Az intézményi teljesítmény hiányosságai rányomják bélyegüket az üzleti környezetre és csökkentik a gazdaság növekedési potenciálját. Magyarországon az üzleti tevékenység folytatásának egyik legfőbb akadálya az instabil szabályozási környezet, és nem jut kellő szerephez sem az érdekeltek bevonása, sem a tényeken alapuló szakpolitikai döntéshozatal. A költségvetési folyamat átláthatósága és kiszámíthatósága továbbra is korlátozott. A közbeszerzést továbbra is a verseny és az átláthatóság korlátozottsága jellemzi. A korrupció kockázata továbbra is magas, és a probléma kezelése érdekében hozott intézkedések igencsak hiányosak.

A jelentős javulás ellenére a magyar munkaerőpiac még mindig kihívásokkal néz szembe. Magyarország fő aktív munkaerőpiaci intézkedése továbbra is a közmunkaprogram. A kormány az egyéb aktív munkaerőpiaci intézkedések fokozására törekszik. A nemek tartósan és jelentősen eltérő foglalkoztatási arányának és a szülői szerep által a nők foglalkoztatottságára gyakorolt hatásnak a kezelése céljából sor került a gyermekgondozási rendszer reformjára. A szegénységi mutatók némelyike visszaesett a válság előtti szintre, de más tagállamokhoz képest továbbra is magas. A szegénység a gyermekek és a romák körében csökkent, de továbbra is magas, továbbá a szociális segélyek és a munkanélküli ellátások megfelelősége és a támogatottak köre is korlátozott maradt. Az alapkészségek elsajátítása nemzetközi összehasonlításban továbbra is gyenge, és a tanulók társadalmi-gazdasági hátterének az oktatási eredményekre gyakorolt hatása az egyik legmagasabb az EU-ban. A hátrányos helyzetű tanulók – főként a romák – koncentrációja egyes iskolákban egyre szembetűnőbb. Végül, a munkaerőpiaci részvételt gátolja a lakosság viszonylag rossz egészségi állapota és az egészségügyi ellátáshoz való egyenlőtlen hozzáférés.

A közelmúltbeli adóügyi intézkedések a helyes irányba mutatnak, de az adórendszer kihívásai továbbra is fennállnak. Magyarországon az adóbevételek GDP-hez viszonyított aránya még mindig jóval meghaladja a regionális versenytársakét, noha a társadalombiztosítási járulékok és a társasági adó 2017. évi csökkentése mintegy 1,5 százalékponttal csökkentette az adóterhet, javítva az ország versenyképességét. A munkát terhelő adóék a fokozatos csökkenés irányába mutat, de több csoport – különösen az alacsony jövedelmű gyermektelen munkavállalók – esetében továbbra is magas. Az ágazatspecifikus adók 2013 óta csökkennek, de továbbra is bonyolítják az adórendszert, és gyengítik a befektetői bizalmat. Az adórendszer összetettsége és a kapcsolódó adminisztratív terhek továbbra is kihívást jelentenek. Az adóbehajtás hatékonyságán és az adózási fegyelmen továbbra is van még mit javítani, de az adócsalás és adóelkerülés elleni küzdelemmel kapcsolatos szakpolitikai erőfeszítések kézzelfogható eredményeket hoztak.

A külső egyenleg az állományi és a folyó változások tekintetében is tovább javult. A nettó külső kötelezettségek GDP-arányos szintje a 2009. évi 116 %-ról 2015-ben 61 %-ra csökkent, és a becslések szerint 2016-ban még tovább esett. A gazdaság egyensúlyát a folyó fizetési mérleg és a tőkemérleg tartósan nagy többlete révén sikerült helyreállítani, ami a magánszektor adósságcsökkentését és az uniós források fokozott beáramlását egyaránt tükrözi. A külső egyenleg javulása a belső kereslet beindulása ellenére is folytatódott, ami jelzi a folyamatok hátterében álló kiigazítás erejét.

A magánszektornak nyújtott hitelezés javul, de a hitelállomány bővülése továbbra is mérsékelt. A bankok hitelezési képessége a történeti csúcshoz közelít, hitelezési hajlandóságuk azonban továbbra is visszafogott, különösen a vállalati szektorban. A bankok hitelezési tevékenységét nemteljesítő hiteleik nagy összege is korlátozza. A központi bank több programot indított a kisvállalkozásokra irányuló hitelezés előmozdítására, amely 2016-ban jelentősen bővült. A lakossági hitelezés szintén javult 2016-ban, amikor az új kormányzati lakástámogatási program és a növekvő ingatlanárak beindították a lakosság hitelkeresletét. A hitelállomány általános növekedése azonban még nem elég erős ahhoz, hogy támogassa a gazdasági növekedést.

A magyar gazdaság teljesítménye továbbra is szilárd, és egyre inkább a belső kereslet által generált. A reál-GDP meghaladja a válság előtti csúcsértéket. A potenciális növekedés azonban az elmúlt években tapasztalt fellendülés ellenére továbbra is egy teljes százalékponttal elmarad a válság előttitől. A GDP 2016-ban a becslések szerint 1,9 %-kal nőtt, ami a magánfogyasztás erősödésére és a nettó exportra vezethető vissza. Az uniós finanszírozású beruházások ideiglenes visszaesése 2016-ban visszafogta a növekedést, de a magánfogyasztás, az uniós finanszírozású beruházások fokozatos élénkülése és az expanzív fiskális politika támogatásával a növekedés 2017-től valószínűleg mintegy 3,5 %-ra gyorsul. A magasabb energiaárak és a minimálbérek jelentős növekedése 2018 végére várhatóan a központi bank célrátájához – 3,0 %-hoz – közelíti az inflációt.

Az egyenlőtlenség a gazdaság élénkülése alatt nőtt, de továbbra is elmarad az uniós átlagtól. A jövedelmi ötödök aránya – amely a háztartások leggazdagabb és legszegényebb 20 %-ának jövedelmét veti össze – a 2010. évi 3,4-ről 2015-ben 4,3-re nőtt. Ez jóval elmarad az uniós átlagtól (5,2). A rendelkezésre álló adatok alapján a nettó vagyon ( ) szerinti egyenlőtlenség a 2013–2014-ben felmért egyéb uniós országokban mért tartományba esik (EKB, 2016). A piaci jövedelmi egyenlőtlenség (az adók, illetve a szociális juttatások és ellátások figyelembe vétele nélkül) az uniós átlaghoz közeli. Forrását a bérek növekvő szórása és a magasabb keresetűek bérének gyorsabb növekedése képezi. A szociális ellátórendszer eredményesen csökkenti a piaci egyenlőtlenséget, de az egykulcsos adórendszer 2011. évi bevezetése csökkentette az adórendszer progresszivitását, ami növelte az egyenlőtlenséget. Erős szerepet játszik a földrajzi vetület is: a vidéki háztartások jövedelme csupán 73 % a városiakéhoz képest. Ez jóval elmarad az uniós átlagtól (83 %). Az egyenlőtlenség a szolgáltatásokhoz, például az oktatáshoz és az egészségügyhöz való hozzáférés tekintetében is fennáll, és különösen a roma lakosságot sújtja.

A nettó export a versenyképesség javulását tükrözve 2016-ig élénkítette a növekedést, de az importkereslet erősödése az előrejelzések szerint 2017-ben fokozatosan ellensúlyozza ezt a hatást. Ez főként a belső kereslet várható növekedésére vezethető vissza, amelynek hatására az import növekedése megközelíti a 7 %-ot. Az export várhatóan továbbra is meglehetősen stabilan, mintegy 5,5 %-os ütemben nőni fog. Magyarország exportpiaci részesedése az elmúlt 3 évben nőtt (1.2. ábra), és az ország exportőrei várhatóan a közeljövőben is növelik piaci részesedésüket. A fajlagos munkaköltség növekedése azonban gyengíteni fogja Magyarország relatív külkereskedelmi teljesítményét.

