Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye

Javaslat európai parlamenti és tanácsi irányelvre az emberi fogyasztásra szánt víz minőségéről (átdolgozás)

(COM(2017) 753 final – 2017/0332 (COD))

(2018/C 367/21)

Előadó: Gerardo Larghi

Felkérés: Európai Parlament, 2018.2.8. Tanács, 2018.2.28. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke Közgyűlési határozat: 2018.2.13. Illetékes szekció: „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2018.6.26. Elfogadás a plenáris ülésen: 2018.7.12. Plenáris ülés száma: 536. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 161/1/2

1. Következtetések és ajánlások

1.1. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) üdvözli az ivóvízről szóló irányelv aktualizálására vonatkozó európai bizottsági javaslatot, és nagyrészt egyetért e javaslat szerkezetével, célkitűzéseivel és intézkedéseivel. Az EGSZB elégedettségét fejezi ki afölött, hogy első ízben valósult meg egy európai polgári kezdeményezéssel kezdődött jogalkotási folyamat lezárása, mely megfelel az általános várakozásoknak. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra is, hogy az EU-ban rendelkezésre álló ivóvíz több mint 99 %-a megfelel az eddigi 98/83/EK irányelv követelményeinek.

1.2. Előző véleményével összhangban ( 1 ) az EGSZB sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az irányelvjavaslat nem tartalmazza egyértelműen az ivóvízhez, valamint a higiéniai és egészségügyi szolgáltatásokhoz való, a „Right2Water” elnevezésű kezdeményezés által kért és az Egyesült Nemzetek Szervezetének fenntartható fejlesztési céljai közé sorolt ( 2 ) egyetemes jogot.

1.3. Az EGSZB úgy véli, hogy az Egészségügyi Világszervezet (WHO) által javasolt, személyenkénti minimális napi vízmennyiségen alapuló modell járható út. Ebben a témában fontos a holisztikus megközelítés ( 3 ) , amelynek keretében integrálni lehet a fenntarthatóságra és a körforgásos gazdaságra, valamint a környezeti, gazdasági és társadalmi dimenziókra vonatkozó jogszabályokat ( 4 )

1.4. Az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottságnak el kell fogadnia a WHO által javasolt határértékeket, tovább kell vinnie az eltérések – jelenlegi szabályozás szerinti – mechanizmusát, és át kell gondolnia az irányelv 12. cikkében előírt automatizmust. A javaslat célja a legmagasabb szintű minőségi normák biztosítása, valamint a felhasználókat fenyegető reális veszélyek pillanatában aktiválandó protokollok meghatározása.

1.5. Az EGSZB támogatja olyan intézkedések tagállamok részéről történő bevezetését, amelyek a kiszolgáltatott helyzetben lévő vagy földrajzi szempontból elszigetelt, hátrányos helyzetű vidéki térségekben vagy peremterületeken élő személyek ivóvízhez jutását hivatottak elősegíteni. Az intézkedések végrehajtásának részleteit azonban – a szubszidiaritás elvével összhangban – a tagállamokkal egyetértésben kell kialakítani.

1.6. Az EGSZB örömmel veszi tudomásul az elővigyázatosság elvének és a „szennyező fizet” elvnek az alkalmazását ( 5 ) , valamint támogatja olyan tájékoztató kampányok – mind online, mind egyéb rendelkezésre álló eszközökön keresztül történő – szervezését, amelyek a vízszolgáltatás elterjedtebb és tudatosabb használatára ösztönöznek.

1.7. Az EGSZB elismeri, hogy az irányelv jelentős újításokat tartalmaz az információk nyomon követése és átláthatósága terén. Mindazonáltal a csapvíz fogyasztását illető tudatosság megerősítése érdekében a fogyasztókat célzó információknak világosaknak és közérthetőeknek kell lenniük. Az EGSZB kiemeli a kkv-knek a vízelosztásban játszott fontos szerepét. A kkv-kre háruló adminisztratív terhek elkerülése érdekében a szerepeknek arányosaknak kell lenniük.

