Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatási ágazatban működő ajánlatkérők beszerzéseiről /* COM/2011/0895 végleges - 2011/0439 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A javaslat háttere · A javaslat indokai és célkitűzései Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést célzó Európa 2020 stratégia [COM(2010) 2020] három összekapcsolódó és egymást kölcsönösen megerősítő prioritáson nyugszik: a tudáson és innováción alapuló gazdaság kialakítása; az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, erőforrás-hatékonyabb és versenyképesebb gazdaság elősegítése; és a magas foglalkoztatás, valamint a szociális és területi kohézió által jellemzett gazdaság kialakításának ösztönzése. A közbeszerzés az említett célkitűzések eléréséhez alkalmazandó egyik piaci alapú eszközként kulcsszerepet játszik az Európa 2020 stratégiában azáltal, hogy az innováció érdekében fejleszti a gazdasági környezetet és az üzleti feltételeket, valamint ösztönzi a zöld közbeszerzés szélesebb körű alkalmazását azzal, hogy támogatja az erőforrás-hatékony és alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság felé történő elmozdulást. Az Európa 2020 stratégia ugyanakkor hangsúlyozza, hogy a közbeszerzési politikának biztosítania kell a források lehető leghatékonyabb felhasználását, és azt, hogy a beszerzési piacokat Európa-szinten nyitottan kell tartani. Mindezen kihívások dacára a jelenlegi közbeszerzési jogszabályokat felül kell vizsgálni és modernizálni kell annak érdekében, hogy jobban illeszkedjenek az alakulóban lévő politikai, társadalmi és gazdasági környezethez. Ez nemcsak az állami hatóságok beszerzéseit érinti, hanem a közüzemek olyan üzemeltetői által odaítélt szerződéseket is, amelyeknek saját beszerzési rendszerük van. Az Európai Bizottság az „Egységes piaci intézkedéscsomag – Tizenkét mozgatórugó a növekedés serkentéséhez és a bizalom növeléséhez” című, 2011. április 13-i közleményében az uniós intézmények által 2012 vége előtt elfogadandó tizenkét kulcsfontosságú intézkedés között említette a felülvizsgált és modernizált közbeszerzési jogi kereteket, annak érdekében, hogy rugalmasabbá váljon a szerződések odaítélése, valamint hogy a közbeszerzési szerződések jobban felhasználhatók legyenek a többi politika támogatására. Ennek a javaslatnak két egymást kiegészítő célkitűzése van: · A kiadások hatékonyságának növelése a lehető legelőnyösebb közbeszerzési eredmények biztosítása érdekében. Ez különösen a meglévő közbeszerzési szabályok egyszerűsítését és rugalmasabbá tételét foglalja magában. A racionalizált, hatékonyabb eljárások minden gazdasági szereplő számára előnnyel járnak és lehetővé teszik a részvételt a kkv-k és a határokon túli ajánlattevők számára. · Annak lehetővé tétele, hogy a beszerzők megfelelőbben alkalmazhassák a beszerzést az olyan közös társadalmi célok támogatására, mint például a környezetvédelem, a nagyobb erőforrás- és energiahatékonyság, a klímaváltozás elleni küzdelem, az innováció, a foglalkoztatás és a társadalmi befogadás elősegítése, valamint a lehető legjobb feltételek biztosítása a kiváló minőségű szociális szolgáltatások nyújtásához. · Háttér-információk A közbeszerzés fontos szerepet tölt be az Európai Unió általános gazdasági teljesítményében. Európában a hatóságok a GDP-nek körülbelül a 18%-át költik el árubeszerzésre, építési beruházásra, illetve szolgáltatásnyújtásra vonatkozó beszerzésre. A megrendelések mennyiségét tekintve a közbeszerzés hatékony mozgatórugóként használható az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést előmozdító egységes piac eléréséhez. A közbeszerzési irányelvek jelenlegi generációja – azaz a 2004/17/EK[1]és a 2004/18/EK irányelv[2] – az 1971-ben a 71/305/EGK irányelvvel elkezdődött hosszú fejlődés eredményét jelenti. Az átlátható és megkülönböztetéstől mentes eljárások garantálásával az említett irányelvek elsősorban azt szándékozzák biztosítani, hogy az egységes piac gazdasági szereplői a közbeszerzési szerződésekért folyó verseny során teljes körűen élhessenek minden alapvető szabadsággal. Egy átfogó gazdasági értékelés bebizonyította, hogy a közbeszerzési irányelvek jelentős mértékben elérték a célkitűzéseiket. Nagyobb fokú átláthatóságot és magasabb szintű versenyt eredményeztek, valamint az alacsonyabb árakon keresztül mérhető megtakarításokat valósítottak meg. Az érdekeltek azonban kifejezték a közbeszerzési irányelvek felülvizsgálatával kapcsolatos igényüket a szabályok egyszerűsítése, illetve azok hatékonyságának és eredményességének növelése érdekében, valamint annak érdekében, hogy azok alkalmasabbá váljanak az alakuló politikai, társadalmi és gazdasági környezet kezelésére. A racionalizált, hatékonyabb eljárások növelik az ajánlatkérők rugalmasságát, minden gazdasági szereplő számára előnnyel járnak, és lehetővé teszik a részvételt a kkv-k és a határokon túli ajánlattevők számára. A továbbfejlesztett beszerzési szabályok azt is lehetővé teszik az ajánlatkérők számára, hogy megfelelőbben alkalmazhassák a beszerzést az olyan közös társadalmi célok támogatására, mint például a környezetvédelem, a nagyobb erőforrás- és energiahatékonyság, a klímaváltozás elleni küzdelem, az innováció és a társadalmi befogadás elősegítése és a lehető legjobb feltételek biztosítása a kiváló minőségű szociális szolgáltatások nyújtásához. Ezeket az irányokat megerősítették az Európai Bizottság által az érdekeltekkel 2011 tavaszán lefolytatott konzultáció eredményei, amelyen az érdekeltek jelentős többsége támogatta a beszerzési irányelvek felülvizsgálatára irányuló javaslatot, annak érdekében, hogy az említett irányelveket jobban hozzáigazítsák a beszerzők és a gazdasági szereplők előtt álló kihívásokhoz. · Hatályos rendelkezések a javaslat által szabályozott területen A javaslat az állami szervek beszerzéseiről szóló javasolt új irányelvvel együtt a 2004/17/EK és a 2004/18/EK irányelv helyébe lép, mint az Európai Unió közbeszerzési jogi kereteinek fő elemei. Az irányelvet kiegészítik az említett jogi keretek további elemei: · a 2009/81/EK irányelv[3] különös szabályokat állapít meg a honvédelmi és az érzékeny biztonsági beszerzések terén, · a 92/13/EGK irányelv[4]pedig közös előírásokat határoz meg a nemzeti felülvizsgálati eljárásokra vonatkozóan annak biztosítása érdekében, hogy minden uniós országban gyors és hatékony jogorvoslati eszköz álljon rendelkezésre azokban az esetekben, amikor az ajánlattevők úgy vélik, hogy a szerződéseket tisztességtelenül ítélték oda. · Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel A jelen kezdeményezés az Európa 2020 – Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiáját [COM(2010) 2020] és az Európa 2020 kiemelt kezdeményezéseit, így az Európai digitális menetrend [COM(2010) 245], az Innovatív Unió [COM(2010) 546], az Integrált iparpolitika a globalizáció korában [COM(2010) 614], az Energia 2020 [COM(2010) 639] és az Erőforrás-hatékony Európa [COM(2011) 21] elnevezésű kezdeményezéseket hajtja végre. Megvalósítja továbbá az egységes piaci intézkedéscsomagot [COM(2011) 206], különösen annak tizenkettedik kulcsintézkedését, „A közbeszerzésre vonatkozó jogi keret felülvizsgálata és korszerűsítése” címűt. A jelen kezdeményezés a Bizottság 2011. évi munkaprogramjának egyik stratégiai kezdeményezése. 2. Konzultáció az érdekeltekkel; hatásvizsgálat · Konzultáció az érdekeltekkel A konzultáció módja, a legfontosabb célterületek és a válaszadók köre Az Európai Bizottság 2011. január 27-én zöld könyvet adott ki Az EU közbeszerzési politikájának modernizálásáról — Egy hatékonyabb európai beszerzési piac felé címmel[5], amellyel széleskörű nyilvános konzultációt indított el az arra irányuló jogszabályi változásokkal kapcsolatos lehetőségekről, hogy egyszerűbbé és rugalmasabbá tegyék a szerződések odaítélését, valamint hogy a közbeszerzési szerződések felhasználhatóbbak legyenek az egyéb szakpolitikák támogatására. A zöld könyv célja az volt, hogy meghatározza a reformok néhány fő területét, és hogy megkérdezze az érdekeltek véleményét a jogszabályi változások konkrét lehetőségeiről. Az érintett kérdések között szerepelt az eljárások egyszerűsítésének és rugalmasabbá tételének igénye, a közbeszerzés stratégiai felhasználása az egyéb politikák célkitűzéseinek támogatására, a kkv-k közbeszerzési szerződésekhez való hozzáférésének javítása, valamint a részrehajlás, a korrupció és az összeférhetetlenség elleni küzdelem. A nyilvános konzultáció 2011. április 18-án zárult le, és tekintélyes mennyiségű visszajelzés született. Összesen 623 válasz érkezett az érdekelt csoportok széles körétől, ideértve a tagállamok központi hatóságait, a helyi és regionális közbeszerzőket és azok társulásait, a vállalkozásokat, az ipari szövetségeket, a tudományos szakembereket, a civil társadalmi szervezeteket (beleértve a szakszervezeteket is) és az egyes polgárokat. A válaszok többsége az Egyesült Királyságból, Németországból, Franciaországból, valamint kisebb mértékben Belgiumból, Olaszországból, Hollandiából, Ausztriából, Svédországból, Spanyolországból és Dániából származik. A konzultációk eredményeit egy összefoglaló jelentésben[6] összegezték, majd 2011. június 30-án egy nyilvános konferencián[7] bemutatták és megvitatták őket. Az észrevételek és felhasználásuk rövid ismertetése Az érdekeltek jelentős többsége értékelte az Európai Bizottság kezdeményezését a jelenlegi közbeszerzési politika felülvizsgálatára. A zöld könyvben tárgyalt különféle témák közül az érdekeltek különösen nagy hangsúlyt fektettek az eljárások egyszerűsítésének és rugalmasabbá tételének igényére. Az érdekeltek minden csoportja egyetértett abban is, hogy a közüzemekre vonatkozó beszerzési szabályok továbbra is lényegesek. A válaszadók nyilvánvaló többsége azon a véleményen volt, hogy a közüzemek üzemeltetőire vonatkozóan különös szabályok szükségesek, és hogy a közüzemek üzemeltetőire vonatkozó eltérő szabályok megfelelően tükrözik a közüzemi beszerzések különös jellegét. Hasonlóan, a válaszadók nyilvánvaló többsége egyetértett abban, hogy a közüzemi szabályozás alá eső szervek meghatározásának kritériumai (az érintett szervek által végzett tevékenységek, jogi helyzetük, ha magánvállalatok, a különleges vagy kizárólagos jogok megléte) továbbra is megfelelőek és megtartandóak. Több válaszadó véleménye egyezik abban, hogy a magánvállalatok nyereségszerző és kereskedelmi szellemisége nem tekinthető elégségesnek ahhoz, hogy garantálja az objektív és tisztességes beszerzést, ha az említett vállalatok különleges vagy kizárólagos jogok alapján működnek. A közbeszerzésnek az Európa 2020 stratégia társadalmi céljainak eléréséhez való stratégiai alkalmazásával kapcsolatban az érdekeltek vegyes nézeteket vallottak. Több érdekelt - különösen a vállalkozások - általánosságban idegenkedett attól az elképzeléstől, hogy a közbeszerzést egyéb politikák célkitűzéseinek támogatására használják. Más érdekeltek viszont - különösen a civil társadalmi szervezetek - határozottan a szóban forgó stratégiai alkalmazás mellett foglaltak állást, és támogatták az Európai Unió közbeszerzési politikájának alapelveire vonatkozó nagy horderejű változásokat. · Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása A zöld könyvvel kapcsolatos konzultáción felül az Európai Bizottság 2010-2011-ben elvégezte az Unió közbeszerzési jogszabályai hatásának és hatékonyságának átfogó értékelését, melynek során széles körű bizonyítékokra és új, független kutatásokra támaszkodott. A tanulmányok elsősorban a beszerzési eljárások költségét és hatékonyságát, a határokon átnyúló beszerzést, a kkv-k beszerzési piacokhoz való hozzáférését és a beszerzés Európán belüli stratégiai alkalmazását vizsgálták. A közüzemi beszerzésekre tekintettel az értékelés megvizsgálta, hogy a közüzemi ágazatok jobban ki vannak-e téve a versenynek most, mint a beszerzési rendszer elfogadásának idején. Az értékelés eredményei azt mutatták, hogy a közüzemi ágazatokhoz való hozzáférés liberalizálására vonatkozó jogi tevékenység még nem változott át kitartó vagy hatékony versenynyomássá a piaci fölénnyel bíró szereplőkkel szemben. Több közüzemi ágazatban továbbra is megfigyelés tárgya marad a magas szintű piaci koncentráció és az erőtlen verseny. Az értékelés arra a következtetésre jutott, hogy a feltételek nem fejlődtek olyan szintre, hogy a versenyt megfelelően erősnek lehessen tekinteni ágazati szinten, amely megengedné, hogy