A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK A legkevésbé fejlett országokból és az AKCS-országokból az Európai Unióba érkező cukorbehozatal alakulása A 828/2009/EK bizottsági rendelet 5. cikkének (3) bekezdésében említett bizottsági jelentés /* COM/2013/0323 final */





TARTALOMJEGYZÉK 1........... Jogi keret....................................................................................................................... 3 2........... Bevezetés....................................................................................................................... 3 3........... A cukorbehozatal új környezete...................................................................................... 4 4........... A cukorbehozatal alakulása............................................................................................. 5 4.1........ A cukorbehozatal mennyisége......................................................................................... 5 4.2........ A cukorbehozatal eredete............................................................................................... 5 4.3........ Nyerscukor, illetve fehér cukor behozatala...................................................................... 5 5........... A kínálat és a cukorár alakulása...................................................................................... 6 6........... Szükséges piaci intézkedések.......................................................................................... 7 7........... Következtetések............................................................................................................. 8 A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK A legkevésbé fejlett országokból és az AKCS-országokból az Európai Unióba érkező cukorbehozatal alakulása A 828/2009/EK bizottsági rendelet 5. cikkének (3) bekezdésében említett bizottsági jelentés 1. Jogi keret A gazdasági partnerségi megállapodásokat (GPM) létrehozó vagy azok létrehozásához vezető megállapodásokban meghatározott, az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok (AKCS-államok) csoportjának egyes tagjaiból származó termékekre vonatkozó szabályozások alkalmazásáról szóló, 2007. december 20-i 1528/2007/EK tanácsi rendelet 9. cikke előírja, hogy a 2009. október 1. és 2015. szeptember 30. közötti időszakban fel lehet függeszteni az AKCS-államnak minősülő, de a legkevésbé fejlett országok (Least Developed Countries, LDC-országok) közé nem tartozó országokból származó cukorbehozatalt, amennyiben a valamennyi AKCS-államból származó cukorbehozatal meghaladja a 3,5 millió tonnát, és ezzel párhuzamosan a nem LDC-ország AKCS-államokból származó behozatal meghaladja a gazdasági évenkénti 1,6 millió tonnát. Ez a mennyiség termelési régiók szerint tovább oszlik, ami valamennyi GPM-régió számára biztosítja a minimális hozzáférést. Ezt nevezik átmeneti védelmi mechanizmusnak. A 2009/2010–2014/2015. gazdasági évekre a 1701 vámtarifaszám alá tartozó, kedvezményes megállapodások szerinti cukorágazati termékek behozatalára és finomítására vonatkozó részletes alkalmazási szabályok megállapításáról szóló, 2009. szeptember 10-i 828/2009/EK bizottsági rendelet 5. cikke és IV. melléklete további részleteket tartalmaz az átmeneti védelmi mechanizmusra vonatkozóan. Az 5. cikk (3) bekezdése kimondja, hogy „a Bizottság […] jelentést készít az ideiglenes védelmi mechanizmus működéséről a cukor vonatkozásában”. A jelentésnek figyelembe kell vennie a rendelet I. mellékletében említett AKCS- és LDC-országokból származó cukorforgalmat. 