HU    HU  
 EURÓPAI  
BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2013.3.27.  
COM(2013) 175 final 
  
A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, 
AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK 
BIZOTTSÁGÁNAK 
Eredményjelentés a megújuló energiákról 
{SWD(2013) 102 final}  
 
HU 2   HU A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPA I PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, 
AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁ LIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK 
BIZOTTSÁGÁNAK 
Eredményjelentés a megújuló energiákról 
1. B EVEZETÉS  
A megújuló energiaforrá sokról szóló 2009/28/EK irányelv (a továbbiakban:  az irányelv) 
létrehozta a megújuló energiaforrások támogatásának európai keretét, kötelez ő nemzeti 
célértékekként meghatározva, hogy a megújuló energiaforrásból el őállított energia végs ő 
energiafogyasztáson belüli részaránya 2020-ra összességében legalább 20%, a közlekedésben 
pedig legalább 10% legyen. E tö rekvések a növekedést célzó Eu rópa 2020 stratégia kiemelt 
céljai, mivel er ősítik Európa ipari innováci ós és technológiai vezet ő szerepét, valamint 
hozzájárulnak a kibocsátások csökkentéséhez, az en ergiaellátás biztonságának javításához és 
az energiaimporttól való függésünk mérs ékléséhez. Az irányelv ezenfelül el őírja a megújuló 
energiaforrásokra vonatkoz ó adminisztráció egyszer űsítését, ezzel együtt pedig a 
villamosenergia-hálózat tökéletesíté sét a megújuló energiaforrásokból el őállított villamos 
energiához való hozzáférés javítása céljából. Az irányelv a bioüzemanyagokra és a folyékony 
bio-energiahordozókra vonatkozó átfogó fenntarthatósági rends zert hozott létre, kötelez ő 
nyomonkövetési és jelentéstéte li követelményeket meghatározva. A 10%-os cél elérése 
érdekében felhasznált és ne mzeti támogatásban részesül ő bioüzemanyagoknak összhangban 
kell állniuk ezzel a rendszerrel.  
E jelentés célja, hogy a megújuló energiaforrások támogatása és felhas ználása tekintetében 
felmérje a tagállamok el őrehaladását a 2020-ra vonatkozó célok felé vezet ő úton, valamint 
hogy az irányelvvel összhangban1 beszámoljon az Unióban fogyasztott bioüzemanyagok és 
folyékony bio-energiahordozók fenntar thatóságáról és e felhasznál ás hatásairól. Az értékelés 
közelmúltbeli fejleményeket vizsgál, és a me gújuló energiaforrásokra vonatkozó legújabb 
(2009. és 2010. évi) Eurostat-a datokon, a megújuló energiafo rrásokkal kapcsolatban 2011-ben 
a Bizottságnak benyújtott tagállami eredményjelentéseken2, a Bizottság saját kutatásán, 
valamint a Bizottság megbízásából végzett kutatásokon alapul3.  
Az alább részletesen ismertetettek szerint uniós  szinten összességében lendületes kezdet volt 
megfigyelhet ő, a megújuló forrásokból el őállított energia növekedését akadályozó f őbb 
tényezők felszámolása azonban a vártnál lassabba n halad, és egyes tagállamok részér ől 
további er őfeszítésekre van szükség. A nemzeti tervekt ől való eltérések növelik a 
szabályozási kockázatot a befektet ők számára, és továbbra is vannak olyan, az el őrehaladást 
gátló kérdések, amelyeket a megújuló energiák ról szóló irányelv végrehajtásával kezelni 
kellett volna, ám ez nem történt meg. Uniós és tagállami szinten egyaránt további 
erőfeszítésekre van szükség az adminisztráció egyszer űsítése, a tervezési és engedélyezési 
eljárások egyértelm űsítése, valamint az infrastruktúra-fejlesztés és -üzemeltetés terén. 
Hasonlóképp további er őfeszítéseket kíván a me gújuló forrásokból történ ő energiatermelés 
                                                 
1 Különösen a 17. cikk (7) bekezdés e, a 18. cikk (2) és (9) bekezdése, valamint a 23. cikk (1)–(6) 
bekezdése. 
2 Kétéves tagállami eredményjelentések a megújuló energiaforrásokról (2011): 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/2011_en.htm.  
3 Renewable energy progress and biofuel sustainability  (A megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos 
előrehaladás és a bioüzemanyagok fenntarthatósága), ECOFYS et al, 2012 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/xxxxx en.htm . 
 
HU 3   HU kezelése és a villamosenergia-rendszerbe történ ő beillesztése. A jelenlegi általános uniós 
gazdasági körülmények és a megújuló energiaf orrások támogatását célzó rendszerek káros 
változásai (amelyek szintén növelik a s zabályozási kockázatot) még inkább meger ősítik azt a 
következtetést, hogy tagállami szin ten további intézkedésekre le sz szükség a terv szerinti 
előrehaladás folytatásához és a célok eléréséhez. Az ilyen akadályozó tényez ők kezelése 
jelentősen elősegíti a megújuló forrásokból el őállított energia költséghatékony bevezetését és 
az uniós célok megvalósítását. Elengedhetetle n továbbá a technol ógiafejlesztés és a 
költségcsökkentés, amelyek lehet őségét a Bizottság az energiatechnológiáról és az 
innovációról szóló készül ő közleményében vizsgálja majd.  
2. E LŐREHALADÁS A MEGÚJULÓ ENERGIA FEJLESZTÉSE TERÉN  
A megújuló energiaforrásokról szóló irányelv és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó 
nemzeti cselekvési tervekben (a továbbiakba n: tervek) meghatározott nemzeti politikák 
végrehajtása nyomán a Bizotts ág legutóbbi eredményjelentése4 óta a legtöbb tagállamban 
számottev ően megnőtt a megújuló forrásokból sz ármazó energia jelent ősége. 
A megújuló energia terén ágazati szinten és ös szességében végbement növekedés az EU-ban 
(Eurostat)  
A megújuló forrásokból el őállított energiát jellemz ő uniós 
tendencia
0%5%10%15%20%25%
2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012
Fűtési ágazat Villamosene rgia-ágazat
Közlekedési ágazat Megújuló energiaforrások összesenEurostat Előrejelzés
1. időközi 
célkitűzés
10,7%
 
A megújuló energiaforrások 2010. évi részaránya 20 tagállamba n és az Unió egészében is 
elérte vagy meg is haladta a nemzeti tervekben 2010-re el őirányzott kötelezettségvállalások 
mértékét, valamint a 2011–2012-re kit űzött első időközi célkit űzést is5.  
A Bizottság megbízásából készített további, a je lenlegi szakpolitikai kezdeményezéseket és a 
megújuló energia fejlesztését akadályozó különböz ő tényezőket modellez ő elemzés6 szerint 
                                                 
4 Megújuló energia: A 2020-ra szóló célkit űzés teljesítése terén tett el őrehaladás (COM(2011) 31 és 
SEC(2011) 130). 
5 Az id őközi célkit űzések a 2009/28/EK irányelv I. mellékletén ek B. részében meghatározott ütemterv-
előirányzatban szerepelnek. Az EU 2011–2012-re kit űzött időközi célértéke 10,7 % volt. A nemzeti 
eredmények e jelentés I. mellékletében találhatók. 
6 A Green-X modell keretében részletes mennyiségi értékelés készült a megújuló forrásból származó 
energia jöv őbeni széles kör ű bevezetésér ől nemzeti, ágazati és technológiai szinten. A modell a nemzeti 
szakpolitikák és tervek 2012 közepéig elkészült értékelésén alapult. A részletekért lásd a 
3..lábjegyzetben említett jelentést.  
 