1.8. Az EGSZB fontosnak tartja a 2000/60/EK irányelvvel összhangban a vízforrások nyomon követését, amit – ahol szükséges – vészhelyzetekre reagálni képes víztározók kiépítésével, az alternatív vízforrásokkal (például esővíz) kapcsolatos új megközelítés vizsgálatával, a talajvíztükör észszerűbb használatának átgondolásával és így a pazarlás csökkentésével lehet elérni.

1.9. Az EGSZB úgy véli, hogy a háztartási vízhasználatnak a körforgásos gazdaság körébe kellene tartoznia, és fontos, hogy az európai bizottsági irányelv beépítse azt ebbe a keretbe, új szabályokat határozva meg a szennyvíz előállítására, hasznosítására és újrafelhasználására.

1.10. Az EGSZB aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy az ellenőrzések, valamint a hálózat korszerűsítésére és a jogszabályoknak való megfeleltetésére irányuló beavatkozások megnövekedett költségei adott esetben csak a fogyasztókat terhelnék ahelyett, hogy a közigazgatási rendszerek és az ellátási vállalkozások között is megoszlanának.

1.11. Az EGSZB arra kéri a tagállamokat, hogy vezessenek be csökkentett vízdíjakat a kevésbé jómódú, a szegénységi küszöb alatt élő vagy a hátrányos helyzetű vidéki területeken élő polgárok részére. Ezzel egyidejűleg az EGSZB intézkedéseket javasol a meggondolatlan vízfogyasztástól való eltántorításra, és így a helyes vízhasználat ösztönzésére. Ugyanez kell hogy vonatkozzon az ipari és mezőgazdasági vízfogyasztásra is. Az EGSZB rámutat a vízhálózat hatékony karbantartásának szükségességére. Ennek az intézkedésnek csökkentenie kellene a szivattyúzott és a kiszámlázott mennyiségek közötti különbséget a pazarlás elleni küzdelemmel összhangban. Az alacsonyabb jövedelmű csoportokkal való szolidaritás érdekében a degresszív tarifák alkalmazása a nagy fogyasztók esetében szintén kulcsfontosságú, és ez hozzájárulhat az állandó költségek csökkentéséhez.

1.12. Az EGSZB úgy véli, hogy a víz alapvető közjó. Ebből kifolyólag a felszín alatti vizeket, a hidrogeológiai medencéket és a nagy kiterjedésű természetes vízkészleteket nem szabad privatizálni, vagy legalábbis az azokhoz való hozzáférésből a közintézményeket nem lehet kizárni. Annak biztosítására, hogy az ivóvíz mindenki számára rendelkezésre álljon, a tagállamok magánvállalkozásokat is bevonhatnak a háztartási és ipari célú ivóvíz-szolgáltatásba. A magánvállalkozások azonban csupán kiegészítő jellegű szerepet játszhatnak, és a közjogi intézmények szolgáltatásnyújtásához viszonyítva nem lehetnek túlsúlyban.

1.13. Az EGSZB kéri, hogy a jövőben különböztessék meg az ivóvízhez való jogot az egészség védelméhez való jogtól.

2. Háttér

2.1. Az ivóvíz alapvető erőforrás, amely nélkülözhetetlen valamennyi ember egészsége, jóléte és méltósága szempontjából. Az egyének életminőségét, valamint a gazdasági és termelési tevékenységeket a víz elérhetősége, illetve a hidrogeológiai ciklusban fellépő zavarok jelentősen befolyásolják.

2.2. Jelenleg a népesség hozzávetőlegesen 40 %-a a határokon átnyúló vízgyűjtő medencék vízellátásától függ, és a becslések szerint 2030-ra kétmilliárd személy él majd vízhiány által sújtott területeken.

2.3. Az Unió kétségkívül azon területek egyike, ahol a leghatékonyabb az ivóvízkezelés, mindazonáltal kétmillió európai polgár még mindig nem részesül biztonságos, tiszta és olcsó vízellátásban, miközben a rendelkezésre álló ivóvíz több mint 99 %-a megfelel a 98/83/EK irányelv követelményeinek.

2.4. A víz minősége hatással van az élelmiszerláncra, ezért a 178/2002/EK rendeletnek megfelelően az élelmiszerlánc minden területén biztosítani kell a tiszta vízhez való hozzáférést.

