EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2018.12.17. COM(2018) 842 final A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK ÉS A TANÁCSNAK Jelentés az európai szén-dioxid-piac működéséről







Tartalomjegyzék Mozaikszavak és rövidítések jegyzéke ÖSSZEFOGLALÁS 5 1. BEVEZETÉS 2. AZ EU ETS KERETE A 4. SZAKASZBAN (2021–2030) 2.1. Megerősített EU ETS 2.2. A kibocsátásáthelyezésre vonatkozó célzottabb szabályok 2.3. Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású innováció és az energiaágazat korszerűsítésének finanszírozása 3.1. A lefedett tevékenységek, létesítmények és légijármű-üzemeltetők 3.2. Az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék és az európai uniós ügyleti jegyzőkönyv (EUTL) 4. A SZÉN-DIOXID-PIAC MŰKÖDÉSE 2017-BEN 4.1. Kínálat: a forgalomba kerülő kibocsátási egységek 4.1.1. Összkvóta 4.1.2. Kiadott kibocsátási egységek 4.1.3. Nemzetközi jóváírások 4.2. Kereslet: a forgalomból kivont kibocsátási egységek 4.3. A kereslet és a kínálat egyensúlyba hozása 5. LÉGI KÖZLEKEDÉS 6. PIACFELÜGYELET

6.1. A kibocsátási egységek jogi természete és adóügyi megítélése 7. A KIBOCSÁTÁSOK NYOMON KÖVETÉSE, JELENTÉSE ÉS ELLENŐRZÉSE 8. AZ IGAZGATÁSI RENDSZEREK ÁTTEKINTÉSE 9. MEGFELELÉS ÉS VÉGREHAJTÁS 10. KÖVETKEZTETÉSEK ÉS KILÁTÁSOK MELLÉKLET Mozaikszavak és rövidítések jegyzéke AVR Accreditation and Verification Regulation CA Competent Authority CCS Carbon Capture and Storage CCU Carbon Capture and Utilisation CDM Clean Development Mechanism CERs Certified Emission Reductions CSCF Cross-Sectional Correction Factor EA European Cooperation for Accreditation EGT Európai Gazdasági Térség EEX Európai Energiatőzsde EBB Európai Beruházási Bank

ERU kibocsátáscsökkentési egység EU ETS uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer EUTL európai uniós ügyleti jegyzőkönyv ÜHG üvegházhatású gáz ICAO Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet ICE ICE Futures Europe JI Joint Implementation MAR Market Abuse Regulation MiFID II. irányelv A pénzügyi eszközök piacairól szóló irányelv MRR Monitoring and Reporting Regulation MRVA Monitoring, Reporting, Verification and Accreditation MSR Market Stability Reserve NAB National Accreditation Body NER New Entrants Reserve PFCs Perfluorocarbons RES Renewable Energy Sources TNAC Total Number of Allowances in Circulation



ÖSSZEFOGLALÁS 2017-ben az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer (EU ETS) hatálya alá tartozó kibocsátások terén 2016-hoz képest kisebb, 0,18 %-os növekedés mutatkozott. Jóllehet ez megtöri a rendszer 3. kereskedelmi időszakának (2013–2020) kezdete óta csökkenő kibocsátási tendenciát, erre magyarázattal szolgál a reál-GDP 2,4 %-os növekedése, amely nagyobb, mint az időszak kezdete óta bármely másik évben tapasztalt növekedés. A növekedés hajtóereje főként az ipar volt, miközben a villamosenergia-ágazat kibocsátása négy egymást követő éven keresztül kis mértékben csökkent (lásd a 4.2. szakasz 7. táblázatát). A légi közlekedésből származó hitelesített kibocsátások növekedése folytatódott, és 2016-hoz képest 4,5 %-ot tett ki (lásd az 5. szakasz 8. táblázatát). A rendszert a következő évtizedre megreformáló, felülvizsgált EU ETS irányelvet 2018. március 14-én tették közzé. A reform célja, hogy az EU ETS hatálya alá tartozó ágazatokban 2030-ig elősegítse (összhangban az EU 2030-as éghajlat-politikai célkitűzéseivel és a Párizsi Megállapodásban vállalt kötelezettségeivel) az ÜHG-kibocsátás 43 %-os csökkenését, megóvja az ipar versenyképességét, és előmozdítsa a dekarbonizációt célzó modernizációs és innovációs törekvéseket. Az elmúlt három év folyamán az európai szén-dioxid-piac kibocsátási egységeinek többlete folyamatosan zsugorodott, és összesen közel félmilliárd kibocsátási egységgel csökkent, főként az úgynevezett későbbre ütemezés, azaz a kibocsátási egységek árverésre bocsátásának az elhalasztása miatt (lásd a 4.3. szakasz 3. ábráját). A megreformált ETS a piaci stabilizációs tartalék megerősítésével is segíteni fogja a többlet problémájának megoldását; ezt az uniós mechanizmust azért hozták létre 2015-ben, hogy csökkenjen a kibocsátási egységek túlkínálata, és javuljon az EU ETS jövőbeli sokkhatásokkal szembeni ellenálló képessége. A piaci stabilizációs tartalékba helyezendő többlet aránya 2019-től (a tartalék működésének kezdetétől) 2023-ig megkétszereződik, azaz az eredetileg megállapított 12 %-ról 24 %-ra nő. Ezenfelül 2023-tól kezdődően a tartalékban lévő, az előző évben elárverezett mennyiségen felüli kibocsátási egységek már nem lesznek érvényesek. E reformok, valamint a piaci stabilizációs tartalék többletmutatójának 2018. májusi, második közzétételének eredményeképpen 2019. januártól augusztusig közel 265 millió kibocsátási egység (a többlet 16 %-a) kerül a piaci stabilizációs alapba árverésre bocsátás helyett. Ez 2019 első nyolc hónapja folyamán mintegy 40 %-kal csökkenti az árverési mennyiséget 2018 ugyanezen időszakához képest. A légi közlekedésből származó kibocsátások visszaszorítását célzó globális rendszer létrehozására irányuló nemzetközi folyamat lendületének fenntartása, valamint e rendszer jövőbeli uniós végrehajtásának megkönnyítése érdekében a légi közlekedés tekintetében 2023-ig meghosszabbították az EU ETS hatályának a korlátozását, azaz 2023-ig továbbra is csak az Európai Gazdasági Térségen belüli járatok tartoznak a rendszer hatálya alá. 2021-től első alkalommal vonatkozik majd a légi közlekedési ágazatra lineáris csökkentési tényező, amely évente 2,2 %-kal csökkenti majd a légi közlekedésből származó kibocsátások összkvótáját.

1. BEVEZETÉS Az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer (EU ETS) 2005 óta képezi az EU azon stratégiájának sarokkövét, mely az iparból és az energiaágazatból származó üvegházhatású gázok (ÜHG) kibocsátásának csökkentését célozza meg. Jelentős mértékben hozzájárul azon uniós célkitűzés eléréséhez, hogy 2020-ig az üvegházhatású gázok kibocsátását az 1990-es szinthez képest 20 %-kal csökkentsék. Jóllehet az EU jó úton halad e célkitűzés felülmúlása felé, folyamatos előrehaladásra van szükség ahhoz, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátása – a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó uniós éghajlat- és energiapolitikai keret részeként – 2030-ig legalább 40 %-kal csökkenjen. Az EU 2030-as céljának elérésére szolgáló legfőbb mechanizmus a jól működő, megreformált uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer, amely a rendszer hatálya alá tartozó ágazatokban elősegíti az üvegházhatású gázok kibocsátásának 43 %-kal való csökkentését a 2005-ös szintekhez képest. Annak érdekében, hogy az EU ETS számára lehetővé tegye e cél elérését, a Bizottság 2015-ben javaslatot fogadott el az EU ETS felülvizsgálatáról a negyedik kereskedelmi időszakra (2021–2030). Az Európai Parlament és a Tanács hosszas tárgyalások után, 2018 februárjában hivatalosan is támogatta a felülvizsgálatot, és 2018. április 8-án hatályba lépett a felülvizsgált EU ETS irányelv. 2017-ben az EU ETS irányelv tovább módosult, hogy a rendszer hatályának az Európai Gazdasági Térségen (EGT) belüli légi járatokra való korlátozását fenntartva támogassa a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetet (ICAO) egy globális rendszer kialakításában a légi közlekedésből származó kibocsátások csökkentése érdekében. 2017-ben került sor a svájci üvegházhatásúgázkibocsátás-kereskedelmi rendszernek az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszerrel való összekapcsolásáról szóló, az Unió és Svájc közötti megállapodás aláírására is, amely az Unió első ilyen jellegű megállapodása. Az európai szén-dioxid-piac működéséről szóló ezen jelentés előterjesztésére a 2003/87/EK irányelv (az EU ETS irányelv) 10. cikke (5) bekezdésének és 21. cikke (2) bekezdésének követelményeivel összhangban kerül sor. Az irányelvben előírtaknak megfelelően a jelentés célja, hogy évente rendszeres pillanatképet adjon az európai szén-dioxid-piac alakulásáról. A jelentés a 2017-es évet öleli fel, de a 2018 első félévében javasolt vagy elfogadott kezdeményezéseket is bemutatja. A tavalyi jelentéshez képest egy új fejezettel bővült, amely az EU ETS 4. szakaszban fennálló keretét taglalja, és egy új függeléket tartalmaz a végrehajtás terén elért eredményekről, valamint tájékoztatást nyújt a 2018-as piaci stabilizációs tartalék többletmutatójáról és a tagállamok piaci stabilizációs tartalékhoz való 2019-es hozzájárulásairól. A felülvizsgált EU ETS irányelv bővített átláthatósági és jelentéstételi követelményeinek megfelelően az idei jelentés most első alkalommal áttekintést nyújt arról, hogy 2017-ben a tagállamok ténylegesen mekkora összeget fordítottak a közvetett CO2-költségek kompenzálása céljából nyújtott állami támogatásokra. Eltérő jelzés hiányában a jelentéshez felhasznált adatok a 2018. június végéig a Bizottság rendelkezésére álló, nyilvánosan hozzáférhető adatok. A jelentés tartalmaz az EU ETS-re vonatkozó általános és leíró jellegű információkat is, amelyek bekeretezve jelennek meg.

2.AZ EU ETS KERETE A 4. SZAKASZBAN (2021–2030) A 4. szakaszra szóló, felülvizsgált EU ETS irányelv célja a következő három célkitűzés elérésének a megkönnyítése: az ÜHG-kibocsátás 43 %-kal való csökkentése 2030-ig az EU ETS hatálya alá tartozó ágazatokban, az ipari versenyképesség megóvása és a dekarbonizációt célzó modernizálás és innováció elősegítése több, egymással összefüggő intézkedés révén. 1. ábra: A 4. szakasz összkvótájának felbontása 2.1. Megerősített EU ETS A kibocsátáscsökkentés ütemének felgyorsítása érdekében 2021-től kezdődően a kibocsátási egységek teljes száma 2,2 %-os éves ütemben csökken majd, szemben a csökkenés jelenlegi, 1,74 %-os ütemével. A gyorsítás hatására a kibocsátási egységek száma folyamatosan mintegy évi 48 millióval csökken majd a jelenlegi 38 millióval szemben, ami összhangban van azzal a céllal, hogy 2030-ra az ETS hatálya alá tartozó ágazatokból származó ÜHG-kibocsátások a 2005-ös szinthez képest 43 %-kal csökkenjenek. Ezenfelül jelentősen meg fogják erősíteni a piaci stabilizációs tartalékot, mint a szén-dioxid-piacon fennálló egyensúlyhiány csökkentése érdekében bevezetett mechanizmust. A piaci stabilizációs tartalékba helyezett kibocsátási egységek aránya 2019 és 2023 között kétszeresére, azaz 24 %-ra nő, hogy mielőbb helyreállhasson a kibocsátási egységek egyensúlya a szén-dioxid-piacon. Az EU ETS működésének további javítása érdekében 2023-tól kezdődően a piaci stabilizációs tartalékban tartott kibocsátási egységek száma az előző évben árverésre bocsátott mennyiségre fog korlátozódni. Amennyiben 2021-ben, a piaci stabilizációs tartalék első felülvizsgálata során másként nem döntenek, az e mennyiség feletti állományok érvénytelenné válnak. A tagállamok önkéntesen is törölhetnek kibocsátási egységeket a rendelkezésükre álló teljes árverésre bocsátható mennyiségből, ha további nemzeti intézkedések eredményeképpen villamosenergia-termelő kapacitásokat zárnak be. Ha úgy kerül sor erőmű bezárására, hogy az érintett tagállam nem dönt kibocsátási egységek törlése mellett, a piaci stabilizációs tartalék szabályai úgy képezik le a hatást, hogy növekszik a tartalékba kerülő egységek száma vagy később kerül sor kibocsátási egységek felszabadítására a tartalékból. A piaci stabilizációs tartalékra vonatkozó felülvizsgált rendelkezések végrehajtásáról a 4.3. fejezet (A kereslet és a kínálat egyensúlyba hozása) nyújt további tájékoztatást. 2.2. A kibocsátásáthelyezésre vonatkozó célzottabb szabályok A 4. szakaszban nagyrészt megmarad az ingyenes kiosztás jelenlegi kerete, ami kiszámíthatóságot és átláthatóságot biztosít az európai ipar számára, és mérsékli az ipar versenyképességgel kapcsolatos aggodalmait a globalizálódott világban. Az ingyenes kiosztás továbbra is kiszámítható és átlátható lesz, és az alapjául szolgáló referenciaértékeket az Unió leghatékonyabb létesítményeinek felső 10 %-a által nyújtott teljesítményből vezetik le. A jelenlegi kereskedelmi időszak végrehajtási tapasztalatai alapján azonban több gyakorlati javítás bevezetésére is sor került. A 4. szakaszban az ingyenes kiosztás azokra az ágazatokra összpontosul majd, amelyekben a legmagasabb a kockázat a termelés Unión kívülre való áthelyezésére. Az ágazatok kibocsátásáthelyezésnek való kitettségének mértékét egy, a kereskedelem és a kibocsátások intenzitását tükröző mutató alapján fogják értékelni. A nagymértékben kitett ágazatok felkerülnek a kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatok listájára, és ingyenesen jutnak hozzá a vonatkozó referenciaérték 100 %-ával egyenértékű kibocsátási egységhez. A kevésbé kitett ágazatok esetében az ingyenes kiosztás 2026-ig 30 %-ot tesz majd ki, ezt követően pedig 2030-ig kivezetésre kerül. A Bizottságnál folyamatban van a kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatok listájának összeállítása a következő kereskedelmi időszakra (lásd a melléklet 6. függelékét), amely a 4. szakaszban végig érvényes lesz.