HU 4   HU (további részletekért lásd a szolgálati m unkadokumentumot és a kapcsolódó jelentést7) 
ugyanakkor 2020-ig kevésbé optimista kilátáso kra lehet számítani. A megújuló forrásokból 
előállított energia növekedésére vonatkozóan a többi forráshoz viszonyítva konzervatív 
becslést adó elemzés a már m űködő szakpolitikákra korlátozódi k, és figyelembe veszi a 
gazdasági válságot, a fennálló közigazgatási és  infrastrukturális akadályokat, valamint a 
szakpolitikai és támogatási rendszerekben bekövetkez ő változásokat. Minde zek arra utalnak, 
hogy a jöv őben a tagállamok által a céljaik elérése érdekében hozott további intézkedések 
hiányában csökkenhetnek vagy késhetnek a be fektetések. Tekinte ttel azok 8–10 éves 
végrehajtási idejére, a befektetések terén ma bekövetkez ő bármely komoly zavar az 
elkövetkez ő években jelent ős hatást gyakorolhat a me gújuló forrásokból történ ő 
energiatermelésre, ami aggodalomra ad okot. Ennélfogva a tagállamoknak további 
intézkedésekkel kell gondoskodniuk a kit űzött célértékek elérésér ől. 
A megújuló forrásokból történ ő uniós szint ű energiatermelést jellemz ő tervezett (kék) és 
becsült (piros/szaggatott) tendencia 
 
Ezt a következtetést a v illamos energia, a f űtés és hűtés és a közlekedés terén megfigyelt 
ágazati fejlemények  is alátámasztják. 15 tagállam ne m tudta megvalósítani a megújuló 
forrásokból el őállított energiának az en ergiaszerkezeten belüli részarányára vonatkozó, 2010-
re előirányzott célértéket8. A közlekedési ágazatban 22 ta gállam maradt el a 2010-re 
vonatkozó 5,75%-os célel őirányzattól9. 
A fűtési és hűtési ágazatban célel őirányzatokat sem határoztak meg, és e területen 2005 óta 
lassú a növekedés. Ezen túlmen ően a Bizottság megbízásából készült elemzés arra enged 
következtetni, hogy a megújuló forrásokból származó energia részaránya a f űtési és hűtési 
ágazatban akár csökkenhet  is az elkövetkez ő években. 
A nemzeti terveknek való megfelelés hiánya a szélenergia -ágazatban a legnyilvánvalóbb. A 
tagállami tervek szerint 2020-ra 213 GW szélenergia-kapacitásnak  kell rendelkezésre állnia 
                                                 
7 Renewable energy progress and biofuel sustaina bility (A megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos 
előrehaladás és a bioüzemanyagok fenntarthatósága), ECOFYS et al, 2012 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/xxxxx en.htm) . 
8 A 2001/77/EK irányelv értelmében. Ausztria, Ciprus, Csehország, Görögország, Finnország, 
Franciaország, Olaszország, Luxe mburg, Málta, Lengyelország, Románia, Svédország, Szlovénia, 
Szlovákia, Egyesült Királyság. 
9 A 2003/30/EK irányelv alapján meghatározott érték.  Ausztria, Belgium, Bulgária, Ciprus, Csehország, 
Dánia, Észtország, Görögország, Spanyolország, Fi nnország, Magyarország, Írország, Olaszország, 
Litvánia, Luxemburg, Lettország, Málta, Hollandia, Portugália, Románia, Szlovénia, Egyesült 
Királyság. 
 
HU 5   HU (169 GW szárazföldi és 44 GW tengeri kap acitás). A tengeri kapacitásból származó 
villamosenergia- termelés  tervezett mértéke 140 TWh (kb. 12 Mtoe). A Bizottság elemzése 
szerint ugyanakkor a csökkent nemzeti er őfeszítések és az infrastrukturális nehézségek miatt 
elképzelhet ő, hogy ebb ől mindössze 43 TWh (3,7 Mtoe) valósul meg.  
Az uniós tengeri szélenergia-termelést jellemz ő tervezett (kék) és becsült (piros/szaggatott) 
tendencia  
A szárazföldi szélenergia-ipar elmúlt években tapasztalható er őteljes növekedése ellenére nem 
biztos, hogy sikerül megvalósíta ni a 354 TWh szárazföldi szélen ergia-termelésre irányuló 
tagállami terveket. Az intézkedések meger ősítése és az infrastruktúr a tökéletesítése további 
erőfeszítéseket kíván, ezek hiányában ugyanis a becslések szerint csupán 210 TWh 
energiatermelésre lehet számítani.  
Az uniós szárazföldi széle nergia-termelést jellemz ő tervezett (kék) és becsült 
(piros/szaggatott) tendencia  
A fentiek alapján tehát az összes szélenergi a-termelés elmaradhat a várakozásoktól. Míg a 
tagállami tervek közel 500 TWh szélenergia-termelést irányoznak el ő, a jelenlegi tendenciák 
alapján fennáll a veszélye annak, hogy enne k mindössze a felét, azaz 253 TWh-t sikerül 
elérni. 
 
HU 6   HU A biomassza  esetében az átfogó tendencia negatív, bár a szélenergiánál kisebb mértékben: 
A biomasszából származó uniós  energiatermelést jellemz ő tervezett (kék) és becsült 
(piros/szaggatott) tendencia  
 
Ebben az esetben azonban az ágazati termelés  mértéke jócskán meghaladja a szél- vagy a 
napenergia-termelést. A terv ezett termelés mértéke 2020-ig elérné a 104 Mtoe-t (a 
villamosenergia- (232 TWh vagy 19 Mtoe) és a f űtési ágazatban (kb. 85 Mtoe) egyaránt), 
ezzel szemben azonban a 2020-ban várt termelés mindössze 86 Mtoe . Ez az eltérés a fa-, 
cellulóz- és papíripar termelési ciklusaival állhat összefüggésben, amelyek hulladékai és 
maradványai a biomassza-alapanyagok jelent ős részét képezik. A Bizo ttság biomasszáról és 
fenntarthatóságról szóló tervezett jelentése al aposabban megvizsgálja majd ezt a kérdést10. 
A fotovoltaika  vonatkozásában az el őzmények és a várakozások eltér őek. Az elmúlt néhány 
évben tapasztalt er őteljes növekedés nyomán többlet  alakult ki, és ez a helyzet bizonyos ideig 
várhatóan továbbra is fennmarad:  
Az uniós szint ű fotovoltaikus energiatermelést jellemz ő tervezett (kék) és becsült 
(piros/szaggatott) tendencia  
Az optimista és biztonságos uniós piac kedvezett a világszint ű fotovoltaikus termelési 
kapacitás növekedésének, amint Kína, Indi a és az Egyesült Államok is belépett a 
fotovoltaikus energia Unió által életre hívott világpiacára. Az így ki alakult kapacitástöbblet 
jelentősen csökkentette a termelési költségeket. A rugalmatlan nemzeti támogatási rendszerek 
ugyanakkor általában nem tudtak kell ően gyorsan alkalmazkodni a rohamosan zuhanó 
                                                 
10 COM(2010) 11 jelentésében a Bizottság vállalta , hogy jelentést készít a biomasszára vonatkozó 
fenntarthatósági rendszerek hatásairól. 
 
