A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK

az egységes európai égboltra vonatkozó jogszabályok végrehajtásáról: ideje cselekedni

(EGT-vonatkozású szöveg)

BEVEZETÉS

A légi közlekedés kiemelt szerepet játszik az Európai Unió (EU) gazdaságában és társadalmában. Ezzel összefüggésben a légiforgalmi szolgáltatási (ATM) rendszer alapvető fontossággal bír a légiközlekedési tevékenységek szempontjából, ugyanakkor a versenyképességgel, a biztonsággal és a fenntarthatósággal kapcsolatos kihívások is érintik.

A légiforgalmi szolgáltatás hálózatos iparág, amely több száz, több mint 60 légiforgalmi irányító központ által működtetett légiforgalmi irányítási ágazatból és több mint 16 700, 450 európai repülőtér és harmadik országok forgalmát kezelő légiforgalmi irányítóból tevődik össze. Ez az összetett rendszer az Európai Unióban naponta több mint 26 000 járatot szolgál ki, megközelítőleg napi 38 000 repülési órát hangol össze, miközben a légi útvonalaknak még mindig nemzeti, és nem pedig uniós szinten optimalizált hálózatán üzemel.

Mivel a rendszer alapját még mindig a szuverén nemzeti légterek képezik, az európai légiforgalmi szolgáltatás rendkívül elaprózódott, és az állami monopóliumokra épülő szolgáltatásnyújtás uralja. A légi forgalom – nem utolsósorban az egységes légi közlekedési piac fejlődésének köszönhetően – jelentősen kibővült, emiatt ez az elaprózódottság ma már súlyos kapacitásbeli problémákat, az utasok számára pedig jelentős késéseket okoz. Ezenkívül felesleges üzemanyag-fogyasztáshoz és kibocsátásokhoz vezet, továbbá magasabb infrastruktúrahasználati díjakat eredményez, ami elkerülhető lenne, ha a rendszer nemzeti helyett európai szinten működne. A léginavigációs szolgálatok ellátásának költsége Európában évente közel 8 milliárd EUR-t, a légitársaságok által a nem megfelelő költséghatékonyság és az európai légtér elaprózódottsága miatt viselt teljes többletköltség pedig megközelítőleg évi 4 milliárd EUR-t tesz ki. Összefoglalva tehát elmondható, hogy még nem jött létre az egységes európai légtér.

Miután 2000-ben elindult az egységes európai égbolt kezdeményezés[1], a 2004-ben elfogadott jogszabály[2] az európai légtér elaprózódottságának csökkentése és kapacitásának növelése érdekében uniós hatáskörbe utalta a légiforgalmi szolgáltatást. Mostanra kialakult egy folyamatosan fejlődő intézményi keretrendszer, a légtérgazdálkodásra és a légiforgalmiáramlás-szervezésre vonatkozóan biztonsági és átjárhatósági szabványok és szabályok vannak érvényben, valamint javult a költségek átláthatósága. Az első jogi keret szükséges volt ugyan, de korántsem elegendő. A Tanács és az Európai Parlament ezért 2009 novemberében elfogadta a Bizottság által 2008 júniusában javasolt második jogszabálycsomagot (egységes európai égbolt II.)[3], amelynek célja a valóban egységes európai égbolt megteremtésének 2012-től történő felgyorsítása volt[4]. A jogszabálycsomag a következő öt pillérre épül: teljesítmény, biztonság, technológia, repülőterek és az emberi tényező. A második csomagot mind a légitársaságok és a repülőterek, mind pedig a léginavigációs szolgáltatók erősen és kifejezetten támogatták. A teljes légiforgalmi szolgáltatási közösség támogató hozzáállása ismételt megerősítést nyert a 2010 februárjában, Madridban elfogadott ütemterv jóváhagyásával, a Miniszterek Tanácsa 2010. május 4-i, a vulkáni hamufelhő okozta válságot követően tartott ülésén, valamint a 2011 márciusában Budapesten elfogadott chartával. Ez az erőteljes politikai támogatás igazolja a légiforgalmi szolgáltatási ágazat folyamatos reformjának égető szükségességét, különös tekintettel az egységes európai égbolt teljes körű és kellő időben történő megteremtésének kiemelt fontosságára.

Az 549/2004/EK rendelet 12. cikke (2) bekezdésével összhangban ez a jelentés[5][6] áttekintést nyújt az egységes európai égboltra vonatkozó jogszabályok alkalmazásának, illetve a második jogszabálycsomag 2009. novemberi elfogadása óta végrehajtott vagy végrehajtandó kulcsfontosságú intézkedéseknek a jelenlegi helyzetéről.

