INDOKOLÁS

1. ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK

A számviteli irányelvek[1] (a továbbiakban: az „irányelvek”) az európai tőkeegyesítő társaságok éves és konszolidált pénzügyi kimutatásaival foglalkoznak.

A jelenlegi felülvizsgálatban számos kulcsfontosságú célkitűzés szerepel:

1. A adminisztratív terhek csökkentése/egyszerűsítés, mely elsősorban a kisvállalkozásokra irányul.

2. A pénzügyi kimutatások érthetőségének és összehasonlíthatóságának növelése, mely a társaságok azon kategóriáira irányul, amelyek számára ezek a megfontolások az élénkebb határokon átnyúló tevékenység és a nagyobb számú külső érdekelt fél miatt fontosak.

3. Az alapvető felhasználói igények védelme, melynek célja, hogy fenntartsa a felhasználók számára szükséges számviteli információkat.

4. A nyersanyag-kitermelő iparág és az elsődleges erdők fakitermelői által a kormányok részére teljesített kifizetések fokozott átláthatósága.

A konzultációk bebizonyították, hogy az érdekeltek nagyjából elégedettek a jelenlegi keretekkel, amelyek az évek során általánosságban jól működtek. Ezek közé az érdekeltek közé tartoznak többek között a pénzügyi kimutatások elkészítői és felhasználói, valamint a hatóságok. Ugyanakkor látnak lehetőséget az egyszerűsítésre, különösen a legkisebb társaságok támogatása érdekében. Az utóbbi harminc év alatt az irányelvek módosításai számos követelményt beiktattak, például új közzétételeket és értékelési szabályokat, ideértve a valósérték-alapú elszámolásra vonatkozó részletes rendelkezéseket is. Kevesebb figyelmet fordítottak annak mérlegelésére, hogy a meglévő követelmények egyszerűsíthetők-e, illetve megszüntethetők-e. Jóllehet a saját jogán feltehetően minden módosítás indokolt volt, ezek a kiegészítések általában figyelmen kívül hagyták a pénzügyi kimutatások összehasonlíthatóságát és hasznosságát, növelték a beszámolási követelményeket és a tagállamok választási lehetőségeinek számát, és végül fokozott bonyolultságot és szabályozási terhet eredményeztek a társaságok számára. A megnövekedett teher elsősorban a kisebb társaságokat sújtja.

Az érdekeltek annak szükségességére is rámutattak, hogy fokozni kell a pénzügyi kimutatások érthetőségét és összehasonlíthatóságát, különösen a nagyobb társaságok esetében, amelyek általában több kiterjedt, határokon átnyúló tevékenységet vállalnak.

Az irányelvek létének célja, hogy a tőkeegyesítő társaságok számára előírják a pénzügyi kimutatások készítésének követelményét, és hogy minimumkövetelményeket határozzanak meg a pénzügyi kimutatások egész Unióra kiterjedő összehasonlíthatóságának fokozása érdekében. Másfelől ez várhatóan az egységes piac jobb működését és – közelebbről meghatározva – a pénzügyekhez való fokozottabb hozzáférést, a tőkeköltség csökkenését, valamint a határokon átnyúló kereskedelem és az egyesülésekkel és a felvásárlásokkal kapcsolatos tevékenység magasabb szintjét fogja eredményezi. A javaslat összességében hozzájárul Európa versenyképességének javításához a munkahelyeket teremtő növekedést támogató szabályozási környezet létrehozása révén.

A javaslat kiegészíti a 2009-es irányelvre irányuló javaslatot[2] a mikrotársaságok pénzügyi kimutatásairól, amelyről az Unió társjogalkotói jelenleg még tárgyalásokat folytatnak. Tekintve, hogy a Tanács és a Parlament már egyaránt jóváhagyta a mikrovállalkozások rendszerének elvét, a jelenlegi javaslat nem tartalmaz új politikára vonatkozó javaslatot a mellékelt hatásvizsgálat szerint értékelt mikrovállalatok tekintetében. Az Európai Bizottság az Unió társjogalkotóival együtt hajlandó mérlegelni, hogyan lehetne a jelen javaslatba a legjobban integrálni a 2009-es irányelv tárgyában született végleges intézményközi megállapodást.

Ez a javaslat támogatja a Bizottság számos alkalommal felvázolt, társaságokra vonatkozó megközelítését. Az Európa 2020 stratégia[3] célja, hogy az EU-t intelligensebb, fenntarthatóbb és inkluzívabb gazdasággá tegye. Az „Egységes piaci intézkedéscsomag”[4] célja az európai vállalkozások több mint 99%-át kitevő kkv-k életének egyszerűsítése, és e vállalkozások finanszírozáshoz való hozzáférésének javítása. A kisvállalkozói intézkedéscsomag (Small Business Act, SBA) elismeri annak szükségességét, hogy figyelembe kell venni a kkv-csoport elkülönülő igényeit, valamint hogy a csoporton belül szegmenseket kell alkotni. A „gondolkozz előbb kicsiben” megközelítést támogatja. A javaslat részét képezi a Bizottság jogszabályok egyszerűsítését célzó gördülő programjának és az adminisztratív terhek csökkentésére irányuló kezdeményezéseinek. Így a hatályban lévő jogszabályok relevanciájának, hatékonyságának és arányosságának biztosítása érdekében az uniós vívmányok felülvizsgálatára, valamint a szabályozási környezet egyszerűsítése[5] révén az adminisztratív terhek csökkentésére tett bizottsági kötelezettségvállalást teljesíti.

A javaslat hatályon kívül helyezi, és egyetlen új irányelvvel váltja fel a hatályos számviteli irányelveket és későbbi módosításaikat.

2. KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELTEKKEL; HATÁSVIZSGÁLAT

2.1. Konzultáció az érintettekkel és az érdekelt felekkel

A bizottsági szolgálatok a felülvizsgálat alatt mindvégig rendszeres párbeszédet folytattak az érdekeltekkel. Az volt a céljuk, hogy minden érdekelt fél véleményét beszerezzék, ideértve a pénzügyi kimutatások elkészítőit, felhasználóit, a standardok megállapítóit, a hatóságokat stb. A párbeszéd az alábbiakon keresztül zajlott:

- Egy tíz – különböző tapasztalattal és háttérrel rendelkező – szakértőből álló informális ad hoc kkv vitacsoport.

- Két nyilvános konzultáció, az egyik az irányelvek felülvizsgálatáról, a másik pedig a kis- és középvállalkozásokról szóló Nemzetközi Pénzügyi Beszámolási Standardról; mindkettőt követte egy találkozó az érdekeltekkel az eredmények mérlegelése és további megtárgyalása érdekében.

- EU-szerte több célzott találkozó a nemzeti standardok megállapítóival, a kis- és középvállalkozások, a bankok, a befektetők és a könyvelők képviselőivel.

- Konzultációk az EFRAG (European Financial Reporting Advisory Group – Európai Pénzügyi Beszámolási Tanácsadó Csoport) kkv-kkel foglalkozó munkacsoportjával és a Számviteli Szabályozó Bizottság (Accounting Regulatory Committee – ARC) kkv-kkel foglalkozó ad hoc munkacsoportjával.

- Egy tanulmány az irányelvek módosításaiból eredő adminisztratív terhek hatásairól, amelyet a Stratégiai és Értékelési Szolgáltatások Központja (Centre for Strategy and Evaluation Services – CSES) készített el.

Az országonkénti jelentéstétellel kapcsolatban a bizottsági szolgálatok rendszeres párbeszédet folytattak az érdekeltek különböző kategóriáival is (például a pénzügyi kimutatások elkészítőivel, felhasználóival és a hatóságokkal). 2010/2011-ben nyilvános konzultációt és több kétoldalú konzultációt folytattak az érdekeltekkel (különösen a pénzügyi kimutatások felhasználóival és elkészítőivel). Ezenkívül az európai pénzügyi beszámolási tanácsadó csoport (EFRAG) is hozzájárult az országonkénti pénzügyi beszámolás előírásával együtt járó adminisztratív költségek értékeléséhez.

2.2. Hatásvizsgálat

2.2.1. Pénzügyi kimutatások

A pénzügyi kimutatások készítését a társaságok egyik legterhesebb jogszabályi kötelezettségeként említik[6]. A kisvállalkozásokat arányosan nézve több adminisztratív teher sújtja a középvállalkozásokhoz/nagyvállalkozásokhoz képest.

