[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 16.7.2008

COM(2008) 461 végleges

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK

A 2003. évi csatlakozási szerződésben a mezőgazdasági földingatlanok szerzésére megállapított átmeneti rendelkezések felülvizsgálata

A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK

A 2003. évi csatlakozási szerződésben a mezőgazdasági földingatlanok szerzésére megállapított átmeneti rendelkezések felülvizsgálata

A Bizottság e jelentést a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (a 2003. évi csatlakozási okmány) alapján terjeszti a Tanács elé. Az okmány a tíz új tagállamból hétben átmeneti időszakot állapít meg a külföldiek termőföldszerzésére, de azt is előírta, hogy „a csatlakozástól számított harmadik évben a fenti átmeneti rendelkezések általános felülvizsgálatára kerül sor. E célból a Bizottság jelentést terjeszt a Tanács elé.”

Az átmeneti intézkedésekről és azok hatásáról szóló bizottsági jelentést megelőzte a Bizottság megbízásából egy tanácsadó által az érintett országok agrárágazatának helyzetéről készített tanulmány[1].

1. A Bizottság jelentésének jogalapja

A 2003. évi csatlakozási okmány alapján a Cseh Köztársaság, Észtország, Lettország, Litvánia, Magyarország, Lengyelország és Szlovákia (a továbbiakban a hét új tagállam) külön-külön átmeneti időszakot kapott arra, hogy fenntartsa azokat a hatályban lévő jogszabályait, amelyek a termőföld- és az erdőterület-szerzést korlátozzák [2], eltérve az EK-Szerződés 56. cikkében rögzített tőkemozgás szabadságától. Az okmány 24. cikkének értelmében ezeket az átmeneti intézkedéseket az V., VI., VIII., IX., X., XII., illetve a XIV. melléklet sorolja fel. A mellékleteknek a szabad mozgásáról szóló fejezetei előírják, hogy „a csatlakozástól számított harmadik évben a fenti átmeneti rendelkezések általános felülvizsgálatára kerül sor. E célból a Bizottság jelentést terjeszt a Tanács elé . A Tanács a Bizottság javaslatára egyhangúlag dönthet az átmeneti időszak lerövidítéséről vagy lezárásáról […].”

2. Átmeneti szabályok

A tőke szabad mozgása a közösségi jog által biztosított egyik alapvető szabadság. Beletartoznak az ingatlanbefektetések is[3], függetlenül a hét új tagállamban a külföldiek termőföldvásárlására megállapított átmeneti időszaktól. Az átmeneti időszakra vonatkozó igényt és az azt biztosító intézkedéseket leginkább az indokolhatja, hogy a hét új tagállamban az egységes piac bevezetése és a közös agrárpolitika rendszerébe való átmenet nyomán védeni kell a mezőgazdasági tevékenységek társadalmi-gazdasági feltételeit . Az intézkedések célja különösen az volt, hogy a föld ára és a jövedelmek között kezdetben meglévő, a többi uniós tagállamhoz képesti hatalmas különbségek miatt az agrárágazatra gyakorolt átmeneti hatással kapcsolatos aggályokat eloszlassa. Az átmeneti eltérések célja volt továbbá az is, hogy egyes országokban megkönnyítsék a privatizációs folyamatot és a gazdálkodók mezőgazdasági termőfölddel való kárpótlását. A korlátozások határideje arra tekintettel lett megállapítva, hogy csökkenjen az ágazatot érintő külföldi befektetések elhúzódó korlátozása – amelyről azt gondolták, hogy az elkövetkezendő években fékezheti a termelékenységet és a versenyképességet – által a hét új tagállam mezőgazdaságának fejlődésére gyakorolt negatív hatás. Az átmeneti idő Lengyelország esetében 12, a Cseh Köztársaság, Észtország, Magyarország, Lettország, Litvánia és Szlovákia esetében pedig hét év.

3. A jelentés célkitűzései

A Bizottság célkitűzése az volt, hogy az átmeneti intézkedések és hatásaik felülvizsgálatával készüljön egy jelentés arról, hogy előre lehet-e hozni az átmeneti intézkedések megszüntetésének időpontját. Tekintettel az átmeneti eltérések mögött húzódó okokra, a Bizottság annak megvizsgálásáról döntött, hogy a későbbi fejlemények csökkentették-e annyira az eredeti aggályokat a hét új tagállamban , hogy az eltérés a határidő előtt megszüntető legyen . Ennek része volt a csatlakozási tárgyalások óta bekövetkezett fejlemények felmérése és elemzése, valamint azok összehasonlítása a „régi” tagállamok helyzetével és az ott bekövetkezett fejleményekkel.

