemberben a Nemzetközi Bíróság úgy találta, hogy Görögország megsértette az országgal kötött ideiglenes megállapodását azáltal, hogy a 2008-as bukaresti csúcstalálkozón ellenezte Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság NATO-ba történő felvételét. A jószomszédi kapcsolatok fenntartása továbbra is alapvetően fontos, ide értve az ENSZ égisze alatt az elnevezés kérdésének tárgyalásos úton való, kölcsönösen elfogadható megoldását is. Haladéktalanul megoldást kell találni. Kerülni kell az olyan fellépéseket és nyilatkozatokat, amelyek hátrányosan érinthetnék a jószomszédi kapcsolatokat. Szerbia A 2012. márciusi Európai Tanács megadta Szerbia számára a tagjelölt státuszt. Az elnökválasztások, parlamenti és helyhatósági, valamint a Vajdaságban tartott választások előtt és után egyaránt biztosították az intézmények stabilitását és működését. Noha a választás összefüggésében lassult a jogalkotási tevékenység, a legtöbb területen némi előrelépés figyelhető meg a reformok végrehajtását illetően. Szerbia továbbra is teljes mértékben együttműködik a volt Jugoszláviával foglalkozó nemzetközi büntetőtörvényszékkel (ICTY). Szerbia zökkenőmentesen végrehajtja az ideiglenes megállapodásból/stabilizációs és társulási megállapodásból fakadó kötelezettségeit. Eredmények születtek a Pristinával folytatott párbeszéd során, a létrejött megállapodások végrehajtása azonban egyenetlen képet mutat. E tekintetében két közelmúltbeli fejleményt említhetünk meg: Szerbia aláírta a belső határigazgatás műszaki jegyzőkönyvét, valamint tisztázták Koszovó regionális együttműködéséről és képviseletéről szóló megállapodás Szerbia általi értelmezését, amely a végrehajtás első tapasztalatai alapján úgy tűnik, hogy többé már nem akadályozza a regionális együttmüködés befogadó jellegét. Szerbia új vezetése hangsúlyozta kötelezettségvállalását a Pristinával folytatott párbeszéd során már létrejött valamennyi megállapodás végrehajtása, valamint a tágabb értelemben vett politikai kérdések megoldása mellett. E kötelezettségvállalás teljesítése kulcsfontosságú ahhoz, hogy Szerbia az uniós integráció következő szakaszába léphessen. Szerbia továbbra is megfelelően teljesíti a politikai kritériumokat, valamint a stabilizációs és társulási folyamat feltételeit. Ugyanakkor kiemelt figyelmet kell fordítani a jogállamiságra, különösen az igazságszolgáltatásra, ahol a közelmúltbeli visszaesések azt hangsúlyozzák, hogy meg kell újítani a reformok melletti elkötelezettséget; biztosítania kell továbbá az igazságszolgáltatás függetlenségét, pártatlanságát és hatékonyságát, figyelembe véve az alkotmánybíróság nemrégiben hozott ítéleteit is, továbbá tekintettel arra, hogy újra el kell nyerni a polgároknak a bírósági újrakinevezésekben mutatkozó hiányosságok miatt megrendült bizalmát. Továbbá, a közelmúltbeli események fényében külön figyelmet kell fordítani a kiszolgáltatott helyzetű csoportok jogaira, valamint az olyan kulcsfontosságú intézmények, mint például a központi bank függetlenségére. Szerbiának továbbra is konstruktívan részt kell vennie a regionális együttműködésben, és meg kell erősíteni kapcsolatait a szomszédos országokkal. A reformok lendületét újra kell éleszteni, és további előrelépésre van szükség a Koszovóval való kapcsolatok szemmel látható és fenntartható javítása érdekében. A Bizottság – az Európai Unióhoz történő csatlakozásról Szerbiával folytatott tárgyalások megkezdésének ajánlása céljából, valamint a 2011. december 5-i tanácsi következtetésekkel összhangban – jelentést terjeszt elő, amint megvizsgálta, hogy Szerbia kellő szintű megfelelést ért el a tagsági kritériumok, valamint a stabilizációs és társulási folyamat feltételei tekintetében, és különösen a Koszovóval kapcsolatos, a tanácsi következtetésekben meghatározott kulcsfontosságú prioritás tekintetében. A Szerbia és Koszovó közötti kapcsolatok szemmel látható és tartós javítására van szükség ahhoz, hogy mindkét ország továbbléphessen az EU felé vezető úton, és annak elkerülésével, hogy bármelyikük is akadályozza a másikat ezen erőfeszítésekben. Albánia A 2011 novemberében a kormányon lévő többség és az ellenzék között született politikai megállapodás végre véget vetett a 2009-es parlamenti választások óta fennálló hosszú politikai patthelyzetnek. E megállapodás foglalkozni kívánt a választási és parlamenti reformmal, valamint meg kívánta teremteni a többi területen megvalósuló közös reformtörekvések politikai környezetét. Ennek eredményeként jelentősen javult a politikai párbeszéd és együttműködés, amit előrelépést tett lehetővé a reform kulcsfontosságú területein. Az elnökválasztásokat az Alkotmánnyal összhangban bonyolították le, de a választások körül zajló politikai folyamat befogadó jellege várakozásokon alul maradt. Noha a választások után ideiglenesen kissé lassultak a reformok, a politika megállapodást végrehajtása folyik. Albánia jó előrelépést tett az uniós tagsághoz szükséges politika kritériumok teljesítése felé, valamint a Bizottság 2010-es véleményében foglalt kulcsprioritásoknak megfelelő reform végrehajtása terén. Általánosságban Albánia folytatja a stabilizációs és társulási megállapodás zökkenőmentes végrehajtását, és továbbra is konstruktív szerepet játszik a régióban. Albánia négyet teljesített a kulcsprioritások közül, mégpedig a parlament megfelelő működésével, a megerősített többséget igénylő függőben lévő jogszabályok elfogadásával, az ombudsman kinevezésével és a kulcsfontosságú intézményekben tartott meghallgatással és szavazással, valamint a választások jogi keretének módosításával kapcsolatosakat. Albánia jól halad afelé, hogy teljesítse a közigazgatási reformmal és a fogva tartottakkal való bánásmód javításával kapcsolatos két kulcsprioritást. Mérsékelt előrelépést sikerült elérni az igazságügyi reformmal és a korrupció elleni küzdelemmel kapcsolatos kulcsprioritások terén – például a köztisztviselők és bírák mentelmi jogainak megreformálásával, valamint a közigazgatási bíróságokról szóló törvény elfogadásával – annak köszönhetően, hogy a kormány jól koordinálta az EU-integráció folyamatát, az