2. Bevezetés Az uniós cukorágazat versenyképességének javítása és piacorientáltságának fokozása érdekében az Európai Unió 2006-ban megreformálta cukorpiaci rendszerét. E reformnak kulcseleme volt az uniós támogatott árak fokozatos, 36 %-os csökkentése mind az uniós termelőkre, mind az AKCS/LDC-országok kedvezményezett exportőreire vonatkozóan, valamint a kvóta alá tartozó cukor uniós termelésének visszafogása is. A 2006-os cukorágazati reform figyelembe vette az AKCS- és LDC-országok cukortermelőinek a piachoz való kedvezményes hozzáférését. A reform során úgy becsülték, hogy a behozatali oldalon nagyobb szerepet játszhatna a kedvezményezett partnerektől (az AKCS/LDC-országokból) származó „csereügyleti”[1] forgalom, feltételezve, hogy a fehér cukor világpiaci ára 200 USD/tonna, az átváltási árfolyam pedig 1,3 USD/EUR. E feltételezések alapján az uniós cukorár és a világpiaci ár, illetve az AKCS- és LDC-országokbeli ár közötti különbség arra ösztönözhet egyes ilyen országokat, hogy csereügyletek útján a belső termelésük lehető legnagyobb részét exportálják az EU-ba. A csereügyletek a világpiaci ár és az uniós árak közötti különbségtől, a szállítási költségektől, illetve attól függnek, hogy az importőrök hogyan képesek megszervezni ezt a bonyolult rendszert. A reform során úgy vélték, hogy az „elcserélhető” mennyiség lehetséges maximuma 3,5 millió tonna, ami megfelelt az AKCS/LDC-országok termelési kapacitásának. 3. A cukorbehozatal új környezete A 2009/10-es gazdasági év volt a behozatalokra vonatkozó új, teljes jogi keret végrehajtásának első éve. 2009. október 1-jétől az AKCS-országokra vonatkozó kedvezményes behozatali rendszer már nem az országonként megállapított, az AKCS-országokra érvényes „cukorról szóló jegyzőkönyvben” szereplő mennyiségeken alapul, hanem a vám- és kvótamentes behozatalokon, amelyek alapjául a gazdasági partnerségi megállapodások és a „fegyver kivételével mindent” (Everything But Arms, EBA) megállapodások szolgálnak. Ez jelentősen megnövelte az AKCS/LDC-országok piaci hozzáférését: az LDC-országok EU-ba irányuló cukorkivitelét teljes mértékben liberalizálták, a nem LDC-ország AKCS-országokból származó behozatalokra pedig csak egy mennyiségi alapú védelmi intézkedés vonatkozott. 2009/2010-ben az AKCS/LDC-országokból az EU-ba irányuló export némileg visszaesett, de 2010/11-től kezdődően az ilyen exportok fokozatos, de folyamatos növekedése volt megfigyelhető. Az elmúlt három évben különösen magasak voltak a világpiaci árak, ezért kevésbé volt vonzó az uniós piac; az AKCS/LDC-országok kihasználták a magas árakkal működő helyi, regionális piacokat és a világpiacot is. 2011-ben az AKCS/LDC-országok világszerte 3,2 millió tonna cukrot exportáltak, ebből 1,9 millió tonnát az EU-ba. A termelés és az AKCS/LDC-országokból származó export ráadásul a folyamatban lévő beruházások késedelme miatt lassabban növekedett a vártnál. Ezenkívül 2008 óta egyes AKCS-országok stratégiai döntést hoztak arra vonatkozóan, hogy növelik a fehér cukor formájában megvalósuló kivitelt. Ez a fejlemény az AKCS/LDC-országok fogyasztásának növekedésével együttesen csökkentette az Unióba való kivitel céljára rendelkezésre álló nyerscukor mennyiségét. 2011-ben az AKCS/LDC-országokban 7,3 millió tonna volt a cukorfogyasztás, a 2004. évi 5,1 millió tonnához képest ez 41 %-os növekedést jelent. A részletekért lásd a melléklet V. táblázatát. 4. A cukorbehozatal alakulása A 2006-os cukorreform után az EU nettó cukorexportőrből nettó cukorimportőrré változott. 4.1. A cukorbehozatal mennyisége A 2001/02 és 2005/06 közötti időszakban az EU-ba érkező teljes átlagos cukorbehozatal 2,1 millió tonna volt, ebből 1,6 millió tonna az AKCS/LDC-országokból származott. A 2006/07-es gazdasági évtől jelentős növekedésnek indult a harmadik országokból érkező cukorszállítmányok összmennyisége, és a 2010/11-es gazdasági évben a cukorbehozatal már a valaha tapasztalt legmagasabb, 3,7 millió tonnás szintig szökött fel (+77 % a 2001/02 és 2005/06 közötti időszakhoz képest). Az AKCS/LDC-országokból érkező kedvezményes cukorbehozatal eközben elérte az 1,8 millió tonnás szintet (+16 % a 2001/02–2005/06-os időszakhoz képest). A 2011/12-es gazdasági évben az Unióba érkező teljes cukorbehozatal némileg alacsonyabb volt, mint az azt megelőző gazdasági évben, 3,6 millió tonnát tett ki (–3 %). Az AKCS/LDC-országokból érkező kedvezményes cukorbehozatal ezzel szemben továbbra is nőtt, egészen az 1,84 millió tonnás szintig (+1,9 % a korábbi gazdasági évhez képest), ami új rekordot jelent. A kedvezményes cukorbehozatal tehát a 2006-os reform óta folyamatosan növekszik, még ha nem is a legoptimistább, csereügyleteket is tartalmazó forgatókönyvben várt mértékben. A behozatal részleteiért lásd az I. mellékletet. 