4. Módszertani megközelítés

A földtulajdonra vonatkozó korlátozások jelenlegi és jövőbeli hatásainak megismeréséhez a tanulmány két kérdésre összpontosított: továbbra is jelentősek-e a hét új tagállamban azok az aggályok, hogy a külföldiek tömegesen juthatnak földhöz, illetve a külföldi tulajdonra vonatkozó korlátozások milyen mértékben befolyásolták a hét új tagállamban a földtulajdonváltás és a földparcellázás hatékonyságát, valamint a termelékenység növekedését. A felmérés a következő fő kérdésekre összpontosított: a hét új tagállam átmeneti korlátozásainak összehasonlító elemzése; a termőföldpiacot és a földügyleteket befolyásoló egyéb tényezők; termőföldpiacok fejlődése az utóbbi években, különösen a földárak és a bérleti díjak tekintetében, valamint közeledésük az EU 15-ökpiacaihoz; és a mezőgazdasági teljesítmény kulcsmutatóinak elemzése a hét új tagállamban, összehasonlítva az EU 15-ökkel.

5. Az EU-tagság után három évvel kialakult helyzet áttekintése

A mezőgazdasági földingatlanok külföldiek általi megszerzésére vonatkozó törvényi korlátozások a hét új tagállamban

A hét új tagállamban különböző módszereket alakítottak ki a mezőgazdasági földingatlanok külföldiek általi megszerzésére . E módszerek elsősorban a „külföldiek” fogalmának meghatározására, illetve azokra a feltételekre vonatkoznak, amelyeket a külföldieknek teljesíteniük kell ahhoz, hogy (kivételesen) mezőgazdasági földingatlant szerezhessenek (I. melléklet).

A külföldiek fogalmának meghatározása tekintetében Magyarország az egyetlen olyan ország, amely nem teszi lehetővé, hogy cégek termőföldet szerezzenek (ez nem diszkriminatív korlátozás). A (kivételes) tulajdonszerzés feltételeit illetően mind a hét új tagállamban lehetővé teszik külföldiek termőföldszerzését, ha helyben lakóhellyel rendelkeznek és a szóban forgó földet legalább három éve művelik. A Cseh Köztársaság és Litvánia még ennél is továbbment, általánosan lehetővé téve ezen személyek termőföldszerzését. Észtország, Litvánia és Szlovákia a belföldi illetőségű, külföldiek többségi tulajdonában lévő vállalatok számára teszi lehetővé a tulajdonszerzést. Emellett Észtországban a 10 hektárnál kisebb, Lengyelországban pedig (a határövezetek kivételével) az 1 hektárnál kisebb földterületek teljes mentességet élveznek a korlátozás alól. Végezetül Magyarország a nagyon kicsi (legfeljebb 6 000 m2-es) földterületek és a belterjes állattenyésztéshez szükséges gazdasági épületek alatti ingatlanok tulajdonszerzését engedi meg. A legfontosabb, hogy a hét új tagállamban sehol sem korlátozzák a termőföld külföldiek általi bérletét . A különbségekből látható, hogy a külföldiek tulajdonszerzésére nincs érvényben teljes és szigorú tilalom, ezért azt nem lehet az átmeneti célkitűzések eléréséhez lényegesnek tekinteni.

A hét új tagállam közötti ezen különbségekre tekintettel érdemes megnézni, hogy a külföldiek ténylegesen milyen mértékben tudtak mezőgazdasági termőföldet vásárolni. A hivatalos statisztikák szerint a termőföldtulajdonon belül a külföldiek részesedése meglehetősen kicsi. Magyarországon például 2005-ben és 2006-ban az összes termőföldügyleten belül a külföldiek részvételi aránya a 0,2%-ot sem érte el. A hét új tagállam közül Lettországban a legmagasabb az arány, de ugyanebben a referenciaidőszakban itt sem haladja meg a 2%-ot. A felmérésben részt vevő belföldi földszakértők hangsúlyozták azonban, hogy a hivatalos statisztikák valószínűleg alábecsülik a ténylegesen külföldi tulajdonban lévő termőföld nagyságát, mert nem veszik figyelembe a helyi közvetítők által vagy a hatóságoknál be nem jegyzett, nem hivatalos szerződésekkel bonyolított ügyleteket.