ezeket az ágazatokat kivonjuk a közüzemi beszerzési irányelv hatálya alól. Az irányelv indokolása továbbra is általános érvényű marad, különös felmentések azonban adhatók a beszerzési szabályok alkalmazása alól, az esetek egyedi, mélyreható elemzése alapján. · Hatásvizsgálat A hatásvizsgálat és annak összefoglalása áttekintést nyújt az öt alapvető problémakör (adminisztratív szervezés, hatály, eljárások, stratégiai beszerzés és a beszerzési piacokhoz való hozzáférés) esetében meglévő lehetőségekről. A különböző lehetőségekkel kapcsolatos előnyök és hátrányok elemzése alapján meghatározták az előnyben részesített lehetőségek csomagját, amely várhatóan optimalizálni fogja a különböző megoldások közötti szinergiákat, ami megtakarításokat tesz lehetővé, mivel egy bizonyos fajta intézkedés semlegesíti a valamely másik intézkedéssel együtt járó költségeket (például a stratégiai közbeszerzési intézkedések által esetlegesen előidézett fokozott eljárási követelményeket részben semlegesíthetik a közbeszerzési eljárások továbbfejlesztett megtervezésével kapcsolatos megtakarítások). Ezek az előnyben részesített lehetőségek képezik a jelen javaslat alapját. A Hatásvizsgálati Testület értékelte a hatásvizsgálati jelentés tervezetét, és kérte annak módosítását, különösen az érintett jogi keret egyes elemeinek meghatározásával, a szóban forgó lehetőségek leírásával, a kiválasztott főbb intézkedések alaposabb költség-haszon elemzésével és az érintettek nézeteinek szisztematikus integrálásával kapcsolatban, mind a problémák meghatározása körében, mind a hatások elemzésének kiegészítéseként. Az említett fejlesztési javaslatokat belefoglalták a végleges jelentésbe. A Hatásvizsgálati Testületnek a jelentésre vonatkozó véleményét a jelen javaslattal, valamint a végleges hatásvizsgálati jelentéssel és annak összefoglalásával együtt tesszük közzé. 3. A javaslat jogi elemei · Jogalap A javaslat az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 53. cikkének (1) bekezdésén, valamint 62. és 114. cikkén alapul. · A szubszidiaritás elve Amennyiben a javaslat nem tartozik az Unió kizárólagos hatáskörébe, a szubszidiaritás elve alkalmazandó. A tagállamok az alábbi okból nem tudják kielégítően elérni a javaslat célkitűzéseit: Bizonyos értékhatárok felett a beszerzési eljárások összehangolása a közüzemi beszerzések belső piacának megvalósításával kapcsolatban fontos eszköznek bizonyult. Ez biztosítja a gazdasági szereplők szerződéseihez való hatékony és egyenlő hozzáférést a belső piacon. A 2004/17/EK és a 2004/18/EK irányelvekkel és a közbeszerzési irányelvek korábbi generációjával kapcsolatos tapasztalat azt mutatta, hogy az Európa-szintű közbeszerzési eljárások biztosítják az átláthatóságot és az objektivitást a közbeszerzés terén, ami jelentős megtakarításokkal és jobb közbeszerzési eredményekkel jár, ez pedig a közüzemek üzemeltetőinek, azok ügyfeleinek, és végül az európai adófizetőknek is javára válik. Ezt a célkitűzést nem lehetne megfelelően elérni a tagállamok intézkedése útján, ami elkerülhetetlenül eltérő követelményeket és valószínűleg egymással ellentétes eljárási rendszereket eredményezne, így növelné a szabályozás bonyolultságát, és indokolatlan akadályokat gördítene a határokon átnyúló tevékenységek elé. A javaslat ezért megfelel a szubszidiaritás elvének. · Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének, mivel nem lépi túl azon célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket, amely a belső piac megfelelő működését európai szinten összehangolt közbeszerzési eljárások útján kívánja biztosítani. Továbbá a javaslat egy „eszköztár”-megközelítésen alapul, vagyis maximális rugalmasságot enged a tagállamoknak, hogy az eljárásokat és az eszközöket saját helyzetükhöz igazítsák. A jelenlegi közbeszerzési irányelvekkel összevetve a javaslat csökkenti az eljárás lefolytatásával kapcsolatos adminisztrációs terheket mind az ajánlatkérők, mind a gazdasági szereplők számára; azokban az estekben, amelyekben új követelményekről rendelkezik (például a stratégiai közbeszerzés körében), az említett követelményeket kompenzálják az egyéb területeken megszűnő korlátozások. · A jogi aktus típusának megválasztása Mivel a javaslat az EUMSZ 53. cikkének (1) bekezdésén, valamint 62. és 114. cikkén alapul, az áruk és a szolgáltatások beszerzésére egyaránt vonatkozó rendelkezések tekintetében a Szerződés alapján nem megengedett a rendelet alkalmazása. A javasolt aktus ezért az irányelv. A hatásvizsgálati folyamat során a nem jogalkotási lehetőségeket a hatásvizsgálatban részletesen ismertetett okokból elvetették. 4. Költségvetési vonzatok A javaslatnak nincsenek költségvetési vonzatai. 5. További információk · Meglévő jogszabályok hatályon kívül helyezése A javaslat elfogadása hatályos jogszabály (a 2004/17/EGK irányelv) hatályon kívül helyezéséhez vezet. · Felülvizsgálati/módosító/megszüntetési záradék A javaslat tartalmaz egy felülvizsgálati záradékot a küszöbértékek gazdasági hatásairól. · Átültető intézkedések és magyarázó dokumentumok A javaslat olyan területre vonatkozik, amelyen az uniós jogszabályok célja az összehangolás, és amelyen jelentős hatásuk van számos nemzeti jogágra. A koordinációs célzat ellenére több rendelkezés teljes harmonizációt eredményez, és a javaslat számos jogi kötelezettséget tartalmaz. A tagállamok további nemzeti rendelkezésekkel egészítik ki az uniós szabályozást, így válik a rendszer működőképessé. Ebben az összefüggésben a Bizottság számos tényezőt azonosított, amelyekre vonatkozóan szükséges a tagállamok magyarázata mind az átültető intézkedések hibátlan megértése, mind a közbeszerzési szabályok összességének nemzeti szintű működése tekintetében: – az átültető és a végrehajtási intézkedéseket különböző intézményi szinteken fogadták el (nemzeti / szövetségi, regionális, helyi); – a különböző szabályozási szintek mellett több tagállamban a kérdéses ágazat vagy az érintett beszerzési típus is szerepet játszott a szabályok létrehozásában; – az általános vagy speciális közigazgatási intézkedések kiegészítik a fő jogi keretet, néhány esetben pedig egybeesnek azzal. Csak a tagállamok képesek megmagyarázni, hogyan tudják a különböző intézkedések átültetni az uniós irányelveket a közbeszerzési ágazatban, és hogy ugyanezek az intézkedések milyen kölcsönhatásban állnak egymással. Ezért a jelen irányelv különböző részei és a nemzeti átültető intézkedések megfelelő részei közötti viszonyt tisztázó dokumentumokat az átültető intézkedésekkel együtt kell közölni; különösen érvényes ez az egyeztető táblázatokra, amelyek a nemzeti intézkedések elemzésének operatív eszközei. · Európai Gazdasági Térség A javasolt jogi aktus EGT-vonatkozású, ezért hatályának az Európai Gazdasági Térség egészére ki kell terjednie. · A javaslat részletes magyarázata 1.) A közbeszerzési eljárások egyszerűsítése és rugalmasabbá tétele A javasolt irányelv a hatályos közbeszerzési irányelvek által megállapított eljárási rend egyszerűsítéséről és rugalmasabbá tételéről rendelkezik. E célból az alábbi intézkedéseket tartalmazza: A hatály pontosítása: A „beszerzés” alapvető fogalma, amely a javasolt irányelv címében is szerepel, újonnan került bevezetésre a közbeszerzési jog hatályának és céljának pontosabb meghatározása, valamint a küszöbök alkalmazásának lehetővé tétele érdekében. Az irányelv hatályát meghatározó egyes kulcsfontosságú fogalmak meghatározásait (mint például a közjogi intézmény, az építési beruházásra és a szolgáltatásra irányuló közbeszerzési szerződések, a vegyes szerződések) a Bíróság ítélkezési gyakorlatát figyelembe véve felülvizsgálták. Ugyanakkor a javaslat arra törekszik, hogy fenntartsa a folytonosságot a Bíróság ítélkezési gyakorlatában az évek során kialakult fogalmak között, amelyek jól ismertek a gyakorlati szakemberek körében. Ezzel kapcsolatban megjegyzendő, hogy a korábbi irányelvekből ismert szóhasználattól vagy kifejezéstől való kisebb eltérések nem feltétlenül utalnak lényegi változásra, hanem pusztán a szövegek egyszerűsítésének eredményét is jelenthetik. A különleges, illetve kizárólagos jogok fogalma központi kérdés ezen irányelv hatályának meghatározásában, mivel azok a szervezetek, amelyek a jelen irányelv értelmében nem ajánlatkérő szervek és nem közvállalkozások, csak annyiban tartoznak az irányelv hatálya alá, amennyiben ilyen jogok alapján folytatnak bizonyos tevékenységeket. Ezért helyénvaló tisztázni, hogy azok a jogok, amelyeket olyan eljárás során adtak meg, amelyben biztosították a megfelelő nyilvánosságot, és amelyben az említett jogok megadása objektív kritériumok, nevezetesen az uniós jogszabályok alapján történt, ezen irányelv alkalmazásában nem tartoznak a különleges, illetve kizárólagos jogok körébe. Az úgynevezett elsőbbségi és nem elsőbbségi szolgáltatások („A” és „B” szolgáltatások) közötti hagyományos megkülönböztetés megszűnik. Az értékelés eredményei azt bizonyították, hogy már nem indokolt, hogy a közbeszerzési jog teljes körű alkalmazása a szolgáltatások egy korlátozott csoportjára szorítkozzon. Az is világossá vált azonban, hogy a szokásos beszerzési rendszer nem alkalmazkodik azokhoz a szociális szolgáltatásokhoz, amelyekhez különös szabályokra van szükség (lásd lejjebb). Az értékelés eredményeit követően az irányelv hatálya a szabályozott ágazatok tekintetében nagyrészt változatlan marad. A kőolaj és a földgáz feltárására irányuló beszerzés azonban kikerült a hatály alól, mivel erről a szektorról az a megállapítás született, hogy olyan mértékű versenynyomás alatt áll, ami már nem teszi szükségessé az irányelv által biztosított beszerzési fegyelmet. Ebben a tevékenységi szektorban a versenyhelyzetet a jelen irányelv 30. cikke[8] alóli 4 felmentési kérelem összefüggésében vizsgálták. A vonatkozó földrajzi piacot mind a négy esetben világméretűnek találták, ami megfelel továbbá az egyesülési esetek sikeres gyakorlatának is[9]. Mindannyiszor arra a következtetésre jutottak, hogy a feltárási piac nem erősen koncentrált. Eltekintve az állami tulajdonú vállalatoktól, a piacot három nemzetközi, vertikálisan integrált, magántulajdonban lévő szereplő (BP, ExxonMobil és Shell), valamint néhány további „nagyobb” vállalat jelenléte határozza meg, de még a három legnagyobb vállalat piaci részesedése is jóval egy százalék alatt marad. Mindezek miatt következetesen úgy találták, hogy ezek a versenynek való közvetlen kitettség jelei, továbbá, hogy a piacra jutást liberalizálják a szénhidrogén-engedélyezési irányelv[10] rendelkezései. Ezért helyénvaló, hogy egyszerűsítsük a jogi helyzetet és csökkentsük a minden érintettre (ajánlatkérők, tagállamok, az Európai Bizottság, az Európai Parlament és a Tanács) nehezedő adminisztrációs terheket azáltal, hogy elkerüljük annak szükségességét, hogy a 30. cikk határozatait a maradék 23 tagállam mindegyikére külön-külön elfogadják. Eszköztár-megközelítés: A tagállami rendszerek az eljárás három alapvető formáját biztosítják, amelyek jelen vannak a hatályos irányelvekben: a nyílt és a meghívásos eljárást, valamint a pályázati felhívást követő tárgyalásos eljárást. Ezenkívül alapeljárásként vagy bizonyos feltételektől függően rendelkezhetnek az innovációs partnerségről, az innovatív beszerzéssel kapcsolatos eljárás új formájáról (lásd lejjebb). Az ajánlatkérők számára továbbá rendelkezésére fog állni az összevont elektronikus beszerzés céljaira szánt hat különböző módszer és eszközrendszer: a keretmegállapodások, a dinamikus beszerzési rendszerek, az elektronikus árlejtések, az elektronikus katalógusok, a központi beszerző szervek és a közös beszerzés. A hatályos irányelvhez képest az említett eszközöket továbbfejlesztették és egyértelműbbé tették az elektronikus közbeszerzés elősegítése céljából. Az elektronikus beszerzés támogatása Jelentős megtakarítások és jobb beszerzési eredmények érhetők el, ha a beszerzők használják az elektronikus kommunikációt és tranzakciós feldolgozást, ami a hulladékot és a hibákat is csökkenti. A javaslat célja, hogy segítse a tagállamokat az elektronikus beszerzésre való átállás megvalósításában, ami lehetővé tenné, hogy a szállítók online beszerzési eljárásokban vegyenek részt a belső piacon. E célból a javasolt irányelv rendelkezik a felhívások elektronikus formában történő kötelező továbbításáról, arról, hogy a beszerzési dokumentációnak elektronikus formában elérhetőnek kell lennie, valamint minden beszerzési eljárás tekintetében