HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 423/7

A Régiók Európai Bizottsága véleménye – A határokon átnyúló együttműködés erősítése: szükség van-e jobb szabályozási keretre?

(2015/C 423/02)

Főelőadó: Nikola DOBROSLAVIĆ (Horvátország/EPP), Dubrovnik-Neretva megye prefektusa

I. ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK

A RÉGIÓK EURÓPAI BIZOTTSÁGA

1. örömmel fogadja, hogy a luxemburgi kormány úgy határozott, hogy a határokon átnyúló együttműködést a prioritások közé emeli abban az időszakban, amikor ő tölti be az EU elnökségi tisztségét; üdvözli a kormány által tett erőfeszítéseket, amelyek célja, hogy felszámolják az ilyen jellegű együttműködés akadályait Európa gazdasági, társadalmi és területi kohéziójának fokozása érdekében illetve azért, hogy a határok mindkét oldalán kiaknázzák a térségekben rejlő lehetőségeket; a határokon átnyúló együttműködés prioritások közé emelése már csak azért is fontos, mert a jelenlegi helyzetben egyesek megkérdőjelezik a határokon átnyúló szabad mozgást, holott ez az európai integráció egyik legfontosabb vívmánya;

2. ugyanígy üdvözli az arra irányuló felhívást, hogy javítsák a határokon átnyúló együttműködésre vonatkozó szabályozási keretet, mind az említett együttműködés különféle dimenziói kapcsán már létező egyedi jogszabályi rendelkezések végrehajtásával, mind pedig azzal, hogy tökéletesítik vagy kiegészítik a hatályos jogi keretet annak érdekében, hogy könnyebb legyen ágazati vagy sajátos területekre vonatkozó szabályokat elfogadni;

3. hangsúlyozza, hogy a határokon átnyúló együttműködés nagy jelentőséggel bírhat a regionális szintű város- és vidékfejlesztés támogatásában, és megjegyzi, hogy az európai helyi és regionális önkormányzatok közötti együttműködés lehetővé teszi, hogy az önkormányzatok hatékonyabban hajtsák végre feladataikat, és különösen a határ menti régiókat segíti a fejlődésben és az előrelépésben;

4. kiemeli, hogy a határok melletti térségek az európai integrációs folyamat speciális laboratóriumai, azaz olyan területek, ahol az egységes piac és más európai politikák megvalósulásának látványosabbnak kellene lennie, mint máshol. A határok melletti térségek mondhatni lényegüknél fogva egyedülállóan sokoldalú csomópontok, ahol a legerősebben érezhetőek a sokszínű perspektívák és a kulturális és nyelvi szinergiák;

5. rámutat, hogy az elmúlt huszonöt év során a határokon átnyúló együttműködés jelentős fejlődésen ment keresztül az EU szintjén az Interreg programnak, valamint az annak részét képező Előcsatlakozási Támogatási Eszköznek (IPA) és Európai Szomszédsági Támogatási Eszköznek (ENI) köszönhetően, illetve az európai területi együttműködés más formái révén. Az eddig elért eredmények azonban továbbra sem adnak okot az elégedettségre, ha arra gondolunk, hogy mennyi kiaknázatlan lehetőség rejlik az ilyen együttműködésben. Kiemelt figyelmet kellene ezért fordítani a határokon átnyúló együttműködés megerősítésére, illetve más, már létező eszközökkel (kohéziós politika, Horizont 2020, állami támogatás stb.) való összekapcsolására annak érdekében, hogy a hátrányos helyzetű határ menti régiók különleges elbánásban részesüljenek;

6. a határokon átnyúló együttműködés kiteljesítése érdekében tett erőfeszítésekre tekintettel üdvözli a regionális együttműködés különféle formái által vállalt szerepet, legyenek azok akár a funkcionális térségek, akár a makrorégiók (a Balti-tengerre, a Duna-régióra, az Adriai- és a Jón-tenger térségére vagy az Alpok-régióra vonatkozó stratégia), akár a területi önkormányzatok szintjén;

