TARTALOMJEGYZÉK

1. Oktatás és képzés az Európa 2020 stratégia keretében 3

2. Előrelépés és kihívások a kiemelt területeken 4

2.1. Beruházások és reformok az oktatás és a képzés terén 4

2.2. Lemorzsolódás 5

2.3. A felsőfokú végzettséggel rendelkezők száma 7

2.4. Az egész életen át tartó tanulásra irányuló stratégiák 9

2.5. Tanulmányi mobilitás 11

2.6. Új készségek és munkahelyek 11

3. Az oktatás és képzés 2020 hozzájárulása az Európa 2020 stratégiához 12

OKTATÁS ÉS KÉPZÉS AZ EURÓPA 2020 STRATÉGIA KERETÉBEN

A Tanács 2009-ben felvázolta az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszerét (Oktatás és képzés 2020)[1]. A gazdasági és a politikai helyzet azóta megváltozott, és új bizonytalanságokat és kényszereket hozott magával. Az Európai Uniónak további intézkedéseket kellett életbe léptetnie, hogy szembeszálljon történetének legnagyobb pénzügyi és gazdasági válságával; erre adandó válaszul fogadta el az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiáját: az Európa 2020 stratégiát.

Az oktatás és a képzés alapvető szerepet játszik e stratégiában, elsősorban pedig az integrált iránymutatásokban, a tagállami nemzeti reformprogramokban, valamint a tagállami reformok irányítása érdekében kibocsátott országspecifikus ajánlásokban. A lemorzsolódás és a felsőfokú végzettség kérdése az Európa 2020 stratégia öt kiemelt célkitűzésének egyike.

A 2012-es éves növekedési jelentés hangsúlyozza, hogy az Európa 2020 stratégiának egyidejűleg kell erőfeszítéseket tennie mind a rövid távú növekedést eredményező reformintézkedések, mind pedig a középtávú, helyesen meghatározott növekedési modell felállítása tekintetében. Az oktatási és képzési rendszereket modernizálni kell hatékonyságuk és minőségük megszilárdítása érdekében és azért, hogy a polgárok megszerezhessék azokat képzettségeket és készségeket, amelyekre szükségük van a munkapiacon való sikeres boldoguláshoz. Ezzel egyszersmind megerősödhet a bizalmuk abban, hogy képesek szembenézni a jelenlegi és az eljövendő kihívásokkal. A modernizálás hozzájárul majd Európa versenyképességének javításához, serkenti a növekedést és munkahelyeket teremt. A 2012-es éves növekedési jelentés különösen felhívja a figyelmet a fiatalok helyzetére is, akik a válság által legkíméletlenebbül sújtott társadalmi csoportok közé tartoznak.

Az Oktatás és képzés 2020 stratégiai keret mint az oktatás és a képzés modernizálásának alapvető eszköze nagy mértékben járulhat hozzá az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek megvalósításához. Ehhez azonban ki kell igazítani, azaz naprakésszé kell tenni prioritásait, eszközeit és irányítási struktúráját.

Az utóbbi három év során az alapvető szakpolitikai területeken megvalósult fejlődés értékelésére támaszkodva ez az együttes jelentéstervezet a 2012–2014 közötti időszakra új prioritásokat javasol az oktatás és a képzés mobilizálására az Európa 2020 stratégia szolgálatában.

Az együttes jelentés tervezete továbbá lehetőségeket is felvet az Oktatás és képzés 2020 stratégiai keret irányításának kiigazítása érdekében annak biztosítására, hogy az megfelelően hozzájáruljon az Európa 2020 stratégia megvalósításához.

A közlemény két bizottsági szolgálati munkadokumentumra épül, amelyek a tagállamok által benyújtott nemzeti jelentésekre és egyéb információkra és adatokra támaszkodva áttekintik az egyes országok helyzetét és az alapvető témaköröket.

ELőRELÉPÉS ÉS KIHÍVÁSOK A KIEMELT TERÜLETEKEN

Beruházások és reformok az oktatás és a képzés terén

Jelenleg az állami költségvetések minden területét – köztük az oktatást és a képzést is – tüzetes vizsgálatnak vetik alá. A legtöbb tagállamnak nehezére esik fenntartani a kiadások jelenlegi szintjét, növelésük pedig szóba sem jöhet.

Egyes kutatások ugyanakkor azt sugallják, hogy az oktatás terén elért eredmények javítása jelentős hosszú távú megtérüléseket eredményezhet, és serkentheti a növekedést és a foglalkoztatást az Európai Unióban. Például hosszú távon összességében hatalmas gazdasági előnyökkel járna az Európai Unió számára, ha 2020-ig az alapvető készségek terén rosszul teljesítők aránya a kijelölt 15 % alatti európai referenciaértékre csökkenne[2].