2013 óta javuló teljesítménye ellenére Magyarország reálkonvergenciája továbbra is elmarad a legtöbb regionális versenytársétól (1.8. és 1.9. ábra). Magyarországon az elmúlt 20 évben az uniós átlag feléről az uniós átlag kétharmadára nőtt a vásárlóerő-paritáson számított egy főre jutó GDP. Ezen időszak elején a közép-kelet-európai térség feltörekvő piaci gazdaságai közül Magyarországon volt a harmadik legmagasabb az egy főre jutó GDP. Az időszak végére az ország visszaesett a 7. helyre. Miközben a legtöbb versenytárs konvergenciája csak a 2008–2009-es válság után lassult le, Magyarországé már a válság előtt is jelentősen lelassult (1.9. ábra).

Magyarország külső helyzete az állományi és a folyó változások tekintetében is tovább javult. A nettó külső kötelezettségek GDP-arányos szintje 2015-ben 61 %-ra csökkent (a 2009. évi 116 %-os csúcsértéket követő 2014. évi 76 %-ról). E szint a becslések szerint 2016-ban tovább csökkent. A gazdaság egyensúlyát a folyó fizetési mérleg és a tőkemérleg tartósan nagy többlete révén sikerült helyreállítani. Utóbbi a magánszektor adósságcsökkentését és az uniós források fokozott beáramlását tükrözi. A külső kiigazítást elősegítette, hogy Magyarország lebegtetett árfolyamot alkalmaz, mivel a forint reálárfolyamának leértékelődése javította a külkereskedelmi mérleget. Magyarország erőteljes nettó hitelnyújtási pozíciója az elmúlt 4 évben a belső kereslet fellendülése ellenére stabil maradt (1.7. ábra). Az uniós források beáramlása 2016-ban átmenetileg csökkent, de az ország nettó hitelnyújtási pozíciója magas maradt (GDP-arányosan 6 %). Ez a szint várhatóan 2017-ben és 2018-ban is fennmarad.

A pénzügyi szektor eszközállománya a magánszektorbeli hitelállomány-leépítésnek megfelelően tovább zsugorodott. A magánszektor GDP-arányos adóssága a 2009. évi közel 120 %-os csúcsértékről 2016-ban mintegy 84 %-ra csökkent. A háztartások esetében a hiteláramlás továbbra is negatív, a nem pénzügyi vállalatoknak nyújtott hitelek növekedése pedig enyhén pozitív maradt (a vállalatközi hiteleket és a külföldi pénzügyi intézményektől származó hiteleket is beleértve, 1.6. ábra). A hitelállomány bővülése a bankok óvatosabb hitelezési stratégiái miatt korlátozott maradt, különösen a vállalati szektorban. A központi bank több programot indított a kisvállalkozásokra irányuló hitelezés előmozdítására, amely 2016-ban jelentősen bővült. A lakossági hitelezés szintén javulni kezdett 2016-ban, amikor az új kormányzati lakástámogatási program és a növekvő ingatlanárak beindították a lakosság hitelfelvétel iránti érdeklődését.

A kormány új reformokat vezetett be a tartósan magas általános magyarországi adóteher csökkentése érdekében. Az adóbevételek GDP-hez viszonyított aránya az elmúlt években 38–39 % körül mozgott, és így a hasonló fejlettségű versenytársakkal összevetésben a legmagasabb. Az adók összetételében észrevehető javulás történt. A közvetlen adók súlya az elmúlt tíz évben jelentősen (7 százalékponttal) csökkent, és ezzel párhuzamosan nőtt a közvetett adók aránya. Ez a változás főként az új egykulcsos személyi jövedelemadó fokozatos bevezetésének tudható be. Mindazonáltal a munkajövedelmek adóterhe a magas társadalombiztosítási járulékok miatt továbbra is jelentős. A rendszerszintű változások magukban foglalták néhány meglehetősen torzító hatással járó adózási forma bevezetését is, például az ágazatspecifikus adókét. A kormány legutóbbi, 2016. novemberi adócsomagjának célja az általános adóteher csökkentése, és egyben a munkát terhelő adóék csökkentése.

A 2016. évi országjelentés és részletes felülvizsgálat úgy ítélte meg, hogy Magyarországon már nem tapasztalható makrogazdasági egyensúlyhiány. Az értékelés szerint Magyarország kiegyensúlyozott, noha továbbra is viszonylag mérsékelt növekedési pályán haladt, fokozatosan csökkentve egyensúlyhiányát. Az évtized eleje óta jelentősen csökkent a külső egyensúlyhiány, és csökkent az államadósság is. A nettó nemzetközi befektetési pozíció mutatója gyorsan javult. Az ország visszafizette a 2008. évi fizetésimérleg-támogatásból eredő adósságát is.

A Tanács 2011 óta minden évben tett ajánlásokat a munka adóterhe, az aktív munkaerőpiaci intézkedések és a szociális segítségnyújtás terén is. A hatóságok az elmúlt években számos intézkedést hajtottak végre az adóék csökkentésére, amiben némi haladást értek el; az említett intézkedések közé tartozik különösen a családi adókedvezmények növelése és a társadalombiztosítási járulékok bizonyos csoportokat érintő célzott csökkentése. A magyar adóék nemzetközi összevetésben ugyanakkor továbbra is magas, különösen az alacsony keresetűek esetében. Hasonlóképpen, némi haladás figyelhető meg az aktív munkaerőpiaci intézkedések kapcsán. A hatóságok a hangsúlyt évekig az egyre több embert foglalkoztató közmunkaprogramra helyezték, amelynek hatékonysága azonban korlátozott volt. A program bővülése a közelmúltban megállt, költségvetésének emelése a jövőben nem várható. Sőt, a közmunkások száma csökkenni kezdett, ami a munkaerőpiaci feltételek javulását tükrözi. Elfogadtak további aktivizálási intézkedéseket is, például az utazási költségtérítés kapcsán. A minimálbér közelmúltbeli emelése szintén arra ösztönözheti a közmunkásokat, hogy belépjenek a nyitott munkaerőpiacra. Az Európai Szociális Alap (ESZA) és az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezés (IFK) támogatásával a közelmúltban számos program indult el (lásd a 3.3. szakaszt).

Az államadósság egy közepes jövedelmű gazdasághoz képest továbbra is magas, de az állam finanszírozási kockázatai a válság évei óta jelentősen csökkentek. A Bizottság rövid távú kockázati mutatója alapján alacsony a kockázata annak, hogy az ország azonnali költségvetési zavarokkal szembesüljön. Ezt megerősíti az ország kockázati besorolásának közelmúltbeli felminősítése is. Az államadósság lejárati szerkezete javult. A devizaalapú hitelek kezdetben magas aránya csökken, amit a központi bank önfinanszírozási programja is támogat.

A GDP-arányos államadósság az évtized eleje óta stabilan csökken. Az adósságcsökkentés üteme a kötelező magánnyugdíjrendszer eszközeinek átvételéből vett lendületet. Ezzel párhuzamosan az elsődleges hiány többletbe fordult (melynek értéke GDP-arányosan mintegy 2 % volt 2012 és 2015 között). Újabban az adósságcsökkentést a gazdasági fellendülés és a csökkenő kamatlábak együttes ún. „hólabdahatása” is támogatta. Az adósságráta várhatóan a továbbiakban is csökken, és a 2015. évi 74,7 % után 2018-ra várhatóan mintegy 71 %-ot ér el. A strukturális elsődleges egyenleg azonban az előrejelzések szerint hiányba fog fordulni (a GDP –1,0 %-a lesz 2018-ban), ami a pozitív kibocsátási rés becsült szélesedését tükrözi. Ez némi kockázatot jelent Magyarország adósságcsökkentési pályájára nézve.

Az adórendszer összetettsége jelentős adminisztratív és megfelelési költségeket okoz. Az adókötelezettségek teljesítésének időigénye és költségei magasabbak, mint a legtöbb szomszédos országban és az OECD-országokban (Világbank, 2017.). A magas megfelelési költségek különösen a kkv-kat sújtják. A kkv-k adminisztratív terhének a csökkentésére a kata (kisadózó vállalkozások tételes adója) és a kiva (kisvállalati adó) szolgál. A kkv-k adóigazgatási költségei a becslések szerint tízszer nagyobbak, mint a nagyobb vállalatokéi (OECD, 2016a). Az adórendszer számos olyan kis adónemet tartalmaz, amelyekből csak minimális jövedelem származik. A rendszert az ágazatspecifikus adók is bonyolítják. Számos áru és szolgáltatás egynél több adó hatályába tartozik, gyakran eltérő adóalapokkal. Az adópolitika továbbra is változékony, ami alkalmazkodási és tranzakciós költségeket ró a vállalkozásokra. A kormány nemrégiben bejelentette, hogy az adózással kapcsolatos adminisztratív terhek csökkentése és az adószerkezet egyszerűsítése érdekében átfogó felülvizsgálatot indít.