HU 7   HU költségekhez, így egyes országokban egyr e halmozták a nyereséget és olyan mérték ű és 
nagyságú létesítményeket hoztak létre, amely általános gazdasági válság idején akár 
túlzottnak is tekinthet ő. Ennek eredményeképpen több nemzeti támogatási rendszerben 
hirtelen és váratlan változások történtek, am elyek szintén olyan mértékben visszafogják a 
befektetéseket, hogy fennáll a veszélye anna k, hogy a tervezetthez képest felhalmozódott 
jelenlegi fotovoltaikus energiat öbblet (35 TWh helyett 46 TWh) elfogy, és 2020-ra itt is hiány 
alakul ki (a támogatási rendszerekr ől részletesebben lásd az alábbi szakaszt). 
A bioüzemanyagok (a közlekedési ágazatban felhasznált biomassza) esetében az el őrejelzés 
közelebb áll a biomassza általános el őrevetített helyzetéhez: az ütemterv-el őirányzathoz 
viszonyított kisebb többlet csökkenni kezd, és t ovábbi intézkedések né lkül hiánnyá alakul. 
Ezenfelül a Bizottság javaslat ot tett a közlekedési ágazatban  használt, megújuló forrásokból 
előállított energiára vonatkozó 10%-os cél módosítá sára, amely el őírná, hogy a nem 
élelmezési célú alapanyagoknak nagyobb részben ke ll hozzájárulniuk a cél eléréséhez. Az 
újszerű (azaz az élelmezési célú alapanya goknál több ÜHG-kibocsátásmérséklést 
megvalósító) alapanyagok fokoz ott igénybevétele egyértelm űen további intézkedéseket kíván 
e cél elérése érdekében. 
Az uniós bioüzemanyagokat jellemz ő tervezett (kék) és becsült (piros/szaggatott) tendencia  
A fenti adatokból általánosságban megállapíthat ó, hogy a megújuló energiaforrásokról szóló 
irányelvben foglalt új rendszer keretében ágazatok szerint és a technológia egésze 
tekintetében is lendületes kezdetet vett a megúj uló forrásokból származó energia uniós szint ű 
növekedése. A jöv őbeni alakulásukat megvizsgálva ugy anakkor kiderül, hogy a jelenlegi 
gazdasági válság ugyanúgy érinti a megújuló energia ágazatát, különösen annak tőkeköltségét, mint bármely más gazdasági ágazatot. Mindez a fennálló közigazgatási 
akadályokkal, a késleltetett infrastrukturális befe ktetésekkel és a támogatási rendszerek káros 
változásaival együtt azt jelenti, hogy a 2020-ra kit űzött célok eléréséhez további 
erőfeszítésekre van szükség . 
A nemzeti eredmények kezdeti, id őközi célok alapján történ ő értékelésekor emlékeztetni kell 
arra, hogy a 2010-re vonatkozó tervek és a 2011–2012-re kit űzött időközi célok csupán a 
kiindulópontját képezik a 2020 felé  közeledve egyre nehezebbé váló ütemtervnek. Valójában 
tizenegy tagállam akkor sem tudná  teljesíteni az általuk kit űzött célokat, ha 2020-ig 
fennmaradna a növekedés 2009/2010-ben elért mértéke. Számos tagállamban fennáll a 
veszélye annak, hogy a jelenleg végrehajtott politikák (többnyire az optimálistól elmaradó 
támogatási rendszerek és a közigazgatási ak adályok kezelése) nem tudják majd olyan 
mértékben el ősegíteni a megújuló forrásokból el őállított energia kívánt bevezetését, hogy 
megvalósulhassanak a 2020-ra kit űzött célok. A pénzügyi válság sz intén hatással van ezekre a 
 
HU 8   HU fejleményekre, mivel a t őkeköltség több tagállamban megnövekedett. Ennélfogva a 
közigazgatási terheket csökkent ő és az energiahatékonyságot növel ő (az összes 
energiakereslet csökkentésével a megújuló fo rrásokból származó energia részarányát növel ő) 
alacsony költséggel járó intézked ések a cél elérése szempontjából még fontosabb politikai 
eszközök.  
Az egyes országok jelenlegi teljesítményér ől szóló összefoglaló az 1. mellékletben olvasható.  
3. S ZAKPOLITIKAI INTÉZKEDÉSEK  
A piaci zavaroktól mentes és a küls ő költségeket internalizáló ny ílt és versenyképes egységes 
európai energiapiac létrejö ttéig a megújulóenergia-ágaza t növekedésének ösztönzéséhez 
pénzügyi, szabályozási va gy igazgatási jelleg ű szakpolitikai intézkedésekre van szükség. 
Európa továbbra is küzd azért, hogy m űködőképessé tegye az energiapiacot. Piaci zavarnak 
minősül többek között a piacok szétta goltsága, az al acsony mérték ű verseny, valamint az 
éghajlatváltozáshoz, a környezetszennyezéshez, az ellátás biztonságához és a technológiai 
innovációhoz kapcsolódó küls ő költségek (átgy űrűző hatások és lépésel őnyök). A piaci 
zavarok ellentételezésére Európa egy sor hatályos szakpolitikai intézkedéssel, többek között a 
megújuló energia fejlesztését célzó támogatási  rendszerekkel, szabvá nyokkal és igazgatási 
szabályokkal rendelkezik.  
A megújuló energiaforrások támogatására szol gáló közvetlen uniós intézkedések többek 
között az uniós K+F ráfordítások és az ETS kibocsátási egységek értékesítéséb ől származó 
bevételek elosztása (a „NER300” program ). A Bizottság ener giatechnológiáról és 
innovációról szóló készül ő közleménye megvizsgálja az  innovatív technológiák jöv őbeni 
népszerűsítésének lehet őségeit. Ezenfelül az éghajlatváltozás küls ő költségeinek 
internalizálására szolgáló legf őbb uniós eszköz, az EU kibocsátáskereskedelmi rendszere a 
harmadik szakaszba lép. Ez idáig azonban a szén-dioxid (alacsony) ára nem nyújtott kell ő 
ösztönzőt a befektet őknek, és nem vált az al acsony szén-dioxid-kibocs átásra irányuló hosszú 
távú befektetések jelent ős hajtóerejévé. 
Közigazgatási eljárások  
A legújabb eredményjelentés11 a megújuló forrásokból származó energia növekedése el őtt 
álló fontos kihívásként nevezte meg az engedély ezési és tervezési eljárásokat, valamint a 
villamosenergia-infrastruktúra fejlesztésének lassú ütemét. A megújuló energiaforrásokról 
szóló irányelv 13. cikkének (1) bekezdése el őírja a tagállamok számára annak biztosítását, 
hogy a megújuló forrásokból el őállított energiára vonatkozó engedélyezési eljárások 
átláthatók, arányosak, összehangoltak és id őben korlátozottak legyenek, és hogy azokat a 
kisebb vagy decentralizált projektek esetében egyszer űsítsék. Az irányelv továbbá kötelezi a 
tagállamokat arra, hogy jelentést készítsene k az ezen akadályok felszámolása terén elért 
eredményekr ől. 
A 2011. évi tagállami eredményjelentések12 bizottsági elemzése rámutat, hogy a 
közigazgatási akadályok felszámolása terén az el őrelépés továbbra is korlátozott és 
lassú . Számos tagállam jelentése még csak  ki sem tér az irányelv 22. cikkének 
(3) bekezdésében külön kiemelt közigazgatási reformokra. A Bizottság tovább vizsgálja az 
                                                 
11 Megújuló energia: A 2020-ra szóló célkit űzés teljesítése terén tett el őrehaladás (COM(2011) 31 és 
SEC(2011) 130). 
12 Kétéves tagállami eredményjelentések a megújuló energiaforrásokról (2011): 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/2011_en.htm.  
 
