EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.7.20. 
SEC(2011) 953 végleges 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
amely a következ ő dokumentumot kíséri 
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE 
a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésr ől és a hitelintézetek és befektetési 
vállalkozások prudenciális felügyeletér ől, valamint a pénzügyi konglomerátumhoz 
tartozó hitelintézetek, biztosítóintézetek és befektetési vállalkozások kiegészít ő 
felügyeletér ől szóló 2002/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról 
{COM(2011) 453 végleges} 
{SEC(2011) 952 végleges}  
 
HU 2   HU 1. BEVEZETÉS  
A Bizottság 2010. december 9-i közleményében1 a pénzügyi ágazatbeli szankciórendszerek 
közelítésére és meger ősítésére irányuló uniós jogalkotási intézkedést irányzott el ő.  
Az Európai Bizottság 2009. március 4-i közleményében2 bejelentette, hogy i. a pénzügyi 
válság fényében megvizsgálja a pénzügyi intézm ényeken belüli vállalatirányítási szabályokat 
és gyakorlatokat, és ii. ha indokolt, ajánlásokat tesz vagy szabályozási inté zkedéseket javasol.  
Ez a hatásvizsgálat a t őkekövetelmény-irányelv (CRD) álta l lefedett területen meghozható 
lehetséges intézkedéseket elemzi. Kiegészí ti a „CRD IV” javaslat hatásvizsgálatát. 
2. A PROBLÉMA MEGHATÁROZÁSA  
Szankciórendszerek  
A tőkekövetelmény-irányelv alapvet ő rendelkezéseinek megsértése esetére jelenleg 
rendelkezésre álló nemzeti szankciórendszerek eltér őek és nem mindig megfelel őek a 
hatékony érvényesítés biztos ításához. Bizonyos jelent ős szankcionálási hatáskörök nem 
elérhetők minden nemzeti hatóság számára, és a szankciók közzététele nem szisztematikus. 
Néhány tagállamban a közigazgatási pénzbírságok szintje túl alacsony, és ezért nincs kell ő 
visszatartó erejük; a szankci ókat pedig nem lehet egyaránt kivetni a jogsértésért felel ős 
hitelintézetekre és e gyénekre. A kivetend ő szankciók szintjének meghatározása során némely 
nemzeti hatóság nem vesz figyelembe a szankc iók arányosságának és visszatartó erejének 
biztosítása szempontjából fontos kritériumokat. 
Ezenfelül a szankciók tényleges alkalmazása tagállamonként eltér, még a hasonló méret ű 
banki ágazattal rendelkez ők között is. Néhány tagállamban az elmúlt években kevés szankciót 
alkalmaztak, vagy egyáltalán nem alkalmaztak  szankciót, ami az uniós szabályok gyenge 
érvényesítését jelezheti. 
Ez a helyzet az uniós szabályokna k való megfelelés hiányához vezethet, torzulást okozhat a 
belső piaci versenyben és negatív hatással lehet a pénzügyi fe lügyeletre, aláásva a banki 
piacok megfelel ő működését, ami hátrányos lehet a betétesek és befektet ők védelme és a 
pénzügyi ágazat iránti bizalom szempontjából.  
Vállalatirányítás   
2010. júniusban a Bizottság a pénzügyi intézmé nyek vállalatirányításáról és a javadalmazási 
politikákról szól ó zöld könyvet3 és egy azt kísér ő szolgálati munkadokumentumot4 tett közzé, 
amelyekben elemezte a pénzügyi szolgáltatási ágazat  vállalatirányítási rendszereinek a 
pénzügyi válság által felfedett, túlzott kockázatv állaláshoz vezet ő hiányosságait.  