Tulajdoni korlátozások és a földpiacok

A külföldi tulajdonra vonatkozó korlátozások hatását fontos a földpiacok működésének tágabb szempontjából elemezni. A hét új tagállammal összefüggésben emlékeztetnünk kell arra, hogy a korlátozások nem érintik a termőföld bérletét. A földügyleteket befolyásoló egyéb intézményi tényezők közé tartoznak a tőkepiaci korlátok és hiányosságok. Továbbra is jelentős szerepet játszanak a földpiaci tranzakciós költségek és a rendezetlen tulajdoni viszonyok, amelyek komolyan befolyásolják a földek felparcellázását. A bizonytalan tulajdoni viszonyokkal és különösen a befejezetlen privatizációval kapcsolatos problémák az adásvételi és a bérleti piacra is kihatnak – bár eltérő módon és különböző mértékben –: ezek az adásvételi árak és a bérleti díjak alakulását befolyásoló legfontosabb tényezők.

Külföldi befektetések

A külföldiek mezőgazdasági befektetései hosszú távon rendszerint jelentős hatással vannak a szükséges tőke és know-how biztosítására, a földpiacok működésére és a mezőgazdasági termelékenységre. A hét új tagállamban összesen mintegy 1hét0 milliárd eurós (2004. évi) közvetlen külföldi befektetésállományból idáig 1 milliárd EUR-nál kevesebb jutott az agrárágazatnak. Ez még így is jelentős tőkebeáramlás, figyelembe véve az érvényben lévő átmeneti korlátozásokat. Rávilágít arra, hogy a „nem hivatalosan” külföldi tulajdonban lévő termőföld aránya már meghaladja a hivatalos statisztikákban mértet, de azt is mutatja, hogy a befektetések a cégek tulajdonát képező gazdaságokba és az azokkal kapcsolatos bérletre irányulnak. Ezeknek a – még mindig korlátozott – beruházásoknak az agrárágazatra gyakorolt közvetlen (horizontális) hatásaihoz hozzávehetjük az élelmiszeripar jelenleg összesen mintegy 9 milliárd EUR összegű befektetéseinek (valószínűleg) jóval nagyobb közvetett, (vertikálisan) továbbgyűrűző hatásait. Mindezek megkönnyítik az átmenet folyamatát az agrárágazatban.

Az EU-csatlakozás hatása a hét új tagállam földpiacára

Az EU-csatlakozásnak közvetett hatása is volt a hét új tagállam agrárpiacára. Ösztönözte a korábbi 15 tagállamból eredő közvetlen beruházásokat, ami fokozta a fentiekben említett hatásokat. Azzal, hogy ösztönözte a pénzügyi ágazat reformját és elősegítette az EU 15-ök pénzügyi intézményeinek növekvő jelenlétét, javította a hitel- és biztosítási lehetőségeket, ezáltal csökkentette a hatékonyabb földpiacok előtt álló akadályokat. Végül, de nem utolsósorban, a közös agrárpolitika (KAP) révén erőteljesen növekedett a hét új tagállam mezőgazdasági termelőinek támogatása . Míg a hét új tagállam mezőgazdasági termelői az EU 15-ök gazdaságai rendelkezésére álló támogatásoknak csak egy részére jogosultak, ezek a támogatások a hét új tagállam agrárjövedelmének még így is jelentős részét teszik ki. Javítják a hét új tagállam mezőgazdasági termelőinek társadalmi helyzetét, a jobb hitellehetőségekkel együtt pedig éppen jókor teremtenek ösztönzést és lehetőségeket a hazai befektetők számára termőföldszerzésre, ami máris erőteljes növekedést idézett elő az agrárjövedelmekben, a földügyletekben és a földárakban.

A hét új tagállam változó földpiaca

E piacokon jóval több földet bérelnek[4], mint amennyit eladnak. Lettország és Lengyelország kivételével mindegyik új tagállamban bérbe adják a termőföld több mint felét, ez az arány pedig jóval magasabb, mint az EU 15-ök átlaga. Ezzel szemben Lettországban és Lengyelországban a bérlet aránya az EU 15-ök átlaga alatt marad.