előírja, hogy egy kétéves átmeneti időszakon belül át kell állni a teljes mértékben elektronikus úton történő kommunikációra, különösen az elektronikus benyújtásra. Racionalizálja és továbbfejleszti a Dinamikus Beszerzési Rendszereket és az elektronikus katalógusokat, vagyis azokat a teljes mértékben elektronikus beszerzési eszközöket, amelyek különösen alkalmasak a központi beszerző szervek által végzett rendkívül összetett beszerzések megvalósítására. Az elektronikus beszerzési eszköz azt is lehetővé tenné az ajánlatkérő szervek számára, hogy megelőzzék, feltárják és korrigálják azokat a hibákat, amelyek általában a közbeszerzési szabályok félreértéséből vagy helytelen értelmezéséből adódnak. Az eljárások modernizálása: A javaslat rugalmasabb és felhasználóbarátabb megközelítést biztosít a közbeszerzési eljárások egyes fontos jellemzőivel kapcsolatban. A részvételre és az ajánlatok benyújtására vonatkozó határidők lerövidültek, ami gyorsabb és racionalizáltabb beszerzést tesz lehetővé. Az ajánlattevők kiválasztása és a szerződés odaítélése közötti különbségtétel, amely gyakran hibák és félreértések forrása, rugalmasabbá vált, lehetővé téve az ajánlatkérők számára, hogy a legpraktikusabb sorrendről az odaítélési feltételek megvizsgálása alapján döntsenek – a kiválasztási feltételek megvizsgálása előtt –, és hogy odaítélési feltételként figyelembe vehessék a szerződés teljesítésével megbízott alkalmazotti állomány szervezetét és minőségét. Az elegendően kompetitív piacokon megítélt szerződések felmentési eljárásai (a jelenlegi 30. cikk határozatai) egyszerűsödtek és modernizálódtak. Számos felmentést, különösen a gyakorlatban fontos csoporton belüli és közös vállalatokra vonatkozó felmentéseket áttekintettük és tisztáztuk. A szerződések módosítása azok tartama alatt egyre inkább lényeges és problémás kérdéssé vált a gyakorlati szakemberek számára. A szerződések módosításáról szóló külön rendelkezés átveszi az ítélkezési gyakorlatban kialakult alapvető megoldásokat, és gyakorlatias megoldással szolgál azon előre nem látható körülményekkel kapcsolatban, amelyek miatt egy közbeszerzési szerződést módosítani kell annak tartama alatt. 2.) A közbeszerzés stratégiai alkalmazása az új kihívásokra válaszul A javasolt irányelv a felhatalmazó megközelítésen alapul: az ajánlatkérők rendelkezésére bocsátja azokat az eszközöket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy hozzájárulhassanak az Európa 2020 stratégiai céljainak eléréséhez azáltal, hogy vásárlóerejüket olyan áruk és szolgáltatások beszerzésére használják, amelyek támogatják az innovációt, tiszteletben tartják a környezetet és harcolnak az éghajlatváltozás ellen, eközben pedig javítják a foglalkoztatási, a közegészségügyi és a szociális feltételeket. Az életciklus-költségek meghatározása: A javaslat megadja a beszerzőknek a lehetőséget, hogy az odaítélésről a megvásárolandó termékek, szolgáltatások vagy építési beruházások életciklus-költségei alapján döntsenek. Az életciklus egy termék, egy építési beruházás vagy egy szolgáltatásnyújtás fennállásának összes szakaszát magában foglalja, a nyersanyag-beszerzéstől, illetve az erőforrások előállításától az átadásig, elszámolásig és a véglegesítésig. A figyelembe veendő költségek a közvetlen pénzügyi kiadásokon kívül a külső környezettel kapcsolatos költségeket is tartalmazzák, ha azok pénzben kifejezhetők és igazolhatók. Amennyiben kifejlesztettek egy közös uniós módszert az életciklus-költségek kiszámítására, az ajánlatkérők kötelesek azt használni. Termelési folyamat: Az ajánlatkérők a műszaki leírásban és az odaítélési feltételekben a termelési folyamathoz közvetlenül kapcsolódó összes tényezőre utalhatnak, mindaddig, amíg a termelési folyamat olyan aspektusaira utalnak, amelyek szorosan kapcsolódnak a beszerzés tárgyát képező termékek vagy szolgáltatások előállításának, illetve nyújtásának folyamatához. Ez kizárja a beszerzés tárgyát képező termékek, építési beruházások vagy szolgáltatások előállításának folyamatához nem kapcsolódó követelményeket, mint például a vállalkozó teljes tevékenységére vonatkozó általános társadalmi szerepvállalási követelményeket. Címkék: Az ajánlatkérők előírhatják, hogy az építési beruházások, az árubeszerzések vagy szolgáltatások meghatározott címkékkel legyenek ellátva, amelyek tanúsítják azok környezeti, szociális vagy egyéb tulajdonságait, feltéve, hogy ezekkel egyenértékű címkéket is elfogadnak. Ez vonatkozik például az európai vagy a nemzeti, illetve nemzetközi ökocímkékre, valamint azokra a címkékre, amelyek tanúsítják, hogy a termékkel kapcsolatban nem alkalmaztak gyermekmunkát. A szóban forgó tanúsítási rendszereknek a szerződés tárgyához kapcsolódó tulajdonságokra kell vonatkozniuk, és azokat tudományos információ alapján kell összeállítani, egy nyílt és átlátható eljárás során kell megállapítani, valamint minden érdekelt fél számára hozzáférhetővé kell tenni őket. A kötelező szociális, munkaügyi és környezetvédelmi jogszabályok megsértésének szankcionálása: A javasolt irányelv szerint az ajánlatkérő kizárhatja a gazdasági szereplőket az eljárásból, ha az Unió szociális, munkaügyi vagy környezetvédelmi jogszabályai vagy a nemzetközi munkajogi rendelkezések által megállapított kötelezettségek megsértését észleli. Ezenkívül az ajánlatkérők kötelesek lesznek elutasítani az ajánlatokat, ha megállapították, hogy azok kirívóan alacsony ellenszolgáltatást tartalmaznak, mivel sértik az Unió szociális, munkaügyi vagy környezetvédelmi jogszabályait. Szociális szolgáltatások: Az uniós közbeszerzési jogszabályok hatásának és hatékonyságának értékelése bebizonyította, hogy a szociális, az egészségügyi és az oktatási szolgáltatásokat olyan sajátos tulajdonságok jellemzik, amelyek miatt nem alkalmasak arra, hogy a közbeszerzési szerződések odaítélésének szokásos eljárásait alkalmazzák rájuk. Az említett szolgáltatásokat jellemzően sajátos környezetben nyújtják, amely a különböző igazgatási, szervezeti és kulturális feltételeknek köszönhetően tagállamonként lényegesen eltérő. A szóban forgó szolgáltatások a természetük miatt csak nagyon korlátozott határokon átnyúló dimenzióval bírnak. A tagállamoknak ezért széleskörű mérlegelési lehetőséget kell kapniuk a szolgáltatók kiválasztásának megszervezéséhez. A javaslat ezt oly módon veszi figyelembe, hogy az említett szolgáltatásokra irányuló közbeszerzési szerződésekkel kapcsolatban külön szabályokat állapít meg, egy magasabb, 1 000 000 EUR értékhatár mellett, és pusztán az átláthatóság és az egyenlő bánásmód alapelveinek tiszteletben tartását írja elő. A szóban forgó szolgáltatásokra vonatkozó, külföldi gazdasági szereplőknek odaítélt szerződések értékének mennyiségi elemzése alapján az ezen érték alatti szerződéseknek általában nincs határokon átnyúló érdekeltségük, különösen a közüzemi ágazatokra vonatkozó beszerzések tekintetében. Innováció: Az „Európa 2020 - az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” című dokumentumban központi szerepet játszik a kutatás és az innováció. A beszerzők számára lehetővé kell tenni, hogy innovatív termékeket és szolgáltatásokat vásárolhassanak a jövőbeli fejlődés elősegítése és a közszolgáltatások hatékonyságának és minőségének javítása érdekében. A javaslat e célból rendelkezik az innovációs partnerségről, amely új, innovatív termékek, építési beruházások és szolgáltatások kialakítására, majd megvásárlására irányuló új, különleges eljárás; a megvétel feltétele, hogy a termékeket, építési beruházásokat, illetve szolgáltatásokat a meghatározott teljesítményszinteknek és költségeknek megfelelően teljesítsék. Ezenkívül a javaslat továbbfejleszti és egyszerűsíti a versenypárbeszéd eljárását, és lehetővé teszi a határokon átnyúló közös beszerzést, amely az innovatív beszerzés egyik fontos eszköze. 3.) Jobb hozzáférés a piachoz a kkv-k és az induló vállalkozások számára A kis- és középvállalkozások (kkv-k) hatalmas potenciált képviselnek a munkahelyteremtés, a növekedés és az innováció területén. A beszerzési piacokra való könnyű bejutás segítheti őket e potenciál felszabadításában, miközben lehetővé teszi az ajánlatkérők számára szállítói bázisuk bővítését, ami azzal a pozitív hatással járna, hogy nagyobb lenne a verseny a közbeszerzési szerződésekért. Annak érdekében, hogy a közbeszerzési szerződéseket a lehető legjobban hozzáférhetővé tegyék a kkv-k számára, az Európai Bizottság 2008-ban kiadta „A legjobb gyakorlatok európai kódexe a kkv-k közbeszerzési eljárásokban való részvételének megkönnyítéséről” című munkadokumentumot[11]. A javaslat erre a dokumentumra épül, és konkrét intézkedéseket tartalmaz a kkv-k piaci hozzáférésének útjában álló akadályok felszámolására. A tájékoztatási kötelezettségek egyszerűsítése: Előre látható tehát, hogy az ajánlatkérők alkalmazhatják a javasolt közbeszerzési irányelvben meghatározott kiválasztási szempontokat, és az is, hogy ha ezt megteszik, akkor kötelező alkalmazniuk azokat a rendelkezéseket, amelyek nevezetesen a legkisebb forgalomra vonatkozó követelmények felső küszöbértékével kapcsolatosak, valamint azokat a rendelkezéseket, amelyek az öntanúsításra vonatkoznak. Jobb hozzáférés a keretmegállapodásokhoz: A hatályos irányelvek alapján jelenleg nincs korlátozva a közüzemi ágazatban megkötött keretmegállapodások időtartama. Ez a piac versenytársak előli elzárásához vezethet. A javaslat a megállapodások időtartamát négy évre korlátozza (a megfelelően indokolt esetek kivételével), ezzel javítja a hozzáférést az üzleti lehetőségekhez és elősegíti a versenyt, többek között a kkv-k számára. Az alvállalkozók közvetlen kifizetése: A tagállamok továbbá hozhatnak olyan rendelkezést, amely szerint az alvállalkozók kérhetik, hogy az ajánlatkérő közvetlenül nekik fizessen azokért az árukért, építési beruházásokért és szolgáltatásokért, amelyeket a szerződés teljesítése körében nyújtottak a fővállalkozónak. Ez a lehetőség az alvállalkozóknak - amelyek sok esetben kkv-k - hatékony módszert biztosít a kifizetésükkel kapcsolatos érdekeik védelméhez. 4) Megbízható eljárások A kockázatos pénzügyi érdekek, valamint az állami és magánszektor kölcsönhatása a közbeszerzést a tisztességtelen üzleti magatartás, azaz az összeférhetetlenség, a részrehajlás és a korrupció egyik kockázati területévé tette. A javaslat továbbfejleszti az ilyen kockázatokkal szembeni meglévő biztosítékokat, és gondoskodik a további védelemről. Összeférhetetlenség: A javaslat tartalmaz egy külön rendelkezést az összeférhetetlenségről, amely az ajánlatkérőnek vagy a beszerzési szolgáltatóknak az eljárásban részt vevő alkalmazottait érintő tényleges, potenciális vagy észlelt összeférhetetlenségi helyzetekre vonatkozik, valamint az ajánlatkérő vezetőségének tagjaival kapcsolatos összeférhetetlenségre, akik akkor is befolyással lehetnek egy beszerzési eljárás eredményére, ha abban hivatalosan nem vesznek részt. Mivel különbségek mutatkoznak az ajánlatkérők és a vállalkozások döntési folyamataiban, helyénvaló, hogy az ilyen intézkedéseket csak az előbbiek által végrehajtott beszerzésekre korlátozzuk. Jogellenes magatartás: A javaslat külön rendelkezést tartalmaz a részvételre jelentkezők és az ajánlattevők jogellenes magatartása ellen, mint például a döntéshozatali folyamat helytelen befolyásolására tett kísérletek ellen vagy az ellen, hogy más résztvevőkkel az eljárás eredményének manipulálására irányuló megállapodást kössenek; az ilyen résztvevőket ki kell zárni az eljárásból. Az ilyen jellegű jogellenes tevékenységek sértik az Európai Unió alapelveit, és a verseny súlyos torzulását eredményezhetik. Tisztességtelen előnyök: A piaci konzultációk az ajánlatkérők számára olyan hasznos eszközt jelentenek, amely által információt szerezhetnek a piac szerkezetéről, adottságairól és kapacitásáról, és ezzel egyidejűleg a piaci szereplők tájékozódhatnak a beszerzők beszerzési projektjeiről és követelményeiről. A piaci szereplőkkel előzetesen létesített kapcsolatok azonban nem vezethetnek tisztességtelen előnyökhöz vagy a verseny torzulásához. A javaslat ezért külön rendelkezést tartalmaz az olyan résztvevők indokolatlan előnyben részesítésével szembeni garanciákról, akik tanácsot adtak az ajánlatkérőnek, vagy részt vettek az eljárás előkészítésében. 