ellenzék pedig hatékony együttműködést tanúsított. Ugyancsak előrelépés történt a szervezett bűnözés elleni küzdelmet, a tulajdonreformot, diszkrimináció ellenes politikákat – főleg a nők jogait – érintő többi kulcsprioritás terén, ideértve jelentős lépéseket, különösen a bűncselekményekből származó vagyontárgyak lefoglalásának növelése, a tulajdonreform átfogó stratégiájának elfogadása, valamint a büntetőtörvénykönyv családon belül elkövetett erőszakot érintő szankcióinak megerősítését szolgáló módosításait illetően. Albániának alapul kell használnia az elért előrelépést, és konkrét lépéseket kell tennie a korrupció elleni küzdelem, valamint az igazságügyi reform területén ahhoz, hogy biztosítsa az igazságügy függetlenségét, hatékonyságát és elszámoltathatóságát. Be kell fejezni a közigazgatási és igazságügyi reformot, valamint felül kell vizsgálni a parlament eljárási szabályzatát. További figyelmet kell fordítani az emberi jogok területén vállalt kötelezettségek – ideértve a roma közösség életkörülményeinek javítását is – végrehajtására. A reformmal kapcsolatban folyamatos politikai párbeszédet kell fenntartani az ország demokratikus intézményei zökkenőmentes működésének és további erősítésének biztosítása céljából. A 2013 nyarára kitűzött parlamenti választásokkal jól lehet majd tesztelni az új választási törvényt és a pártok reformok melletti fenntartott elkötelezettségét. Alapvetően fontos a reformok lendületének fenntartása, különös hangsúllyal a jogállamisággal kapcsolatos jogszabályok és szakpolitikák végrehajtására. Bosznia- Hercegovina A 2010 októberében tartott általános választások következtében kialakult, mintegy 16 hónapon át tartó politikai patthelyzet után az állami szintű kormányról szóló megállapodással sikerült befejezni a végrehajtó és jogalkotási hatóságok létrehozását. Az új Minisztertanács megalakulása, valamint két kulcsfontosságú unióval kapcsolatos jogszabály elfogadása kezdetben az uniós integrációra irányította a figyelmet. E lendületet azonban nem sikerült fenntartani. A kialakuló politikai konszenzus hamar szertefoszlott, és megrekedt az előrelépés az uniós menetrend terén. Megkezdődött az állami, szövetségi és kantoni szintű hatóságok átszervezése, de azt politikai viták és jogi kihívások blokkolták. Bosznia‑Hercegovina kismértékű haladást ért el a politikai kritériumok teljesítése terén. Kevés előrelépés történt az intézményi struktúrák funkcionális jellegének, összehangoltságának és fenntarthatóságának fokozása terén. Jelentős erőfeszítésekre van szükség az igazságszolgáltatás megerősítésére, az EU és Bosznia‑Hercegovina közötti strukturált igazságügyi párbeszéd összefüggésében azonosított prioritásokkal összhangban. Fel kell gyorsítani az erőfeszítéseket a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelem, valamint a közigazgatási reform területén is. A politikai képviselők között továbbra sincs közös elképzelésük az ország általánosságban követendő irányáról és jövőjéről, valamint hiányzik az az intézményi struktúra, amely minőségi előrelépést tehetne lehetővé az ország EU felé vezető útján. Prioritásként foglalkozni kell azzal, hogy hatékony koordinációs mechanizmusra van szükség az uniós jogszabályok átültetésében, végrehajtásában és érvényesítésében érintett különféle kormányszintek között ahhoz, hogy az ország egységesen szólalhasson fel az uniós kérdésekkel kapcsolatban, valamint hatékonyan kiaknázza az EU előcsatlakozási támogatását. E célból június 27-én magas szintű csatlakozási párbeszéd kezdődött Brüsszelben. Belső EU-integrációs menetrendet fogadtak el azzal a céllal, hogy teljesítsék egyrészt Stabilizációs és Társulási Megállapodás hatályba lépésének, másrészt a hiteles tagsági kérelem benyújtásának feltételeit – a vonatkozó tanácsi következtetésekben meghatározottak szerint –, de nem sikerült teljesíteni az alkotmány módosítását célzó politikai megállapodás augusztus 31-re kitűzött határidejét. Az említett módosításnak az volt a célja, hogy eleget tegyen az Emberi Jogok Európai Bírósága által az ország intézményeiben való képviselet tekintetében fennálló etnikai alapú megkülönböztetésről szóló ítéletének (Sejdic-Finci ügy). Augusztusban három politikai párt különálló, nem összehangolt javaslatokat nyújtott be a parlamenthez az alkotmány módosítása céljából. Továbbra is komoly aggodalomra ad okot, hogy még mindig nem sikerült összehangolni az Alkotmányt az EJEB Sejdic-Finci ügyben hozott ítéletével. Ahhoz, hogy az ország teljesíthesse az ideiglenes megállapodásból/stabilizációs és társulási megállapodásból fakadó kötelezettségeket, hiteles folyamatot kell létrehozni az EJEB-határozat megválaszolására, valamint végre kell hajtani az ország állami támogatásokkal kapcsolatos kötelezettségeit. Bosznia-Hercegovina kormányzata továbbra is végrehajtó mandátummal rendelkező nemzetközi részvétel bevonásával működik. A Béke-végrehajtási Tanács irányítóbizottsága májusban jóváhagyta a Főképviselő Hivatalának azon határozatát, miszerint fel kell függeszteni és augusztus 31-én be kell zárni a Brčko-i irodát, a Brčko körzet ügyében hozott jogerős ítélet végrehajtása terén elért jelentős előrelépést követően. Ezt követően augusztus 31-én bezárták a Brčko-i irodát. Az EU irodákat nyitott Brčko és Mostar körzetben, valamint megerősítette már meglévő irodáját Banja Luka körzetben. Az európai uniós különképviselő mandátumának a főképviselő hivatalától való elválasztását követően az EU – megerősített jelenlétének köszönhetően – számos területen vezető szerepet játszott abban, hogy elősegítse a hatóságok számára az uniós menetrend célkitűzéseinek végrehajtását. E tekintetben az EU továbbra is erősíteni fogja az ország intézményeinek nyújtott támogatását. Jelentős további erőfeszítésekre van szükség a még hátralévő követelmények teljesítése, valamint annak megkönnyítése érdekében, hogy a nemzetközi kormányzási és biztonsági berendezkedésű ország olyan, hazai intézményekkel rendelkező országgá válhasson, amely teljes mértékben szerepet és felelősséget vállal saját politikaalakítása és jogalkotása tekintetében, összhangban az uniós tagságra vágyó országokkal szemben támasztott követelményekkel. E kérdések átfogó megválaszolására van szükség ahhoz, hogy olyan stabil és konstruktív politikai környezet alakulhasson ki, ahol az uniós menetrend a politikai folyamat középpontjában áll. Az ország és polgárai uniós törekvéseinek elérése érdekében kulcsfontosságú a kompromisszumon alapuló megállapodás iránti politikai hajlandóság. Koszovó E közleménnyel párhuzamosan a Bizottság közleményt fogadott el a Koszovóval kötendő stabilizációs és társulási megállapodás megvalósíthatósági tanulmányáról. 