HU 9   HU említett akadályok felszámolása terén a tagállamokba n fennálló helyzetet, és az intézkedést 
elmulasztó tagállamok ellen kötelezettségszegési eljárást indít.  
Aggályok merültek fel az online kérelmek, a tervezési és engedélyezési határozatokra 
vonatkozó közigazgatási határid ők és az átlátható jóváhagyási eljárások tekintetében 
megfigyelt lassú el őrehaladás miatt is. A megújuló en ergiával kapcsolatos projektek 
engedélyezéséért és a kérelmez őknek történ ő segítségnyújtásért felel ős egyetlen közigazgatási 
hatóság továbbra is csak kevés helyen érhet ő el. Mindössze Görögország és Portugália 
számolt be arról, hogy a tervek közzététele óta új „egyablakos hivatalt” hívott életre; néhány 
tagállamban egyes technológiák (p l. a szélenergia) esetében vagy az ország egyes részeiben 
(pl. Németországban és Svédországban) már korábban léteztek ilyenek. Kizárólag Dánia, 
Olaszország és Hollandia rendelkezik  a valamennyi projektet felölel ő egységes engedélyezési 
rendszerrel. Ezek az aggályok különösen súlyosak a f űtési és h űtési ágazatban, ahol a 
különféle lehetséges technológiák  szerteágazó jellege gátat vet az egységes közigazgatási 
megközelítések kialakításának.  
Az optimálistól elmaradó közigazgatási szabályok egyértelm űen növelik a megújuló 
forrásokból származó energia költségeit, pedi g e problémák kiküszöböl ése többnyire alacsony 
költségvetési vonzatokkal jár: a közigazgatási eljárások egyszer űsítése és felgyorsítása nem 
feltétlenül kerül többe az állami  hatóságok számára, és a befektet őket érintő bizonytalanság és 
szabályozási kockázat mérséklése jelent ősen csökkentheti a t őkeköltségeket. Az 
energiaszállítási infrastruktúra esetében ez eket az intézkedéseket európai szinten a 
transzeurópai infrastruktúrára vonatkozó ir ánymutatásokról szól ó rendelet írta el ő, amely 
meghatározza az engedélyezési folyam at összehangolásával és ellen őrzésével kapcsolatos 
kötelezettségeket, az átláthatóságra  és a lakosság bevonására vonatkozó 
minimumkövetelményeket szab meg, valamint  megállapítja az engedélyezési eljárás 
leghosszabb megengedett id őtartamát. A megújuló energiaforrás okról szóló irányelv 13. cikke 
értelmében az energetikai létesítmények esetében is sürg ős szükség van ilyen intézkedésekre.  
A villamosenergia-hálózat  
A villamos energia el őállítására használt megújuló energiaf orrásoknak a piac szerves részét 
kell képezniük. Egyes jelent ős jövőbeni megújuló energiaforrások – els ősorban a szél- és a 
napenergia – tulajdonságai azonban lényegi leg különböznek a hagyományos forrásoktól, ami 
a költségszerkezetet, az elosztási képességet és a méretet illeti, ezért módosítás nélkül azok 
nem illeszthet ők be egyszer űen a meglév ő piaci struktúrákba. Egyértelm ű, hogy sürg ős 
infrastrukturális befektetésekre van szükség, és korszer űsíteni kell a villamosenergia-hálózati 
műveleteket.  
Az irányelv 16. cikke – a me gújuló energiaforrásokból el őállított villamos energia 
részarányának növelése érdekében – el őírja a villamosenergia-infrastruktúra, az üzemeltetés 
és a fejlesztés, valamint a hálózatokhoz való hozzáférésre és a költségmegosztásra vonatkozó szabályok reformját. A tagállamok ezenfelül kötelesek beszámolni ezekr ől a reformokról. A 
tagállamok által a megújuló forrásokból szár mazó villamos ener gia átvitelének és 
elosztásának biztosítása és  a megújuló forrásokból szárm azó energia integrációjának 
javítására vonatkozó szab ályok tekintetében elért el őrehaladás elemzéséb ől az derül ki, hogy a 
legtöbb tagállam tett valamiféle el őrelépést a hálózati akadályok fe lszámolása felé. A hálózati 
szabályok átláthatóságának és következetességéne k javítása terén azonban további lépésekre 
van szükség.  
Tekintettel a megújuló energiaforrásokból származó uniós villamos energia növekv ő 
részarányával kapcsolatos hosszú távú várakozás okra, fontos az irányelv 16. cikkének teljes 
körű végrehajtása. Az energi aszerkezet változásait követ ő hálózati korszer űsítés jelenlegi 
hiánya problémákhoz vezet a bels ő piac fejlődése terén, a párhuzamos áramláshoz, a hálózati 
 
HU 10   HU stabilitáshoz és a villamos áram fokozott korlátozásához kapcsolódó m űszaki problémákat 
okoz, illetve az új energiatermel ők késői csatlakozásából ered ő szűk befektetési 
keresztmetszetek kialakulását idézi el ő. A villamosenergia-hálózat és -rendszer 
üzemeltetésének – többek között a táro lási kapacitás javítása, hatékonyabb 
rendszerszabályozók és el őrejelzés révén történ ő – módosítása javítani fogja a jelenlegi 
infrastruktúra igénybevétel ének hatékonyságát. A hálózat hatékonyabb igénybevétele és 
irányítása egyúttal az átviteli  veszteségeket is csökkentheti. A tagállamok tíz évre szóló 
hálózatfejlesztési tervének végrehajtása, vala mint a transzeurópai en ergiainfrastruktúrára 
vonatkozó iránymutatásokról szóló re ndelettel létrehozott közös érdek ű projektek 
meghatározása és elindítása terén elért gyors el őrelépéssel együtt ezek a javítások 
szükségesek a megújuló forrásokból szár mazó energiával szembeni egyenl ő bánásmód 
megteremtése és a megújuló forrásokat felhasználó energiatermel ők megfelel ő 
villamosenergia-piaci integrációja szempontjából.  
A hálózat használatára  vonatkozó el őírásokat és költségmegosztási szabályokat szintén 
korszerűsíteni kell, hogy azok tükrözzék a villam osenergia-termelési szerkezet változó 
jellegét, és fokozatosan növeljék a megújul ó forrásokat felhasználó energiatermel ők 
továbbításra alkalmas villamos energiát termel őként betöltött kiegyenlít ő szerepét. Végs ő 
célként azt kell kit űzni, hogy a megújuló forrásokból származó energia teljes kör űen 
versenyképessé váljon, és az energiatermel ők másokkal egyenl ő piaci szerepl őként járjanak 
el, és ekként is kezeljék őket. Az átláthatóság és a hálózati csatlakozás egyenl ő feltételeinek 
javítása, valamint a költségmegosztási szab ályok kidolgozása valamennyi energiatermel ő 
számára ösztönz őként szolgál a rendszerszint ű hatékonyság növelésére, illetve az 
energiatermelésre vagy annak helyszínére vona tkozó elszigetelt döntés ek elkerülésére.  
Fel kell hívni továbbá a figyelmet arra, hogy a ti szta energiával kapcso latos infrastrukturális 
aggályok nem korlátozódnak a villamosenergia-ágazatra. A fosszilis tüzel őanyagoktól való 
függés csökkentésének igénye a közlekedési ágazat ban is új infrastrukturális befektetéseket 
kíván. Ennélfogva az alternat ív közlekedési üzemanyagok in frastruktúrája kiépítésének 
előmozdítása érdekében a Bizottság közzétette „Tiszta energiák a közlekedésben” cím ű 
csomagját13, amelyben javaslatot tett az altern atív üzemanyagok infrastruktúrájának 
bevezetésér ől szóló és az infrastruktúra elterjedésére vonatkozó kötelez ő célokat is el őíró 
irányelvre. 
Támogatási rendszerek  
Legalább egy évtizede folyik a vita a megújul ó forrásokból származó energiára vonatkozó 
különböző típusú támogatási rendszerek eredményességér ől és hatékonyságáról. Többféle 
rendszer létezik, el őnyös és hátrányos sajátosságokkal, illetve hatásokkal. A Bizottság 2011-
ben utalt arra, hogy a tagállam számára hasznos  lenne, ha útmutatást kapnának a bevált 
gyakorlatok meghatározásához4. A tagállamokkal folytatott  egyeztetéseket követ ően a 
Bizottság 2012. évi „Megújuló energia: az eu rópai energiapiac egyik meghatározó tényez ője” 
című jelentése14 ilyen útmutatás kidolgozásár a irányuló terveket jelent ett be. Tekintettel arra, 
hogy a pénzügyi támogatási rendszerek napjainkban kiemelked ő szerepet játszanak a 
megújuló energia fejlesztésében, valamint  arra, hogy a megújuló forrásokból származó 
energia felhasználása (és annak költsége) egyre nagyobb teret nyer a villamosenergia-
ágazatban, miel őbb szükség van a támogatási rendszereket költséghatékony és piacorientált 
módon  átalakító reformokra. A Bizottság útmu tatása azt hivatott  biztosítani, hogy a 
támogatási rendszereket rendszeresen és a csökken ő technológiai költségek 
                                                 