AZ EGYSÉGES EURÓPAI ÉGBOLTRA VONATKOZÓ ELSő JOGSZABÁLYCSOMAG VÉGREHAJTÁSÁNAK HELYZETE

Elért eredmények és fennmaradó aggályok

Hangsúlyozni kell, hogy a tagállamok és az érdekelt felek jelentős munkát végeztek a jogszabálycsomag 2004-es elfogadása óta, figyelembe véve a megvalósítandó végrehajtási intézkedések mennyiségét. Az egységes európai égboltra vonatkozó jogszabályok alkalmazása terén elért eredményeket rendszeresen ellenőrizték[7]. Nevezetesen:

- minden tagállam létrehozott már nemzeti felügyeleti hatóságot,

- a léginavigációs szolgáltatók túlnyomó többségének megtörtént a tanúsítása és megfelelő kinevezése,

- átlátható díjrendszer került bevezetésre,

- a légtérgazdálkodás és a légiforgalmiáramlás-szervezés felügyelete nemzeti szinten történik, valamint

- az egységes égbolttal foglalkozó bizottság és az ágazati konzultációs testület pedig átfogó és fontos szerepkört tölt be uniós szinten.

Ennek ellenére azonban további erőfeszítésekre van szükség az egységes európai égboltra vonatkozó jogszabályok teljes körű és kellő időben történő betartása érdekében. Az Eurocontrol (az egységes európai égboltra vonatkozó jogszabályok végrehajtásáról szóló 2010. évi jelentésben[8]) például hatvan olyan ajánlást tett a tagállamoknak, amellyel javíthatják a megfelelés szintjét vagy a léginavigációs szolgáltatók megfelelésének szintjére vonatkozó ellenőrzéseket. Nevezetesen:

- a nemzeti felügyeleti hatóságok forráshiánya jelentős probléma, amelyet a nemzeti politika szintjén mielőbb orvosolni kell. Az egységes európai égbolt megfelelő működése csak abban az esetben biztosítható, ha a nemzeti felügyeleti hatóságoknak minden területen a rendelkezésére állnak a hatékony felügyelethez szükséges források, ideértve a biztonság, az átjárhatóság és a teljesítmény (új hatáskör, amelyben a nemzeti felügyeleti hatóság nemzeti szabályozó hatóságként jár el) területét. Jól ismert tény, hogy e problémákat, többek között együttműködéssel, hatáskör-átruházással, illetve kiszervezéssel lehet megoldani.

- tagállami szinten és a nemzeti felügyeleti hatóságok szintjén nem tettek meg minden szükséges intézkedést a határokon átnyúló léginavigációs szolgáltatásnyújtás megfelelő felügyelete érdekében. A határokon átnyúló szolgáltatások nyújtásának és felügyeletének keretei számos tagállamban még nem alakultak ki teljesen. Számos olyan határokon átnyúló megállapodás létezik, amelyek csupán működési szinten ismertek, intézményi szinten azonban nem kerültek hivatalosan elismerésre, ez pedig a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás felügyeletének hiányát vonhatja maga után. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a léginavigációs szolgáltatások határokon átnyúló nyújtása saját szuverén területükön megfelelő jogalappal rendelkezzen, és e jogalap érvényesítésre is kerüljön, valamint

- az átjárhatósági rendelet[9] előírásainak betartása hiányos. Hét évvel az alaprendelet elfogadása után a nemzeti felügyeleti hatóságok körülbelül egyharmada nem ellenőrizte kellő alapossággal a léginavigációs szolgáltatók megfelelőségértékelési tevékenységek végzésére való alkalmasságát, ami pedig az interoperábilis légiforgalmi szolgáltatási rendszer végrehajtásának sarokköve. A nemzeti felügyeleti hatóságok körülbelül egyharmada továbbá nem folytatja a jogszabályban előírt azon felügyeleti tevékenységet, amelynek célja annak biztosítása, hogy a léginavigációs szolgáltatók teljesítsék a végrehajtási szabályokat, valamint nem ellenőrzik kellő mértékben azt, hogy a léginavigációs szolgáltatók végrehajtási terveiben szereplő időpontok összhangban állnak-e az előírt határidőkkel.

Végül pedig a tagállamok ugyan előrelépéseket értek el a rugalmas légtérfelhasználás megvalósítása terén, a hatékonyság növelése érdekében azonban további erőfeszítésekre van szükség, különös tekintettel a teljesítmény ellenőrzésére. A tagállamoknak minden szinten törekedniük kell a polgári-katonai együttműködés és koordináció előmozdítására, ideértve a szomszédos országokkal fennálló kapcsolataikat is.

A tagállamok által végrehajtandó javító intézkedések

Az egyes területeken elért előrehaladás mértéke nem elégséges, ebből pedig arra lehet következtetni, hogy esetleg nem sikerül tartani a különböző végrehajtási határidőket. A Bizottság ezért 2011 októberében írásban fordult az egyes tagállamokhoz, és minden esetben pontosan meghatározta a konkrét problémákat, továbbá kérte az uniós jogszabályok teljes mértékű betartását, szem előtt tartva, hogy az egységes európai égboltra vonatkozó első jogszabálycsomag végrehajtása elengedhetetlenül szükséges az egységes európai égboltra vonatkozó második jogszabálycsomag végrehajtásához. A legjobb gyakorlatokat az érintettek a nemzeti felügyeleti hatóságok 2010-ben indított szakértői felülvizsgálatai vagy a nemzeti felügyeleti hatóságok és a funkcionális légtérblokkok koordinációs platformjai révén oszthatják meg egymással. Ha azonban az előírások betartásának elmulasztása bizonyítást nyer, kiigazítására pedig kellő időben nem kerül sor, a Bizottság a rendelkezésére álló valamennyi lehetőséget mérlegeli, ideértve a jogsértési eljárás kezdeményezését is.