Az előbbi adatoknak ellentmond az, hogy egyes tagállamok – még a válság előtti időkben is – a GDP közel 4 %-át vagy ennél is kevesebbet költöttek erre a területre, miközben az Egyesült Államok 5,3 %-os átlaga mellett elmaradó európai uniós átlag a GDP 5 %-a körül mozog.

Az oktatási költségvetések megnyirbálása káros lehet a gazdaság növekedési potenciáljára és versenyképességére nézve. A Bizottság a 2012-es évre szóló éves növekedési jelentésben ismételten hangot adott azon meggyőződésének, hogy a tagállamoknak államháztartásuk konszolidálásakor a növekedést ösztönző szakpolitikákra – mint például az oktatás és a képzés – fordítandó kiadásokat kellene előnyben részesíteniük.

A válságra reagálva a tagállamok nem követtek egységes irányvonalat az oktatási költségvetésük kiigazítása során. A kiadások visszafogása érdekében az intézkedések széles skáláját alkalmazták: sok helyütt a személyzeti költségeket (BE nl, BG, EL, ES, FR, HU, IE, LV, PT, RO, SI) vagy az infrastruktúrára, a karbantartásra és a felszerelésre fordított kiadásokat (BE nl, BG, IE, RO) csökkentették. Volt olyan tagállam, amely az iskola előtti nevelésre fordított forrásokat csökkentette (FR, kétéves gyermekek gondozása) vagy elhalasztotta, esetleg lassította a reformok végrehajtását (BG), egyes tagállamok pedig más intézkedéseket választottak, például a diákok számára biztosított anyagi támogatást csökkentették (BE nl, IE, PT).

A szakpolitikáknak is figyelmet kell szentelniük ezeknek e tendenciáknak. Az Oktatás és képzés 2020 keretében azt kellene megvitatni, hogy miként lehet hatékonyan, eredményesen és egyben a növekedést ösztönző módon befektetni az oktatásba és képzésbe. Az intelligens beruházásoknak együtt kell járniuk az oktatás és képzés minőségét emelő intelligens szakpolitikai reformokkal. Átfogó véleménycserére van szükség az érdekelt felek között ahhoz, hogy kialakítsuk a pénzügyi teher közös viselésének hatékony módját, illetve új finanszírozási forrásokat találjunk.

Lemorzsolódás

A válság a fiatalok kilátásait is komolyan befolyásolja. 2008 és 2010 között az ifjúsági munkanélküliség 15,5 %-ról 20,9 %-ra emelkedett, miközben két százalékponttal nőtt azon 15 és 24 év közötti fiatalok aránya, akik nem tanultak, nem dolgoztak és szakmai képzésben sem vettek részt. A lemorzsolódók 53 %-a a munkanélküliek számát gyarapította.

Ebben a helyzetben döntő jelentőséget nyer az Európa 2020 stratégia oktatási és képzési rendszerből kimaradó 18 és 24 év közötti fiatalok arányának 10 % alá csökkentésére vonatkozó, 2020-ig elérendő célkitűzése. A jelenlegi tendencia fennmaradása mellett a kitűzött cél nem valósítható meg. Az elért fejlődés ellenére a lemorzsolódók európai uniós átlaga 2010-ben még mindig 14,1 % volt, bár a tagállamok között jelentős eltérések mutatkoznak e téren. A tapasztalatok azt bizonyítják, hogy a fiúknál (16 %) nagyobb a lemorzsolódás veszélye, mint a lányoknál (12,6 %).

A lemorzsolódási arány 10 % alá szorítása komoly kihívást jelent. A korai iskolaelhagyás csökkentését célzó szakpolitikákról szóló, 2011-es tanácsi ajánlás[3] koherens, átfogó és tényeken alapuló stratégiák sürgős végrehajtását szorgalmazza, különösen azokban a tagállamokban, amelyek e területre vonatkozóan 2011-ben különleges ajánlást kaptak (AT, DK, ES, MT, UK). Azonban az elérendő célhoz már közel álló tagállamoknak (DK, IE, HU, NL, FI) is erőfeszítéseket kell tenniük a további előrelépés elérése és/vagy a stagnálás leküzdése érdekében. Minden tagállamban célirányos intézkedéseket kell hozni azon fiatalok érdekében, akiket a lemorzsolódás veszélye fenyeget.

Néhány figyelemreméltó kivételtől eltekintve a tagállamok szakpolitikáik kialakítása során nem támaszkodnak kellőképp naprakész adatokra és a lemorzsolódás aktuális okait és gyakoriságát taglaló elemzésekre. Csak néhány tagállamban gyűjtik, ellenőrzik és elemzik szisztematikusan a lemorzsolódásra vonatkozó adatokat (EE, HU, IT, LU, NL, UK).