A hatásvizsgálat öt főbb szakpolitikai lehetőséget elemzett, az alapforgatókönyvből kiindulva. A jelenleg a számviteli irányelvekben szereplő egyes kiválasztott követelmények felülvizsgálatára és aktualizálására irányuló főbb választási lehetőség lett végül az előnyben részesített opció.

Több részletes opció megvizsgálása után úgy tűnt, hogy a kisvállalkozásokra vonatkozó „külön rendszer” lenne a legmegfelelőbb választás. Az e politikában rejlő lehetőség az adminisztratív terhek csökkentésére 1,5 milliárd EUR-t tesz ki, ami a kiegészítő melléklettel kapcsolatos kevesebb jelentéstételi követelményből, a kötelező könyvvizsgálattal kapcsolatos további könnyítésből és a konszolidált pénzügyi kimutatások készítése alól a kisebb csoportok számára biztosított mentességből származik.

Egy másik részletezett lehetőség az irányelvben meghatározott kis- és középvállalkozások küszöbértékeinek emelkedésével foglalkozott, a 2007. és 2011. közötti időszak inflációjának kifejezése érdekében. Ennek a javaslatnak a terhek csökkentésével kapcsolatos potenciálja körülbelül 0,2 milliárd EUR.

A fentiekből származó potenciális becsült megtakarítás így összesen 1,7 milliárd EUR-ra tehető. A mikrovállalkozásoknak mindenképp javára válik a kisvállalkozásoknak felajánlott egyszerűsített rendszer[7]. Ugyanakkor a fenti szakpolitikai döntések mikrovállalkozásokra gyakorolt hatását figyelmen kívül hagyták, mivel a mikrovállalkozásokra vonatkozó irányelvjavaslat – amely jelenleg az Európai Parlament és a Tanács előtt van – kifejezetten foglalkozik ezekkel a kérdésekkel.

A szóban forgó szakpolitikai döntések csökkenteni fogják a kis- és középvállalkozások pénzügyi kimutatásainak felhasználói számára elérhető információ mennyiségét, ideértve a nyilvánosan hozzáférhető információkat is. A hitelezők védelme azonban erősebbé válna, köszönhetően annak a ténynek, hogy a garanciákra és a kötelezettségvállalásokra, illetve a kapcsolt felekkel folytatott ügyletekre vonatkozó két közzététel kötelező lenne. Az elérhető információ tekintetében kismértékű pozitív hatás jelentkezne a közép- és a nagyvállalkozások esetében is, köszönhetően pénzügyi kimutatásaik fokozottabb érthetőségének és összehasonlíthatóságának.

Előfordulhat, hogy a statisztikai hatóságoknak módosítaniuk kell egyes adatok kisebb vállalkozásoktól való begyűjtésére irányuló eljárásukat, bár a küszöbértékek teljes körű harmonizálása lehetővé tenné számukra, hogy az egész Unióban adatokat gyűjtsenek objektíve azonos méretű társaságok tekintetében, ezáltal javítva az összehasonlíthatóságot. Ugyanakkor a küszöbértékek harmonizálása hátrányos hatással lehet a statisztikai adatok gyűjtésére, különösen azokban a tagállamokban, amelyekben magas a kisvállalkozások aránya. A nemzeti gazdasági mutatók megbecslése érdekében előfordulhat, hogy ezeknek a tagállamoknak felül kell vizsgálniuk, hogy milyen módon gyűjtenek adatokat a társaságoktól. A Bizottság javaslatának[8], amely a központi, a kereskedelmi és a cégnyilvántartások összekapcsolására irányul, enyhítő tényezőként javítania kellene a határokon átnyúló hozzáférést a társasági információkhoz. Az adóhatóságok továbbra is megtartják az azzal kapcsolatos hatáskörüket, hogy meghatározzák a nyereség adózási célból történő kiszámításának módját, valamint a kapcsolódó beszámolási követelményeket.

A javaslat társadalmi hatása tekintetében megjegyezzük, hogy az egyszerűsített számviteli követelmények olyan gazdasági környezetet mozdítanak elő, amely ösztönzi a cégalapítást és a vállalkozó kedvet. A hatásvizsgálat figyelembe vette, hogy a vállalkozások számára rendelkezésre álló erőforrások felszabadítása által a kezdeményezés várhatóan legalább érintőlegesen hozzájárul majd új munkahelyek létrehozásához az Európai Unióban. A megtakarítások egy része a társaságok szintjén a könyvelőcégeknek vagy a külső könyvelőknek fizetett díjak csökkenéséből származna. Az erőforrások szóban forgó átcsoportosítása a munkahelyekre várhatóan semleges hatással lesz, vagy csupán kismértékben fog negatívan hatni az általános foglalkoztatási szintekre. A kezdeményezésnek várhatóan nem lesznek mérhető környezeti hatásai. Arra nem kell számítani, hogy az egyszerűbb számviteli rendszerek bevezetése elrettentő hatással lesz a kisvállalkozásokra azok növekedése tekintetében, mivel ebből a szempontból a számvitel kevesebb teherrel jár, mint az adózási vagy a szociális jogszabályok. Ezenkívül a jelen javaslat „gondolkozz előbb kicsiben” megközelítése lehetővé teszi, hogy a számviteli rendszerek a társaságok különböző méreteihez igazodjanak.

2.2.2. Adatszolgáltatás a kormányok részére teljesített kifizetésekről

A Bizottság nyilvánosan támogatását fejezte ki a nyersanyag-kitermelő iparágak átláthatóságára irányuló nemzetközi kezdeményezés iránt (Extractive Industry Transparency Initiative, EITI), és hajlandóságot mutatott a nyersanyag-kitermelő társaságokra vonatkozó közzétételi követelményeket előíró jogszabályok előterjesztésére[9]. Hasonló vállalásra került sor a 2011. májusi deauville-i G8-csúcs zárónyilatkozatában[10], amelyben a G8-kormányok vállalták, hogy olyan átláthatósági jogszabályokat és szabályozásokat vezetnek be, vagy olyan önkéntes standardokat ösztönöznek, amelyek az olaj- és gázipari társaságok és a bányavállalatok számára előírják az általuk a kormányok részére teljesített kifizetések közzétételét. Ezenkívül az Európai Parlament ismertette állásfoglalását[11], amelyben ismételten hangsúlyozza, hogy támogatja az országonkénti adatszolgáltatási követelményeket, különösen a nyersanyag-kitermelő iparágak esetében.

Az uniós jogszabályok jelenleg nem írják elő a társaságoknak, hogy országonként tegyék közzé a működésük helye szerinti országokban a kormány részre teljesített kifizetéseket. Ezért az egy adott országban a kormányok részére teljesített kifizetéseket rendszerint nem teszik közzé – még ha a nyersanyag-kitermelő iparág (olajipar, gázipar, bányászat), illetve az elsődleges erdők[12] fakitermelése[13] egy adott ország bevételének jelentős hányadát teszi is ki, különösen a természeti erőforrásokban gazdag harmadik országok esetében. Annak érdekében, hogy a kormányok elszámoltathatók legyenek az ilyen erőforrások felhasználása tekintetében, és a jó kormányzás előmozdítása céljából javasolt, hogy az egyes vállalatok szintjén vagy konszolidált szinten írják elő a kormányok részére teljesített kifizetések közzétételét. Ez a javaslat az amerikai Dodd-Frank törvényhez hasonló[14], amelyet 2010 júliusában fogadtak el, és amely előírja a nyersanyag-kitermelő iparágban tevékenykedő, az Értékpapír- és Tőzsdebizottságnál (SEC) nyilvántartásba vett társaságok (olaj- és gázipari vállalatok, bányavállalatok) számára a kormányok részére teljesített kifizetések[15] közzétételét, hogy országonként és projektspecifikus alapon nyilvánosan számoljanak be a kormányok részére teljesített kifizetésekről. A SEC végrehajtási szabályainak elfogadására a tervek szerint 2011 végén kerül sor.