2.5. Számos tényező, például a világ népességének növekedése, az egyre növekvő háztartási, ipari és mezőgazdasági célú vízszükséglet, a környezetszennyezés és az éghajlatváltozás új kihívásokat jelentenek a vízellátás, a vízhez való hozzájutás, a vízkezelés és a víz-újrahasznosítás terén. Mindez szükségessé teszi az érvényes jogszabályok, többek között a 98/83/EK irányelv korszerűsítését.

2.6. 2013-ban a „Right2Water” elnevezésű, az ivóvízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez való hozzáféréshez való egyetemes jog elismerését követelő európai polgári kezdeményezés során a hatályos jogszabályok új kihívásoknak megfelelően történő aktualizálása céljából több mint 1,8 millió támogató nyilatkozat gyűlt össze ( 6 )

2.8. A „Right2Water” kezdeményezés hatására az Európai Bizottság nyilvános konzultációt ( 10 ) indított, amelyet az összes érdekelt féllel történő hivatalos konzultáció követett, amely többek között a 98/83/EK irányelv felülvizsgálatával ért véget a REFIT-program keretén belül. A jó minőségű ivóvízhez való hozzáférés, valamint annak hatékony kezelése az európai szociális pillér, a megelőző egészségügyi ellátás rendszere, valamint a biztonságos élelmiszerrel való ellátás egyik alapját jelenti, és a víz újrafelhasználásával együtt a körforgásos gazdaságra vonatkozó cselekvési terv ( 11 ) részét képezheti.

3. Az Európai Bizottság javaslatának összefoglalása

3.1. Az irányelv által meghatározott pillérek a következők: a paraméterek listájának frissítése, a kockázatalapú megközelítés bevezetése, az átláthatóságra és a fogyasztók naprakész információkhoz való hozzáférésére vonatkozó szabályok javítása, az adatok nagyobb fokú átláthatósága és rendelkezésre állása, az ivóvízzel érintkező anyagok szabad kereskedelmének javítása, az ivóvízhez való hozzáférés biztosítása mindenki számára.

3.2. A javaslat a WHO konkrét ajánlásaival ( 12 ) részben összhangban előírja a víz jó minőségének biztosítása érdekében az emberi fogyasztásra szánt vízre alkalmazható paraméterek növelését, a kórokozók és a Legionella baktériumok nagyobb fokú ellenőrzését, továbbá új vegyi és az endokrin károsító anyagokra vonatkozó paraméterekről és az ólomra és krómra vonatkozó szigorúbb határértékekről rendelkezik.

3.3. A tagállamok biztosítják, hogy az emberi fogyasztásra szánt vízzel való ellátás, annak kezelése és elosztása a víz kinyerésére használt víztestekkel kapcsolatos veszélyértékelésen, valamint a vízellátással és a házi elosztással kapcsolatos kockázatértékelésen alapuljon (a házi elosztással kapcsolatos kockázatértékelésekre háromévente, míg az ellátással kapcsolatos kockázatértékelésekre hatévente kerül sor).

3.3.1. A tagállamok végezhetnek kiegészítő ellenőrzéseket is azon anyagok és mikroorganizmusok tekintetében, amelyekre vonatkozóan nem állapítottak meg paramétereket.

3.3.2. Ez az új, kockázatértékelésen alapuló megközelítés „a szennyező fizet” elvet erősíti.

3.4. A javaslat a jogszabályi különbségek csökkentését és a vízzel érintkező anyagokra vonatkozó szabványok harmonizálását illető rendelkezéseket vezet be, hiszen ezek a kérdések mindmáig akadályt jelentenek a szabad kereskedelem előtt.

3.5. A tagállamokat arra hívják fel, hogy biztosítsák a vízhez való egyetemes hozzáférést – különös tekintettel a kiszolgáltatott helyzetben lévő és a társadalom peremére szorult személyekre –, a már meglévő szolgáltatások minőségének javítását, a háztartási víz esetében a megfizethető díjakat, illetve az ivóvíz használatának ösztönzésére, valamint a lakosság élőhelyén található ivóvíz minőségére és az annak ellenőrzése céljából elfogadott intézkedésekre, továbbá a szennyvíz összegyűjtésére és kezelésére vonatkozó tájékoztató kampányok indítását.