4.2. Törökország Törökország az EU szempontjából kulcsfontosságú ország, gondoljunk csak dinamikus gazdaságára, stratégiai fekvésére, valamint fontos regionális szerepére, amely hozzájárul az EU külpolitikájához és energiabiztonságához. A vámunió révén Törökország már nagy mértékben integrálódott az EU-ba, és Európa versenyképességének fontos alkotóelemévé vált. Ez fordítva is igaz, az EU továbbra is kulcsfontosságú Törökország gazdasági és politikai modernizálásához. E kötelékek szorosabbra fűzése mindkét fél számára előnyös lenne. Az EU és Törökország közötti kapcsolatban rejlő lehetőséget csak aktív és hiteles csatlakozási folyamat keretében lehet kiaknázni. Továbbra is a csatlakozási folyamat biztosítja a legmegfelelőbb keretet az EU-val kapcsolatos reformok ösztönzésére, a kül- és biztonságpolitikai kérdésekről kialakított párbeszédre, a gazdaság versenyképességének megerősítésére, továbbá az energiaügyek, valamint bel- és igazságügyek területén folytatott együttműködés fokozására. Ennek a folyamatnak tiszteletben kell tartania az EU kötelezettségvállalásait és a megállapított feltételrendszert. Ebben az összefüggésben a Bizottság 2012 májusában pozitív menetrendet kezdett a Törökországgal kialakított kapcsolatok tekintetében, hogy némi stagnálást követően újra felélénkítse a csatlakozási folyamatot, és friss dinamizmust vigyen az EU és Törökország közötti kapcsolatokba. A pozitív menetrend nem a csatlakozási tárgyalások alternatívája, hanem inkább azok támogatásának módja. A közös érdeket képviselő területekre, úgy mint a jogharmonizációra, a megerősített energiaügyi együttműködésre, a vízumok kérdésére, a mobilitásra és migrációra, a Vámunióra, a külpolitikára, a politika reformokra, a terrorizmus elleni küzdelemre, valamint az emberek közötti kapcsolatépítést szolgáló programokban való fokozott részvételre irányítja az erőfeszítéseket. A pozitív menetrend keretében az uniós vívmányokhoz való közelítés előmozdítására létrehozott nyolc munkacsoportból hat már megtartotta első ülését. Továbbra is alapvető fontossággal bír, hogy Törökország aktívan támogassa a pozitív menetrendet és saját európai perspektíváját. Mind az EU-nak, mind Törökországnak érdekében áll, hogy a csatlakozási tárgyalások visszanyerjék lendületüket, nem utolsó sorban annak biztosítására, hogy az EU továbbra is referenciaértéknek számítson a törökországi reformok tekintetében. Továbbá, a Tanács felkérte a Bizottságot, hogy kiterjedtebb párbeszédet és együttműködési keretet alakítson ki az EU és Törökország között a bel- és igazságügy politikai területei teljes spektrumának lefedésére. A Tanács arra kérte továbbá a Bizottságot, hogy tegyen lépéseket a fokozatos és hosszú távú perspektívának számító vízumliberalizáció felé, a Törökország és az EU közötti visszafogadási megállapodás aláírásával párhuzamosan. Miután júniusban parafálták a visszafogadási megállapodást, most kulcsfontosságú, hogy Törökország azt aláírja, ezzel lehetővé téve a vízumliberalizációs menetrend végrehajtásának megkezdését. Mivel Törökország egyre inkább potenciális energia-csomóponttá válik, és tekintettel az EU-val közös kihívásokra, a Bizottság és Törökország úgy döntött, hogy számos fontos energiaügyi kérdésben megerősítik együttműködésüket. Jelentősen elmélyült az EU-val folytatott kül- és biztonságpolitikai párbeszéd. A Törökország és az EU közös szomszédságában végbemenő fejlemények megerősítették Törökország fontos szerepét és értékes hozzájárulását az EU külpolitikájához és energiabiztonságához. Törökország továbbra is pozitív szerepet játszik az észak-afrikai és közel-keleti országokban végbemenő reformmozgalmak támogatásában. Szíriával intenzív együttműködést folytat. A politikai párbeszédnek keretet adó – többek között miniszteri szintű – találkozók olyan, az EU és Törökországot közösen érintő külpolitikai kérdésekkel foglalkoztak, mint például a Észak-Afrika, a Közel-Kelet, a Nyugat-Balkán, Afganisztán/Pakisztán, valamint a Dél-Kaukázus kérdése. A török gazdaság továbbra is erőteljesen növekszik, de a tetemes külső egyensúlyhiány és a jelentős inflációs nyomás továbbra is a legnagyobb fenyegetőerő a makrogazdasági stabilitásra nézve. A be nem jelentett foglalkoztatás magas előfordulása, a szegmentált munkaerőpiacok, valamint a szakszervezeti jogszabályok megreformálásának befejezése továbbra is kihívást jelent. A Bizottság feltérképezi annak lehetőségeit, hogy miként foglalkozhat Törökország vámuniót érintő kérdéseivel, ideértve az EU harmadik országokkal kötött szabadkereskedelmi megállapodásokat is. Ugyanakkor hangsúlyozza, hogy kívánatos lenne modernizálni a vámuniót, és megoldást kellene találni a Törökország és az EU közötti kereskedelmet akadályozó, zavaró tényezőkre. A Bizottság arra kérte a Világbankot, hogy készítsen értékelést a vámunió működéséről annak modernizálása céljából. A Bizottság folytatja a pozitív menetrend végrehajtását, hogy új lendületet vigyen a csatlakozási folyamatba, és konstruktívabb kapcsolatot tegyen lehetővé. Egyre aggasztóbb, hogy Törökország nem tett jelentős előrelépést a politikai kritériumok teljes mértékű teljesítése felé. Az országban az alapvető jogok tiszteletben tartásának helyzete továbbra is súlyos aggodalmakra ad okot – annak ellenére is, hogy nemrégiben javították e terület különféle jogi rendelkezéseit. Újra és újra megsértik a szabadsághoz és biztonsághoz, valamint a tisztességes eljáráshoz való jogot, továbbá a véleménynyilvánítás, gyülekezés és egyesülés szabadságát azzal, hogy aránytalanul