Életünk egyre jelentősebb része online zajlik, ez a tendencia a Covid19-világjárvány miatt tovább erősödött. A számítástechnikai bűnözés magában foglalhatja a személyek elleni súlyos bűncselekményeket, például az online szexuális bűncselekményeket (beleértve a gyermekek elleni bűncselekményeket is), a személyazonosság-lopást, az online gyűlölet-bűncselekményeket és a vagyon elleni bűncselekményeket (például a készpénz-helyettesítő fizetési eszközökkel elkövetett csalást és hamisítást). A számítástechnikai bűnözés áldozatai nem mindig találnak megfelelő segítséget az elszenvedett károk orvoslásához, és gyakran nem jelentik be a bűncselekményt. Előfordulhat, hogy különösen a gyermekek vagy az idősek nem rendelkeznek a szükséges digitális készségekkel vagy nem ismerik a rendelkezésükre álló jogorvoslati lehetőségeket. A számítástechnikai bűncselekmények bejelentését tovább kell könnyíteni, és az áldozatok számára biztosítani kell azt a segítséget, amelyre szükségük van.

Ezenfelül előfordulhat, hogy a hátrányos helyzetű vagy kiszolgáltatott közösségekhez vagy kisebbségekhez tartozó bűncselekmény-áldozatok kevés bizalmat tanúsítanak a hatóságok iránt, ami megakadályozza, hogy bűncselekményt jelentsenek be. Az Alapjogi Ügynökség felméréseiből az derül ki, hogy az LMBTI+, a fekete, a muszlim és a zsidó közösségeken belül a bejelentett gyűlölet-bűncselekmények száma jelentősen elmarad a ténylegestől. Annak érdekében, hogy ezeken a közösségeken belül növekedjen a bűncselekmények bejelentésének száma, nélkülözhetetlen a hatóságok iránti bizalom javítása, például a megfelelő hatóságok és az érintett közösségek közötti együttműködés erősítésével. Ugyanilyen fontos biztosítani a megkülönböztetésmentességgel kapcsolatos külön képzést a rendőrség és az áldozatokkal kapcsolatba kerülő más személyek számára.

Szintén fontos, hogy az érintett szakemberek az áldozatok sajátos szükségleteinek megfelelően kommunikáljanak az áldozatokkal. Ez különösen jelentős a fogyatékossággal élő áldozatok esetén. Azokat a szakembereket, akik fogyatékossággal élő áldozatokkal lépnek kapcsolatba, képzésben kell részesíteni, hogy olyan módon kommunikáljanak velük, amely figyelembe vesz minden szellemi vagy testi fogyatékosságot, például a hallássérülést vagy beszédzavart. Ezenkívül biztosítani kell, hogy a helyszínek akadálymentesek legyenek a fogyatékossággal élő áldozatok számára, hogy be tudják jelenteni a bűncselekményeket és részt tudjanak venni a büntetőeljárásokon.

Az áldozatok túlságosan gyakran nincsenek tisztában a jogaikkal. Az áldozatokkal kapcsolatba kerülő személyek (ideértve az első kapcsolatfelvétel szerinti hatóságokat is), akiknek/amelyeknek tájékoztatniuk kellene az áldozatokat a jogaikról, gyakran nincsenek ehhez megfelelő képzettség birtokában. A ténylegesnél kevesebb bűncselekmény bejelentése egy másik komoly probléma. Az elkövetőtől való félelem vagy a bírósági eljárásban való részvétel negatív következményeitől való félelem gyakran meggátolja az áldozatokat a bűncselekmények bejelentésében. A szexuális és a nemi alapú erőszakra vonatkozóan bejelentett esetek száma jelentősen elmarad a ténylegestől. A – többnyire a partnerük vagy közeli hozzátartozójuk által elkövetett – fizikai vagy szexuális bántalmazás áldozatául esett nőknek csak körülbelül egyharmada veszi fel a kapcsolatot a hatóságokkal. Nemi alapú erőszak esetén a lehető legnagyobb gondossággal kell eljárni a gyermekek áldozattá válásának elkerülése érdekében. A gyermekek számára is nehéz lehet a bűncselekmények bejelentése. A gyermekek gyakran áldozattá válnak a családi környezetben, illetve olyan személyek áldozatává válnak, akikkel függőségi viszonyban vannak. Ezért elengedhetetlen különleges jelentéstételi mechanizmusokat biztosítani az ilyen áldozatok számára. A velük kapcsolatba kerülő szakembereknek (például egészségügyi dolgozóknak vagy pedagógusoknak) a bűncselekmény felderítésére és megfelelő kezelésére irányuló képzésben kell részesülniük.