5.) Irányítás Nemzeti felügyeleti testületek: Az értékelés bemutatta, hogy nem minden tagállam kíséri következetesen és rendszeresen figyelemmel a beszerzési szabályok végrehajtását és működését. Ez veszélyezteti az uniós jog hatékony és egységes alkalmazását. Ezért a javaslat úgy rendelkezik, hogy a tagállamok jelöljenek ki egy nemzeti hatóságot, amely a közbeszerzési jog felügyeletéért, végrehajtásáért és ellenőrzéséért felel. Egyetlen egy, átfogó feladatokkal felruházott testület fog gondoskodni a fő végrehajtási problémák áttekintéséről, és ez az egy testület javasolhatja a szerkezeti problémák megfelelő orvoslását. A szóban forgó testület megfelelő helyzetben lesz ahhoz, hogy azonnali visszajelzést adjon a politika működéséről és potenciális gyenge pontjairól a nemzeti jogban és a gyakorlatban, ezáltal hozzájárulva a megoldások gyors megtalálásához és a beszerzési eljárások tökéletesítéséhez. Tudásközpontok: Az ajánlatkérők sok esetben nem rendelkeznek megfelelő belső szakértelemmel az összetett beszerzési projektek lebonyolításához. Az igazgatási szervezetek által nyújtott megfelelő független szakmai támogatás jelentős mértékben javíthatná a beszerzési eredményeket, a közbeszerzők tudásalapjának és szakszerűségének növelése, valamint a vállalkozásoknak - elsősorban a kkv-knak - történő segítségnyújtás által. A javaslat ezért kötelezi a tagállamokat, hogy gondoskodjanak olyan támogató struktúrákról, amelyek jogi és gazdasági tanácsot, iránymutatást, képzést és segítséget nyújtanak a beszerzési eljárások előkészítésében és lebonyolításában. Támogató struktúrák vagy mechanizmusok már nemzeti szinten is léteznek, bár nagyon eltérő módon szerveződnek, és az ajánlatkérő hatóságok és szervek érdekeltségének különböző területeit érintik. A tagállamok ezért alkalmazhatják majd az említett mechanizmusokat, építhetnek az általuk biztosított szakértelemre, és elősegíthetik a szolgáltatásaikat mint olyan alkalmas és modern eszközt, amely képes megfelelő támogatást nyújtani az ajánlatkérő hatóságoknak és szerveknek, valamint a gazdasági szereplőknek. A korrupció és a részrehajlás elleni küzdelem megerősítése érdekében az ajánlatkérő szervek kötelesek lesznek a megkötött szerződések szövegét eljuttatni a felügyeleti testületnek, amely így meg tudja vizsgálni e szerződéseket a gyanús minták vonatkozásában, és a jogos köz- vagy magánérdekeket nem veszélyeztető mértékig hozzáférést biztosít az érdekelt személyeknek e dokumentumokhoz. A jogos üzleti érdekek védelmének nyilvánvaló problémái és a verseny torzulásának elkerülése érdekében ezt a kötelezettséget nem kell kiterjeszteni az e szektorokban működő (köz- vagy magán-) vállalkozásokra. Mindazonáltal el kell kerülni az aránytalan adminisztratív terhek keletkeztetését, ezért a megkötött szerződések teljes szövegének továbbítására vonatkozó kötelezettség továbbra is a viszonylag nagy értékű szerződésekre korlátozódik. A javasolt értékhatár megfelelő egyensúlyt teremt az adminisztratív terhek növelése és a nagyobb fokú átláthatóság biztosítása között: az árukra és szolgáltatásokra alkalmazandó 1 000 000 EUR-s, illetve az építési beruházásokra alkalmazandó 10 000 000 EUR-s értékhatár mellett ez a kötelezettség a Hivatalos Lapban közzétett valamennyi közbeszerzés 10-20 %-át érintené. A felügyeleti testületekre és a tudásközpontokra vonatkozó követelmények előreláthatóan nem jelentenek majd további pénzügyi terhet a tagállamoknak. Ha egyes költségek várhatóan át is szervezik vagy finomítják a meglévő mechanizmusok és struktúrák tevékenységeit, azokat semlegesíteni fogja a perköltségek csökkenése (mind az ajánlatkérők, mind a vállalkozások esetében), a szerződések annak köszönhető késedelmes hozzárendelésével kapcsolatos költségek csökkenése, hogy nem megfelelően alkalmazták a közbeszerzési szabályokat, vagy rosszul készítették elő a beszerzési eljárásokat, valamint az azzal összefüggő költségek csökkenése, hogy az ajánlatkérők részére történő tanácsadás jelenleg széttagoltan és szakszerűtlen módon történik. Igazgatási együttműködés: A javaslat rendelkezik a hatékony együttműködésről is, amely lehetővé teszi a nemzeti felügyeleti testületek számára, hogy megosszák egymással az információkat és a legjobb gyakorlatokat, valamint, hogy együttműködjenek a Belső Piaci Információs Rendszeren (Internal Market Information System - IMI) keresztül. 2011/0439 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatási ágazatban működő ajánlatkérők beszerzéseiről (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 53. cikke (1) bekezdésére, 62. cikkére és 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően[12], tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[13], tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[14], rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1) Azoknak az eredményeknek a tükrében, amelyek az uniós közbeszerzési jogszabályok hatásának és hatékonyságának értékelése keretében születtek[15], helyénvalónak tűnik a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatási ágazatban működő ajánlatkérőkre vonatkozó beszerzési szabályok fenntartása, mivel a nemzeti szervek továbbra is különböző módszerekkel befolyásolhatják az említett ajánlatkérők magatartását, beleértve az ajánlatkérők jegyzett tőkéjében való részesedést és az ügyvezető, döntéshozó, illetve felügyeleti testületeikben való képviseletet. Az említett ágazatokban alkalmazott beszerzési eljárások további szabályozásának szükségességét másrészt főként az indokolja, hogy a tagállamok által az adott szolgáltatásnyújtáshoz szükséges hálózatoknak történő szállításra, e hálózatok szolgáltatására vagy működtetésére vonatkozóan megadott, különleges, illetve kizárólagos jogok miatt, működési piacaik jellege zárt. (2) A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők által odaítélt közbeszerzések verseny előtt történő megnyitásának biztosítása érdekében rendelkezéseket kell kidolgozni a bizonyos érték feletti szerződésekre vonatkozó közbeszerzési eljárások összehangolására. Ez a koordináció az Európai Unió működéséről szóló szerződés alapelveinek, különösen az áruk szabad mozgásának, a letelepedés szabadságának és a szolgáltatásnyújtás szabadságának, valamint az ezekből származó elveknek, mint például az egyenlő bánásmódnak, a megkülönböztetés tilalmának, a kölcsönös elismerésnek, az arányosságnak és az átláthatóságnak a biztosításához szükséges. Tekintettel az említett koordináció által érintett ágazatok jellegére, a koordinációnak – a fenti elvek alkalmazásának garantálása mellett – meg kell teremtenie a tisztességes kereskedelmi gyakorlat keretét, és maximális rugalmasságot kell lehetővé tennie. (3) Az olyan közbeszerzések esetében, amelyek nem érik el az uniós összehangoló rendelkezések alkalmazását szükségessé tevő értéket, helyénvaló felidézni a Bíróság által kialakított ítélkezési gyakorlatot, amely szerint a Szerződés szabályai és elvei alkalmazandók. (4) A közbeszerzés kulcsszerepet játszik az Európa 2020 stratégiában[16], mint a közpénzek leghatékonyabb felhasználásának biztosítása mellett az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés eléréséhez alkalmazandó egyik piaci alapú eszköz. Ezért a jelenlegi közbeszerzési szabályokat, amelyeket a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[17] és az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[18] alapján fogadtak el, felül kell vizsgálni és modernizálni kell a közkiadások hatékonyságának növelése érdekében, elősegítve különösen a kis- és középvállalkozások közbeszerzésben való részvételét, valamint annak érdekében, hogy a beszerzők jobban felhasználhassák a közbeszerzést a közös társadalmi célok támogatására. Szükség van ezenkívül az alapfogalmak és koncepciók tisztázására a nagyobb jogbiztonság biztosítása érdekében, valamint az Európai Unió Bíróságának jól megalapozott vonatkozó ítélkezési gyakorlatával kapcsolatos egyes aspektusok beépítésére. (5) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 11. cikke szerint a környezetvédelmi követelményeket be kell illeszteni az uniós politikák és tevékenységek meghatározásába és végrehajtásába, különösen a fenntartható fejlődés elősegítésének céljából. Az irányelv tisztázza, hogy az ajánlatkérők hogyan járulhatnak hozzá a környezet védelméhez és a fenntartható fejlődés elősegítéséhez úgy, hogy eközben szerződéseikkel biztosítják a legjobb ár-érték arányt. (6) Helyénvaló, hogy a beszerzés fogalma vagy annak meghatározása, hogy miből áll az egyetlen beszerzés, minél közelebb legyen a közbeszerzésről szóló […] […] európai parlamenti és tanácsi irányelvben[19] szereplő fogalmakhoz, különös tekintettel a jelen irányelv által szabályozott ágazatok jellegzetességeire. Az egyetlen beszerzés fogalma magában foglalja egy adott projekt – például egy építési beruházásra irányuló projekt vagy az építési beruházások, árubeszerzések és/vagy szolgáltatásmegrendelések összességének – megvalósításához szükséges összes árubeszerzést, építési beruházást és szolgáltatást. Egyetlen projekt létére utaló jelek lehetnek például az ajánlatkérő átfogó előzetes tervezése és koncepciója, az, hogy a különböző beszerzett elemek egyetlen gazdasági és technikai funkciót töltenek be, vagy más logikus módon kapcsolódnak egymáshoz, és egy rövid intervallumon belül valósítják meg őket. (7) A piac tényleges megnyitása érdekében, valamint a beszerzési szabályoknak a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban történő alkalmazásában megvalósuló tisztességes egyensúly biztosítása érdekében az érintett ajánlatkérőket nem a jogállásuk alapján, hanem más szempontok szerint kell meghatározni. Gondoskodni kell tehát arról, hogy a közszektorban és a magánszektorban működő ajánlatkérőkkel szemben tanúsított egyenlő bánásmód ne sérüljön. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 345. cikkével összhangban azt is biztosítani kell, hogy a tagállamok tulajdoni rendjére irányadó szabályok ne sérüljenek. (8) A különleges, illetve kizárólagos jogok fogalma központi kérdés ezen irányelv hatályának meghatározásában, mivel azok a szervezetek, amelyek a jelen rendelkezések értelmében nem ajánlatkérő szervek és nem közvállalkozások, csak annyiban tartoznak az irányelv hatálya alá, amennyiben ilyen jogok alapján folytatnak bizonyos tevékenységeket. Ezért helyénvaló tisztázni, hogy azok a jogok, amelyeket olyan eljárás során adtak meg, amelyben biztosították a megfelelő nyilvánosságot, és amelyben a jogok megadása objektív kritériumok, nevezetesen az uniós jogszabályok alapján történt, ezen irányelv alkalmazásában nem tartoznak a különleges, illetve kizárólagos jogok körébe. Ezek közé a jogszabályok közé tartozik a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 1998. június 22-i 98/30/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[20], a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 1996. december 19-i 96/92/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[21], a közösségi postai szolgáltatások belső piacának fejlesztésére és a szolgáltatás minőségének javítására vonatkozó közös szabályokról szóló, 1997. december 15-i 97/67/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[22], a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló, 1994. május 20-i 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[23] és a vasúti és közúti személyszállítási közszolgáltatásról, valamint az 1191/69/EGK és az 1107/70/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. október 23-i 1370/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[24]. (9) Az ivóvízágazatban működő ajánlatkérők más, vízzel kapcsolatos tevékenységekkel is foglalkozhatnak, mint a vízépítési projektek, az öntözés, a termőföld-lecsapolás, valamint a szennyvízelvezetés és -kezelés terén megvalósuló projektek. Ilyen esetekben az ajánlatkérőknek képesnek kell lenniük arra, hogy minden, vízzel kapcsolatos tevékenységükre vonatkozóan alkalmazzák a jelen irányelvben előírt beszerzési eljárásokat, tekintet nélkül arra, hogy a vízkörforgás melyik részéről van szó. Az árubeszerzésre vonatkozóan javasolt beszerzési szabályok azonban alkalmatlanok a víz vásárlására, figyelembe véve azt az igényt, hogy a vizet a felhasználási helyhez közeli forrásokból szükséges beszerezni. (10) Helyénvaló, hogy a kőolaj és a földgáz feltárására irányuló beszerzés kikerüljön a hatály alól, mivel erről a szektorról következetesen az a megállapítás született, hogy olyan mértékű versenynyomás alatt áll, ami már nem teszi szükségessé az EU közbeszerzési szabályai által biztosított beszerzési fegyelmet. (11) Olyan szerződések odaítélésére