7. kiemeli a határokon átnyúló együttműködés megerősítése érdekében elfogadott jogi eszközök jelentőségét. Ezek között külön meg kell említeni az Európa Tanács európai keretegyezményét a területi önkormányzatok és közigazgatási szervek határmenti együttműködéséről (1), amelynek értelmében az államok vállalták, hogy megkönnyítik és ösztönzik a határokon átnyúló együttműködést a saját, illetve a többi szerződő fél joghatósága alá tartozó területi önkormányzatok és közigazgatási szervek körében. Említésre méltó még az európai területi együttműködési csoportosulásról (EGTC) (2) és az európai gazdasági egyesülésről (EGE) szóló rendelet is, hiszen ezek magas színvonalú eszközök, amelyek segítik a határokon átnyúló együttműködés kiteljesítéséhez alapvető jogi eszközök kialakítását;

8. emlékeztet arra, hogy az EGTC fontos szerepet tölt be a tagállamok és a helyi és regionális önkormányzatok közötti határokon átnyúló, nemzet- és régióközi együttműködés támogatásában és előmozdításában;

9. rámutat, hogy az EGTC nagy előnye a tagsága révén biztosított rugalmasság, ez pedig abból adódik, hogy a csoportosulás a többszintű kormányzás egy platformja, aminek köszönhetően a hozzá csatlakozó különböző szintű és eltérő hatáskörökkel rendelkező szervek egységesen léphetnek fel, alkalmazkodva az egyes térségek szükségleteihez;

II. A HATÁROKON ÁTNYÚLÓ EGYÜTTMŰKÖDÉS MEGERŐSÍTÉSÉNEK AKADÁLYAI

10. rámutat, hogy a határokon átnyúló együttműködés fejlődését számos akadály lassítja, amelyek hátráltatják a határ menti régiók gazdasági fellendülését, illetve az európai gazdasági, társadalmi és területi kohézió céljainak elérését; megjegyzi továbbá, hogy a határokon átnyúló együttműködés előre nem látható akadályokba ütközik, amelyek sok esetben a tagállamok és a regionális és helyi szintű szereplők fellépéseiből erednek;

11. leszögezi, hogy a luxemburgi elnökség által szervezett szeminárium és felmérés jelentős akadályokat mutatott ki, amelyek gátolják a határokon átnyúló együttműködés további megerősítését. Ilyen például az, hogy nem lehet határokon átnyúló projekteket végrehajtani a jogalkotási keretek eltérősége miatt egyebek mellett a közlekedés, az egészségügy, a környezet- és a polgárvédelem terén, vagy hogy az egyes tagállamokban intézményi aszimmetria tapasztalható amiatt, hogy területi közigazgatásuk eltérő, illetve hogy a határokon átnyúló szervezetek és a közös szolgálatok jogbizonytalansággal szembesülnek, a határ két oldalán nem egyenlő mértékű a gazdasági fejlettség szintje a munkajog, az adózás, a társadalombiztosítás nemzeti adottságainak eltéréseiből adódóan, hogy csak néhány példát említsünk;

12. megállapítja továbbá, hogy a határ menti régiókban a nemzeti egészségügyi rendszerek nem kompatibilisek egymással – még a sürgősségi osztályok által nyújtott ellátásokra vonatkozó szabályozások terén sem, és hogy az ágazat azon munkavállalói, akik több, eltérő joghatóság alá tartozó régióban dolgoznak, nem mindig tudják, melyik joghatóság vonatkozik rájuk; hogy a határok két oldalán aszimmetria tapasztalható az egészségügyi ellátást nyújtók és a hatóságok között; hogy például előzetesen engedélyeztetni kell a költségtérítést, a helyi népesség pedig nehezen jut gyors egészségügyi ellátáshoz a közelben;