3.6. Az új költségeket nagyrészt a vízszolgáltatók fogják viselni, míg a fogyasztói számlák csak elenyésző mértékben növekednének; az irányelv kizárja annak kockázatát, hogy az ivóvíz megfizethetetlenné váljon. A családi költségvetés emelkedése 0,73 % és 0,76 % közé tehető, ami éves szinten 7,90 és 10,40 euro közötti többletkiadást jelentene, ám a víz javuló minősége arra ösztönözheti a fogyasztókat, hogy a palackozott víz helyett csapvizet fogyasszanak.

3.7. A munkahelyek esetleges megszűnését a vízszolgáltatási ágazat megnövekedett foglalkoztatói kapacitása, valamint a csomagoláshoz és a műanyag újrahasznosításához kapcsolódó megtakarítások ellensúlyozhatják. A munkahelyeket elsősorban a vízforrásoknál kell megteremteni.

3.8. A kkv-k esetében kedvező hatások is várhatók, különösen a vízelemző és vízkezelő vállalkozások esetében. A nemzeti hatóságoknál felmerülő adminisztratív költségeket elhanyagolhatónak vagy csökkenőnek értékelték.

4. Általános megjegyzések

4.1. Az EGSZB intenzíven foglalkozik az Európai Bizottságnak az ivóvízirányelv aktualizálására vonatkozó javaslatával. Az EGSZB kiváltképp azért fejezi ki elégedettségét, amiért első ízben valósult meg egy európai polgári kezdeményezéssel kezdődött jogalkotási folyamat lezárása, mely megfelel az általános várakozásoknak. Felhívja ugyanakkor a figyelmet, hogy az EU-ban rendelkezésre álló ivóvíz több mint 99 %-a megfelel a 98/83/EK irányelvnek, és kiváló minőségű ( 13 )

4.2. Mindazonáltal az EGSZB sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy az irányelv nem tartalmazza egyértelműen az ivóvízhez, valamint a higiéniai és egészségügyi szolgáltatásokhoz való, a „Right2Water” elnevezésű európai polgári kezdeményezés által kért és az ENSZ Közgyűlésének 2015. szeptember 25-i, „Alakítsuk át világunkat: A 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend” elnevezésű határozatában és a fenntartható fejlesztési célokban (6. célkitűzés: „A biztonságos és megfizethető ivóvízhez való egyetemes és méltányos hozzáférés biztosítása mindenki számára”) megfogalmazott egyetemes jogot.

4.3. Az EGSZB egyetért az Európai Bizottság azon döntésével, miszerint az irányelv eszközét kell alkalmazni, hiszen ez – a szubszidiaritás elvével összhangban – hatékonyabban reagál a nemzeti és helyi szinten fennálló sajátos szükségletekre és problémákra, amennyiben a minőségi ivóvízellátás igénybevételének garantálása érdekében mindenkor megmarad a különösen a fenntartható fejlődés és a körforgásos gazdaság valamennyi egyéb szabályozására kiterjedő holisztikus megközelítés.

4.4. Az EGSZB javasolja, hogy a tagállamok – a szubszidiaritás elvével összhangban – olyan, specifikus intézkedéseket hozhassanak, amelyek a kiszolgáltatott helyzetben lévő és a társadalom peremére szorult személyek ivóvízhez jutását hivatottak elősegíteni. Az EGSZB ugyanakkor komoly kétségeinek ad hangot a nemzeti szinten hatályos eltérések jelenlegi rendszere megszüntetésének és az irányelv 12. cikke szerinti automatikus mechanizmusok bevezetésének együttes alkalmazásával kapcsolatosan. Ezek az intézkedések nem veszik kellőképpen figyelembe a területi sajátosságokat, és a szolgáltatás hirtelen megszűnését eredményezhetik anélkül, hogy azt az emberi egészséget fenyegető reális veszélyek indokolnák. Mindezt figyelembe véve a víz összetételében megfigyelhető tendenciákra és nem a szórványosan előforduló adatokra kell fektetni a hangsúlyt.