A probléma kezelésének a megelőzés és a korai beavatkozás a kulcsa, azonban a tagállamok túl kevés figyelmet fordítanak a megelőzésre. Az olyan részleges kompenzációs intézkedések, mint a második esély oktatás, bármennyire is fontosak, mégsem elegendőek a probléma kiváltó okainak kezeléséhez. Nagyobb hangsúlyt kellene fektetni a megelőző és korai beavatkozásra az olyan politikákon keresztül, mint a tanárképzés, a folyamatos szakmai fejlődés illetve a színvonalas koragyermekkori oktatás és gondozás.

Csökkentheti a lemorzsolódást, ha több olyan, a szakmai alapképzéshez tartozó magas színvonalú szolgáltatást kínálunk, amelyek kifejezetten a fiatalok igényeihez igazodnak, mint például az általános középfokú oktatást és a szakoktatást és -képzést összekapcsoló vegyes tanulási módszerek. Ez egy eltérő, egyes tanulók számára ösztönzőbb tanulmányi irányt kínál. Azonban rendkívül fontos, hogy ezzel egy időben csökkentsük a szakoktatásból és -képzésből kimaradók számát.

Több ország is az intézkedések széles skáláját veti be a lemorzsolódás mögött húzódó különböző tényezők felszámolása érdekében, azonban ezek az intézkedések nem állnak szükségszerűen össze egy átfogó stratégiává. A különböző oktatási ágazatokon és oktatáspolitikai területeken – mint például az ifjúságpolitika és a foglalkoztatási szolgálatok – belüli érdekelt feleknek szorosabbra kell fűzniük az együttműködést. A szülők és a helyi közösségek közötti együttműködést is fokozni kell. A helyi szereplőket az iskola és az üzleti világ közötti együttműködés, a tanórákon, illetve az iskolán kívüli tevékenységek, valamint az „ifjúsági garanciák” révén be lehet vonni az e területen végzett tevékenységekbe.

Mivel Európa nem halad megfelelő ütemben a fő célkitűzés megvalósítása felé, sürgősen meg kell erősíteni a politikai megközelítést. A következő években ezért az Oktatás és képzés 2020 főbb prioritásai közé kell emelni a lemorzsolódás csökkentésére irányuló, a 2011. júniusi tanácsi ajánlásain alapuló intézkedés

A lemorzsolódók aránya és a nemzeti célkitűzések (2010)[4]

-2010-es teljesítmény (%) |

[pic]

–A 2020-ig elérendő nemzeti célkitűzés (%) |

[pic]

–A 2020-ig elérendő nemzeti célkitűzés (%) |

|26 |33 |26

27 |32 |40 |38 |40 |30 |36 |32 |42 |34

36 |40 |40 |45 |40 |44 |45 |: |50 |40 |47 |46 |42 |40

45 |40 |40 |60 | |

Az egész életen át tartó tanulásra irányuló stratégiák

A legtöbb európai polgár nem vesz részt az egész életen át tartó tanulásban. A friss adatok szerint a 25 és 64 év közötti felnőttek körében az egész életen át tartó tanulásban való részvétel enyhén csökkenő tendenciát mutat. A jelenlegi részvételi szint (9,1 %) jóval elmarad az Oktatás és képzés 2020-ban kijelölt, 2020-ig elérendő referenciaérték (15 %) mögött.

Ez a gyenge teljesítmény különösen a jelenlegi válság szempontjából jelent komoly problémát. A fiatal munkanélküliek és az alacsonyan képzett felnőttek számára fontos lenne, hogy a munkaerőpiacon való esélyeik növeléséhez az oktatásra és a képzésre támaszkodhassanak. A képességeik fejlesztésébe való befektetés nélkül csökken a munka világába való visszatérésük esélye, és ez korlátozza Európa növekedést elősegítő és munkahelyteremtő potenciálját.

Az egész életen át tartó tanulás egy olyan folyamatosan zajló tevékenység, amely akár a minőségi koragyermekkori neveléstől a nyugdíjasoknak szervezett oktatásig végigkísérheti egy ember egész életét. Ezenkívül a formális helyszíneken kívül is – főként a munkahelyen – zajlik oktatás.

Az utóbbi időben javulást mutat az alapvető készségek terén gyengén teljesítők arányának csökkenését (2009-ben 20 % volt az arányuk, 2020-ra 15 % alatti referenciaértéket tűztek ki), illetve a koragyermekkori nevelésben való részvétel emelkedését (2009-ben 92 %-os volt a részvételi arány, 2020-ra 95 %-os referenciaértéket tűztek ki) jelző európai referenciaérték, azonban mindkét területen fokozni kell az erőfeszítéseket.

Az egész életen át tartó tanulást nehezítő akadályok továbbra is fennállnak; ilyen például az egyes célcsoportok igényeihez alig igazodó, korlátozott oktatási kínálat, az információhoz és a támogató rendszerekhez való hozzáférés hiánya, valamint a tanulási útvonalak esetén a rugalmasság hiánya (például a szakoktatás és -képzés és a felsőoktatás között). A problémákat gyakran súlyosbítja, hogy a potenciális tanulók alacsonyabb társadalmi-gazdasági környezetből jönnek és alacsonyabb előképzettséggel rendelkeznek.