Az extraprofit elkerülése, valamint a technológia és az innováció 2008 óta elért fejlődésének figyelembevétele érdekében a 4. szakaszban valós adatok alapján kétszer frissítik majd az egyes létesítményeknek járó ingyenes kiosztás mértékét meghatározó 54 referenciaértéket. Minden egyes referenciaérték tekintetében éves csökkentési arány meghatározására kerül sor. Ez az innováció kisebb mértékű terjedésével jellemezhető ágazatok esetében alkalmazott 0,2 %-os minimális éves arány és az innováció nagyobb mértékű terjedésével jellemezhető ágazatok esetében alkalmazott 1,6 % maximális éves arány között változhat. A minimális arány biztosítani fogja a kibocsátásokat lassabban csökkentő ágazatok hozzájárulását, a maximális arány pedig az innovatív ágazatokat ösztönzi majd a kibocsátások gyorsabb csökkentésére. Az ingyenes kiosztás szabályainak a 2021–2030-as időszakra való felülvizsgálatáról szóló felhatalmazáson alapuló jogi aktus kidolgozása folyamatban van, az ingyenes kiosztás referenciaértékeinek aktualizálását pedig várhatóan 2019 végén kezdik meg a 2021–2025-ös időszakra vonatkozóan (lásd a melléklet 6. függelékét). Ezenfelül az egyes létesítmények kiosztásait évente ki lehet igazítani a termelés jelentős növekedésének vagy csökkenésének figyelembevételével. A kiigazítások küszöbértékét 15 %-ban szabták meg, és ezt két év mozgó átlaga alapján fogják értékelni. A kiosztásokat érintő kiigazítások manipulálása és a velük való visszaélés megelőzése érdekében a Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogadhat el, hogy a kiigazításokra vonatkozó további szabályokat határozzon meg. A végrehajtási jogi aktusra irányuló munka várhatóan 2018 végén kezdődik el (lásd a melléklet 6. függelékét). Hogy az ágazatközi korrekciós tényező alkalmazására ne legyen szükség a következő kereskedelmi időszakban, fontos új biztosíték bevezetésére került sor egy „ingyenes kiosztási puffer” formájában. Ha mégis alkalmazni kellene a korrekciós tényezőt, a puffert vetik be oly módon, hogy a 4. szakasz során árverésre kerülő kibocsátási egységek részarányát a kibocsátási egységek teljes mennyiségének legfeljebb 3 %-ával csökkentik, így növekszik az ingyenesen kiosztható kibocsátási egységek mennyisége. Ha az ingyenes kiosztási pufferre félretett kibocsátási egységeket nem használják fel, az újonnan létrehozott innovációs, illetve modernizációs alap feltöltésére fognak rendelkezésre állni (lásd a 2.3. szakaszt). A 4. szakaszban is fennáll majd az a lehetőség, hogy a tagállamok állami támogatást nyújtsanak a jelentős közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek (azaz a megemelkedett villamosenergia-árakból eredő költségek) miatt a kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatoknak (lásd a 4.1.2.1.2. szakaszt). Mindehhez bővített átláthatósági és jelentéstételi rendelkezések társulnak. A tagállamoknak törekedniük kell arra, hogy az árverések bevételeinek legfeljebb 25 %-át használják fel e célra, és ha ezt az összeget túllépik, az átláthatóság érdekében erre vonatkozóan egy jelentésben kell magyarázattal szolgálniuk. Egyszersmind rendszeresen közzé kell majd tenniük a kompenzációban részesülő kedvezményezetteknek kifizetett összegeket, ágazatonkénti bontásban és összesítve egyaránt. Tekintettel az új rendelkezésekre, a Bizottság kezdeményezte az EU ETS-hez kapcsolódó állami támogatásokra vonatkozó iránymutatás felülvizsgálatát a következő kereskedelmi időszakra (lásd a melléklet 6. függelékét). 2.3. Az alacsony szén-dioxid-kibocsátású innováció és az energiaágazat korszerűsítésének finanszírozása A 4. szakaszban több dekarbonizációs finanszírozási mechanizmus segíti majd az ipari ágazatokat és az energiaágazatot abban, hogy megbirkózzanak az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való áttéréssel járó innovációs és beruházási kihívásokkal. Két új alap tartozik ezek közé: ·Az innovációs alap pályáztatás alapján fogja támogatni az innovatív technológiák és áttörést jelentő innovációk demonstrálását az EU ETS hatálya alá tartozó ágazatokban, ideértve az innovatív megújuló energiákat, a szén-dioxid elkülönítését és hasznosítását, valamint az energiatárolást. A rendelkezésre álló erőforrások legalább 450 millió kibocsátási egység árverezésük időpontjában fennálló piaci értékének fognak megfelelni. Ezt a NER 300 program esetleges ki nem fizetett költségvetése egészíti majd ki, valamint legfeljebb 50 millió kibocsátási egység, amely akkor bocsátható az alap rendelkezésre, ha nem lesz rá szükség a korábban ismertetett ingyenes kiosztási pufferhez. Az innovációs alapból való támogatásra valamennyi tagállam projektjei jogosultak, a kisebb projekteket is beleértve. Az innovációs alap létrehozására irányuló munka egy nyilvános konzultációval kezdődött 2018 elején (lásd a melléklet 6. függelékét). ·A modernizációs alap az energiaágazat és a tágabb energetikai rendszerek modernizálására, az energiahatékonyság és a megújuló energia részarányának növelésére, valamint az igazságos átállás megkönnyítésére irányuló beruházásokat fogja támogatni a 10 legalacsonyabb jövedelmű tagállam szén-dioxid-függő régióiban. A szilárd fosszilis tüzelőanyagokat felhasználó villamosenergia-termelő létesítmények nem lesznek jogosultak támogatásra. Az alapot a 4. szakaszban a teljes mennyiség 2 %-ának megfelelő kibocsátási egységgel látják el, amelyet a közös árverési platformon tartott árverések tekintetében meghatározott szabályokkal és módozatokkal összhangban árvereznek el. Attól függően, hogy az árverésre bocsátott részt milyen mértékben csökkentik az ingyenes kiosztási puffer céljaira, az alap rendelkezésére álló kibocsátási egységek a kibocsátási egységek teljes mennyiségének legfeljebb 0,5 %-ával növekedhetnek. A modernizációs alap létrehozására irányuló munka a kedvezményezett tagállamokban 2018 szeptemberétől kezdődően tartott előkészítő munkaértekezletekkel indult (lásd a melléklet 6. függelékét). Ugyanazon alacsonyabb jövedelmű tagállamokban, amelyek a modernizációs alapból is támogathatók, az energetikai ágazat modernizációja érdekében a két új alapon túlmenően továbbra is rendelkezésre fog állni a kibocsátási egységek átmeneti ingyenes kiosztására vonatkozó opció az EU ETS irányelv 10c. cikke alapján. Nagymértékben nőtt a forráselosztási eljárások átláthatósága. A 12,5 millió EUR-nál nagyobb értékű projekteket versenytárgyalásos ajánlattételi eljárással választják ki, az ennél kisebb értékű beruházásokat pedig egyértelmű és átlátható kritériumok alapján kell majd kiválasztani, a kiválasztás eredményeit pedig nyilvános konzultációra kell bocsátani (kivéve akkor, ha e projekteket is versenytárgyalásos ajánlattételi eljárással választották ki). A felülvizsgált EU ETS irányelv úgy rendelkezik, hogy a harmadik kereskedelmi időszakból (2013–2020) származó, ki nem osztott 10c. cikk szerinti kibocsátási egységeket 2021–2030-ban ilyen versenytárgyalásos ajánlattételi eljárás révén kiválasztott beruházásokra lehet kiosztani, kivéve akkor, ha az érintett tagállam úgy dönt, hogy ezen egységek egy részét vagy egészét nem osztja ki, és erről 2019. szeptember 30-ig tájékoztatja a Bizottságot. Ezenfelül, az új rendelkezések értelmében a támogatható tagállamok a 10c. cikk szerint számukra kiosztott kibocsátási egységek egészét vagy egy részét felhasználhatják arra, hogy a modernizációs alap keretében megvalósuló beruházásokat támogassák, feltéve hogy az érintett összegeket 2019. szeptember 30-ig bejelentik a Bizottságnak.



3. AZ EU ETS INFRASTRUKTÚRÁJA 3.1. A lefedett tevékenységek, létesítmények és légijármű-üzemeltetők Az EU ETS az Európai Gazdasági Térség (EGT) 31 országában működik. Közel 11 000 erőmű és gyártó létesítmény, valamint több mint 500, az EGT területén lévő repülőterek között közlekedő légijármű-üzemeltető kibocsátását korlátozza. Az üvegházhatású gázok uniós kibocsátásának hozzávetőlegesen 40 %-át fedi le. A (2013–2020-ig tartó) 3. kereskedelmi időszaktól* kezdődően energiaigényes ágazatnak minősülnek az EU ETS által szabályozott, helyhez kötött létesítményekkel rendelkező ágazatok, többek között a 20 MW-nál nagyobb bemenő hőteljesítményű erőművek és egyéb égetőművek (kivéve a veszélyeshulladék-égető és a településihulladék-égető létesítményeket), az olajfinomítók, a kokszolókemencék, a vas- és az acél-, a cementklinker-, az üveg-, a mész-, a tégla-, a kerámia-, a cellulóz-, a papír- és a karton-, az alumínium-, a petrolkemikália-, az ammónia-, a salétromsav-, az adipinsav-, a glioxálsav- és a glioxilsavgyártás, a szén-dioxid-leválasztás, a csővezetékes szállítás és a szén-dioxid geológiai tárolása. A légi közlekedésnek az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer hatálya alá tartozó része a 2013–2016-os időszakban – a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) globális megközelítésének elfogadásáig – az Európai Gazdasági Térségen belüli légi járatokra korlátozódott. Az ICAO 2016-ban állásfoglalást fogadott el a nemzetközi légi közlekedés kibocsátáskompenzációs és -csökkentési rendszeréről (CORSIA), amely 2021-ben fog elindulni. Az állásfoglalás elfogadását követően 2017-ben a CORSIA alkalmazásának elindulására várva 2023-ig meghosszabbították az EU ETS hatályának a légi közlekedés esetében az EGT-n belüli járatokra való korlátozását (lásd az 5. szakaszt). A szén-dioxid (CO2) kibocsátása mellett az EU ETS hatálya alá tartozik a dinitrogén-oxid (N2O) salétromsav-, adipinsav-, glioxilsav- és glioxálsavgyártásból származó kibocsátása, valamint a perfluor-szénhidrogének alumíniumgyártásból származó (PFC) kibocsátása is. Habár az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszerben való részvétel kötelező, egyes ágazatokban csak bizonyos méret feletti létesítmények tartoznak a rendszer hatálya alá. Ezenfelül a részt vevő országok kizárhatják a rendszerből a kis létesítményeket (azaz a 25 000 tonna CO2-egyenértéknél kisebb kibocsátású létesítményeket), ha egyenértékű alternatív intézkedéseket vezettek be és alkalmaznak. A felülvizsgált EU ETS irányelv ezen túlmenően meghatározza, hogy a 4. szakaszban a nagyon kis kibocsátók (amelyek bejelentett kibocsátása az utóbbi három évben nem éri el a 2 500 tonna CO2-egyenértéket) kizárhatók az EU ETS-ből, amennyiben egyszerűsített nyomonkövetési rendelkezések biztosítják kibocsátásaik értékelését. Ha valamely nagyon kis létesítmény kibocsátásai bármely naptári évben meghaladják ezt a mennyiséget, azt visszaveszik a rendszerbe. A részt vevő országok további ágazatokat és üvegházhatású gázokat is felvehetnek az EU ETS-be. * Az EU ETS 1. és 2. szakaszára vonatkozó információk itt találhatók: https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/pre2013_en A részt vevő országok által a 21. cikk alapján 2018-ban benyújtott jelentések szerint 2017-ben összesen 10 688 engedélyezett létesítmény volt a 2016-os körülbelül 10 790, illetve a 2015-ös hozzávetőlegesen 10 950 létesítményhez képest. Az elmúlt évekhez hasonlóan az EU ETS-ben elhasznált fűtőanyagok 2017-ben továbbra is túlnyomórészt fosszilis eredetűek voltak. 28 ország (a tavalyi 29-hez képest) azonban biomassza-felhasználásról is beszámolt 2 181 létesítmény kapcsán (az összes létesítmény 20,4 %-a). Tavaly ezzel szemben 2 079 ilyen létesítmény volt, amely az összes létesítmény 19 %-át tette ki. Három ország (Liechtenstein, Lettország és Málta) nem számolt be biomassza-felhasználásról. A biomassza-felhasználásból származó kibocsátások 2017-ben körülbelül 145 millió tonna CO2-t tettek ki (az ETS bejelentett kibocsátásainak 8 %-a), ami a 2016-os körülbelül 141 millió tonna CO2-hoz képest (az ETS akkori bejelentett kibocsátásainak ugyancsak mintegy 8 %-a) csupán csekély mértékű növekedést jelent. 2017-re vonatkozóan csak Svédország számolt be bioüzemanyag használatáról két légijármű-üzemeltető esetében (2016-ra és 2015-re vonatkozóan Németország és Svédország is bejelentett bioüzemanyag-felhasználást három, illetve négy légijármű-üzemeltető tekintetében). A létesítmények éves kibocsátás szerinti kategóriái tekintetében a 2017-es adatok azt mutatják, hogy az előző évekhez képest a létesítmények 72 %-a marad az A. kategóriában, közel 21 %-a a B. kategóriában és csak valamivel több mint 7 %-a a C. kategóriában. A jelentésekben 6 110 létesítményt soroltak a „kis kibocsátású” létesítmények közé (az összes létesítmény 57 %-a). Minden tagállamban találhatók olyan, az EU ETS hatálya alá tartozó létesítmények, amelyekben tüzelőanyagot égetnek, az olajfinomítás, az acélgyártás, valamint a cement-, a mész-, az üveg-, a kerámia-, a cellulóz- és papírgyártás pedig azon tevékenységek közé tartozik, amelyek a tagállamok többségében megtalálhatók. Az EU ETS-hez kapcsolódó azon tevékenységek esetében, amelyeket ezenfelül neveztek meg a szén-dioxidtól eltérő üvegházhatású gázok kibocsátójaként, a beszámolók szerint 12 országban (Egyesült Királyság, Franciaország, Görögország, Hollandia, Izland, Németország, Norvégia, Olaszország, Románia, Svédország, Szlovákia és Szlovénia) adtak ki engedélyt elsődleges alumínium és perfluor-szénhidrogének (PFC-k) kapcsán, 20 országban (kivéve: Ciprus, Dánia, Észtország, Írország, Izland, Lettország, Liechtenstein, Luxemburg, Málta, Spanyolország és Szlovénia) pedig salétromsav előállítására és dinitrogén-oxid (N2O) kapcsán. Az egyéb N2O ágazatokról – adipinsav-előállítás, valamint glioxálsav- és glioxilsavgyártás – három (Franciaország, Németország, Olaszország), illetve két tagállamból (Franciaország, Németország) érkezett jelentés. Szén-dioxid-leválasztási és -tárolási tevékenységeket kizárólag Norvégia jelentett be. Hét ország (az Egyesült Királyság, Franciaország, Horvátország, Izland, Olaszország, Spanyolország és Szlovénia) élt azzal a lehetőséggel, hogy a kis kibocsátókat az EU ETS irányelv 27. cikkével összhangban kivegye az EU ETS-ből. A 2017-ben kivett kibocsátás 2,85 millió tonna CO2-t tett ki (az összes hitelesített kibocsátás mintegy 0,16 %-a). A 2018. évi 21. cikk szerinti adatszolgáltatások szerint eddig nyolc ország (Belgium, Dánia, Franciaország, Hollandia, Horvátország, Lettország, Litvánia és Magyarország) élt a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet 13. cikkében foglalt rendelkezés által nyújtott lehetőséggel, amely az alacsony kockázatú, helyhez kötött létesítmények esetében lehetővé teszi az egyszerűsített nyomonkövetési terv alkalmazását. 2016 óta egyedül Hollandia csatlakozott. Az alacsony kibocsátású légijármű-üzemeltetők esetében három ország számolt be e rendelkezés alkalmazásáról 2017 vonatkozásában (Belgium, Izland és Lengyelország).