4.5. Az Európai Bizottság támogatja kiterjedt kampányok szervezését a lakosság legújabb egészségvédelmi szabályokról történő tájékoztatása, valamint a szélesebb körű és tudatosabb vízfelhasználás érdekében. E kampányok megvalósításához nem digitális eszközöket is be kell vonni annak érdekében, hogy azok a lakosság minden rétegéhez eljussanak. Helyénvaló, hogy az Európai Bizottság mérlegelje az újrafeldolgozási kampányok és az alacsony vízfogyasztású háztartási készülékek vásárlóit támogató gazdasági intézkedések bevezetését.

4.6. Az EGSZB támogatja az ivóvízzel érintkező anyagokra vonatkozó hatályos jogszabályok harmonizációjára vonatkozó javaslatot. Az EGSZB úgy véli, hogy ez az intézkedés jelentős méretgazdaságosság kialakulását ösztönözhetné a belső piacon, valamint fejlődést eredményezhetne az egészségügy terén.

5. Részletes megjegyzések

5.1. Az EGSZB a „Right2Water” elnevezésű kezdeményezést fontos esettanulmánynak tekinti, amelyet az Európai Bizottságnak az európai polgári kezdeményezés eszközének megerősítése során figyelembe kell vennie. Az EGSZB különösen arra világít rá, hogy ez az első és egyetlen olyan kezdeményezés, amely sikeresen le is zárult, és mindez azt bizonyítja, hogy az előterjesztés, a támogató nyilatkozatok kezdeményező bizottság által elvégzett összegyűjtése, valamint az Európai Bizottság által végzett nyomonkövetési folyamat rendkívül összetett ( 14 ) , amint azt részben a COM(2017) 482 számú, rendeletre irányuló javaslat is elismerte.

5.2. Az EGSZB úgy véli, hogy a WHO személyenkénti minimális napi vízmennyiségen alapuló modellje járható út lehet ( 15 ) . Az EGSZB létfontosságúnak tartja, hogy az Európai Unió élenjárjon a globális vízhiány elleni küzdelemben.

5.3. Fontos, hogy az Egészségügyi Világszervezet (WHO) iránymutatásaival összhangban olyan stratégiák szülessenek, amelyek révén a fogyasztók könnyebben hozzájuthatnak az ivóvízhez, és amelyek a következő mutatókon alapulnak: — biztonságos: kórokozó mikroorganizmusok és kémiai anyagok esetleges maradványai nem léphetik túl a tolerálhatósági küszöböt, és nem jelenthetnek radiológiai kockázatot; — elfogadható: a víz színe, szaga és íze elfogadható kell, hogy legyen; — rendelkezésre álló: mindenkinek joga van az otthonában, oktatási intézményében, munkahelyén és egészségügyi intézményében vagy annak közvetlen közelében található, fizikailag elérhető vízszolgáltatáshoz és a megfelelő higiénés-szanitációs körülményekhez való hozzáféréshez; — megfizethető: az Egyesült Nemzetek Fejlesztési Programja (UNDP) szerint a vízkiadások nem haladhatják meg a család jövedelmének 3 %-át.

5.4. Az EGSZB aggodalmát fejezi ki a fogyasztói költségek növekedésének kockázata miatt, és ismételten kéri, hogy az állampolgároknak az ivóvízhez való, megfizethető áron történő hozzájutására vonatkozó joga érvényesülhessen. Ezért kéri a tagállamokat és az Európai Bizottságot, hogy a nagyobb fokú átláthatóság érdekében kísérjék figyelemmel az árak alakulását.

5.5. Az EGSZB úgy véli, hogy az irányelv aktualizálása sok kkv – különösen a vízelemzéssel, vízkezeléssel, karbantartással és új létesítményekkel foglalkozó vállalkozások – számára teremthet új lehetőségeket és munkahelyeket. Mindazonáltal az EGSZB úgy véli, hogy az Európai Bizottság nem szentel kellő figyelmet annak a kérdésnek, hogy megfelelő számú, az ágazat új kihívásaival megbirkózni képes, megfelelő kompetenciákkal rendelkező munkavállaló álljon rendelkezésre. Az EGSZB kiemeli a kkv-knek a vízelosztásban játszott fontos szerepét. A kkv-kre háruló adminisztratív terhek elkerülése érdekében a szerepeknek arányosaknak kell lenniük.