A stratégia öt kulcsfontosságú prioritást mutat be: i. hatékony kommunikáció az áldozatokkal és biztonságos környezet az áldozatok számára a bűncselekmény bejelentéséhez; ii. a legkiszolgáltatottabb áldozatok támogatásának és védelmének javítása; iii. az áldozatok kárenyhítéshez való hozzáférésének megkönnyítése; iv. az összes releváns szereplő közötti együttműködés és koordináció megerősítése; valamint v. az áldozatokat megillető jogok nemzetközi dimenziójának megerősítése.

Ez a stratégia kétlépcsős megközelítésen alapul: a bűncselekmények áldozatainak jogokkal való felruházásán és az áldozatok jogai érdekében folytatott együttműködésen. A bűncselekmények áldozatainak jogokkal való felruházása elengedhetetlen ahhoz, hogy bejelentsék a bűncselekményeket, részt vegyenek a büntetőeljárásban, kárenyhítést igényeljenek és végül – amennyire lehetséges – felépüljenek a bűncselekmény következményeiből. Ezek az ambiciózus célkitűzések kizárólag a Bizottság és az összes releváns szereplő együttműködése esetén valósíthatók meg. A stratégia ezért az együttműködés és a koordináció megerősítésére is hangsúlyt helyez.

A probléma megoldása az áldozatok jogaira vonatkozó uniós szabályok jobb gyakorlati alkalmazásával kezdődik. Az áldozatok jogairól szóló irányelv és az európai védelmi határozatról szóló irányelv végrehajtásáról szóló közelmúltbeli bizottsági jelentések azt mutatják, hogy további előrelépésre van szükség az ezen eszközökben rejlő lehetőségek teljes körű kiaknázásához. Ez főként a hiányos átültetésnek tudható be. A legtöbb tagállam még mindig nem ültette át teljes mértékben az áldozatok jogaira vonatkozó uniós szabályokban lefektetett minimumkövetelményeket. A végrehajtási jelentések a nemzeti jogrendekben történő helytelen végrehajtásra is rámutatnak. A teljes körű végrehajtáshoz megfelelő struktúrákra van szükség, amelyek biztosítják az általános és szakosodott támogató szolgáltatásokat, valamint az áldozatok egyéni szükségleteihez szabott védelmet. Ezen túlmenően az áldozatokkal kapcsolatban álló valamennyi szereplőnek képzésben kell részesülnie, és teljes mértékben tisztában kell lenniük az áldozatok jogaival. Alapvető fontosságú, hogy valamennyi tagállam maradéktalanul végrehajtsa és alkalmazza az elfogadott minimumkövetelményeket. A Bizottság arra fog összpontosítani, hogy szükség esetén további jogi intézkedések révén biztosítsa az uniós szabályok helyes végrehajtását. A Bizottság ezenfelül az elfogadott minimumszabályok elérésének és meghaladásának módjára vonatkozó helyes gyakorlatokat fog előmozdítani. A Bizottság adott esetben javasolni fogja az áldozatok jogaira vonatkozó uniós szabályok további szigorítását.

Az áldozatok jogaira vonatkozó, első uniós stratégia meghatározza a Bizottság 2020–2025 közötti időszakban végzett munkájának kereteit. A stratégia más szereplőket, többek között az uniós tagállamokat és a civil társadalmat is fellépésre szólítja fel. Külön figyelmet fordít a nemi alapú erőszak áldozatainak sajátos szükségleteire. Az EU minden tőle telhetőt megtesz a nemi alapú erőszak megelőzése és leküzdése, valamint az ilyen bűncselekmények áldozatainak támogatása és védelme érdekében. Az EU ereje a sokszínűségében rejlik. Az EU ezért minden tőle telhetőt megtesz a gyűlölet-bűncselekmények minden formájának megelőzése és leküzdése érdekében, beleértve a faji, antiszemita, homofób vagy transzfób gyűlölet-bűncselekményeket is.