alkalmazzák a terrorizmussal és szervezett bűnözéssel kapcsolatos jogszabályokat. Fontos, hogy Törökország foglalkozzon az igazságszolgáltatás függetlenségét, pártatlanságát és hatékonyságát érintő valamennyi kérdéssel. Továbbra is komoly kérdés, hogy a média szabadságának gyakorlati megvalósulását további korlátozások akadályozzák, és egyre több pert indítanak írók és újságírók ellen. Következésképpen egyre kiterjedtebb az öncenzúra. A Bizottság üdvözli a török kormány azon kötelezettségvállalását, hogy gyorsan előterjeszti a negyedik igazságügyi reformcsomagot, és arra szólítja fel a török kormányt, hogy foglalkozzon minden olyan alapvető kérdéssel, amely jelenleg kihat a véleménynyilvánítás szabadságának gyakorlati megvalósulására. Továbbá, a kurd kérdés továbbra is kulcsfontosságú kihívást jelent Törökország demokráciájára nézve, és sürgős politikai megoldásra van szükség. Általánosságban Törökországnak még jelentős további erőfeszítéseket kell tennie ahhoz, hogy a legmagasabb szintre emelje a demokráciát és az emberi jogokat. Az új alkotmánnyal kapcsolatban jelenleg zajló munka fontos lehetőség e tekintetben. Az EU terrorista szervezetekről összeállított listáján szereplő PKK által elkövetett terrortámadások jelentősen fokozódtak, különösen az elmúlt néhány hónapban. Az EU határozottan és ismételten elítélte a terrortámadásokat. Az EU és Törökország aktív terrorizmus ellenes párbeszédet folytat, és a terrorizmus elleni küzdelem fontos pontja a Törökországra vonatkozó pozitív menetrendnek. Törökország 2012 második felében befagyasztotta kapcsolatait az Európa Unió Tanácsának soros elnökségével, többek között azzal, hogy nem vett részt a ciprusi elnökség alatt tartott egyetlen ülésen sem. A Bizottság ismételten hangot ad súlyos aggályainak a török kijelentések és fenyegetések tekintetében, valamint arra szólítja fel Törökországot, hogy tartsa teljes mértékben tiszteletben a Tanács elnökségének szerepét, ami az EU alapvető – a Szerződésben előírt – intézményi jellemzője. 2012 tavaszán holtpontra jutottak az ENSZ Főtitkárságának égisze alatt a ciprusi kérdés átfogó rendezése értekében folytatott megbeszélések. Az összes fél érdekében áll a kérdés átfogó rendezése, mivel az megerősítené a Földközi-tenger délkeleti részének stabilitását, új gazdasági lehetőségeket kínálna a tagállamoknak és Törökországnak, valamint erőteljesen fellendíteni Törökország uniós csatlakozási tárgyalásait. Törökországot ezért arra szólítjuk fel, hogy a folyamat sikeres végrehajtásának megkönnyítése érdekében pozitívan működjön együtt az összes féllel. Az EU ugyancsak hangsúlyozta az uniós tagállamok valamennyi szuverén jogát, melyek között szerepel a kétoldalú megállapodások kötése, valamint nemzeti erőforrásaik feltérképezése és kiaknázása, összhangban az uniós vívmányokkal és a nemzetközi joggal, ideértve az ENSZ tengerjogi egyezményét is. A Tanács és a Bizottság korábbi években ismételten kifejezésre juttatott álláspontjával összhangban a Bizottság újra hangsúlyozza, hogy Törökországnak sürgősen teljesítenie kell a kiegészítő jegyzőkönyv teljes mértékű végrehajtásának kötelezettségét, valamint előrelépést kell tennie a Ciprusi Köztársasághoz fűződő kétoldalú kapcsolatok rendezése felé. A Bizottság sürgeti minden olyan fenyegetés, súrlódási forrás vagy fellépés elkerülését, amely károsíthatja a jószomszédi kapcsolatokat és a viták békés rendezését. Az EU továbbra is nyomon követi és felülvizsgálja a fenti kérdések terén elért haladást a vonatkozó tanácsi határozatoknak megfelelően. Törökországnak fokoznia kell a nyitott bilaterális kérdések megoldására irányuló erőfeszítéseit, ideértve a szomszédos országokkal fennálló határvitákat is. Görögország és Ciprus jelentős számú hivatalos panaszt tett azzal kapcsolatban, hogy Törökország megsérti parti tengerének területét és légterét. 4.3. Izland Izland csatlakozása továbbra is kölcsönösen előnyösnek tekinthető. Az EU-nak és Izlandnak egyre több a közös érdeke, ideértve a megújuló energiaforrások és az éghajlatváltozás területét, valamint az EU Északi-sarkvidékkel kapcsolatos politikájának stratégiai jelentősége tekintetében. Az EU-t gazdagítja majd Izland szilárd lábakon álló demokráciája. A csatlakozási tárgyalások jól haladnak Izlanddal, és az Európai Gazdasági Térségben (EGT) való tagság és 2001 óta a Schengeni vívmányokban való teljes részvételnek köszönhetően általánosságban megfelelő az uniós vívmányokhoz való közelítés szintje. A tárgyalási fejezetek több mint felét megnyitották, és ezekből 10-et ideiglenesen le is zártak. Az EU-csatlakozás továbbra is élénk nyilvános viták tárgya Izlandon. A Bizottság továbbra is támogatást fog nyújtani az e tekintetben végzett kommunikációs tevékenységekhez, valamint az emberek közötti kapcsolatok terén. A Bizottság meg van győződve afelől, hogy az EU képes lesz olyan tárgyalási csomagot előterjeszteni, amely figyelembe veszi Izland sajátosságait és elvárásait a csatlakozási tárgyalások elfogadott keretein belül, ugyanakkor teljes mértékben megőrizve az Unió elveit és vívmányait. Ez lehetővé teszi, hogy az izlandi nép kellő időben teljes mértékben tájékozott döntést hozzon. Izland továbbra is eleget tesz a politikai kritériumoknak. Izland jól működő demokrácia, amely erős intézményekkel és a képviseleti demokrácia mélyen gyökerező hagyományaival rendelkezik. Az ország igazságszolgáltatási rendszere magas színvonalú, és Izland biztosítja, hogy az alapvető jogok már jelenleg is magas fokú védelmét folyamatosan tovább erősítsék. Komoly és hosszú időn át tartó recessziót követően 2011–12-ben megfelelő növekedéssel megkezdődött a gazdasági talpra állás, valamint javultak a makrogazdasági feltételek. Általánosságban Izland továbbra is nagyjából kielégítően hajtja végre az EGT-ből fakadó kötelezettségeket. Némi hiányosság mutatkozik például a pénzügyi szolgáltatások, az élelmiszerbiztonság, valamint a tőke szabad áramlása területén. A szabad tőkemozgások tekintetében a 2008-as pénzügyi válság után elfogadott ideiglenes korlátozások továbbra is életben vannak. Az EFTA Felügyeleti Hatóság eljárást indított Izland ellen az EFTA-Bíróságon az Icesave ügyében. 