                                                 
1 COM(2010) 716 végleges. 
2 COM(2009) 114 végleges. 
3 COM(2010) 284 végleges.  
4 Commission staff working document - Corporate Governance in Financial Institutions: Lessons to be 
drawn from the current financial crisis, best practices  (Bizottsági szolgálati munkadokumentum – 
Vállalatirányítás a pénzügyi intézményekben: a jelenlegi pénzügyi válságból levonandó tanulságok, 
legjobb gyakorlatok), SEC(2010) 669 végleges. 
 
HU 3   HU Az igazgatóságok általi el égtelen kockázatfelügyelet   
Az igazgatóságok sok esetben nem voltak képesek vagy vonakodtak kifogásolni az ügyvezet ő 
igazgatóság stratégiai üzleti döntéseit. Ezt gy akran a hitelintézetek igazgatóságának elégtelen 
időráfordítása és nem megfelel ő szakmai tudása eredményezte. Bizonyos esetekben a vezet ői 
dominancia és a megfelel ő változatosság hiánya az igazgató ság összetételében aláásta az 
igazgatóság objektivitását.  
Emellett az igazgatóságokat gya kran nem vettek részt kell ő mértékben az általános 
kockázatkezelési stratégiában, és ennek eredményeképpen nem történt meg az ügyvezet ő 
igazgatóság stratégiai kockázatmegközelítésének az ellen őrzése, létrejöttek a túlzott 
kockázatvállalás ösztönz ői, és elmaradt végre a haté kony kockázatkezelé st biztosító 
megfelelő rendszerek végrehajtása. Az igazgat óságok ezenkívül nem töltöttek elég id őt a 
kockázattal kapcsolatos kérdések megvitatásáva l, mivel a kockázatkezelést más témákhoz, 
például a növekedési stratégiához képest kisebb fontosságúnak tekintették. A kockázattal 
kapcsolatos jelentéstétel nem volt minden helyzetben id őszerű és átfogó, f őként, mivel a 
kockázatkezelési funkciót betölt ő egység nem rendelkezett közvet len jelentéstételi csatornával 
az igazgatóság felé. 
Végül, a kockázatkezelési funkciót sok esetben nem kapott megfelel ő súlyt a döntéshozatali 
folyamatban. 
Az elvek nem kötelez ő jellege – a vállalatirányítás elég telen felügyeleti felülvizsgálata 
A legtöbb vállalatirányí tási elv nem kötelez ő jellege hozzájárult ahhoz , hogy a hitelintézetek 
nem tartották be ténylegesen ezeket az elveket, legtöbbszö r az önszabályozásra és a 
részvényesek általi küls ő ellenőrzésre hagyva a végrehajtást. A válság által felfedett 
hiányosságokból kiderült, hogy ezek a mechanizmusok nem m űködnek a gyakorlatban. A 
felügyeleti hatóságok – mindenekel őtt az egyértelm ű vállalatirányítási keret és a 
meghatározott felügyeleti szerep hiányában – képtelenek voltak megfelel ően figyelemmel 
kísérni vagy ellen őrizni a vállalatirányítási standardok hi telintézetek általi végrehajtását.  
3. A SZUBSZIDIARITÁS ELEMZÉSE  
A visszatartó er ő előmozdítása és egyenl ő versenyfeltételek megteremtése érdekében szükség 
van a nemzeti szankciórends zerek konvergenciájára, a t őkekövetelmény-irányelv egységes 
alkalmazásának és a banki felügyeletek közötti teljes kör ű, uniós szint ű együttműködésnek és 
kölcsönös bizalomnak a bizt osítása céljából. A meglév ő szankcionálási hatáskörök nemzeti 
hatóságok általi jobb alkalmazása nem lenne elegend ő az említett konvergencia eléréséhez. 
A hitelintézetekbeli vállalatirányítási gyenge ségek hatékony kezelése érdekében alapvet ően 
fontos az egységes és következetes uniós szint ű megközelítés. Az integrált t őkepiacok és az 
európai pénzügyi ágazatbeli kölcsönös függé s azt jelentik, hogy a tagállamok eltér ő szabályai 
szabályozási arbitrázshoz vezethetnek, amely alááshatja vagy új akadályokkal gátolhatja a 
belső piac megfelel ő működését.  