A hatásvizsgálat[16] öt főbb szakpolitikai lehetőséget elemzett az alapforgatókönyvből kiindulva (0. szakpolitikai lehetőség), majd megvizsgálta azokat a lehetséges programokat, amelyek eredményeként globális megállapodás jönne létre az uniós és a nem uniós multinacionális vállalatok között az országonkénti jelentéstételről (1. szakpolitikai lehetőség), végül több olyan szakpolitikai lehetőséget is értékelt, amely kizárólag az uniós társaságokat kötelezné az országonkénti információ közzétételére (2–4. szakpolitikai lehetőség). Míg a 2. szakpolitikai lehetőség a nyersanyag-kitermelő iparág és az elsődleges erdők fakitermelői számára előírja a kormányok részére teljesített kifizetések országonkénti közzétételét, a 3. szakpolitikai lehetőség országonként és projektenként írja elő az említett információ közzétételét. A kormány részére teljesített kifizetésekre vonatkozó jelentésen kívül a 4. szakpolitikai lehetőség a nyersanyag-kitermelő iparágban aktív társaságoknak és az elsődleges erdők fakitermelőinek előírná, hogy több országonkénti beszámolót is készítsenek.

A nyersanyag-kitermelő iparágban és az elsődleges erdők fakitermelésében aktív uniós multinacionális vállalatok által a kormányok részére teljesített kifizetésekre vonatkozó országonkénti beszámolás (CBCR) ország- és projektalapú előírásának lehetőségét (3. szakpolitikai lehetőség) fenntartották. A nyersanyag-kitermelő iparág magában foglal minden olyan társaságot, amelynek tevékenységei közé tartozik az ásványi anyagok, a kőolaj és a földgáz lelőhelyeinek felderítése, felfedezése, fejlesztése és kitermelése. Az elsődleges erdők fakitermelése magában foglal minden olyan társaságot, amelynek tevékenységei közé tartozik az elsődleges erdők területén végzett tarvágás, szelektív fakitermelés vagy erdőirtás. A kormányok részére teljesített kifizetések ország- és – esettől függően – projektalapú közzététele jobban kielégítené az érdekeltek igényeit, amelyek szerint továbbfejlesztett közzétételekre lenne szükség, míg egy ilyen szakpolitikai lehetőség költségei azzal a feltétellel lennének elfogadhatók, hogy bevezetnének egy megfelelő fontossági küszöbértéket. Ez a megközelítés anélkül találna megoldást a jobb átláthatóságra, hogy túlterhelné a társaságokat, és hogy túlzott mértékű versenyhátrányt teremtene az uniós társaságok számára. Ez nem veszélyeztetné az Uniónak a nemzetközi megállapodás elérésére, valamint arra irányuló jövőbeli törekvéseit, hogy a nemzetközi partnerekkel folytatott tárgyalások során a CBCR tekintetében az egész világra kiterjedően azonos feltételeket teremtsenek.

Az uniós közzétételi követelmény és a fogadó országban érvényes, a szóban forgó információk közzétételét tiltó nemzeti jogszabályok közötti potenciális ellentét kérdését a javaslat hatálya alá tartozó néhány társaság megemlíti. Felhívások érkeztek arra, hogy ilyen esetben adjanak mentességet a kormányok részére teljesített kifizetések bejelentése alól. Jóllehet a Bizottság igen kevés példát talált olyan országokra, amelyek tiltják a közzétételt, a szigorúan körülírt mentességről gondoskodtak olyan esetekre, amikor a közzétételi kötelezettségeket teljesítő társaság egyértelműen megsértené az érintett ország büntetőjogát.

Az energiabiztonsági számadatok több okból az egyik legfontosabb kérdést jelentik az EU számára, többek között azért, mert az EU-tagállamokban termelt energia nem fedezi a jelenlegi keresletet. Egyesek szerint az EU nyersanyag-kitermelő szereplői nehezebbnek találhatják a harmadik országokban való működést, ami így hatással lehet az Európába irányuló kőolaj- és földgázszállítás biztonságára. Míg egyes társaságok már most országonkénti alapon teszik közzé a kormányok részére teljesített kifizetéseiket, ez mások esetében eltérő lehet. Egy felülvizsgálatnak ezért többek között értékelnie kell az európai energiaellátás biztonságának kérdését.Felmerült, hogy az ilyen közzétételek versenyhátrányt eredményezhetnek az EU ipara számára. A Bizottság véleménye szerint a kormányok részére teljesített kifizetések ország- és projektalapú közzététele (fontossági küszöbbel), ha a szóban forgó kifizetések egy konkrét projekthez kötődnek, a legtöbb esetben nem nyújtana közvetlen bepillantást a bizalmas társasági információkba, mint például a bevételi, költség- és nyereségszintekbe. Az EITI megerősítése szintén a versenyképesség esetleges rövid távú elvesztése ellen szólna, mivel globálisabb alkalmazást eredményezne, és növelné a szabálykövető társaságok hírnevét.

2.3. Költségvetési vonzatok

A javaslat nincs hatással az Unió költségvetésére.

3. TOVÁBBI INFORMÁCIÓK

3.1. Egyszerűsítés

A javaslat külön rendszert vezet be a kisvállalkozások számára, amely lényegesen csökkenti a kisvállalkozások jelenlegi, pénzügyi kimutatásaik elkészítésével kapcsolatos adminisztratív terheit. A kiegészítő mellékletben megvalósított közzétételeket a következőkre korlátozza: i. számviteli politikák; ii. olyan garanciák, kötelezettségvállalások, előre nem látott kiadások és megállapodások, amelyek nem kerültek megjelenítésre a mérlegben; iii. a mérlegfordulónapot követő események, amelyek nem jelentek meg a mérlegben; iv. hosszú lejáratú és biztosított kötelezettségek; valamint v. kapcsolt felekkel folytatott ügyletek. Meg kell jegyezni, hogy a iii. és az v. pont közzététele a kisvállalkozások számára új kötelezettségeket eredményez, mivel a tagállamok többsége az említett társaságoknak mentességeket biztosít e közzétételek tekintetében.

A javaslat ezenkívül a küszöbértékek harmonizálására is törekszik annak biztosítása érdekében, hogy az adminisztratív terhek csökkentése ténylegesen elérjen az Európai Unió valamennyi kisvállalkozásához. Jelenleg számos olyan társaság, amely az uniós fogalmak alapján kisvállalkozásnak minősül, a közép- vagy nagyvállalkozások kategóriájába kerül, mivel az irányelvekben szereplő fogalommeghatározások alacsonyabb szintűek, amikor a tagállamok szintjén átültetik őket.

Az alábbi táblázat összefoglaló áttekintést nyújt ennek a javaslatnak a fő egyszerűsítési hatásairól:

Kisvállalkozások ~ 1,1 millió vállalkozás ~21 %-a a vállalkozásoknak | A teljes körű harmonizáció biztosítani fogja, hogy az azonos méretű társaságok az egész Unióban azonos feltételek mellett működhessenek. A kiegészítő megjegyzések mindössze öt kulcsfontosságú területre fognak korlátozódni. Nincs előírva kötelező könyvvizsgálat. A kisebb csoportok mentesülnek a konszolidált pénzügyi kimutatások készítése alól. |

- 3.2. Egyéb intézkedések

A javaslat igyekszik javítani a közép- és a nagyvállalkozások által készített pénzügyi kimutatások összehasonlíthatóságát és érthetőségét, valamint korlátozott mértékben a kisvállalkozások által készítettekét is.

Ennek érdekében a javaslat arra törekszik, hogy csökkentse a tagállamok számára jelenleg elérhető választási lehetőségek számát, amennyiben ezek a lehetőségek hátrányosak a pénzügyi kimutatások összehasonlíthatóságára nézve. Olyan általános elvek, mint „a tartalom elsődlegessége a formával szemben” kötelezővé válnak a pénzügyi kimutatások érthetőségének fokozása érdekében.