A kormány 2016 őszén jelentős többéves reformcsomagot indított, amely az alacsony keresetűek adóékét is csökkenti. A munkáltatói társadalombiztosítási járulékok 2017-ben 5 százalékponttal, 2018-ban pedig további 2 százalékponttal csökkennek. Az átlagbér 67 %-át kereső egyedülálló munkavállalók esetében az intézkedés a becslések szerint 2017-ben 2 százalékponttal, 2018-ban pedig mintegy 1 százalékponttal csökkenti az adóéket, amely így éppen meghaladja a 45 %-ot. A Munkahelyvédelmi Akcióterv keretében járulékkedvezményre jogosult munkavállalók esetében a csökkenés alacsonyabb lesz, mivel a célzott kedvezményeket egy párhuzamos intézkedéssel szintén csökkentették. Ezen munkavállalók adóéke a számítások szerint a 2016. évi 45 %-ról 2018-ig 43 %-ra csökken (3.1.1. ábra). A jelentős csökkentés ellenére az alacsony jövedelmű gyermektelen munkavállalók adóéke továbbra is jelentősen magasabb, mint a 37 %-os uniós átlag. Ezzel szemben a kétgyermekes háztartások esetében az adóék csökkentése a családi adókedvezmény növekedése miatt sokkal jelentősebb. Ennek következtében e háztartási kategória esetében az adóék 2018-ig megközelíti az uniós átlagot. ( ) A minimálbér ezzel egyidejű emelésével a csomag nettó hatása az alacsony jövedelműek tekintetében valószínűleg az lesz, hogy – legalábbis rövid távon – megnöveli a teljes munkaerőköltséget.

Némi közelmúltbeli javulás ellenére az ágazatspecifikus adók továbbra is kiemelkedő szerepet játszanak, és rányomják bélyegüket az üzleti környezetre. Ezeknek az adóknak a bevezetését a magas jövedelműnek ítélt területekről származó adóbevételek növelésének célja motiválta. Az ágazatspecifikus adókból származó bevételek 2016-ban a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át tették ki, és a banki, a biztosítási, közműszolgáltatási, az energetikai, a távközlési és a kiskereskedelmi ágazatot érintették. A GDP közel 2%-ának megfelelő csúcsérték 2013. évi elérése óta tartó csökkenés legfőképp a banki adó 2016-ban történt megfelezésére vezethető vissza. A bankszektor adóinak további marginális csökkentésén kívül azonban az ágazatspecifikus adók semmilyen további csökkentésére nem kerül sor 2017-ben. E különadók általában a cégek árbevételén vagy vagyonán alapulnak, kulcsuk egyes esetekben progresszív. Következésképpen az adóalap részét képezik a köztes termékek és szolgáltatások is, ami torzító hatást eredményez. Számos ágazati adót nem lehetett teljes mértékben a fogyasztókra áthárítani, így ezek a beruházások megtérülési rátáját is csökkentik (Deloitte, 2015). Annak ellenére, hogy a közvetlen torzító hatások nagysága eltérő lehet, e szelektív különadók léte már önmagában szabályozási kiszámíthatatlanságot teremt, csökkentve a befektetők bizalmát.

2016-ban több tényező következtében fokozatosan nőtt a hitelfelvételi hajlandóság. A kínálati oldalon fokozódott a hitelezők közötti verseny, és javultak a hitelfeltételek. A keresleti oldalon emelkedtek a bérek és az ingatlanárak, utóbbiak a családi otthonteremtési kedvezménynek is betudhatóan (3.2.1. háttérmagyarázat). A lakossági hitelkihelyezés volumene 2016-ban 38 %-kal nőtt. A lakossági hitelállomány azonban összességében még így is 4,5%-kal csökkent, mivel a törlesztések nagyságrendje meghaladta az új hitelnyújtás volumenét. A belföldi vállalati hitelállomány növekedése 2016-ban pozitívvá vált, de a vállalkozások továbbra is jelentős önfinanszírozó képessége és a külföldön történő hitelfelvétel gyakorisága miatt még mindig korlátozott. Ezen túlmenően a bizalmi felmérések azt mutatják, hogy a hitelfelvevők a hosszabb távú beruházások tekintetében konzervatívak. Ez részben az uniós forrásoktól való nagymértékű függőségnek tudható be (további részletekért lásd a 3.4. szakaszt).

A magánszektornak nyújtott hitelezés javul, de a hitelnyújtók és a hitelfelvevők továbbra is óvatosak. A magánszektornak nyújtott banki hitelezés tendenciája a közelmúltban pozitív volt (3.2.3. ábra). A hazai bankszektor hitelezési képessége rekordmagassághoz közeli. A hitelezési hajlandóság azonban csak fokozatosan javul (3.2.4. ábra). A háztartások és a vállalkozások szintén továbbra is aggályosnak tartják az új adósságok felvételét. A vállalati szegmensnek nyújtott hitelezés 2015-ben 4,3 %-kal csökkent, a lakossági hitelek pedig 5,8 %-kal estek vissza (a lakossági jelzáloghitelek jogi rendezésének hatását kizárva).

Intézkedéseket hoztak a rossz lakossági adósságállomány kezelése céljából. A lakossági jelzáloghitelek nemteljesítési aránya magas (közel negyedük ilyen minősítésű). A Nemzeti Eszközkezelő Zrt. 35 000 lakás megvásárlására elegendő kapacitással rendelkezik, amellyel a legnehezebb pénzügyi helyzetben levő nemteljesítő adósokat célozza. A túlzottan eladósodott jelzáloghitelesek a természetes személyek adósságrendezéséről szóló, 2015-ben elfogadott törvény szerinti adósságrendezési eljárást is kezdeményezhetnek. Az adósok és a hitelezők közötti együttműködés összességében javult. Ezt az MNB által a hitelintézetek számára kibocsátott ajánlás is elősegítette. Ebben az MNB meghatározta az adósok és a hitelezők közötti együttműködés elvárt minimális keretét.

A nemteljesítő hitelek szintje a csökkenés ellenére továbbra is magas. A nemteljesítő hitelek aránya 2014-ben tetőzött (3.2.1. ábra). A devizaalapú jelzáloghitelek forintosítását és a gazdasági növekedés élénkülését követően, amely az ingatlanárak emelkedését is maga után vonta, a bankok eszközminősége fokozatosan javult. A nemteljesítő hitelek aránya 2016 első felében a lakossági szektorban 16,9 %, a vállalati szektorban pedig 7,1 % volt. Az abszolút érték a többi tagállammal összevetve még mindig magas, de fedezete biztosított (a fedezeti arány 2016 júniusában 63,4 % volt). A szektor veszteségelnyelő képessége és fennmaradó átgyűrűző kockázatai viszonylag korlátozottak, mivel a nemteljesítő hitelek nettó állományának a szavatoló tőkéhez viszonyított aránya 2016 júniusában 43,6 %-ot tett ki (3.2.2. ábra).

A bankok nyereségessége javult, de még mindig elmarad a regionális versenytársakétól. A hatóságok 2015 előtt számos olyan intézkedést hajtottak végre, amelyek jelentős negatív hatást gyakoroltak a bankrendszer nyereségességére. Ezek közé tartozott a banki adó, amely a legmagasabb az EU-ban, a pénzügyi tranzakciós adó és a devizaadósok mentőcsomagja. 2015 után a hatóságok több szakpolitikai intézkedést jelentettek be a belföldi pénzügyi szektor támogatására, ideértve a bankadó csökkentését (ezen adó mértéke 0,53 %-ról 2016-ban 0,24 %-ra csökkent, 2017-ben és 2018-ban pedig 0,21 %-ra csökken). Az első csökkentés hatása a 2015. évi nullszaldó után már a 2016. évi pozitív nyereségességi adatokban is megmutatkozik. Magyarország azonban továbbra is elmarad a régiós versenytársaktól, amelyek átlagos nyereségessége 2015-ben 6,7 % volt. A nyereségességet 2016-ban az üzleti környezetet stabilizálódása is elősegítette. A 2016. évi nyereségek jó része ugyanakkor a várható veszteségekre képzett korábbi céltartalékok visszaírásából származik. A nyereség fenntartható növekedése csak akkor lehetséges, ha a kamatlábak ismét emelkedni kezdenek.