A felsorolt akadályok leküzdéséhez az egyes oktatási ágazatokban egymástól elszigetelten végrehajtott reformoknál többre van szükség. Bár a tagállamok már egy évtizede felismerték ezt, a reformok felaprózásának problémája továbbra is fennáll. Jelenleg csak néhány ország rendelkezik a folyamatos tanulást segítő átfogó stratégiával (AT, CY, DK, SI, UK SC).

Emellett az olyan eszközök használata, mint az európai és nemzeti képesítési keretrendszerek (BE nl, CZ, DK, EE, FI, FR, HR, IE, LT, LV, LU, MT, NL, PT, UK), nem formális és informális tanulás érvényesítésére szolgáló mechanizmusok (FI, FR, NL, NO, PT), valamint az egész életet végigkísérő tanácsadási politikák (AT, DK, DE, EE, ES, FI, FR, HU, IE, LT, LU, LV, NL) mind arról tanúskodó pozitív példák, hogy a különböző oktatási ágazatok közötti együttműködést akadályozó problémákon felül lehet kerekedni.

Az oktatási és képzési rendszereknek mindenki számára lehetőséget kell biztosítania az egész életen át tartó tanulásra. A tagállamoknak az egész életen át tartó tanulást akadályozó tényezők felderítése érdekében át kell vizsgálniuk rendszereiket. A főbb érdekelt felekkel együttműködve az európai kötelezettségvállalásokkal összhangban lévő és az átláthatóságot szolgáló eszközökre építő (európai képesítési keretrendszer[7], ECVET[8], ECTS[9], kulcskompetenciák keretrendszere) átfogó stratégiákat kell kialakítaniuk, és egész az életen át tartó tanuláshoz való hozzáférést elősegítő intézkedéseket kell hozniuk. A hangsúlyt az egész életen át tartó tanulás terén való kínálat megfelelőbb integrálására, különösen az alacsonyan képzett felnőttek részvételének ösztönzésére kell fektetni, valamint arra, hogy mindenki számára biztosított legyen az alapkészségek elsajátítása.

Tanulmányi mobilitás

A mobilitás megerősíti a tudásalapú növekedésre alapozó jövőbeli Európa alapjait, valamint a nemzetközi szintéren való innovációs- és versenyképességét[10]. Fokozza a foglalkoztathatóságot és az egyéni fejlődést, valamint a munkáltatók is nagyra értékelik. A mobilitás során szerzett tanulmányi tapasztalatból, személyes kapcsolatokból és hálózatokból az oktatási intézmények, az oktatási és képzési rendszerek, valamint a vállalatok egyaránt profitálnak. Az európai hozzáadott értékre kiváló példa a transznacionális tanulási mobilitás elősegítése.

Ugyanakkor a jelenlegi szinten megvalósuló mobilitás mellett nem válnak nyilvánvalóvá az ebben rejlő értékek. A diplomások nagyjából 10–15 %-a folytatja tanulmányai egy részét külföldön – ez esetben a mobilitás hozzáadott értéke általánosan elismert –, azonban a szakmai alapképzést elvégzők csupán 3 %-a tanul valamely más országban. A szakképzésen belüli mobilitás elősegítése terén még többet kell tenni. A korlátozott pénzügyi források és a nem megfelelő nyelvismeret fékezik a tanulmányi mobilitást. Emellett a mobilitást nem mindig ismerik el, illetve hagyják jóvá, és gyakran a lehetőségekről sem áll rendelkezésre információ. Továbbá a sajátos nevelési igényű tanulók (például a fogyatékosságal élők) egyedi helyzetét sem veszik kellőképpen figyelembe.

A legtöbb ország elsősorban a tanulói mobilitást ösztönzi. Néhány ország azonban (BG, IE, MT, SE, BE NL, DE, EL, ES, FI, NL, RO, LT, FR) más csoportokra, például a tanárokra és a szakképzésben résztvevőkre is kiterjeszti a mobilitást. E téren még sok a teendő.

Az európai finanszírozási programok fontos szerepet töltenek be. A 2014 és 2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret részeként a Bizottság azt javasolta, hogy az „Erasmus mindenkinek” program kedvezményezetteinek számát közel duplájára (évi 400 000-ről 700 000-re) emeljék a jövőben.

Ugyanakkor szakpolitikai reformoknak is társulniuk kell a pénzügyi programokhoz. A Tanács új tanulmányi mobilitási referenciaértéket fogadott el 2011 novemberében (2020-ig 20 % a felsőoktatásban és 6 % a szakmai alapképzésben). E politikai kötelezettségvállalást tetteknek is követniük kell: végre kell hajtani a „Mozgásban az ifjúság – a fiatalok tanulmányi mobilitásának ösztönzése” tanácsi ajánlást és teljes mértékben igénybe kell venni az átláthatóságot szolgáló eszközöket (EQF, ECTS/ECVET és Europass[11]).