4. CÉLKITŰZÉSEK  
A javaslat célja a banki piacok megfelel ő működésének biztosítása és a banki ágazat iránti 
bizalom helyreállítása a következ ők révén: 
 
HU 4   HU • hatékony, arányos és visszatartó er ővel bíró szankciók, amelyek jobban biztosítják a 
tőkekövetelmény-irányelv szabályainak való megfelelést, 
• a szabályozási arbitrázs lehet őségeit minimalizáló egyenl ő versenyfeltételek 
kialakítása, 
• a banki szolgáltatók hatékony felügyelete, 
• a hitelintézeteken belüli ha tékony vállalatirányítás, amely hozzájárul a túlzott 
kockázatvállalás elkerüléséhez. 
Ehhez a következ őkre van szükség:  
• A szankciókra vonatkozó jogi keret és a jogsértések felfedését el ősegítő 
mechanizmusok meger ősítése és közelítése, továbbá  
• a vállalatirányítási keret meger ősítése: 
– az igazgatóságok általi kockázatfelügyelet hatékonyságának fokozása; 
– a kockázatkezelési funkció státuszának javítása; és 
– a kockázatkezelés felügyeletek általi hatékony ellen őrzésének biztosítása.  
5. SZAKPOLITIKAI LEHET ŐSÉGEK , HATÁSVIZSGÁLAT ÉS ÖSSZEHASONLÍTÁS  
5.1. A szankcionálási rendszerekre vonatkozó lehet őségek  
5.1.1.  A megfelel ő közigazgatási szankciókra vonatkozó lehet őségek  
Lehetőségek  
1. Nincs uniós fellépés  
2. A közigazgatási szankciók típusára és  szintjére vonatkozó egységes szabályok  
3. A közigazgatási szankció k típusára vonatkozó közös minimumszabályok  
4. A közigazgatási bírságok (minimális és maxi mális) szintjére vonatkozó közös minimumszabályok  
5. A közigazgatási bírságok maximális sz intjére vonatkozó közös minimumszabályok  
6. A szankciók alkalmazás a során figyelembe veend ő tényezőkre vonatkozó egységes szabályok  
7. A szankciók alkalmazás a során figyelembe veend ő tényezőkre vonatkozó közös minimumszabályok  
Az 1. lehet őség fenntartaná a megállapított problémák at: jóllehet az Európai Bankhatóság 
előmozdíthatná a nemzeti rendszerek szorosabb konvergenciáját, ez a fellépés aligha lenne 
hatékony egy hatályos uniós keret nélkül.  
A 2. és a 6. lehet őség megszüntetne minden eltérést a szankciók típusa, szintje, valamint 
alkalmazási kritériumai terén, ezért az egyenl ő versenyfeltételek biztosítása és a határokon 
átnyúló felügyelet el ősegítése szempontjából a leghatékonyabb megoldás lenne. A 3., a 4., az 
 
HU 5   HU 5. és a 7. lehet őség kevésbé lenne hatékony, de lehet ővé tenné a szankciók hozzáigazítását a 
különböző nemzeti jogi rendszerek sajátosságaihoz. A 4. lehet őség hatékonyabb lenne az 5. 
lehetőségnél a bírságok szintjében mutatkozó el térések csökkentése és a visszatartó er ő 
biztosítása terén, de az 5. lehet őség jobban biztosítaná az arányosságot. 
A 2., a 3. és a 4. lehet őség hasonlóan hatékony lenne a visszatartó er ő biztosítása terén. 
