HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 188/26

Kérelem közzététele a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján

(2017/C 188/18)

Ez a közzététel az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 51. cikke alapján jogot keletkeztet a kérelem elleni felszólalásra.

EGYSÉGES DOKUMENTUM

„CAPÓN DE VILALBA”

EU-szám: ES-PGI-0005-01355 – 24.7.2015

OEM ( ) OFJ ( X )

1. Név

„Capón de Vilalba”

2. Tagállam vagy harmadik ország

Spanyolország

3. A mezőgazdasági termék vagy élelmiszer leírása

3.1. A termék típusa

1.1. osztály: Friss hús (valamint vágási melléktermék és belsőség)

3.2. Az 1. pontban szereplő elnevezéssel jelölt termék leírása

A „Capón de Vilalba” földrajzi jelzés a Gallus domesticus fajtához tartozó, ivarérettségük előtt sebészileg ivartalanított hím szárnyasok húsát oltalmazza. A szárnyasok a Galiña de Mos fajtához tartoznak, illetve a Galiña de Mos rusztikus jegyeit viselő fajtaváltozatokat képviselik, amelyek még a vidék éghajlati viszonyai között is jól viselik a szabadtartást. A Galiña de Mos fajtához hasonlóan a fajtaváltozatokra is vonatkozik a közepesen nehéz tömeg, a lassú növekedés és a vörösesbarna tollazat követelménye.

Az állatok az ivartalanításkor legalább 77 naposak, ezt követi a nevelés és a hizlalás időszaka, levágáskor legalább 150 naposak. A nevelés utolsó szakasza a felhizlalás, ami zárt helyen történik és legalább 25 napig tart. Különleges kategóriaként bevezetésre kerül a karácsony táján árusított, külön jelzéssel ellátott termék, a „Capón de Nadal”, amely a legalább 210 napos korban levágott állatok elnevezése.

A vágott féltest színe gyöngyházfényű, sárgás, bőre finom, rugalmas. Tömege legalább 2,5 kg. A „karácsonyi” kappanok tömege elérheti a 4 kg-ot. Húsuk finom, szaftos és omlós. Textúrájuk rostos, zsírjuk pedig – különösen a „Capón de Nadal” esetében – sárgásfehér színű.

A „Capón de Vilalba”-t vágott egésztestként értékesítik. A vágott test ugyanakkor darabolva is értékesíthető – leginkább az árusítóhelyeken történő darabolás elfogadható –, amennyiben a nyomonkövethetőség biztosítására megfelelő ellenőrzési rendszer áll rendelkezésre.

A „Capón de Nadal” esetében tiszteletben kell tartani a forgalomba hozatal hagyományos formáját: tehát a levágott állatot fejjel és lábbal együtt kell eladásra kínálni, belsejébe, a hát szép egyenesen tartása céljából egy kis nyírfa ágat kell állítani, ami megkönnyíti a zsírréteg elhelyezését; Ezt követően a szárnyakat végükkel felfelé az állat hátára kell felhajlítani. Befejezésül a hátra és a két oldalra fel kell helyezni a zsírréteget vagy „ensunlla”-át, amelyet kis botokkal rögzítenek.

3.3. Takarmány (kizárólag állati eredetű termékek esetében) és nyersanyagok (kizárólag feldolgozott termékek esetében)

A takarmányozásnak biztosítania kell az állatok harmonikus és aránylag lassú növekedését. A hizlalás első szakaszában a gazdasági udvar növénytakarója képezi a szárnyasok étrendjének alapját, amelyet kukoricával és egyéb, általában szintén a gazdaságból származó növényi eredetű táplálékkal (kelkáposzta, burgonyahéj, gesztenye stb.) egészítenek ki. Ez az étrend összetett takarmányokkal dúsítható, amelyek minden esetben legalább 70 %-ban gabonafélékből állnak.

A hizlalás zárt helyen, általában a „capoeiras” elnevezésű ketrecekben történik. Ebben a szakaszban az előző időszak étrendje kiegészül az „amoado”-nak nevezett, általában kukoricadarából és főtt burgonyából készült keverékkel, amelyben a burgonya, részben vagy egészben, gesztenyével is helyettesíthető.

3.4. Az előállítás azon műveletei, amelyeket a meghatározott földrajzi területen kell elvégezni

Az állatoknak legalább az ivartalanítástól (azt is beleértve) kezdődő nevelésének, hizlalásának, levágásának és az oltalom alatt álló földrajzi jelzés azonosító hátcímkéje felhelyezésének a földrajzi területen kell történnie.