-agyüttműködés a nemzeti hatóságokkal, beleértve az igazságügyi és bűnüldöző hatóságokat is, és kölcsönös képzési tevékenységekben történő részvétel.

-nemzeti figyelemfelhívó kampányok indítása az áldozatok jogairól, beleértve a sajátos szükségletekkel rendelkező áldozatoknak nyújtott támogatást is;

A Bizottság folytatja a vonatkozó uniós szabályok végrehajtásának nyomon követését, többek között az áldozatok jogairól szóló irányelv azon rendelkezései végrehajtásának nyomon követését, amelyek az áldozatokat az egyéni szükségleteiknek megfelelő tájékoztatás, beleértve az egyszerű és közérthető nyelven történő kommunikációt, támogatás és védelem tekintetében megillető jogokra, valamint a képzési tevékenységek biztosítására vonatkoznak. Ahogyan az áldozatok jogairól szóló irányelv végrehajtásáról szóló bizottsági jelentés igazolja, a tagállamok többsége számára továbbra is problémát jelent az irányelv említett kulcsfontosságú rendelkezéseinek teljes körű/helyes átültetése és/vagy gyakorlati végrehajtása.

A bűncselekmények áldozatainak hatékony támogatása nem valósítható meg a nemzeti hatóságok és az áldozatsegítő szervezetek együttműködése nélkül. E tekintetben a Bizottság elő fogja mozdítani a nemzeti hatóságok és az áldozatsegítő szervezetek kölcsönös képzéseit és helyes gyakorlataik cseréjét. A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó új pénzügyi kerethez a Bizottság az áldozatsegítő szervezetek támogatási lehetőségeinek továbbvitelét javasolta, hogy hozzájárulhassanak az áldozatok jogaira vonatkozó uniós szabályok helyes végrehajtásához. Ezen túlmenően a Bizottság az új többéves pénzügyi keret alapján előnyben részesíti azokat az intézkedéseket, amelyek például biztonságpolitikai, egészségpolitikai és oktatáspolitikai vonatkozású uniós finanszírozási programokba építik be az áldozatok jogainak előmozdítását. Ez a megközelítés szélesebb közönség figyelmét fogja felhívni az áldozatok jogaira, emellett gyarapítani fogja az áldozatok jogait holisztikusan megközelítő projektek finanszírozási lehetőségeit.

A Bizottság a tagállamokkal együtt továbbra is javítani fogja az áldozatok jogaira vonatkozó minőségi és megbízható tájékoztatást az e-igazságügyi portálon, és potenciális végfelhasználók széles körében fogja azt népszerűsíteni. Potenciális végfelhasználók az áldozatok, az áldozatsegítő szervezetek és a nemzeti hatóságok (többek között a konzuli hatóságok és a rendőrség). Az áldozatok jogaira vonatkozó információk terjesztése érdekében a Bizottság javítani fogja a releváns uniós finanszírozású projektek keretében gyűjtött információkhoz való hozzáférést is, és átfogó adatbázist bocsát rendelkezésre ezekről a projektekről az Europa-weboldalon.

A Bizottság olyan képzési tevékenységekre fog összpontosítani, amelyek hatékonyan elérik az áldozatokkal kapcsolatba kerülő szereplőket, például az igazságügyi hatóságok és egyéb igazságügyi alkalmazottak, akik kapcsolatba kerülnek az áldozatokkal, mint az ügyvédek, ügyészek, bírósági alkalmazottak, börtönszemélyzet és pártfogó felügyelők. E tekintetben a Bizottság meg fogja erősíteni az Európai Igazságügyi Képzési Hálózattal (EJTN) folytatott együttműködését. A Bizottság ezenkívül az Európai Unió Bűnüldözési Képzési Ügynöksége (CEPOL) segítségével elő fogja mozdítani a bűnüldöző hatóságok körében az áldozatok jogainak jobb megértését és az áldozatokkal való kommunikációra szolgáló hatékonyabb módszereket. A számítástechnikai bűncselekmények áldozatainak sajátos szükségleteire való reagálás érdekében a Bizottság továbbra is támogatni fogja a Kiberbűnözés Elleni Európai Képzési és Oktatási Csoportot (ECTEG).

