INDOKOLÁS

1.A JAVASLAT HÁTTERE

•A javaslat indokai és céljai

A Bizottság javaslata szerint a Marokkói Királysággal tárgyalásokat kell folytatni egy olyan, a halászati partnerségi megállapodás végrehajtására vonatkozó új jegyzőkönyvről, amely megfelel az uniós flotta igényeinek, valamint összhangban van a közös halászati politikáról szóló 1380/2013/EU rendelettel és a közös halászati politika külpolitikai vetületéről szóló bizottsági közleményről szóló 2012. március 19-i tanácsi következtetésekkel.

•Összhang a szakpolitikai területen már meglévő rendelkezésekkel

Az Európai Unió és a Marokkói Királyság közötti jelenlegi halászati partnerségi megállapodás 2007. február 28-án lépett hatályba. A megállapodásban foglaltak végrehajtását két egymást követő jegyzőkönyv tette lehetővé, amelyek biztosították a nyílt tengeri és tengerfenéken élő fajok halászatát célzó uniós hajók számára a Marokkó halászati övezetéhez való hozzáférést 2011. december 14-ig, azaz a második végrehajtási jegyzőkönyv a Parlament annak elfogadásához való hozzá nem járulása következtében történt felmondásáig. Az Európai Parlament megkérdőjelezte a javasolt aktus fenntarthatóságát, ár-érték arányát és nemzetközi jogszerűségét. Az Európai Parlament aggályait figyelembe vevő harmadik jegyzőkönyvet 2014-ben kötötték meg, és 2018. július 14-én veszti hatályát.

Marokkó Unióhoz közel elhelyezkedő és halászati erőforrásokban gazdag halászati övezetei nélkülözhetetlen halászterületnek számítanak mind a spanyolországi és portugáliai hagyományos, kisüzemi halászat számára, mind a távolabbi tagállamok ipari jellegű flottái számára. Ezek a halászati övezetek magukban foglalják mind a Marokkó felségterületéhez, mind az annak joghatósága alá tartozó vizeket, azaz a Nyugat-Szahara vizeit is, ahol Marokkó de facto igazgatást gyakorol (a jelenlegi jegyzőkönyvben külön jelentéstételi mechanizmusokat vezettek be a helyi lakosságot érintő társadalmi-gazdasági előnyök biztosítása érdekében).

A Marokkóval kötött halászati partnerségi megállapodás összesen 11 tagállam hajói számára biztosít halászati lehetőséget hat különböző halászati kategóriában, amely kategóriák kiterjednek a kis méretű nyílt vízi, a tengerfenéki és a nagy távolságra vándorló halfajokra. A marokkói halászati övezet a „C” jelzetű, kis méretű nyílt vízi állomány a mauritániai, szenegáli és bissau-guineai vizeket magában foglaló elterjedési területének északi határa, amely vizek mindegyike beletartozik a kétoldalú, fenntartható halászati partnerségi megállapodások hálózatába.

A fenntartható halászati partnerségi megállapodások nemzetközi szinten járulnak hozzá a közös halászati politika célkitűzéseinek előmozdításához, biztosítva, hogy az uniós vizeken kívül zajló uniós halászati tevékenységek is az uniós jog szerint alkalmazandó elveken és előírásokon alapuljanak. Emellett a fenntartható halászati partnerségi megállapodások megszilárdítják az Európai Unió nemzetközi és regionális halászati szervezetek, különösen az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (ICCAT) tagjaként betöltött szerepét. Végezetül a fenntartható halászati partnerségi megállapodások az elérhető legmegalapozottabb tudományos szakvéleményen alapulnak, és hozzájárulnak a nemzetközi intézkedéseknek való megfelelés javításához, ideértve a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat elleni küzdelmet is.

Különös figyelmet kell fordítani a fenntartható halászati gazdálkodás támogatása érdekében Marokkó számára nyújtott pénzügyi hozzájárulás kifizetésére és felhasználására, tekintettel az Európai Számvevőszék 11/2015. számú, a fenntartható halászati partnerségi megállapodásokról szóló különjelentésének ajánlásaira.

•Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

A Marokkói Királysággal kötött fenntartható halászati partnerségi megállapodás végrehajtását szolgáló jegyzőkönyv elfogadásáról szóló tárgyalások összhangban vannak az Unió szomszédos országokkal összefüggésben folytatott külső tevékenységével, valamint a demokratikus alapelvek és az emberi jogok tiszteletben tartására irányuló uniós célkitűzésekkel.

A teljes tárgyalási folyamatot a Bizottság valamennyi érintett szolgálatával és az Európai Külügyi Szolgálattal egyeztetve, valamint az illetékes uniós küldöttség támogatásával kell lefolytatni.

2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

•Jogalap

A határozat jogalapját az Európai Unió működéséről szóló szerződésnek (EUMSZ) az Unió külső tevékenységéről szóló ötödik része nemzetközi megállapodásokról szóló V. címének 218. cikke nyújtja, amely meghatározza az Unió és a harmadik országok közötti megállapodások megtárgyalására és megkötésére vonatkozó eljárást.

•Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)