3.5. A bejegyzett elnevezést viselő termék szeletelésére, aprítására, csomagolására stb. vonatkozó egyedi szabályok

—

3.6. A bejegyzett elnevezést viselő termék címkézésére vonatkozó egyedi szabályok

A kereskedelmi egységekben a „Capón de Vilalba” oltalom alatt álló földrajzi jelzéssel forgalmazott kappanhúson szerepelnie kell a földrajzi jelzés saját, az ellenőrző szerv felügyelete alatt álló, sorszámozott és alfanumerikus kóddal ellátott címkéjének (hátcímke), amely tartalmazza az OFJ alábbi hivatalos logóját:

Mind az egyes gazdasági szereplők által használt címkén, mind pedig a földrajzi jelzés saját ellenőrző címkéjén kötelezően szerepelnie kell a „Capón de Vilalba” oltalom alatt álló földrajzi elnevezésnek. Az oltalom alatt álló földrajzi megjelölések európai azonosító logóját a címkézésen is fel kell tüntetni. A „Capón de Nadal” típusú kappanok címkézését a típus megjelölésével kell kiegészíteni.

4. A földrajzi terület tömör meghatározása

A „Capón de Vilalba” oltalom alatt álló földrajzi jelzés földrajzi területe Galicia autonóm közösség, Lugo tartomány, „Terra Chá” járásának teljes területe, amelyet a következő települések alkotják: Muras, Xermade, Vilalba, Abadín, A Pastoriza, Guitiriz, Begonte, Cospeito és Castro de Rei.

5. Kapcsolat a földrajzi területtel

A földrajzi elnevezés bejegyzése a terméknek bizonyos sajátos, a környezethez, annak természeti és emberi tényezőihez kapcsolódó tulajdonságain, valamint elért hírnevén alapul.

A meghatározott földrajzi terület jellemzően bővelkedik az állattenyésztéssel foglalkozó kis családi gazdaságokban, amelyek melléktevékenységként hagyományosan kappanok nevelésével egészítették ki bevételüket. A csapadékos éghajlat enyhe nyarai és csekély hőingadozása kedvez a kappan táplálkozásában kulcsfontosságú kultúráknak, főleg a legelőket és a gabonaféléket, különösen pedig a kukoricát illetően. A hideg idő – 5 és 10 °C közötti havi átlaghőmérséklettel – novembertől márciusig tart; ezekben a hónapokban nem is folyik hagyományos kappantenyésztés, ami április-májusban kezdődik és decemberben ér véget, bár ez utóbbi hónapban a szárnyasokat már zárt helyen tartják, nem eresztik ki a szabadba.

A kis családi gazdaságok ma is hagyományos tenyésztési és tartási módszereket alkalmaznak, az állatok a nap jó részét az ólban és az udvarban töltik, ahol az állomány alacsony sűrűsége lehetővé teszi, hogy sokat mozogjanak. Ezek a körülmények közvetlenül is befolyásolják a hús érzékszervi tulajdonságait.

A termék jellemzőit befolyásoló egyik tényező, hogy alapanyagát félnehéz típusú, lassan fejlődő, a környezethez és a tenyésztési módszerhez szoktatott szárnyasok képezik.

A takarmányozás – amelyben alapvető a gabonafélék, közöttük is a kukorica szerepe – ugyancsak befolyásolja a hús jellemzőit és a vágott test sárgás színét. A kisméretű ólakban végbemenő utolsó hizlalási szakasz és az ott alkalmazott különleges takarmányozás – amelynek során az előző időszak alapvető étrendje kiegészül a helyi technikával előállított kukoricadarából készült „amoado”-val, amihez burgonyát és/vagy főtt gesztenyét kevernek – újabb példája annak, hogy a helybéli tenyésztők különleges hozzáértése képes a termék tulajdonságait közvetlenül befolyásolni. Figyelembe kell venni, hogy a térség jelentős mennyiségű kukoricát, burgonyát és gesztenyét termel, ami a mezőkre és a legelőkre jellemző, és a szárnyasok által közvetlenül fogyasztott pázsitfűfélékkel és hüvelyesekkel együtt képezik a táplálkozásuk alapját. Éppen ezért, a takarmányozásra használt nyersanyagok nagyrészt a környékről, ha nem magából a gazdaságból származnak.

A vágott test külsejét, valamint a hús finomságát, szaftosságát és omlósságát végső soron a szárnyas típusa, a nevelés módja és a takarmányozás határozza meg. Számos tudományos munka igazolja, hogy a szárnyasok ezzel a módszerrel történő nevelése és tartása befolyásolja a hús minőségét és érzékszervi tulajdonságait. Az ilyen körülmények között nevelt állatok húsa vörösebb, tömörebb, fehérjetartalma magasabb, aromája erőteljesebb.