Az uniós kampány általában véve az áldozatok jogaira irányuló figyelemfelkeltésre fog összpontosítani, és elő fogja mozdítani a sajátos szükségletekkel rendelkező áldozatok – például a nemi alapú erőszak és a családon belüli erőszak áldozatai, valamint a gyűlölet-bűncselekmények áldozatai – szakszerű támogatását és védelmét. Külön figyelem irányul az igazságszolgáltatáshoz és támogatáshoz való hozzáférés terén több akadállyal szembesülő vagy korlátozott lehetőségekkel rendelkező, kiszolgáltatott csoportok és marginalizált vagy elszigetelt közösségek megszólítására. Különös figyelmet irányul majd a megfelelő kommunikációs módszerekre is annak biztosítása érdekében, hogy a kampány eljusson a gyermek, az idős vagy a fogyatékossággal élő áldozatokhoz.

Egyes áldozatok kiszolgáltatott helyzete bizonyos körülmények között romolhat. A Covid19-világjárvánnyal kapcsolatos kijárási korlátozások során a családon belüli erőszak áldozatai nagyobb mértékben vannak kitéve az erőszak veszélyének (mivel az elkövetőkkel egy térbe vannak összezárva), és a támogatáshoz és védelemhez való hozzáférésük korlátozott.

A nemzeti támogatási és védelmi intézkedéseknek hatékonynak kell lenniük minden áldozat számára és minden esetben. A családon belüli erőszak áldozatai számára ez azt jelenti, hogy válság idején is rendelkezésre kell állni menedékhelyeknek, segélyvonalaknak és lelki segélynek. Annak érdekében, hogy a válság alatt támogatást és védelmet lehessen garantálni valamennyi áldozat – többek között a családon belüli erőszak áldozatai – számára, az áldozatok támogatását célzó intézkedéseket be kell építeni a világjárvány elleni nemzeti veszélyhelyzeti programokba. Ez például az áldozatsegítő szolgáltatások alapvető fontosságú szolgáltatássá nyilvánításával érhető el.

A tagállamok többsége különleges támogatási és védelmi intézkedéseket hozott a Covid19-világjárvány és a kapcsolódó kijárási korlátozás idején elkövetett bűncselekmények áldozatai számára. Különösen elengedhetetlen biztosítani az online és offline támogatási szolgáltatásokhoz való hatékony hozzáférést, beleértve a pszichológiai segítségnyújtást és egyéb szociális szolgáltatásokat. A családon belüli erőszak áldozatai számára különösen biztosítani kell a menedékhelyekhez, pszichológiai segítségnyújtáshoz, traumakezeléshez és tanácsadáshoz való hozzáférést. A nemzeti végrehajtó hatóságoknak különösen óvatosnak kell lenniük a családon belüli erőszak bejelentett és új esetei tekintetében. Ezenkívül elengedhetetlen biztosítani az áldozatok fizikai védelmét. A Bizottság előmozdítja az áldozatok Covid19-világjárvány idején nyújtott támogatáshoz és védelemhez való hozzáférésének optimális eszközeire vonatkozó helyes gyakorlatok cseréjét azzal, hogy bevonja a nemzeti hatóságokat és a civil társadalmat.

A Bizottság le fogja vonni a következtetéseket a Covid19-világjárvány bűncselekmények áldozataira vonatkozó következményeiből annak érdekében, hogy ellenállóbbá tegye az áldozatok társadalmunkon belüli támogatási struktúráit. A Bizottság támaszkodni fog a Covid19-világjárvány során gyűjtött, áldozatok jogaira vonatkozó helyes gyakorlatokra, és elő fogja mozdítani az olyan intézkedéseket, mint az áldozatsegítő szolgáltatások alapvető fontosságúvá nyilvánítását, az online támogatási szolgáltatások kialakítását, valamit a civil társadalom bevonását az áldozatok támogatásába és védelmébe.