Mindazonáltal a 3. lehet őség lehetővé tenné a szankciók olyan további típusainak el őírását, 
amelyek néhány tagállamban fokozhatják a visszatartó er őt. Az 5. lehet őség kevésbé 
hatékonyan biztosítja a kell ően magas szint ű pénzbírságok tényleges alkalmazását, de jobban 
biztosíthatja arányosság ukat. A 6. és a 7. lehet őség egyformán hatékonynak tekinthet ő, 
amennyiben ugyanazon tényez őkre terjednek ki, de a 7. lehet őség jobban biztosíthatja a 
ténylegesen alkalmazott szankciók megfelel őségét, mivel nem gátolja meg az illetékes 
hatóságokat abban, hogy más tényez őket is figyelembe vegyenek. 
A 2. és a 7. lehet őség a legkevésbé hatékony a nem zeti jogszabályokban szükséges 
változtatások tekintetében, az 5. lehet őség pedig hatékonyabb a 4. lehet őségnél. 
5.1.2.  A közigazgatási szankciók személyi hatályára vonatkozó lehet őségek  
Lehetőségek 
1. Nincs uniós fellépés  
2. A közigazgatási szankciók egyénekre és hitelintézetekre egyaránt történ ő alkalmazásának el őírására vonatkozó általános 
kötelezettség  
3. A közigazgatási szankciók egyénekre és/vagy hitelintézetekre történ ő alkalmazására vonatkozó közös minimumszabályok 
A 3. lehet őség hatékonyabb lenne a 2. lehet őségnél az egyenl ő versenyfeltételek és a 
határokon átnyúló jobb felügyelet bizt osítása terén, de a visszatartó er ő szempontjából a 
lehetőségek közti eltérés kismérték űnek tekinthet ő. A 3. lehet őség kevésbé hatékony, mint a 
2. lehetőség, mivel a nemzeti jogszabályokban több vá ltoztatást tenne szüks égessé és arra 
kötelezheti a tagállamokat, hogy kiigazítsák általános felel ősségi rendszereiket. 
5.1.3.  A szankciók közzétételére vonatkozó lehet őségek 
Lehetőségek  
1. Nincs fellépés  
2. Általános szabályként a szankciók közzététele  
3. A szankciók közzétételér ől az illetékes hatóságok által hozott döntés  
A 2. lehet őség sokkal hatékonyabb lenne a 3. lehet őségnél a szankciók visszatartó erejének 
fokozása terén. A 3. lehet őség kissé eredményesebb a 2. lehet őségnél. 
5.1.4.  A szankciók tényleges alkalmazására vonatkozó lehet őségek 
Lehetőségek  
1. Nincs uniós fellépés  
2. Belső visszaélés-jelentési eljárás a hitelintézeteknél  
 
HU 6   HU 3. A bejelent ők ösztönzését és védelmét szolgáló rendszerek felállítása a tagállamokban  
4. A visszaélés-jelentési programokra vonatkozó részletes uniós követelmények  
A 2., a 3. és a 4. lehet őség mind hatékony a jogsértések jo bb felfedésére irányuló célkit űzés 
elérésében, és minden tagállamban magasabb szint ű érvényesítéshez vezetnek. A 4. lehet őség 
e tekintetben kissé hatékonyabbnak tekinthet ő. Mindhárom lehet őség hatással van az alapvet ő 
jogokra (a magán- és családi élet tiszteletben tartása, a személyes adatok védelme, az 
ártatlanság vélelme és a védelem joga), de a hatások enyhíthet ők, és tekintve az elérend ő 
célok fontosságát, a hatás uk szükséges és arányos. 
A 2. és a 3. lehet őség egyformán hatékony a nemzeti jogszabályokban szükséges 
változtatások tekintetében. A 4. lehet őség nem tekinthet ő hatékonynak, mivel széls őségesebb 
változtatásokat követelne meg, olyan tagállamokba n is, ahol már vannak a visszaélés-jelentési 
mechanizmusokra vonatkozó el őírások. A megfelelési költségek is magasabbak lehetnek a 2. 
és a 3. lehet őség esetében szükségesnél, mivel a tagállamok kisebb rugalmassággal 
rendelkeznek.  