13. úgy véli továbbá, hogy a határokon átnyúló együttműködésnek azok az akadályai, amelyeket a luxemburgi elnökség az általa végzett felmérésnek köszönhetően feltárt, csupán jelzésértékű példák, és szisztematikusabb, átfogóbb vizsgálatra van szükség az összes ilyen akadály kapcsán;

14. üdvözli, hogy az Európai Bizottság 2016 vége előtt elemezni szándékozik az akadályokat, a megoldásokat és a bevált gyakorlatok példáit a határokon átnyúló együttműködés kapcsán. Azt szeretné egyébiránt, ha az Európai Bizottság a Régiók Európai Bizottságát aktívan bevonná ennek az elemzésnek a kidolgozásába és az eredmények közös értékelésébe;

15. rámutat, hogy ahhoz, hogy színvonalas módon elemezhessük a határokon átnyúló együttműködés akadályait és megfelelő megoldásokat kereshessünk azok felszámolására, pontosan meg kell határozni a határ menti régió fogalmát, illetve releváns adatokkal kell rendelkezni az ilyen együttműködésről. Sajnálja ennek kapcsán, hogy nincsenek kielégítő statisztikai adatok az összes határ menti régióból, és hogy a tagállamok eltérő módon készítik statisztikáikat;

16. arra kéri az Európai Bizottságot, hogy vegye figyelembe azokat az elemzéseket, amelyeket – a határ menti régiók megbízásából, illetve a határokon átnyúló programok keretében – már elvégeztek a határokon átnyúló akadályokról;

III. POLITIKAI AJÁNLÁSOK

17. hangsúlyozza, hogy ösztönözni és könnyíteni kell a határokon átnyúló együttműködést annak érdekében, hogy az Unió teljes területén az összes régió kiegyensúlyozottan fejlődhessen és csökkenjen a különbség fejlettségi szintjük között, megfelelve az Európai Unió működéséről szóló szerződés 174. cikkének; rámutat továbbá, hogy gazdasági fejlődésük megvalósítása szempontjából egyes határ menti régiók különösen hátrányos helyzetben vannak, mivel a gazdasági jólétet tekintve jelentősen elmaradnak azoktól a határ menti régióktól, melyek számára előnyt jelent a földrajzi helyzetük. Ugyanez érvényes a harmadik országok bizonyos szomszédos területei vagy az európai legkülső régiók esetében; éppen e miatt az egyes régiókat hátrányba hozó helyzet miatt kéri, hogy szigorúbban tartsák be a területi kohézióra vonatkozó, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 174. cikkében rögzített rendelkezéseket;

18. hangsúlyozza, hogy kiemelkedően fontos kitartó erőfeszítéseket tenni a határokon átnyúló együttműködés előtt álló akadályok megszüntetésére, melyek állandó kihívást jelentenek, és ezzel párhuzamosan elmélyíteni az európai integrációs folyamatot; Üdvözli ezért a jogalkotási jellegű kezdeményezéseket és azt javasolja, hogy a határokon átnyúló együttműködés jelentőségét tükrözze megfelelően az ilyen együttműködések továbbfejlesztésére szánt pénzügyi keret is;

A meglévő jogi keret és az EU luxemburgi elnökségének új javaslata

19. hangsúlyozza, hogy a határokon átnyúló együttműködés előtt tornyosuló akadályok eltávolítását célzó megoldás keresése során, valamint az adminisztratív terhek Európai Unión belüli csökkentésére irányuló cselekvési program (REFIT) (3) eredményeire való tekintettel az ilyen együttműködést szabályozó jelenlegi rendelkezésekből kell kiindulni, biztosítva azok teljes körű végrehajtását;

20. emlékeztet arra, hogy az Európa Tanács területi önkormányzatok és közigazgatási szervek határmenti együttműködéséről szóló európai keretegyezményének 4. cikke értelmében az aláíró országok arra törekednek, hogy megoldják mindazokat a jogi, adminisztratív és technikai problémákat, amelyek akadályozzák a határ menti együttműködés fejlődését és zökkenőmentes működését, és e tekintetben kölcsönösen egyeztetnek;