Az áldozatok jogaira vonatkozó uniós szabályok értelmében a tagállamok kötelesek biztosítani, hogy a bűncselekmények valamennyi áldozata igénybe vehessen olyan általános áldozatsegítő szolgálatokat és áldozatsegítő szakszolgálatokat, amelyek bizalmasan, térítésmentesen működnek, és megfelelnek az áldozatok egyéni szükségleteinek. Az áldozatok jogairól szóló irányelv értelmében az általános áldozatsegítő szolgálatoknak tájékoztatást, tanácsadást, érzelmi és pszichológiai támogatást kell nyújtaniuk, valamint orvoshoz kell irányítaniuk az áldozatokat. Ezen túlmenően az ilyen szolgálatoknak védeniük kell az áldozatok és családjaik magánéletét. A sajátos szükségletekkel rendelkező áldozatoknak hozzá kell férniük áldozatsegítő szakszolgálatokhoz, amelyek az áldozatok sajátos szükségleteit, az elszenvedett sérelem súlyosságát, valamint az áldozat és az elkövető közötti kapcsolatot és az áldozatok szélesebb társadalmi környezetén belüli helyzetét figyelembe vevő, átfogó és célzott megközelítésen alapulnak.

Az áldozatok jogairól szóló irányelv arról is rendelkezik, hogy valamennyi áldozatnak hozzá kell férnie az egyéni szükségleteinek megfelelő védelemhez. Külön figyelmet kell fordítani azokra az áldozatokra, akiknek sajátos szükséglete a másodlagos, ismételt viktimizáció, megfélemlítés és megtorlás kockázatától való védelem.

A nemi alapú erőszak áldozatai gyakran súlyosan érintettek a különböző bűncselekményformák – többek között a családon belüli erőszak, a szexuális erőszak és/vagy az emberkereskedelem jellege, körülményei és következményei miatt. A nemi alapú erőszak EU-n belüli nagyságrendje riasztó. Minden harmadik nő (33 %) tapasztal fizikai és/vagy szexuális erőszakot 15 éves kora után. A 2020–2025 közötti időszakra szóló, nemi esélyegyenlőségi stratégia szerint a Bizottság azon dolgozik, hogy megszüntesse a nőkkel és lányokkal szembeni, nemi alapú erőszakot. Az intézkedések közé tartozik az EU isztambuli egyezményhez való csatlakozása vagy olyan alternatív jogalkotási intézkedések, amelyek ugyanezt a célt érik el. A Bizottság ezenkívül a nemi alapú erőszak és a családon belüli erőszak megelőzésével foglalkozó uniós hálózatot indít, és intézkedéseket tesz a nemi alapú számítástechnikai bűncselekmények áldozatai biztonságának védelme érdekében, különösen az internetes platformok és egyéb érdekelt felek közötti együttműködés keretrendszere kialakításának megkönnyítésével.

A Bizottság az áldozatok fizikai védelmének megerősítésére fog összpontosítani. A Bizottság nevezetesen továbbra is elő fogja mozdítani az európai védelmi határozatok alkalmazását a másik uniós országba utazó vagy költöző, védelemre szoruló személyek esetében. Az Európai Unióban kiállított és végrehajtott európai védelmi határozatok száma rendkívül alacsony. E helyzet mögöttes okai magukban foglalják a tagállamokban elérhető védelmi intézkedések rendelkezésre állásával, széles körével, összetettségével kapcsolatos ismeretek hiányát, valamint azok alacsony hatásfokát.