2017-ben a jelentések szerint 541 légijármű-üzemeltető rendelkezett nyomonkövetési tervvel (2016-ban 503, 2015-ben pedig 524). A bejelentett légijármű-üzemeltetők 58 %-a (316) kereskedelmi, míg a többi 42 % (225) nem kereskedelmi szolgáltató volt. Összesen 280 (közel 52 %) kis kibocsátónak minősült (a 2016-ös 249-hez [50 %] és a 2015-es 274-hez [52 %] képest). 3.2. Az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék és az európai uniós ügyleti jegyzőkönyv (EUTL) Az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék és az európai uniós ügyleti jegyzőkönyv (EUTL) az általános és a légi közlekedési kibocsátási egységek tulajdonosait rögzíti a számláin található mennyiségek és a számlák közötti ügyletek feljegyzése révén. Ezek üzemeltetését és karbantartását a Bizottság végzi, míg a közel 15 000 számla (vállalatok és természetes személyek) képviselői számára továbbra is a 31 részt vevő ország nemzeti jegyzékeinek kezelői a kapcsolattartó pontok. Míg az uniós forgalmi jegyzék a helyhez kötött létesítmények és légijármű-üzemeltetők számláit kezeli, az EUTL automatikusan ellenőrzi, tárolja és engedélyezi a számlák közötti tranzakciókat, ezzel biztosítva, hogy minden átutalás megfeleljen az EU ETS szabályainak. Az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékben és az EUTL-ben rögzített adatok fontos információforrások az ETS-t érintő jelentéstétel különféle típusaihoz, így például a piaci stabilizációs tartalék többletmutatójának kiszámításához (lásd a 4.3. szakaszt) és az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (EEA) általi jelentéstételhez. Az EUTL emellett átláthatóságot biztosít az EU ETS-ben, mivel információkat tesz közzé* a kiosztási jogokról és arról, hogy a helyhez kötött létesítmények és a légijármű-üzemeltetők megfelelnek-e az ETS rendelkezéseinek. * Az EUTL által közzétett információk a következő helyen érhetők el: http://ec.europa.eu/environment/ets/welcome.do?languageCode=hu Az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék és az EUTL 2017-ben 365 napon át napi 24 órában működött, csupán a technikai frissítések miatti kisebb megszakításokkal, amelyek összesen körülbelül 17 órát tettek ki. A Bizottság 2017-ben mind az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék, mind az EUTL tekintetében megkezdte az áttérést egy korszerűbb és biztonságosabb tárhelyre. Az áttérés 2018 júniusában fejeződött be. Ezenfelül a Bizottság a tagállamokkal egyetértésben több változtatás végrehajtását kezdte meg az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék működési hatékonyságának javítása céljából. 2018 februárjában módosították az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék létrehozásáról szóló rendeletet, hogy az EU ETS környezeti integritásának védelmét szolgáló védintézkedéseket hajtsanak végre azokban az esetekben, amikor az EU-ból kilépő valamely tagállam tekintetében megszűnik az uniós jog érvényessége. 4. A SZÉN-DIOXID-PIAC MŰKÖDÉSE 2017-BEN Ez a fejezet az EU ETS kínálati és keresleti oldalával kapcsolatos szempontokról nyújt tájékoztatást. A kínálati oldalra vonatkozó szakasz kitér az összkvótára, a kibocsátási egységek ingyenes kiosztására, a NER 300 programra, az árverésekre, a teljes árverésre vonatkozó szabálytól való eltérésre az energiaágazat esetében (10c. cikk) és a nemzetközi jóváírások használatára, valamint tartalmaz egy fejezetet a közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzálásáról. A keresleti oldal tekintetében a fejezet tájékoztatást nyújt a hitelesített kibocsátások számáról és a kibocsátási egységek keresletének és kínálatának egyensúlyba hozására szolgáló módszerekről, így például a piaci stabilizációs tartalékról. 4.1. Kínálat: a forgalomba kerülő kibocsátási egységek 4.1.1. Összkvóta Az összkvóta a rendszer hatálya alá tartozó jogalanyok által kibocsátható üvegházhatású gázok abszolút mennyisége, amelynek révén biztosítható a kibocsátás csökkentésére irányuló cél elérése, és amely a kereskedelmi időszak alatt forgalomba bocsátott kibocsátási egységek számának felel meg. A 3. szakaszban közös uniós szintű összkvótát alkalmaznak, amely a nemzeti összkvótákból álló korábbi rendszert váltja fel. A helyhez kötött létesítményekből származó kibocsátások 2013-as összkvótáját 2 084 301 856 kibocsátási egységben határozták meg. Ez az összkvóta évente 1,74 %-os lineáris csökkentő tényező szerint mérséklődik, amelyet a 2008 és 2012 között évente kiadott kibocsátási egységek átlagos összmennyisége alapján számítanak ki annak biztosítása érdekében, hogy a helyhez kötött létesítmények által felhasználható kibocsátási egységek száma 2020-ban 21 %-kal alacsonyabb legyen, mint 2005-ben. A légiközlekedési ágazat összkvótáját eredetileg évi 210 349 264 légi közlekedési kibocsátási egységben határozták meg, ami 5 %-kal kevesebb, mint a légi közlekedési kibocsátási egységek 2004 és 2006 közötti átlagos éves szintje. Ezt 2014 január 1-jén 116 524 légi közlekedési kibocsátási egységgel növelték, hogy kompenzálják Horvátország csatlakozását az EU ETS-hez. Az összkvóta célja, hogy tükrözze azt a 2008-as jogszabályt*, amely kimondja, hogy az EU ETS-t ki kell terjeszteni az EGT területére érkező, onnan felszálló és azon belül közlekedő járatokra. Az EU ETS hatályát azonban 2013 és 2016 között ideiglenesen az EGT területén belüli járatokra korlátozták, hogy támogassák az ICAO-t a nemzetközi légi közlekedésből származó kibocsátások 2020-as szinteken való stabilizálását célzó globális intézkedés kidolgozásában. Ezért a forgalomba kerülő légi közlekedési kibocsátási egységek száma 2013 és 2016 között lényegesen alacsonyabb volt az eredeti összkvótánál. 2017-ben az ICAO globális intézkedésének alkalmazásáig, 2023-ig meghosszabbították a légi közlekedés tekintetében az EU ETS hatályának az EGT-n belüli járatokra való korlátozását (lásd az 5. szakaszt). * Az Európai Parlament és a Tanács 2008/101/EK irányelve (2008. november 19.) a 2003/87/EK irányelvnek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének a légi közlekedésre történő kiterjesztése céljából történő módosításáról. Az 1. táblázat a helyhez kötött létesítmények összkvótájára és az évente forgalomba kerülő légi közlekedési kibocsátási egységek számára vonatkozó adatokat mutatja be évenkénti bontásban az EU ETS 3. szakaszában. 1. táblázat: Az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszer összkvótája, 2013–2020

Év

Éves összkvóta (létesítmények) Évente forgalomba kerülő légi közlekedési kibocsátási egységek

2013

2 084 301 856 32 455 296

2014

2 046 037 610 41 866 834

2015

2 007 773 364 50 669 024

2016

1 969 509 118 38 879 316

2017

1 931 244 873 38 711 651

2018

1 892 980 627 38 703 971

2019

1 854 716 381

2020

1 816 452 135 4.1.2. Kiadott kibocsátási egységek 4.1.2.1. Ingyenes kiosztás Noha az EU ETS 3. szakaszában az alapértelmezett kiosztási módszer az árverés, a kibocsátási egységek jelentős mennyiségét továbbra is ingyenesen osztják ki. A következő elveket alkalmazzák: Az ipari létesítmények a kibocsátásáthelyezés kockázatának kezelése céljából részesülnek ingyenes kiosztásban (azaz abban az esetben, ha a vállalatok olyan harmadik országba helyezik át termelésüket, amely az üvegházhatású gázok kibocsátása tekintetében lazább szabályokat ír elő, és ez a vállalatok összes kibocsátásának a növekedéséhez vezethet). Azok az ágazatok és alágazatok, amelyek a kibocsátásáthelyezés jelentős kockázatának kitettnek minősülnek, a kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatok listájára* kerülnek. Jóllehet a lista eredetileg a 2015–2019-es időszakot ölelte fel, a felülvizsgált EU ETS irányelv 2020-ig meghosszabbította az érvényességét. * A kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatok jelenlegi listája a következő címen érhető el: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/HU/ALL/?uri=CELEX:32014D0746 ·a villamosenergia-termelés már nem jut ingyenes kibocsátási egységekhez; ·az ingyenes kibocsátási egységeket az egész Unióra érvényes harmonizált szabályok alapján osztják ki; ·az ingyenes kiosztás teljesítménymutatókon alapul, hogy jobban ösztönözze az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését és az innovációt, és jutalmazza a leghatékonyabb létesítményeket; ·uniós szinten létrehozták az új belépők részére fenntartott tartalékot (NER) az új létesítmények és a kapacitásukat jelentősen növelő létesítmények számára, amely a 3. szakasz összes kibocsátási mennyiségének 5 %-át teszi ki. A 3. szakasz során a rendelkezésre álló kibocsátási egységek teljes mennyiségének körülbelül 43 %-át ingyenesen fogják kiosztani az ipar és a villamosenergia-termelő létesítmények részére, a kibocsátási egységek tagállamok által árverésre bocsátandó hányada pedig 57 %-ot tesz ki.

Az új belépők részére fenntartott tartalék eredetileg 480,2 millió kibocsátási egységet tartalmazott a NER 300 programra elkülönített 300 millió kibocsátási egység levonása után. 2018 júniusáig153,1 millió kibocsátási egységet tartalékoltak a 3. szakasz egészére 780 létesítmény számára. Az új belépők részére fenntartott tartalék fennmaradó része, amely 327,1 millió kibocsátási egységet tesz ki, a jövőben osztható ki. E kibocsátási egységek jelentős része azonban várhatóan nem kerül kiosztásra. 2018 júniusáig körülbelül 376 millióval csökkent az ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek száma az olyan létesítmények miatt, amelyeket bezártak, vagy amelyeknek csökkent a termelése vagy a termelési kapacitása a 3. szakaszban kiosztásra kerülő kibocsátási egységek számának meghatározásához használt adathoz képest. 2013 2014 2015 2016 2017 2018 Ingyenes kiosztás

(EU28 + EGT és EFTA tagállamok) 903,0 874,8 847,6 821,3 796,2 771,9 Az új belépők részére fenntartott tartalékból történő kiosztás (zöldmezős beruházások és kapacitásbővítések) 11,5 14,7 17,8 20,3 20,7 20,0 A bezárások, valamint a termelés vagy a termelési kapacitás megváltozása miatt kiosztatlanul maradt ingyenes kibocsátási egységek 40,2 58,6 70,0 66,1 68,9 72,2 Mivel az ingyenes kiosztás iránti kereslet meghaladta a rendelkezésre álló mennyiséget, az EU ETS alá tartozó minden létesítmény számára azonos százalékban csökkentették a kiosztást az ún. ágazatközi korrekciós tényező alkalmazásával. A Bizottság 2017 januárjában a Bíróság egyik ítéletét követően módosította az ágazatközi korrekciós tényező eredeti értékeit.