Figyelemre méltó, hogy az utóbbi években a földértékesítési piacot erősen befolyásolták a földprivatizációs programok keretében folyó állami értékesítések. Főleg a Cseh Köztársaságban, de Lengyelországban és Litvániában is ez a helyzet. Észtországban és Lettországban a privatizáció jórészt befejeződött, és bár Magyarországon és Szlovákiában állami földeket a jövőben is privatizálhatnak még, ez a földértékesítési piacot jelenleg nem befolyásolja jelentős mértékben.

A tanulmány a földeladásokra és a bérleti díjakra vonatkozó árstatisztikák beszerzésénél nemzeti forrásokat használt fel. Ahol lehetett, a Bizottság felhasználta továbbá az EUROSTAT adatait is. A statisztikai mérés területét jelenleg is bővítik, és az adatok minőségét javítják, az eredményekre még várni kell. Amennyire jelenleg felmérhető, a Cseh Köztársaság és Szlovákia kivételével a 2000–2006 közötti időszakban a nemzeti valutában mért és inflációval korrigált földeladási árak minden országban jelentős mértékben emelkedtek (II. melléklet). Az átlagos növekedés a lengyelországi évi mintegy 10% és a lettországi évi csaknem 60% között mozgott. Fontos, hogy az áremelkedés jelentős része a csatlakozás éve körül következett be. A Cseh Köztársaságban és Szlovákiában az árak 2001 után valójában csökkentek. Ebben az időben a Cseh Köztársaságban a még állami földek privatizációja miatt jelentős növekedés volt az állami eladásokban.

Úgy látszik, hogy a bérleti díjak összességében nem emelkedtek jobban a földáraknál, bár az egyes országokban eltérő tendenciákat lehetett megfigyelni (II. melléklet). Lengyelországban a 2000–2006 közötti időszak elejétől tapasztalható áremelkedés a végül visszájára fordult. Összességében azonban a bérleti díjak átlagosan mintegy évi 4%-kal emelkedtek. A többi országban az áremelkedés stabilabbnak bizonyult, a magyarországi évi mintegy 6% és a litvániai évi több mint 20% között mozgott. Mégis, figyelemmel arra, hogy a külföldiek előtt a bérleti piac nyitva, a földértékesítési piac viszont jórészt zárva volt, megjegyzendő, hogy a bérleti díjak növekedése összességében viszonylag mérsékelt maradt.

Az időszak végén a hét új tagállam árszintje még mindig jelentősen különbözik (III. melléklet). A közös valutában számított földeladási árak 2005/2006-ban Észtországban és Litvániában voltak a legalacsonyabbak, nem haladták meg a 800 EUR-t hektáronként. Ennél jóval magasabb volt Lengyelországban (1 927 EUR/hektár[5]), valamint a Cseh Köztársaságban és a Szlovák Köztársaságban (1 625 EUR/hektár, illetve 1 017 EUR/hektár). Lettországban volt a legmagasabb az árszínvonal, hektáronként 3 591 EUR. Az árszintbeli különbségeket azonban részben a statisztikai hibákból származnak, mivel az árkalkuláció alapja országonként még mindig változó. A bérleti díjak itt is eltérő szerkezetűek. A számadatokat közlő országok közül (2005-ben) Szlovákiában volt a legalacsonyabb az árszint, hektáronként 18 EUR, Magyarországon pedig a legmagasabb (67 EUR/hektár[6]). A Cseh Köztársaság, Litvánia és Lengyelország a hektáronkénti 32, 33, illetve 41 EUR-ral a középmezőnyben volt[7].

Az árak és emelkedésük szerkezete arra enged következtetni, hogy az agrárpiacok alakulását a külföldiek előtt való nyitottságon kívül még mindig jelentős mértékben befolyásolják egyéb intézményi tényezők, úgymint a tőkepiaci megszorítások és hiányosságok, a földpiacok tranzakciós költségei és a bizonytalan tulajdonviszonyok, illetve a befejezetlen privatizáció. Ezenkívül a bérleti díjak viszonylag visszafogott növekedéséből úgy tűnik, hogy a külföldiek jelenléte miatti áremelkedés kockázata kezelhető.

