Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv és különösen annak 14. cikke (1) bekezdésének c) pontja.

Dánia a kedvezményes villamosenergia-adókulcsot a 400 vagy annál nagyobb bruttó tonnatartalmú kereskedelmi hajók számára szolgáltatott, legalább 380 V feszültségű part menti villamosenergia-források teljes körére alkalmazni kívánja. A dán hatóságok szerint az adókedvezmény még az intézkedés hatályának e korlátozásai ellenére is kiterjed a nemzetközi forgalomban részt vevő hajók, illetve a belföldi forgalomban részt vevő nagyobb hajók abszolút többségére. Ezeket a hajókat tartják felelősnek a kiegészítő motorok kikötőbeli horgonyzáskor történő fedélzeti üzemeltetésből származó kibocsátás legnagyobb hányadáért.

Az energiaadó-irányelv 14. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében ugyanakkor – a magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművek kivételével – a tagállamoknak mentességet kell biztosítaniuk az uniós felségvizeken belüli hajózás céljaira üzemanyagként felhasznált energiatermékek számára. E mentesség a kikötőkben horgonyzó hajók fedélzetén villamos energia előállításához használt energiatermékekre is kiterjed. A 15. cikk (1) bekezdésének f) pontja értelmében a tagállamok emellett – a magánjellegű, kedvtelési célú vízi járművek kivételével – a belföldi vízi utakon történő hajózáshoz felhasznált energiatermékeket is mentesíthetik, ami szintén kiterjed a fedélzeti villamosenergia-előállításra. Az utóbbi rendelkezés azonban a Dánia által benyújtott kérelem szempontjából nem releváns, hiszen az ország jelenleg nem rendelkezik belvízi utakkal.

A Dánia által alkalmazandó intézkedéssel emellett a tengeri közlekedés környezetre gyakorolt hatását is csökkenteni kívánják.

Az intézkedés értékelése a 2003/96/EK irányelv 19. cikke alapján

Meghatározott politikai megfontolások

Az irányelv 19. cikke (1) bekezdése első albekezdésének szövege a következő:

„Az előző cikkekben, különösen az 5., 15. és 17. cikkben meghatározott rendelkezéseken felül a Tanács meghatározott politikai megfontolásokból egyhangúlag, a Bizottság javaslatára eljárva bármely tagállam számára engedélyezheti további mentességek vagy kedvezmények bevezetését.”

A szóban forgó adókedvezménnyel a dán hatóságok azt kívánják elérni, hogy a kikötőkben horgonyzó hajók környezeti szempontból kevésbé káros módon tudják kielégíteni villamosenergia-igényüket, és ezáltal javuljon a helyi levegő minősége. Amint arra Dánia rámutatott, a horgonyzó hajók fedélzetén történő villamosenergia-előállítás alternatívájaként már a Bizottság is tett ajánlást a part menti villamos energia használatára, amivel egyúttal maga is elismerte az ehhez a megoldáshoz kapcsolódó környezeti előnyöket(). A horgonyzó hajók számára szolgáltatott villamos energiát jelenleg 878 DKK/MWh (hozzávetőleg 117,95 EUR/MWh) adó terheli. A kérelmezett mentességgel e technológiának a használata tehát 874 DKK/MWh, azaz hozzávetőleg 117,41 EUR/MWh mértékű további ösztönzést kapna, és ezáltal hozzájárulna a kitűzött szakpolitikai célhoz.

Az elérni kívánt szakpolitikai célkitűzés természetét illetően a Bizottság le kívánja szögezni, hogy a part menti villamos energia használatának ösztönzése ténylegesen olyan közös szakpolitikai célt jelent, amelynek elérésére az Unió egészének törekednie kell. Ezt egyértelműen kimondja az integrált tengerpolitikáról szóló bizottsági közlemény() és az azt kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum(). A Bizottság az energiaadó-irányelv felülvizsgálatára irányuló javaslatában arra tett javaslatot, hogy a kikötőkben horgonyzó hajóknak biztosított part menti villamos energia nyolcéves időtartamra mentesüljön az energiaadó alól().

A Tanács mindazonáltal nem fogadta el a bizottsági javaslatot, amit a Bizottság 2015-ben vissza is vont(). Jelenleg a 19. cikk jelenti az egyetlen lehetőséget a part menti villamos energia kedvező adóügyi megítélésének bevezetésére. A cikk célja, hogy teret engedjen az egyes tagállamok sajátos körülményeihez illeszkedő olyan megoldásoknak, amelyekre az irányelv nem tér ki. A 19. cikk alapján biztosított azon eltérések, amelyek a part menti villamos energia használatának előmozdítására irányuló szakpolitikai célkitűzést szolgálják, tehát csak átmeneti intézkedésként engedélyezhetők, ameddig a 2003/96/EK irányelv felülvizsgálatával összefüggésben a Tanács nem rendelkezik ugyanerről a célkitűzésről.

Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel

A kérelmezett intézkedés mindenekelőtt az EU környezetvédelmi politikájához kapcsolódik. Megállapítható, hogy amilyen mértékben az intézkedés elősegíti a kikötőkben horgonyzó hajók fedélzetén történő bunkerolaj-égetés visszaszorítását, olyan mértékben ténylegesen hozzá fog járulni a környék levegőminőségének javulásához. Az intézkedés emellett valószínűleg amiatt is a szén-dioxid-kibocsátás csökkenéséhez vezet, mert a szárazföldi hálózaton keresztül elérhető villamosenergia-mix előállítása – a nagyobb rendszerhatékonyság, illetve a felhasznált tüzelőanyagok különbözősége folytán – kevesebb szén-dioxid-kibocsátással jár, mint a villamos energiának a fedélzeten, bunkerolaj elégetése útján történő előállítása. Ezzel kapcsolatban érdemes megjegyezni, hogy a szóban forgó térség piacára jellemző villamosenergia-mix az EU-átlagnál lényegesen kevésbé szén-dioxid-intenzív. Jóllehet az átlagos villamosenergia-mix biztosításához képest a kiegészítő villamos energia szolgáltatása jellemzően magasabb szén-dioxid-kibocsátással jár, és a kibocsátás nagyban függ a napszaktól is, amelynek során a többletigény felmerül, az intézkedés nyomán jelentkező CO2 -kibocsátáscsökkenés így is viszonylag jelentősnek ígérkezik ().

Az intézkedés összhangban áll az alternatív üzemanyagok infrastruktúrájának kiépítéséről szóló 2014/94/EU irányelvvel(), amely a part menti villamosenergia-létesítményeknek azon kikötőkben történő kiépítésével foglalkozik, ahol erre igény mutatkozik, és ahol a kiépítés nem jár aránytalanul magas költségekkel az előnyökhöz – többek között a környezeti előnyökhöz – képest.

Ezen a ponton emlékeztetőül meg kell említeni, hogy a part menti villamos energia versenyhátránya az alternatív megoldáshoz, vagyis a tengeri kikötőkben horgonyzó hajók fedélzetén történő villamosenergia-termeléshez képest elsősorban abból adódik, hogy az utóbbi jelen pillanatban teljes adómentességet élvez; sőt, nemcsak a villamosenergia-termeléshez elégetett bunkerolaj adómentes – a 2003/96/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott alaphelyzet szerint –, hanem maga a hajófedélzeten előállított villamos energia is (lásd a 2003/96/EK irányelv 14. cikke (1) bekezdésének c) pontját). Noha ez utóbbi mentesség valójában nehezen egyeztethető össze az Unió környezetvédelmi célkitűzéseivel, a gyakorlati megfontolásoknak megfelel. A fedélzeten előállított villamos energia megadóztatásához ugyanis a hajó – gyakran harmadik országbeli – tulajdonosának vagy üzemeltetőjének bevallást kellene benyújtania a felhasznált villamos energia mennyiségéről. A bevallásban továbbá meg kellene jelennie annak is, hogy a villamos energia mekkora hányadát használták fel az adót kivető tagállam felségvizein. E bevallási kötelezettség jelentős adminisztratív terhet jelentene a hajótulajdonosok számára, ha minden olyan tagállamra vonatkozna, amelynek felségvizein a hajó áthalad. Ilyen körülmények között indokolt a kevésbé szennyező part menti villamos energiát sújtó hátrány megszüntetése, és az adókedvezmény alkalmazásának engedélyezése Dánia számára.

Belső piac és tisztességes verseny

A belső piac és a tisztességes verseny szempontjából az intézkedés mindössze azzal jár, hogy csökken a horgonyzó hajók rendelkezésére álló villamosenergia-források – vagyis a fedélzeten történő előállítás és a part menti villamos energia használata – közötti versenyben jelenleg tapasztalható, a bunkerolajra vonatkozó adómentesség okozta adóügyi torzulás.