4.1.2.1.1. A NER 300 program A NER 300 egy nagyléptékű program, amely az innovatív, kis szén-dioxid-kibocsátást célzó demonstrációs projekteknek nyújt finanszírozást. A program a szén-dioxid környezetvédelmi szempontból biztonságos leválasztásának és tárolásának, valamint a megújuló energiaforrásokhoz kapcsolódó innovatív technológiáknak az Unión belüli, ipari méretű demonstrálására irányul. A NER 300 finanszírozása az új belépők részére fenntartott tartalékból értékesített 300 millió kibocsátási egységből származó bevételből történik. A forrásokat a kétfordulós – 2012 decemberében és 2014 júliusában zajló – pályázati eljárás keretében kiválasztott projekteknek ítélték oda. E két pályázati felhívás eredményeként összesen 2,1 milliárd EUR értékben ítéltek oda támogatásokat 20 uniós tagállamban 38 megújuló energiaforrásokhoz kapcsolódó projekt és 1 szén-dioxid-leválasztáshoz és -tároláshoz kapcsolódó projekt részére. Ezek közül 6 projekt működik: az olaszországi BEST és a németországi Verbiostraw bioenergia-projekt, a svédországi Windpark Blaiken és az ausztriai Windpark Handalm szárazföldiszénpark-projekt, valamint a Veja Mate és a Nordsee One németországi offshoreszélpark-projekt. 13 további projekt esetében már sor került a végső beruházási döntésre, 14 projektet pedig töröltek. 11 projekt az előkészítés különböző szakaszaiban jár. A NER 300 határozatot 2017. november 20-án módosították , hogy lehetővé váljon az első pályázati felhívás törölt projektjeiből felszabaduló források (eddig 487 millió EUR) újbóli befektetése az Európai Beruházási Bank által kezelt meglévő pénzügyi eszközökbe – az InnovFin energetikai demonstrációs projekteket támogató (EDP) eszközbe és az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz hitelviszonyt megtestesítő eszközébe. A második pályázati felhívás törölt projektjeiből felszabaduló forrásokkal (eddig 515 millió EUR) az innovációs alap rendelkezésére álló forrásokat növelik (lásd a 2.3. fejezetet és a 6. függeléket). 3. táblázat: Az első és a második pályázati fordulóban támogatást nyert NER 300 projektek 1. pályázati felhívás 2. pályázati felhívás Előkészítés alatt álló projektek 8 11 Működő projektek 6 0 Visszavont projektek 6 8 Összesen 20 19 4.1.2.1.2. A közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzációja A közvetlen szén-dioxid-kibocsátási költségek fedezésére szolgáló ingyenes kiosztáson túlmenően az uniós tagállamok állami támogatást nyújthatnak, hogy kompenzálják egyes villamosenergia-intenzív iparágak közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségeit, azaz a villamosenergia-árak abból eredő emelkedése miatti költségeket, hogy a villamosenergia-termelők a kibocsátási egységek megvásárlásának a költségeit továbbhárítják a fogyasztókra. A közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzációja tagállamok közötti harmonizált alkalmazásának biztosítása, illetve a belső piaci versenytorzulások minimalizálása érdekében a Bizottság iránymutatást* adott ki az EU ETS-hez kapcsolódó állami támogatások tekintetében, amely 2020 végéig érvényes. Az iránymutatás többek között meghatározza a támogatható ágazatokat és a közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzációjának maximális összegeit. Az iránymutatás csak az elszámolható költségek részleges és degresszív kompenzálását teszi lehetővé**, ezért az EU széntelenítési célkitűzéseivel összhangban fenntartja a villamosenergia-hatékonyságot és a „zöld” villamos energiába való átmenetet előmozdító ösztönzőket. A felülvizsgált EU ETS irányelv lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy a 4. szakaszban folytassák a közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzálását, és ezt bővített átláthatósági és jelentéstételi rendelkezésekkel egészíti ki (lásd a 2.2. szakaszt). Tekintettel az új rendelkezésekre, a Bizottság kezdeményezte az EU ETS-hez kapcsolódó állami támogatásokra vonatkozó iránymutatás felülvizsgálatát a következő kereskedelmi időszakra (lásd a melléklet 6. függelékét). * Iránymutatás az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei 2012 utáni kereskedelmi rendszerének kontextusában hozott egyes állami támogatási intézkedésekhez, HL C 158., 2012.6.5., 4. o. ** Az elszámolható költségek maximális aránya a 2013–2015-ös időszaki 85 %-os arányról a 2016–2018-as időszakban 80 %-ra, majd a 2019–2020-as időszakban 75 %-ra csökken. A Bizottság eddig 12, a közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzálására szolgáló programot hagyott jóvá 11 tagállamban. Ezek köre legutóbb a 2018. március 16-án hatályba lépett vallon programmal bővült, valamint a luxemburgi programmal, amely 2018. július 6-án kapta meg az engedélyt az állami támogatásra. Mint a 2.2. szakasz kifejti, 2018-ban a felülvizsgált EU ETS irányelv részeként új átláthatósági és jelentéstételi követelmények léptek hatályba. Ennek eredményeképpen azoknak a tagállamoknak, amelyek ilyen pénzügyi intézkedéseket hoztak, minden év vége előtt három hónappal könnyen hozzáférhető formában közzé kell tenniük a kompenzáció teljes összegét, valamint annak a kedvezményezett ágazatonkénti vagy alágazatonkénti bontását. A tagállamok 2017-ben kifizetett kompenzációiról közzétett adatokat a 4. táblázat ismerteti. 4. táblázat: A tagállamok által a közvetett szén-dioxid-kibocsátási költségek kompenzálása céljából 2017-ben kifizetett összegek

Tagállam A támogatási rendszer időtartama A 2016-ban felmerült közvetett költségekre 2017-ben kifizetett kompenzáció (millió EUR) Kedvezményezettek (létesítmények) száma Árverési bevételek 2016-ban (millió EUR) A közvetett költségek kompenzálására fordított árverési bevételek aránya Egyesült Királyság 2013–2020 19 95 419 4,6 % Németország 2013–2020 289 902 846 34,1 % Belgium (Flandria) 2013–2020 46,7 107 107 43,6 % Hollandia 2013–2020 53,5 92 145,5 37 % Görögország 2013–2020 12,4 52 147 8,4 % Lettország 2014–2020 1 1 21 4,8 % Szlovákia 2014–2020 10 5 65 15,4 % Franciaország 2015–2020 140 296 231 60,0 % Finnország 2016–2020 38 55 71 40,0 % Spanyolország 2013–2020 84 136 365 23 % 2017-ben a 10 tagállam által együttesen kifizetett összeg a közvetett költségek kompenzálására mintegy 694 millió EUR-t tett ki. A kompenzációs programot működtető tagállamok adják az uniós GDP mintegy 70 %-át. A kompenzációban részesülő legnagyobb ágazatok a vegyipar, a nemvas fémgyártás, valamint a vas- és acélipar volt. A felülvizsgált EU ETS irányelv egyik átláthatósági rendelkezése értelmében azoknak a tagállamoknak, amelyek bármely évben az árverési bevételeik több mint 25 %-át költik a közvetett költségek kompenzálására, jelentést kell közzétenniük, amelyben kifejtik, hogy milyen okból lépték túl ezt az összeget. Az érintett tagállamoknak tehát a közvetett költségek kompenzálására 2017-ben teljesített kifizetéseiket kellett összehasonlítaniuk a 2016-os naptári év árverési bevételeivel . 2017-ben Belgium (Flandria), Finnország, Franciaország, Hollandia és Németország lépte át a 25 %-os küszöböt, és készített ennek megfelelően jelentést. 4.1.2.2. Kibocsátási egységek értékesítése árverés útján Az EU ETS 3. szakaszától kezdve az elsődleges piacon történő árverés a kibocsátási egységek kiosztásának alapértelmezett módja. Az elsődleges árveréseket az árverésekről szóló rendelet* szabályozza, amely megszabja az árverések menetének időbeli ütemezését, lebonyolítását és egyéb vonatkozásait a nyílt, átlátható, harmonizált és diszkriminációmentes eljárás biztosítása érdekében. * A Bizottság 1031/2010/EU rendelete (2010. november 12.) az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei árverés útján történő értékesítésének időbeli ütemezéséről, lebonyolításáról és egyéb vonatkozásairól, HL L 302., 2010.11.18., 1. o. 2017-ben módosult az árverésekről szóló rendelet, hogy 2017. november 10-től az ICE Futures Europe-ot (ICE) jelöljék ki az Egyesült Királyság aukciós platformjává. A módosítás a piaci stabilizációs tartalék küszöbön álló végrehajtása által szükségessé tett rendelkezéseket is magában foglalt. Az árverésekről szóló rendelet jelenleg is további módosítás alatt áll, hogy az EEX-et jelöljék ki Németország aukciós platformjává, és 2020-ban lehetővé tegyék a piaci stabilizációs tartalékból kivett első 50 millió kibocsátási egység elárverezését az innovációs alap számára. A jelentéstételi időszakban az árverések a következő aukciós platformokon zajlottak: ·Európai Energiatőzsde („EEX”), amely a közös beszerzési eljárásban részt vevő 25 tagállam, illetve a közös beszerzési eljárásból saját döntése alapján kimaradó, ám külön aukciós platformot még ki nem jelölő Lengyelország közös aukciós platformjaként tart árveréseket. 2016. szeptember 5-től az EEX a második közös aukciós platformként bonyolít árveréseket, amelyre 2016. július 13-án jelölték ki; ·az EEX mint Németország árveréseinek bonyolítója Németország közös beszerzésen kívüli platformjaként; ·az ICE mint az Egyesült Királyság árveréseinek lebonyolítója az Egyesült Királyság közös beszerzésen kívüli platformjaként. Izland, Liechtenstein és Norvégia még nem kezdte meg a kibocsátási egységek árverés útján történő értékesítését. Folyik a munka annak lehetővé tétele érdekében, hogy ezeket a kibocsátási egységeket a közös aukciós platformon el lehessen árverezni. 2017-ben az árverésen értékesített összmennyiség 89 %-ának árverését az EEX bonyolította le 27 tagállama nevében, míg az ICE a teljes mennyiség 11 %-át bonyolította le az Egyesült Királyság nevében. 2018. június 30-ig több mint 1270 árverést tartottak meg. Az 5. táblázat az EEX és az ICE révén 2018. június 30-ig árverésre bocsátott kibocsátási egységek mennyiségéről nyújt áttekintést, ideértve az általános célú kibocsátási egységek korai aukcióit . 5. táblázat: A 2012–2018-as időszakban árverésre bocsátott 3. szakaszbeli kibocsátási egységek teljes mennyisége Év



Általános célú kibocsátási egységek Légi közlekedési kibocsátási egységek 2012 89 701 500 2 500 000 2013 808 146 500 0 2014 528 399 500 9 278 000 2015 632 725 500 16 390 500 2016 715 289 500 5 997 500 2017 951 195 500 4 730 500 2018 (2018. június 30-ig) 482 921 500 1 930 000 Az árverések általában zökkenőmentesen zajlottak le, és az aukciós elszámolóárak általában szorosan igazodtak a másodlagos piaci árakhoz. 2017. január és 2018. június között négy árverést töröltek, vagy mert nem érték el a kikiáltási árat, vagy mert a teljes ajánlati mennyiség nem érte el az árverésre bocsátott mennyiséget. E négy törölt árveréssel együtt összesen kilenc árverést töröltek a 2012 vége óta megtartott több mint 1270 árverés közül. Az általános kibocsátási egységek tekintetében 2013 és 2018. június 30. között indított árverések vonatkozásában az aukciós elszámolóárak, a résztvevők száma, valamint az aukciós fedezettség áttekintése a 2. függelékben található. Az aukciós platformok minden egyes árverés részletes eredményét kellő időben közzéteszik a kifejezetten erre a célra létrehozott weboldalakon. Az árverések működésére vonatkozó további tájékoztatás, többek közt a részvételre, az aukciós fedezettségre és az árakra vonatkozó információk a Bizottság weboldalán közzétett tagállami jelentésekben találhatók. 2012 és 2018. június 30. között a tagállamok árverésekből elért összes bevétele meghaladta a 26 milliárd EUR-t (a keletkezett összbevétel egyedül 2017-ben 5,6 milliárd EUR-t tett ki). Az EU ETS irányelv úgy rendelkezik, hogy a tagállamoknak az árverésekből származó bevételek – ideértve a szolidaritás és a növekedés érdekében kiosztott kibocsátási egységekből származó összes bevételt is – legalább 50 %-át éghajlatváltozással vagy energiaüggyel kapcsolatos célokra kell fordítaniuk. A Bizottságnak benyújtott adatok alapján 2017-ben a tagállamok e bevételeknek átlagosan 80 %-át meghatározott, éghajlatváltozással vagy energiaüggyel kapcsolatos célokra költötték vagy tervezték költeni.

4.1.2.3. A teljes körű árverésre vonatkozó szabálytól való eltérés az energiaágazat esetében * Az eltérésre Bulgária, Ciprus, a Cseh Köztársaság, Észtország, Lengyelország, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta és Románia jogosult. Málta és Lettország úgy döntött, hogy ezt a lehetőséget nem veszi igénybe. ** Iránymutatás az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei 2012 utáni kereskedelmi rendszerének kontextusában hozott egyes állami támogatási intézkedésekhez, HL C 158., 2012.6.5., 4. o. A villamosenergia-termelők számára 2017-ben ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek számát az 1. táblázat és a melléklet 1. függeléke, míg a kibocsátási egységek évenkénti maximális számát az 1. függelék 2. táblázata ismerteti. A 2009 és 2017 közötti beruházási támogatás bejelentett összértéke körülbelül 11,3 milliárd euró. Ennek az összegnek mintegy 80 %-át szánták az infrastruktúra fejlesztésére és átalakítására, míg a beruházások többi része a tiszta technológiákhoz vagy a kínálat diverzifikálásához kapcsolódott. A ki nem osztott kibocsátási egységeket vagy el lehet árverezni, vagy a felülvizsgált EU ETS irányelv rendelkezéseinek megfelelően a 2021–2030-as időszakban a versenytárgyalásos ajánlattételi eljárással kiválasztott 10c. cikk szerinti beruházásoknak lehet kiosztani (lásd a 2.3. szakaszt). A 2. ábra a 2013–2017-es időszakban kiosztott kibocsátási egységek számát mutatja be. 2. ábra: A 10c. cikk alapján ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek A 3. ábra azt mutatja be, hogy a 10c. cikk szerinti kibocsátási egységek mekkora hányadát osztották ki, adták hozzá az árverésre bocsátott kibocsátási egységekhez vagy hagyták felhasználatlanul (azaz nem osztották ki és nem is adták hozzá az árverésre bocsátott egységekhez). Például a Lengyelország 2013 és 2017 között árverésre bocsátott kibocsátási egységeiből a 10c. cikk céljából levont mintegy 113 millió kibocsátási egységet még nem osztottak ki, és nem is adták hozzá árverésekre bocsátandó egységekhez. 3. ábra: Kibocsátási egységek megoszlása (kiosztott, árverésre bocsátott, megmaradó felhasználatlan) Kiosztott kibocsátási egységek Árverésre bocsátott kibocsátási egységek Megmaradó felhasználatlan kibocsátási egységek A 6. táblázat a 2013 és 2017 között árverésre bocsátott, valamint a megmaradó felhasználatlan 10c. cikk szerinti kibocsátási egységek számát mutatja be. A táblázat utolsó oszlopa jelzi, hogy eddig hány kibocsátási egység csoportosítható át és osztható ki a 2021–2030-as időszakban versenytárgyalásos ajánlattételi eljárással kiválasztott beruházásokra.