AZ EGYSÉGES EURÓPAI ÉGBOLTRA VONATKOZÓ MÁSODIK JOGSZABÁLYCSOMAG VÉGREHAJTÁSÁNAK HELYZETE

Az egységes európai égbolt II. szakaszának struktúrája (mind a szabályalkotási program, mind a szervezési szempontok) a kezdeti ütemterv alapján készült. Most eljött a megvalósítás ideje.

Az egységes európai égbolt sikeres megteremtése különböző elemeinek időben történő megvalósításán múlik. Mivel a 2012. év az egységes európai égbolt megteremtése szempontjából döntő fontosságú lesz, előnyben kell részesíteni azokat az intézkedéseket, amelyek a legnagyobb teljesítménybeli javulást eredményezik, különös tekintettel a (2012 elején induló) teljesítményrendszerre, a (2012 végén életbe lépő) funkcionális légtérblokkokra, a (már meglévő) hálózati funkciókra, valamint a 2014-ben induló SESAR program végrehajtására. A mellékelt táblázat áttekintést nyújt az egységes európai égboltra vonatkozó második jogszabálycsomag legfontosabb prioritásainak jelenlegi helyzetéről.

Az egységes európai égbolt II. szabályozási keretének áttekintése

Az egységes európai égbolt II. alapvető szabályalkotási programja befejeződött

Elfogadásra kerültek az egységes európai égbolt II. csomaghoz közvetlenül kapcsolódó rendeletek és az ezekből eredő fő végrehajtási intézkedések, például a következők:

- teljesítményrendszer (2010. július 29-én elfogadott bizottsági rendelet)[10]

- útvonaldíjrendszer (az előző jogszabály módosításáról szóló, 2010. december 16-án elfogadott bizottsági rendelet)[11]

- funkcionális légtérblokkokra vonatkozó követelmények annak biztosítására, hogy az érdekelt felek a funkcionális légtérblokkok meghatározását megelőzően európai szinten megfelelő konzultációt folytassanak (2011. február 24-én elfogadott bizottsági rendelet)[12] és

- hálózati funkciók (2010. július 7-én elfogadott bizottsági rendelet)[13].

Az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség (EASA) hatáskörének a légiforgalmi szolgáltatások és a repülőterek új területeire való kiterjesztését[14] követően, az EASA-alaprendeletben található alapvető követelményekkel összhangban végrehajtási szabályokat kell kidolgozni. Első lépésként három, az egységes európai égboltra vonatkozó (a légiforgalmi irányítók szakszolgálati engedélyezéséről, a szolgáltatókra vonatkozó közös követelményekről és a repülésbiztonsági felügyeletről szóló), hatályos előírás került az új jogalapnak megfelelően átültetésre[15].

Az egységes európai égbolt II. szabályozási kerete megvalósításának felügyelete

Az egységes európai égbolt II. keretének egyik legfőbb előnye, hogy a nemzeti felügyeleti hatóságok által nemzeti szinten végrehajtott felügyelet mellett 2012-től, a tagállamokban és a szomszédos országokban az EASA biztonsági szabványosítási vizsgálataira támaszkodva is lehetővé teszi az európai jogszabályok alkalmazásának felügyeletét. Az EASA továbbá felügyelni fogja a harmadik országokbeli és a páneurópai szolgáltatókat (ideértve a hálózatkezelőt) is.

Jövőbeli rendeletekkel kapcsolatos kilátások

A fent említett végrehajtási intézkedések ugyan szilárd alapot teremtettek az egységes európai égbolt II. számára, de további intézkedéseket kell kidolgozni. Ez elsősorban a SESAR program végrehajtásához szükséges átjárhatósági szabályokra vonatkozik, amelyek rendszerint az ICAO mellékleteiben szereplő rendelkezéseket fejtik ki részletesen, és ültetik át az uniós jogrendszerbe.

Az új intézményi berendezkedés nagyrészt már megvalósult

Az egységes európai égbolt II. csomagban szorgalmazott új intézményi berendezkedés létrejött:

- Az 549/2004/EK rendelet 11. cikkének megfelelően 2010 júliusában létrejött a teljesítmény-felülvizsgálati szerv. Az Eurocontrol teljesítményértékelő bizottsága lett a kijelölt teljesítmény-felülvizsgálati szerv[16]. A teljesítmény-felülvizsgálati szerv feladata segíteni a Bizottságot és a nemzeti felügyeleti hatóságokat a teljesítményrendszer végrehajtásában és ellenőrzésében. A szerv központi szerepet játszott a 2011 februárjában elfogadott uniós szintű célok előkészítésében, és ezáltal a teljesítményrendszer első, 2012. évi referencia-időszakának elindításában is.