is sor kerülhet, amelyek többféle tevékenységre vonatkozó, adott esetben különböző előírások alá tartozó követelmények teljesítését célozzák. Egyértelművé kell tenni, hogy abban az esetben, ha egyetlen szerződés többféle tevékenységre irányul, a szerződés fő tárgyát képező tevékenységre vonatkozó szabályok fogják meghatározni azt, hogy az ilyen szerződésre mely jogrend lesz alkalmazandó. A szerződés fő tárgyát képező tevékenységnek a meghatározása alapulhat az adott szerződés révén teljesítendő követelményeknek az elemzésén, amelyet az ajánlatkérő a szerződési érték becslése és az ajánlattételhez szükséges dokumentáció összeállítása céljából végzett. Bizonyos esetekben, például ha valamely berendezés egyetlen darabját olyan tevékenységek végzése céljából vásárolják meg, amelyekhez nem áll rendelkezésre a hasznosulás mértékének becslését lehetővé tévő információ, objektív alapon lehetetlen meghatározni, hogy mely tevékenység képezi a szerződés fő tárgyát. Rendelkezni kell az ilyen esetekre vonatkozó szabályokról. (12) Még ha nem is vezet szükségszerűen korrupt magatartáshoz, a tényleges, potenciális vagy észlelt összeférhetetlenség nagy eséllyel gyakorol helytelen hatást a közbeszerzési döntésekre, ezáltal torzítva a versenyt és veszélyeztetve az ajánlattevőkkel kapcsolatos egyenlő bánásmódot. Ezért hatékony mechanizmusokat kell bevezetni az összeférhetetlenség megelőzése, azonosítása és orvoslása érdekében. Mivel különbségek mutatkoznak az ajánlatkérők és a vállalkozások döntési folyamataiban, helyénvaló, hogy az ilyen intézkedéseket csak az előbbiek által végrehajtott beszerzésekre korlátozzuk. (13) A résztvevők által a beszerzési eljárásban tanúsított jogellenes magatartás, mint például a döntéshozatali folyamat helytelen befolyásolására vagy arra tett kísérletek, hogy más résztvevőkkel az eljárás eredményének manipulálására irányuló megállapodást kössenek, az uniós jog alapelveinek megsértését, és a verseny súlyos torzulását eredményezheti. A gazdasági szereplőknek ezért be kell nyújtaniuk egy nyilatkozatot, amelyben kijelentik, hogy ilyen jogellenes tevékenységekben nem vesznek részt, és amennyiben ez a nyilatkozat hamisnak bizonyul, kizárják őket a részvételből. (14) A többoldalú tárgyalások uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak a Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő megkötéséről szóló, 1994. december 22-i 94/800/EK tanácsi határozat[25]mindenekelőtt a Kereskedelmi Világszervezet Kormányzati Közbeszerzési Megállapodását (a továbbiakban: a „Megállapodás”) hagyta jóvá. A Megállapodás célja, hogy a közbeszerződési szerződések vonatkozásában kiegyensúlyozott jogok és kötelezettségek többoldalú keretrendszerét alakítsa ki a nemzetközi kereskedelem liberalizálásának és bővítésének elérése érdekében. A Megállapodás, valamint az Európai Unió által aláírt egyéb vonatkozó nemzetközi egyezmények hatálya alá tartozó szerződések esetében az ajánlatkérők úgy teljesítik az említett megállapodások alapján fennálló kötelezettségeiket, hogy a jelen irányelvet alkalmazzák azon harmadik országok gazdasági szereplőire, amelyek a megállapodások részes felei. (15) A Megállapodás bizonyos, az abban meghatározott, külön lehívási jogként megjelenő értékhatár feletti szerződésekre vonatkozik. A jelen irányelvben megállapított értékhatárokat össze kell hangolni annak biztosítása érdekében, hogy megfeleljenek a Megállapodásban szereplő értékhatárok euróban kifejezett értékeinek. Rendelkezni kell továbbá az euróban kifejezett értékhatárok időszakos felülvizsgálatáról, hogy azokat tisztán matematikai műveletek útján korrigálják az euró értékének a külön lehívási joghoz viszonyított ingadozásával. Az értékhatárok többszörözésének elkerülése érdekében helyénvaló továbbá, az Unió nemzetközi kötelezettségvállalásainak sérelme nélkül, hogy minden ajánlatkérőre ugyanazok az értékhatárok vonatkozzanak, függetlenül attól, hogy mely ágazatban működnek. (16) Az értékelés eredményei jelezték, hogy felül kell vizsgálni, hogy bizonyos szolgáltatásokat ki kell-e zárni a jelen irányelv teljes körű alkalmazásából. Ennek következtében az irányelv teljes körű alkalmazását több szolgáltatásra is kiterjesztették (például a szállodai és a jogi szolgáltatásokra, amelyek különösen nagyarányú határon átnyúló forgalma különösen nagyarányú). (17) A szolgáltatások egyéb kategóriái jellegüknél fogva korlátozott határokon átnyúló dimenzióval jellemezhetők: ezek a személyeknek nyújtott szolgáltatásokként ismeretesek, úgymint egyes szociális, egészségügyi és oktatási szolgáltatások. A szóban forgó szolgáltatásokat meghatározott kontextusban nyújtják, amely a különböző kulturális hagyományoknak köszönhetően tagállamonként jelentősen eltérő. Ezért az említett szolgáltatásokra irányuló beszerzési szerződések esetében külön szabályrendszert kellene kialakítani magasabb, 1 000 000 EUR-s értékhatárral. Az ilyen ágazatokban végzett beszerzések vonatkozásában az ezen értékhatár alatti, személyeknek nyújtott szolgáltatás általában nem tartozik más tagállamok szolgáltatóinak érdekkörébe, kivéve, ha konkrét jelek utalnak ennek az ellenkezőjére, mint például a határokon átnyúló projektek uniós finanszírozása. A személyeknek nyújtott szolgáltatásokra irányuló, az említett értékhatárt meghaladó szerződésekre az egész Unióra kiterjedő átláthatóságnak kell érvényesülnie. A kulturális háttér jelentőségére és a szóban forgó szolgáltatások érzékenységére tekintettel a tagállamoknak széles körű mérlegelési jogot kell biztosítani ahhoz, hogy a szolgáltatók kiválasztását az általuk legmegfelelőbbnek tartott módon szervezhessék meg. Az irányelv előírásai figyelembe veszik ennek szükségességét, és csak az átláthatóság és az egyenlő bánásmód alapelveinek betartását írják elő, valamint gondoskodnak róla, hogy az ajánlatkérők képesek legyenek olyan egyedi minőségi feltételek alkalmazására a szolgáltatók kiválasztásakor, mint például az Európai Unió szociális védelemmel foglalkozó bizottsága által elfogadott, a szociális szolgáltatások önkéntes alapú európai minőségi keretében meghatározott feltételek[26]. A tagállamok és/vagy az ajánlatkérők továbbra is jogosultak maguk nyújtani az említett szolgáltatásokat, vagy oly módon megszervezni a szociális szolgáltatásokat, hogy az ne járjon közbeszerzési szerződések megkötésével, például úgy, hogy pusztán finanszírozzák az ilyen szolgáltatásokat, vagy hogy az ajánlatkérő által korábban meghatározott feltételeknek megfelelő összes gazdasági szereplő számára engedélyt adnak, bármilyen korlátozás vagy kvóta nélkül, feltéve, hogy ez a rendszer megfelelő közzétételről gondoskodik, és tiszteletben tartja az átláthatóság, valamint a megkülönböztetés tilalmának alapelvét. (18) Mivel címzettjei a tagállamok, ez az irányelv nem vonatkozik a nemzetközi szervezetek által saját nevükben és saját számlájukra megvalósított közbeszerzésekre. Tisztázni kell azonban, hogy milyen mértékben alkalmazandó ez az irányelv azokra a beszerzésekre, amelyekre különös nemzetközi szabályok vonatkoznak. (19) Jelentős a jogi bizonytalanság azzal kapcsolatban, hogy a hatóságok közötti együttműködésre milyen mértékben vonatkozzanak a közbeszerzési szabályok. A tagállamok - sőt az ajánlatkérők is - eltérően értelmezik az Európai Unió Bíróságának vonatkozó ítélkezési gyakorlatát. Mivel az esetjog azonos mértékben vonatkozna a hatóságokra is, amikor az ezen irányelv hatálya alá tartozó ágazatokban működnek, helyénvaló gondoskodni arról, hogy ez az irányelv és a(z) [közbeszerzésről] szóló [ …/…/EU] irányelv ugyanazokat a szabályokat írja elő. (20) Indokolt kizárni egyes olyan, szolgáltatásnyújtásra, árubeszerzésre és építési beruházásra irányuló szerződéseket, amelyeket olyan kapcsolt vállalkozásnak ítélnek oda, amelynek fő tevékenysége ilyen szolgáltatás, árubeszerzés vagy építési beruházás teljesítése azon csoport részére, amelyhez tartozik, ahelyett, hogy azokat a piacon kínálná fel. Szintén indokolt kizárni egyes olyan szolgáltatásnyújtásra, árubeszerzésre és építési beruházásra irányuló szerződéseket, amelyeket az ajánlatkérő olyan közös vállalatnak ítélt oda, amelyet több ajánlatkérő az ezen irányelv által szabályozott tevékenységek végzése céljából hozott létre, és amelynek az adott ajánlatkérő is tagja. Helyénvaló azonban biztosítani, hogy ez a kizárás ne vezessen a versenynek az ajánlatkérőkhöz kapcsolt vállalkozások, illetve közös vállalatok javára történő torzulásához; indokolt megfelelő szabályrendszert megállapítani különösen azon felső határ tekintetében, amelyen belül a vállalkozások bevételük egy részét a piacon szerezhetik meg és amely felett elveszítenék annak lehetőségét, hogy pályázati felhívás nélkül szerződéseket nyerjenek el, továbbá a közös vállalatok alapítása tekintetében, valamint az említett közös vállalatok és az azokat alkotó ajánlatkérők közötti kapcsolatok stabilitása tekintetében. (21) Helyénvaló továbbá tisztázni az összefüggést a hatóságok közötti együttműködésre vonatkozó rendelkezések és az olyan rendelkezések között, amelyek a kapcsolt vállalkozások vagy a közös vállalatok számára odaítélt szerződéseket szabályozzák. (22) Ezt az irányelvet sem az 5–11. cikkben említett tevékenység folytatására irányuló szerződésekre, sem ilyen tevékenységek folytatására szervezett tervpályázatokra nem kell alkalmazni, ha abban a tagállamban, ahol a tevékenységet folytatják, a tevékenység közvetlen módon ki van téve a versenynek olyan piacokon, amelyekre a belépés nem korlátozott. Indokolt tehát fenntartani az ezen irányelv által szabályozott valamennyi ágazatra alkalmazandó eljárást, amely lehetővé teszi a versenypiac jelenlegi vagy jövőbeli megnyitása hatásainak figyelembevételét. Az ilyen eljárásnak jogbiztonságot kell nyújtania az érintett szervezetek számára, valamint megfelelő döntéshozatali eljárást kell magában foglalnia, amely rövid határidőn belül teszi lehetővé a közösségi jog e téren történő egységes alkalmazását. (23) A versenynek való közvetlen kitettséget objektív szempontok alapján kell értékelni, figyelembe véve az érintett ágazat egyedi jellemzőit. Ezt az értékelést azonban korlátozza az alkalmazandó határidők rövidsége, és az, hogy a Bizottság számára hozzáférhető információkon kell alapulnia – vagy a már meglévő forrásokból, vagy a 28. cikk alkalmazásával összefüggésben nyert információkból –, ami nem egészíthető ki időigényesebb módszerekkel, ideértve nevezetesen az érintett gazdasági szereplők körében végzett közvélemény-kutatást. A versenynek való közvetlen kitettség értékelése, amely ezen irányelvvel összefüggésben elvégezhető, következésképpen nem sérti a versenyre vonatkozó jogszabályok bevett alkalmazását. (24) Az egy adott ágazatot vagy annak egy részét megnyitó, megfelelő közösségi jogszabályok végrehajtását és alkalmazását úgy kell tekinteni, mint amely megfelelő alapot biztosít annak feltételezéséhez, hogy a kérdéses piacra szabad a belépés. Ezeket a megfelelő jogszabályokat a Bizottság által frissíthető mellékletben kell megjelölni. Indokolt, hogy ez a melléklet ettől kezdve hivatkozzon a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre[27], a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/54/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. július 13-i 2009/72/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre[28] és a 94/22/EK irányelvre. (25) A kutatás és az innováció - ideértve az öko-innovációt és a társadalmi innovációt is - a jövőbeni növekedést befolyásoló fő tényezők közé tartozik, és az „Európa 2020 - az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” című dokumentumban központi szerepet kapott. Az ajánlatkérőknek a közbeszerzést a lehető legmegfelelőbb módon kell stratégiailag felhasználniuk az innováció ösztönzése érdekében. Az innovatív áruk és szolgáltatások vásárlása kulcsszerepet játszik a közszolgáltatások hatékonyságának és minőségének javításában, és emellett jelentős társadalmi kihívásokra ad választ. Hozzájárul a források gazdaságilag legelőnyösebb elköltésének megvalósításához, valamint szélesebb körű gazdasági, környezeti és társadalmi előnyök eléréséhez, abban az értelemben, hogy új ötleteket szül, azokat innovatív termékekké és szolgáltatásokká alakítja, ezáltal pedig elősegíti a fenntartható gazdasági növekedést. Ez az irányelv várhatóan hozzá fog járulni az innovációs beszerzések megkönnyítéséhez, és segíti a tagállamokat az Innovatív Unió célkitűzéseinek elérésében. Ezért