5. A bővítési folyamatban érintett országok támogatása 5.1. Pénzügyi támogatás A Bizottság támogatja a bővítési folyamatban érintett országok csatlakozásra való felkészülését azáltal, hogy pénzügyi és technikai segítségnyújtást biztosít számukra e célra létrehozott pénzügyi eszköz, az előcsatlakozási támogatási eszköz (IPA) révén. A 2007–2013 közötti időszakra az IPA finanszírozás elérte a 11,6 milliárd EUR-t. A kulcsfontosságú eredmények között szerepel a kedvezményezett országok kapacitásfejlesztése és reformjai a jogállamiság, bel- és igazságügyek, közigazgatási reform, alapvető jogok, civil társadalom fejlesztése és a párbeszéd területén. Ezek hozzájárultak többek között ahhoz, hogy Horvátországgal sikeresen lezárultak az EU-csatlakozási tárgyalások, Montenegróval pedig 2012 júniusában megkezdődtek a csatlakozási tárgyalások. Támogatjuk a gazdasági, szociális és vidékfejlesztésbe irányuló beruházásokat, valamint a Nyugat-Balkán regionális együttműködését. A konkrét projekttámogatás példái között említhetjük a montenegrói rendőrség szervezett bűnözéssel és korrupcióval kapcsolatos képzését, Törökországban a nők foglalkoztatását elősegítő támogatási program végrehajtását, Horvátországban az európai X. folyosó – szerbiai vasúttal összeköttetést biztosító – vasútvonalai rehabilitációjának finanszírozását. A következő, 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretre a Bizottság 14,1 milliárd EUR összegű finanszírozást javasolt az IPA II eszköz keretében, ami változatlan árakon a jelenlegi pénzügyi keretben biztosított finanszírozáshoz hasonló szintet jelent. 2011 decemberében a következő többéves pénzügyi keret eszközcsomagának részeként a Bizottság javaslatot tett az új IPA II rendeletre. Az IPA II fontosabb újításai között szerepel az, hogy az előcsatlakozási pénzügyi támogatás stratégiai fókusza javult annak köszönhetően, hogy szorosabb kapcsolatokat hoztak létre a bővítési stratégiában azonosított prioritások és a többéves tervezés között. Az IPA-támogatás hatékonyabb stratégiai tervezése a közös stratégiai keretben és az egyországos (vagy többországos) stratégiai dokumentumokban is tükröződni fog. E stratégiai dokumentumok a következő pénzügyi keret teljes időszakát felölelik, és összefüggően foglalkoznak korlátozott számú politikai területtel, amelyek a jelenlegi „alkotóelemeket” fogják helyettesíteni. E célból teljesítményelemet vezetnek be és egyértelmű, csatlakozással kapcsolatos célértékeket tűznek ki realisztikus mutatókkal az országos és több országra vonatkozó stratégiai dokumentumokban. A teljesítményelem lehetővé teszi a jó teljesítményű országok megjutalmazását, és a várakozásoktól elmaradó teljesítmény esetén nagyobb rugalmasságot tesz lehetővé a források átcsoportosítására. Sőt, az IPA II keretében mind a tagjelölt, mind a potenciális tagjelölt országok ugyanolyan támogatástípusokban részesülhetnek, amelyet elsősorban szükségleteik és kapacitásuk, valamint az előcsatlakozási támogatás felhasználása terén felmutatott eredményeik alapján határoznak meg. A működési programok szintjén, és az EU más külső eszközeihez hasonlóan az ágazati stratégiák kedvezményezett országgal elfogadott társfinanszírozását meg kell erősíteni - az egyéni projektek finanszírozásával ellentétben -, növelve ezáltal a segítségnyújtás ágazati szintű támogatással finanszírozott hányadát (ideértve a kiválasztott politikai területekhez nyújtott ágazati költségvetés-támogatást is). Szisztematikusabb többéves programozást fognak alkalmazni az átalakulást és az intézményfejlesztést (p. közigazgatási reform; igazságügyi reform, stb.) célzó támogatásra is, ezzel támogatva a kapcsolódó ágazati stratégiák hatékony végrehajtását. A cél az, hogy az uniós forrásokkal oly módon sokszorosítsák a nagyszabású reformok hatását, hogy azok a pénzért cserébe több értéket biztosítsanak a tagságra készülő országokban, mint amilyet egyéni, elszigetelt projektekkel el lehetne érni. Az IPA két fő célkitűzése az, hogy támogassa a csatlakozási folyamatot, valamint a kedvezményezettek társadalmi-gazdasági fejlődését. A jövőbeni előcsatlakozási támogatás fő fókuszában továbbra is a demokratikus intézmények és a jogállamiság megszilárdítása, a közigazgatási reform és a felelősségteljes kormányzás, valamint a korrupció és a szervezett bűnözés elleni küzdelem, a civil társadalom fejlesztése, valamint az emberi jogok és az alapvető szabadságok előmozdítása és védelmezése áll majd valamennyi kedvezményezett országban. A 23-24. fejezetekre alkalmazott „új megközelítés” velejárójaként, valamint az e területeken folytatott reformok hosszú távú jellege miatt, továbbá tekintettel arra, hogy még a csatlakozás előtt eredményeket kell felmutatni, az IPA II támogatás már korai szakasztól kezdve foglalkozik a kedvezményezett országok e területekkel kapcsolatos követelményeivel. Támogatást biztosítunk a gazdasági és társadalmi fejlődés, a regionális együttmüködés és a területi együttmüködés (határokon átnyúló, nemzetközi és régióközi együttműködési fellépések) előmozdításához. A gazdasági és társadalmi fejlődés támogatása olyan kérdéseket fog érinteni, mint például a fizikai tőke fejlesztése; az uniós és regionális hálózatokkal való kapcsolatok fejlesztése; a foglalkoztatás előmozdítása és a humán tőke fejlesztése; a társadalmi és gazdasági befogadás. A pénzügyi támogatásért cserébe a bővítési országok kormányainak átfogó és fenntartható szakpolitikákat és stratégiákat kell elfogadniuk az olyan prioritást élvező ágazatokban, mint például a bel- és igazságügy, a közigazgatás, a magánszektor fejlesztése, a közlekedés, az energiaügy, a környezetvédelem és az éghajlatváltozás, a szociális fejlődés, a mezőgazdaság és a vidékfejlesztés. E folyamat várt eredménye az, hogy erőteljesebb helyi szerepvállalást és szélesebb konszenzust biztosítson a fenti stratégiákkal kapcsolatban, ezzel jobban felvértezve az előcsatlakozási támogatásban részesülő országokat azok megtervezésére, végrehajtására, és végrehajtásuk ellenőrzésére, valamint arra, hogy ezt az uniós tagságra való tágabb értelemben vett előkészületeikbe is beleillesszék. 