Új készségek és munkahelyek

A válság következtében a készségek iránti igények is változtak. Egyre csökken az alacsony képesítést igénylő munkahelyek iránti kereslet, és a jövő tudásalapú iparágaiban egyre magasabb képzettségű dolgozókra lesz szükség. Egy friss előrejelzés[12] szerint várhatóan 16 millióval bővül a magasan képzett szakembert igénylő munkahelyek száma (2010 és 2020 között az összes munkahelyhez viszonyítva arányuk 29 %-ról 35 %-ra emelkedik majd). Ezzel szemben az alacsony képesítést igénylő munkahelyek száma előreláthatólag 12 millióval (20 %-ról 15 %-ra) csökken. Néhány országban már nehézséget okoz a magasan képzett szakembert igénylő munkahelyek betöltése. A helyzetet tovább súlyosbítja majd, ha a népesség elöregedésének következtében 2012-től a munkaerő fogyásnak indul. Számos tagállam kapott a munkaerőpiacon szükséges készségek fejlesztésével és az alacsonyan képzett munkavállalóknak nyújtandó célzott támogatással kapcsolatos különleges ajánlásokat (BG, CY, CZ, EE, PL, SI, SK, UK).

A tagállamokban előrelépés tapasztalható a készségek iránti igények, a készségek megfelelőségének, a friss diplomások foglalkoztathatóságának előrejelzésére és értékelésére szolgáló módszerek, eszközök és megközelítések alkalmazásában. Számos tagállam összpontosít az olyan kulcsfontosságú ágazatokra, mint az információs és kommunikációs technológiák és az egészségügy (AT, BE fr, BE nl, CY, DE, DK, EE, FI, FR, HU, IE, IT, LV, NL, PL, PT, UK).

Azonban kevés országban történik összehangoltan az eredmények terjesztése a kulcsfontosságú szereplők között. Gyakran alakítanak ki intézményi mechanizmusokat regionális és ágazati szinten, de ezek leginkább a széttagolt oktatási és képzési rendszert tartják továbbra is életben és tükrözik vissza.

Az országok a kulcsszereplőkkel létesített partnerségeken (EE, SE), a minőségbiztosítási mechanizmusokon és a munkaerőpiacon keresett kompetenciákra – mint például az írás-olvasás, matematika, tudomány és technológia (AT, BE nl, DE, FR, PL, LT, IE), nyelvek, digitális kompetenciák, kezdeményezőkészség és vállalkozói kompetencia (ES, EE, BG, LT, FR) – irányuló kezdeményezéseken keresztül igazítják az oktatási és képzési szolgáltatásokat a munkaerőpiacon végbemenő változásokhoz.

Az oktatás és képzés 2020-nak támogatnia kell az „Új készségek és munkahelyek menetrendje” kiemelt kezdeményezést. A Bizottság 2012-ben közzétesz egy közleményt, amely a készségek újragondolásával foglalkozik, a kulcskompetenciák javítását célzó fellépéseket javasol, valamint az oktatás és munkaerőpiac közötti szorosabb kapcsolat kialakítására ösztönöz. Az oktatás és képzés 2020 keretében végzett munka folytatódik, hogy az európai polgárokat az alapkészségek elsajátítására ösztönözzék, az európai foglalkoztathatósági referenciaérték[13] használata révén eredményesebb legyen a nyomon követés, továbbá hogy főként az európai készségtérkép segítségével (European Skills Panorama) a jövőbeni munkaerő-piaci igényeket előre jelezzék.

AZ OKTATÁS ÉS KÉPZÉS 2020 HOZZÁJÁRULÁSA AZ EURÓPA 2020 STRATÉGIÁHOZ

A 2009-2011 közötti ciklus előzőekben ismertetett értékelése és többek között az a megállapítás, hogy csupán lassú előrelépés történt az oktatással kapcsolatos kiemelt célok és az Oktatás és képzés 2020 referenciaértékeinek megvalósítása felé, a fenntartható növekedést és munkahelyeket támogató megreformált oktatásba és képzésbe való befektetés sürgősségét hangsúlyozza.

A 2010-es éves növekedési jelentés hangsúlyozza, hogy az uniós szintű politikai útmutatások kézzelfogható tagállami végrehajtására van szükség. Az Oktatás és képzés 2020 segítséget nyújthatna a tagállamok számára a különböző különleges ajánlásokban meghatározott alábbi területeken jelentkező kihívások kezeléséhez: lemorzsolódás (AT, DK, ES, MT, UK) és felsőfokú végzettség (BG, CZ, MT, PL, SK), egész életen át tartó tanulás, szakoktatás és -képzés és a munkaerőpiacon keresett készségek (AT, CY, DK, EE, ES, FI; FR, LU, MT, PL, SI, SK), valamint az iskola előtti nevelés és az iskolai oktatás vagy a méltányossági kérdések (BG, DE, EE).