6. táblázat: A 2013 és 2017 között felhasználatlanul maradt 10c. cikk szerinti kibocsátási egységek kezelése Tagállam Az árverésre bocsátott 10c. cikk szerinti kibocsátási egységek száma (millió) A megmaradó felhasználatlan kibocsátási egységek száma (millió) BG 7,8 1,1 CY 0,0 0,0 CZ 0,2 0,2 EE 0,3 0,4 HU 0 0,9 LT 0,7 0,4 PL 0,0 113,3 RO 12,4 4,4 Összesen 21,4 119,6



4.1.3. Nemzetközi jóváírások Az EU ETS résztvevői 2020-ig felhasználhatják a Kiotói Jegyzőkönyv tiszta fejlesztési mechanizmusa és az együttes végrehajtás nemzetközi jóváírásait az EU ETS keretében fennálló kötelezettségeik teljesítésére. E jóváírások a kibocsátáscsökkentési projektek eredményeként a légkörből eltávolított egy tonna CO2-t megtestesítő pénzügyi eszközök. A 3. szakaszban a jóváírásokat már nem adják le közvetlenül, ehelyett azok az egész naptári évben bármikor beválthatók kibocsátási egységekre. Az EU ETS résztvevőinek számos minőségi előírásnak kell eleget tenniük a jóváírások felhasználásához: a nukleáris, valamint erdősítési, visszaerdősítési projektekből származó jóváírásokat nem fogadják el, valamint a 2012 után regisztrált új projekteknek a legkevésbé fejlett országokban kell lenniük. A jóváírások helyhez kötött létesítmények és a légijármű-üzemeltetők által felhasználható maximális mértékét is meghatározták. A felülvizsgált EU ETS irányelv rendelkezéseinek megfelelően a nemzetközi jóváírások a következő kereskedelmi időszakban nem használhatók fel az EU ETS-nek való megfelelésre. * A tiszta fejlesztési mechanizmus és az együttes végrehajtás projektjei kiotói szén-dioxid-krediteket generálnak: igazolt kibocsátáscsökkentéseket, illetve kibocsátáscsökkentési egységeket (ERU-k). A 389/2013/EU bizottsági rendelet előírja, hogy a 2013 és 2020 közötti időszakra a Kiotói Jegyzőkönyv dohai módosító jegyzőkönyve értelmében jogilag kötelező számszerűsített célértékkel nem rendelkező, valamint az ilyen célértékkel rendelkező, de a módosításra vonatkozó megerősítő okirat letétbe helyezését elmulasztó harmadik országok által kiadott ERU-k tartását az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékben csak abban az esetben indokolt lehetővé tenni, ha igazoltan olyan kibocsátáscsökkentést testesítenek meg, amely 2013 előtt bekövetkezettként hitelesítve van.

**A Bizottság 1123/2013/EU rendelete (2013. november 8.) a nemzetközi jóváírási jogosultságoknak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében történő meghatározásáról, HL L 299., 2013.11.9., 32. o. A 2. és a 3. szakasz (2008–2020) nemzetközi jóváírási jogosultságainak pontos mennyisége részben a jövőbeli hitelesített kibocsátási mennyiségektől függ, de piaci elemzők körülbelül 1,6 milliárd jóváírást valószínűsítenek. A felhasznált vagy beváltott nemzetközi jóváírások teljes mennyisége 2018. június 30-án 1,49 milliárdot tesz ki, ami meghaladja a megengedett becsült maximum 90 %-át. A nemzetközi jóváírások beváltásáról a melléklet 3. függeléke nyújt teljes körű áttekintést.



4.2. Kereslet: a forgalomból kivont kibocsátási egységek 2017-ben az EU ETS-ben részt vevő létesítmények kibocsátásai az EU kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékében rögzített adatok alapján készült becslések szerint 2016-hoz képest kis mértékben, 0,18 %-kal nőttek. Jóllehet az enyhe növekedés megtöri a kibocsátásoknak a 3. szakasz kezdete, azaz 2013 óta csökkenő tendenciáját, erre magyarázattal szolgál a reál-GDP 2,4 %-os növekedése, amely nagyobb, mint a jelenlegi kereskedelmi időszak kezdete óta bármely másik évben elért növekedés. Év 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Hitelesített teljes kibocsátás 1904 1867 1908 1814 1803 1751 1754 Változás az x–1. évhez képest –1,8 % –2 % 2,2 % –4,9 % –0,6 % –2,9 % 0,2 % Az energiaágazat hitelesített kibocsátása 1,155 1,153 1,101 1,011 1,005 957 949 Változás az x–1. évhez képest –0,2 % –4,5 % –8,1 % –0,6 % –4,8 % –0,8 % Az ipari létesítmények hitelesített kibocsátása 749 714 807 803 798 794 805 Változás az x–1. évhez képest –4,7 % 13,1 % –0,6 % –0,6 % –0,5 % 1,4 %



Az EU28 reál-GDP-jének növekedési üteme



1,7 %



–0,5 %



0,2 %



1,7 %



2,2 %



1,9 % 2,4 % GDP-adatok forrása: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tec00115 (letöltve: 2018. július). A légi közlekedésből származó hitelesített kibocsátások külön szerepelnek az 5. részben. Mint a táblázat mutatja, a kibocsátások növekedéséért főként az ipar a felelős, az energiaágazat kibocsátásai ugyanakkor kis mértékben csökkentek. Az önként törölt kibocsátási egységek száma 2017-ben 84 827 volt. Összességében 2018 júniusának végéig 300 181 kibocsátási egység önkéntes törlését vették nyilvántartásba. 4.3. A kereslet és a kínálat egyensúlyba hozása 2013-ban, a 3. szakasz kezdetén az EU ETS-t a kibocsátási egységek kereslete és kínálata között kialakult nagymértékű strukturális egyensúlyhiány jellemezte, ami 2,1 milliárd kibocsátási egységet tett ki. A többlet a jelenlegi kereskedelmi időszak alatt folyamatosan csökkent: 2014-ben nem változott, majd 2015-ben 1,78 milliárd kibocsátási egységre, 2016-ban 1,69 milliárd egységre, 2017-ben pedig 1,65 milliárd kibocsátási egységre zsugorodott, ami jelentős csökkenés. Ez a három év alatt összesen közel félmilliárd egységnyi csökkenést jelent. A csökkenés a 2014-től 2016-ig alkalmazott későbbre ütemezési intézkedés hatását tükrözi, amelyet részben ellensúlyoztak a 2013-tól 2016-ig tartó időszak csökkenő kibocsátásai.

A 4. ábra az európai szén-dioxid-piac többletének alakulását mutatja be 2017 végéig. 4. ábra: Az európai szén-dioxid-piac többletének alakulása 2013 és 2017 között A kibocsátási egységek kínálata és kereslete közti strukturális egyensúlytalanság kezelése érdekében 2015-ben létrehoztak egy piaci stabilizációs tartalékot, amely a kibocsátási egységek árverési kínálatát hivatott rugalmasabbá tenni. A piaci stabilizációs tartalék 2019-ben kezdi majd meg működését. A piaci stabilizációs tartalék szempontjából kulcsfogalom a forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes száma. A kibocsátási egységek a tartalékba kerülnek, ha a forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes száma meghaladja az előre meghatározott felső határt (833 millió kibocsátási egység), illetve felszabadulnak a tartalékból, ha számuk az előre meghatározott alsó határ (400 millió kibocsátási egység) alá süllyed*. Így a piaci stabilizációs tartalék felszívja, illetve felszabadítja a kibocsátási egységeket, ha a forgalomban lévő egységek száma egy előre meghatározott tartományon kívül kerül. A későbbre ütemezett kibocsátási egységek, valamint az ún. ki nem osztott** kibocsátási egységek is a tartalékba kerülnek. A forgalomban lévő kibocsátási egységek számát – amely a piaci stabilizációs tartalék által felszívott, illetve az abból felszabadított kibocsátási egységek számának meghatározásához szükséges – a következő képlettel kell kiszámítani: A forgalomban lévő kibocsátási egységek száma összesen = kínálat – (kereslet + a piaci stabilizációs tartalékban lévő egységek) A képletben használt kínálat és kereslet alkotóelemeit a melléklet 4. függelékében szereplő 1. táblázat írja le részletesen. *Vagy ha intézkedéseket fogadnak el az EU ETS irányelv 29a. cikke értelmében. **A ki nem osztott kibocsátási egységek olyan kibocsátási egységek, amelyeket az EU ETS irányelv 10a. cikkének (7) bekezdése alapján nem osztottak ki, azaz az új belépők tartalékában maradtak, vagy amelyeket a 10a. cikk (19) és (20) bekezdésének alkalmazása miatt nem osztottak ki, azaz a tervek szerint létesítményeknek osztották volna ki őket ingyenesen, de ez a működés (részleges) megszüntetése vagy a teljesítmény jelentős csökkentése miatt elmaradt. A ténylegesen „ki nem osztott” kibocsátási egységek, amelyek a kibocsátásáthelyezési tényezőnek a jelenlegi időszakban a kibocsátásáthelyezési jegyzékben nem szereplő ágazatokra való alkalmazásából erednek, illetve amelyek az EU ETS irányelv 10c. cikke alapján nem kerülnek kiosztásra, a tervek szerint nem kerülnek be a piaci stabilizációs tartalékba az (EU) 2015/1814 határozat 1. cikkének (3) bekezdése alapján. Az ilyen kibocsátási egységek így nem tartoznak a piaci stabilizációs tartalék körébe (lásd az EU ETS irányelv 4. szakaszra szóló felülvizsgálatára vonatkozó javaslatot kísérő hatásvizsgálat [SWD(2015) 135 final] 225. oldalát). A szén-dioxid-piacról szóló jelentés lehetővé teszi a keresleti és a kínálati adatok összevonását, amelyeket az EU ETS irányelvből és végrehajtási rendelkezéseiből eredő beszámolási kötelezettségek ütemezése szerint kell közzétenni. Az említett ütemezést, az érintett adatokat és az időbeli hatályt a melléklet 4. függelékének 2. táblázata tartalmazza. A kínálat és a kereslet 2017. évi összetételét az 5. ábra mutatja be. A vonatkozó adatokat a piaci stabilizációs tartalék célját szolgáló, forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes számáról szóló közlemény részeként is közzétették .



5. ábra: Az összesített kereslet és kínálat összetétele 2017 végéig Kínálat (összesített adat, millió) Kereslet (összesített adat, millió) Ingyenes kiosztás Beváltott nemzetközi jóváírások Ingyenes kiosztás (NER) Ingyenes kiosztás (10c. cikk alapján) Az EBB által a NER 300 programban értékesített egységek Árverés Korai árverés Banki szolgáltatások Hitelesített kibocsátások Törlések A Bizottság – előkészítve a piaci stabilizációs tartalék 2019-es működésbe lépését – 2017 május közepétől kezdődően rendszeresen közzé teszi az előző évben forgalomban lévő kibocsátási egységek teljes számát. Másodszor 2018 májusában tették közzé a forgalomban levő kibocsátási egységek teljes számát, ami 1 654 574 598 kibocsátási egységnek felelt meg. A 2018-as közzététel eredményeképpen első alkalommal kerülnek kibocsátási egységek a piaci stabilizációs tartalékba, aminek hatására 2019 első nyolc hónapja során csökken az árverési mennyiség. A felülvizsgált EU ETS irányelv két ponton változtat lényegesen a piaci stabilizációs tartalék működésén (lásd a 2.1. szakaszt is). Először is, 12 %-ról 24 %-ra nő, azaz megkétszereződik a forgalomban lévő kibocsátási egységek 2019-től 2023-ig tartalékba helyezendő része. Ez lényegesen felgyorsítja a többlet csökkentésének az ütemét. Másodszor, 2023-tól kezdődően a piaci stabilizációs tartalékban lévő, az előző évben aukcióra vitt mennyiségen felüli kibocsátási egységek már nem lesznek érvényesek. Így a forgalomban lévő kibocsátási egységek 2018-as teljes száma és a felülvizsgált jogszabály alapján a 2019-es árverési mennyiségek közel 265 millió kibocsátási egységgel csökkenek 2019 első nyolc hónapja során, ami a többlet 16 %-ának felel meg. Ennek következtében 2019 első nyolc hónapjában mintegy 40 %-kal kevesebb kibocsátási egységet fognak elárverezni, mint 2018 azonos időszakában. A 7. függelék a 2019-es árverési mennyiség alapján nyújt tájékoztatást a tagállamok hozzájárulásairól a piaci stabilizációs tartalékhoz 2019. január és augusztus között. 5. LÉGI KÖZLEKEDÉS A légiközlekedési ágazat 2012 óta képezi az EU ETS részét. Az eredeti jogszabály az Európai Gazdasági Térségbe (EGT) érkező és onnan felszálló valamennyi járatra vonatkozott. Az EU azonban úgy határozott, hogy 2012 és 2016 között a kötelezettségeket az EGT területén belüli járatokra korlátozza, hogy támogassa a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezetet (ICAO) a légi közlekedésből származó kibocsátások csökkentését célzó globális intézkedés kidolgozásában. 2016 októberében az ICAO Közgyűlése elfogadta az állásfoglalást a nemzetközi légi közlekedés kibocsátáskompenzációs és -csökkentési rendszeréről (CORSIA), amelynek indulása 2021-ben esedékes. A CORSIA kibocsátáskompenzációs programként szolgál, amelynek célja, hogy a 2020. évi szinten stabilizálja a nemzetközi légi közlekedésből származó kibocsátásokat. Erre tekintettel 2017-ben módosították az EU ETS irányelvet, hogy annak hatálya a légi közlekedést illetően 2023-ig továbbra is csak az EGT-n belüli járatokra terjedjen ki. Amíg az ICAO el nem fogadja a CORSIA vonatkozó eszközeit és meg nem születnek az EU ezt követő határozatai a CORSIA EU-n belüli lehetséges végrehajtásáról, az EU 2017-ben úgy döntött, hogy a nemzetközi folyamat lendületének fenntartása érdekében 2023. december 31-ig meghosszabbítja a harmadik országokból induló, illetve harmadik országokba tartó járatok jelenlegi mentességét az EU ETS szerinti kötelezettségek alól, amely döntés felülvizsgálható. A hatály tehát 2023-ig továbbra is az EGT-n belüli járatokra korlátozódik. Ezt követően, ha nem kerül sor felülvizsgálatra, újra az eredeti „teljes hatály” lesz alkalmazandó.