Az árak emelkedésének eredményeként időközben fokozatosan csökken az új és a régi tagállamok földeladási árai közötti különbség (III. melléklet), bár a folyamat még messze nem ért véget. Hasznos lehet a Kelet-Németországgal való összehasonlítás, mivel ebben a régióban a hét új tagállaméhoz nagyon hasonló átmenet játszódott le, de velük ellentétben határait a 90-es évek eleje óta megnyitották az EU előtt. E régióval összehasonlítva Lengyelország az árszínvonal felét érte el, a Cseh Köztársaság, Magyarország és a Szlovák Köztársaság valamivel ez alatt van. Csak Lettország közelíti meg a kelet-német szintet, árai a szomszédos Svédország áraihoz közelítenek (lásd azonban a kalkulációs különbségekre vonatkozó korábbi megjegyzést). Ismételten hangsúlyozandó, hogy a bérleti piacok külföldiek előtt való nyitottságára tekintettel meglepő, hogy a bérleti díjak felzárkózása általában nem markánsabb, mint a földeladási áraké.

Az agrárágazat társadalmi-gazdasági szerkezete

A hét új tagállam agrárágazatában évek óta folyó, egyre hatékonyabb földhasználatot és termelést eredményező átalakulásnak máris figyelemre méltó eredményei vannak, mindenek előtt a terméshozamokat illetően, de egyre inkább a munkaerő termelékenységében is. A gabona (búza) termelésében például a hét új közép-európai tagállam már az EU 15-ök terméshozamának 60%-a (Lengyelország) és 90%-a (Cseh Köztársaság) közötti eredményeket ért el. A Balti-országok még mindig le vannak maradva. A tejtermelésben már mind a hét új tagállam megközelíti az EU 15-ök átlagos hozamát.

Nem ilyen kedvező a helyzet a termelékenységet illetően. Bár például a munkaerő termelékenységben (alkalmazottanként előállított bruttó érték) az elmúlt években csökkent a lemaradás, még mindig hatalmas különbségek vannak a hét új tagállam között, illetve őket az EU 15-ökhöz hasonlítva is.

6. Következtetések

a) A hét új tagállam csatlakozási tárgyalásain felmerült aggályok – különösen az, hogy milyen hatással lesznek a földáraknak és a jövedelmeknek az új és a régi tagállamokbeli szintje közötti hatalmas különbségek az agrárágazatra – fontosak, de nem szoríthatják háttérbe azokaz az alapvető problémákat, amelyek bizonyos fokig még mindig hátráltatják a mezőgazdaságnak a hét új tagállamban a termelékenység és a jövedelmek növeléséhez szükséges strukturális reformját. A hét új tagállamban a mezőgazdasági földek piacai intézményi tényezőktől, úgymint a befejezetlen privatizációtól, a bizonytalan tulajdonosi és társtulajdonosi viszonyoktól, valamint a körülményes és drága földátruházási eljárásoktól függenek.

b) Úgy tűnik a hét új tagállam mezőgazdasága megrázkódtatás nélkül alkalmazkodott a külföldiek földbérletben megnyilvánuló erőteljes jelenlétéhez, sőt úgy tűnik, hogy ez a jelenlét még segíti is a fenti intézményi korlátok feloldását. Új technológiák bevezetésével és a termeléshez nélkülözhetetlen tőke biztosításával pozitív hatással lehet a mezőgazdasági reformra. Ezenkívül a hét új tagállam némelyikében elősegítheti, hogy a szétszórtan elhelyezkedő kis földek bizonytalan jogcímű tulajdonosai kikerüljenek a nagygazdaságok monopolhelyzetben lévő jelenlegi tulajdonosainak szorításából, ami akadályozza a földárak piaci alapúvá válását és a földeknek a nagyobb és összefüggő parcellák létrehozására irányuló újraelosztását.

c) A Bizottság tanulmánya bebizonyította, hogy a hét új tagállam és az EU 15-ök között a jövedelem és földárak terén lévő különbségek az utóbbi években csökkentek. Az árak még mindig messze vannak a teljes felzárkózástól, de ez nem is várható el, és az eltérések megszüntetéséhez szükséges feltételnek sem tekinthető. A EU 15-ökön belül is van egy észrevehető, de kisebb árkülönbség, bár magasabb átlagos árszínvonalon. A különösen a külföldiek tulajdonszerzését terhelő tranzakciós költségek az EU 15-ökben is fontos, bár kisebb szerepet játszhatnak. A bérleti díjaknak a hét új tagállambeli eddigi alakulásából az látszik, hogy a földeladási árak sokkszerűnek egyáltalán nem minősíthető fokozatos közeledése az EU 15-ök árszínvonala felé folytatódhat, ha a hét új tagállamban ugyanannyira megnyitják a földpiacot, mint az EU 15-ökben.