A Bizottság a saját értékelése, illetve a tagállamokkal és az európai érdekelt feleket tömörítő szervezetekkel való konzultáció alapján megerősíti, hogy az Oktatás és képzés 2020 keretrendszeren belül 2009-ben meghatározott négy stratégiai célkitűzés továbbra is érvényben marad. A Bizottság azt javasolja, hogy a közép távú kiemelt területeket tartalmazó, 2009-ben megállapodás útján összeállított jegyzéket váltsa fel egy új, amely a növekedés és munkahelyek támogatása érdekében az oktatás és képzés mobilizálására helyezi a hangsúlyt (az új jegyzékkel a melléklet foglalkozik).

A Bizottság továbbá az Oktatás és képzés 2020 keretrendszeren belüli munkarend felülvizsgálatát javasolja, mivel ennek meghatározása még azelőtt történt, hogy az Európa 2020 stratégiáról és az európai szemeszterről megállapodtak volna. Az Oktatás és képzés 2020 keretrendszert még inkább az Európa 2020 stratégiához kellene igazítani: egy olyan mechanizmusként kellene működnie, amely mobilizálja az érdekelt feleket, növeli részvételüket, és szakértelmüket az Európa 2020 stratégia szolgálatába állítja, miközben a területhez kapcsolódó európai ügynökségektől és hálózatoktól származó tényekre és adatokra[14] támaszkodik.

Az Oktatás és képzés 2020 az Európa 2020 stratégiához való hozzájárulásának növelése érdekében a keretrendszer irányítását és eszközeit a következőképp lehetne kiigazítani:

(1) Az Oktatási Tanács az európai és a nemzeti szemeszter alatt tartott minden egyes ülése során foglalkozhatna az Európa 2020 stratégia oktatási és képzési vetületével. A Tanács a februári ülése alkalmával megvitathatná az éves növekedési jelentést, majd beszámolhatna erről a márciusi Európai Tanács előtt. A következő ülésén megvizsgálhatná az Európai Tanács iránymutatásaiban szereplő közös kérdéseket, illetve ezek nemzeti reformprogramokon keresztüli végrehajtását, novemberben pedig az európai szemeszter eredményeinek nyomon követésére összpontosíthatna.

(2) Az Európa 2020 stratégia integrált természete lehetőséget nyújt az Oktatási Bizottság és a magas szintű munkacsoport, valamint a Gazdaságpolitikai Bizottság, a Foglalkoztatási Bizottság és a szociális védelemmel foglalkozó bizottság közötti együttműködés fokozására. Ez az együttműködés biztosítaná az Oktatás és képzés 2020 hozzájárulását az Európa 2020 stratégiához, többek között a monitoringmuatók használata tekintetében.

(3) A társaktól való tanulásban rejlő lehetőségeket jobban ki lehetne használni, és az Európa 2020 stratégiával való kapcsolatát szorosabbra lehetne fűzni. Először is minden év szeptemberében/októberében partneri felülvizsgálati eljárást lehetne tartani a tanácsi vita előkészítése és információkkal való ellátása érdekében. A felülvizsgálati eljárást a soros elnökséggel szoros együttműködésben lehetne megszervezni, majd a magas szintű munkacsoporton belül lefolytatni. E többoldalú megközelítést elsősorban a megelőző európai szemeszter során felmerülő olyan kulcsfontosságú kérdések kezelésére alkalmazhatnák, amelyekkel kapcsolatban számos különleges ajánlás született. Másodsorban, a tagállamok szakértőket hívhatnának meg, hogy mélyreható eszmecserét folytassanak velük az országukat érintő kérdésekről. A Bizottság az egész életen át tartó tanulás programját és az azt követő programot – többek között a nemzetközileg elismert szakértők részvételének támogatása révén – e tevékenység felkarolására használná.

(4) Az Európa 2020 stratégia és az Oktatás és képzés 2020 közötti kapcsolat megerősítése érdekében a Bizottság minden évben eszmecserét rendezhetne az oktatás és képzés területén érdekelt felek között. Ezen új oktatási és képzési fórum keretében – az európai szemeszteren belül megtárgyalt oktatási kérdésekre támaszkodva – minden év október elején megvitathatnák az oktatási és képzési rendszerek modernizációja terén elért eredményeket.

(5) Az Oktatás és képzés 2020-on belüli mutatók és célkitűzések közötti összhang biztosítása érdekében a Bizottság az oktatás és képzés területére vonatkozó mutatók[15] frissítését javasolja (lásd a kapcsolódó személyzeti munkadokumentumot). Az elért haladásról szóló jelenlegi jelentés[16] helyett a Bizottság minden ősszel új oktatási és képzési figyelőt tesz közzé, vagyis egy dokumentumban tömören összefoglalja az Oktatás és képzés 2020 referenciaértékei és alapmutatói, ezen belül is az Európa 2020 stratégia legfőbb oktatási és képzési célkitűzései terén elért előrelépéseket. Ez a dokumentum információkat szolgáltat majd a tanácsi vitához.