A „Capón Nadal”-nak a 3.2. pontban leírtak szerinti történő felkészítése a kereskedelmi értékesítésre újabb példája a termék különlegességének, amely a vidék lakói szakértelmének köszönhető.

Jó hírükkel a kappanok kiérdemelték a Földművelési, Halászati és Élelmezési Minisztérium „Hagyományos spanyol termékek jegyzéke” c. 1996-ban megjelent kiadványában való szereplésük jelentette elismerést.

Ez a hírnév nagyon régi időkre nyúlik vissza. A Galiciában nevelt és fogyasztott kappanokra történő első, általunk ismert utalások a középkorból származnak, amikor sok olyan földbérleti szerződés jött létre, amelyben a bérlő kötelezte magát, hogy a bérleti díj egy részét kappanban fizeti. Sokkal közelebbi időkből is találhatunk utalásokat a kappanban történő fizetés szokásának fennmaradására, ezek arra engednek következtetni, hogy a terméket a történelem különböző korszakaiban egyaránt nagyra értékelték.

A XX. század elejétől kezdve számos kiadvány említi a kappant és a vilalbai vásárt, ahol azt hagyományosan értékesítették. Ilyen utalásokat találhatunk az újságokban, például El Eco de Villalba 1908-ban említi a kappanban történő adófizetés szokását, vagy El Regional 1927-ben ír a vilalbai kappanvásárokról és a termék sikeréről.

A galiciai szerzők sűrűn utalnak a termékhez kapcsolódó szokásokra és hagyományokra, illetve elismeréssel írnak az e földön nevelt kappanok minőségéről.

A vidék legnagyobb költője, Manuel María Terra Chá című könyvében (1954) a vilalbai vásárról ír és verset szentel a kappannak.

A galiciai irodalom egyik nagy alakja és közismert ínyenc, a sokoldalú Álvaro Cunqueiro La Cocina Gallega (1973) c. híres könyvében dicshimnuszt zeng a kappanokról, amelyeket Terra Chá településein nevelnek és a vilalbai vásáron értékesítenek.

A galiciai kultúra másik kiemelkedő alakja, Ramón Otero Pedrayo a San Andrés de Teixido-ban tett utazásának krónikájában (a Pelegrinaxes c. 1929-ben megjelent művében) említi a vilalbai kappanokat.

Ahogy a fentiekből is kiderül, a termék és annak hírneve szorosan kapcsolódik a vilalbai vásárhoz. Történelmi források – a település könyveiben található 1835-ös bejegyzések – arra utalnak, hogy a vásár csaknem két évszázados múlttal rendelkezik. Az említett évben a beszedett átlagos ár „10 reál egy pár” volt. Az 1840-es év hivatalos árlistája alapján megállapítható, hogy egy pár kappant annyiért adtak, mint „egy jó, tisztított kost” (12 reál), és hogy a kappanpiacot a jelenlegi gyakorlattól eltérően, a karácsonyi piacon felül, januárban és februárban is megtartották. 1900 és 1947 között egy pár kappan ára 10-ről 100 pesetára emelkedett. 1949-ben 200 pesetáért árulták párját, ez az ár 1974-ig folyamatosan emelkedett, amikor annak kelt híre, hogy egy pár kappant 8 000 pesetáért értékesítettek, ami meglehetősen szokatlan volt, mivel akkoriban az átlagos ár 4 000 és 6 000 peseta között mozgott. Az elmúlt 10 évben a vilalbai vásáron a kappant darabonként átlagosan 80–120 euróért árulják, sőt nem ritka, hogy egy-egy példányért 140 eurót is kifizetnek. Ez azt jelenti, hogy a kb. 5 kg-os vágott test kilójának ára nagyjából 20 €, míg a más vidékeken nevelt szabványos kappan szokásos ára 10–14 €/kg körül alakul. Minden évben karácsony idején Galicia, sőt Spanyolország más kommunikációs csatornái is rengeteg információval szolgálnak az említett vásár megrendezéséről és az ottani árakról, ami egy egyszerű internetes kereséssel is megállapítható. A termék nevének beírásakor kapott nagyszámú eredmény és a fizetett magas árak jelenlegi hírnevének ékes bizonyítékai.

Hivatkozás a termékleírás közzétételére

(e rendelet 6. cikke (1) bekezdésének második albekezdése)

http://mediorural.xunta.gal/fileadmin/arquivos/alimentacion/produtos_calidade/2017/Pliego_de_condiciones_CAPON_de_VILALBA_febrero_2017_C.pdf

(1) HL L 343., 2012.12.14., 1. o.