rendelkezni kell egy külön közbeszerzési eljárásról, amely lehetővé teszi az ajánlatkérők számára, hogy hosszú távú innovációs partnerséget létesítsenek valamely új, innovatív termék, szolgáltatás vagy építési beruházás kialakítása, majd megvásárlása érdekében, feltéve, hogy a termékeket, építési beruházásokat, illetve szolgáltatásokat a meghatározott teljesítményszinteknek és költségeknek megfelelően teljesítik. A partnerséget úgy kell felépíteni, hogy képes legyen a szükséges „piaci húzóerő” generálására, ösztönözve az innovatív megoldás kialakítását, a piac kizárása nélkül. (26) A versenyre gyakorolt káros hatások miatt a pályázati felhívás közzététele nélküli tárgyalásos eljárásokat csak nagyon kivételes körülmények esetén szabad alkalmazni. Az ilyen kivételnek azokra az esetekre kell korlátozódnia, amelyekben a közzététel vagy nem lehetséges - az Európai Unió Bírósága állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően vis maior miatt -, vagy kezdettől fogva nyilvánvaló, hogy a közzététel nem idézne elő nagyobb versenyt, nem utolsósorban azért, mert objektíve egyetlen egy olyan gazdasági szereplő van, aki képes teljesíteni a szerződést. Az objektív kizárólagosságnak csupán azon esetei indokolhatják a pályázati felhívás nélküli tárgyalásos eljárás alkalmazását, amelyekben a kizárólagossági helyzetet nem az ajánlatkérő idézte elő a jövőbeni közbeszerzési eljárásra tekintettel, és amelyekben nincsenek olyan megfelelő helyettesítők, amelyek elérhetőségét alaposan meg lehetne vizsgálni. (27) Az elektronikus tájékoztatási és kommunikációs eszközök nagymértékben leegyszerűsíthetik a szerződések közzétételét, és növelhetik a beszerzési folyamatok hatékonyságát és átláthatóságát. A közbeszerzési eljárásokban ezeknek kell a kommunikáció és az információcsere standard eszközévé válniuk. Az elektronikus eszközök használata segítségével idő is megtakarítható. Következésképpen rendelkezni kell azoknak a minimális időszakoknak a csökkentéséről, amelyek során elektronikus eszközöket használnak, azzal a feltétellel azonban, hogy kompatibilisek az uniós szinten elképzelt sajátos átviteli móddal. Ezenfelül a megfelelő funkciókkal rendelkező elektronikus tájékoztatási és kommunikációs eszközök lehetővé tehetik az ajánlatkérő szervek számára a közbeszerzési eljárások során felmerülő hibák megelőzését, feltárását és korrekcióját. (28) Erőteljes tendencia mutatkozik az európai közbeszerzési piacokon a közbeszerzők igényeinek aggregálására a méretgazdaságosság elérése céljából, ideértve az alacsonyabb árakat és ügyleti költségeket, valamint a beszerzési menedzsment fejlesztése és szakszerűbbé tétele érdekében. Ez a beszerzéseknek a részt vevő ajánlatkérők száma vagy az adott idő alatti volumen és érték alapján történő összevonása útján érhető el. Ugyanakkor a beszerzések összevonását és központosítását gondosan figyelemmel kell kísérni az összejátszás és a vásárlóerő túlzott koncentrálódásának elkerülése végett, valamint az átláthatóság és a verseny, illetve a kis- és középvállalkozások piacra jutási lehetőségeinek megőrzése érdekében. (29) A keretegyezmények alkalmazása hatékony közbeszerzési technikává válhat Európa-szerte; szükség van azonban a verseny erősítésére a keretegyezmények segítségével végrehajtott beszerzések átláthatóságának és hozzáférhetőségének javítása által. Ezért helyénvaló az említett egyezményekre alkalmazandó rendelkezések módosítása, nevezetesen úgy, hogy mini-versenyeket írunk elő az egyezményen alapuló bizonyos szerződések elnyeréséért, valamint, hogy korlátozzuk a keretegyezmények időtartamát. (30) A megszerzett tapasztalatok fényében szükség van a dinamikus beszerzési rendszerekre vonatkozó szabályok korrigálására is, hogy az ajánlatkérők teljes mértékben kihasználhassák a szóban forgó eszközben rejlő lehetőségeket. A rendszereket egyszerűsíteni kell, különösen azáltal, hogy meghívásos eljárás formájában működtetik őket, így kiküszöbölve az előzetes ajánlatok szükségességét, amelyeket az említett rendszerekkel kapcsolatos egyik legjelentősebb teherként emlegetnek. Így a részvételi kérelmet benyújtó és a kiválasztási kritériumoknak megfelelő valamennyi gazdasági szereplő számára meg kell engedni, hogy részt vehessen a dinamikus beszerzési rendszeren keresztül lebonyolított beszerzési eljárásokban. Ez a beszerzési technika lehetővé teszi, hogy az ajánlatkérő az ajánlatok különösen széles körével rendelkezzen, és ezáltal - széles körű versenyen keresztül - biztosíthassa a pénzek optimális felhasználását. (31) Ezenkívül folyamatosan olyan új elektronikus beszerzési technikákat fejlesztenek ki, mint például az elektronikus katalógusok. E technikák segítik a verseny növelését és a közbeszerzések racionalizálását, különösen a pénzbeli és időbeli megtakarítások szempontjából. Meg kell azonban határozni néhány szabályt annak biztosítása érdekében, hogy az új technikák betartsák a jelen irányelv szabályait, valamint az egyenlő bánásmód, az átláthatóság és a megkülönböztetés tilalmának alapelveit. Különösen azokban az esetekben, amikor valamely keretmegállapodás alapján újból megnyitották a versenyt, vagy amikor dinamikus beszerzési rendszert alkalmaznak, és megfelelő garanciákat nyújtanak a nyomon követhetőség, az egyenlő bánásmód és a kiszámíthatóság biztosításához, az ajánlatkérőknek meg kell engedni, hogy egyes konkrét beszerzésekkel kapcsolatban ajánlatokat hozzanak létre a korábban továbbított elektronikus katalógusok alapján. Azoknak a követelményeknek megfelelően, amelyeket az elektronikus kommunikációs eszközökre vonatkozó szabályokban határoztak meg, az ajánlatkérőknek meg kell szüntetniük a gazdasági szereplők azon beszerzési eljárásokhoz való hozzáférésének indokolatlan akadályait, amelyekben az ajánlatokat elektronikus katalógus formájában kell benyújtani, és amelyek garantálják az egyenlő bánásmód és a megkülönböztetés tilalma általános elveinek betartását. (32) A legtöbb tagállamban egyre gyakrabban alkalmazzák a központosított beszerzési technikákat. A központi beszerző szerveknek az a feladatuk, hogy beszerzéseket bonyolítsanak vagy szerződéseket/keretmegállapodásokat kössenek más ajánlatkérő szervek vagy egyéb ajánlatkérők nevében. Tekintetbe véve a beszerzések nagy mennyiségét, e módszerek segítik a verseny fokozását és a közbeszerzés szakszerűbbé tételét. Rendelkezni kell tehát az ajánlatkérők által igénybe vett központi beszerző szervek uniós fogalommeghatározásáról, a kevésbé intézményesített és módszeres közös beszerzés folytatásának akadályozása nélkül, illetve az azon szolgáltatók igénybevételére vonatkozó bevett gyakorlat akadályozása nélkül, amelyek az ajánlatkérők nevében és érdekében előkészítik és irányítják a beszerzési eljárásokat. Ezenkívül meg kell állapítani azokat a szabályokat, amelyek a központi beszerző szerv és a központi beszerző szerven keresztül beszerzést bonyolító ajánlatkérők között a jelen irányelv szerinti kötelezettségek betartásával kapcsolatos felelősség megosztására vonatkoznak, a jogorvoslatokkal kapcsolatban is. Amennyiben a központi beszerző szerv kizárólagos felelősséggel rendelkezik a beszerzési eljárások lefolytatásáért, szintén kizárólagos és közvetlen felelősséggel tartozik az eljárások jogszerűségéért. Ha az ajánlatkérő folytatja le az eljárás bizonyos részeit - például egy keretszerződés alapján újból megnyitja a versenyt vagy egy dinamikus beszerzési rendszer alapján egyedi szerződéseket ítél oda -, továbbra is felel az általa lebonyolított szakaszokért. (33) Az elektronikus kommunikációs eszközök különösen alkalmasak a központosított beszerzési gyakorlatok és eszközök támogatására, mivel lehetővé teszik az adatok újrafelhasználását és automatikus feldolgozását, valamint minimálisra csökkentik a tájékoztatási és az ügyleti költségeket. A szóban forgó elektronikus kommunikációs eszközök használatát ezért első lépésként kötelezővé kell tenni a központi beszerző szervek számára, és emellett az egész Unióban elő kell segíteni a konvergáló gyakorlatokat. Ezt követően meg kell állapítani egy általános kötelezettséget, amely szerint az elektronikus kommunikációs eszközöket egy kétéves átmeneti időszak után valamennyi beszerzési eljárásban alkalmazni kell. (34) A szerződéseknek a különböző tagállamokból származó ajánlatkérők által történő odaítélése jelenleg sajátos jogi nehézségekbe ütközik, különös tekintettel a nemzeti jogszabályok összeütközésére. Annak ellenére, hogy a 2004/17/EK irányelv hallgatólagosan megengedte a határokon átnyúló közös közbeszerzést, a gyakorlatban több nemzeti jogrendszer kifejezetten vagy hallgatólagosan jogilag bizonytalanná vagy lehetetlenné tette a határokon átnyúló közös beszerzést. A különböző tagállamokból származó ajánlatkérők érdekeltek lehetnek az együttműködésben és a szerződések közös odaítélésében annak érdekében, hogy maximális előnyt kovácsoljanak a belső piacban rejlő lehetőségekből a méretgazdaságosság, valamint az előnyök és a kockázatok megosztása szempontjából, nem utolsósorban azon innovatív projektek esetében, amelyek több kockázattal járnak az egyetlen ajánlatkérő által ésszerűen viselhető kockázatnál. Ezért az egységes piac ajánlatkérői közötti együttműködés megkönnyítése érdekében az alkalmazandó jogot megjelölő új szabályokat kell megállapítani a határokon átnyúló közös beszerzésre vonatkozóan. Emellett a különböző tagállamokban lévő ajánlatkérők a nemzeti vagy uniós jog hatálya alatt közös jogalanyokat hozhatnak létre. Az ilyen közös közbeszerzésekre különös szabályokat kell alkotni. (35) A közbeszerzők által kidolgozott műszaki leírásoknak lehetővé kell tenniük a közbeszerzés verseny előtti megnyitását. E célból lehetővé kell tenni a műszaki megoldások sokféleségét tükröző ajánlatok benyújtását, hogy megfelelő szintű verseny alakulhasson ki. Ennek megfelelően a műszaki leírásokat oly módon kell összeállítani, hogy elkerülhető legyen a verseny olyan követelményeken keresztül történő mesterséges korlátozása, amelyek egy konkrét gazdasági szereplőnek kedveznek azáltal, hogy az adott gazdasági szereplő által rendszerint kínált áruk, szolgáltatások vagy építési beruházások fő jellemzőit tükrözik. A műszaki leírásoknak a funkcionális és teljesítményi követelmények tekintetében történő kidolgozása általában lehetővé teszi e cél lehető legmegfelelőbb módon történő megvalósítását, valamint támogatja az innovációt. Amennyiben európai szabványra vagy annak hiányában nemzeti szabványra történik hivatkozás, az ajánlatkérőnek el kell bírálnia a más egyenértékű szabályokon alapuló ajánlatokat, amelyek megfelelnek az ajánlatkérő követelményeinek és a biztonság tekintetében egyenértékűek. Az egyenértékűség bizonyításához az ajánlattevőktől megkövetelhető, hogy mutassanak be harmadik személy által igazolt bizonyítékot, azonban más megfelelő bizonyítási eszközök - például a gyártó műszaki dokumentációja - is megengedhetők, ha az érintett gazdasági szereplő nem fér hozzá ilyen tanúsítványokhoz vagy vizsgálati jelentésekhez, illetve nincs lehetősége azoknak az adott határidőn belül történő megszerzésére. (36) Lehetővé kell tenni, hogy azok az ajánlatkérők, amelyek sajátos környezetvédelmi, szociális vagy egyéb jellemzőkkel rendelkező építési beruházásokat, árukat vagy szolgáltatásokat kívánnak beszerezni, hivatkozhassanak bizonyos címkékre, mint például az európai ökocímkére, nemzeti vagy nemzetközi ökocímkékre vagy bármely más címkére, feltéve, hogy a címkére vonatkozó követelmények kapcsolódnak a szerződés tárgyához, például a termék leírásához és megjelenéséhez, ideértve a csomagolási követelményeket is. Elengedhetetlen továbbá, hogy az említett követelményeket objektíve igazolható kritériumok alapján fogalmazzák meg és fogadják el, olyan eljárásban, amelyben részt vehetnek az érdekeltek - úgymint a kormányzati szervek, a fogyasztók, a gyártók, a forgalmazók és a környezetvédelmi szervezetek -, valamint elengedhetetlen, hogy a címke minden érdekelt fél számára hozzáférhető és elérhető legyen. (37) Minden olyan beszerzés esetében, amelyet személyek általi felhasználásra szánnak - akár a nagyközönség, akár az ajánlatkérő alkalmazottai általi felhasználásra -, az ajánlatkérőnek - a megfelelően indokolt esetektől eltekintve - olyan műszaki leírást kell megállapítania, amely figyelembe veszi a fogyatékkal élők számára való hozzáférhetőség szempontjait és a valamennyi felhasználó számára alkalmas kialakítást. (38) A kis- és