4.2. A cukorbehozatal eredete Ez a növekvő tendencia elsősorban a következő AKCS/LDC-országokat érintette: Mozambik, Szváziföld, Malawi, Zambia, Zimbabwe, Laosz és Kambodzsa. A jelenlegi adatok alapján Mozambik tűnik a legígéretesebb LDC-országnak a cukortermelés és az Unióba való kivitel további növekedése szempontjából. A behozatal részleteiért lásd a II., III. és IV. mellékletet. 4.3. Nyerscukor, illetve fehér cukor behozatala A cukorról szóló korábbi jegyzőkönyv csak az egyes országokra vonatkozóan megállapított cukormennyiség behozatalát engedte meg, ezt nagyrészt finomításra szánt nyerscukor alkotta. A cukorágazat reformja óta tehát az egyik legfontosabb új elem a fehér cukor behozatalának lehetősége volt. Egyes AKCS-országok – elsősorban Mauritius – valóban növelték a fehér cukor kivitelét a nyerscukoréhoz képest, hogy profitáljanak a magasabb hozzáadott értékből. A 2011/12-es gazdasági évben az Unióba érkező nyerscukor-behozatal új rekordszintre, 2,7 millió tonnára nőtt, ami a teljes importált mennyiség 76 %-át teszi ki. A behozatal részleteiért lásd az I. mellékletet. 5. A kínálat és a cukorár alakulása A kínálat alakulása A 2006/07-es és a 2007/08-as gazdasági évben túlkínálat jelentkezett az uniós cukorpiacon, és az Unió arra kényszerült, hogy kvóta alá tartozó cukrot vonjon ki a piacról. Ez a piaci többlet a 2008/09-es gazdasági év kezdetéig tartott. A 2009/10-es gazdasági évtől kezdődően kiegyensúlyozottabbá vált az uniós cukorpiac. Az AKCS/LDC-országok szabad hozzáférése új lehetőségeket kínált az uniós gazdasági szereplőknek a cukorbeszerzésre, de egyúttal lefelé is szorította az uniós cukorárakat. E fejlemény és a növekvő világpiaci ár azonban együtt azt eredményezte, hogy egyes uniós importőrök nehezen tudták kielégíteni az ellátási szükségleteiket. A 2011. naptári év során nyilvánvalóvá vált, hogy az uniós cukorpiacon nincs túlkínálat, hanem inkább szűkös piacról beszélhetünk. A 2011/12-es gazdasági évtől kezdődően tehát ebben az új gazdasági környezetben tárgyaltak a cukorárakról, és a cukortermelőknek sikerült sokkal magasabb cukorárakat kialkudniuk az uniós piacon. Az árak alakulása A 2006 júliusa és 2009 szeptembere közötti átmeneti időszakban a fehér cukor belső uniós ára 12 %-kal csökkent, 630 EUR/tonnáról 555 EUR/tonnára. A 2009 októbere és 2010 februárja közötti időszakban a GPM/EBA ellenőrzési rendszernek megfelelően, a várt mértékben érkeztek behozatalok. Ennek eredményeképpen a belső uniós ár a 2009. szeptemberi 555 EUR/tonnáról 2009 novemberére 493 EUR/tonnára esett vissza (–11 %) annak ellenére, hogy átmenetileg növekedtek a világpiaci árak: 2010 februárjában elérték a harmincéves rekordot jelentő 522 EUR/tonnát. Az ezt követő hónapokban csökkenni kezdtek a világpiaci árak, és hirtelen visszaesés következett be 2010 februárja és májusa között, amikor 522 EUR/tonnáról 376 EUR/tonnára esett az ár (–28 %). Ebben az időszakban a belső uniós piaci árak 475 EUR/tonna körül stabilizálódtak. 2010 második félévében azonban ugrásszerű növekedésnek indultak a világpiaci árak, és 2010 szeptembere és 2011 januárja között az uniós árat meghaladó szinteket értek el: 2010 decemberében a fehér cukor világpiaci ára sokkal magasabb volt, mint az uniós ár: 628 EUR/tonna a 486 EUR/tonnához képest. 