A hatályos rendelkezések módosítása tekintetében az alábbi táblázat összefoglaló áttekintést nyújt a fő változásokról:

Közép-/Nagyvállalkozások ~ 0,3 millió vállalkozás ~4 %-a a vállalkozásoknak | A „lényegesség” és „a tartalom elsődlegessége a formával szemben” általános alapelvek bevezetése A tagállamok választási lehetőségeinek csökkentése. |

- 3.3. A kkv-kre vonatkozó IFRS

Felmerült annak lehetősége, hogy a kkv-kre vonatkozó nemzetközi pénzügyi beszámolási standardot (a kkv-kre vonatkozó IFRS-t) az Európai Unión belül kötelezően alkalmazandóként fogadják el. Az érdekeltek – különösen a hatóságok – azonban megosztottak voltak ezzel az elképzeléssel kapcsolatban, valamint a hatásvizsgálat is arra a következtetésre jutott, hogy a szóban forgó új standard bevezetése nem szolgálná az egyszerűsítés és az adminisztratív terhek csökkentésének céljait. Ezenkívül, tekintve, hogy a kkv-kre vonatkozó IFRS viszonylag új standard, az egész világra kiterjedő megvalósításával kapcsolatban tapasztalatok még nem álltak rendelkezésre.

A kkv-kre vonatkozó IFRS kötelező alkalmazására nem törekedtek a jelen javaslaton belüli politikaként, és a jelen javasolt irányelv, valamint a kkv-kre vonatkozó IFRS közötti különbségek a jegyzett, de még be nem fizetett tőke bemutatásának terén, és azon üzleti vagy cégértékkel kapcsolatos amortizációs időszak terén, amelynek várható hasznos élettartama nem becsülhető meg megbízhatóan, azt jelentik, hogy a kkv-kre vonatkozó IFRS teljes körű alkalmazása nem lesz lehetséges.

3.4. Adatszolgáltatás a kormányok részére teljesített kifizetésekről

A kormányok elszámoltathatósága és a felelősségteljes kormányzás elősegítése érdekében a javaslat új beszámolási követelményeket vezet be a nyersanyag-kitermelő iparágban vagy az elsődleges erdők fakitermelésében aktív társaságok számára. A javaslat szerint a társaságok kötelesek közzétenni azokat a kifizetéseket, amelyeket a kormányok részére teljesítenek a működésük szerinti minden egyes országban, valamint minden egyes projekt tekintetében, ha a kifizetés konkrét projekthez kötődik és ha az a fogadó kormány számára lényeges. Az átfogó célnak megfelelően és az ezzel járó további adminisztratív teher korlátozása érdekében az új előírás a nagyvállalkozásokra és a közérdeklődésre számot tartó jogalanyokra korlátozódik.

3.5. A javasolt irányelv és a hatályos jogszabályok hatályon kívül helyezése

A javaslat az 1978. és az 1983. évi irányelvet és azok módosításait hatályon kívül helyező új irányelv formájában testesül meg.

3.6. Jogalap, szubszidiaritás és arányosság

A javaslat a Szerződés 50. cikkének (1) bekezdésén alapul, amely a társasági jogi belső piac létrehozását célzó uniós intézkedések elfogadásának jogalapját képezi.

A javaslat szerint a tőkeegyesítő társaságoknak egy olyan követelményrendszer alapján kell elkészíteniük pénzügyi kimutatásaikat, amely a pénzügyi kimutatások egész Unióra kiterjedő összehasonlíthatóságának fokozását szolgálja az egységes piac jobb működéséhez és a határokon átnyúló kereskedelem magasabb szintjéhez való hozzájárulás céljával. A szubszidiaritás elve alapján az EU csak akkor léphet fel, ha jobb eredményeket tud elérni a tagállami szintű beavatkozáshoz képest, a fellépést pedig a folytatott szakpolitika célkitűzéseinek megvalósítása érdekében szükséges és arányos mértékre kell korlátozni. E felülvizsgálat célkitűzései tagállami szintű egyoldalú intézkedésekkel nem valósíthatók meg.

A „gondolkozz előbb kicsiben” megközelítés keretében a kisvállalkozások számára előnyös lenne, ha csak egy alapszintű uniós követelményrendszer vonatkozna rájuk. A kisvállalkozásokat az egész EU-ban egyenlően kell kezelni, hogy egységes feltételek mellett férhessenek hozzá az egységes piachoz. A tagállamoknak nem szabad szükségtelen kiegészítő követelményeket bevezetniük. Ezt koordinált uniós jogszabállyal lehet legjobban elérni. A közép- és nagyvállalkozásokat illetően uniós szinten összehasonlíthatóbbá kell tenni a pénzügyi beszámolást, mivel e vállalkozások tevékenysége gyakran az egész EU-ra kiterjed és az érdekelteket a belső piacot átfogóan érinti. Mindazonáltal a tagállamoknak bizonyos mértékű mozgásteret kell biztosítani az ilyen típusú társaságok kiegészítő jelentéstételi követelményei tekintetében. E célból az irányelv a legmegfelelőbb jogi eszköz, mivel bizonyos mértékű mozgásteret hagy a tagállamok számára. Az irányelv azt is biztosítja, hogy a javasolt uniós intézkedés tartalma és formája ne lépje túl az egyszerűsítésre és az adminisztratív terhek csökkentésére irányuló szabályozási célkitűzés eléréséhez szükséges és arányos mértéket.

4. A CIKKEKRE VONATKOZÓ MEGJEGYZÉSEK

Az alábbi cikkek lényegében ugyanazok maradnak, mint a Tanács negyedik irányelvének (78/660/EGK) és a Tanács hetedik irányelvének (83/349/EGK) megfelelő cikkei, bár számozásuk a legtöbb esetben eltér az eredetileg alkalmazott számozástól. Ezek közé tartoznak a következő cikkek: 1. cikk (1) bekezdés (ideértve az I. és a II. mellékletet is), 2. cikk (2)–(8) bekezdés, 3. cikk (6)–(9) bekezdés, 4. cikk, 5. cikk (2)–(3) bekezdés, 6. cikk (2)–(3) bekezdés, 7. cikk, 8. cikk (1)–(5) bekezdés, 10. cikk, 11. cikk (1)–(7) és (11) bekezdés, 12. cikk (2) bekezdés, 19. cikk (2) bekezdés, 20., 21., 22. cikk, 28. cikk (2) bekezdés, 29. cikk (2) és (3) bekezdés, 30., 32. cikk, 33. cikk (1)–(2) bekezdés, 34. cikk (1) bekezdés, 35. cikk kivéve a 35. cikk (3) bekezdését, 44., 45., 47. és 51. cikk. A III. mellékletben található egy megfelelési táblázat.

A tömörség és az egyértelműség kedvéért csak azokban az esetekben biztosítunk magyarázatot ebben a részben, amikor a jelen javaslat lényeges módosításokat valósít meg a hatályon kívül helyezendő irányelvekhez képest.

Számos változást vezettek be a szövegben annak érdekében, hogy a javasolt irányelv terminológiája összhangba kerüljön a modern számviteli nyelvvel, a vonatkozó cikkek lényegének érintése nélkül. Idetartoznak a következők: a „ társaság ” felváltása a „ vállalkozás ” kifejezéssel, a „ beszámolóra ” történő összes hivatkozást felváltotta a „ pénzügyi kimutatások ”, és az „ éves jelentésre ” való összes hivatkozást felváltotta a „ vezetőségi beszámoló ”.

4.1. 1. fejezet – Hatály, fogalommeghatározások és a vállalkozások kategóriái

A 2. cikk több olyan fogalommeghatározást összefoglal, amelyek korábban elszórtan szerepeltek az eredeti irányelvekben. A közérdeklődésre számot tartó jogalanyokat a kötelező könyvvizsgálatról szóló 2006/43/EK irányelvben alkalmazott fogalommeghatározás útján határozták meg. Az anyavállalat, a leányvállalat és a kapcsolt vállalkozások fogalmai világosabb meghatározást kaptak, mint a Tanács hetedik irányelvében (83/349/EGK). A mögöttes jelentésben azonban nem következett be változás. Hasonlóképpen, a kapcsolt vállalkozásokat is egyértelműbben határozták meg, mint a jelenlegi meghatározásuk; abban pedig, hogy akkor feltételez jelentős befolyást, ha egy befektető a szavazati jogoknak legalább a 20%-t birtokolja, a fogalommeghatározás a vonatkozó nemzetközi számviteli standardot – az IAS 28-at – követi.

