iránymutatásul szolgál az Unió külső tevékenységein belül a biztonsági rendszer reformjával kapcsolatos valamennyi eszköz/program/projekt meghatározásához, tervezéséhez és/vagy alkalmazásához/végrehajtásához, beleértve azokat a KBVP-eszközöket is, amelyek kimondottan és/vagy részben a biztonsági rendszer reformjával kapcsolatos tevékenységekre irányulnak. E közös közlemény a más országok biztonsági ágazatai számára nyújtott uniós támogatásra összpontosít, ugyanakkor elismeri a biztonság és az igazságügy egymástól való kölcsönös függését. Az itt meghatározott alapelvek az igazságügy szereplőire is alkalmazhatók, amennyiben szerepkörük és feladataik egyértelműen kihatnak a biztonsági ágazatra.

A bizonytalanságot és az instabilitást gyakran a hatékony és elszámoltatható biztonsági rendszerek hiánya idézi elő vagy súlyosbítja. A partnerországok számára a biztonsági rendszerük reformjához nyújtott segítség előmozdítja a békére és stabilitásra, az inkluzív és fenntartható fejlődésre, az államépítésre és a demokráciára, a jogállamiságra, az emberi jogokra és a nemzetközi jog alapelveire irányuló uniós célokat . Az EU belső és külső biztonsága közötti szoros kapcsolatot hangsúlyozó, 2015. évi európai biztonsági stratégia szerint a partnerországokban tapasztalható, időnként erőszakos szélsőségességgel is társuló konfliktusok és bizonytalanság az EU belső biztonságára, az uniós polgárok biztonságára, valamint az EU külföldi kereskedelmi és beruházási érdekeire is hatást gyakorolnak.

A konfliktusok, a bizonytalanság és az instabilitás világszerte jellemző, és közvetlenül az Unióval szomszédos országokban is tapasztalható . Mindez emberi szenvedéshez, kényszerű migrációhoz vezet és visszaveti a fejlesztési eredményeket , amint azt az uniós fejlesztési politika keretében, általában a biztonsággal és fejlesztéssel foglalkozó munka során, valamint a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrendről szóló ENSZ-határozatban is elismerik, beleértve a 16. célt és annak biztonsági vonatkozású célkitűzéseit is.

A lakosság és a biztonsági ágazat szereplői közötti bizalom elengedhetetlenül fontos a biztonsági ágazat hatékonyságához. A vesztegetés, zsarolás, sikkasztás, haveri részrehajlás és nepotizmus bármiféle előfordulása aláássa ezt a bizalmat. A biztonsági ágazatnak juttatott pénzügyi forrásokat a jó kormányzás ugyanazon elvei alapján kell kezelni, mint amelyek más közszektorokra is alkalmazandók. Más közbeszerzési eljárásokhoz hasonlóan a katonai és rendőrségi felszerelések és szolgáltatások beszerzését is megfelelő eljárások, korlátozások és ellenőrzés mellett kell végezni. A nemzeti korrupcióellenes stratégiákat a biztonsági ágazat szereplőire ugyanúgy alkalmazni kell.

Az egyes biztonsági intézményeken belül hatékony belső elszámoltathatósági rendszereket – pl. belső ellenőrzési szolgáltatokat és auditokat – kell fenntartani, és ezekre az intézményekre vonatkozóan a nemzeti számvevőszéknek vagy más felügyeleti vagy azzal egyenértékű szerveknek a pénzügyi és operatív működést vizsgáló külső ellenőrzést is kell végezniük. Az elszámoltathatóságot olyan mechanizmusok is elősegítik, mint a biztonsági ellenőrzés, a magatartási kódexek, a független panasztételi testületek, valamint a civil társadalom által gyakorolt ellenőrzés. Amennyiben a biztonsági ágazat valamely szereplőjét bíróság elé állítják, a büntetlenség elkerülése érdekében fontos érvényesíteni a törvény előtti egyenlőség elvét, az önkényesség elkerülését, valamint az eljárásbeli és jogi átláthatóságot. Az esetleges külön katonai igazságszolgáltatási rendszer számára világos és korlátozott hatáskört kell meghatározni, és a polgári személyekkel szembeni eljárásokat mindenképpen polgári bíróságoknak kell lefolytatniuk.