Ezenfelül a felülvizsgált EU ETS irányelv előirányozza, hogy az Európai Bizottságnak jelentést kell tennie az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak arról, hogy hogyan hajtható végre a CORSIA az uniós jogban az irányelv felülvizsgálata révén. Azt is meghatározza, hogy a légi közlekedési kibocsátási egységekre 2021-től kezdődően 2,2 %-os lineáris csökkentési tényezőt kell alkalmazni. 2017-ben az EGT-n belüli hatállyal összhangban adtak ki kibocsátási egységeket. Az ingyenes kiosztás valamivel meghaladta a 33,1 millió kibocsátási egységet. Ez a szám az ingyenes kiosztásból (valamivel több mint 32,0 millió kibocsátási egység), valamint az új belépők és gyorsan növekvő üzemeltetők számára létrehozott különleges tartalékból kiosztott közel 1,1 millió ingyenes kibocsátási egységből tevődik össze. Az e tartalékból származó kiosztások 2017–2020-ban megkettőződnek, mivel a teljes 2013–2020-as időszakra vonatkoznak. Ami a légi közlekedésből származó kibocsátások alakulását illeti, a hitelesített kibocsátások 2017-ben tovább emelkedtek és elérték a 64,2 millió tonna CO2-t, ami 2016-hoz képest 4,5 %-os növekedést jelent. A 2017 januárja és decembere között árverésre bocsátott kibocsátási egységek mennyisége körülbelül 4,7 millió volt. A 8. táblázat a hitelesített kibocsátásokat, az ingyenes kiosztást és a légi közlekedési ágazat árverésre bocsátott volumenét foglalja össze a 3. szakasz kezdetétől fogva. 8. táblázat: Hitelesített kibocsátások és a légiközlekedési ágazatnak való kiosztás Év 2013 2014 2015 2016 2017 2018



Hitelesített kibocsátások (millió tonna CO2-egyenérték) 53,5 54,8 57,1 61,5 64,2



A hitelesített kibocsátások változása az x–1. évhez képest 2,5 % 4,1 % 7,6 % 4,5 %



Ingyenes kiosztás (EU28 + EGT és EFTA tagállamok, millió kibocsátási egység) 32,5 32,4 32,2 32,0 32,0 Az új belépők és gyorsan növekvő üzemeltetők számára létrehozott különleges tartalékból való ingyenes kiosztás(millió kibocsátási egység) 0 0 0 0 1,1 1,1 Az árverésre bocsátott kibocsátási egységek mennyisége (millió) 0 9,3 16,4 5,9 4,7 1,9 A 2013–2015-ös időszakban árverésre bocsátott légiközlekedési kibocsátási egységek mennyisége tükrözi a társjogalkotó 2013-as döntését „az óra megállításáról” és az éghajlattal kapcsolatos kötelezettségek EGT területén belüli járatokra való korlátozásáról. A légiközlekedési ágazat esetében a megfelelést 2012-re és 2013-ra halasztották. Az elhalasztott 2012-es mennyiséget ezért 2014-ben bocsátották árverésre, míg a légiközlekedésből származó 2013. és 2014. évi kibocsátások esetében 2015. január és április között került sor a megfelelésre. 6. PIACFELÜGYELET A pénzügyi eszközök piacairól szóló új irányelv* (MiFID II. irányelv) alapján a kibocsátási egységek 2018. január 3-tól pénzügyi eszköznek minősülnek. Ez annyit jelent, hogy ugyanazok a szabályok vonatkoznak a másodlagos szén-dioxid-piac azonnali szegmensére (kibocsátási egységekkel a másodlagos piacon azonnali leszállítás céljából lebonyolított ügyletek) is, mint a hagyományos pénzügyi piacokra (köztük azokra, ahol a szén-dioxid-kibocsátásból származtatott termékekkel kereskednek a vezető platformokon vagy a tőzsdén kívül [OTC]). E szegmens így az átláthatóság, a befektetők védelme és az integritás tekintetében azonos alapra került a származtatott ügyletek piacával. A piaci visszaélésekkel kapcsolatos kérdéseket leszámítva az elsődleges piac felügyeletét továbbra is az árverésekre vonatkozó rendelet szabályozza. A pénzügyi eszközöknek a MiFID II. irányelvben adott meghatározására történő kereszthivatkozás alapján a pénzügyi piacra vonatkozó egyéb jogszabályokat is alkalmazni kell. Ez a helyzet különösen a piaci visszaélésekről szóló rendelet** esetében, amelyet az elsődleges és másodlagos piacokon is alkalmazni kell a kibocsátási egységeket érintő ügyletek és magatartás tekintetében. Ehhez hasonlóan, a pénzmosási irányelvben*** a MiFID II. irányelvre történő kereszthivatkozás alapján a MiFID-irányelv szerinti engedéllyel rendelkező kibocsátásiegység-kereskedőknek kötelezően ügyfél-átvilágítást kell végezniük a kibocsátási egységek másodlagos azonnali piacán. **** * Az Európai Parlament és a Tanács 2014/65/EU irányelve (2014. május 15.) a pénzügyi eszközök piacairól, valamint a 2002/92/EK irányelv és a 2011/61/EU irányelv módosításáról. ** Az Európai Parlament és a Tanács 596/2014/EU rendelete (2014. április 16) a piaci visszaélésekről (piaci visszaélésekről szóló rendelet), valamint a 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2003/124/EK, a 2003/125/EK és a 2004/72/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről. *** Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2015/849 irányelve (2015. május 20.) a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről, a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2005/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv és a 2006/70/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről. **** Az ügyfél-átvilágítás az elsődleges piacon és a kibocsátási egységekből származtatott pénzügyi eszközök másodlagos piacán már jelenleg is kötelező. Az egyaránt 2014-ben elfogadott MiFID II. irányelv és a piaci visszaélésekről szóló rendelet tervbe veszi az általános rendszer egyes pontokon történő hozzáigazítását a szén-dioxid-piac sajátosságaihoz (lásd a 2015. évi szén-dioxid-piaci jelentést). A 2016–2018-as időszakban több, a MiFID II. irányelv és a piaci visszaélésekről szóló rendelet rendelkezéseinek részletesebb szempontjait szabályozó intézkedést fogadtak el. 6.1. A kibocsátási egységek jogi természete és adóügyi megítélése A kibocsátási egységek jogi természete és adóügyi megítélése országonként változik, mivel az EU ETS irányelvben nem határozták meg e két szempontot. Az országok a 21. cikk értelmében benyújtott jelentéseikben kötelesek évente beszámolni a kibocsátási egységek jogi természetével és adóügyi megítélésével kapcsolatos nemzeti rendszereikről. Az elmúlt évtizedben a harmonizálás hiánya ellenére érett és nagyon likvid piac alakult ki. A jelenlegi szabályozási keret adja a szükséges jogi alapokat egy átlátható, likvid szén-dioxid-piachoz, miközben biztosítja a piac stabilitását és integritását. A kibocsátások jogi jellege országonként változóan a pénzügyi eszközöktől és immateriális javaktól a tulajdonjogokig és árukig terjed. A 21. cikk szerinti, 2018-ben benyújtott adatszolgáltatások szerint legalább öt részt vevő ország (Írország, Németország, Norvégia, Olaszország, Svédország) megváltoztatta vagy megváltoztatni tervezi nemzeti jogszabályait, főként a MiFID II. irányelv végrehajtását illetően . A kibocsátási egységek adóügyi megítélése tekintetében csak három ország számolt be arról, hogy a kibocsátási egységek kibocsátása hozzáadottértékadó-köteles. Ezzel szemben a legtöbb részt vevő országban (Ciprus, Észtország, Izland és Liechtenstein kivételével mindenhol) héa fizetendő a kibocsátási egységek másodlagos piacon folyó tranzakciói után. Az országok többsége arról számol be, hogy a kibocsátási egységekkel kapcsolatos belföldi ügyletekre fordított adózás vonatkozik. A fordított adózásra vonatkozó eltérés az áru vagy szolgáltatás eladójáról a vevőjére hárítja át az ügylet után fizetendő héa megfizetésének kötelezettségét, ami hatékony védelmet jelent a héacsalások ellen. 2018 májusában a Tanács elfogadta a 2006/112/EK irányelv (a héairányelv) módosítását az eltérés alkalmazásának a 2018 utáni időszakra, 2022. június 30-ig történő meghosszabbítása érdekében. A tagállamokat arra biztatják, hogy folytassák a fordított adózás alkalmazását, hogy ezzel továbbra is megfelelő védelmet biztosítsanak a szén-dioxid-piac számára. A társaságoknak nyújtott kibocsátási egységeket további adóterhek sújthatják (pl. társasági adó vagy társasági jövedelemadó alkalmazása révén). Tizenhat tagállam számolt be arról, hogy nincsenek náluk ilyen adóterhek. 7. A KIBOCSÁTÁSOK NYOMON KÖVETÉSE, JELENTÉSE ÉS ELLENŐRZÉSE