d) A mezőgazdasági termelés társadalmi-gazdasági feltételei javultak és ez a pozitív tendencia várhatóan folytatódni fog. Továbbra is nagy azonban a különbség a hét új tagállam és az EU 15-ök termelékenysége között. Ez arra világít rá, hogy a hét új tagállam hatóságainak további erőfeszítéseket kell tenniük a földhasználat és a mezőgazdasági termelés racionalizálási folyamatát késleltető intézményi tényezők megszüntetésére. A külföldiek jelenleg bérletben és esetenként földtulajdonban megnyilvánuló agrárágazatbeli jelenléte már most és várhatóan a jövőben is előmozdítja ezt a folyamatot.

e) A 2003. évi csatlakozási okmányban a jelentés elkészítésére megállapított határidő miatt a tanulmányozott időszak szükségképpen túl rövid[8] ahhoz, hogy több gyakorlati tapasztalattal rendelkezzünk arról, hogy a csatlakozás milyen hatással volt a külföldiek termőföldszerzésére. Mégis, a Bizottság tanulmánya azt mutatja, hogy a hét új tagállamnak jól, az ágazat fejlesztésének támogatására kell kihasználnia az átmeneti időszak hátralévő részét, felkészülve annak elkerülhetetlen végére. Ezzel összefüggésben a hét új tagállam hatóságai megvizsgálhatnák a külföldiek tulajdonszerzésére vonatkozó korlátozások egy szűkebb körű, ideiglenes enyhítését a mezőgazdasági reformokat elősegítő módon. Meg lehet fontolni például a következő, a hét új tagállam közül néhányban részben már végrehajtott kisebb reformok bevezetését:

- a külföldiek által korlátozás nélkül megvásárolható maximális földterület növelése: Észtországhoz hasonlóan meg lehetne vizsgálni például egy 10 hektáros korlát lehetőségét;

- a mezőgazdasági ingatlant bérlő külföldiek számára annak lehetővé tétele, hogy korlátozás nélkül tulajdonjogot szerezzenek a gazdasági épületeken és az azok alapját képező területen.

A Bizottság megállapítása:

A termőföldszerzésre vonatkozó átmeneti intézkedések félidős felülvizsgálatakor a hét új tagállamban tapasztalt helyzet alapján a Bizottság nem von le az intézkedések határidő előtti megszüntetésére vonatkozó következtetést.

I. MELLÉKLET: A termőföldszerzésre vonatkozó törvényi korlátozások a hét új tagállamban

Cseh Köztársaság | Észtország | Magyarország | Lettország | Litvánia | Lengyelország | Szlovákia |

A korlátozás ellenére uniós polgárok vásárolhatnak-e termőföldet? | Igen, ha házastársa cseh állampolgár ha legalább 3 éve az országban tartózkodik és gazdálkodik, akkor az országban bármilyen parcellát megvásárolhat | 10 hektárnál kisebb földterületek esetében: Igen. További feltételt nem kell teljesíteni. 10 hektárnál nagyobb földterületek esetében: Igen, ha házastársa észt állampolgár ha legalább 3 éve az országban tartózkodik és gazdálkodik, akkor megvásárolhatja az általa bérelt földterületet | Igen, ha házastársa magyar állampolgár ha legalább 3 éve az országban tartózkodik és gazdálkodik, akkor megvásárolhatja az általa bérelt területet. | Igen, ha legalább 3 éve az országban tartózkodik és gazdálkodik, akkor megvásárolhatja az általa bérelt földterületet ha házastársa lett állampolgár, de csak társtulajdonos lehet | Igen, ha házastársa litván állampolgár ha legalább 3 éve az országban tartózkodik és gazdálkodik, akkor az országban bármilyen parcellát megvásárolhat | Nem határövezetben található 1 hektárnál kisebb földterületek esetében: Igen, ha legalább öt éve Lengyelországban él ha házastársa lengyel állampolgár Egyéb földterületek esetében: ha házastársa lengyel állampolgár ha legalább 3 éve az országban tartózkodik és gazdálkodik, akkor megvásárolhatja az általa bérelt földterületet | Igen, ha házastársa szlovák állampolgár ha legalább 3 éve az országban tartózkodik és gazdálkodik, akkor megvásárolhatja az általa bérelt földterületet |