5.2. A szorosabb integrációval járó előnyök már a csatlakozás előtt A bővítési folyamatban érintett országok polgárai már jelenleg, azaz a tényleges csatlakozás előtt is jelentős előnyökben részesülnek. A stabilizációs és társulási megállapodások révén uniós programokban, civil társadalmi és egyéb kezdeményezéseken való részvételnek, vízummentes utazásnak és kereskedelemnek köszönhetően a polgárok közelebb kerülnek az EU-hoz. A tagjelölt országok és a potenciális tagjelölt országok többsége részt vehet az uniós programokban, és a Bizottság 2012-ben javaslatot tett arra, hogy e lehetőséget Koszovóra is kiterjesszék. E részvételnek köszönhetően ezen országok megismerkedhetnek az uniós politikákkal és munkamódszerekkel, valamint fokozatosan integrálódhatnak az uniós hálózatokba. Például egyre több diák él azzal a lehetőséggel, hogy részt vegyen az Erasmus vagy Erasmus Mundus programokban, a régió tudományos szakemberei és kutatói pedig uniós kollegáikkal együtt tevékenykednek a 7. kutatási keretprogram révén. A bővítési országok polgárai számára a szorosabb uniós integráció egyik legkézzelfoghatóbb előnyeinek egyike az, hogy vízummentesen utazhatnak az EU-ba. Izland máris része a schengeni térségnek. Ami a nyugat-balkáni térséget illeti, a horvát polgárok egy ideje már vízummentesen utazhatnak az egész EU-ba. Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaság, Montenegró és Szerbia állampolgárai számára 2009 decemberében biztosítottak vízummentességet a schengeni térségbe, és egy évvel később Albánia és Bosznia‑Hercegovina állampolgárai is megkapták ugyanezt a státuszt. E nemrégiben hozott határozatok azon alapultak, hogy a fenti országok teljesítették a Bizottság által vezetett vízumliberalizációs párbeszédek összefüggésében meghatározott számos követelményt. A párbeszédek erős ösztönzőként hatottak az uniós normák eléréséhez vezető reformokra az igazságügyi és belügyi területeken, valamint a jogállamiság megerősítésére és a transznacionális szervezett bűnözés, a korrupció és az illegális migráció elleni küzdelemre. Az e határozatokat követő, a vízum-mentes rendszer és a menekültügyi rendszer visszaélésszerű alkalmazására mutató fejlemények fényében a Bizottság 2011 januárjától vízumliberalizációt követő ellenőrzési mechanizmust hozott létre, ami megerősített helyszíni ellenőrzéseket eredményezett. Egyes uniós tagállamokban továbbra is magas a megalapozatlan menedékkérelmek száma, ami folyamatos, célzott intézkedéseket követel a régió valamennyi országa részéről. Általánosabban szólva olyan új javaslatokat fogadtak el, amelyek lehetővé teszik a harmadik országokkal létrehozott vízummentességi rendszerek ideiglenes felfüggesztését a személyek hirtelen beáramlása esetén. 2012 januárjában a Bizottság vízumliberalizációs párbeszédet kezdett Koszovóval. Az EU és Törökország fokozta együttműködését a vízum- és migrációs kérdésekben. Parafálták az EU és Törökország közötti visszafogadási megállapodást, melynek gyors aláírása és hatékony végrehajtása kulcsfontosságú, a fokozatos és hosszú távú perspektívaként tekintett vízumliberalizációhoz vezető további lépések tekintetében is. Az EU – elsősorban a civil társadalom eszközön keresztül – továbbra is kiterjedt támogatást nyújt a bővítési országokban működő civil társadalmi szervezeteknek. Ez segít megerősíteni a civil társadalmi szerveztek kapacitásait és szakszerűségét, ösztönzi a hálózatépítést valamennyi szinten – uniós, nemzeti és regionális –, lehetővé téve számukra, hogy hatékony párbeszédet folytassanak az állami és magán szereplőkkel, valamint figyelemmel kísérjék az olyan területek fejleményeit, mint például a jogállamiság vagy az emberi jogok tiszteletben tartása. Egy érett demokráciához, az emberi jogok tiszteletben tartásához és a jogállamisághoz szükség van a civil társadalom tevékenységeire. Az élénk civil társadalom hozzájárul a politikai elszámoltathatóság megerősítéséhez, a csatlakozással kapcsolatos reformok megértéséhez, befogadó jellegéhez és támogatásához, valamint a konfliktus miatt megoszlott társadalmak megbékéléséhez. Montenegró lépést tett arra, hogy a civil társadalmi szervezeteket bevonja a csatlakozási tárgyalások előkészítésébe. A bővítési országok többségében tovább fejlődött a civil társadalom. Egyes esetekben még elő kell mozdítani a civil társadalmi szervezetek elfogadásának kultúráját, és a hatékonyabb politikai párbeszédnek sokkal inkább kedvező környezetet és feltételeket kell biztosítani. Továbbra is vannak finanszírozással kapcsolatos kérdések, többek között a kormány támogatását és a fenntarthatóságot illetően. Noha az előcsatlakozási támogatás a Civil Társadalmi Eszköz keretében foglalkozik e kérdésekkel, a költségvetési rendelet alapján tervezett változtatások lehetővé teszik a Bizottság számára, hogy együttműködjön a régió nagyobb civil társadalmi szervezeteivel a célból, hogy kisebb támogatásokat biztosítson az alulról szerveződő helyi szervezeteknek, elősegítve ezzel a hatékonyabb demokratikus kontrollt, valamint a polgárokat közvetlenebbül érintő kérdések megválaszolását. 5.3. Információ és kommunikáció A sikeres és fenntartható bővítési politikához és különösen új tagállamok csatlakozásához szükség van arra, hogy a közvélemény azt kellően átlássa, és ahhoz támogatását adja. Ez kihívást jelent a jelenlegi környezetben, főként az aktuális pénzügyi és államadósság-válság idején, amikor egyre inkább megkérdőjeleződik az állami szervek, köztük az Európai Unió, szerepe. A Bizottság úgy véli, hogy e kihívások megválaszolása érdekében a polgárok és kulcsfontosságú érdekelt felek számára átláthatóbbá, következetesebbé és szavahihetőbbé kell tenni a bővítési folyamatot, a tagállamokban és a bővítési országokban egyaránt. Ahogy más politikai területeken is, a közvélemény kézzel fogható bizonyítékokat vár el az uniós bővítés hatékonyságáról és arról, hogy az valóban átalakító erővel bír az érintett országokra nézve, valamint hozzáadott értéket képvisel az egész EU számára. Ezért most az uniós intézményeknek