13 COM(2013) 18 final, http://ec.europa.eu/transport/themes/urban/cpt/index_en.htm . 
14 COM(2012) 271. 
 
HU 11   HU figyelembevételéhez kell ően gyorsan ki lehessen igazítani, valamint hogy biztosítani lehessen, 
hogy a reformok nyomán a megújuló forrá sokat felhasználó energiatermel ők az energiapiac 
részévé váljanak (például a be táplálási tarifákról a betáplál ási felárakra vagy kvótákra történ ő 
átállás és a túlkompenzálás elke rülését célzó pályáztatás révén) ; így biztosítani lehetne, hogy 
ezek a piaci intézkedések orvosolják a piaci zavarokat, és ne er ősítsék vagy tartsák fenn a 
piaci torzulásokat. Mindezt a Bizottság az ál lami támogatásokra vonatkozó iránymutatások 
tervezett felülvizsgálata során is figyelem be fogja venni. A különösen a bioüzemanyagokra 
vonatkozó támogatási rendsze rek bizonytalanságát illet ően aggodalomra ad okot az 
energiatermékek adóztatására  vonatkozó új jogi keret15 Tanács általi elfogadása terén 
tapasztalható patthelyzet; a jelenlegi jogi ke ret értelmében ugyanis az adókedvezmények csak 
2020-ig alkalmazhatók. 
Számos nemzeti reform kedvez őtlenül érintette a befektetési hangulatot. A legkritikusabbak a 
már végrehajtott  befektetések megtérülését csökkent ő változások voltak. Ezek a változások 
módosítják a jogos üzleti elvárásokat és egyértelm űen visszafogják a befektetést akkor, 
amikor annak jelent ős növelésére lenne szükség. Ennélfogva egy olyan, magára a 
reformfolyamatra vonatkozó útmutatásra van szükség, amely biztosítja, hogy a támogatási 
rendszerek költséghatékonyak legyenek, de ne o kozzanak kárt. A Bizottság továbbá úgy véli, 
hogy az egységes és európai szint ű energiaipar csak további intézkedésekkel teremthet ő meg: 
a megújuló forrásokból származó energia támogatását célzó közös megközelítések 
kidolgozásán túl fokozni kell a határokon átnyúló együttm űködést. Az ilyen együttm űködés 
hatályos jogi keretét a megújuló energiafor rásokról szóló irányelvben foglalt együttm űködési 
mechanizmus kerete biztosítja. Ide tartozna k azok a közös projekte k, amelyek esetében a 
megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos egye s konkrét projektekre,  technológiákra vagy 
régiókra épül ő közös megközelítések dolgozhatók ki, valamint a svéd–norvég rendszerhez 
hasonló közös támogatási rendszerek, amelye k olyan kiváló háló zati összeköttetéssel 
rendelkez ő regionális piacokon valósíthatók meg, ahol a fogyasztók fizikailag is élvezik a 
szomszédos országban létesített me gújulóenergia-termelési kapacitás el őnyeit. Ezek az 
eszközök új utat képeznek a megújuló energia európai szintű fejlesztése felé, ahol az 
egységes energiapiacon belüli er őforrás-fejlesztés közös és költséghatékony alapokon 
nyugszik. E célból az együttm űködési mechanizmusokra vonatkozó tervezett útmutatáson 
kívül a Bizottság ösztönözni fogja az együttm űködési mechanizmuson alapuló, tagállamok 
közötti közös regionális (és eset legesen ágazati) támogatási re ndszereket, amilyen például az 
északi tengereken folytatott tengeri széler őmű-fejlesztésre vonatkozó közös európai  
megközelítés. 
A Bizottság jöv őbeni útmutatása a megújuló energiaforrások reformjának és 
integrációjának mind a négy alkotóelemére (er őteljes növekedés, költségszabályozás, 
piaci integráció és európai szintre emelés) kü lön kitér majd. Ez hozzájárul a szakpolitika 
koherenciájához, és biztosítja, hogy a piaci intézkedések minden esetben orvosolják a 
piaci zavarokat anélkül, hogy tovább er ősítenék vagy fenntartanák a meglév ő piaci 
torzulásokat.  
4. A  BIOÜZEMANYAGOK FENNTARTHATÓSÁGA  
A bioüzemanyagok piaca nem minden tagállamb an alakult ki, és az uniós bioüzemanyag-
termelés és -felhasználás oroszlánrésze öt  tagállamban (Franciaország, Németország, 
Olaszország, Spanyolország és az Egyesült Ki rályság) összpontosul. 2010-ben az Eurostat 
                                                 
15 Az energiatermékek adóztatásáról szóló irányelv  felülvizsgálatára irányuló bizottsági javaslat, 
COM(2011) 169 végleges. 
 