- A funkcionális légtérblokkok kialakításának előmozdítása érdekében, az 1070/2009/EK rendelet 9b. cikkének megfelelően[17], 2010 augusztusában kijelölték a funkcionális légtérblokkok koordinátorát; a koordinátor kijelölése óta a legtöbb tagállamot felkereste a funkcionális légtérblokkok kialakításának megindítása érdekében.

- Az 551/2004/EK rendelet 6. cikke értelmében 2011 júliusában kinevezték az uniós légiforgalmi szolgáltatási hálózat kezelőjét[18]. A Bizottság az Eurocontrolt bízta meg a hálózati funkciók (légiforgalmiáramlás-szervezés, az európai útvonalhálózat kialakítása, a szűkösen rendelkezésre álló erőforrások, különösen az általános légi forgalom és a radar-válaszjeladók által használt repülési frekvenciasávokon belüli rádiófrekvenciák koordinálása) végrehajtásával és az Európai Légiközlekedési Válságkoordinációs Egység működtetésével kapcsolatos feladatokkal.

- A SESAR Közös Vállalkozás 2007-ben jött létre köz- és a magánszféra közötti partnerségként a SESAR program fejlesztési szakaszának irányítására.

- Az EASA 2010 óta fokozatosan egyre nagyobb szerepet vállalt a légiforgalmi szolgáltatások terén az egységes európai égbolt szabályalkotási folyamatában, az Eurocontrol pedig belső reform végrehajtását követően az Európai Unió technikai támogató szervévé vált.

- 2010 decemberében létrejött az egységes európai égbolt társadalmi dimenziójával foglalkozó szakértői csoport, amely a Bizottságot tanácsokkal látja el olyan új intézkedésekkel kapcsolatban, amelyek elősegíthetik a társadalmi hatásoknak az egységes európai égbolton belüli fokozottabb figyelembevételét.

- Végül pedig intézkedésekre került sor a nemzeti felügyeleti hatóságok koordinációs platformja és a funkcionális légtérblokkok kapcsolattartási pontjainak csoportja létrehozására, amelyek olyan fórumok, ahol a nemzeti felügyeleti hatóságok és a funkcionális légtérblokkok megoszthatják egymással tapasztalataikat és a legjobb gyakorlatokat, megvitathatják a felmerült nehézségeket, valamint közös megközelítéseket és eljárásokat dolgozhatnak ki.

Az uniós teljesítményrendszer megvalósítása (2012–2014)

A teljesítmény az egységes európai égbolt II. központi eleme. A teljesítményre vonatkozó rendelet 2010. júliusi elfogadását követően a Bizottság 2010 második felében, az újonnan kijelölt teljesítmény-felülvizsgálati szerv segítségével az uniós szintű teljesítménycélok meghatározásán munkálkodott a következő, teljesítmény szempontjából kulcsfontosságú területeken: környezetvédelem, kapacitás/késések és költséghatékonyság (a biztonság ellenőrzésére csak az első referencia-időszakban kerül sor). A Bizottság 2011. február 21-én elfogadta a 2012–2014 közötti időszakra vonatkozó, uniós szintű teljesítménycélokat[19], 16 %-os várható forgalomnövekedéssel számolva (vagyis a kapacitás tekintetében 2014-re járatonként 0,5 perc átlagos késést, az adott időszakban a költséghatékonyság 10 %-os javulását, valamint a légi járatok hatékonysága terén meghatározott, a légi közlekedés szén-dioxid-semlegességének növekedését lehetővé tevő környezetvédelmi célkitűzést kell elérni).

A tagállamoknak 2011. június 30-ig kellett kidolgozniuk és elfogadniuk a nemzeti vagy a funkcionális légtérblokkra vonatkozó teljesítményterveket és teljesítménycélokat. A Bizottság megkezdte a tervek részletes értékelését. Amennyiben azok nincsenek összhangban az uniós szintű célokkal, a Bizottság az érintett tagállamoknak az egységes égbolttal foglalkozó bizottság véleményének kikérését követően javaslatokat tesz felülvizsgált teljesítménycélok elfogadására.

Ezzel párhuzamosan az EASA és az Eurocontrol bevonásával megkezdődött a Bizottság által 2011 vége előtt elfogadandó fő biztonsági teljesítménymutatók meghatározásával és a teljesítményrendszer második referencia-időszakának (2015–2019) előkészítésével kapcsolatos munka.