A 3. cikk létrehozza a „kis-”, a „közép-” és a „nagyvállalkozás” jogalapját, és fenntartja azt a gyakorlatot, amely szerint egy vállalkozás méretét annak nettó árbevétele, a mérlegfőösszeg és alkalmazottainak száma alapján határozzák meg. Az Európai Unió politikáinak céljától függően az Unió olyan fogalmakat is használhat, amelyek bizonyos mértékig eltérnek az e cikkben szereplő fogalmaktól[17]. A javaslat a mérettel kapcsolatos kritériumok teljes körű harmonizációjára irányul; a tagállamok korábban eldönthették, hogy jogrendszerük elismerje-e a vállalkozások különböző méreteit, és – bizonyos korlátok között – megválaszthatták a mérettel kapcsolatos megfelelő kritériumokat.

A kis- és közepes méretű csoportok meghatározása világosabb lett, mint a Tanács hetedik irányelvében (83/349/EGK). A nettó árbevételre és a mérlegfőösszegre vonatkozó, a mérettel kapcsolatos kritériumok az infláció szintjének megfelelően emelkedtek a 2006-ban történt utolsó felülvizsgálatuk óta.

A „pénzügyi holdingtársaságokra” és a „befektetési társaságokra” vonatkozó fogalommeghatározásokat és mentességeket megszüntették, mivel az ágazatra jellemző számviteli módszerek a harmonizáció akadályát képezik. Ráadásul ezeket a rendelkezéseket az Európai Unióban nem alkalmazták széles körben.

4.2. 2. fejezet – Főbb rendelkezések és elvek

A 4. cikk és a 17. cikk (lásd a lenti 4.4. pontot) kialakít egy teljes mértékben harmonizált rendszert a kisvállalkozások pénzügyi kimutatásainak elkészítéséhez, amely az eredménykimutatásból, a mérlegből és korlátozott kiegészítő megjegyzésekből áll. A tagállamok nem írhatják elő további információ bemutatását.

Az 5. cikkben bevezették a lényegesség általános alapelvét. Ez az elv úgy rendelkezik, hogy a pénzügyi kimutatások megjelenítésére, értékelésére, bemutatására és közzétételére a lényegességgel kapcsolatos korlátozások vonatkoznak. Ezáltal lehetővé válik például az eredménykimutatásban vagy a mérlegben szereplő tételsorok összevonása vagy a megjegyzések közzétételének mellőzése, amennyiben az adott információ nem lényeges. Hasonlóképpen, a nem lényeges aktív és passzív időbeli elhatárolásokat és céltartalékokat sem kellene megjeleníteni. A lényegesség meghatározása továbbra is a társaság fő felelőssége marad, függetlenül attól, hogy vonatkozik-e ellenőrzés az adott társaságra.

A közös általános elvek egész Unióra kiterjedő biztosítása, ezáltal a harmonizáció biztosítása érdekében szintén általános elvként vezetik be az 5. cikkben azt a követelményt, hogy az ügyletek gazdasági realitásuk, és ne pusztán jogi formájuk alapján kerüljenek bemutatásra a pénzügyi kimutatásokban. Az irányelvek korábban is engedélyezték a bemutatás szóban forgó módszerét, a tagállamok azonban nem voltak kötelesek alkalmazni ezt az elvet a nemzeti jogukban.

Továbbra is megmarad a 6. cikkben szereplő választási lehetőség, amely alapján a tagállamok a bekerülési költségen történő elszámolás alternatívájaként engedélyezhetik a befektetett eszközök átértékelési elszámolását, míg az értékelési módszerek fokozottabb harmonizációjának biztosítása érdekében megszűnnek a tagállamok olyan választási lehetőségei, amelyek engedélyezték a pótlási költségen és az inflációs módszereken alapuló értékelési módszereket.

4.3. 3. fejezet – Mérleg és eredménykimutatás

A 8. cikk általános rendelkezéseit módosították annak érdekében, hogy világosabban kifejezzék, hogy a tagállamok előírhatják vagy engedélyezhetik, hogy a társult vállalkozásokat a tőkemódszerrel számolják el az éves pénzügyi kimutatásokban.

A javasolt irányelv mindössze egyféle mérlegtagolást javasol (lásd a 9. cikket), míg korábban a tagállamok két különböző tagolás közül választhattak. Ez gondoskodni fog a különböző országok pénzügyi kimutatásainak jobb összehasonlíthatóságáról az Unión belül. Továbbá eszközkategóriaként megszűnnek az alapítási költségek, mivel megjelenítésük attól függött, hogy az adott tagállam joga hogyan határozta meg őket. Ennek következtében módosítani kell a 11. cikkben meghatározott felosztható nyereség tesztet.

A 11. cikk egy olyan követelményt is bevezet, amely szerint egy céltartalékkal kapcsolatban megjelenített összegnek meg kell felelnie a vállalkozásnak a kötelezettségre vagy a jövőbeni kiadásra vonatkozó legjobb becslésének, továbbá a jelen cikk kizárja az „utolsóként bevételezett eszközt elsőként kiadva” (LIFO) értékelési módszert a készletek és a helyettesíthető tételek esetében megengedett értékelési módszerek közül. Ezek a módosítások biztosítani fogják a pénzügyi kimutatások jobb összehasonlíthatóságát.

A 12–15. cikk az eredménykimutatásoknak csupán kétféle tagolásáról rendelkezik – az egyik a tételek jellegén, a másik azok funkcióján alapul. Korábban négyféle tagolás volt megengedett. Az elérendő cél a jobb összehasonlíthatóság annak a fajta bemutatásnak a megőrzése mellett, amelyet a pénzügyi kimutatások felhasználói ismernek. Az eredménykimutatáson belüli rendes és rendkívüli tételek közötti korábbi megkülönböztetés megszűnik, ezáltal szembehelyezkedve azzal az általános hajlandósággal, amely alapján a „nagy” vagy „szokatlan” ráfordítási tételeket inkább rendkívüliként mutatták be annak érdekében, hogy ne torzítsák el az általános adózás utáni nyereséget. Ugyanígy, általános hajlandóság mutatkozott arra, hogy a „nagy” vagy „szokatlan” bevételi tételeket rendesként mutassák be az általános nyereség megtámogatása érdekében. Az említett bevételi és ráfordítási tételek semleges bemutatásának biztosítása érdekében egy új követelmény szerint azokat elkülönítve kell közzétenni az eredménykimutatáson belül, egy magyarázó megjegyzéssel együtt. Így minden ilyen tétel megjelenik az adózás utáni nyereség megállapításakor.

Az egyszerűsített pénzügyi kimutatások rendszerére vonatkoznak a 16. cikkben szereplő szükséges módosítások, amelyek a kevesebb tagolási módot tükrözik.

4.4. 4. fejezet – A pénzügyi kimutatásokhoz fűzött megjegyzések

A korábbi irányelvekben a tagállamoknak több lehetőségük is volt a megjegyzések közzétételével kapcsolatban. Ezt a megközelítést felváltotta egy harmonizált megközelítés, amely azzal fog járni, hogy a méret szempontjából azonos kategóriába tartozó vállalkozások közzétételi rendszere az egész Unióban azonos vagy hasonló lesz.

Ez a fejezet egy „alulról felfelé építkező” megközelítést alakít ki a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött megjegyzések útján történő információszolgáltatással kapcsolatban. A 17. cikk meghatározza azokat a megjegyzéseket, amelyeket a vállalkozásoknak közzé kell tenniük. A kisvállalkozásokra a korábbi irányelvekhez képest általánosságban korlátozottabb közzétételi rendszer fog vonatkozni, és a 4. cikk követelményeivel összhangban (lásd a fenti 4.2. szakaszt) javasoljuk, hogy a tagállamok a vállalkozások e kategóriáitól ne követeljenek meg további információkat, mivel a konzultációban résztvevő személyek széles köre egyetértett abban, hogy a kisvállalkozások esetében ezek a kulcsfontosságú közzétételek.

A középvállalkozások kötelesek közzétenni a 17. és a 18. cikkben előírt információkat, a nagyvállalkozásoknak és a közérdeklődésre számot tartó jogalanyoknak pedig a 17., a 18. és a 19. cikkben előírt információkat kell közzétenniük.