5.2. A vállalatirányításra vonatkozó lehet őségek 
Lehetőségek  
1. Nincs uniós fellépés  
2. A meglév ő uniós keret végrehajtásának javítása  
3. A tőkekövetelmény-irányelv keretének meger ősítése és továbbfejlesztése  
Az 1. és a 2. lehet őséghez képest a 3. lehet őség a leghatékonyabb a mögöttes cél elérésében. 
Az 1. lehet őség nyitva tartja a szabályozási keretet és továbbra is megfelelési hiányosságokat 
és jogbizonytalanságot teremt. A 2. lehet őség a piaci fegyelemre és a meglév ő elveknek a 
felügyeleti hatóságok általi jobb ellen őrzésére hagyatkozik. Minda zonáltal a felügyeleti 
hatóságok nem rendelkeznek világosabb jogi kerettel, amelyen be lül gyakorolhatnák 
felügyeleti ellen őrzésüket, az önszabályozás pedi g már megmutatta a korlátait. 
A 3. lehet őség túlmutat a vállalatir ányításra vonatkozó meglév ő kereten és további er ősebb 
rendelkezések kidolgozását is magában foglalná . Olyan intézkedéseket tartalmaz, amelyek 
fokozzák az igazgatóságok általi kockázat felügyelet hatékonyságát, javítják a 
kockázatkezelési funkció rangját és függetlenségét  és biztosítják a kockázatkezelés felügyeleti 
hatóságok általi hatékony ellen őrzését.  Ezek az új követelmények megteremtik a 
minimumstandardok egy adott körét, amelyek egyértelm ű viszonyítási pontokat szolgáltatnak 
a hitelintézetek és felügyeleti hatóságok számár a, amelyeken belül fejleszteni és értékelni 
lehet a vállalatirányí tási struktúrákat.  
5.3. Előnyben részesített szakpolitikai lehet őségek és eszközök  
A javaslat célkit űzéseinek eléréséhez a legmegfelel őbb a következ ő, egymást er ősítő 
lehetőségek kombinációja: 
A szankcionálási rendszerekre vonatkozó lehet őségek  
• Az illetékes hatóságok rendelkezésére bocsátandó közigazgatási szankciók típusára 
vonatkozó közös minimumszabályok 
 
HU 7   HU • A közigazgatási pénzbírságok maxi mális szintjére vonatkozó közös 
minimumszabályok 
• A közigazgatási szankciók meghatározása során figyelembe veend ő alapvető 
tényezők jegyzéke 
• A közigazgatási szankciók egyénekre és hitelintézetekre egyaránt történ ő 
alkalmazásának el őírására vonatkozó kötelezettség 
• Általános szabályként a szankciók közzététele 
• Belső visszaélés-jelentési eljárás a hitelintézeteknél 
• A bejelent ők védelmét szolgáló rendszerek kötelez ő felállítása a tagállamokban   
A vállalatirányításra vonatkozó lehet őségek  
Annak előírása a hitelintézetek számára, hogy hozzák ny ilvánosságra az igazgatósági tagok mandátumainak 
számát  
Annak előírása az igazgatósági tagok számára, hogy elegend ő időt fordítsanak feladataik ellátására  Az igazgatósági tagok 
időráfordításának javítása
Az igazgatósági tagok által egyidej űleg viselhet ő mandátumok maximális számának korlátozása  
A felvételi politika és az igazgatósági tagok tényleges szakértelme és készségei nyilvánosságra hozatalának 
előírása  
Olyan kritériumok meghatározása, amelyeknek az igazgató sági tagoknak egyénileg és kollektíven meg kell 
felelniük a megfelel ő készségek és szakértelem tekintetében  
Annak előírása, hogy az igazgatósági tagok megfelel ő bevezető és továbbképzést kapjanak  Az igazgatósági tagok 