A funkcionális légtérblokkok kialakítása és működésének megkezdése (2012 decemberéig)

A tagállamok kötelesek megtenni minden szükséges intézkedést a funkcionális légtérblokkok 2012 decemberéig történő kialakítása, majd ezt követően a légtérblokkok működéséből származó előnyöknek a légtérfelhasználók számára történő biztosítása érdekében. Különösen az együttműködést kell erősíteniük, és adott esetben a léginavigációs szolgáltatások funkcionális légtérblokkon belüli biztosításának integrációjára kell törekedniük, gondoskodva arról, hogy a nemzeti légterek határai ne csökkentsék az légiforgalmi áramlás és a légiforgalmi szolgálatok hatékonyságát Európában. E tekintetben már elérhetők a funkcionális légtérblokkok kialakításáról szóló útmutató dokumentumok[20]. A funkcionális légtérblokkok koordinátora részletes jelentést készít a funkcionális légtérblokkok létrehozásáról és fejlődéséről[21].

Ez idáig hivatalosan két funkcionális légtérblokk került kialakításra[22] és tart a megvalósítási szakaszban, míg további hét funkcionális légtérblokk a kialakítás különböző fázisaiban van. A TEN-T pénzügyi programján keresztül valamennyi funkcionális légtérblokk uniós pénzügyi támogatásban részesül. Valószínű, hogy a funkcionális légtérblokkokkal kapcsolatos valamennyi kezdeményezés keretében aláírják és lehetőség szerint megerősítik a funkcionális légtérblokkokra vonatkozó, állami szintű megállapodásokat a 2012. decemberi határidő betartása érdekében. Ennek ellenére úgy tűnik, hogy a funkcionális légtérblokkok megvalósítása nem a kellő ütemben halad, ugyanis a funkcionális légtérblokkok szintjén mindössze két teljesítménytervet nyújtottak be. A Bizottság továbbra is gondosan – a határidő közeledtével pedig kiemelten – nyomon követi az előrehaladást; különösen azt értékeli, hogy az egyes funkcionális légtérblokkok mennyire felelnek meg a szabályozási követelményeknek, hogy az érdekelt feleket (ideértve a szakszemélyzet érdekképviseleti szerveit) megfelelően bevonták-e, és hogy a légtér elaprózódottságának megszüntetésére irányuló, alulról építkező módszer a működés szempontjából előnyösnek bizonyult-e.

Az alaki követelmények mellett megoldást kell találni néhány kulcsfontosságú kérdésre is, ilyen például a funkcionális légtérblokkokra vonatkozó teljesítménytervek és a díjszabási stratégiák megvalósítása, a hatékonyabb légtérgazdálkodást szolgáló, valódi partnerség kialakítása az egyes funkcionális légtérblokkok és a hálózatkezelő között, valamint a SESAR koordinált és összehangolt végrehajtása.

Az uniós légiforgalmi szolgáltatási hálózat kezelőjének kijelölése

A tagállamok jelenleg önkéntes alapon határoznak a hálózati funkciókról elsősorban a jó szándék és a társas nyomás elveire támaszkodva. Az egységes európai égbolt II. csomag egyik jelentős eredménye a hálózat központosított irányításának erősítése az együttműködésen alapuló döntéshozatal révén, valamint az uniós jogszabályokon alapuló teljesítménycélok elérésére vonatkozó tervek részletesebb kidolgozása.

A keret már rendelkezésre áll, így a hálózat számára biztosítani lehet a kívánt előnyöket. A hálózati funkciókat a hálózati igazgatótanács fogja irányítani, amely az egységes égbolttal foglalkozó bizottság felügyelete alatt áll. A hálózatkezelő fontos szerepet játszik a légtér használata terén nyújtott teljesítmény javításában. A léginavigációs szolgáltatók, a légtérfelhasználók és a repülőterek a kapacitásbeli problémák (többek között a nyári késések) előrejelzése és enyhítése érdekében a hálózat és a funkcionális légtérblokkok szintjén, valamint nemzeti szinten azonnali intézkedésekre várnak.

Mivel az Eurocontrol az uniós légiforgalmi szolgáltatási hálózat kinevezett hálózatkezelője, ezért az egységes európai égbolt az Európai Unió határain túlra is kiterjeszthető és több mint 40 országot foglalhat magában. A hálózatkezelésért felelős új igazgatóság átcsoportosítja az Eurocontrol erőforrásait a hálózatkezelő szerepének támogatására.

A válságok hatásainak enyhítésére való felkészültség (Európai Légiközlekedési Válságkoordinációs Egység)

Az Eyjafjallajökull vulkán 2010. tavaszi kitöréséhez kapcsolódó események rávilágítottak egy olyan központi szerv létrehozásának szükségességére, amely vezető szerepet tölt be a nemzeti és hálózati szintű reagálás irányításának koordinálásában annak biztosítására, hogy a légi közlekedést érintő válsághelyzetekre történő reagálás időben és harmonizált módon történjen. E kérdésre megoldást kínált a hálózati funkciókról szóló rendelet, amely válságkezeléssel kapcsolatos rendelkezéseket is tartalmaz.

A hálózatkezelő támogatása céljából, a Bizottság és az Eurocontrol vezetésével létrejött az Európai Légiközlekedési Válságkoordinációs Egység. Ehhez az EASA és a tagállamok részvételére is szükség van. Az Európai Légiközlekedési Válságkoordinációs Egység a 2011. májusi vulkánkitörés idején bizonyította, hogy egyre hatékonyabban látja el feladatát.