HU 12   HU arról számolt be, hogy az Unióban felhasznál t összes bioüzemanyag 1,4%-át (177 Ktoe) 
hulladékból, maradványokból, nem élelmezési célú cellulóztartalmú anyagokból és lignocellulóz-tartalmú anyagokból állítják el ő (noha más, nem hivatalos statisztikák az 
újrahasznosított süt őolajat is figyelembe véve közel 9%-o s részarányt jeleznek). Az irányelv 
17., 18. és 23. cikke értelmében a Bizottsá g a bioüzemanyagokkal és a folyékony bio-
energiahordozókkal kapcsolatos számos ké rdést köteles nyomon követni, úgymint azok 
fenntarthatóságra gyakorolt hatását,  a biomassza-piacokat, az árut őzsdei és élelmiszerárakat, 
valamint a talaj, a víz és a leveg ő védelme érdekében hozott int ézkedések szükségességét. A 
kérdést az e jelentést kísér ő szolgálati munkadokumentum részle tesen tárgyalja. A Bizottság 
ezenfelül az üzemanyagpiac m űködéséről szóló átfogó tanulmány
16 részeként fogyasztói 
szempontból is vizsgálja a bi oüzemanyagok fenntarthatóságát. 
Az ilyen nyomon követés központi eleme az üzemanyagok származására vonatkozó 
információ. Az Unióban 2010-ben felhasznált biodízel-alapanyagok 60%-át az EU-ban 
állították el ő. Az Unióba irányuló biodízel legnagyobb export őre Argentína volt. Az uniós 
közlekedésben felhasznált etanol-alapanyagok nagy részét – hozzávet őleg 80%-át – az EU-
ban állították el ő, míg a behozatal legnagyobb része Brazíliából és az Egyesült Államokból 
érkezett, noha a braz il import mennyisége 2008-hoz viszon yítva közel a felére csökkent. 
Az Unióban 2010-ben felhasznált bioüze manyag-végtermékek származási helye17  
 Biodízel  Bioetanol  
 Mennyiség 
(Ktoe)  Részarány   Mennyiség (Ktoe)  Részarány  
EU 8270 83,2 % EU  2243 80,1 % 
Argentína  1003 10,1 %  Brazília  234 8,4 %  
Indonézia  285 2,9 %  Egyesült Államok  121 4,3 %  
Malajzia  123 1,2 %  Peru  26 0,9 %  
Kína  67 0,7 %  Kazahsztán  24 0,8 %  
Egyesült 
Államok  61 0,6 %  Bolívia  20 0,7 %  
Egyéb országok  129 1,3 %  Egyiptom  15 0,5 %  
   Dél-Korea  16 0,6 %  
   Egyéb országok  101 3,6 %  
Összesen  9938   2800  
Forrás: EUROSTAT, COMTRADE.  
Az Unióban 2010-ben felhasznált bioüze manyag-alapanyagok származási helye   
EU Argentína  Indonézia  Brazília  Egyesült 
Államok  Kanada Ukrajna  Malajzia  Paraguay Egyéb
63,9 % 9,7 % 6,6 % 5,3 % 3,0 % 2,4 % 2,3 % 1,7 % 1,5 % 1,3 
% 
          
Oroszorszá
g Kína Svájc Peru Bolívia  Peru Egyiptom  Guatemal
a   
1,0 % 0,5 % 0,2 % 0,2 % 0,2 % 0,2 % 0,1 % 0,1 %   
                                                 
16 A (tervek szerint 2013 végén megjelen ő) tanulmány az információk fogyasztók általi ismeretének és 
azok átláthatóságának vizsgálatával azt méri fel, hogy a fogyasztók képesek-e megalapozott döntéseket hozni. A tanulmány nyomán várhat óan ajánlások születnek majd az üzemanyagok címkézésének az 
uniós tagállamok tölt őállomásain történ ő javítására és harmonizálására vonatkozóan. A tanulmány 
ezenfelül kitér a különböz ő üzemanyagok és kiskeresked ők elérhetőségére, valamint a kiskereskedelmi 
árak kérdésére is. 
17 A biodízel és a bioetanol keresked elmének elemzése az Eurostat KN8 szint ű kereskedelmi statisztikáin 
(DS_016890 adatkészlet: a biodízel esetében HS 382 4.90.91 kód, az etanol es etében HS 2207.20.00, 
HS 2207.10.00, HS 220890.91, HS 2208.90.99 és HS  2909.19.10 kód) és Comtrade statisztikáin (a 
biodízel esetében 3 82490 kód, az etanol esetében 2207, 2208 és 2909 kód) alapul. 
 
HU 13   HU A bioüzemanyagokra vonatkozó fenntartható sági kritériumok tagállamok általi átültetésének  
bizottsági ellen őrzésében hiányosságok mutatkoznak, ezér t jogi eljárások indultak annak 
érdekében, hogy valamennyi tagállamban eredmé nyes fenntarthatósági rendszerek legyenek 
hatályban. Ezzel egy id őben a Bizottság 13, a bioüzemanyagok fenntarthatóságának 
tanúsítását szolgáló „önkéntes rends zert” hagyott jóvá, amelynek köszönhet ően a 
bioüzemanyag-gyártók a világ bármely pontján meg tudnak felelni az uniós szabványoknak. 
Ezenfelül a f ő exportáló országok (Argentína, Brazília, Indonézia és Malajzia) új szabályozási 
intézkedéseket fogadtak el a bioüzem anyagokhoz kapcsolódó területeket érint ő 
környezetvédelmi gyakorlata ik javítása céljából. 
A levegő, a talaj és a víz védelme  érdekében hozott konkrét intézkedések szükségességének 
bizottsági és tagállami nyomon követése sorá n általánosságban megá llapítást nyert, hogy az 
Unió közös agrárpolitikája és környe zetvédelmi jogszabályai alapján kötelez ő hatályos uniós 
mezőgazdasági gyakorlatok mindegyike alkalmazandó a bioüzemanyag-alapanyagok 
gyártására (mivel a bioü zemanyagok többségét mez őgazdasági terményekb ől állítják el ő), és 
ennélfogva nincs szükség külön a bioüzemanya gokra vonatkozó intézkedésekre. A hatályos 
fenntarthatósági rendszerek és önkéntes rendszerek gyakran tartalmaznak a helyes mezőgazdasági gyakorlatra vonatkozó követelményeket, ezért ezek ösztönzik a leveg ő, a talaj 
és a víz védelmét szolgáló bevált mez őgazdasági gyakorlatokat. A mez őgazdasági 
erőforrásokra nehezed ő egyre nagyobb nyomás miatt azonban mindenképpen gondoskodni 
kell a hatályos védintézkedések folyamatos megfelel őségéről.  
Az Unióban felhasznált bioüzemanyagokhoz kapcso lódó összes nettó föl dhasználat kevesebb 
mint 3 millió hektár. Az Unión belül, noha nem minden tagállam szolgáltatott adatokat a 
bioüzemanyag-alapanyagok termesztésére használt területek nagyságáról, becslések szerint az 
a nemzeti szántóföldterü let 2%-a (Lengyelország) és 6%-a  (Franciaország) között változik.  
A bioüzemanyagok „szociális fenntarthatóságát” illet ően a Bizottság mindemellett a 
földhasználati jogokra  vonatkozó jelentéstételt is el őírt, mivel a bioüzemanyagok iránti 
uniós kereslet megnöveli az élelmezési és nem élelmezési célú mez őgazdasági 
exporttermékek iránti meglév ő nemzetközi keresletet, és ezá ltal fokozott nyomást gyakorol a 
fejlő
dő országokra abban a tekintetben, hogy még t öbb földterületet alak ítsanak át az ilyen 
könnyen értékesíthet ő növények számára. Tekintettel a fö ldterületszerzés és a bioüzemanyag-
gyártás közötti id őeltolódásra, valamint az ILC föld-adásv ételi adatbázisában feltárt hibákra, 
még nem egyértelm ű, hogy a bioüzemanyagok iránti uniós ke reslet érintett-e földhasználati 
jogokkal való visszaélésekben. A Bizottságnak és  a tagállamoknak mindazonáltal továbbra is 
figyelemmel kell kísérniük a kérdés al akulását. A 2008 és 2011 között történt jelent ős 
élelmiszerár -növekedések és az élel miszerek megfizethet őségére gyakorolt hatás, valamint a 
2012. évi rossz egyesült államokbeli termés miatt fel kell mérni, hogy az uniós bioüzemanyag-felhasználás hozzájárult-e ehhez bármilyen formában, vagy hogy az egyéb tényezők, mint a rossz id őjárási viszonyok, a rossz termés, a növekv ő világszint ű kereslet és a 
magas olajárak a fontosabbak. A Bizottság  elemzése során megállapítást nyert, hogy a 
bioetanol-gyártásban felhasznált vet őmagok a 2010/2011. évi összes gabona-felhasználás 
3 %-át tették ki, ami becslések s zerint kismértékben (1–2%) érinte tte a gabona világpiacát. Az 
uniós biodízel-felhasználás ennél jelent ősebb, ami az olajos magvú élelmiszernövények 
(repce, szója, pálmaolaj) árát 2008 és 2010 között becslések s zerint 4%-kal növelte
18. A jelek 
szerint továbbá a bioüzemanyagok iránti kereslet érzékenyebb az árak változásaira, mint az 
élelmiszerpiac, ezért áremelkedés esetén nagyob b mértékben csökkent a kereslet. A Bizottság 
                                                 
18 Renewable energy progress and biofuel sustainability  (A megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos 
előrehaladás és a bioüzemanyagok fenntarthatósága), ECOFYS et al, 2012 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/xxxxx en.htm) . 
 