2011 első félévében az uniós piac és a világpiac egymással ellentétes irányba haladt, és 2011 májusára a világpiaci árak – a bőséges világpiaci kínálat hatására – 628 EUR/tonnáról 400 EUR/tonnára estek vissza. Az uniós ár ugyanebben az időszakban 486 EUR/tonnáról 536 EUR/tonnára emelkedett. A 2011/12-es gazdasági év kezdetén megváltoztak a kilátások. Egyértelmű volt, hogy a GPM/EBA-megállapodások alapján az AKCS- és LDC-országoknak nyújtott behozatali engedmények nem generálnak túlzott behozatalt. Bebizonyosodott, hogy nem reálisak azok a korábbi várakozások, melyek szerint az uniós piacot eláraszthatja az AKCS/LDC-országokból származó cukor, és arra volt kilátás, hogy az AKCS- és LDC-országokból érkező behozatal nem lesz képes áthidalni az uniós (kvóta szerinti) termelés és a kereslet közötti különbséget. Ennek eredményeképpen az uniós cukorárak jóval a világpiaci árat túlszárnyalva kezdtek emelkedni, még a 2006-os reform végrehajtása előtti szintet is meghaladták, annak ellenére, hogy a világpiaci árak 2011 eleje óta folyamatosan csökkentek. A 2012. évben így rendületlenül növekedett az uniós ár, és 2013 januárjában elérte a magas, 738 EUR/tonnás szintet. A részletekért lásd a VIII. mellékletben szereplő grafikont. 6. Szükséges piaci intézkedések A legutóbbi gazdasági években az átmeneti védelmi mechanizmus alkalmazása helyett a Bizottságnak paradox módon arra kell megoldást találnia, hogy az élelmezési célú cukor uniós piacán (azaz az uniós kvótapiacon) jelentkező ellátási hiány pótlására több cukrot engedjen be az uniós piacra. Az EU két ellátási forrás közül választhat: · kvótán kívüli cukor forgalomba hozatala a belső piacon, · további behozatal engedélyezése. A 2010/11-es gazdasági évben összesen további 1,35 millió tonna cukor került az uniós piacra, a következőképpen: · 500 000 tonna kvótán kívüli cukor (és 26 000 tonna izoglükóz) vámmentes forgalomba hozatala, · 500 000 tonna kiegészítő behozatal vámmentes vámkontingens keretében, · 350 000 tonna beengedése pályázatok keretében, csökkentett vám mellett. A 2011/12-es gazdasági évben további 1 millió tonna cukor került az uniós piacra, a következőképpen: · 400 000 tonna kvótán kívüli cukor (és 21 000 tonna izoglükóz) forgalomba hozatala 85 EUR/tonna mértékű vám mellett, · 250 000 tonna kvótán kívüli cukor (és 13 000 tonna izoglükóz) forgalomba hozatala 211 EUR/tonna mértékű vám mellett, · 399 000 tonna cukorbehozatal csökkentett vám mellett (ideértve 15 000 tonna fehér cukrot). 7. Következtetések A 2006-os reform keretében azt jelezték előre, hogy nagyon különleges körülmények esetén az Unió cukorpiacát eláraszthatja az LDC-országokból származó cukor. Ehhez két feltételnek kellett teljesülnie: 1) nagy eltérés az uniós ár és a világpiaci ár között, és 2) egy olyan összetett rendszer megszervezésének képessége, amely azt eredményezi, hogy a cukortermelő LDC-országok exportálják a helyi termésüket, és hasonló mennyiséget importálnak a világpiacról a belföldi szükségleteik kielégítésére. A 2009-es importliberalizációt követően úgy tűnik, nagyon kevés országnak sikerült megszerveznie egy ilyen összetett kereskedelmi rendszert. A 2009/2010–2011/2012-es gazdasági években az ilyen forrásból származó cukorbehozatal mindazonáltal rekordokat döntött, bár nem olyan mértékben, hogy védőintézkedéseket kellett volna hozni. A 2014/15-ös gazdasági év végéig az AKCS/LDC-országokból érkező cukorbehozatal maximális szintje várhatóan 2,1–2,2 millió tonna körül alakul majd. Rendkívül valószínűtlen tehát, hogy ez alatt az alkalmazási időszak alatt védőintézkedéseket kellene alkalmazni. I. MELLÉKLET II. MELLÉKLET III. MELLÉKLET IV. MELLÉKLET V. MELLÉKLET VI. MELLÉKLET VII. MELLÉKLET VIII. MELLÉKLET A cukor ára az Unióban és a világpiacon [1] Ezekben a becslésekben hangsúlyozták, hogy „Nagyobb szerepet játszhatna a »csereügyleti« forgalom, amelynek szintje továbbra is igen bizonytalan”, köszönhetően annak, hogy nehéz megszervezni egy ilyen rendszert (vagyis azt, hogy az EBA-országokban termelt teljes cukormennyiséget az EU-ba exportálják, az EBA-országoknak pedig a világpiacról kelljen beszerezniük a saját fogyasztásra szükséges cukrot). Bizottsági szolgálati munkadokumentum – Az Európai Unió cukorpolitikájának reformja, SEC(2005) 808 végleges, 9. o.