középvállalkozások (kkv-k) beszerzési piacon való részvételének ösztönzése érdekében kifejezetten elő kell írni a szerződések homogén vagy heterogén részekre történő felosztásának lehetőségét. Ha a szerződéseket részekre osztották, az ajánlatkérők - például a verseny fenntartása vagy az ellátás biztonságának garantálása érdekében - korlátozhatják azoknak a részeknek a számát, amelyre vonatkozóan egy gazdasági szereplő ajánlatot nyújthat be; ezenkívül korlátozhatják az egyetlen pályázónak odaítélhető részek számát is. (39) Amennyiben összeegyeztethető az egészséges kereskedelmi gyakorlat biztosításának célkitűzésével, megengedve a maximális rugalmasságot, helyénvaló rendelkezni a [2004/18/EK] közbeszerzési irányelv alkalmazásáról az olyan követelmények tekintetében, amelyek a gazdasági és pénzügyi képességeket és az okirati bizonyítékokat érintik. Előre látható tehát, hogy az ajánlatkérők alkalmazhatják a [2004/18/EK] irányelvben meghatározott kiválasztási szempontokat, és az is, hogy ha ezt megteszik, akkor kötelező alkalmazniuk azokat a rendelkezéseket, amelyek nevezetesen a legkisebb forgalomra vonatkozó követelmények felső küszöbértékével kapcsolatosak, valamint azokat a rendelkezéseket, amelyek az öntanúsításra vonatkoznak. (40) Mellőzni kell a közbeszerzési szerződések olyan gazdasági szereplők részére történő odaítélését, akik, illetve amelyek bűnszervezetben vettek részt, vagy akiket, illetve amelyeket korrupció vagy az Európai Unió pénzügyi érdekeit károsító csalás vagy pénzmosás vádjával bűnösnek találtak. Az adók vagy a társadalombiztosítási járulékok fizetésének elmulasztását uniós szinten ugyancsak kötelező kizárással kell szankcionálni. Lévén, hogy azok az ajánlatkérők, amelyek nem ajánlatkérő szervek, nem feltétlenül férhetnek hozzá az ügy vitathatatlan bizonyítékaihoz, indokolt ezen ajánlatkérőkre bízni annak eldöntését, hogy alkalmazzák-e a [2004/18/EK] irányelvben felsorolt kizárási szempontokat. A [2004/18/EK] irányelv 55. cikkének (1) és (2) bekezdése alkalmazásának kötelezettsége ezért csak azokat az ajánlatkérőket terheli, amelyek ajánlatkérő szervek. Továbbá biztosítani kell az ajánlatkérők számára annak lehetőségét, hogy kizárják azokat a részvételre jelentkezőket vagy ajánlattevőket, akik megsértették a környezetvédelmi vagy a szociális kötelezettségeiket, ideértve a fogyatékossággal élő személyek hozzáférésére vonatkozó szabályokat és a súlyos szakmai kötelességszegés egyéb formáit, mint például a versenyszabályok vagy a szellemitulajdon-jogok megsértését. (41) Ha az ajánlatkérők az előbb említett kizárási követelményeket kötelezően alkalmazzák vagy választják, alkalmazniuk kell a [2004/18] irányelvet arra a lehetőségre vonatkozóan, hogy a gazdasági szereplők olyan szabálykövetési intézkedéseket fogadhatnak el, amelyek célja a bűncselekmények vagy kötelességszegések következményeinek orvoslása és a jogellenes magatartás további előfordulásának hatékony megakadályozása. (42) Az ajánlatkérők a beszerzési szerződés teljesítésének tartamára előírhatják a környezetgazdálkodási intézkedések vagy programok alkalmazását. A környezetgazdálkodási rendszerek, függetlenül attól, hogy nyilvántartásba vették-e azokat olyan uniós jogi eszközök alapján, mint például a szervezeteknek a közösségi környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszerben (EMAS) való önkéntes részvételének lehetővé tételéről szóló, 2009. november 25-i 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[29], igazolhatják, hogy a gazdasági szereplőnek megvan a szerződés teljesítéséhez szükséges műszaki alkalmassága. Azoknak az intézkedéseknek a leírását, amelyeket a gazdasági szereplő a környezetvédelem azonos szintjének biztosítása céljából hajtott végre, a nyilvántartásba vett környezetvédelmi vezetési rendszerek alternatívájaként a bizonyíték egy formájaként kell elfogadni, ha az érintett gazdasági szereplőnek nincs hozzáférése a szóban forgó környezetvédelmi vezetési rendszerekhez, vagy az adott határidőn belül nincs lehetősége azok megszerzésére. (43) A szerződéseket olyan objektív szempontok alapján kell odaítélni, amelyek biztosítják az átláthatóság, a megkülönböztetésmentesség és az egyenlő bánásmód elvének a betartását. A szóban forgó szempontoknak garantálniuk kell, hogy az ajánlatokat a valódi verseny feltételei mellett bírálják el, azokban az esetekben is, amikor az ajánlatkérőknek olyan kiváló minőségű építési beruházásra, árubeszerzésre és szolgáltatásnyújtásra van szükségük, amely a lehető legjobban megfelel az igényeiknek. Ennek eredményeképpen az ajánlatkérők számára szerződés-odaítélési szempontként vagy „a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat” vagy „a legalacsonyabb költség” alkalmazását kell megengedni, figyelembe véve, hogy az utóbbi esetben műszaki leírások vagy szerződésteljesítési feltételek alkalmazásával szabadon meghatározhatják a megfelelő minőségi standardokat. (44) Ha az ajánlatkérő úgy dönt, hogy a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat alapján ítéli oda a szerződést, meg kell állapítania azokat az odaítélési szempontokat, amelyek alapján elbírálja az ajánlatokat, hogy megállapítsa, melyik esetében a legkedvezőbb a szolgáltatás/ellenszolgáltatás aránya. Az említett szempontok meghatározása függ a szerződés tárgyától, mivel a szempontoknak lehetővé kell tenniük az egyes ajánlatok kínálta teljesítményszintnek a szerződés – műszaki leírásban meghatározott – tárgya ismeretében történő elbírálását és az egyes ajánlatokban szereplő szolgáltatás/ellenszolgáltatás arányának a mérését. Továbbá a választott szerződés-odaítélési szempontok nem ruházhatnak korlátlan választási szabadságot az ajánlatkérőre és biztosítaniuk kell a hatékony verseny lehetőségét, továbbá azokat olyan követelményeknek kell kísérniük, amelyek lehetővé teszik az ajánlattevők által benyújtott információk hatékony ellenőrzését. (45) Az Európa 2020 stratégia a fenntartható fejlődésért célkitűzéseinek eléréséhez rendkívül fontos, hogy teljes mértékben kihasználják a közbeszerzésben rejlő lehetőséget. Az egyes ágazatok és piacok közötti jelentős eltérések miatt azonban nem lenne helyénvaló általánosan érvényes kötelező előírásokat megállapítani a környezetvédelmi, szociális és innovatív beszerzések esetében. Az uniós jogalkotás már megállapított néhány, bizonyos célkitűzések elérését célzó kötelező közbeszerzési követelményt a közúti járművek (a tiszta és energiahatékony közúti járművek használatának előmozdításáról szóló, 2009. április 23-i 2009/33/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[30]) és az irodai berendezések (az irodai berendezésekre vonatkozó közösségi energiahatékonysági címkézési programról szóló, 2008. január 15-i 106/2008/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[31]) ágazatában. Emellett számottevő előrelépés történt az életciklus-költségek meghatározásának közös módszereire vonatkozó definíciók terén. Helyénvalónak tűnik ezért az ezen az úton való továbbhaladás, az ágazati jogalkotásra hagyva a kötelező célkitűzések és tervek meghatározását az adott ágazatban uralkodó sajátos politikák és feltételek függvényében; ugyancsak helyénvalónak tűnik az életciklus-költségek meghatározása európai megközelítésének fejlesztését és használatát ösztönözni, még inkább alátámasztva ezzel a közbeszerzésnek a fenntartható növekedés támogatását célzó alkalmazását. (46) Az említett ágazatspecifikus intézkedéseket ki kell egészíteni a közbeszerzési irányelvek olyan átalakításával, amely felhatalmazza az ajánlatkérőket, hogy beszerzési stratégiájukban az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek megvalósítására törekedjenek. Ezért egyértelművé kell tenni, hogy az ajánlatkérők meghatározhatják a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlatot és a legalacsonyabb költséget az életciklus-költségek meghatározására irányuló módszer alkalmazásával, feltéve hogy a használt módszertan tárgyilagos és megkülönböztetésmentes módon kerül kialakításra és az minden érdekelt számára elérhető. Az életciklus-költségek meghatározásának fogalma magában foglalja az építési beruházások, az áruk vagy a szolgáltatások életciklusa során felmerülő összes költséget, mind a belső költségeket (úgymint a fejlesztési, termelési, használati, karbantartási és az életciklus végi ártalmatlanítási költségeket) és a külső költségeket, amennyiben azok pénzben kifejezhetők és nyomon követhetők. Az áruk vagy szolgáltatások egyes kategóriáihoz kapcsolódó, életciklus-költségek kiszámítására uniós szintű közös módszereket kell kialakítani; minden így kialakított módszert kötelezővé kell tenni. (47) Továbbá engedélyezni kell, hogy a műszaki leírásokban és az odaítélési szempontokban az ajánlatkérő szervek egyedi termelési folyamatokra, a szolgáltatásnyújtás egy meghatározott módjára vagy egy termék, illetve szolgáltatás életciklusának bármely egyéb szakaszával kapcsolatos valamilyen különleges folyamatra hivatkozzanak, feltéve, hogy azok kapcsolódnak a közbeszerzés tárgyához. A társadalmi megfontolások közbeszerzésbe való jobb integrációja érdekében a beszerzők számára lehetővé kell tenni, hogy – bizonyos mértékig – az adott termelési vagy szolgáltatásnyújtási folyamatokban közvetlenül részt vevő személyek munkakörülményeihez kapcsolódó jellemzőket is szerepeltessék a gazdaságilag legelőnyösebb ajánlat odaítélési szempontjai között. Ezek a jellemzők csak emberi erőforrások (például a termelési folyamatban részt vevő alkalmazottak egészségének védelmére, vagy a szerződés teljesítésére kijelölt személyek közül a hátrányos helyzetű személyek, ill. a sérülékeny csoportok tagjai társadalmi beilleszkedésének támogatására vonatkozhatnak, ideértve a fogyatékossággal élők hozzáférését is. Az említett jellemzőket magukban foglaló odaítélési szempontoknak minden esetben azokra a jellemzőkre kell korlátozódniuk, amelyek közvetlenül befolyásolják az alkalmazottakat a munkakörnyezetükben. E szempontokat a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel[32] összhangban és olyan módon kell alkalmazni, hogy se közvetlenül, se közvetve ne diszkriminálják a más tagállambeli vagy a Megállapodásban, illetve az Unió által is aláírt szabadkereskedelmi megállapodásban részes harmadik országbeli gazdasági szereplőket. (48) A szolgáltatási szerződések és az építési beruházások tervét magában foglaló szerződések esetében meg kell engedni az ajánlatkérőknek, hogy a szóban forgó szerződés teljesítésével megbízott alkalmazotti állomány szervezetét, képzettségét és tapasztalatát odaítélési feltételként használják, mivel ez hatással lehet a szerződés teljesítésének minőségére, és ennek következtében az ajánlat gazdasági értékére. (49) Azok az ajánlatok, amelyek látszólag kirívóan alacsony összegű ellenszolgáltatást tartalmaznak az építési beruházások, áruk vagy szolgáltatások tekintetében, előfordulhat, hogy műszakilag, gazdaságilag vagy jogilag tisztességtelen feltételezéseken vagy gyakorlatokon alapulnak. Annak érdekében, hogy megakadályozzák az esetleges hátrányokat a szerződések teljesítése során, az ajánlatkérőket kötelezni kell arra, hogy magyarázatot kérjenek a felszámított árra, amennyiben az ajánlat jelentősen alatta marad a többi ajánlattevő által kért árnak. Ha az ajánlattevő nem tud kielégítő magyarázattal szolgálni, az ajánlatkérő jogosult elutasítani az ajánlatot. Kötelező az elutasítás azokban az esetekben, amelyekben az ajánlatkérő megállapította, hogy a kirívóan alacsony ár az Unió kötelező erejű szociális, munkaügyi vagy környezetvédelmi jogszabályai, illetve a nemzetközi jogi rendelkezések be nem tartásának eredménye. (50) A szerződések teljesítésének feltételei akkor felelnek meg a jelen irányelvnek, ha nem tartalmaznak közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést, kapcsolódnak a szerződés tárgyához, és feltüntették őket a pályázati felhívásként kiadott hirdetményben vagy a közbeszerzési dokumentumokban. E feltételek különösen olyan célok ösztönzésére irányulhatnak, mint a munkahelyi szakképzés, a különleges beilleszkedési nehézségekkel küzdő személyek foglalkoztatása, a munkanélküliség elleni küzdelem, a környezetvédelem vagy az állatok jólétének védelme. Megemlíthetők például a szerződés teljesítése során alkalmazandó azon követelmények, amelyek a hosszú ideje munka nélkül lévők alkalmazására, vagy a munkanélküliek, illetve fiatalok képzését célzó intézkedések