A bankrendszer sokkelnyelő képessége továbbra is erős. A rendszerszintű tőkemegfelelés 20 %-os, a figyelembe vehető alapvető tőke aránya közel 14 %. Az MNB által kidolgozott stresszteszt során a bankok szolvenciája ágazati szinten és az egyes bankok szintjén is kielégítőnek tűnt. A likviditási tartalékok stresszhelyzetben megfelelőek, noha az elméleti sokkot követően néhány bank eltávolodott a szabályozói minimumtól.

Az oktatási rendszerekre vonatkozó 2015. évi PISA-felmérés Magyarország esetében jelentősen romló eredményeket mutat, valamint jelzi, hogy a társadalmi-gazdasági helyzetnek nagyon nagy hatása van a tanulók teljesítményére. Az olvasási és természettudományi teljesítmény jelentősen romlott 2012-höz képest. A matematikai eredmények stabilak, de alacsonyak maradtak. A természettudományok terén alacsony eredményeket elérők aránya az EU-n belül Magyarországon növekedett az egyik legnagyobb mértékben. A tanulók társadalmi-gazdasági hátterének az oktatási eredményekre kifejtett hatása az egyik legnagyobb az EU-ban. Az oktatási eredményekre az iskolatípus is nagyon jelentős hatással van. A tanulók 10 éves kortól kezdődően képességeik szerint különböző iskolatípusokba kerülnek. Ez iskolatípusonként jelentős teljesítménybeli eltérésekhez vezet. Az iskolatípus megválasztását viszont erősen befolyásolja a szülők társadalmi-gazdasági háttere is (Oktatási Hivatal, 2016a, 2016b) A gimnáziumok PISA-eredményei meghaladták az OECD-átlagot. Az eredmények elmaradtak az OECD-átlagtól alatti volt a szakközépiskolákban és még alacsonyabbak voltak a szakiskolákban. A szakgimnáziumokban a természettudományos tárgyak óraszámainak 2016 óta folyó csökkentése valószínűleg tovább súlyosbítja Magyarországon a természettudományos készségek hiányát.

A szociális segélyek és a munkanélküli ellátás megfelelősége és a támogatottak köre korlátozott. Az álláskeresési járadék 3 hónapos jogosultsági időtartama továbbra is a legalacsonyabb az EU-ban (lásd Európai Bizottság, 2016c). A (nyugdíjon kívüli) szociális transzferek szegénységcsökkentő hatása 2008 óta csökkent, 2015-ben 42 %-ra esett vissza, de továbbra is magasabb az uniós átlagnál. A célzott pénzbeli ellátás három típusának nominális szintje némileg emelkedik 2017-ben, de a foglalkoztatást helyettesítő támogatás változatlan marad. A szociális támogatások 2015. évi reformja egyszerűsítette az ellátások rendszerét, de egyelőre úgy tűnik, nem garantálta az egységes és minimálisan megfelelő életszínvonalat a rászorulók számára. Különböző tanulmányokból az derül ki, hogy a jogosultságok többsége megmarad, de nagy fokú diszkrecionalitás jellemzi az önkormányzatok által kezelt ellátások jogosultsági kritériumait (Mózer, 2016) A közmunka jelentős szerepet játszik a szociálpolitikában, különösen az ország hátrányos helyzetű térségeiben. Ezeken a területeken viszont az ellátásoktól való függőség kockázatát és inaktivitási csapdát teremthet a szociális ellátás kedvezményezettjei számára, akik jellemzően vagy segélyekből vagy közmunkából élnek.

A gyermekek és a romák körében is csökken a szegénység, de továbbra is különösen magas. A 2013 óta történt jelentős csökkenés ellenére 2015-ben a gyermekek 36,1 %-a továbbra is szegénységben vagy társadalmi kirekesztettségben élt, ami meghaladja a 26,9 %-os uniós átlagot. A gyermekgondozási szolgáltatásokhoz való jobb hozzáférés segít tovább csökkenteni a gyermekszegénységet. A romák szegénységi aránya többféle statisztika szerint majdnem ötször magasabb a nem romákénál( ). Ez az arány összehasonlítható más, jelentős roma kisebbséggel rendelkező tagállamokkal (BG, CZ, SK, RO), ahol a romák szegénységi aránya a becslések szerint három–hatszor magasabb, mint a lakosság egésze esetében (Alapjogi Ügynökség, 2016). A magyar adatok alapján a romák mintegy kétharmada súlyos anyagi nélkülözésben él. ( ) Ez ahhoz kapcsolódik, hogy nagy a roma lakosság koncentrációja olyan területeken, amelyre az ivóvízhez való hozzáférés (29 %) vagy az alapvető közszolgáltatások hiánya (43 %) jellemző, és ez regionális összehasonlításban is magas, ami tovább rontja az életkörülményeiket (Alapjogi Ügynökség, 2016). A romák foglalkoztatottsága az egyik legmagasabb az EU-ban (36 %, Alapjogi Ügynökség, 2016), de a foglalkoztatott romák jelentős része (41,6 %) a közmunkaprogramban dolgozik. A nyitott munkaerőpiaci eredményes integrációjuk tehát továbbra is korlátozott.

Néhány szegénységi mutató visszatért a válság előtti szinthez, de az EU többi részéhez viszonyítva továbbra is magas. A szegénység 2008 és 2013 közötti jelentős növekedését követően a helyzet javult, miután a munkaerőpiac élénkülni kezdett (3.3.2. ábra). A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya 2015-ben a válság előttihez közeli szintre, 28,2 %-ra csökkent( ). Ez azonban még mindig a tíz legmagasabb között van az EU-ban. 2015-ben a súlyos anyagi nélkülözés 4,6 százalékponttal visszaesett, de 19,4 %-kal még mindig az uniós átlag (8,1 %) több mint kétszerese. A lakáskörülmények tekintetében súlyosan depriváltak aránya a szegények és különösen a szegénységben élő gyermekek körében továbbra is magas, és a szociális lakásállomány igen szűkös: csak a teljes lakásállomány 3 %-át teszi ki, és főként nagyvárosokban koncentrálódik. Az aktív keresők szegénységi rátája jelentős mértékben nőtt, 2015-ben 9,3 % ért el, ami közelít a 9,5 %-os uniós átlaghoz, de a minimálbéremelés valószínűleg javít a helyzeten.

A gyermekvállalás továbbra is jelentős hatást gyakorol a nők foglalkoztatottságára, melynek kezelése érdekében megreformálták a gyermekgondozási szolgáltatások rendszerét. Míg a férfiak foglalkoztatottsági rátája 2015-ben elérte a 75,9 %-ot, a nőké 62,1 % volt, és ez a különbség az elmúlt években nőtt. A kisgyermekes anyák foglalkoztatottsági rátája különösen alacsony (14,8 % a három év alatti gyermekkel, 39,4 % a hat év alatti gyermekkel rendelkező nők esetében 2015-ben). Ezzel a gyermekvállalásnak a nők foglalkoztatottságára gyakorolt hatása az egyik legnagyobb az EU-ban. A korábbi években a nemek közötti foglalkoztatási szakadék főként a hosszan tartó szülői szabadság alatti ellátásokkal és a gyermekgondozási szolgáltatások hiányával volt magyarázható. A 0–3 év közötti gyermekek 15 %-át íratják be hivatalos gyermekgondozási intézménybe, ami jóval elmarad a 28 %-os uniós átlagtól. 2017 januárjától új gyermekgondozási formákat vezettek be, és kapacitásbővítést is bejelentettek ( ). A gondozási feladataik miatt a munkaerőpiactól távol maradó nők aránya 26,5 %, szemben az 18,7 %-os uniós átlaggal. Az eltartott hozzátartozókkal rendelkezőket támogató rendszerek alulfejlettek. A második keresők esetében fennáll továbbá egy jelentős inaktivitási csapda is. ( ) A nemek közötti foglalkoztatási szakadék különösen nagy a romák körében; a roma nők csupán 26 %-a foglalkoztatott, szemben a férfiak 45 %-ával (Alapjogi Ügynökség, 2016). ( )