a korábbinál sokkal inkább tájékoztatniuk kell a nyilvánosságot a bővítési folyamatról, az érintett országokról, valamint hogy az mivel jár az EU-ra nézve, hozzájárulva ezzel a bővítésről szóló tájékozott nyilvános vitához. El kell oszlatni a bővítési folyamattal kapcsolatos megalapozatlan tévhiteket és félelmeket, ugyanakkor meg kell válaszolni a polgárok jogos aggályait. A polgárokat célzó tájékoztatási és kommunikációs igyekezetekben a tagállamok és a bővítési folyamatban érintett országok játsszák a főszerepet: kormányaiknak a nemzeti vitákhoz való hozzájárulással kell kiegészíteniük az uniós intézmények felől érkező kommunikációt. A tagállamoknak tájékoztatást és magyarázatot kell biztosítaniuk országuk lakossága számára azon bővítéssel kapcsolatos határozatokról, amelyeket az uniós szerveken belül közösen hoznak. A bővítési országok politikai vezetőinek el kell magyarázniuk, hogy a reformokkal kapcsolatban hozott döntéseik nem csupán a csatlakozási folyamattal kapcsolatosak, hanem önmagukban is hasznosak az állam hatékonyabb működéséhez. Ez segíthet visszanyerni a lakosság támogatását olyan országokban, ahol az uniós bővítést illetően tovább mélyült a kormánypolitika és a közvélemény közötti szakadék. Megteremtheti továbbá a reformok széles körű támogatottságát, amire szükség van ahhoz, hogy a bővítési országok eleget tehessenek az uniós tagság szigorú, de tisztességes követelményeinek. 6. Következtetések és ajánlások A fenti elemzés figyelembevételével a Bizottság az alábbi következtetéseket és ajánlásokat fogalmazza meg: I. 1. Bővítési politikája révén az EU a kezdetektől fogva megválaszolta kontinensünk népeinek azon jogos törekvését, hogy egy közös európai családban egyesüljenek. Az eredetileg hat tagot számláló EU 2013. július 1-jén 28. tagjaként üdvözli Horvátországot. 2. A jelenlegi időkben, amikor is az EU-nak komoly kihívásokkal és jelentős globális bizonytalansággal kell szembenéznie, valamint új lendületet kap a gazdasági, pénzügyi és politikai integrációhoz, a bővítési politika továbbra is hozzájárul kontinensük békéjéhez, biztonságához és prosperitásához. Horvátország közelgő csatlakozása, a Montenegróval folytatott csatlakozási tárgyalások megkezdése, valamint Szerbia tagjelölt státusza komoly jelzést mutat a bővítés átalakító erejéről, és hogy milyen potenciál rejlik egy fél nemzedékkel ezelőtt még háború sújtotta térségben. A délkelet Európára kiterjedő bővítéssel elkerülhetjük, hogy esetlegesen sokkal magasabb árat fizessük a stabilitás hiányának következményei miatt. E bővítés befektetés a fenntartható demokráciába, és azt mutatja, hogy az EU továbbra is képes globális szereplőként eljárni. 3. Az euróövezet kihívásai, valamint a jelenlegi globális pénzügyi válság rávilágított arra, hogy a nemzeti gazdaságok mennyire függenek egymástól, az EU-n belül és azon túl egyaránt. Kiemelik a gazdasági és pénzügyi stabilitás további megerősítésének, valamint a reformok és a növekedés ösztönzésének fontosságát, a bővítési folyamatba érintett országokban is. A bővítési folyamat ennek hathatós eszköze. 4. Szigorú, de igazságos feltételrendszer keretében – ahol a saját érdem elve kulcsfontosságú – a csatlakozás távlata politikai és gazdasági reformokat ösztönöz, amelyek átalakítják a társadalmakat, megerősítik a jogállamiságot, és új lehetőségeket teremtenek a polgárok és vállalkozások számára. A gazdasági stagnálás időszakában enyhíti az alapvető reformokkal szembeni ellenállás kockázatát. 5. A sikerhez feltétlenül fenn kell tartani a bővítési folyamat szavahihetőségét. A bővítés és a reformok lendületének fenntartása voltaképpen ugyanazon érem két oldala. Továbbra is az Európai Tanács által elfogadott megújított bővítési konszenzus képezi az uniós bővítési politika alapját. A bővítés jellegénél fogva fokozatos folyamat, amely azon alapszik, hogy az érintett országok határozattan és tartósan végrehajtják a reformokat. A bővítési politikát az egymást követő csatlakozások során levont tanulságok alapján úgy igazítottuk ki, hogy biztosítsa az új tagállamok zökkenőmentes integrációját, valamint az átalakuló országok szükségleteinek megválaszolását, különösen a jogállamiság területén. 6. A bővítési folyamat központi eleme a jogállamiság és a demokratikus kormányzás megszilárdítása. A Tanács támogatta a Bizottság igazságügyre, alapvető jogokra, valamint a szabadságra, a biztonságra és a jogérvényesülésre vonatkozó tárgyalásokra javasolt új megközelítését, így a jogállamiság – ideértve az olyan közös kihívásokat is, mint a szervezett bűnözés és a korrupció elleni küzdelem – szilárdan beépült a csatlakozási folyamat középpontjába. Már a folyamat elején megnyitják a csatlakozási tárgyalásokat e fejezetekről, és csak a folyamat végén zárják le azokat, hogy maximális időt biztosítsanak az eredmények felmutatásához, a reformok visszafordíthatatlanságának céljával. A Bizottság továbbra is már jóval a csatlakozási tárgyalások megkezdése előtt prioritásnak tekinti a jogállamisággal kapcsolatos kérdéseket, többek között strukturált párbeszédek és az IPA II keretében nyújtott ágazati támogatások révén. 7. Számos országban továbbra is nagyon aggasztó a véleménynyilvánítás szabadsága. Az e területen tartósan fennálló kihívások tekintetében a Bizottság továbbra is a csatlakozási folyamat prioritásának tekinti e kérdést. A Bizottság 2013 első felében nyomon kívánja követni a 2011 májusában tartott "Speak Up!" konferenciát. Ezen eseményre a nyugat-balkáni régió és Törökország médiaszemélyiségeit és civil társadalmi szereplőit hívják meg. E konferencia eredményeit és nyomon követését figyelembe veszik a Bizottság ellenőrzéséhez és jelentéstételéhez. A Bizottság továbbra is szorosan együttműködik e területen az Európai Parlamenttel. 8. Számos terülten országspecifikus megközelítésekre van szükség a nehéz helyzetek megoldásához, ideértve a csatlakozási folyamatban mutatkozó fennakadásokat is. A Bizottság többek között pozitív menetrendet indított Törökországgal, és számos magas szintű és strukturált párbeszédet kezdett a Nyugat-Balkánnal. E kezdeményezések máris lendületet adnak a reformokhoz. Nem helyettesítik a csatlakozási tárgyalásokat, de hidat képeznek azokhoz. A Bizottság elkötelezett a kötelezettségvállalás e formája mellett, és továbbra is olyan kulcsfontosságú területekre irányítja figyelmét, mint például a jogállamiság, a demokratikus kormányzás és a gazdasági reformok. 