HU 14   HU mindezek ellenére továbbra is nyomon követi a mez őgazdasági világpiacon belül a 
bioüzemanyagok iránti uniós keresletet, az élel miszerárakat és azok változékonyságát, illetve 
tökéletesíti ezek elemzését. Ezenfelül a bioü zemanyagok és a többi biogazdasági ágazat 
közötti kölcsönhatások még kialakulóban vannak, ezért a hagyományos biomassza-
felhasználókra, például az olajkémiai iparra gya korolt hatásokat alaposan ki kell vizsgálni. 
Az irányelv további követelménye értelmében a Bizottságnak jelentést kell készítenie arról, 
hogy az uniós bioüzemanyag-felhas ználáshoz alapanyagot biztos ító országok betartanak-e 
számos nemzetközi  (például a munkakörülményekre és a biológiai sokféleségre vonatkozó) 
egyezményt . Noha az alapvet ő egyezményeket a legtöbb Uni ón kívüli ország ratifikálta, a 
végrehajtás kevésbé hatékony, mint az Uni óban vagy az Egyesült Államokban, amely több 
ilyen egyezményt nem ratifikált. Enné lfogva az országokat további átfogó er őfeszítésekkel 
kell ösztönözni az említ ett egyezmények teljes kör ű alkalmazására. Az uniós bioüzemanyag-
felhasználás szociális előnyei tekintetében az ágazat az Uni óban becslések szerint 220 000, 
világszerte pedig 1,4 millió munkahelyet teremtett 2010-ben.  
Végül mindenképpen mérlegelni kell a bioü zemanyagokra való átállásnak köszönhet ő 
üvegházhatású gázkibocsátás-megtakarítás  mértékét. Noha a közlekedési ágazatban 
felhasznált üzemanyagok túlnyomó része tová bbra is import ásványolaj, a bioüzemanyagok 
4,7%-os részaránya a nemzeti jelentések en alapuló becslések szerint 25,5 Mt CO 2eq 
megtakarítást eredményezett (ez az érték az átfogó alapértelmezett értékeket alkalmazva 
22,6 Mt CO 2eq). A becslés nem veszi figyelembe a mez őgazdasági tevékenység intenzitását 
közvetetten növel ő hatásokat vagy a földhasználat-vá ltozás közvetett hatásait, amelyek 
csökkentik a bioüzemanyagokból származó kiboc sátás-megtakarítás mértékét. Az ilyen 
kibocsátásokat is figyelembe véve a megtakarítás becsült mértéke jelent ősen csökken, ami az 
„első generációs”, gyakran élelmiszernövényekb ől előállított és az üvegházhatású 
gázkibocsátásokat kevésbé vagy egyáltalán nem mérsékel ő bioüzemanyagok dominanciáját 
tükrözi. A Bizottság ezért java slatot tett az üzemanyagok min őségéről és a megújuló 
energiaforrásokról szóló irán yelv módosítására, hogy azok szigorúbban figyelembe vegyék az 
uniós bioüzemanyag-felhasználásból ered ő földhasználat-változás közvetett hatásait19. A 
javaslat szerint az élelmiszeralapú bi oüzemanyagok 10%-os részesedéshez való 
hozzájárulásának mértékét 5%-ra kell korlátozni, valamint fokozott ösztönz őket kell 
biztosítani a nem élelmezési célú alapanya gokból, például hulladékból vagy szalmából 
előállított második generációs bioüzemanyagok fejlesztésének el őmozdításához. A javaslatot 
jelenleg a Parlament és a Miniszterek Tanács a vizsgálja, és az ponto sítani fogja a 2020-ig 
tartó időszakban a bioüzemanyagokra vonatkozó uniós szakpolitikát.  
5. K ÖVETKEZTETÉS  
A megújuló energiaforrásokról szóló 2009. évi irá nyelv elfogadásával és a megújuló energiára 
vonatkozó, jogilag kötelez ő erejű célértékekkel lendületet ve tt megújulóenergia-ágazat 
erőteljes növekedésnek i ndult. A megújuló energiaforrásokról szóló id őközi jelentésben 
felhasznált adatok és elemzések arra utalnak, hogy míg az EU egésze megfelel ő ütemben 
halad a 2020-ra kit űzött célok elérése felé, eg yes tagállamoknak további er őfeszítéseket kell 
tenniük (lásd a mellékletet).  Ezenfelül az elemzések arra  engednek következtetni, hogy az 
előrehaladás jöv őbeni mértéke aggodalomra adhat okot. Az  irányelv átültetése a kívántnál 
lassabban halad és az ütemterv az elkövetkez ő évekre egyre nagyobb kihívásokat tartogat, 
valójában tehát a legtöbb tagállami er őfeszítésre az id őszak vége felé lesz szükség. Míg a 
célértékek els ő 20%-ának elérésére – 2012-ig – hét év állt a tagállamok re ndelkezésére, ezt 
                                                 