Részben uniós források támogatásával más aktív munkaerőpiaci intézkedéseket is megerősítenek. Az aktív munkaerőpiaci intézkedésekre fordítandó tervezett kiadásokat 2017-ben növelni kívánják. Az Európai Szociális Alap (ESZA) és az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezés (IFK) támogatásával a közelmúltban számos program indult el. 2015 óta két nagyléptékű program létezik. Ezek célja a foglalkoztathatóság javítása és az álláskeresők és az inaktív személyek munkaerőpiacra való belépésének támogatása. Kisebb programok kiegészítő támogatást nyújtanak. Több mint 34 000 közmunkás részesült az ESZA által társfinanszírozott képzésben 2016-ban, és bevezettek egy mentorálási szolgáltatást is a hatékonyság növelése érdekében.

A magyar munkaerőpiac jelentős mértékben javult az élénkülés 2013-as kezdete óta, de továbbra is kihívásokkal néz szembe. Noha a munkanélküliség jelentősen csökkent minden képzettségi szinten, továbbra is magas az alacsony képzettségűek körében. A munkaerőpiaci eredmények nagyon egyenlőtlenek a magas, közepes és alacsony képzettségi szintű munkavállalók között. Az egyenlőtlenségek jelentősen csökkentek az elmúlt öt évben, de 2015-ben számottevőek maradtak (3.3.1. ábra). Az ilyen egyenlőtlenségek egyik oka lehet az alacsony bérek magas adóterhe. E tekintetben a 2017 januárjában bevezetett új intézkedések csökkentik az adót/társadalombiztosítási járulékokat (lásd a 3.1. szakaszt). Ugyanakkor a felmérésekből kiderült, hogy bizonyos ágazatokban a vállalkozások növekvő munkaerőhiánnyal küzdenek. Az európai vállalati felmérés szerint 2013 óta jelentős mértékben növekedett (2016-ban meghaladta az 50 %-ot) azon ipari vállalatok aránya, amelyek szerint a munkaerő a „termelést korlátozó tényező”, és ez az arány jelenleg a legmagasabb az EU-ban. A munkatermelékenység növekedése az elmúlt években gyenge volt (lásd a 3.4. szakaszt). A felnőttképzésben való alacsony részvétel, valamint az aktív munkaerőpiaci intézkedések jelentette támogatás elégtelensége hozzájárulhat a készségkereslet- és kínálat közötti eltérésekhez és az alacsony termelékenységnövekedéshez. Az idősebb munkavállalók és a fogyatékos személyek foglalkoztatási rátája nagyon alacsony és a munkával töltött életszakaszuk az egyik legrövidebb az EU-ban. ( )

Forrás: Financial Times FDI Markets database (a Financial Times kkb-piaci adatbázisa), Világgazdasági kilátások adatbázisa 2016. október, Európai Bizottság

Makrogazdasági szempontból a magánberuházások csökkenése magyarázható a hitelállomány-leépítéssel, a bankok visszafogott hitelnyújtási hajlandóságával és az alacsony belső kereslettel. A hitelállomány-leépítési nyomás enyhülni kezdett, de továbbra is korlátozza a vállalkozások beruházási kapacitását. A nem pénzügyi vállalatok adóssága a 2009. évi, a GDP 79,3 %-át kitevő szintről 2015-ben 62,3 %-ra csökkent. Ez még mindig viszonylag magas, és csökkenti a vállalkozások hitelfelvételi hajlandóságát, hiszen javulást szeretnének látni a mérlegükben. Emellett a válságot több évnyi visszafogott belső kereslet és szigorú finanszírozási feltételek követték, ami korlátozta a beruházást. Újabban a belső kereslet élénkül, és jelentősen megnőtt a bankok hitelezési kapacitása is. A bankok hitelezési hajlandósága azonban továbbra is korlátozott (3.2. szakasz).

A hálapénzek aránya továbbra is magas. A hálapénz aránya, amely magában foglalja az informális fizetés becsült összegét is, csökkent, de uniós összehasonlításban továbbra is magas (26,5 % szemben a 17,6 %-kal). Az egyértelmű következetes jogi keret hiánya bizonytalanságot teremt és teret biztosít a hálapénz kezelés utáni elfogadásának legalizálásához.

Az egészségügyi ágazatban a munkaerő hiánya továbbra is akadályozza az ellátásokhoz való hozzáférést. Az orvosi személyzet hiányának csökkentése érdekében 2011-ben átfogó rezidenstámogatási programot vezettek be, majd jelentettek be ismét 2016-ban. Emellett 2012 óta jelentősen emelkedett az egészségügyi szakemberek fizetése. Ennek ellenére a még nem működik egy olyan átfogó, a megfelelő munkaerőt biztosító humánerőforrás-stratégia, amely az alapellátásra összpontosítana és figyelembe venné a regionális különbségeket (Európai Bizottság és Gazdaságpolitikai Bizottság, 2016).

Magyarország egészségügyi eredményei gyengék, ami negatívan hat a munkaerőpiaci részvételre is. A közelmúltbeli javulás ellenére a születéskor várható élettartam a férfiak és a nők esetében egyaránt az egyik legalacsonyabb az EU-ban. A kezelhető és megelőzhető halálozás továbbra is gyakoribb az uniós átlagnál. Magyarországon emellett a munkaképes korú népesség körében a nem fertőző betegséghez kapcsolódó halálozási ráta az egyik legmagasabb az EU-ban. ( ) Ez a rendelkezésre álló munkaerő csökkenéséhez vezet. Noha az utóbbi években támogatták a betegségmegelőzést és az egészséges életmódot, e területeken a jelenlegi beruházások elégtelenek ahhoz, hogy hosszú távon javítsák az egészségügyi eredményeket. Az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés jelentős egyenlőtlenségei is hozzájárulnak a gyenge egészségügyi eredményekhez.

A tanárok fizetése 2013 óta emelkedik, de továbbra is alacsony. Más felsőfokú végzettségűek fizetésének körülbelül 71 %-át teszi ki (OECD, 2016, 422. o.). Annak ellenére, hogy az utóbbi években egyre többen vesznek részt tanárképzésben, a tanárképzésre jelentkezők száma még mindig nem elegendő a nyugdíjba vonuló tanárok helyettesítésére, különösen a természettudományi tárgyak esetében, pedig a tanárhiány leküzdése érdekében a tanárszakosokat célzó ösztöndíjak is léteznek. Ami az általános helyzetet illeti, az előző három évben jellemző csökkenés után 2014-ben 12,5 %-kal növekedett az oktatásra fordított állami kiadás.