Technológiai kihívások és a SESAR végrehajtása

A SESAR technológiai szempontból járul hozzá az egységes európai égbolt megteremtéséhez. A SESAR a magán- és a közszféra legfontosabb technológiai programja, amely a légiforgalmi szolgáltatások terén valaha is indult Európában. Az egységes európai égbolt kapacitásbeli, környezetvédelmi, biztonsági és költséghatékonysági teljesítménycéljait azonban csak az új légiforgalmi szolgáltatási infrastruktúráknak a légiforgalmi szolgáltatási főterv szerinti, megfelelően összehangolt és koordinált kiépítésével lehet elérni.

Az európai légiforgalmi szolgáltatási főterv

Az európai légiforgalmi szolgáltatási főterv[23] az érdekelt felek által 2025-ig és azt követően megvalósítandó végrehajtási forgatókönyveket tartalmazza, amelyek az új generációs légiforgalmi szolgáltatási rendszer megvalósítása érdekében a SESAR Közös Vállalkozás hitelesítési tevékenységeinek alapját képezik. A főtervet a Tanács 2009-ben hagyta jóvá, a SESAR Közös Vállalkozás pedig további frissítéseket hajtott végre; a következő frissítésre 2012 márciusában kerül sor.

A SESAR Közös Vállalkozás

A Bizottság 2010-ben hajtotta végre a SESAR Közös Vállalkozás működésének első három évére vonatkozó, első időközi értékelést. Az eredmények azt mutatják, hogy a SESAR Közös Vállalkozás a feladatainak ellátása során jó teljesítményt nyújtott, az érdekelt felek többsége is elégedett vele, emellett pedig a SESAR fejlesztési fázisának irányítására és az európai légiforgalmi szolgáltatási főterv időszerű végrehajtására alkalmas szervezetnek bizonyult.

A SESAR jövőbeli végrehajtása

A Tanács 2009-ben felkérte a Bizottságot arra, hogy tegyen részletes javaslatokat a SESAR végrehajtási stratégiájával kapcsolatosan, különös tekintettel az irányítási struktúrára és a finanszírozási mechanizmusokra. A Bizottság 2011 végéig javaslatot tesz a SESAR fejlesztési fázisából a végrehajtási fázisra történő áttéréssel járó összetett feladatok összehangolásának módjára. A stratégia ajánlásokat tartalmaz majd arra vonatkozóan, hogyan lehet lehetővé tenni valamennyi érdekelt fél – többek között a katonaság – jelentős részvételét és kötelezettségvállalását, és hogyan lehet az új technológiákat összehangolt, koordinált módon és kellő időben kiépíteni. Ez a stratégia elsősorban a meglévő uniós eszközökre fog támaszkodni, emellett alapvető fontossággal bír az iparág megfelelő felügyelet melletti, fokozott bevonása[24]. A SESAR eredményei jövőbeli megvalósításának alapjául szolgáló, kezdeti végrehajtási projektekre is figyelmet kell fordítani[25].

A polgári légi közlekedés terén folytatott kutatási és fejlesztési tevékenységekről szóló, Egyesült Államokkal kötött együttműködési megállapodás

Az Európai Unió és az Egyesült Államok jelentős eredményt értek el a légiforgalmi szolgáltatások korszerűsítése és az átjárhatóság érdekében folytatott nemzetközi együttműködés terén azzal, hogy 2011. március 3-án együttműködési megállapodást kötöttek a polgári légi közlekedés terén folytatott kutatási és fejlesztési tevékenységekről. Ezen együttműködés célja, hogy megvalósítsa a SESAR és a NextGen program közötti átjárhatóságot; az együttműködés a jövőben megkönnyíti az Európai Unió és az Egyesült Államok ipara közötti további együttműködés kiépítését, valamint koordinálja a légiforgalmi szolgáltatásokra vonatkozó globális szabványosítási tevékenységeket támogató műszaki munkát, miközben biztosítja az Európai Unió és az Egyesült Államok közös támogatását az ICAO szabványosítási munkájához.

A „kaputól kapuig” megközelítés: a repülőterek szerepvállalása az egységes európai égbolt megvalósításában

Mivel az európai hálózat be- és kilépési pontjait a repülőterek jelentik, ezért a teljesítményre és a hálózatkezelésre vonatkozó jogszabályok kapcsán ezeket teljes mértékben figyelembe vették. A léginavigációs szolgálatok repülőtereken nyújtott teljesítményének 2015-től meg kell felelnie a teljesítménycéloknak. Emellett a léginavigációs szolgáltatások és egyéb műveletek/tevékenységek teljesítménye közötti kölcsönös összefüggésre való tekintettel a repülőtéri résidőkről és a földi kiszolgálásról szóló, hatályos uniós jogszabályok következő módosítása során a teljesítményszabályozás logikáját valamennyi repülőtéri műveletre ki kell terjeszteni, és meg kell határozni a repülőtéri műveletekben részt vevő érdekeltekre vonatkozó, potenciális teljesítménycélokat.