végrehajtására, a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) alapegyezményei rendelkezéseinek tényleges betartására irányulnak - akkor is, ha azokat nem ültették át a nemzeti jogba -, valamint a nemzeti jog által előírtnál több hátrányos helyzetű személy alkalmazására irányulnak. (51) Azokat a – mind nemzeti, mind pedig uniós szintű – törvényeket, rendeleteket és kollektív szerződéseket, amelyek a munkavégzési feltételek és a munkahelyi biztonság terén hatályosak, alkalmazni kell a szerződés teljesítése során, feltéve, hogy e szabályok és azok alkalmazása megfelel az uniós jognak. Olyan esetben, amikor az egyik tagállamból származó munkavállaló a szerződés teljesítése céljából egy másik tagállamban nyújt szolgáltatást, a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[33] állapítja meg azokat a minimumfeltételeket, amelyeket a fogadó országnak e kiküldött munkavállalók tekintetében be kell tartania. Ha a nemzeti jog tartalmaz erre vonatkozó rendelkezéseket, e kötelezettségek be nem tartása az érintett gazdasági szereplő súlyos kötelességszegésének minősülhet, amely akár ahhoz is vezethet, hogy az adott gazdasági szereplőt kizárják a közbeszerzési szerződés odaítélésére irányuló eljárásból. (52) Az időtartamokra, időpontokra és határidőkre alkalmazandó szabályok meghatározásáról szóló, 1971. június 3-i 1182/71/EGK, Euratom tanácsi rendelet[34] alkalmazandó az ebben az irányelvben szereplő határidők kiszámítására. (53) Az Európai Unió Bíróságának vonatkozó ítélkezési gyakorlatát figyelembe véve tisztázni kell azokat a feltételeket, amelyek esetén egy szerződés teljesítés közben történő módosítása új beszerzési eljárást tesz szükségessé. Akkor van szükség új közbeszerzési eljárásra, ha a lényeges változtatásokat hajtanak végre az eredeti szerződésben, különösen annak hatályát és a felek jogait, illetve kötelezettségeit illetően, ideértve a szellemitulajdon-jogok megosztását is. Az ilyen változtatások a felek arra irányuló szándékát tanúsítják, hogy újratárgyalják az adott szerződés lényeges feltételeit. Különösen ez a helyzet, ha a módosított feltételek befolyásolták volna az eljárás eredményét, ha szerepeltek volna az eredeti eljárásban. (54) Az ajánlatkérők olyan külső körülményekkel szembesülhetnek, amelyeket a szerződés odaítélésekor nem láthattak előre. Ilyen esetben szükség van bizonyos fokú rugalmasságra, hogy a szerződést – új közbeszerzési eljárás nélkül – az említett körülményekhez igazítsák. Az előreláthatatlan körülmények kifejezés olyan körülményekre utal, amelyeket az ajánlatkérő - figyelembe véve a rendelkezésére álló eszközöket, az adott projekt természetét és jellemzőit, a szóban forgó terület bevált gyakorlatát, valamint az odaítélés előkészítése során elköltött források és a szerződés várható értéke közötti megfelelő kapcsolat biztosításának igényét - az eredeti odaítélés ésszerű és gondos előkészítése ellenére sem tudott megjósolni. Ugyanakkor ez nem érvényes azokban az esetekben, amikor a módosítás a beszerzés általános jellegének megváltozását eredményezi, például azáltal, hogy a beszerzendő építési beruházásokat, árukat vagy szolgáltatásokat valami mással helyettesítik, vagy alapvetően megváltoztatják a beszerzés fajtáját, mivel ilyen helyzetben feltételezhető az eredményre gyakorolt hatás. (55) Az egyenlő bánásmód és az átláthatóság elveinek megfelelően a sikeres ajánlattevő a verseny újbóli megnyitása nélkül nem váltható fel egy másik gazdasági szereplővel. A szerződést teljesítő sikeres ajánlattevőnél azonban előfordulhatnak bizonyos strukturális változások a szerződésteljesítés alatt, például tisztán belső átszervezések, egyesülések és felvásárlások vagy fizetésképtelenség. Az ilyen jellegű strukturális változások nem tesznek automatikusan szükségessé új közbeszerzési eljárásokat a szóban forgó vállalkozás által teljesített összes szerződés tekintetében. (56) Az ajánlatkérőknek az egyedi szerződésekben biztosítani kell annak lehetőségét, hogy felülvizsgálati záradékok útján rendelkezzenek a szerződések módosításáról, ezek a záradékok azonban nem biztosíthatnak a számukra korlátlan döntési jogot. Ennek az irányelvnek ezért meg kell határoznia, hogy az eredeti szerződésben milyen mértékben lehet rendelkezni a módosításokról. (57) Az értékelés bemutatta, hogy a tagállamok nem kísérik következetesen és rendszeresen figyelemmel a közbeszerzési szabályok végrehajtását és működését. Ez negatív hatással van az említett irányelvekből eredő rendelkezések megfelelő végrehajtására, ami a költségek és a bizonytalanság fontos forrását jelenti. Több tagállam kijelölt egy központi nemzeti testületet, amely a közbeszerzéssel kapcsolatos kérdésekkel foglalkozik, azonban az ilyen testületekre bízott feladatok jelentős mértékben eltérőek a különböző tagállamokban. A világosabb, következetesebb és hitelesebb megfigyelési és ellenőrzési mechanizmusok növelnék a közbeszerzési szabályok működésével kapcsolatos ismereteket, javítanák a jogbiztonságot a vállalkozások és az ajánlatkérők számára, és hozzájárulnának az egyenlő versenyfeltételek kialakításához. Ezek a mechanizmusok – különösen az Unió által társfinanszírozott projektek vonatkozásában – a problémák felismerésének és korai szakaszban történő megoldásának, valamint a szerkezeti hiányosságok megállapításának eszközeként szolgálhatnának. Különösen nagy igény mutatkozik az említett mechanizmusok összehangolására a közbeszerzési politika következetes alkalmazásának, ellenőrzésének és figyelemmel kísérésének biztosítása, valamint a közbeszerzési politika eredményeinek az egész Unióra kiterjedő módszeres értékelése érdekében. (58) A tagállamoknak ki kell jelölniük egy nemzeti hatóságot, amely a közbeszerzés felügyeletéért, végrehajtásáért és ellenőrzéséért felel. Ennek a központi szervnek közvetlen és időszerű információkkal kell rendelkeznie, különösen a közbeszerzési jogot érintő különböző problémákkal kapcsolatban. A szóban forgó testületnek képesnek kell lennie arra, hogy azonnali visszajelzést adjon a politika működéséről és potenciális gyenge pontjairól a nemzeti jogban és a gyakorlatban, és hozzájáruljon a megoldások gyors megtalálásához. A korrupció és a csalás elleni hatékony küzdelem érdekében mind a központi szerv, mind a nyilvánosság számára biztosítani kell annak lehetőségét, hogy megvizsgálják a megkötött szerződések szövegét. Ezért a nagy értékű szerződéseket el kell juttatni a felügyeleti testülethez, a jogos köz- és magánérdekeket nem veszélyeztető mértékig hozzáférést biztosítva az érdekelt személyeknek e dokumentumokhoz. (59) Nem biztos, hogy minden ajánlatkérő rendelkezik megfelelő belső szakértelemmel a gazdaságilag vagy műszakilag összetett szerződések lebonyolításához. Ilyen körülmények közepette a megfelelő szakmai támogatás hatékonyan kiegészítené a felügyeleti és az ellenőrzési tevékenységeket. Ez a célkitűzés egyrészt az ajánlatkérők számára műszaki segítséget nyújtó, ismeretmegosztó eszközök (tudásközpontok) útján is elérhető; másrészt a vállalkozásoknak - nem utolsósorban a kkv-knek - adminisztrációs segítségnyújtásban kellene részesülniük, különösen akkor, ha határokon átnyúló alapon vesznek részt valamely közbeszerzési eljárásban. (60) A nyomon követési, felügyeleti és támogatási struktúrák vagy mechanizmusok nemzeti szinten már léteznek, és természetesen alkalmazhatók a közbeszerzés nyomon követésének, végrehajtásának és ellenőrzésének biztosítására, valamint az ajánlatkérők és a gazdasági szereplők számára szükséges támogatás megadására. (61) A következetes tanácsadás és gyakorlat biztosításához az egyes tagállamokban és az egész Unióban hatékony együttműködésre van szükség. A felügyeletre, végrehajtásra, ellenőrzésre és műszaki segítségnyújtásra kijelölt szerveknek képesnek kell lenniük az információk megosztására és az együttműködésre; ebben az összefüggésben az egyes tagállamok által kinevezett nemzeti hatóságok működnek elsődleges kapcsolattartási pontként a Bizottság szerveivel az adatgyűjtés, az információcsere és az uniós közbeszerzési jog végrehajtásának nyomon követése céljából. (62) A gyors technikai, gazdasági és szabályozási fejlődéshez való alkalmazkodás érdekében a Bizottságot az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően fel kell hatalmazni jogi aktusok elfogadására a jelen irányelv több, nem alapvető fontosságú eleme tekintetében. Sőt, a nemzetközi megállapodásoknak való megfelelés érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy módosítsa a küszöbértékek számítási módszereinek műszaki eljárásait, valamint arra, hogy rendszeresen felülvizsgálja a küszöbértékeket; a CPV-nómenklatúrára történő hivatkozásokkal kapcsolatban uniós szinten jogszabályi változások következhetnek be, amelyeknek tükröződniük kell a jelen irányelv szövegében; az elektronikus átvételre szolgáló eszközök műszaki adatait és jellemzőit a technológiai fejlődésnek és az igazgatási igényeknek megfelelően naprakészen kell tartani; arra is fel kell hatalmazni a Bizottságot, hogy kötelezővé tegyen bizonyos műszaki szabványokat az elektronikus kommunikációra vonatkozóan a technikai formátumok, folyamatok és továbbítás interoperabilitásának biztosítása érdekében az elektronikus kommunikációs eszközök alkalmazásával lebonyolított közbeszerzési eljárások során, figyelembe véve a technológiai fejlődést és az igazgatási igényeket; arra is fel kell hatalmazni a Bizottságot, hogy dolgozza át a hirdetményekben szerepeltetendő információk kötelező tartalmát, hogy az tükrözze az igazgatási igényeket és a jogszabályi változásokat mind nemzeti, mind uniós szinten; az Unió azon jogalkotási aktusainak listáját, amelyek közös módszereket alakítanak ki a 77. cikk (3) bekezdésében említett életciklus-költségek kiszámítására; a 70. és a 79. cikkben említett nemzetközi szociális és környezetvédelmi megállapodások jegyzékét és az Unió jogszabályainak a 27. cikk (3) bekezdésében említett listáját, amelyek végrehajtása feltételezi a szabad bejutást egy bizonyos piacra, valamint a 4. cikk (4) bekezdésében említett II. mellékletet, amely a különleges vagy kizárólagos jogok értékelésénél figyelembe veendő jogalkotási aktusok listáját tartalmazza, rövid úton módosítani kell annak érdekében, hogy szerepeljenek benne az ágazati alapon elfogadott intézkedések. Az említett igények kielégítése érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni a jegyzékek folyamatos naprakészen tartására. (63) Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során – többek között szakértői szinten – megfelelő konzultációkat folytasson. A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során egyidejűleg, időben és megfelelő módon továbbítania kell a megfelelő dokumentumokat az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz. (64) Ezen irányelv egységes végrehajtási feltételeinek biztosítása érdekében végrehajtási hatáskört kell a Bizottságra ruházni a IX. mellékletben hivatkozott adatok elküldésének és közzétételének, illetve a hirdetmények kidolgozásának és továbbításának eljárásait illetően; a hirdetmények közzétételére vonatkozó szabvány-formanyomtatványok, feldolgozási és továbbítási szabványok, valamint a felügyeleti testületek által a végrehajtási és a statisztikai jelentés összeállításához használandó közös sablon kialakítását illetően. Az említett hatáskört a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[35] megfelelően kell gyakorolni. A tanácsadó bizottsági eljárást kell alkalmazni az említett végrehajtási jogi aktusok elfogadásához, amelyek sem pénzügyi szempontból, sem a jelen irányelvből eredő kötelezettségek természetére és hatályára nincsenek hatással. Épp ellenkezőleg, az említett jogi aktusok pusztán adminisztrációs célúak, és a jelen irányelv által megállapított szabályok alkalmazásának megkönnyítését szolgálják. El kell fogadni továbbá olyan határozatokat, amelyek megállapítják, hogy egy adott tevékenység közvetlenül ki van-e téve a versenynek a szabad hozzáférésű piacokon, olyan körülmények között, amelyek biztosítják az ilyen intézkedés végrehajtásának egyenlő feltételeit. Ezért végrehajtási hatáskört kell a Bizottságra ruházni az eljárás részletes végrehajtási rendelkezéseinek tekintetében is a 28. cikkben előírtak szerint, arra vonatkozóan, hogy a 27. cikk alkalmazandó-e, továbbá a határozatok tekintetében. Az említett hatáskört a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[36] megfelelően kell gyakorolni. A tanácsadó bizottsági eljárást kell alkalmazni