Az európai védelmi határozatok hatásossága valóban az áldozatok fizikai védelmére vonatkozó, mögöttes nemzeti intézkedésektől függ. Jelenleg a nemzeti intézkedések nem kielégítőek, és az áldozatok még akkor sincsenek biztonságban, ha védelmi határozat hatálya alá tartoznak. A nemzeti vagy európai védelmi határozatot kérelmező nők sajátos szükségleteit nem veszik kellően figyelembe, és azok nem tükröződnek a fizikai védelemre vonatkozó nemzeti intézkedésekben. Az uniós szabályok nem harmonizálják a nemzeti védelmi intézkedések jellegét és az áldozatok fizikai védelmének biztosítását célzó nemzeti jogi eljárásokat sem. Az áldozatok jogairól szóló irányelv (18. cikke) az áldozatok érzelmi, illetve pszichológiai támogatását és védelmét célzó intézkedésekről rendelkezik, de az áldozatoknak és a családtagjaiknak a további erőszaktól való fizikai védelmére szolgáló eljárásokat a nemzeti jogra hagyja. A Bizottság ezért veszi fontolóra az áldozatok védelmének további megerősítését az áldozatok fizikai védelmére vonatkozó minimumszabályok bevezetése révén, ideértve a védelmi intézkedések kibocsátására vonatkozó minimumfeltételeket és a védelmi intézkedések módozatait (például a védelmi és az eltiltási határozatokat). Emellett a Bizottság továbbra is elő fogja mozdítani a nemzeti és európai védelmi határozatok hatékony alkalmazását azáltal, hogy a Jogérvényesülés program keretében finanszírozási lehetőségeket biztosít, növeli a tudatosságot, valamint hangsúlyozza, hogy a szakembereket képzésben kell részesíteni az európai védelmi határozat rendelkezésre állásáról.

A Bizottság ezenkívül a nemi alapú erőszak áldozatainak célzott és átfogó támogatást nyújtó családsegítő házak létrehozására fogja ösztönözni a tagállamokat. A Bizottság az áldozatok jogairól szóló uniós kampányon, az elérhető uniós finanszírozáson, valamint az illetékes érdekelt felekkel folytatott kapcsolatokon keresztül elő fogja mozdítani a családsegítő házak létrehozását.

A célzott és átfogó támogatást igénylő áldozatok támogatása és védelme kapcsán elengedhetetlen a gyermek áldozatok megemlítése. A Bizottság az áldozatok jogairól szóló irányelv kifejezetten gyermekekre vonatkozó uniós szabályainak végrehajtását továbbra is azon általános elvvel összhangban érvényesíti, amely szerint abban az esetben, ha az áldozat gyermek, a gyermek mindenek felett álló érdeke az elsődleges szempont. A Bizottság a nemzeti jogrendszerek gyermekbarát szemlélet tekintetében történő nyomon követését is megerősíti. A Bizottság 2021-ben átfogó gyermekjogi stratégiát szándékozik elfogadni, amely a bűncselekmények gyermek áldozataira vonatkozó, célzott intézkedéseket fog tartalmazni, ilyen például a gyermeksegítő házak folyamatos előmozdítása.

A szexuális bántalmazás gyermek áldozatai kapcsán a Bizottság 2020-ban a gyermekek szexuális bántalmazása elleni hatékonyabb küzdelmet célzó, külön stratégiát szándékozik elfogadni. E stratégia a szexuális bántalmazás gyermek áldozatainak támogatását és védelmét célzó intézkedéseket fog tartalmazni. A Bizottság erősíteni fogja a bűnüldözés, az INHOPE forródrót-hálózat és az ipar közötti együttműködést. A Bizottság meg fogja vizsgálni a gyermekek szexuális zaklatását ábrázoló online anyagok gyorsabb felderítését és eltávolítását célzó legújabb technológiai fejlesztéseket.

A szakszerű és átfogó támogatást igénylő, különösen kiszolgáltatott áldozatok másik csoportját a terrorizmus áldozatai képezik. A terrortámadások nemcsak egyének, hanem államok ellen, illetve a határok nélküli, szabad és nyitott társadalmaink ellen irányulnak. A tagállamoknak teljesíteniük kell felelősségüket, és biztosítaniuk kell a szükséges támogatást, védelmet és elismerést a szóban forgó áldozatok számára. A terrortámadások gyakran turisztikai célpontok vagy utazási csomópontok ellen irányulnak, így különösen érintik a külföldön áldozatul esett személyeket. Következésképp az áldozatok a jogaik érvényesítése során különösen nagy valószínűséggel ki vannak téve a határokon átnyúló helyzetek kihívásainak. Annak érdekében, hogy elő lehessen mozdítani a terrorizmus áldozatainak valamennyi uniós tagállamon belüli átfogó támogatását, a Bizottság 2020 januárjában kétéves kísérleti projektként létrehozta a terrorizmus áldozataival foglalkozó uniós szakértői központot. Az uniós központ többek között az áldozatok jogaival és szükségleteivel kapcsolatos útmutatást és képzési tevékenységeket fog biztosítani, amelyek az érintett tagállamok bevált gyakorlatain fognak alapulni. A Bizottság biztosítani fogja e kísérleti projekt zavartalan működését, és 2021 végéig értékelni fogja a folytatása iránti igényt.