A hátrányos helyzetű tanulók iskolák közötti megoszlása egyenetlen. Amint azt a 2016. évi országjelentés is kiemelte, az országos felmérések növekvő iskolai szegregációt jeleznek, amelyet az általános iskolákban a hátrányos helyzetű és nem hátrányos helyzetű tanulók közötti lehetséges kapcsolatok alapján számítanak ki (Magyar Tudományos Akadémia, 2015). Ennek a folyamatnak etnikai vetülete is van: nemzeti és európai felmérésekből is kiderül, hogy a roma gyerekek egyre nagyobb aránya jár roma többségű iskolába és osztályba. Ezt a jelenséget részben magyarázza a roma népesség magasabb koncentrációja az ország bizonyos részein. Az elkülönített oktatás azonban nem csak a távoli településeken létezik, hanem a több iskolával rendelkező városokban is, részint a szabad iskolaválasztás eredményeként (Kertesi–Kézdi, 2013). ( )

Az üzleti folyamatokat intézményi és szabályozási akadályok korlátozzák. Magyarországon viszonylag magas a gyorsan növekvő vállalkozások aránya. Ugyanakkor az új vállalkozások születési és túlélési rátája azt mutatja, hogy a vállalkozásindítás továbbra is visszafogott (Eurostat, 2016). Összességében Magyarországon a vállalkozói készség szintje elmarad az uniós átlagtól (Európai Bizottság, 2017a). A vállalkozások piacra való belépését és kilépését akadályozza a fizetésképtelenség rendezésének magas költsége (Európai Bizottság ibid.; Világbank, 2016) A banki hitelnyújtástól eltérő finanszírozási források, például a kockázati és a magvető tőke rendelkezésre állása nagyjából egyezik az uniós átlaggal, mindazonáltal nagyobb volumenű kockázati tőke több innovatív vállalkozásnak segítene a piacra lépésben és a növekedésben. Az utóbbi években bevezetett szabályozási korlátok megnehezítették a piacra lépést a szolgáltatási szektorokban (lásd a 3.5. szakaszt). Az energiaszektorban az önköltség alatti szabályozott végfelhasználói árak az ágazatspecifikus adóteherrel társítva jelentős mértékben csökkentik a beruházások megtérülését. A bejegyzett székhelyüket más tagállamba áthelyezni kívánó vállalkozások számára korlátozó tényező az irányadó keret hiánya is.

Nemrégiben az igazságszolgáltatási rendszer számos reformját is elfogadták vagy kezdeményezték. Ezek közé tartozik a polgári, közigazgatási és büntetőeljárási törvénykönyv reformja, a közigazgatás és a bíróságok közötti elektronikus kommunikáció új szabályai, és az ügyvédekre vonatkozó új rendszer. Ugyanakkor jelentős aggályokat vetett fel a bírák részéről egy új közigazgatási bírósági rendszer felállításának a terve (OBT, 2016), amelyet el is halasztottak. E reformoknak a magyar igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságára kifejtett hatását szorosan figyelemmel kell kísérni. További kihívást jelent, hogy a vállalkozások megítélése szerint az elmúlt három év során romlott az igazságszolgáltatás függetlensége (Európai Bizottság, 2017b). A jogrendszer teljesítményét a polgári jogi eljárások elhúzódása és a hatékony nemzeti jogorvoslati lehetőségek hiánya is kedvezőtlenül befolyásolja, amit azt az Emberi Jogok Európai Bírósága által kísérleti jelleggel hozott ítélet is megállapítja. A kormányzat ezen ítéletre adott megfelelő válasza továbbra is várat magára. ( )

A nemzetközileg összeállított eredménytábla-mutatók az intézmények alacsony és romló minőségét jelzik. A globális kormányzati mutatók adatai alapján Magyarország teljesítménye az elmúlt tíz évben a szakpolitikai döntéshozatal minőségéhez kapcsolódó mind a hat tág területen csökkent (3.6.1. ábra). 2010 óta a romlás különösen számottevő az elszámoltathatóság, a szabályozási minőség és a jogállamiság tekintetében. A végrehajtási kapacitás és a végrehajtási elszámoltathatóság visszaesésére a Bertelsmann Alapítvány kormányzati mutatói is rávilágítanak (Bertelsmann, 2016). Az intézményi minőség általában szorosan kapcsolódik a gazdasági fejlettség szintjéhez. A fentiek alapján azonban Magyarország amellett, hogy a legrosszabbul teljesítő uniós tagállamok csoportjába tartozik, a legtöbb régiós társától is elmarad. ( ) A gyenge intézményi keret visszafoghatja a gazdaság növekedési potenciálját.

Magyarország jó úton halad üvegházhatásúgáz-kibocsátási céljainak eléréséhez, de a gazdaságot továbbra is a magas energiaintenzitás jellemzi. 2015-ben Magyarország üvegházhatásúgáz-kibocsátásának szintje 35 %-kal alacsonyabb volt mint 1990-ben, és várhatóan tovább csökken. Az elmúlt évtizedben az energiafogyasztás a válság alatti gazdasági visszaesés miatt szintén csökkent. A magyar gazdaság energiaintenzitása továbbra is jelentősen meghaladja az uniós átlagot. ( ) A végső energiafelhasználás jelenlegi volumene az indikatív 2020-as cél felett marad (körülbelül 13 %-kal). Jelentős az energiamegtakarítási potenciál a távfűtési rendszerek modernizálásában és a lakóépület-állomány felújításában. Fennáll azonban annak kockázata, hogy ezt az energiamegtakarítási potenciált nem használják ki megfelelően, mivel az eredetileg a lakóépületek felújítására előirányzott uniós forrásokat át kívánják irányítani a középületek modernizálásának finanszírozására.

A szakmai szolgáltatások szabályozása továbbra is korlátozó. Az Európai Bizottság által kidolgozott mutató alapján (2016f;g) Magyarországon a szabályozás korlátozó jellegének mértéke több vizsgált szakma esetében is meghaladja az uniós átlagot, különösen az idegenvezetők, az építőmérnökök, az ingatlanügynökök és a szabadalmi ügyvivők esetében. Emellett a számviteli és jogi szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások esetében a megújulási arány( ) viszonylag alacsonynak bizonyult. Ez ezen szolgáltatások terén relatíve gyenge piaci dinamikára és versenyre utal. 2016 novemberben a hatóságok a szakmák hatályos szabályozási előírásainak felülvizsgálatára irányuló cselekvési tervet nyújtottak be. Ebben jelezték az idegenforgalmi és az építőipari ágazatbeli szakmák szabályozásának megreformálására irányuló szándékot.

Noha a termékpiaci szabályozás általánosságban nem különösen szigorú, több szolgáltatási ágazathoz továbbra is nehéz a hozzáférés. Az elmúlt évek során a szolgáltatási szektor számos szegmensében a korábban nyitott piacokon új szabályozási akadályokat vezettek be. Az érintett területek közé tartozik a kiskereskedelem, a dohány-kiskereskedelem, a gyógyszertárak, a hulladékgazdálkodási közszolgáltatás, a tankönyvkiadás és -terjesztés vagy a mobilfizetési rendszerek. 2016 során nem történt lényegi előrelépés a szolgáltatási ágazatban nemrégiben emelt piacralépési akadályok csökkentésében. Sőt, a kormány új, szigorúbb követelményeket fogadott el a független diszpécserközpontok által működtetett személyszállítási szolgáltatásokra vonatkozóan. Bizonyos szolgáltatási szektorokban a belépés növekvő korlátozásai akadályozzák a hatékony forráselosztást és az innovációt ösztönző üzleti dinamikát, ugyanakkor bizonytalan környezetet teremtenek a befektetők számára.

Az információs és kommunikációs technológiák vállalkozások és a közigazgatás általi igénybevétele az uniós átlag alatti. Az elektronikus információmegosztáshoz (16 %), a felhőalapú szolgáltatásokhoz (8 %) vagy a közösségi médiához (13 %) hasonló technológiákra támaszkodó vállalkozások aránya a legalacsonyabbak között van az Európai Unióban. A magyar vállalkozások az e-kereskedelmet is csak korlátozottan használják ki. A magyar kis- és középvállalkozások igen csekély hányada értékesít online (2016-ban 12 %), és még kevesebb értékesít online más uniós tagállamokba (4,5 %). Az e mögött meghúzódó egyik tényező, hogy a fogyasztók nem szívesen kötnek elektronikus ügyletet (Eurostat, 2017) A legújabb e-kormányzati teljesítményértékelő jelentésből kiderül, hogy Magyarország a digitális közigazgatás minden fő területén alulteljesít (Capgemini et al. 2016).