A biztonsági ágazat szereplőinek tiszteletben kell tartaniuk és védelmezniük kell az emberi jogokat megkülönböztetéstől mentesen, mind a lakosság, mind pedig saját tagjaik esetében. A biztonsági ágazatot tényleges demokratikus ellenőrzésnek és felügyeletnek kell alávetni . Egyértelmű és világos jogi keretben kell működnie, amelyet a nemzeti jogalkotó jóváhagy, és a hatékony polgári ellenőrzést is magában foglalja. Költségvetésének a nemzeti költségvetés szerves részét kell képeznie, a törvényhozó testületnek kell megvitatnia és jóváhagynia, és ez utóbbinak tényleges felügyelet gyakorlására is képesnek kell lennie. A biztonsági és igazságügyi politikák és tevékenységek kialakítása és nyomon követése során bevett gyakorlatnak kell lennie a civil társadalom konzultációba való bevonásának és részvételének.

3. A megvalósítás módja

A biztonsági ágazatban való uniós szerepvállalás alapvető elemek és elvek meghatározott körén alapul, amely a segélyhatékonysági alapelveket is magában foglalja, mivel ezek a biztonságra ugyanúgy alkalmazandók, mint az együttműködés más területeire.

A biztonsági ágazat tágabb összefüggésekben való értelmezése

Egy partnerország vagy régió biztonsági ágazatában való uniós szerepvállaláshoz meg kell érteni és számításba kell venni a biztonsági és az igazságügyi szereplők működését meghatározó hivatalos és nem hivatalos szabályokat. Hasonlóképpen figyelemmel kell kísérni a biztonsági, az igazságszolgáltatási, illetve a nem biztonsági terület szereplői közötti interakciókat és erőviszonyokat, valamint a fennálló konfliktusok dinamikáját. A politikai, társadalmi-gazdasági, kulturális és történelmi tudatosság alapvetően fontos.

Az uniós politikai párbeszédet és fellépést az adott ország biztonsági ágazatának előzetes elemzésére és annak tágabb összefüggésekben való elhelyezésére kell építeni. Az uniós küldöttségek utasításokat kaptak arra, hogy végezzenek elemzést és tegyenek jelentést a biztonsági ágazatról, a meglévő jelentéstételi mechanizmusok alkalmazásával. KBVP-missziók jelenléte esetén ezt az elemzést és jelentéstételt közösen végzik majd, az átfogó megközelítéssel összhangban. A tagállamok nagykövetségei – különösen azok, ahol biztonsági és/vagy védelmi attasékat is kineveztek – felkérést kapnak az információk és szakértelem megosztására.

A biztonsági rendszer reformjára irányuló nagyszabású támogatás tervezésekor az EU strukturált helyzetértékelést (pl. politikai gazdaságtani elemzést) végez majd, amely valamennyi érdekelt félre kiterjed (pl. a biztonság és az igazságügy szereplői, ezen belül az ellenállás várható forrásai, a változás mozgatórugói, valamint a biztonsági és igazságügyi intézményekből hagyományosan kizárt csoportok, pl. nők, fiatalok, kisebbségek). Ennek az értékelésnek a főbb demográfiai csoportok véleménye és tapasztalatai szerinti biztonsági szükségletekre kell összpontosítania, valamint arra, hogy ezeket miképpen kezeli a biztonsági ágazat.

Az értékelésben elemezni kell a következőket: meglévő nemzeti szakpolitikák/stratégiák és költségvetések, helyi biztonsági és igazságügyi gyakorlatok, a bizonytalanság és az instabilitás forrásai, potenciális kockázati tényezők, a demokratikus kormányzás és a humánbiztonság elveinek betartása, az egyének biztonsága védelmének hatékonysági foka, meglévő nemzetközi együttműködés és koordináció, valamint a támogatás lehetőségei. Azonosítani kell azokat a konkrét biztonsági problémákat, amelyeknek az uniós segítségnyújtás keretében elsőbbséget lehetne biztosítani, valamint azt a változási folyamatot, amelyet e segítségnyújtás előmozdíthat. Az EU-nak ösztönöznie kell a közös elemzést, a releváns helyi és nemzetközi szereplők és szakmai források bevonásával. Amennyiben lehetséges, a nemzeti hatóságokat bevonják ezekbe az értékelésekbe, ideális esetben vezető szerepet biztosítva számukra. Konzultatív szakértői vizsgálat is alkalmazható.