Az uniós tagállamok erőfeszítései ellenére egyre több a gyűlölet-bűncselekmény az EU-n belül. A civil társadalmi szervezetek körében egyre több aggodalom fogalmazódik meg, aktivisták és politikusok válnak gyűlölet-bűncselekmények célpontjaivá. A gyűlölet-bűncselekmények áldozatainak támogatása létfontosságú a demokratikus diskurzus lehetővé tételéhez és megerősítéséhez. A gyűlölet-bűncselekmények aránytalanul érintenek bizonyos közösségeket is, például a zsidókat, a romákat, a muszlimokat, az afrikai származásúakat, a migránsokat és az LMBTI+ közösségeket, különösen azokat, amelyek több okból is érintettek.

Az áldozatok jogai terén a rasszizmus és az idegengyűlölet elleni küzdelemre irányuló bizottsági kezdeményezések célja a gyűlölet-bűncselekmények bejelentésének előmozdítása, az elfogultsággal kapcsolatos motivációk pontos kivizsgálásának javítása, valamint a rasszizmus és az idegengyűlölet áldozatainak támogatása. A Bizottság folytatni fogja a gyűlölet-bűncselekmények és a gyűlöletbeszéd áldozatai számára biztosítandó igazságszolgáltatásra, védelemre és támogatásra vonatkozó, közelmúltban elfogadott irányelvek végrehajtását.

A Bizottság ezenfelül az antiszemita gyűlölet-bűncselekmények áldozatainak jogokkal való felruházása és védelme érdekében folytatni fogja a tagállamok támogatását az antiszemitizmus elleni küzdelemre vonatkozó nemzeti stratégiák kidolgozása során. Ezenfelül az áldozatok jogairól szóló intézkedések össze lesznek hangolva a romák egyenlőségére és befogadására irányuló leendő kezdeményezés valamint a leendő LMBTI+ esélyegyenlőségi stratégia szerinti tevékenységekkel.

A Bizottság elő fogja mozdítani a gyűlölet-bűncselekmények áldozatainak célzott és átfogó támogatását is, amely az érintett közösségekkel folytatandó szoros együttműködést is magában foglal majd. E tekintetben a Bizottság továbbra is együttműködik az áldozatok támogatásának javításával és a rendőrség képzésével foglalkozó, közelmúltban létrehozott két munkacsoporttal. A Bizottság ezenkívül külön figyelmet fordít az etnikai csoportokhoz és kisebbségekhez tartozó áldozatok támogatására és védelmére, akik különösen ki vannak téve bűncselekményeknek és/vagy speciális támogatást és védelmet igényelnek.

A fogyatékossággal élő személyek gyakran válnak gyűlölet-bűncselekmények és különféle visszaélési formák áldozatává. Ráadásul nehezebben férhetnek hozzá az igazságszolgáltatáshoz, ha meg vannak fosztva a jogképességüktől. A fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezmény előírja, hogy a részes államoknak meg kell tenniük minden megfelelő intézkedést a kizsákmányolás, erőszak vagy visszaélés áldozatává vált, fogyatékossággal élő személyek fizikai, kognitív és pszichológiai felépülésének, rehabilitációjának és társadalmi újrabeilleszkedésének előmozdítására. Ehhez kapcsolódóan az e stratégia keretébe tartozó intézkedések összhangban lesznek a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezménnyel.

Az idősek korlátozott mobilitásuk, általános egészségi állapotuk vagy másoktól való függésük (beleértve a családtagokat vagy a bentlakásos gondozóközpontok személyzetét) miatt szintén könnyebben válhatnak különféle bűncselekmények áldozatává. Ezért alapvető fontosságú annak biztosítása, hogy az idősek egyéni szükségleteinek megfelelő speciális támogatás és védelem álljon rendelkezésre.