szakértelmének javítása  
Kötelező jelölő bizottság  
A vezet ői dominancia 
ellensúlyozása  Ugyanazon hitelintézeten belül az elnöki és a vezérigazgatói tisztség halmozásának megtiltása  
A változatosságra vonatkozó bels ő politika nyilvánossá gra hozatalának el őírása  
A különböz ő nemzeti és európai szint ű gyakorlatok értékelése  
Annak előírása, hogy a változatosság legyen az ig azgatóság egyik összetételi kritériuma 
Változatosságra vonatkozó politika kialakításának az el őírása a hitelintézetek számára  A változatosság fokozása 
az igazgatóság 
összetételében  
 
Az igazgatóságok kockázati stratégia iránti 
felelősségének növelése
 A kockázatkezelési rendszerek megfelel őségére vonatkozó nyilatkozat el őírása 
A hitelintézet kockázattal kapcsolatos megközelíté sét megállapító kockázatkezelési nyilatkozat el őírása 
Nyilvánosságra hozatali kötelezettség  az igazgatósági ülések során a kockázattal kapcsolatos kérdések 
megvitatása és elemzése terén alkalmaz ott politikára és gyakorlatra vonatkozóan  
Annak előírása, hogy az igazgatóság kell ő időt szánjon a kockázattal kapcsolatos kérdéseknek  Az igazgatóság által a 
kockázattal kapcsolatos kérdéseknek tulajdonított 
fontosság növelése
 
Kötelező kockázatkezelési bizottság  igazgatósági szinten  
A kockázattal kapcsolatos 
információ Nyilvánosságra hozatali kötelezettség a kockázattal kapc solatos információ igazgat ósághoz való áramlása 
terén alkalmazott politikára és gyakorlatra vonatkozóan  
 
HU 8   HU igazgatósághoz való 
áramlásának javítása  Annak el őírása, hogy az igazgatóság határozza meg az álta la megkapni kívánt, kockázattal kapcsolatos 
információ tartalmát, formátumát és gyakoriságát 
Annak el őírása, hogy a kockázatkezelési funkciót betölt ő egység közvetlenül jelenthessen az 
igazgatóságnak  
A kockázatkezelési 
funkciót betölt ő egység 
rangjának és 
hatáskörének javítása  A kockázatkezelési funkciót betölt ő egység rangjára és hatáskörére vonatkozó nyilvánosságra hozatal 
előírása 
Független kockázatkezelési funkció el őírása  
Független kockázatkezelési vezet ő előírása  
Annak előírása, hogy a kockázatkezelési vezet ő megfelel ő státusszal és hatáskörrel rendelkezzen  
Annak el őírása, hogy a kockázatkezelési vezet ő elmozdításához az igazgatóság el őzetes jóváhagyása 
szükséges  
A kockázatkezelés 
felügyeletek általi 
hatékony ellen őrzésének 
biztosítása  Annak előírása, hogy a vállalatirányítás a felügyeleti felülvizsgálat részét képezze 
Annak előírása, hogy az igazgatósági tagok alkalmassága egye di felügyeleti felülvizsgálat alá tartozzon 
Annak előírása a felügyeleti hatóságok számára, hogy vizsgá lják felül az igazgatóság üléseinek napirendjét 
és a kapcsolódó dokumentumokat  
 
5.3.1.  Az előnyben részesített lehet őségek hatása: szankciórendszer 
A szankciórendszerekre vonatkozó lehet őségek várhatóan el ősegítik a jogsértések felfedését 
és felhatalmazzák az illeté kes hatóságokat a megfelel ő szankciók alkalmazására. Ez várhatóan 
biztosítja a t őkekövetelmény-irányelv szerinti kötel ezettségek hitelintézetek általi jobb 
végrehajtását, ami minden érdekelt  számára el őnyös lenne.  