A nyomon követésre, jelentésre, hitelesítésre és akkreditációra vonatkozó előírásokat a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelettel*, valamint az akkreditációról és hitelesítésről szóló rendelettel** harmonizálták. Az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszerben a nyomonkövetési rendszer „elemekből felépíthető” megközelítésként van kialakítva, amely a költséghatékonyság érdekében nagy fokú rugalmasságot biztosít az üzemeltetők számára, ugyanakkor rendkívül megbízhatóvá teszi a nyomon követett kibocsátási adatokat. E célból többféle nyomonkövetési módszer (számításon alapuló vagy mérésen alapuló módszer, valamint kivételes esetekben kivételes eljárás) is megengedett. A létesítmények egyes részei tekintetében a módszereket kombinálni is lehet. A légijármű-üzemeltetők esetében csak a számításon alapuló módszerek kivitelezhetők, és az üzemanyag-fogyasztás az a központi paraméter, amelyet az EU ETS hatálya alá tartozó légi járatok esetében meg kell határozni. A létesítményekre és a légijármű-üzemeltetőkre olyan követelmény vonatkozik, miszerint az illetékes hatóság által a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet alapján jóváhagyott nyomonkövetési tervvel kell rendelkezniük, aminek köszönhetően elkerülhető a nyomonkövetési módszerek önkényes kiválasztása és az adatok időbeli eltérése is. Az akkreditációról és hitelesítésről szóló rendelet a 3. és a későbbi szakaszokra uniós szinten harmonizált módszert vezetett be a hitelesítők akkreditálására. A jogi személynek vagy más jogalanynak minősülő hitelesítőket egy nemzeti akkreditáló testületnek kell akkreditálnia ahhoz, hogy az akkreditációról és hitelesítésről szóló rendelet szerinti hitelesítést végezhessenek. Ennek az egységes akkreditációs rendszernek az az előnye, hogy lehetővé teszi a kölcsönösen elismert hitelesítők számára, hogy valamennyi részt vevő országban működjenek, ezáltal teljes mértékben kiaknázza a belső piac adta lehetőségeket, és hozzájárul ahhoz, hogy összességében elegendő hitelesítő álljon rendelkezésre. * A Bizottság 601/2012/EU rendelete (2012. június 21.) az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek megfelelő nyomon követéséről és jelentéséről, HL L 181., 2012.7.12., 30. o. ** A Bizottság 600/2012/EU rendelete (2012. június 21.) a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó adatokat tartalmazó jelentések és a tonnakilométer-adatokat tartalmazó jelentések hitelesítéséről, valamint a hitelesítők akkreditációjáról, HL L 181., 2012.7.12., 1. o.). 7.1. Általános fejlemények A Bizottság továbbra is ösztönzi, hogy az országok a rendelkezésükre bocsátott útmutatás és mintadokumentumok alapján javítsák a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet, valamint az akkreditációról és hitelesítésről szóló rendelet végrehajtását. Az e két rendelet végrehajtásával kapcsolatban szerzett tapasztalatok azt mutatják, hogy a nyomon követésre, jelentésre, hitelesítésre és akkreditációra vonatkozó szabályok a harmonizáció további növelése érdekében tökéletesítésre szorulnak, ezzel csökkentve az üzemeltetőkre és a részt vevő országokra nehezedő adminisztratív terhet és fokozva a rendszer hatékonyságát. A részt vevő országokkal 2017 februárjában kezdődően konzultációt folytattak azzal a céllal, hogy az EU ETS 4. szakaszára való felkészülés érdekében naprakésszé tegyék e két rendeletet, illetve javítsák és egyszerűsítsék a nyomonkövetési, jelentési, hitelesítési és akkreditációs folyamatokat. Általánosan elfogadott tény, hogy amióta a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet lehetővé tette az országok számára az elektronikus jelentéstétel kötelezővé tételét, javult a megfelelési rendszer hatékonysága. 2018-ban 16 részt vevő ország számolt be arról, hogy a nyomonkövetési tervekhez, kibocsátási jelentésekhez, hitelesítési jelentésekhez és/vagy fejlesztési jelentésekhez a Bizottság által megszabott mimumkövetelményeknek megfelelő elektronikus mintákat vagy meghatározott fájlformátumokat használnak. Tizenkét részt vevő ország számol be arról, hogy az EU ETS rendszerrel kapcsolatos jelentéstételhez valamilyen automatizált informatikai rendszert használ. 7.2. Nyomon követés a gyakorlatban A részt vevő országok által a 21. cikk alapján 2018-ben benyújtott jelentések alapján a legtöbb létesítmény a számításon alapuló módszert alkalmazza . Csak 23 ország 179 létesítményéről (1,7 %) jelentették, hogy a kibocsátást folyamatosan mérő rendszert használ, amelyek közül a legtöbb Németországban, Franciaországban és a Cseh Köztársaságban található. Jóllehet az országok száma megegyezik a tavalyival, összesen 29-cel több létesítmény alkalmazza ezt a megközelítést. Csupán 11 ország számolt be arról, hogy összesen 36 létesítményben alkalmaznak kivételes eljárást, amely mintegy 3,4 millió tonna CO2-egyenérték kibocsátását érinti (szemben az előző év 5,1 millió tonna CO2-egyenértékével). A kivételes módszertannal kapcsolatban jelentett teljes kibocsátás 35 %-ért egy hollandiai létesítmény felel. A létesítmények túlnyomó többsége betartja a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet legkisebb meghatározási szintjének alapértelmezett értékeit . A jelentések szerint a C. kategóriájú létesítmények közül csak 106 (a tavalyinál eggyel több), vagyis az összes létesítmény 13,7 %-a (az előző évi 13 %-hoz képest) tér el legalább egy paraméter esetében attól a követelménytől, hogy a jelentős forrásanyagokra a legmagasabb meghatározási szinteket alkalmazzák. Ilyen eltérések csak akkor megengedettek, ha az üzemeltető bizonyítja, hogy a legmagasabb meghatározási szint műszakilag nem megvalósítható, vagy észszerűtlen költségekhez vezet. Amennyiben e feltételek már nem állnak fenn, az üzemeltetők kötelesek ennek megfelelően fejleszteni nyomonkövetési rendszerüket. A jelentések szerint a 2013-as jelentéstételi időszakban az összes C. kategóriájú létesítmény 16 %-a nem teljesítette a legmagasabb meghatározási szintet valamilyen oknál fogva. Ezért megfigyelhető, hogy a 3. szakasz kezdete óta egyre több C. kategóriájú létesítmény felel meg a legmagasabb meghatározási szintnek. Hasonlóképpen, 23 részt vevő ország jelentései azt mutatják, hogy összességében a B. kategóriájú létesítmények 21 %-ánál engedélyezett a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet alapértelmezett előírásaitól vett eltérés valamilyen formája, szemben az előző évi 22 %-kal és az azt megelőző évi 26 %-kal, ami a legmagasabb meghatározási szintnek való megfelelés folyamatos javulását jelzi. 7.3. Akkreditált hitelesítés A 21. cikk szerinti jelentésekben nem szerepel a hitelesítők teljes létszáma, de észszerű becslés a tüzelőanyag-égetésre (az akkreditálás elsődleges területére) akkreditáltak száma alapján az, hogy összesen legalább 124 különböző hitelesítő végzett akkreditálást a 2017-es hitelesítések kapcsán. Ami a légi közlekedést illeti, a 2018. évi 21. cikk szerinti adatszolgáltatások szerint 2017-re 46 egyéni hitelesítőt akkreditáltak. Az Európai Akkreditálási Együttműködés (EA) biztosítja a központi kapcsolódást az érintett nemzeti akkreditáló testületek és az EU ETS akkreditált hitelesítőit tartalmazó jegyzékeik közt . A hitelesítők részt vevő országok általi kölcsönös elismerése sikeresen működik: huszonhat ország számolt be arról, hogy a területén legalább egy külföldi hitelesítő tevékenykedik. Megállapítható, hogy a hitelesítők nagymértékben megfelelnek az akkreditációról és hitelesítésről szóló rendeletnek. Lengyelország egy hitelesítő felfüggesztéséről számolt be, két ország (Lengyelország és a Cseh Köztársaság) pedig egy, illetve két hitelesítő akkreditációjának a visszavonását jelentette 2017-ben. Ehhez képest 2016-ban egy felfüggesztésre és egy visszavonásra került sor, 2015-ben pedig nem számoltak be felfüggesztésről és visszavonásról. Csak Lengyelország számolt be arról, hogy két hitelesítő 2017-re szóló akkreditációjának csökkentette a hatályát; ezzel szemben 2016-ban egy hitelesítő esetében került sor egy csökkentésre, 2015-ben pedig négy ország számolt be ilyen csökkentésről öt hitelesítő esetében. Idén kilenc ország számolt be a hitelesítőkkel kapcsolatban beérkezett panaszról (ez eggyel több, mint tavaly). A panaszok teljes száma azonban 12 %-kal kevesebb. A jelentések szerint a beérkezett panaszok 95 %-át megoldották (hasonlóan a tavalyi évhez, amikor ez az arány 96 %-ot tett ki). A hitelesítők azonosításával kapcsolatban a nemzeti akkreditáló testületek és az illetékes hatóságok közti információcsere részeként megjelenő nem-megfelelőségről tizenkét tagállam számolt be (szemben az előző évi kilenc tagállammal). 8. AZ IGAZGATÁSI RENDSZEREK ÁTTEKINTÉSE Az EU ETS-ben részt vevő országok különböző megközelítéseket alkalmaznak a rendszer végrehajtásáért felelős illetékes hatóságok vonatkozásában. Néhány országban több helyi hatóság vesz részt a végrehajtásban, míg más országokban sokkal inkább központosított a megközelítés. Az utolsó jelentéstételi időszak óta nem voltak jelentős változások a részt vevő országok igazgatási rendszereiben. A 2018. évi 21. cikk szerinti adatszolgáltatások szerint országonként átlagosan 5 illetékes hatóság vett részt az EU ETS végrehajtásában . A hatóságok közötti koordináció tekintetében különböző eszközöket és módszertanokat jelentettek, többek között például (13 országban) a nyomonkövetési tervek vagy kibocsátási jelentések központi kezelésével kapcsolatos jogalkotási eszközöket, (9 országban) a központi illetékes hatóság által a helyi hatóságoknak nyújtott kötelező erejű utasításokat és útmutatásokat, (15 országban) a hatóságok közötti rendszeres munkacsoportokat vagy találkozókat és (11 országban) egy közös informatikai platform alkalmazását. Nyolc tagállam (Ciprus, Észtország, Írország, Izland, Liechtenstein, Luxemburg, Málta, Olaszország) jelezte, hogy a fentiek közül egyik sem működik náluk.

Az engedélyezés és a jóváhagyott nyomonkövetési tervek után kiszabott közigazgatási díjak tekintetében 14 ország (ugyanazok, mint tavaly) arról számolt be 2018-ban, hogy nem számítanak fel díjat a létesítmények üzemeltetőinek (Ciprus, Észtország, Franciaország, Görögország, Hollandia, Írország, Liechtenstein, Lettország, Luxemburg, Litvánia, Málta, Németország, Svédország, Szlovákia). A légijármű-üzemeltetők 15 országban (Belgium, Ciprus, Cseh Köztársaság, Észtország, Görögország, Hollandia, Lettország, Liechtenstein, Litvánia, Luxemburg, Málta, Németország, Spanyolország, Svédország, Szlovákia) nem fizetnek díjat, ami szinten nem jelent változást a tavalyi évhez képest. A díjak országonként és az érintett szolgáltatások szerint jelentősen eltérnek egymástól. A létesítmények engedélyével és a nyomonkövetési tervének jóváhagyásával kapcsolatos díj például 5 EUR és 7 690 EUR között mozog, míg a légi közlekedés esetében a nyomonkövetési tervek jóváhagyásával kapcsolatos díj 5 EUR és 2 400 EUR között változik. A részt vevő országok rendszerei összességében nagyrészt hatékonyak, és összhangban vannak az adott ország igazgatási rendszerével. Továbbra is erősíteni és ösztönözni kell a helyi hatóságok közti kommunikációt és a bevált gyakorlatok illetékes hatóságok közötti megosztását többek közt az EU ETS megfelelési fórumának tevékenységei és az éves EU ETS megfelelési konferencia révén. 9. MEGFELELÉS ÉS VÉGREHAJTÁS Az EU ETS irányelv többletkibocsátási bírságot ír elő egy (indexált) 100 eurós összeg formájában, amelyet a kibocsátott CO2 minden olyan tonnája után kell megfizetni, amelyre nem adtak le kellő időben kibocsátási egységet. Az EU ETS végrehajtásának szabálysértéseiért járó más bírságok az érintett ország által hozott nemzeti rendelkezések szerint alakulnak. Az EU ETS-ben nagyon magas a megfelelési arány: a kibocsátások mintegy 99 %-ára minden évben időben benyújtják az előírt számú kibocsátási egységet. A 2017-re kibocsátásokat bejelentő létesítményeknek hozzávetőlegesen 1 %-a nem adta le a 2018. április 30-i határidőig az összes kibocsátását ellentételező kibocsátási egységeket. E létesítmények az EU ETS rendszeren belüli kibocsátások körülbelül 0,4 %-át adják. A légiközlekedési ágazatban szintén nagyon magas a megfelelés szintje: az EU ETS hatálya alá tartozó, légi közlekedésből származó kibocsátások 98 %-áért felelős légijármű-üzemeltetők megfeleltek az előírásoknak. Az illetékes hatóságok továbbra is különféle megfelelési ellenőrzéseknek vetik alá az éves kibocsátási jelentéseket. A 2018. évi 21. cikk szerinti adatszolgáltatások alapján valamennyi részt vevő ország ellenőrzi az éves kibocsátási jelentéseket teljesség szempontjából (a jelentések 100 %-a, kivéve Spanyolországot [95 %], Franciaországot [99 %], Svédországot [3 %] és az Egyesült Királyságot [59 %]). A jelentések továbbá arra utalnak, hogy az országok átlagosan a jelentések közel 80 %-át ellenőrzik a nyomonkövetési tervekkel való összhang (valamennyi ország), mintegy 74 %-át pedig a kiosztási adatok szempontjából (valamennyi ország, kivéve Finnországot, Máltát, Norvégiát, Olaszországot és Svédországot). Huszonnégy ország számolt be arról, hogy egyéb adatokkal is végez összehasonlító ellenőrzést. A 2018-ban benyújtott 21. cikk szerinti jelentések alapján az illetékes hatóságok tizenöt országban végeztek a hiányzó adatokra vonatkozó óvatos becsléseket 131 létesítmény esetében. Ezek közül 79-ről azonban az Egyesült Királyság számolt be a 2017 előtti évekből származó kibocsátások vonatkozásában, újonnan feltárt korábbi hibák alapján. Ha az egyesült királyságbeli adatokat levonjuk a 2017-es teljes számból, 52 létesítmény esetében jelentettek óvatos becsléseket (az összes létesítmény hozzávetőlegesen 0,5 %-a), szemben a 2016-os 57 (0,5 %), illetve a 2015-ös 45 létesítménnyel (0,4 %). Az érintett 2017. évi kibocsátások bejelentett mennyisége 2,8 millió tonna CO2 volt (szemben az előző évi 1,9 millió tonnával és az azt megelőző év 8,3 millió tonnájával), ami az összes kibocsátás körülbelül 0,2 %-a (szemben a 2016-os 0,1 %-kal és a 2015-ös 0,5 %-kal). Az óvatos becslések mögött álló leggyakoribb indok a kibocsátási jelentés hiánya március 31-i határidővel, vagy olyan kibocsátási jelentés, amely nem felelt meg tökéletesen a nyomon követésről és jelentésről szóló rendelet/akkreditációról és hitelesítésről szóló rendelet előírásainak. A légi közlekedés hiányzó adataira vonatkozó óvatos becslésekről csak 8 ország számolt be 33 légijármű-üzemeltető esetében (az összes üzemeltető 6,1 %-a), a légi közlekedésből származó teljes kibocsátás 0,8 %-a tekintetében. Ehhez képest tavaly négy ország 18 légijármű-üzemeltetőről (3,5 %) számolt be. Az illetékes hatóságok ellenőrzései továbbra is fontosak a hitelesítők munkájának kiegészítése érdekében. 2017-ben valamennyi ország megerősítette, hogy a létesítmények esetében további ellenőrzéseket végeznek. A legtöbb ország hasonló megközelítésről számolt be a légijármű-üzemeltetők esetében is (kivéve Ciprust, Görögországot, Liechtensteint, Olaszországot és Romániát). A legtöbb ország (Görögország, Luxemburg, Málta, Olaszország és Svédország kivételével mind) arról számolt be, hogy 2017-ben helyszíni ellenőrzéseket hajtott végre a létesítményekben. 2017-re vonatkozóan kilenc ország számolt be többletkibocsátási bírság alkalmazásáról 30 létesítmény esetében (Belgium 1, Bulgária 3, Cseh Köztársaság 1, Egyesült Királyság 8, Franciaország 1, Lengyelország 1, Olaszország 8, Portugália 1, Románia 6). A légi közlekedés tekintetében 61 légijármű-üzemeltető esetében jelentettek többletkibocsátási bírságot (Egyesült Királyság 35, Franciaország 1, Hollandia 1, Lengyelország 1, Lettország 1, Olaszország 6, Németország 7, Portugália 6 és Spanyolország 3). Kilenc ország erősítette meg, hogy a 2017-es jelentéstételi időszak során bírságokat szabott ki (a többletkibocsátási bírságokon kívül). A jelentések szabadságvesztésről egyáltalán nem számoltak be, ugyanakkor összesen 37,8 millió EUR pénzügyi értékben rögzítettek bírságokat, hivatalos felszólításokat és utolsó figyelmeztető leveleket, amelyek 73 létesítményt és 27 légijármű-üzemeltetőt érintettek. A 2017-ben jelentett leggyakoribb kihágások közé az alábbiak tartoztak: a kapacitásváltozás bejelentésének elmulasztása (24 eset), a hitelesített éves kibocsátási jelentés benyújtásának elmulasztása a megfelelő határidőig (23 eset), engedély nélküli működés (17 eset), illetve a megfelelően jóváhagyott nyomonkövetési terv hiánya (11 eset). 2018 elején elkezdődött az EU ETS megfelelésértékelésének ötödik ciklusa. Az értékelésnek a célja az EU ETS-nek való megfeleléssel kapcsolatos problémák feltárása a részt vevő országok szintjén, valamint a részt vevő országok támogatása az EU ETS végrehajtásának javításában a javítási lehetőségek, a bevált gyakorlatok és a képzési igények azonosításával. Az új értékelés a korábbi, 2014-es értékelésre támaszkodik majd, valamint az EU ETS nyomonkövetési, jelentési, hitelesítési és akkreditációs támogatási projekt keretében 2015–2016-ban végzett további megfelelés-ellenőrzési munkára, amelynek során cselekvési terveket fogalmaztak meg a részt vevő országok EU ETS-nek való megfelelésének elősegítésére. Az új értékelés egyik fontos újdonsága egy jártassági vizsgálat, amelynek keretében minden ország illetékes hatóságának egy-egy képviselőjét arra kérik, hogy vizsgálja felül egy létesítmény példaként szolgáló nyomonkövetési tervét, éves kibocsátási jelentését és egyéb jelentéseit. Ezen túlmenően minden országban elemzik egy meghatározott létesítmény EU ETS nyomonkövetési, jelentési, hitelesítési és akkreditációs dokumentumait, és országspecifikus felméréseket készítenek, hogy teljessé tegyék az EU ETS keretében végzett engedélyezés, ellenőrzés és végrehajtás, valamint a nyomonkövetési, jelentési, hitelesítési és akkreditációs tevékenységek végrehajtásának ismeretét.