Végezetül pedig minden eszközt mozgósítani kell az Európa 2020 stratégia és az Oktatás és képzés 2020 célkitűzéseinek – mint például az egész életen át tartó tanulás programja, a jövőbeli Erasmus mindenkinek program , a strukturális alapok és a Horizon 2020 kezdeményezés – megvalósítása érdekében.

Melléklet

Az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködés prioritási területei a 2012–14-es időszakra

1. Az egész életen át tartó tanulás és a mobilitás megvalósítása

Európai referenciaeszközök

Együttműködés a nemzeti képesítési keretrendszerek és az Európai Képesítési Keret (EQF), összekapcsolásáért, átfogó nemzeti mechanizmusok létrehozása a tanulmányi eredmények jóváhagyására; kapcsolatok teremtése a képesítési rendszerek, a jóváhagyási mechanizmusok, a minőségbiztosítás és a kreditátszámítási rendszerek (ECVET, ECTS) között; együttműködés a szakismeret iránti igény tervezése érdekében és az igény közelítése a tanulási lehetőségekhez (uniós készségkörkép, készségek, kompetenciák és foglalkozások európai osztályozási rendszere – ESCO); az európai referenciaeszközök láthatóságának, terjesztésének és felhasználásának fokozása azok meghonosodásának meggyorsítása érdekében.

Tanulmányi mobilitás

A „Mozgásban az ifjúság – a fiatalok tanulmányi mobilitásának ösztönzése” elnevezésű tanácsi ajánlás életbe léptetése minden tanuló mobilitásának elősegítése érdekében Európában és világszerte, a tanulás és képzés minden szintjén, az információra és a pályaorientációra, a tanulmányi mobilitás minőségére, az akadályok elhárítására és az oktatói mobilitás ösztönzésére összpontosítva.

Az egész életen át tartó tanulásra irányuló stratégiák

Együttműködés az egész életen át tartó tanulásra irányuló, átfogó nemzeti stratégiák kiteljesítéséért, az érdekeltekkel fenntartott partnerségre, az alacsonyan képzett felnőttek képességeinek kifejlesztésére, az egész életen át tartó tanuláshoz való hozzáférés kiterjesztésére és az egész életen át tartó tanulással kapcsolatos szolgáltatások (pályaorientáció, jóváhagyás) integrálására koncentrálva.

2. Az oktatás és a képzés minőségének és hatékonyságának javítása

Alapkészségek (írás-olvasás, matematika, tudomány és technológia), nyelvek

Az olvasási készségre vonatkozó adatok hasznosítása, a szövegértési készséggel foglalkozó magas szintű szakértői csoport jelentését is beleértve, az iskolás tanulók és a felnőttek olvasási készségének emelése és az olvasási nehézségekkel küzdő 15 évesek arányának csökkentése érdekében. Küzdelem az írástudatlanság ellen különböző médiák, köztük a digitális médiák felhasználásával mindenki számára. Az együttműködés eredményeinek kiaknázása és továbbfejlesztése a matematika és a tudományok terén mutatott rossz iskolai teljesítmények elleni küzdelem érdekében; a nyelvi készségek javításáért folytatott további munka, különösen a tanulmányi mobilitás és a foglalkoztathatóság támogatása érdekében.

A tanítók, oktatók és iskolaigazgatók szakmai fejlődése

Az oktatói és tanári kar minőségének javítása, mivel ez kulcsfontosságú az eredmények minősége szempontjából, összpontosítás a tanítók minőségére, a legjobb jelöltek e pályára vonzása és kiválasztása, a folyamatos szakmai fejlesztés minőségének garantálása, a tanári készségek fejlesztése és az iskolaigazgatók szerepének megszilárdítása

A felsőoktatás modernizálása és a diplomások számának növelése

Együttműködés a diplomát szerzők számának növeléséért az alternatív utak megmutatását is beleértve; a felsőoktatás minőségének és jelentőségének növelése a felsőoktatás minőségének emelése mobilitás és határokon átnyúló együttműködés révén; a felsőoktatás, a kutatás és az innováció közötti kapcsolatok megerősítése a kiválóság és a regionális fejlesztés előmozdítása érdekében; az irányítás és a finanszírozás javítása

A szakoktatás és -képzés vonzóereje és relevanciája

A Bruges-i közleménnyel összhangban a szakoktatás és -képzés terén folytatott európai együttműködés együttes megerősítése a 2011-2020 időszakban, különösen az alapfokú szakoktatás és -képzés vonzóbbá tétele érdekében, előmozdítva annak kiválóságát és a munkapiacon való érvényesíthetőségét, minőségbiztosítási mechanizmusok alkalmazásával és a tanítók, oktatók és más oktatási és képzési szakemberek minőségének javításával.