21. üdvözli a luxemburgi elnökség közelmúltban tett kezdeményezését, amely szerint kiinduló javaslatot tesz egy új jogi eszközre, amelynek célja az, hogy felhatalmazza a határokon átnyúló egyedi projektekben érintett tagállamokat arra, hogy megállapodjanak egy a szóban forgó tagállamok hatályos jogszabályai alapján összeállított jogi keretről, amely kizárólag erre az egyedi, határokon átnyúló projektre alkalmazandó. Ez hozzájárulást jelentene a határokon átnyúló területek kohéziójához. Bár ez az eszköz olyan kezdeményezésekhez kapcsolódik, amelyek nem feltétlenül használnak fel uniós finanszírozást, mégis értékes hozzájárulást jelent a határokon átnyúló együttműködés tárgyában és általában az EU gazdasági, társadalmi és területi kohéziójának céljairól alakuló vitához.

22. megjegyzi, hogy a határokon átnyúló együttműködés uniós szintű javítására már szerepel egy eszköz az Európai Parlament és a Tanács 2006. július 5-i, az európai területi együttműködési csoportosulásról (EGTC) szóló 1082/2006/EK rendeletében, az 1302/2013/EU rendelettel módosítva, melynek célja a határokon átnyúló együttműködési projektek megvalósítása és a különböző nemzeti jogszabályok és jogi eljárások keretében való irányítása; rámutat, hogy ennek a két eszköznek a jellege jogi szempontból eltérő: egy EGTC jogrendje kizárólag annak tagjaira vonatkozik, viszont a luxemburgi elnökség javaslatában kialakított jogrend egy meghatározott határokon átnyúló projektre lenne alkalmazandó, pontosan körülhatárolt földrajzi hatókörrel;

23. üdvözli a 2014. június 22-én hatályba lépett, módosított EGTC-rendeletbe beépített összes egyszerűsítést, melyek közül néhányat a Régiók Európai Bizottsága javasolt, azonban sajnálja, hogy néhány tagállam csak viszonylag lassan fogadta el ezt a módosított EGTC-rendeletet; ezért kéri a tagállamokat, hogy fokozzák erőfeszítéseiket annak végrehajtására és saját területükön EGTC-k létrehozásának elősegítésére, figyelembe véve, hogy a rendelet lehetővé teszi az EGTC-k rugalmasabb létrehozását és regisztrálását, illetve feladataik pontosabb meghatározását; Úgy véli azonban, hogy a hatálybalépése óta még nem telt el annyi idő, hogy teljes mértékben felmérjük annak jelentőségét, illetve értékeljük gyakorlati alkalmazásának eredményeit;

24. úgy véli, hogy az EGTC-rendelet megléte miatt és a határokon átnyúló együttműködés megerősítése terén a tagállami jogrendszerekbe átültetendő rendeletben rejlő lehetőségek teljes mértékű kihasználására tekintettel további jogi eszközök vizsgálata során szem előtt kell tartani az arányosság elvét; ezenkívül úgy véli, hogy vannak olyan esetek, amikor egy az EGTC jellegétől eltérő jogi eszköz lenne hasznos azoknak a konkrét akadályoknak a felszámolásához, amelyekkel egy bizonyos, határokon átnyúló együttműködésre irányuló projekt szembesül;

25. üdvözli a javaslatban foglalt megközelítést, amely minőségi szempontból javítja a határokon átnyúló együttműködés eszköztárát azáltal, hogy olyan általános jellegű eszközt vezet be, amely nem hoz létre újabb, jogi személyiséggel rendelkező egységet. Ezáltal pedig előrelépést jelent a felé a cél felé, hogy előre meghatározott szabályokat alkalmazzanak két vagy több tagállam közös kezdeményezéseinek végrehajtása érdekében;