19 COM(2012) 595 final, http://ec.europa.eu/energy/renewables/biofuels/land_use_change_en.htm . 
 
HU 15   HU követően a következ ő 10%-ot két év alatt, 2014-ig, majd  újabb 15%-ot 2016-ig, további 20%-
ot 2018-ig és a fennmaradó 35%-ot 2020-ig ke ll teljesíteniük. Mindemellett a Bizottság 
megbízásából készült elemzés szerint az euró pai gazdasági körülményekben bekövetkezett 
jelentős változás eredményeképpen a jelenlegi  politikák a legtöbb tagállamban nem tudják 
majd kell ő mértékben el ősegíteni a megújuló forrásokból el őállított energia kívánt 
bevezetését.  
A megújuló energiaforrásokra vonat kozó nemzeti cselekvési tervekt ől való tagállami eltérések 
olyan szakpolitikai változásokról tanús kodnak, amelyek csökkentik az egyértelm űség és a 
biztonság mértékét és fokozott szabályozási kockázatot jelentenek a befektet ők számára. A 
tervekben az ágazati és technológiai tenden ciákra vonatkozóan foglal t várakozásoktól való 
eltérés egyúttal azt is jelzi, hol lehet szükség további er őfeszítésekre. Aggodalomra ad okot 
továbbá többek között a megújuló forrásokból el őállított energia bevezetését akadályozó 
tényezők felszámolásának kudarca: a közi gazgatási akadályok és a késések  továbbra is 
problémát jelentenek és növelik  a megújuló energiával kapcso latos projektekhez kapcsolódó 
kockázatot; a lassú infrastruktúrafejlesztés, a csatlakozási késések és  a megújuló 
forrásokat felhasználó energiatermel őket hátrányosan érint ő hálózatüzemeltetési szabályok  
mind fennálló nehézségek, amelyeket a megúj uló energiaforrásokról szóló irányelv 
végrehajtása során a tagállamoknak orvosolniuk kell.  
A megváltozott gazdasági hang ulat szintén egyértelm ű hatást gyakorolt az új 
megújulóenergia-projektek fejlesztésére. Enne k egyik vetülete álta lában a megnövekedett 
tőkeköltség. További tényez ő a támogatási rendszerek tagállami módosításából fakadó 
fokozott kockázat. A Bizottság támogatási re ndszerekre és reformra vonatkozó tervezett 
útmutatása azt hivatott bi ztosítani, hogy az ilyen támoga tás költséghaté kony legyen és 
elősegítse a megújuló forrásokon al apuló energiatermelés energi apiaci integrációját.  
A 2030-ra vonatkozó energia ügyi és éghajlati keretr ől folyó jelenlegi vita – amelynek ez az 
időközi jelentés is részét kép ezi – eredményei és a megújuló energiaforrásokról és az 
üzemanyagok min őségéről szóló irányelv módosítására vonatkozó, az els ő generációs 
bioüzemanyagok helyett az újszer ű bioüzemanyagok fokozott alkalmazását ösztönz ő 
bizottsági javaslat szintén olyan tényez ők, amelyek fontos szerepet  játszanak majd a 2020-ig 
tartó időszakban, és amelyeket az ütemterv 2011/ 2012. évi teljesítésének vizsgálatakor 
figyelembe kell venni. A Bizottság ezenfelül tovább vizsgálja az irányelv tagállami 
végrehajtását, és szükség esetén jogi lé péseket tesz. A Bizottság már eddig is több 
kötelezettségszegési eljárást indított az iránye lv tagállami átültetésének elmulasztása miatt20; 
elégtelen végrehajtás esetén további kötelez ettségszegési eljárásokra kell számítani. A 
megújuló energiaforrásokr ól szóló irányelvben el őírt kötelezettségeinek eleget téve a 
Bizottság továbbá felmérte a bioüzemanyagokra vonatkozó uniós fenntarthatósági rendszer és 
a bioüzemanyagokkal kapcsolatos szakpolitika végr ehajtását, hatékonyságát és hatásait. Míg a 
bioüzemanyagokra vonatkozó fenntarthatósági re ndszer tagállami végrehajtása túlságosan 
lassú, az uniós bioüzemanyag-felhasználás lehetséges kedvez őtlen hatásai a jelek szerint nem 
indokolnak a már javasoltakon túlmutató további vagy különleges sza kpolitikai fellépést. 
Mindemellett az üvegházhatású gázkibocsátás- megtakarítások a tagállamok beszámolói 
alapján kedvez őnek tűnnek (noha a közvetett hatásoka t még nem foglalják magukban).  
                                                 
20 Az ügyek még folyamatban vannak, és Ausztria, Bulgária, Ciprus, Csehország, Finnország, 
Magyarország, Írország, Lettország, Luxemburg, Hollandia, Lengyelország és Szlovénia indokolással 
ellátott véleményt kapott. 
 
HU 16   HU 2012. júniusi közleményében21 a Bizottság kötel ezettséget vállalt arra, hogy megadja a 
megújuló energiaforrások bels ő piacba való integrálás ához szükséges hajtóer őt és 
megvizsgálja a villamosenergi a-termelési beruházásösztönz őket. Ezenfelül a megújuló 
forrásokból el őállított energia költséghatékony és következetes támogatá si rendszereire 
vonatkozó bevált gyakorlati ir ánymutatást készít, további útmutatással szolgál az 
együttműködési mechanizmusoknak a megújuló energi aforrásokkal kapcsolatos célértékek 
alacsonyabb költséggel történ ő megvalósítását célzó alkalmazására vonatkozóan, valamint 
törekedni fog a harmadik országo kkal folytatott energiaügyi együttm űködés szabályozási 
keretének tökéletesítésére. Ezek az int ézkedések egyaránt megkövetelik a megújuló 
energiaforrásokról szóló irá nyelv, valamint a megújuló ener giaforrásokra vonatkozó nemzeti 
cselekvési tervekben te tt kötelezettségvállalások szigorú és teljes kör ű végrehajtását. Folytatni 
kell az ezek terén tett el őrehaladást. Mindemellett az új ener giatechnológiákra és energetikai 
infrastruktúrára vonatkozó új többéves uniós költségvetési keretnek biztos ítania kell a 
megújuló energiaforrások ágazatának folyam atos növekedését Európában. Ilyen ütemben 
haladva az uniós megújulóenerg ia-ágazat a 2020-ig tartó id őszakban és azt követ ően is 
virágzó, érett és világviszonylatban is versenyképes iparággá válhat. 
                                                 
21 Megújuló energia: az európai en ergiapiac egyik meghatározó tényez ője, COM(2012) 271. 
 
HU 17   HU I. melléklet: A tagállami el őrehaladás áttekintése  
Tagállam  Megújuló 
energiaforrás
ok részaránya 
2005  Megújuló 
energiaforrás
ok részaránya 
2010  1. időközi 
célkitűzés Megújuló 
energiaforrások
ra vonatkozó cél 
2020-ig  
Ausztria 23,3 % 30,1 % 25,4 % 34 % 
Belgium 2,2 % 5,4 % 4,4 % 13 % 
Bulgária 9,4 % 13,8 % 10,7 % 16 % 
Ciprus 2,9 % 5,7 % 4,9 % 13 % 
Csehország 6,1 % 9,4 % 7,5 % 13 % 
Németország 5,8 % 11,0 % 8,2 % 18 % 
Dánia 17 % 22,2 % 19,6 % 30 % 
Észtország 18 % 24,3 % 19,4 % 25 % 
Görögország 6,9 % 9,7 % 9,1 % 18 % 
Spanyolország 8,7 % 13,8 % 10,9 % 20 % 
Finnország 28,5 % 33 % 30,4 % 38 % 
Franciaország 10,3 % 13,5 % 12,8 % 23 % 
Magyarország 4,3 % 8,8 % 6,0 % 13 % 
Írország 3,1 % 5,8 % 5,7 % 16 % 
Olaszország 5,2 % 10,4 % 7,6 % 17 % 
Litvánia 15 % 19,7 % 16,6 % 23 % 
Luxemburg 0,9 % 3 % 2,9 % 11 % 
Lettország 32,6 % 32,6 % 34,0 % 40 % 
Málta 0 % 0,4 % 2,0 % 10 % 
Hollandia 2,4 % 3,8 % 4,7 % 14 % 
Lengyelország 7,2 % 9,5 % 8,8 % 15 % 
Portugália 20,5 % 24,6 % 22,6 % 31 % 
Románia 17,8 % 23,6 % 19,0 % 24 % 
Svédország 39,8 % 49,1 % 41,6 % 49 % 
Szlovénia 16,0 % 19,9 % 17,8 % 25 % 
Szlovákia 6,7 % 9,8 % 8,2 % 14 % 
Egyesült Királyság 1,3 % 3,3 % 4,0 % 15 % 
EU 8,5 % 12,7 % 10,7 % 20 % 
 
A legobjektívebb mérés az, ha a ta gállamok teljesítményét az els ő időközi célkit űzéssel vetjük 
össze, amelyet a 2011/2012-re vonatkozó részesedések átlaga ként számíthatunk ki. Míg 2010-
ig az átlagos el őrehaladás kedvez ő, ez nem tükrözi a megújuló forrásokat felhasználó 
energiatermel ők által a jelek szerint jelenleg tapasztalt szakpolitikai és gazdasági 
bizonytalanságokat.  
Az első időközi célkit űzés tekintetében tett el őrehaladás: 
>2 %-kal az id őközi célkit űzés felett 
<1 – <2 %-kal az id őközi célkit űzés felett 
>1 %-kal az id őközi célkit űzés alatt