Magyarország némi haladást ért el a közmunkaprogramon kívüli aktív munkaerőpiaci intézkedések megerősítése terén. Jogszabály-módosításokat követően a közmunkaprogram résztvevői immáron elhelyezkedési támogatást vehetnek igénybe, ha sikerül munkát találniuk az elsődleges munkaerőpiacon. A közmunkaprogram képzési komponensét is megerősítették. 2017 januárjától további aktivizálási intézkedések bevezetésére került sor. 2016-tól az ESZA által társfinanszírozott „Alacsony képzettségűek és közfoglalkoztatottak képzése” program többek között a közmunkások képzését is támogatja. A közmunkaprogram résztvevői a Belügyminisztérium által támogatott képzésben is részesülnek. 2016 első tíz hónapja során közel 20 ezer közmunkás vett részt képzéseken. Az ESZA (és az IFK) által támogatott aktív munkaerőpiaci intézkedések programjai 2015-ben és 2016-ban kezdtek elindulni. A két fő program az „Út a munkaerőpiacra” és az ifjúsági garancia. 2016 októberének végéig az előbbiben több mint 39 ezer ember, míg az ifjúsági garancia programban több mint 41 ezer fiatal vett részt. A tervek szerint az aktív munkaerőpiaci intézkedésekre szánt kiadások fokozatosan emelkednek majd, míg a közmunkaprogramok kiadásai csökkenni fognak az elkövetkező években. A közmunkára szánt költségvetési előirányzat 2017-ben változatlan, míg a többi aktív munkaerőpiaci intézkedésre szánt kiadás növekszik.

A korrupció elleni küzdelem tekintetében Magyarország korlátozott haladást ért el. Új intézkedéseket hoztak a belső ellenőrzési és az integritásirányítási funkciók egységesítése érdekében. Mindezidáig még nem került sor annak értékelésére, hogy a nemzeti korrupcióellenes program ténylegesen milyen hatást fejt ki a korrupció megelőzése és visszaszorítása tekintetében. Nem hoztak jogi intézkedéseket a visszaélést bejelentő személyek védelmének javítása vagy a favoritizmus kormányzati tisztviselők körében történő csökkentése érdekében. A magas szinten elkövetett korrupcióval szembeni büntetőjogi fellépés továbbra is korlátozott, és ez kihat a visszatartó hatásra is. A közbeszerzések terén korlátozott haladás tapasztalható. Az e-közbeszerzési stratégia módosított változatát 2016 második felében küldték meg. A dokumentum szilárd alapot teremt a jövőbeli előrelépéshez. Magyarország továbbá elkötelezett egy e-közbeszerzési rendszer kidolgozása, és kísérleti projekt keretében történő tesztelése iránt. A kísérleti projektet mindeddig nem indították el, és Magyarország nem vázolta fel arra vonatkozó konkrét terveit, hogy mit szándékozik tenni ezen a területen.

Bizonyos területeken az átláthatóság és az információkhoz való hozzáférés továbbra is korlátozott. A 2015-ös Open Budget Survey (a költségvetés átláthatóságára vonatkozó felmérés) felmérésben Magyarország 102 ország közül a 60-ról a 49. helyre javította a pozícióját. Mindazonáltal Magyarország továbbra is az utolsó az uniós országok között. A költségvetés átláthatóságára vonatkozó index 45/100-as eredménnyel Magyarországot olyan országként sorolja be, amelyben a kormány korlátozott költségvetési információkkal látja el a nyilvánosságot (IBP, 2015). Az Alkotmánybíróság többször is elutasított az információhoz való hozzáférés jogszabály-módosítás révén történő korlátozására irányuló próbálkozásokat. Az új jogszabályok jelentős fokú mérlegelési jogkört biztosítanak az adatok tulajdonosainak a hozzáférés megadása és a nagy terjedelmű dokumentumok kiadásáért kért költségtérítés tekintetében (Magyarország Kormánya, 2016). A jogszabályok védintézkedéseket és jogorvoslati intézkedéseket is magukban foglalnak, de még értékelni kell az információkhoz való szabad hozzáférés biztosítása tekintetében kifejtett hatásukat.

Az új közbeszerzési törvény elfogadását követő, 2016. évi közbeszerzési eljárási adatok némi javulásra utalnak, de továbbra is maradnak kihívások. 2016-ban az uniós értékhatár feletti, előzetes hirdetmény nélküli közbeszerzések aránya 9 %-ra csökkent a 2015. évi 13 %-ról. Az ilyen eljárások aránya a csökkenés ellenére is az Európai Gazdasági Térség átlaga feletti (5 %). Ugyanakkor nem volt jelentős javulás azon értékhatár feletti szerződések arányában, amelyekre mindössze egyetlen pályázó jelentkezett. 2016-ban az ajánlati felhívások 36 %-a (a keretszerződéseken kívül) tartozott ebbe a kategóriába, 2015-ben 37 %-a. Ez az érték az Európai Gazdasági Térségben a 6. legmagasabb, a 17 %-os átlaghoz képest (Európai Bizottság, 2017c). Az európai strukturális és beruházási alapok 2014–2020 közötti hatékony és eredményes felhasználásának biztosítása érdekében Magyarország cselekvési tervet dolgozott ki, amelyben kötelezettséget vállalt a közbeszerzésben a jogszerűség, a verseny és az átláthatóság fokozására irányuló több intézkedés végrehajtására. Ebben az összefüggésben 2015 novemberében új közbeszerzési törvényt fogadtak el, hogy biztosítsák az uniós irányelveknek való megfelelést e területen. ( ) Az új keret erőteljesebb szerepet biztosított a Közbeszerzési Hatóságnak is a közvetlen odaítélési eljárások jogszerűségének ellenőrzésében, és bizonyos tárgyalásos eljárások esetében megemelte a meghívott résztvevők minimális számát. Magyarország újabban bevezette annak lehetőségét, hogy megszüntessék azokat a közbeszerzési eljárásokat, amelyekre csak egyetlen ajánlattevő jelentkezett. Még túl korai lenne egyértelmű következtetést levonni az új rendszer hatásairól és azt ezt követő változásokról. Ennek egyik oka, hogy az uniós források felhasználásának átmeneti visszaesése miatt 2016-ban jelentősen csökkent az ajánlattételi felhívások száma ( ).

A közbeszerzés tartósan szenved a verseny és az átláthatóság korlátozottságától. A magyar közbeszerzésre vonatkozó empirikus kutatásból kiderült, hogy a verseny intenzitása 2009–2015 között csökkent, míg ugyanebben az időszakban magas, átlagosan 30 % körüli volt az egyetlen ajánlattevőnek odaítélt szerződések aránya (Tóth és Hajdú, 2016, Tóth, 2016). A tanulmány dokumentálta, hogy az eljárások átláthatósága az utóbbi években csökkent, és ártorzulási tendencia is megfigyelhető. Ez az elemzés azt is megállapította, hogy az uniós forrásokat is magukban foglaló közbeszerzések teljesítménye rosszabb, mint a belső finanszírozásúaké. Az uniós küszöbérték feletti ajánlati felhívásokra vonatkozó, több országot érintő összehasonlítható adatok alapján elmondható, hogy Magyarországon kiterjedtebben alkalmaztak egyetlen pályázó részvételével lebonyolított eljárásokat és hirdetmény közzététele nélküli tárgyalásos eljárásokat, mint a többi tagállam nagy részében (Európai Bizottság, TED-adatbázis). A közbeszerzésben a verseny és az átláthatóság korlátozottsága korrupciós kockázatot teremt és társadalmi veszteséget okoz az ár-érték arány tekintetében.

Eunomia, (2016), Study on Assessing the Environmental Fiscal Reform Potential for the EU28 (Tanulmány az EU 28 tagállamában megvalósítható környezeti fiskális reform lehetőségeinek értékeléséről,) Eunomia Research and Consulting, IIEP, Zárójelentés (2016), Az Európai Unió Kiadóhivatala, Luxembourg

Deloitte, (2015), Digitalisation and mobile sector taxation in Europe. The experience in Hungary (A digitalizáció és a mobilkommunikációs ágazat adóztatása Európában – A magyarországi tapasztalatok) Deloitte, London

CRCB (Korrupciókutató Központ Budapest) (2017), Report on the Quality of Hungarian Legislation – 2016 (Jelentés a magyar jogalkotás minőségéről – 2016), Korrupciókutató Központ Budapest http://www.crcb.eu/

CRCB (Korrupciókutató Központ Budapest) (2016), Report on the Quality of Hungarian Legislation – 2015 (Jelentés a magyar jogalkotás minőségéről – 2015), Korrupciókutató Központ Budapest http://www.crcb.eu/