Ezek a lehet őségek nem teremtenek adminisztratív terhet  a pénzügyi intézmények számára, 
sem a nem pénzügyi társaságok, többek közö tt kkv-k számára, kivéve a hitelintézetek 
esetében egy korlátozott mérték ű adminisztratív terhet, amely a bels ő visszaélés-jelentési 
rendszerekr ől való gondoskodás kötelezettségéb ől ered.  
Pozitív társadalmi hatás  várható, mivel a betétesek és befektet ők védelme meger ősödik és a 
hitelintézetek visszaélést jelent ő alkalmazottai nagyobb védelmet élveznek.  
Ezek a lehet őségek összhangban vannak a G20-csoporton belüli f őbb joghatóságoknak a 
pénzügyi ágazat szabályozásának és felügyeletének meger ősítésére irányuló közös 
célkitűzéseivel, és várhatóan pozitív hatással lesznek az EU globális versenyképességére . 
5.3.2.  Az előnyben részesített lehet őségek hatásai: vállalatirányítás 
A vállalatirányítás javítását szolgáló, el őnyben részesített s zakpolitikai lehet őségek segítenek 
elkerülni a hitelintézete k általi túlzott kockázatvállalást és csökkentik a fizetésképtelenség 
kockázatát. Er ősítenék a banki ágazat ellenálló képességét és fokoznák a befektet ői bizalmat. 
Ezért a hitelintézetekre és az összes érdekeltre  (betétesek, részvényesek, hitelez ők) gyakorolt 
hatás várhatóan pozitív.  
Makrogazdasági szinten a hitelintézetek megbí zható kockázatkezelési rendszere hozzájárulna 
a jövőbeli válságok elkerüléséhez, fokozná a bankre ndszer iránti bizalmat  és a hitelintézetek 
finanszírozási mechanizmusainak hatékonyságát, ami felgyorsítja a gazdasági növekedést .  
Az igazgatóságok összetételének változatos ságára vonatkozó intézkedések bevezetése 
valószínűleg pozitív hatással lesz az EU nemek közötti egyenl őséggel kapcsolatos 
politikájára , megszünteti a munkahelyi el őmenetel terén fennálló láthatatlan akadályokat, és 
 
HU 9   HU segít a nőknek abban, hogy vezet ő pozícióba kerüljenek a társaságoknál, valamint pozitív 
hatással lehet a n ők foglalkoztatására is. 
Az előnyben részesített lehet őség további adminisztratív terhet  róhat a hitelintézetekre és a 
felügyeleti hatóságokra. Mindazonáltal ezek a kö ltségek elvileg korlátozottak és az átfogó 
céllal arányosak. A potenciális szabályozási te her csökkentése érdekében az arányosság elve 
alkalmazandó, amely figyelembe veszi a hite lintézetek tevékenység einek méretét és 
összetettségét.  
6. NYOMON KÖVETÉS ÉS ÉRTÉKELÉS  
A Bizottság a Szerz ődés őreként felügyeli, hogy a tagá llamok hogyan ültetik át a 
tőkekövetelmény-irányelv módosításait. A sza nkciórendszerekkel kapcsolatos jogalkotási 
intézkedések alkalmazásának következményeit a következ ő fő mutatók alapján kell értékelni: 
• a felfedett jogsértések és az alkalmazott szankciók száma, 
• a nemzeti illetékes hatóságoknak a szankciók alkalmazását érint ő gyakorlata. 
A vállalatirányítás tekintetében az új rendelkezések várt el őnyeinek megvalósulásához id őre 
lehet szükség, és az el őnyök megvalósulásának mértéke attól függ, hogy a hitelintézetek 
hogyan hajtják végre az új követelményeke t. A Bizottság figyelemmel kíséri a 
tőkekövetelmény-irányelv vonatkozó részeinek alkalmazását az EBH-val és az összes f ő 
érdekelttel, beleértve a piaci szerepl őkkel (hitelintézetek, befektet ők) folytatott folyamatos 
párbeszéd segítségével. Az érdekeltek álta l végzett tanulmányok megállapításait is 
felhasználhatja.