Ez az értékelés – amellett, hogy információkat nyújt a biztonsági ágazati reform támogatásának kialakításához – olyan kiindulási szintek meghatározására is szolgál, amelyekhez viszonyítva vizsgálható majd az uniós szerepvállalás hatása. E szinteket ezután rendszeresen frissítik, hogy nyomon követhetőek legyenek a változások, valamint a támogatás végrehajtása tekintetében hasznos mutatók maradjanak.

Intézkedések Az utasításoknak megfelelően az uniós küldöttségek rendszeres jelentéseikben elemzést nyújtanak a biztonsági ágazatról (a KBVP-missziók közreműködésével, amennyiben vannak a helyszínen ilyenek). Jelentős szerepvállalás tervezése esetén az EU részletesebb értékelést indít a biztonsági ágazatról. Az EKSZ, illetvea Bizottság szolgálatai a meglévő módszertani dokumentumok felhasználásával iránymutatást nyújtanak arról, hogyan kell elvégezni a biztonsági ágazatra irányuló elemzéseket.

Széles körű nemzeti felelősségvállalás lehetővé tétele

A nemzeti felelősségvállalás túlmutat azon, hogy a kormány elfogadja a nemzetközi szereplők intervencióit. A reformtörekvések csak akkor lehetnek eredményesek és fenntarthatóak, ha az ország intézményeiben gyökereznek (többek között költségvetési kötelezettségvállalás révén), felelősséget vállalnak értük a nemzetbiztonság és az igazságügy szereplői, valamint a társadalom egésze is legitimnek tekinti őket. Ez azt jelenti, hogy a nemzeti szereplőknek kell irányítaniuk a folyamatot, és általános felelősséget kell vállalniuk az intervenciók eredményeiért, a külső partnerek tanácsadása és támogatása mellett. Azt is jelenti, hogy adott esetben minden (állami és nem állami) érdekelt felet – ezen belül a marginalizált csoportokat is – be kell vonni az azt célzó erőfeszítésekbe, hogy konszenzus alakuljon ki a biztonsági ágazatra irányuló, nemzeti irányítású és nemzeti szinten elfogadott stratégiákon alapuló intervenciókat illetően. Ez kihívást jelent, mivel a szereplők érdekei eltérőek, és lesznek közöttük olyanok, akik ellenállnak a reformoknak.

Válsághelyzetben vagy közvetlenül konfliktust követően, amikor az állami intézmények esetleg gyengék vagy hiányoznak, az uniós támogatás korai fázisaiban – a civil társadalmat is bevonó, részvételen alapuló eljárás alapján – elő kell készíteni a nemzeti felelősségvállalást.

Intézkedések A biztonsági ágazat reformjának támogatásával kapcsolatos tevékenységek során az EU: -értékeli a reform melletti politikai elkötelezettséget, az ellenállás lehetséges forrásait, valamint azt, hogy az uniós támogatás milyen módon segítheti elő olyan választócsoportok kialakulását, amelyek kiállhatnak a változás folyamata mellett; -támogatását nemzeti szakpolitikákra, tervekre és stratégiákra, valamint az elsőbbségi kérdésekre alapozza, adott esetben a nemzeti folyamatokra vagy folyamatban lévő fellépésekre építve; továbbá -az azonosítási szakasztól kezdődően valamennyi érdekelt felet bevonja, beleértve a nem állami és a civil társadalmi szereplőket is, annak érdekében, hogy az intervenciók tekintetében a lehető legszélesebb körű konszenzus alakuljon ki.

A tágabb összefüggések vizsgálata