9. A regionális együttműködés és a jószomszédi kapcsolatok a stabilizációs és társulási folyamat alapvető elemei. A múlt konfliktusaiban gyökerező problémák – ideértve a háborús bűncselekményeket, a menekültek visszatérését, a kisebbségekkel való bánásmódot, valamint valamennyi polgár számára egyenlő jogok biztosítását is – továbbra is kulcsfontosságú kihívást jelentenek a Nyugat-Balkán stabilitása szempontjából, és azokkal sürgősen foglalkozni kell. Meg kell erősíteni a regionális fórumokkal, valamint a regionális együttmüködés befogadó jellegével kapcsolatos előrelépéseket. Az etnikumok közötti viszonyokkal vagy a jogállást illető kérdésekkel kapcsolatos vitákat párbeszéddel és kompromisszummal kell sikeresen rendezni. 10. A jószomszédi kapcsolatok szellemében az érintett feleknek a bővítési folyamat során a lehető leghamarabb határozottan rendezniük kell a bilaterális kérdéseket, az EU egészének érdekeit figyelembe véve. Nem szabad, hogy bilaterális kérdések hátráltassák a csatlakozási folyamatot. A Bizottság arra sürgeti a feleket, hogy tegyenek meg minden erőfeszítést a rendezetlen viták megoldása érdekében, a rögzített elvekkel és eszközökkel összhangban, többek közt adott esetben az ügyek Nemzetközi Bíróság vagy egyéb létező vagy ad hoc vitarendező testületek elé utalása útján is. A csatlakozási tárgyalások kerete erőteljesebb politikai lendületet adhat a viták rendezéséhez. A Bizottság készen áll arra, hogy elősegítse a megoldáskeresést. 11. A bővítési országokban a legfontosabb a gazdaság talpra állításának megerősítése. A munkanélküliség tovább emelkedett, és Nyugat-Balkán gazdaságainak többsége pedig újra lassuló tendenciát mutat. A török gazdaság, a korábbinál lassabb ütemben ugyan, de tovább növekedett. 2011-ben megkezdődött és idén folytatódott a gazdasági talpra állás Izlandon. Az EU elkötelezett amellett, hogy továbbra is politika tanácsadással és pénzügyi segítségnyújtással támogatja az országokat. A nyugat-balkáni beruházási keretet arra használják, hogy – a nemzetközi pénzügyi intézményekkel szoros együttműködésben – elősegítse a növekedéshez és munkahelyteremtéshez leginkább szükséges befektetések előkészítését és támogatását.. Továbbá a Bizottság folytatja a bővítési országok Európa 2020 stratégiához való társítását. 12. Az EU gazdasági kormányzásának folyamatban lévő kiterjedt változásai fényében a Bizottság továbbra is tájékoztatja a bővítési országokat e folyamatról és jobban bevonja őket abba. Fokozatosa kiigazítja e tekintetben a bővítési országok már meglévő gazdasági felügyeletét, valamint megvizsgálja a stabilizációs és társulási megállapodás keretében tartott találkozók célzottabb kiaknázásának lehetőségét a versenyképesség és foglalkoztatási problémák kezelésére. 13. 2011 decemberében a Bizottság javaslatot terjesztett elő az új IPA II rendeletről a 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret időszakára. Az IPA szoros kapcsolatot kíván biztosítani a bővítési stratégia kihívásaival, ideértve a demokratikus intézmények és a jogállamiság megerősítését is, valamint nagyobb hangsúlyt kíván fektetni a társadalmi-gazdasági fejlődésre. Megerősített támogatást biztosít az ágazati stratégiákhoz, rugalmasabb és egyszerűbb eljárásokkal. 14. Mára a bővítési országok polgárai jelentős előnyöket élvezhetnek a stabilizációs és társulási megállapodás keretében megvalósuló kereskedelemnek, a vízummentes utazásnak és a közösségi programokban való részvételnek köszönhetően. 2012 januárjában a Bizottság vízumliberalizációs párbeszédet kezdett Koszovóval. Parafálták az EU és Törökország közötti visszafogadási megállapodást, amelyet most gyorsan alá kell írni és hatékony végre kell hajtani, többek között vízumliberalizációhoz vezető további lépések céljából. Ezzel egyidejűleg az országoknak meg kell erősíteniük a vízummentes utazással való visszaélések kezelését célzó intézkedéseket. 15. A sikeres és fenntartható bővítési politikához arra van szükség, hogy a lakosság tisztában legyen azzal és támogassa. A polgárokat célzó tájékoztatási és kommunikációs igyekezetekben a tagállamok és a bővítési folyamatban érintett országok játsszák a főszerepet. Elő kell mozdítani a bővítési politika hatásainak megértését és az azokkal kapcsolatos tájékozott vitát, különösen a jelenlegi időkben, amikor is az EU-nak fontos kihívásokkal kell szembenéznie. A maga részéről a Bizottság továbbra is tájékoztatást biztosít a bővítési folyamattal kapcsolatban, ezzel hozzájárulva a bővítéssel kapcsolatos tájékozott nyilvános vitához. 16. A bővítési folyamat természeténél fogva befogadó jellegű, és az érdekelt felek széles körének részvételét teszi szükségessé A bővítési folyamatban érintett országokban a szükséges reformokkal kapcsolatban széles körű a politikai konszenzus és a lakosság támogatása, ami jelentősen hozzájárul az EU felé történő előrelépéshez szükséges átalakuláshoz. Továbbá, a Bizottság a Civil Társadalmi Eszközön keresztül továbbra is támogatást nyújt az alulról szerveződő helyi szervezeteknek. II 17. Horvátország: E közleménnyel párhuzamosan a Bizottság közleményt fogadott el a Horvátország uniós tagságra való felkészültségéről szóló átfogó ellenőrzési jelentés főbb megállapításairól, amelyben arra a következtetésre jutott, hogy Horvátország továbbra is halad az uniós jogszabályok elfogadása és végrehajtása terén, és most befejezi be az uniós vívmányokkal való jogharmonizációt. A Bizottság mindazonáltal kiemelt olyan területeket, ahol még mindig további erőfeszítésekre van szükség, és olyan korlátozott számú kérdést, amelyek az elkövetkező hónapokban fokozott erőfeszítéseket igényelnek. Ez különösen a versenypolitika, az igazságszolgáltatás és alapvető jogok – különösen a bírói kar hatékonysága –, valamint a szabadság, a biztonság és a