A 17. cikk minden vállalkozás tekintetében bevezet egy követelményt a mérlegfordulónapot követő eseményeknek a pénzügyi kimutatások kiegészítő mellékletében történő közzétételére. Ezt a lényeges információ korábban kizárólag a vezetőségi beszámolóban tették közzé, és a tagállamoknak lehetőségük volt a közzététel alóli mentesítésre. Az átláthatóság magasabb szintjének biztosítása érdekében a kapcsolt felekkel folytatott ügyletek közzététele szintén kötelezővé válik a vállalkozások összes mérete tekintetében, ideértve a 100 %-os tulajdonban lévő leányvállalatok közötti ügyleteket is, azok éves pénzügyi kimutatásaiban – korábban a tagállamok a vállalkozások méretétől függetlenül mentességet adhattak ez alól a közzététel alól.

4.5. 5. fejezet – A vezetőségi beszámoló

A szóban forgó beszámoló tartalmát érintő rendelkezésekben nincsenek jelentős változások a Tanács negyedik irányelvében (78/660/EGK) és a Tanács hetedik irányelvében (83/349/EGK) jelenleg szereplő rendelkezésekhez képest.

4.6. 6. fejezet – Konszolidált pénzügyi kimutatások

Ez a fejezet magában foglalja a Tanács hetedik irányelvét a konszolidált éves beszámolóról (83/349/EGK), ezáltal egyetlen irányelvet létrehozva az éves és a konszolidált pénzügyi kimutatások formája és tartalma tekintetében.

A szöveg egyszerűsítése és az ismétlések elkerülése végett a 83/349/EGK irányelv nagy részét törölték, és ezt felváltotta az az elv, amely szerint a konszolidált pénzügyi kimutatások elkészítésekor az éves pénzügyi kimutatások elszámolási módszerét kell követni, számolva a konszolidált pénzügyi kimutatásoknak az éves pénzügyi kimutatásoktól eltérő sajátos jellemzőiből származó elengedhetetlen módosításokkal.

A Tanács negyedik irányelvében (78/660/EGK) és a Tanács hetedik irányelvében (83/349/EGK) jelenleg szereplő rendelkezésekhez képest a következők a jelentős változások:

A harmonizált konszolidálási kritériumok kialakítása érdekében a 23. cikkben olyan helyzetek esetében írják elő a konszolidációt, amikor egy vállalkozás meghatározó befolyást vagy ellenőrzést gyakorol egy másik vállalkozás felett; vagy amikor a vállalkozásokat egységes alapon irányítják. A tagállamok korábban eldönthették, hogy szükséges-e konszolidálni ilyen körülmények között.

A 24. cikkben a kisebb csoportok mentesülnek a konszolidált pénzügyi kimutatások készítésére vonatkozó követelmény alól, míg korábban a tagállamok rendelkeztek a szóban forgó vállalkozások mentesítésének lehetőségével. Ez a kisvállalkozások éves pénzügyi kimutatásaival kapcsolatos megközelítéssel összhangban harmonizálja a mentesítést az egész Unióban, és csökkenti az adminisztratív terheket.

A tagállamok választási lehetőségei az egyesülések elszámolásának megengedése és a goodwillnek a tartalékokba történő azonnali leírása terén (a 83/349/EGK irányelv 20., illetve 30. cikke) megszűntek, mivel azokat ritkán használták, és megszüntetésük harmonizáltabb konszolidációs elveket eredményez. A 25. cikk ezenkívül kialakít egy elveken alapuló módszert a negatív goodwill konszolidált eredménykimutatásban való megjelenítésére.

4.7. 7. fejezet – Közzététel

A közzétételt érintő rendelkezésekben nincsenek jelentős változások a Tanács negyedik irányelvében (78/660/EGK) és a Tanács hetedik irányelvében (83/349/EGK) jelenleg szereplő rendelkezésekhez képest.

4.8. 8. fejezet – Könyvvizsgálat

A 34. cikkben lefektetett általános követelmények módosultak a javaslatot uraló „gondolkozz előbb kicsiben” megközelítés kifejezése érdekében. Ennek eredményeként az uniós társasági jog szempontjából a kisvállalkozások teljes mértékben mentesülnek a könyvvizsgálat alól. Ez a cikk azt is megszabja, hogy a közérdeklődésre számot tartó jogalanyokra kötelező könyvvizsgálatnak kell vonatkoznia, függetlenül azok méretétől.

Továbbá a 35. cikk (3) bekezdése egyértelművé teszi, hogy milyen módon vonatkoznak az ellenőrzési követelmények a vállalkozások csoportjaira.

4.9. 9. fejezet – A kormányok részére teljesített kifizetésekre vonatkozó beszámoló

Új beszámolási követelményeket vezetnek be a nyersanyag-kitermelő iparágban vagy az elsődleges erdők fakitermelésében aktív nagyvállalatok és közérdeklődésre számot tartó jogalanyok számára. Kötelesek minden olyan országban, amelyben üzemelnek, évente közzétenni az üzleti évben a kormányok részére teljesített kifizetéseiket – amennyiben az adott összeg lényeges a fogadó kormány számára –, és ha a kifizetések egy adott projekthez kötődnek, minden egyes ilyen projekttel kapcsolatos kifizetést is közzé kell tenni. Adott esetben a beszámolókat konszolidált szinten kell elkészíteni. Ha konszolidált beszámoló készül, a leányvállalatok és a beszámolót készítő anyavállalat mentesül. A beszámolót a 2009/101/EK irányelv 2. fejezetében szereplő követelményekkel összhangban kell közzétenni.

4.10. 10. fejezet – Záró rendelkezések

A Tanács negyedik irányelve (78/660/EGK) által felállított kapcsolattartó bizottság megszűnt, így a jelen javaslatban arra nem is vonatkoznak rendelkezések.

A gazdasági változások és az infláció figyelembe vétele érdekében a 42. cikk felhatalmazná a Bizottságot, hogy időszakosan vizsgálja felül a vállalkozások méretének megállapítására használt, a 3. cikkben szereplő küszöbértékeket. Erre azért van szükség, hogy az idők során megmaradjon a küszöbök valós értéke.

A Bizottságot arra is fel kell hatalmazni, hogy frissítse az I. és a II. mellékletben szereplő társasági formákat annak biztosítása érdekében, hogy azok megfeleljenek a tagállamokban bekövetkezett esetleges változásoknak.

Szükséges a kifizetések lényegességére vonatkozó koncepció részletesebb meghatározása és kidolgozása a nyersanyag-kitermelő iparág és az elsődleges erdők fakitermelői által a kormányok részére teljesített kifizetésekkel kapcsolatos közzétételek releváns és megfelelő szintjének biztosítása érdekében. A technikailag megbízható és hatékony szabályok biztosítása érdekében indokolt felhatalmazáson alapuló jogi aktusok alkalmazása, lehetővé téve a Bizottság számára az összes rendelkezésre álló szakértelem igénybevételét.

Az említett felhatalmazáson alapuló hatáskörök pontos hatályát és módozatait körültekintően meghatározták a 42. cikkben.

Végül a 46. cikket annak meghatározása érdekében iktatták be, hogy a közérdeklődésre számot tartó jogalanyok általános szabályként elvileg ne legyenek jogosultak az irányelvben szereplő mentességekre.

2011/0308 (COD)

Javaslat

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE

meghatározott jogi formájú vállalkozások éves pénzügyi kimutatásairól, konszolidált pénzügyi kimutatásairól és a kapcsolódó beszámolókról

(EGT-vonatkozású szöveg)

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen

annak 50. cikke (1) bekezdésére,

tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,

a javaslat nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,

rendes jogalkotási eljárás keretében

mivel:

5. Az „Intelligens szabályozás az Európai Unióban” című bizottsági közlemény[18] célja, hogy megtervezze és kialakítsa a lehető legjobb minőségű szabályozást a szubszidiaritás és az arányosság tekintetében, annak biztosítása mellett, hogy az adminisztratív terhek arányosak legyenek a velük együtt járó előnyökkel. A „Gondolkozz előbb kicsiben!” – Európai kisvállalkozói intézkedéscsomag” című bizottsági közlemény[19], amelyet 2008 júniusában fogadtak el, és 2011 februárjában vizsgáltak felül[20], elismeri a kis- és középvállalkozások (kkv-k) által betöltött központi szerepet az Unió gazdaságában, célja a vállalkozói készség általános megközelítésének javítása, valamint a „gondolkozz előbb kicsiben” elv meghonosítása a politikák kialakítása terén a szabályozástól a közszolgáltatásig. A 2011. március 24–25-i Európai Tanács[21] üdvözölte a Bizottság azon szándékát, hogy előterjessze a növekedésre és munkahelyteremtésre irányuló intézkedéseket tartalmazó egységes piaci intézkedéscsomagot. Az „Egységes piaci intézkedéscsomag” [22] , amelyet 2011 áprilisában fogadtak el, javasolja a számviteli irányelvek egyszerűsítését a pénzügyi tájékoztatási kötelezettségek tekintetében, illetve az adminisztratív terhek csökkentése érdekében, különösen a kkv-k esetében. Az Európa 2020 – az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája[23] című közlemény célja az adminisztratív terhek csökkentése és az üzleti környezet javítása, különösen a kkv-k számára, valamint a kkv-k nemzetközivé válásának támogatása. A fent említett Európai Tanács felszólított az általános szabályozási terhek mind európai, mind nemzeti szinten történő csökkentésére – különösen a kkv-k esetében, és intézkedéseket javasolt a termelékenység növelése érdekében, például a bürokrácia csökkentése és a kkv-k szabályozási keretének továbbfejlesztése által. Ez a javaslat figyelembe veszi az Európai Bizottság jobb szabályozásra irányuló programját, és különösen a 2010. októberi „Intelligens szabályozás az Európai Unióban” című közleményt[24].

6. 2008. december 18-án az Európai Parlament elfogadott egy nem jogalkotási állásfoglalást a számviteli követelményekről a kis-és középvállalkozásokra, különösen a mikrovállalkozásokra vonatkozó számviteli követelményekről[25], amely kijelenti, hogy a 78/660/EGK és a 83/349/EGK irányelv gyakran komoly terheket jelent a kis- és középvállalkozások, különösen a mikrovállalkozások számára, és kéri a Bizottságot, hogy folytassa az említett irányelvek felülvizsgálatára irányuló erőfeszítéseit.

7. A részvényesek, a társasági tagok és harmadik személyek védelme érdekében különös jelentőséggel bír az éves pénzügyi kimutatások és a vezetőségi beszámolók felépítésére és azok tartalmára, illetve az ezekben alkalmazott értékelési módszerekre és közzétételükre vonatkozó nemzeti rendelkezések összehangolása egyes tőkeegyesítő társaságok tekintetében. Ezzel egyidejűleg e vállalkozási formák vonatkozásában az említett területeken összehangolás szükséges, mert egyrészről egyes vállalkozások egynél több tagállamban működnek, másrészről a társasági vagyon nettó eszközértékén túl nem nyújtanak elegendő biztosítékot harmadik személyek számára.

8. Jelentős a száma az olyan partnerségeknek és betéti társaságoknak, amelyeknél a teljes felelőséggel tartozó tagok részvénytársaságok vagy korlátolt felelősségű társaságok, ezért a jelen irányelv összehangoló intézkedéseinek rájuk is vonatkozniuk kell.

9. Ezen túlmenően uniós szinten azonos jogi minimumkövetelményeket kell megállapítani azoknak a pénzügyi információknak a körét illetően, amelyeket az egymással versenyben álló vállalkozások a közönség rendelkezésére bocsátanak.

10. Az éves pénzügyi kimutatásoknak megbízható és valós képet kell mutatniuk a vállalkozás eszközeiről és forrásairól, pénzügyi helyzetéről és eredményéről. E célból a mérlegre és az eredménykimutatásra vonatkozóan kötelező tagolást kell előírni, és meg kell határozni a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött megjegyzések és a vezetőségi beszámoló tartalmának minimumát. A „gondolkozz előbb kicsiben” elv szerint a kisvállalkozásokra vonatkozó követelményeket jogszabályban teljes mértékben harmonizálni kell. E vállalkozások aránytalan terheinek elkerülése érdekében a tagállamok nem lehetnek jogosultak további információ bemutatásának előírására. Mindazonáltal a tagállamok előírhatnak további követelményeket a közép- és nagyvállalkozások számára.

11. Meg kell határozni a kis-, közép- és nagyvállalkozások fogalmát, és azok között eszközeik összértéke, árbevételük és alkalmazottaik átlagos létszáma alapján kell különbséget tenni, mivel ezek a tételek általában objektív bizonyítékkal szolgálnak egy vállalat méretéről.

12. Az összehasonlítható és egyenértékű információk közzétételének biztosítása érdekében a megjelenítési és az értékelési elveknek tartalmazniuk kell a tevékenység folyamatosságának elvét, valamint az óvatosság és az eredményszemlélet elvét. Az eszközök és a források, valamint a bevételek és a ráfordítások egymással szemben történő elszámolása nem engedhető meg, és az eszközök és források összetevőit külön-külön kell értékelni. A tételek pénzügyi kimutatásokban történő bemutatásának figyelembe kell vennie a mögöttes ügylet vagy megállapodás gazdasági realitását vagy kereskedelmi tartalmát. A pénzügyi kimutatásokban történő megjelenítést, értékelést, bemutatást és közzétételt a lényegesség elvének kell vezérelnie.

13. Az éves pénzügyi kimutatásokban megjelenített tételeket a beszerzési ár vagy az előállítási költség elve alapján kell értékelni annak biztosítása érdekében, hogy a pénzügyi kimutatásokban szereplő információ megbízható legyen. Ugyanakkor a tagállamokat fel kell hatalmazni, hogy engedélyezhessék, illetve előírhassák a vállalkozások számára a befektetett eszközök átértékelését annak érdekében, hogy a pénzügyi kimutatások felhasználóinak aktuálisabb információt nyújthassanak.

14. Annak igénye, hogy a pénzügyi információk a Közösség egészében összehasonlíthatók legyenek, szükségessé teszi, hogy a tagállamoknak előírják az egyes pénzügyi instrumentumok valósérték-alapú elszámolási módszeren alapuló rendszerének engedélyezését. Továbbá a valósérték-alapú elszámolási rendszerek olyan információkat szolgáltatnak, amelyek a pénzügyi kimutatások felhasználói számára jelentősebbek lehetnek, mint a beszerzési áron/előállítási költségen alapuló információ. Ennek megfelelően a tagállamoknak minden vállalkozás, illetve azok minden csoportja tekintetében meg kell engedniük a valósérték-alapú rendszerek alkalmazását mind az éves, mind a konszolidált pénzügyi kimutatások esetében, vagy csupán a konszolidált pénzügyi kimutatások esetében. Ezenkívül a tagállamoknak rendelkezniük kell annak lehetőségével, hogy a pénzügyi instrumentumok kivételével az eszközök esetében engedélyezzék vagy előírják a valósérték-alapú számvitelt.

15. A mérlegnek egyféle tagolására van szükség annak lehetővé tétele érdekében, hogy a pénzügyi kimutatások felhasználói az Unión belül összehasonlíthassák a vállalkozások pénzügyi helyzetét. A tagállamoknak azonban képesnek kell lenniük arra, hogy a vállalkozások számára engedélyezhessék, illetve előírhassák a tagolás módosítását és a mérleg oly módon történő bemutatását, amely különbséget tesz a hosszú és rövid lejárat között. Az eredménykimutatásnak a ráfordítások jellegét, valamint a ráfordítások funkcióját bemutató tagolását is engedélyezni kell. A tagállamok kötelesek előírni az egyik vagy mindkét említett tagolás alkalmazását. A tagállamoknak arra is jogosultnak kell lenniük, hogy engedélyezhessék a vállalkozások számára a teljesítményről szóló nyilatkozat bemutatását az egyik megengedett tagolás szerinti eredménykimutatás elkészítése helyett. A kis- és középvállalkozások számára az előírt tagolásokkal kapcsolatban egyszerűsítéseket kell biztosítani.

16. Az összehasonlíthatóság érdekében gondoskodni kell többek között a módosítások, a goodwill, a céltartalékok, az árukészletek és a helyettesíthető eszközök, a rendkívüli nagyságú vagy előfordulású bevétel és ráfordítás megjelenítésének, értékelésének és bemutatásának közös keretrendszeréről.