A hajóüzemeltetők közötti versenyt illetően először is meg kell említeni, hogy jelenleg igen kevés hajó használja a part menti villamos energiát üzleti alapon. Éppen ezért a kérelmezett intézkedés hatására jelentősebb versenytorzulás kizárólag a part menti villamos energiára átálló és ezáltal kedvezményezetté váló, valamint a továbbra is a fedélzeten történő előállítás mellett megmaradó hajók között alakulhatna ki. Noha igen nehéz pontos előrejelzéssel szolgálni a költségek alakulásáról – hiszen azt lényegében az olajár változása határozza meg –, a rendelkezésre álló legfrissebb értékelések arra engednek következtetni, hogy általában véve a part menti villamos energia kapcsán felmerülő működési költségek a legtöbb esetben még teljes adómentesség mellett sem csökkennének a fedélzeti előállítás költségei alá(), és ezért a part menti villamos energia használata semmi esetre sem juttatná számottevő versenyelőnyhöz az azt használó hajóüzemeltetőket a fedélzeti előállítást választó üzemeltetőkkel szemben. Jelen esetben azzal, hogy a fent említetthez hasonló versenytorzulás jelentős mértékűvé válik, már csak azért sem kell várhatóan számolni, mert Dánia tiszteletben fogja tartani a 2003/96/EK irányelvben a villamos energia üzleti felhasználása tekintetében előírt minimális adómértéket. Az adókedvezményt ráadásul Dánia a legalább 400 bruttó tonnatartalmú hajókra, valamint a 380 V vagy annál nagyobb feszültségű part menti villamos energiának a szolgáltatására kívánja korlátozni. Ily módon az intézkedéssel egyrészt a fedélzeten jelentős mértékű energiát előállító hajókat célozzák meg, másrészt pedig korlátok közé szorítják a kedvezményezettek számát. A küszöbértékek viszonylag alacsony szinten kerültek meghatározásra. Ennek ellenére az a feltevés látszik logikusnak, hogy a küszöbértékek alapján elsősorban a dán hajók, nem pedig az egyéb uniós tagállamok hajói veszítik el jogosultságukat az adókedvezményre, és így a megállapított küszöbértékek miatt a tagállam gazdasági szereplői semmiképpen sem részesülnek kedvezőbb adóelbánásban, mint uniós versenytársaik.

A kikötők közötti versenyt illetően a dán hatóságok kifejtették, hogy még ha a hajók meg is változtatnák útvonalukat amiatt, hogy kedvezményes adómértékű part menti villamos energiát vételezzenek, a tagállamok közötti kereskedelmet ez akkor is csak elhanyagolható mértékben befolyásolná. A fentiek alapján tehát, mivel a part menti villamos energia használata – legalábbis rövid távon – vélhetően az adókedvezmény ellenére sem bizonyul majd gazdaságosabbnak a villamos energia fedélzeti előállításánál, a part menti villamos energiára vonatkozó, szóban forgó adókedvezmény várhatóan a kikötők közötti versenyben sem okoz majd számottevő torzulást, hiszen nem ösztönzi a hajókat arra, hogy e lehetőség miatt megváltoztassák útvonalukat.

A kedvezményes adómérték alkalmazásának engedélyezésére javasolt időkeret megfelel a bizottsági javaslatban szereplő, a part menti villamos energiára vonatkozó adómentesség nyolcéves időkeretének. Az előző két bekezdésben szereplő elemzések várhatóan nem fognak változni az intézkedés hatályvesztése előtt.

Az intézkedés alkalmazásának időtartama és az energiaadóztatás európai uniós keretének alakulása

Elviekben az eltérés alkalmazását kellően hosszú időszakra célszerű engedélyezni ahhoz, hogy a kikötők üzemeltetői megfelelő ösztönzést kapjanak a szükséges beruházások megvalósítására. Megjegyzendő, hogy a szóban forgó adóintézkedés szerény léptékű az energiaadó-irányelv felülvizsgálatára irányuló bizottsági javaslathoz képest, amely a hatálybalépését követően a part menti villamos energiára vonatkozóan nyolc évig kötelező adómentességet irányoz elő. Az eltérés mindazonáltal nem akadályozhatja a meglévő jogi keret jövőbeli fejlesztését, és figyelembe kell vennie, hogy a Tanács esetleg elfogadja az energiaadó-irányelv módosítására irányuló bizottsági javaslaton alapuló jogi aktust. E körülményekre való tekintettel a kérelmezett engedélyt az irányelv által megengedett maximális, hatéves időszakra célszerű megadni, figyelemmel azonban az érintett területen hozott általános rendelkezésekre, amennyiben azok alkalmazása ezen időszak lejárta előtt esedékessé válna. Ez az időtartam jogbiztonságot nyújt a hajók és kikötők üzemeltetői számára, akiknek meg kell tervezniük a part menti villamosenergia-létesítményekbe vagy fedélzeti felszerelésbe történő beruházásaikat.

Állami támogatási szabályok

Az Európai Unió Hivatalos Lapjában() megjelent, 2014. október 1-jén alkalmazandó árfolyam alapján a dán hatóságok által tervezett 4 DKK/MWh kedvezményes adómérték meghaladja a villamos energia üzleti felhasználására vonatkozó uniós, a 2003/96/EK irányelv 10. cikke szerinti minimum-adómértéket. Ezért úgy tűnik, hogy az intézkedés a 651/2014/EU bizottsági rendelet 44. cikkének hatálya alá tartozik, amely meghatározza, hogy mely feltételek mellett mentesülhet a 2003/96/EK irányelv szerinti környezetvédelmi adókedvezmény formájában nyújtott támogatás az állami támogatásokra vonatkozó bejelentési kötelezettségek alól. Egyelőre azonban még nem lehet megállapítani, hogy az e rendeletben rögzített összes feltétel teljesül-e, és a tanácsi végrehajtási határozatra irányuló javaslat nem érinti a tagállam azon kötelezettségét, miszerint biztosítania kell az állami támogatási szabályoknak, a mentesített támogatás esetében pedig különösen a 651/2014/EU bizottsági rendeletnek való megfelelést.