10. KÖVETKEZTETÉSEK ÉS KILÁTÁSOK Az elmúlt év legfontosabb fejleménye az EU ETS nagyratörő reformjának az elfogadása volt a következő kereskedelmi időszakra. A reform lehetővé teszi az EU ETS számára, hogy hozzájáruljon a 2030-as uniós éghajlat-politikai célkitűzések eléréséhez, és hogy az EU teljesíteni tudja a Párizsi Megállapodásban vállalt kötelezettségeit. A megreformált ETS 2030-ig 43 %-kal fogja csökkenteni a kibocsátásokat, miközben védi az európai ipar versenyképességét. Ezenfelül segíteni fog az iparnak és a villamosenergia-ágazatnak abban, hogy megfeleljenek az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átállás innovációs és beruházási kihívásainak. A felülvizsgált jogszabály elfogadását követően a figyelem immár az új rendelkezések 4. szakasz megkezdődése előtti végrehajtására helyeződik át. Teljes lendülettel folyik a kibocsátásáthelyezéssel és az ingyenes kiosztással, valamint az innovációs alappal kapcsolatos végrehajtási munka (lásd a 6. függeléket). Az utóbbi években a kibocsátási egységek többletének kezelésére elfogadott jogszabályi változások szintén kezdik meghozni gyümölcseiket. A kibocsátási egységek többlete – főként a későbbre ütemezésnek köszönhetően – máris jelentősen csökkent, és a 3. szakasz kezdete óta 2017-ben érte el a legalacsonyabb szintet. A piaci stabilizációs tartalék többletmutatójának idei, másodszori közzététele most első alkalommal jár a kibocsátási egységek tartalékba való áthelyezésével. A megreformált ETS és a benne foglalt szigorítások 2019 első nyolc hónapja folyamán összességében mintegy 40 %-kal csökkentik az árverési mennyiséget 2018 azonos időszakához képest. Mivel a tartalék működésének első öt évében kétszeres mennyiségű kibocsátási egységet kell a tartalékba helyezni, széles körben arra számítanak, hogy az elkövetkező években folytatódni fog a többlet jelentős csökkenése. Az e frontokon elért eredményeknek köszönhetően nőtt a piaci szereplők bizalma, amit a szén-dioxidár-jelzés tavalyi megerősödése is mutat. Jelentős előrelépés történt a légi közlekedés területén is. A légi közlekedésből származó kibocsátások csökkentését célzó globális rendszer létrehozására irányuló nemzetközi folyamat lendületének fenntartása, valamint a globális rendszer jövőbeli uniós végrehajtásának megkönnyítése érdekében a légi közlekedés tekintetében az EU ETS hatályának az EGT-n belüli járatokra való korlátozását 2023-ig meghosszabbították. A léc is magasabbra került: 2021-től most először a légi közlekedésre is ugyanaz a lineáris csökkentési tényező vonatkozik majd, mint a létesítményekre, és a légi közlekedési kibocsátási egységekre vonatkozó összkvóta így évente 2,2 %-kal csökken majd. Az EU ETS felépítménye a 3. szakasz ötödik évében is szilárd maradt, és az igazgatás szervezése minden tagállamban eredményesnek bizonyult. Ezenfelül annak köszönhetően, hogy az új pénzügyi piaci szabályok alapján a kibocsátási egységek pénzügyi eszköznek minősülnek, nőtt a szén-dioxid-piacon az átláthatóság, a befektetővédelem és az integritás általános szintje. A héairányelvnek a fordított adózásra vonatkozó eltérés alkalmazása 2018 vége utáni meghosszabbítására irányuló módosítása elfogadásával fontos előrelépés történt az európai szén-dioxid-piac héacsalással szembeni védelmének fenntartása érdekében is.

A megerősített és szigorított ETS is hangsúlyozza a szén-dioxid-piacokat fejlesztő vagy kialakító más, Európán kívüli szabályozókkal és partnerekkel való aktív együttműködés fontosságát. A Bizottság továbbra is nyomon követi az európai szén-dioxid-piacot, és az erről szóló következő jelentését 2019 végén teszi közzé.

MELLÉKLET 1. függelék 1. táblázat: A villamosenergia-ágazat korszerűsítésére fordított ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek száma A tagállam által a 10c. cikk szerint kérelmezett ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek száma Tagállam 2013 2014 2015 2016 2017 BG 11 009 416 9 779 243 8 259 680 6 593 238 3 812 436 CY 2 519 077 2 195 195 1 907 302 1 583 420 1 259 538 CZ 25 285 353 22 383 398 20 623 005 15 831 329 11 681 994 EE 5 135 166 4 401 568 3 667 975 2 934 380 2 055 614 HU 7 047 255 n. a. n. a. n. a. n. a. LT 322 449 297 113 269 475 237 230 200 379 PL 65 992 703 52 920 889 43 594 320 31 621 148 21 752 908 RO 15 748 011 8 591 461 9 210 797 7 189 961 6 222 255 Összesen 133 059 430 100 568 867 87 532 554 65 990 706 46 985 124 2. táblázat: A teljes körű árverésre vonatkozó szabálytól való eltérés alapján ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek évenkénti maximális száma az energiaágazat esetében Tagállam A kibocsátási egységek évenkénti maximális száma 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Összesen BG 13 542 000 11 607 428 9 672 857 7 738 286 5 803 714 3 869 143 1 934 571 54 167 999 CY 2 519 077 2 195 195 1 907 302 1 583 420 1 259 538 935 657 575 789 10 975 978 CZ 26 916 667 23 071 429 19 226 191 15 380 953 11 535 714 7 690 476 3 845 238 107 666 668 EE 5 288 827 4 533 280 3 777 733 3 022 187 2 266 640 1 511 093 755 547 21 155 307 HU 7 047 255 0 0 0 0 0 0 7 047 255 LT 582 373 536 615 486 698 428 460 361 903 287 027 170 552 2 853 628 PL 77 816 756 72 258 416 66 700 076 60 030 069 52 248 393 43 355 049 32 238 370 404 647 129 RO 17 852 479 15 302 125 12 751 771 10 201 417 7 651 063 5 100 708 2 550 354 71 409 917 Összesen 151 565 434 129 504 488 114 522 628 98 384 792 81 126 965 62 749 153 42 070 421 679 923 881 2. függelék 1. ábra: Általános célú kibocsátási egységekre 2013 és 2018. június 30. között indított árverések áttekintése ___ Aukciós elszámolóár . Aukciós fedezettség

3. függelék 1. táblázat: A 2018. június végéig beváltott nemzetközi jóváírások összefoglalása A 2018. június végéig beváltott nemzetközi jóváírások millió százalék A 2018. június 30-ig beváltott nemzetközi jóváírások millió százalék Igazolt kibocsátáscsökkentések 243,66 55,91 % ERU-k 192,07 44,09 % Kína 181,41 74,45 % Ukrajna 147,69 76,89 % India 15,78 6,48 % Oroszország 32,06 16,69 % Üzbegisztán 9,44 3,87 % Lengyelország 2,82 1,46 % Brazília 5,27 2,16 % Németország 1,65 0,85 % Chile 3,16 1,30 % Franciaország 1,24 0,64 % Dél-Korea 2,93 1,20 % Bulgária 0,50 0,26 % Mexikó 2,86 1,17 % Egyéb résztvevők 6,11 3,21 % Egyéb résztvevők 22,81 9,36 % Igazolt kibocsátáscsökkentések és ERU-k összesen 435,73 100 % 4. függelék Elem Kínálat vagy kereslet? Közzététel Frissítés és bizonytalanság A 2. időszak főösszege Kínálat Szén-dioxid-piaci jelentés Frissítés nem várható, mivel a 2. időszak lezárult. Végleges adat. A 3. időszak kezdetének árverései Kínálat Az Éghajlatpolitikai Főigazgatóság honlapja, az EEX és az ICE honlapja Nem része a 2. időszak főösszegének. Végleges adatok. Kibocsátási egységek a NER 300 program számára Kínálat Az EBB honlapja 2012 és 2014 között 300 millió kibocsátási egység értékesítésére került sor. Végleges adatok. A légi közlekedési kibocsátások árverései Kínálat Az Éghajlatpolitikai Főigazgatóság honlapja, az EEX és az ICE honlapja Nem – a kiigazításokat a következő évre vonatkozó mennyiségek tükrözik. A 2013. és a 2014. évre tervezett árverésekre 2015-ben került sor. A 3. szakasz árverései Kínálat Az Éghajlatpolitikai Főigazgatóság honlapja, az EEX és az ICE honlapja Nem – ez a számadat nem lesz felülvizsgálva. Azonban (pl. egyes tagállamok esetében az árverések késedelmes megkezdése miatt és például az EGT-tag EFTA-államok esetében) az árverésről visszatartott kibocsátási egységeket a későbbi években árverésre lehet bocsátani. Ingyenes kiosztás (nemzeti végrehajtási intézkedések) Kínálat EUTL, táblázatok Ezeket a számadatokat folyamatosan frissítik az év során. – A tagállamok benyújthatnak az előző évekre vonatkozó késedelmes adatszolgáltatást, illetve előfordulhat, hogy a tényleges kiosztás alacsonyabb az eredetileg előirányzott mennyiségnél. Az EUTL pontos adatokat szolgáltat a tényleges kiosztások állásáról. Ingyenes kiosztás (NER) Kínálat EUTL, táblázatok Ingyenes kiosztás (légi közlekedés) Kínálat EUTL, a tagállamok által közzétett kiosztási táblázatok Ingyenes kiosztás (10c. cikk) Kínálat EUTL, státusztáblázat Kibocsátások (helyhez kötött létesítmények) Kereslet EUTL, megfelelési adatok A május 1-jén közzétett megfelelési adatok az előírásoknak megfelelő (azaz valamennyi érintett évre vonatkozóan jelentést benyújtó) létesítmények kibocsátásait és leadott kibocsátási egységeit tartalmazzák. Kibocsátás (légi közlekedés) Kereslet A légijármű-üzemeltetők 2015-ben teljesítették a megfelelési előírást mind 2013-ra, mind 2014-re vonatkozóan. Törölt kibocsátási egységek Kereslet Szén-dioxid-piaci jelentés Ütemezés Számadat Alkalmazási kör x év január 1. – április 30. Az energiaágazatnak ingyenesen kiosztott kibocsátási egységekre vonatkozó adatok frissítése (10c. cikk) x–1. év x. év április 1. Hitelesített kibocsátások Ingyenes kiosztás (a 10a. cikk (5) bekezdése – nemzeti végrehajtási intézkedések) x–1. év x. év május 1. A megfelelésre vonatkozó határidő: hitelesített kibocsátások és leadott kibocsátási egységek x–1. év x. év május/október Beváltott nemzetközi jóváírások x. év utolsó negyedéve Szén-dioxid-piaci jelentés x–1. év x. év január/július Az új belépők részére fenntartott tartalék helyzete – Az új belépők részére fenntartott tartalékra vonatkozó táblázat Uniós szinten nem teszik közzé A légi közlekedés számára történő ingyenes kiosztás, tagállami szinten közzétéve 5. függelék 1. táblázat: Az Európai Unió Bíróságának az EU ETS működésének szempontjából lényeges ítéletei 2017 júliusa és 2018 júniusa között Hivatkozási adatok Vonatkozó jogszabályok Felek Az ügy háttere Dátum A Bíróság megállapítása C-302/17. sz. ügy 2003/87/EK irányelv PPC Power a.s./ Szlovákia adóhatósága, kiválasztott adóalanyokkal foglalkozó adóhivatal Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: Összhangban van-e a 2003/87/EK irányelvvel az olyan, ingyenesen kiosztott kibocsátási egységek megadóztatása, amelyeket nem használtak fel vagy átruháztak? 2018.4.12. Az adó nem egyeztethető össze az EU ETS irányelvvel. C-229/17. sz. ügy 2003/87/EK irányelv, 2011/278/EU határozat Evonik Degussa GmbH / Németország Előzetes döntéshozatal iránti kérelem: A „hidrogéngyártás” fogalommeghatározása a 2011/278/EU határozat I. mellékletének értelmében magában foglalja-e a gázkeverékben már jelen lévő hidrogén elkülönítését? 2018.5.17. Nem, a „hidrogéngyártás” fogalommeg