Emberi tényező

Az emberi és a társadalmi dimenzió kulcsszerepet játszik az egységes európai égbolt megteremtésében, ezért biztosítani kell, hogy ezeket a dimenziókat ne becsüljék alá és ne hagyják figyelmen kívül. A funkcionális légtérblokkok szintjén, valamint európai és nemzeti szinten is társadalmi párbeszédet kell folytatni. Az egységes európai égbolt teljes körű megteremtése szakképzett légiforgalmi irányítókból álló állandó munkaerő alkalmazásával érhető el. Az egységes európai égbolt megteremtéséhez azonban szükség van a források elosztásának optimalizálására, a légiforgalmi irányítók munkakörülményeinek fejlesztésére és a méltányosság elvének megvalósítására is. A teljesítményrendszer megvalósítása és működtetése, a funkcionális légtérblokkok, a hálózatkezelő és a SESAR végrehajtása egyaránt hatást gyakorol a légiforgalmi szolgáltatásokat nyújtó személyzetre, e hatást pedig körültekintően értékelni kell, amennyiben a Bizottság elkötelezett a teljes körű konzultáció mellett.

Az egységes európai égbolt páneurópai dimenziója

Az egységes európai égbolt a szomszédos országok előtt is nyitva áll, így kiterjeszthető és előnyeit az Európai Uniónál szélesebb földrajzi térség is élvezheti. Az egységes európai égbolt keretrendszere az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás alapján jelenleg Norvégiára és Izlandra és az Európai Unióval kötött, légi közlekedésről szóló kétoldalú megállapodás alapján Svájcra is kiterjed. Marokkó, Jordánia, Grúzia és a balkáni országok (Albánia, Bosznia-Hercegovina, Horvátország, Macedónia volt Jugoszláv Köztársaság, Szerbia, Montenegró és Koszovó[26]) szintén az európai közös légtér részét képezik az Európai Unióval kötött, átfogó légiközlekedési megállapodások révén, és jó úton haladnak az egységes európai égboltra vonatkozó jogszabályok teljes körű végrehajtása felé. Amennyiben ezeknek az országoknak lehetőségük nyílik részt venni a funkcionális légtérblokkokkal kapcsolatos kezdeményezésekben, valószínűleg már a jogszabályok hivatalos elfogadása előtt teljesítik a megfelelőségre vonatkozó követelményeket. A Bizottság a Tanács megbízásából átfogó megállapodásokról folytat tárgyalásokat Ukrajnával és Moldovával. Hamarosan Tunéziával is megkezdődhetnek a tárgyalások. Emellett Törökország (csatlakozási partnerség) és Ukrajna (társulási partnerség) vállalta, hogy a légi közlekedés terén fokozatosan összehangolja jogrendjét az uniós jogszabályokkal.

A Bizottság elkötelezett a valamennyi szomszédos országgal folytatott szoros együttműködés és az egységes európai égbolt páneurópai dimenziójának kidolgozása mellett[27]. E tekintetben jelentős előnyökkel járhat az Eurocontrollal fennálló partnerség.

Az Európai Uniós és az Eurocontrol közötti kapcsolatok konszolidációja

Az egységes európai égbolt 2001-ben új perspektívát nyitott az Európai Unió és az Eurocontrol közötti kapcsolatok számára.

Az Eurocontrol számára fontos a fejlődés, mivel arra törekszik, hogy megfeleljen az új uniós jogi keret által támasztott igényeknek. Szervezeti felépítése jelentős változásokon esett át, ide tartozik például a szabályozási funkciókhoz nyújtott támogatás és a szolgáltatásnyújtás szétválasztása. Ezt a folyamatot (szervezetek, döntéshozó szervek esetében) támogatni kell. A Tanács 2011 októberében azzal bízta meg a Bizottságot, hogy folytasson tárgyalásokat az Európai Unió és az Eurocontrol közötti magas szintű megállapodásról. A megállapodás célja az Európai Unió és az Eurocontrol közötti kapcsolatok stabilizálása és megszilárdítása, az Eurocontrol mint az Unió technikai támogató szerve szerepének megerősítése és az Eurocontrolon belül végrehajtandó további intézményi változtatások támogatása.

KÖVETKEZTETÉSEK ÉS TOVÁBBI LÉPÉSEK

Az egységes európai égbolt megteremtésének folyamata gyors ütemben folyik tovább. Amennyiben az első csomag végrehajtása terén eddig elért eredmények elmaradnak a kezdeti várakozásoktól, 2012-ben el kell kezdeni a második csomag kulcsfontosságú intézkedéseinek egyidejű végrehajtását, amelyek gyorsan jelentős előnyöket biztosíthatnak. A tagállamokat arra hívják fel, hogy erősítsék meg kötelezettségvállalásaikat, és tegyenek meg minden tőlük telhetőt e folyamat sikere érdekében.