CRCB (Korrupciókutató Központ Budapest) (2015), Impact Assessments, Public Consultation and legislation in Hungary 2011-2014 (Hatásvizsgálatok, nyilvános konzultációk és jogalkotás Magyarországon 2011–2014), Korrupciókutató Központ Budapest http://www.crcb.eu/

Bisztray, M. (2016), The effect of FDI on local suppliers: Evidence from Audi in Hungary–The effect of foreign-owned large plant (A győri Audi gyár hatása a beszállító iparágban működő környező vállalatokra), Műhelytanulmányok 2016/22. szám, Magyar Tudományos Akadémia, Közgazdaság- és Regionális Tudományi Központ, Közgazdaságtudományi Intézet, Budapest http://www.econ.core.hu/file/download/mtdp/MTDP1622.pdf

A. Arpaia és A. Kiss, (2015), “Benchmarks for the assessment of wage developments: Spring 2015” (A bérek alakulásának vizsgálatára szolgáló referenciaértékek: 2015 tavasz), Analytical web note 2/2015, Európai Bizottság, A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága http://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=14070&langId=en

Megjegyzések: A makroszintű intenzitásmutatók a fizikai mennyiség GDP-hez viszonyított arányát mutatják (2005-ös árakon). Energiaintenzitás: bruttó belföldi energiafelhasználás (kgoe) osztva a GDP-vel (EUR). Szén-dioxid-intenzitás: ühg-kibocsátás (kg CO2-egyenérték) osztva a GDP-vel (EUR). Erőforrás-intenzitás: belföldi nyersanyag-felhasználás (kg) osztva a GDP-vel (EUR). Hulladékintenzitás: hulladék (kg) osztva a GDP-vel (EUR). Energiakereskedelem egyenlege: az energiaexport és -import egyenlege a GDP %-ában. Az energia súlya a harmonizált fogyasztói árindexben: az energiatételek aránya a harmonizált fogyasztói árindex kiszámításához alapul vett fogyasztói kosárban. Az energiaár-változás és az infláció különbsége: a HICP energiakomponense és a teljes HICP infláció (éves %-os változás). Reál fajlagos energiaköltség: reál-energiaköltségek a gazdasági hozzáadott érték százalékában. Környezetvédelmi adók a munkát terhelő adók, illetve a GDP arányában: az Európai Bizottság „Taxation trends in the European Union” (Adózási trendek az Európai Unióban) adatbázisából. Az ipar energiaintenzitása: az ipar végső energiafelhasználása (kgoe) osztva az ipar által előállított bruttó hozzáadott értékkel (2005, EUR). A feldolgozóipar reál fajlagos energiaköltsége, az olajfinomítás nélkül: reálköltségek a feldolgozóipari hozzáadott érték százalékában. Az energiaigényes iparágak aránya a gazdaságban: az energiaigényes iparágak bruttó hozzáadott értékének aránya a GDP-ben. Villamosenergia- és gázárak a közepes méretű ipari felhasználók esetében: 500–2000 MWh, illetve 10 000–100 000 GJ közötti fogyasztási sávok; áfa nélkül. A települési hulladék újrahasznosításának aránya: az újrahasznosított települési hulladék aránya az összes települési hulladékhoz képest. A közszektor energiára és környezetre fordított K+F-kiadásai: az érintett területek kormányzati K+F-kiadásai a GDP %-ában. Az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszerbe tartozó ühg-kibocsátás (a légi közlekedés kivételével) aránya: a tagállamok által az Európai Környezetvédelmi Ügynökségnek bejelentett ühg-kibocsátás alapján (földhasználat, földhasználat-megváltoztatás és erdőgazdálkodás nélkül). A közlekedés energiaintenzitása: a közlekedés végső energiafelhasználása (kgoe) osztva a közlekedési ágazat által előállított bruttó hozzáadott értékkel (2005, EUR). A közlekedés szén-dioxid-intenzitása: a közlekedés ühg-kibocsátása osztva a közlekedési ágazat által előállított bruttó hozzáadott értékkel. Energiaimport-függőség: nettó energiaimport osztva a bruttó belföldi energiafogyasztással, amely tartalmazza a nemzetközi bunkerolaj-fogyasztását. Aggregált szállítói koncentrációs index: olaj, gáz és szén vonatkozásában. A kisebb értékek nagyobb diverzifikációt, vagyis alacsonyabb kockázatot jelölnek. Az energiamix diverzifikációja: a földgáz, valamennyi kőolajtermék, a nukleáris energia, a megújuló energiák és a szilárd tüzelőanyagok Herfindahl-indexe. * Európai Bizottság és Európai Környezetvédelmi Ügynökség

Európai Bizottság (2013), „Az európai munkaerőpiac alakulása, 2013”, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság, European Economy sorozat, 6. szám

http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2013/ee6_en.htm .

Európai Bizottság (2015a), Macroeconomic Imbalances – Country Report – Hungary 2015 (Makrogazdasági egyensúlyhiányok – Magyarországra vonatkozó országjelentés, 2015), Brüsszel http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/occasional_paper/2015/pdf/ocp220_en.pdf

Európai Bizottság (2015b), The 2015 Ageing Report, Economic and budgetary projections for the 28 EU Member States (2013-2060) (2015. évi jelentés a népesség elöregedéséről: Gazdasági és költségvetési prognózisok az EU 28 tagállamára vonatkozóan (2013–2060), European Economy, 2015/3. szám, Brüsszel

http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2015/pdf/ee3_en.pdf

Európai Bizottság (2015c), A beruházási környezettel kapcsolatos kihívások a tagállamokban, Brüsszel

http://ec.europa.eu/europe2020/challenges-to-member-states-investment-environments/index_hu.htm

Európai Bizottság (2015d), Report on single market integration and competitiveness in the EU and its member states – 2015 („Az egységes piac integrációja és a versenyképesség az Unióban és tagállamaiban – 2015” című jelentés) http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13418/

Európai Bizottság (2015e), Flash Eurobarometer on Businesses' attitudes to corruption in the EU (Eurobarométer gyorsfelmérés az uniós vállalkozások korrupcióval kapcsolatos attitűdjeiről) http://data.europa.eu/euodp/en/data/dataset/S2084_428_ENG

Európai Bizottság (2016a), Excise Duty tables, Part II Energy Products and Electricity, as of 1 July 2016. (Jövedéki adóra vonatkozó táblázatok, II. rész, Másodlagos energiahordozók és villamos energia, 2016. július 1.), Európai Bizottság, Brüsszel

http://ec.europa.eu/taxation_customs/sites/taxation/files/resources/documents/taxation/excise_duties/energy_products/rates/excise_duties-part_ii_energy_products_en.pdf

Európai Bizottság (2016b), Case Study and Reports on the VAT Gap in the EU-28 Member States: 2016 Final Report (A héabevétel-kiesés vizsgálata a 28 uniós tagállamban és az erről szóló jelentések: 2016. évi zárójelentés), Varsó https://ec.europa.eu/taxation_customs/sites/taxation/files/2016-09_vat-gap-report_final.pdf

Európai Bizottság (2016c), 2016. évi országjelentés – Magyarország, Brüsszel

http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/csr2016/cr2016_hungary_hu.pdf

Európai Bizottság (2016d), European Innovation Scoreboard 2016 (Európai Innovációs eredménytábla 2016) Európai Bizottság, Belső Piaci, Ipar-, Vállalkozás- és Kkv-politikai Főigazgatóság és Kutatási és Innovációs Főigazgatóság, Brüsszel

http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/17822/attachments/1/translations/en/renditions/native

Európai Bizottság (2016e) Peer Review of the Hungarian Research and Innovation System (A magyar kutatási és innovációs rendszer szakértői értékelése), H2020 Policy Support Facility (H2020 Szakpolitika Támogatási Eszköz), Brüsszel https://rio.jrc.ec.europa.eu/en/library/peer-review-hungarian-research-and-innovation-system

Európai Bizottság (2016f) Detailed information on the assessment of regulation in professional services, Hungary, (A szakmai szolgáltatások szabályozásának értékelésére vonatkozó részletes információk, Magyarország), SWD(2016) 436 final

http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=SWD:2016:463:FIN

Európai Bizottság (2016g), A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának a szakmai szolgáltatások szabályozására vonatkozó reformajánlásokról, COM(2016) 820 final