26. megjegyzi, hogy ebben a szakaszban egy új eszközre irányuló javaslat felvet néhány kérdést, amelyeket az alakuló vita keretében megfelelőképpen meg kellene vizsgálni: — a hatályos jogtól való eltérések külön rendszerének létrehozása, amely a határokon átnyúló együttműködést hivatott megkönnyíteni, hatást gyakorolhat az egységes piacra, és kívül eshet az Európai Unió működéséről szóló szerződés 175. cikke harmadik bekezdésének alkalmazási körén; emiatt alaposan elemezni kell az említett jogi eszköz jogalapját, — az RB kéri, hogy világosabban határozzák meg azokat a fellépési területeket, amelyeken az új rendelet alkalmazandó lesz, és ennek során vegyék figyelembe, hogy melyek az Unió és melyek a tagállamok hatáskörei, és melyek azok, amelyek megoszlanak közöttük. Ennek kapcsán nem tűnik elégségesnek az, ha hivatkozunk a gazdasági, társadalmi és területi kohézióval kapcsolatos rendelkezésekre (az EUMSZ 174–178. cikkei), — a javasolt jogi eszköz alkotmányossági kérdést is felvethet, hiszen egy tagállamnak egy másik tagállam jogrendjét kellene alkalmaznia területén. A kivételek és derogációk e rendszere a határ menti régiókra korlátozódna, és alaposabban meg kellene vizsgálni; így amennyiben az Európai Bizottság által elvégzendő hiányelemzés megállapítja, hogy szükség van ilyenfajta új jogi eszközre, jogi szempontból is részletekbe menően elemezni kell az új rendeletet;

27. rámutat arra, hogy egy EGTC-megállapodás által meghatározott küldetés és feladatok az adott csoportosuláshoz és annak tagjaihoz tartozó területekre korlátozódnak; egy ilyen megállapodás nem fogadhat el vagy vezethet be jogszabályokat, és nem biztosíthatja azok végrehajtását, ezért nem szolgálhat alapul az ilyen intézkedések megtételéhez határokon átnyúló szinten. Másrészt viszont a hatáskörébe tartozik az állami infrastruktúra kezelése, az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokat nyújtó közszolgáltatások biztosítása, állami források kezdeményezése és kezelése a közös érdekű célok elérése érdekében – megannyi tevékenység, amely összhangban van a Szerződés alapelveivel és a tagállamok általános érdekeivel. E tekintetben úgy véli, hogy a jelenlegi EGTC-rendelet jó jogi keretet biztosít az ilyen típusú cselekvések elvégzéséhez, bár kiegészítő megoldásokat is meg lehetne vizsgálni, amelyek egy adott területen általában megkönnyítenék a határokon átnyúló együttműködést;

Szükség van az érintett felek figyelmének felkeltésére és a felek tájékoztatására a meglévő jogi keret és különösen az EGTC-rendelet által a határokon átnyúló együttműködés kialakításával kapcsolatban nyújtott lehetőségekről

28. hangsúlyozza, hogy az EGTC-k mint határokon átnyúló együttműködési mechanizmusok alkalmazásával kapcsolatban a fő probléma abban rejlik, hogy nem megfelelő szintű a figyelemfelkeltés és a tájékoztatás, nincs meg a bizalom és hiányzik a politikai akarat, ezért a határokon átnyúló együttműködés megerősítéséhez intenzívebben kell tájékoztatni az érdekelt feleket a meglévő jogi keret, és különösen az EGTC-rendelet által az ilyen együttműködés kialakításával kapcsolatban nyújtott lehetőségekről, és jobban fel kell hívni ezekre a figyelmüket;

29. kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy a Régiók Európai Bizottságával való együttműködésben tegyenek további erőfeszítéseket arra, hogy tisztázzák és ismertessék azt a szerepet, amelyet az EGTC mint eszköz játszhat abban, hogy jobban meg lehessen felelni a határokon átnyúló régiókban helyi szinten felmerülő igényeknek;

Az egyszerűség előmozdítása a jogi keretek között és a végrehajtás módja

30. szorgalmazza, hogy a jogi keret a lehető legegyszerűbb legyen; ennek értelmében minden új jogszabálynak vagy a hatályban lévő szabályok minden módosításának egyszerűsítenie kell a határokon átnyúló projektek végrehajtására vonatkozó eljárásokat, függetlenül attól, hogy azokat az EU költségvetéséből finanszírozzák-e vagy sem. Ebben a tekintetben úgy véli, hogy a luxemburgi elnökség javaslata hasznos hozzájárulás a közeljövőben kezdődő, a következő tervezési időszakra vonatkozó jogalkotási intézkedésekről folytatandó vitához;

31. üdvözli, hogy a szubszidiaritás és a helyi demokrácia elvére tekintettel a luxemburgi javaslat kiemelt szerepet juttat a helyi és regionális önkormányzatoknak. Ennek értelmében a határ menti régiók és városok maguk kezdeményezhetnék európai határokon átnyúló megállapodások megkötését, határozhatnák meg az elfogadandó jogi rendelkezéseket, fogalmaznák meg a megállapodás tervezetét és terjesztenék azt be végső jóváhagyásra az érintett tagállamok illetékes hatóságai elé;

32. azt javasolja, hogy egyszerűsített jóváhagyási eljárást alkalmazzanak az EGTC-kre azokban az esetekben, ahol már létezik egy korábban létrehozott rendszer, például eurorégió vagy munkaközösség, az Európa Tanács által 1980-ban elfogadott, a területi önkormányzatok és közigazgatási szervek határmenti együttműködéséről szóló európai keretegyezmény, annak jegyzőkönyvei és a későbbiekben megkötött kétoldalú megállapodások értelmében;

33. a határ menti régiókban való együttműködés ösztönzésére szolgáló új jogi eszköz kidolgozásának elképzelésével kapcsolatban jelezni kívánja, hogy az Európai Unióról szóló szerződés kimondja, hogy az együttműködés során tiszteletben kell tartani az alapvető állami funkciókat, köztük a területi integritás biztosítását (4. cikk);

Az uniós alapokból származó források felhasználási módjának kiigazítása

34. rámutat, hogy a tagállamokból és más, nem uniós tagállamból származó több partner részvételével zajló határokon átnyúló együttműködési projektek végrehajtására és ellenőrzésére különböző eljárásokat kell alkalmazni, és a különböző résztvevők miatt nehézségekbe ütközik a programok és kezdeményezések végrehajtása; ezért az Európai Unió által finanszírozott határokon átnyúló programok és projektek programozási és irányítási eljárásainak egyszerűsítését szorgalmazza, különösen a határokon átnyúló kisebb, egyszeri projektek megvalósítása terén, melyeket egységesen alkalmaznak majd minden érdekelt fél esetében, és szeretné, ha sikerülne egyszerűen és gyorsan megoldani, közigazgatási és jogi szempontból, az ilyen projektek végrehajtásának kérdését;

35. arra kéri a tagállamokat, hogy könnyítsék meg a magánszereplők bevonását, hogy támogatni lehessen a növekedéssel kapcsolatos kezdeményezéseket, a tartós munkahelyek létrehozását és a projektek eredményeinek jövőbe mutató, hatékony figyelembevételét;

36. arra kéri a tagországokat, hogy a meglévő és potenciális EGTC-ket illesszék be jövőbeli operatív programjaikba;

37. megállapítja, hogy a 2014–2020-as pénzügyi programozási időszakra vonatkozó területi együttműködési programok kidolgozási és elfogadási eljárásainak lassúsága hatással lesz az említett programok sikeres végrehajtására, és arra kéri az Európai Bizottságot, hogy még jobban kötelezze el magát és nyújtson több segítséget a résztvevő országoknak a programok kidolgozása és elfogadása során;

