1.

A fenti stratégiai célkitűzések elérésére és ezáltal a nemzeti reformokhoz való tényleges hozzájárulásra törekedve a 2020-ig terjedő időszakban az alábbi alapelveket kell követni: a) az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködést az egész életen át tartó tanulás távlatában kell megvalósítani, hatékonyan alkalmazva a nyitott koordinációs módszert (OMC) és szinergiákat alakítva ki a különböző oktatási és képzési ágazatok között. A tagállamoknak az oktatási rendszereik tekintetében fennálló hatáskörét, valamint az oktatás és képzés területén az európai együttműködés önkéntes természetét tiszteletben tartva a nyitott koordinációs módszert a következőkre kell alapozni: — az európai együttműködés fent említett négy stratégiai célja; — közös referenciaeszközök és megközelítések; — a társaktól való tanulás és a bevált gyakorlatok cseréje, beleértve az eredmények terjesztését is; — rendszeres nyomon követés és jelentéstétel; — az összes érintett európai ügynökségtől (2), európai hálózattól, valamint nemzetközi szervezettől származó (3) adatok; — a közösségi programok, különösen az egész életen át tartó tanulás területén adódó lehetőségek teljes körű kiaknázása; b) az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködésnek jellegében relevánsnak és konkrétnak kell lennie. Egyértelmű és látható eredményeket kell hoznia, amelyeket rendszeresen és strukturáltan felül kell vizsgálni, ismertetni és terjeszteni kell, megteremtve ezáltal a folyamatos értékelés és fejlődés alapját; c) A szakoktatás és szakképzés terén a nyitott koordinációs módszer keretében végzett európai együttműködés jelentős összetevője a koppenhágai folyamat. A folyamat keretében megvalósítandó céloknak és prioritásoknak hozzá kell járulniuk az e keretben meghatározott célkitűzések eléréséhez; d) a felsőoktatás modernizálására irányuló tagállami erőfeszítések támogatása és az európai felsőoktatási térség kialakítása érdekében törekedni kell a bolognai folyamattal való nagyfokú szinergiára, különös tekintettel a minőségbiztosításra, a végzettségek elismerésére, a mobilitásra és az átláthatóságot célzó eszközökre; e) adott esetben törekedni kell az oktatás és a képzés terén, illetve a kapcsolódó szakpolitikai területeken – különösen a foglalkoztatási, a vállalkozás-, a szociálpolitikai, az ifjúság- és a kulturális politika terén – tett uniós kezdeményezések tekintetében az ágazatközi együttműködés biztosítására. Különös tekintettel a tudásháromszögre, fokozott figyelmet kell szentelni az oktatás, a kutatás és az innováció közötti szinergiáknak, valamint az Európai Kutatási Térség célkitűzéseivel való összeegyeztethetőségnek; f) a hálózatépítés új, átlátható módszereit felhasználó, gördülékeny együttműködésre van szükség nem csupán az érintett uniós intézmények között, hanem mindazon érdekelt féllel is, akik jelentős mértékben hozzájárulhatnak a szakpolitika kialakításához, végrehajtásához és értékeléséhez; g) a harmadik országokkal folytatott szakpolitikai párbeszédet és a nemzetközi szervezetekkel folytatott együttműködést meg kell erősíteni, mivel ezek ötletforrásul és összehasonlítási alapul is szolgálhatnak; h) az átfogó stratégiai célkitűzésekkel és a tagállamok prioritásaival összhangban, adott esetben az európai strukturális alapokból származó pénzügyi forrásokat is fel lehet használni az oktatási és képzési rendszerek fejlesztésére.