Hatékony finanszírozás és értékelés

A finanszírozási mechanizmusok és az értékelési rendszerek vizsgálata a minőség javítása céljából, beleértve a hátrányos helyzetű polgároknak nyújtott célzott támogatást és hatékony, méltányos eszközök kifejlesztését a középfokú iskolát követő tanulásba és képzésbe való magánbefektetés mobilizálása érdekében.

3. A méltányosság, a társadalmi kohézió és az aktív polgári szerepvállalás előmozdítása

Lemorzsolódás

A tagállamok támogatása az iskolai lemorzsolódás csökkentésére irányuló szakpolitikákról szóló 2011-es tanácsi ajánlás, valamint az általános oktatásban és a szakoktatásban tapasztalt lemorzsolódásra irányuló nemzeti stratégiáik végrehajtásában

Koragyermekkori nevelés és gondozás

A koragyermekkori nevelésre és gondozásra vonatkozó 2011-es tanácsi következtetésekkel összhangban az e szolgáltatásokhoz való széles körű és méltányos hozzáférés biztosítása a kínálat minőségének javításával egyidejűleg; az integrált megközelítéseknek, a koragyermekkori neveléssel és gondozással foglalkozó dolgozók szakmai fejlesztésének és a szülői támogatásnak az előmozdítása; megfelelő tantervek, programok és finanszírozási modellek kidolgozása.

Méltányosság és sokszínűség

A kölcsönös tanulás hatékony módozatainak megerősítése a képzési szint emelése érdekében az egyre sokszínűbbé váló társadalomban, különösen az inkluzív oktatási megközelítések alkalmazásával, amelyek a sokféle háttérrel és oktatási szükségletekkel rendelkező tanulók számára – a migránsokat, a romákat és a sajátos nevelési igényű diákokat is beleértve – lehetővé teszik, hogy kibontakozzanak; az idősebb felnőtteknek szóló tanulási lehetőségek és a nemzedékek közötti tanulás lehetőségeinek javítása.

4. Az innováció és a kreativitás fejlesztése – a vállalkozói készségeket is beleértve – az oktatás és a képzés minden szintjén

Partnerség a vállalatokkal, a kutatással és a civil társadalommal

A hálózatépítés hatékony és innovatív formáinak kifejlesztése, az együttműködés és a partnerség támogatása az oktatási és képzési intézmények és az érdekeltek széles köre között, beleértve a szociális partnereket, az üzleti szervezeteket, a kutatóintézeteket és a civil társadalom szervezeteit. Az iskolák, egyetemek és egyéb oktatási és szakképzési szolgáltatók közötti hálózatok támogatása új tanulásszervezési (a nyílt oktatási forrásokat beleértve) és kapacitásépítési módszerek ösztönzésére és azok tanuló szervezetek formájában való kifejlesztésére.

Transzverzális kulcskompetenciák, vállalkozói ismeretek oktatása, elektronikus írástudás, médiaműveltség, innovatív tanulási környezetek

Az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges, a 2006-os ajánlásban meghatározott alapkompetenciák megszerzésének előmozdítása, beleértve a digitális készségeket és azt, ahogyan az IKT és a vállalkozó szellem megnöveli az innovációt az oktatásban és képzésben, elősegítve a kreatív tanulási környezeteket és megerősítve a kulturális érzékenységet és kifejezőkészséget, valamint a médiaműveltséget.

[1] HL C 119., 2009.5.28., 2. o.

[2] Az oktatás közgazdaságtanának európai szakértői hálózata (European Expert Network on Economics of Education, EENEE), szakpolitikai jelentés, 2011. január. Mennyibe kerül az Európai Uniónak az alacsony iskolai teljesítmény? (The Cost of Low Educational Achievement in the European Union).

[3] HL C 191., 2011.7.1., 1. o.

[4] A 2010-es adatok forrása: Eurostat (munkaerő-felmérés)

[5] COM(2011) 567 végleges.

[6] A 2010-es adatok forrása: Eurostat (munkaerő-felmérés). (ISCED 5. és 6. szint). Németország esetén az ISCED 4, Ausztria esetén az ISCED 4A is a célok között szerepel.

[7] HL C 111., 2008.5.6.

[8] Európai szakoktatási és szakképzési kreditrendszer, Európai kreditátviteli és -gyűjtési rendszer, lásd: http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc48_en.htm.

[9] HL L 394., 2006. 10. o.

[10] COM(2009) 329 végleges.

[11] HL L 390., 2004.

[12] http://www.cedefop.europa.eu/EN/publications/3052.aspx.

[13] SEC(2011) 670 végleges.

[14] Főként az alábbi ügynökségről és hálózatokról van szó: Cedefop, Európai Képzési Alapítvány és az Eurydice hálózat.

[15] HL C 311., 2007.12.21. 13-15. o..

[16] Legutóbbi kiadás: SEC(2011) 526.