Jogi személyek vásárolhatnak-e termőföldet? | Igen | Igen | Nem | Igen | Igen | Igen | Igen |

Az országban bejegyzett, de külföldiek tulajdonában lévő jogi személyek vásárolhatnak-e termőföldet? | Igen, ha a részvények kevesebb mint fele van külföldiek tulajdonában | Igen | Nem | Igen, ha a részvények kevesebb mint fele van külföldiek tulajdonában | Igen | Igen, ha a részvények kevesebb mint fele van külföldiek tulajdonában | Igen |

II. MELLÉKLET: A termőföld ára a hét új tagállamban 2000 és 2006 között Hektáronként, nemzeti valutában, 2005. évi árakon számolva

Adásvétel | |2000 |2001 |2002 |2003 |2004 |2005 |2006 | | |Cseh Köztársaság (CZK) |61134 | |48976 |50501 |50601 |48279 |45118 | | |Észtország (EEK)* | |3850 | |4985 | |7255 | | | |Lettország (LAT) | | |370 |383 |733 |1602 |2346 | | |Litvánia (LTL) |1139 |1185 |1663 |1398 |1439 |1851 |2441 | | |Magyarország ( 1000 HUF)* | | | | |174 |196 |[373]** | | |Lengyelország (PLN)*** |5476 |5649 |5375 |6088 |6776 |8244 |9171 | | |Szlovák Köztársaság (SKK) |50672 |47113 |45438 |41781 |38908 |37850 |36303 | | | | | | | | | | | | Bérlet | |2000 |2001 |2002 |2003 |2004 |2005 |2006 | | |Cseh Köztársaság (CZK)* |599 |716 |762 |788 |867 |960 |940 | | |Észtország (EEK) | | | | | | | | | |Lettország (LAT) | | | | | | | | | |Litvánia (LTL) |35 |44 |47 |49 |60 |77 |110 | | |Magyarország (HUF) | |12837 |12780 |14851 |14871 |15720 |17101 | | |Lengyelország (PLN)* |132 |104 |101 |122 |200 |141 |164 | | | Szlovák Köztársaság (SKK)* | |368 |462 |479 |562 |684 | | |Források: eltérő megjelölés hiányában az EUROSTAT. Az EUROSTAT adatai az EUROSTAT jelenlegi árai alapján számolva, 2005. évi árakban vannak megadva.

* A „Review of the Transitional Restrictions Maintained by New Member States on the Acquisition of Agricultural Real estate” (Az új tagállamokban a termőföldszerzésére vonatkozó átmeneti korlátozások felülvizsgálata) című tanulmányban szereplő adatokéval megegyező nemzeti forrásból származó adatok.

** A művelés alá vont földekre vonatkozó 2006. évi FADN-adatok.

*** A művelés alá vont földekre vonatkozó EUROSTAT-adatok.

III. MELLÉKLET: A termőföld ára a hét új tagállamban és az EU 15-ök egyes államaiban 2000 és 2006 között Jelenlegi euróértéken, hektáronként számolva