38. arra kéri az EU-t, hogy fordítson különös figyelmet az alapok harmadik országokkal és legkülső európai régiókkal határos, határokon átnyúló régiók számára történő felhasználására, annak érdekében, hogy javuljon az általa finanszírozott határokon átnyúló projektek megvalósulása;

39. sürgeti az Európai Bizottságot, hogy folytassa az eljárások egyszerűsítését a határokon átnyúló projektek végrehajtásának megkönnyítése érdekében, valamint kezdje meg a nemzeti szinten megvalósított alapok kiigazítási folyamatát, és ebben a tekintetben fontolja meg az uniós alapok és a határokon átnyúló projektek automatikus összekapcsolásának lehetőségét;

40. arra kéri az Európai Bizottságot, hogy a határokon átnyúló együttműködéssel kapcsolatos akadályok, megoldások és bevált gyakorlatok példáit feldolgozó elemzés eredményeiből kiindulva a Régiók Európai Bizottságával közösen dolgozzon ki egy hosszú távú stratégiát a határokon átnyúló együttműködés fejlesztésére, a hozzá kapcsolódó cselekvési tervvel egyetemben, melyek az Európai Unió több jövőbeni elnökségére is kiterjednének, ezáltal biztosítva lenne, hogy a megkezdett munka a luxemburgi elnökség letelte után is folytatódik;

41. azt javasolja, hogy az új rendeletről szóló vitákra a kohéziós politika jövőjéről szóló átfogó megbeszélések keretében kerüljön sor. Középtávon cél lehet, hogy a tagállamok teljes mértékben és eredményes módon alkalmazzák az EGTC-rendeletet, és hogy annak alkalmazása kapcsán ismeretterjesztés induljon, illetve hogy hiányosságainak kezelése érdekében esetleg módosításokra kerüljön sor; arra kéri az Európai Bizottságot, hogy fontolja meg a luxemburgi javaslatot, és a határokon átnyúló együttműködés jelenleg általa végzett felülvizsgálata eredményeinek fényében fejlessze tovább azt;

42. végezetül hangsúlyozza, hogy fontos tiszteletben tartani a szubszidiaritás elvét, valamint hogy feltétlenül szükség van bizalomra, kölcsönös jó szándékra és együttműködésre a központi hatalom és a helyi és regionális önkormányzatok között, mert csak így alakulhat ki valódi és teljes mértékben működőképes határokon átnyúló együttműködés.

Kelt Brüsszelben, 2015. október 13-án. a Régiók Európai Bizottsága elnöke Markku MARKKULA

(1) Európai keretegyezmény a területi önkormányzatok és közigazgatási szervek határmenti együttműködéséről, Madrid, 1980, Európa Tanács, Európai szerződések sorozat 106. szám. Lásd még: M. Perkmann (2003): Cross-Border Regions in Europe: Significance and Drivers of Regional Cross-Border Cooperation [Határ menti régiók Európában: a regionális határ menti együttműködés jelentősége és motorjai]. European Urban and Regional Studies, 10. kötet, 2. szám, 153–171. oldal.

(2) 1082/2006/EK rendelet az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 175. cikke alapján; az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1302/2013/EU rendelete az európai területi együttműködési csoportosulásról szóló 1082/2006/EK rendeletnek a csoportosulások létrehozásának és működésének egyértelművé tétele, egyszerűsítése és javítása tekintetében történő módosításáról.

(3) Cselekvési program az adminisztratív terhek csökkentésére az EU-ban – zárójelentés, http://ec.europa.eu/smart-regulation/refit/admin_burden/docs/com2012_746_swd_ap_en.pdf A REFIT-programról bővebb információkat itt találhat: http://ec.europa.eu/smart-regulation/refit/index_hu.htm