Az Uniónak mindenekelőtt egy integrált európai légiforgalmi szolgáltatási rendszert kell létrehoznia, amely valódi hálózatként működik, egységes irányítási struktúrával rendelkezik és erőteljes szabályozási és felügyeleti képességekkel bír.

Előfordulhat, hogy olyan további intézkedéseket kell bevezetni, mint például a teljesítményrendszernek a repülőterekre való kiterjesztése a valódi „kaputól kapuig” megközelítésnek megfelelően, valamint a beruházások kezelése annak biztosítása érdekében, hogy a SESAR végrehajtása fokozza az egységes európai égbolt hálózatként nyújtott teljesítményét. Adott esetben hatásvizsgálatra kerül sor.

MELLÉKLET

[pic]

[1] COM(1999) 614 végleges, 1999.12.6.

[2] 549/2004/EK rendelet (HL L 96., 2004.3.31., 1.o.).

[3] COM(2008) 389: Az egységes európai égbolt II. fázisa: Útban a fenntarthatóbb és hatékonyabb légi közlekedés felé.

[4] A 2009. október 21-i 1070/2009/EK rendelet (HL L 300., 2009.11.14., 34. o.).

[5] Az egységes európai égboltra vonatkozó jogszabályok végrehajtásáról szóló első jelentést 2007-ben fogadták el (COM(2007) 845).

[6] Ez az áttekintés az egységes európai égbolt megteremtésének előrehaladása tekintetében nem nyújt értékelést a gazdasági, társadalmi, környezetvédelmi, foglalkoztatási és technológiai szempontból elért eredményekről, mivel ezek a következő jelentés tárgyát képezik.

[7] Az Európai Bizottság megbízásából az Eurocontrol eddig három jelentést készített (2007–2008-ban, 2009-ben és 2010-ben).

[8] http://ec.europa.eu/transport/air/single_european_sky/single_european_sky_en.htm

[9] 552/2004/EK rendelet (HL L 96., 2004.3.31., 26. o.).

[10] 691/2010/EU bizottsági rendelet (HL L 201., 2010.8.3., 1. o.).

[11] 1191/2010/EU bizottsági rendelet (HL L 333., 2010.12.16., 6. o.).

[12] 176/2011/EU bizottsági rendelet (HL L 51., 2011.2.25., 2. o.).

[13] 677/2011/EU bizottsági rendelet (HL L 185., 2011.7.15., 1.o.).

[14] 1108/2009/EK rendelet (HL L 309., 2009.11.24., 51.o.).

[15] A Bizottság 805/2011/EU rendelete (2011. augusztus 10.) a légiforgalmi irányítói szakszolgálati engedélyekre és egyes tanúsításokra vonatkozó részletes szabályoknak a 216/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet értelmében történő meghatározásáról (HL L 206., 2011.8.11., 21. o.); a Bizottság 1034/2011/EU végrehajtási rendelete (2011. október 17.) a légiforgalmi szolgáltatások és a léginavigációs szolgálatok repülésbiztonsági felügyeletéről és a 691/2010/EU rendelet módosításáról (HL L 271., 2011.10.18., 15. o.); a Bizottság 1035/2011/EU végrehajtási rendelete (2011. október 17.) a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények megállapításáról, valamint a 482/2008/EK és a 691/2010/EU rendelet módosításáról (HL L 271., 2011.10.18., 23. o.).

[16] A Bizottság 2010. július 29-i határozata.

[17] A Bizottság 2010. augusztus 12-i határozata Georg Jarzembowski funkcionális légtérblokkrendszer-koordinátorrá való kinevezéséről.

[18] A Bizottság C(2011) 4130 végleges határozata (2011. július 7.) az egységes európai égbolt légiforgalmi szolgáltatási hálózati funkcióihoz kapcsolódó hálózatkezelő kijelöléséről.

[19] A Bizottság 2011/121/EU határozata (HL L 48., 2011.02.23., 16. o.).

[20] http://ec.europa.eu/transport/air/single_european_sky/functional_airspace_blocks_en.htm

[21] 2010. decemberi és 2011. márciusi jelentések: http://ec.europa.eu/transport/air/single_european_sky/functional_airspace_blocks_en.htm

[22] Dánia és Svédország, valamint az Egyesült Királyság és Írország funkcionális légtérblokkja.

[23] http://ec.europa.eu/transport/air/sesar/european_atm_en.htm

[24] Lásd az egységes európai égbolt technológiai pillérére vonatkozó üzemeltetési stratégia kidolgozásáról szóló SEC(2010) 1580 bizottsági szolgálati munkadokumentumot.

[25] Elnevezésük a végrehajtási csomag nyomán IP1 .

[26] Az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának 1244/1999. számú határozata szerint.

[27] Lásd: COM(2011) 415 végleges (2011. július 7.): Az EU és a szomszédos régiók között a közlekedés terén zajló együttműködés új megközelítése.