ELADÁSOK | |2000 |2001 |2002 |2003 |2004 |2005 |2006 | | |Cseh Köztársaság |1556 |1403 |1528 |1522 |1561 |1621 | 1625 | | |Észtország* | |218 | |297 | |464 | | | |Lettország | | |546 |526 |1031 |2301 | 3591 | | |Litvánia |294 |321 |468 |390 |406 |536 | 734 | | |Magyarország* | | | | |676 |742 |[1550] ** | | |Lengyelország*** |1194 |1415 |1307 |1308 |1465 |2049 |2385 | | |Szlovák Köztársaság |895 |878 |888 |912 |946 |981 | 1017 | | | | | | | | | | | | |Dánia |10330 |12211 |12920 |14669 |15995 |18787 |22791 | | |Németország |9081 |9427 |9465 |9184 |9233 |8692 | 8909 | | |Nyugat-Németország* |16830 |17246 |16966 |16489 |16035 | | | | |Kelet-Németország* |3631 |3811 |4014 |3831 |3944 | | | | |Franciaország* |4913 |5384 |5778 |6079 |6567 | | | | |Hollandia |35713 |37150 |40150 |34160 |31432 |30235 |31290 | | |Svédország |1989 |1988 |2019 |2126 |2455 |3351 |3706 | | | | | | | | | | | | Bérleti díjak | |2000 |2001 |2002 |2003 |2004 |2005 |2006 | | |Cseh Köztársaság* |15 |20 |24 |24 |27 |32 |32 | | |Észtország | | | | | | | | | |Lettország | | | | | | | | | |Litvánia |9 |12 |13 |14 |17 |22 |33 | | |Magyarország | |41 |45 |53 |57 |63 |67 | | |Lengyelország* |29 |26 |25 |26 |43 |35 |41 | | |Szlovák Köztársaság* | |7 |9 |10 |14 |18 | | | | | | | | | | | | | |Dánia |328 |346 |368 |391 |399 |397 |456 | | |Németország | |164 | |174 | |176 | | | |Nyugat-Németország* | |225 | |261 | | | | | |Kelet-Németország* | |104 | |116 | | | | | |Franciaország* |124 |123 |124 |123 |122 | | | | |Hollandia |405 |443 |445 |445 |447 |462 |466 | | |Svédország |107 |104 |108 |110 |110 |108 |110 | |Források: eltérő megjelölés hiányában az EUROSTAT

* A „Review of the Transitional Restrictions Maintained by New Member States on the Acquisition of Agricultural Real estate” (Az új tagállamokban a termőföldszerzésre vonatkozó átmeneti korlátozások felülvizsgálata) című tanulmányban szereplő adatokéval megegyező nemzeti forrásból származó adatok.

**) A művelés alá vont földekre vonatkozó 2006. évi FADN-adatok.

***) A művelés alá vont földekre vonatkozó EUROSTAT-adatok.

[1] Centre for European Policy Studies (az Európai Politikai Tanulmányok Központja): „Review of the Transitional Restrictions Maintained by New Member States on the Acquisition of Agricultural Real estate” (Az új tagállamokban a mezőgazdasági földingatlanok szerzésére vonatkozó átmeneti korlátozások felülvizsgálata) (http://ec.europa.eu/internal_market/capital/reports).

[2] A tanulmány csak a termőföld- és az erdőterület-szerzésről szól. A felülvizsgálat nem vonatkozik a Ciprus, a Cseh Köztársaság, Magyarország és Lengyelország számára a másodlagos lakóhely tekintetében engedélyezett 5 éves átmeneti intézkedésekre.

[3] Lásd a Szerződés 67. cikkének végrehajtásáról szóló, 1988. június 24-i 88/361/EGK tanácsi irányelv I. mellékletében megállapított tőkemozgások nómenklatúráját (HL L 178., 5. o.). Bár ezt az irányelvet a Maastrichti Szerződés hatályon kívül helyezte, az Európai Bíróság a nómenklatúrát irányadónak ismeri el.

[4] Különösen jelentős a földbérlet Szlovákiában, Magyarországon, a Cseh Köztársaságban, Észtországban és Litvániában, ahol a gazdaságok által bérbe vett összes mezőgazdasági földterület aránya több mint 50%. Lettországban ez 24%, Lengyelországban pedig 22%. 2003 és 2005 között az összes földhasználaton belül a földbérlet aránya minden országban csökkent egy kicsit (1–4%-kal), Magyarország kivételével, ahol 3%-kal nőtt.

[5] A „Review of the Transitional Restrictions Maintained by New Member States on the Acquisition of Agricultural Real estate” (Az új tagállamokban a mezőgazdasági földingatlanok szerzésre vonatkozó átmeneti korlátozások felülvizsgálata) című tanulmányból származó 2005. évi termőföldár-adatok. Az EUROSTAT 2005-ből rendelkezésre álló 2 049 EUR/hektáros adatai csak a művelés alá vontföldre vonatkoznak.

[6] 2006. évi adatok. 2005-ben 63 EUR/hektár.

[7] 2006. évi adatok. 2005-ben 32, 22, illetve 35 EUR.

[8] A jelentés elfogadásának időpontjában rendelkezésre álló statisztikai adatok néhány tagállam vonatkozásában csak 2006-ra vonatkoznak. Az „új” és a „régi” tagállamok közötti összehasonlítás céljából a legátfogóbb földáradatok csak 2004-re és 2005-re vonatkozóan állnak rendelkezésre.