5.6. Az EGSZB felhívja a figyelmet az irányelv ásványvízgyártó ágazatot érintő potenciális veszélyeire, valamint a foglalkoztatásra gyakorolt esetleges erőteljes hatásaira is. Az Európai Bizottság nem alakított ki olyan lehetőségeket e veszély ellensúlyozása céljából, amelyek a vállalkozásokat támogatnák esetleges ipari szerkezetváltásuk során, vagy a munkavállalókat segítenék azokban az időszakokban, amikor munka nélkül maradnak, illetve amikor a munkaerőpiacra való újbóli beilleszkedés céljából új készségeket sajátítanak el. Az EGSZB úgy véli, hogy ezeket a problémákat európai szinten kell kezelni az összes rendelkezésre álló eszköz – többek között a szociális párbeszéd – aktív felhasználása segítségével.

5.7. Az EGSZB fontosnak tartja a 2000/60/EK irányelvvel összhangban a vízforrások nyomon követését, amit – ahol szükséges – vészhelyzetekre reagálni képes víztározók kiépítésével, az alternatív vízforrásokkal (például esővíz, sótalanítás) kapcsolatos új megközelítés vizsgálatával, a talajvíztükör észszerűbb használatának átgondolásával és így a pazarlás csökkentésével lehet elérni.

Kelt Brüsszelben, 2018. július 12-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) Az EGSZB véleménye: „Minden embernek joga van a vízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez!” (HL C 12., 2015.1.15., 33. o.). 1.8. pont.

(2) Az ENSZ Közgyűlésének 2015. szeptember 25-i határozata: „Alakítsuk át világunkat: A 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend”. 6. célkitűzés: „A biztonságos és megfizethető ivóvízhez való egyetemes és méltányos hozzáférés biztosítása mindenki számára”.

(3) Az EGSZB véleménye: A vízzel kapcsolatos európai innovációs partnerség (HL C 44., 2013.2.15., 147. o.). 1.2. pont.

(4) Az EGSZB véleménye: A vízpolitika beépítése más szakpolitikákba (HL C 248., 2011.8.25., 43. o.). 1.1. pont.

(5) Az EGSZB véleménye: Az európai vízkészlet megőrzésére irányuló terv (HL C 327., 2013.11.12., 93 o.). 1.5. pont.

(6) www.right2water.eu.

(7) Az Európai Parlament 2015. szeptember 8-i állásfoglalása a „Right2Water” („A víz közjó, nem árucikk!”) európai polgári kezdeményezés nyomon követéséről.

(8) Az EGSZB véleménye: „Minden embernek joga van a vízhez és a megfelelő higiénés körülményekhez!” (HL C 12., 2015.1.15., 33. o.).

(9) Az ENSZ Közgyűlésének 2015. szeptember 25-i határozata: „Alakítsuk át világunkat: A 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend”. 6. célkitűzés: „A biztonságos és megfizethető ivóvízhez való egyetemes és méltányos hozzáférés biztosítása mindenki számára”.

(10) Több mint 5 900 válasz érkezett az Európai Bizottsághoz, amely ezt követően hivatalos üléseket szervezett az átláthatóság és az összehasonlító elemzések megvitatása céljából.

(11) COM(2017) 614 final.

(12) Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) Európai Regionális Irodája keretében végrehajtott, az ivóvízre vonatkozó paraméterekkel kapcsolatos együttműködési projekt: „Support to the revision of Annex I Council Directive 98/83/EC on the quality of water intended for human consumption (Drinking Water Directive) Recommendation” (Segítség az emberi fogyasztásra szánt vízről szóló 1998/83/EK tanácsi irányelv I. mellékletének felülvizsgálatához – ajánlás), 2017. szeptember 11.

(13) COM (2016) 666.

(14) Az EGSZB véleménye: Az európai polgári kezdeményezés (HL C 237., 2018.7.6., 74. o.).

(15) http://www.ohchr.org/Documents/Publications/FactSheet35en.pdf.