17. A mérlegben és az eredménykimutatásban bemutatott információt közzétételekkel kell kiegészíteni a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött kiegészítő melléklet útján. A pénzügyi kimutatások felhasználóinak általában korlátozott igényük van a kisvállalkozások kiegészítő információira, a kisvállalkozásoknak pedig költséges lehet a közzéteendő kiegészítő információ összegyűjtése. Ezért indokolt a korlátozott közzétételi rendszer kialakítása a kisvállalkozások számára. Ugyanakkor, ha a kisvállalkozás úgy véli, hogy előnyös számára, ha a közép- és nagyvállalkozások számára előírt további közzétételek közül néhányat teljesít, nem akadályozható meg, hogy így cselekedjen.

18. A kis- és középvállalkozások által készített pénzügyi kimutatások felhasználóinak általában összetettebbek az igényei. Ezért bizonyos területeken további közzétételeket kell teljesíteni. Indokolt lehet a mentesítés egyes szóban forgó közzétételi kötelezettség alól, ha azok egyes személyek vagy a vállalkozás számára hátrányosak lehetnek.

19. A vezetőségi beszámoló és a konszolidált vezetőségi beszámoló fontos részét képezi a pénzügyi beszámolásnak. Valós áttekintést kell adni az üzletmenet fejlődéséről és helyzetéről, az üzleti tevékenység terjedelmével és összetettségével összhangban. Az információ nem korlátozódhat a vállalkozás üzleti tevékenységének pénzügyi aspektusaira, továbbá elemezni kell az üzleti tevékenység azon környezeti és társadalmi szempontjait is, amelyek szükségesek a vállalkozás fejlődésének, teljesítményének vagy helyzetének megértéséhez. Azokban az esetekben, amikor a konszolidált vezetőségi beszámolót és az anyavállalat vezetőségi beszámolóját egyetlen beszámolóban mutatják be, helyénvaló lehet nagyobb hangsúlyt fektetni azon kérdésekre, amelyek a konszolidálásba bevont vállalkozások egésze szempontjából jelentősek. Figyelemmel azonban a középvállalkozások potenciális terheire, helyénvaló úgy rendelkezni, hogy a tagállamok úgy dönthessenek, hogy az ilyen vállalkozások vezetőségi beszámolói esetében lemondanak a nem pénzügyi információ szolgáltatásának kötelezettségéről.

20. A tagállamoknak rendelkezniük kell annak lehetőségével, hogy a kisvállalkozásokat mentesítsék a vezetőségi beszámoló összeállításának kötelezettsége alól, feltéve, hogy a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött megjegyzésekben feltüntetik a saját részvények megszerzésére vonatkozó, a biztosítékok egyenértékűvé tétele céljából a részvénytársaságok alapításának, valamint ezek tőkéje fenntartásának és módosításának tekintetében a tagállamok által a társasági tagok és harmadik személyek érdekei védelmében a Szerződés 58. cikkének (2) bekezdése szerinti társaságoknak előírt biztosítékok összehangolásáról szóló, 1976. december 13-i 77/91/EGK második tanácsi irányelv[26] 22. cikkének (2) bekezdésében említett adatokat.

21. Mivel a közérdeklődésre számot tartó jogalanyok kiemelkedő szerepet tölthetnek be a működésük helye szerinti gazdaságokban, a jelen irányelv vállalatirányítási nyilatkozatra vonatkozó rendelkezései minden közérdeklődésre számot tartó jogalanyra érvényesek.

22. Számos vállalkozás vállalkozáscsoport tagja. Hogy az ilyen vállalkozáscsoportokkal kapcsolatos pénzügyi információkat a tagok és a harmadik személyek megismerhessék, konszolidált pénzügyi kimutatásokat kell készíteni. A konszolidált pénzügyi kimutatásokra vonatkozó nemzeti jogszabályokat ezért össze kell hangolni, hogy azok az adatok, amelyeket a vállalkozásoknak az Unióban közzé kell tenniük, egymással összevethetők és egyenértékűek legyenek.

23. A konszolidált pénzügyi kimutatásoknak elméletben valamely anyavállalat és leányvállalatainak tevékenységeit egyetlen gazdasági egységként (egy csoportként) kell bemutatniuk; az anyavállalat által ellenőrzött vállalkozásokat leányvállalatoknak kell tekinteni. Az ellenőrzésnek a szavazati jogok többségének birtoklásán kell alapulnia, azonban a többi részvényessel vagy taggal fennálló megállapodások esetén is létezhet ellenőrzés. Bizonyos körülmények közepette hatékony ellenőrzés gyakorolható akkor, ha az anyavállalat a leányvállalat részvényeinek kisebb részével rendelkezik. A tagállamoknak jogosultnak kell lenniük annak előírására, hogy azok a nem ellenőrzött vállalkozások, amelyeket egységes alapon irányítanak, vagy amelyeknek közösek a vezető tisztségviselőik, az igazgatóságuk vagy a felügyelőbizottságuk, kerüljenek be a konszolidált pénzügyi kimutatásokba.

24. Az a leányvállalat, amely egyúttal anyavállalat is, köteles konszolidált éves pénzügyi kimutatást készíteni. Mindazonáltal a tagállamoknak rendelkezniük kell azzal a joggal, hogy az ilyen anyavállalatot meghatározott körülmények között mentesítsék a konszolidált pénzügyi kimutatások készítésének kötelezettsége alól, feltéve hogy tagjai és a harmadik személyek megfelelő védelemben részesülnek.

25. A kisebb csoportoknak mentesülniük kell a konszolidált pénzügyi kimutatások készítésének kötelezettsége alól, mivel a kisvállalkozások pénzügyi kimutatásainak felhasználóinak nincsenek összetett tájékoztatási igényeik, az anyavállalat és a leányvállalatok éves pénzügyi kimutatásain felüli konszolidált pénzügyi kimutatások elkészítése pedig költséges lehet. A tagállamoknak jogosultnak kell lenniük arra, hogy ugyanezen a költség/haszon alapon mentesítsék a közepes nagyságú csoportokat a konszolidált pénzügyi kimutatások elkészítésének kötelezettsége alól.

26. A konszolidálás előírja a vállalkozások eszközeinek és forrásainak, valamint bevételeinek és ráfordításainak teljes körű figyelembevételét, és az egyéb részesedések külön közzétételét a konszolidált mérlegben a tőke és a tartalékok alatt, valamint a csoport eredményében meglévő nem ellenőrző részesedések közzétételét a konszolidált eredménykimutatásban. A szükséges korrekciókat azonban végre kell hajtani a konszolidált vállalkozások közötti kapcsolatok hatásának kiküszöbölése érdekében. Ki kell szűrni a konszolidált pénzügyi kimutatásokból különösen a vállalkozások közötti tartozásokat és követeléseket, a vállalkozások közötti ügyletekkel kapcsolatos bevételt és kiadást, valamint a vállalkozások közötti ügyletekből származó eredményt ott, ahol azt az eszközök könyv szerinti értékében figyelembe vették.

27. Az éves pénzügyi kimutatások elkészítésére vonatkozó megjelenítési és értékelési elveknek a konszolidált pénzügyi kimutatások elkészítésére is érvényesnek kell lenniük.

28. A társult vállalkozásokat a konszolidált éves beszámolóban a tőkemódszer alkalmazásával kell szerepeltetni. A tagállamoknak jogosultnak kell lenniük annak engedélyezésére vagy előírására, hogy egy közösen irányított vállalkozást arányosan bevonjanak a konszolidált pénzügyi kimutatásokba.

29. A konszolidált pénzügyi kimutatásoknak a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött megjegyzések formájában a konszolidálásban egységes egészként kimutatott vállalkozásokkal kapcsolatos összes közzétételt tartalmazniuk kell. A leányvállalatokkal, társult vállalkozásokkal, közös irányítás alatt lévő vállalkozásokkal és egyéb részesedésekkel kapcsolatban szintén közzé kell tenni azok nevét, székhelyét és a vállalkozás tőkéjében meglévő csoportérdekeltséget.

30. Az éves pénzügyi kimutatásokat a jelen irányelv hatálya alá tartozó valamennyi vállalkozásnak a 2009/101/EK irányelvnek megfelelően kell közzétennie. Azonban helyénvaló úgy rendelkezni, hogy ezen a téren is engedélyezhetők bizonyos eltérések a kis- és középvállalkozások számára.

31. Nyomatékosan bátorítjuk a tagállamokat, hogy alakítsanak ki olyan elektronikus közzétételi rendszereket, amelyek lehetővé teszik a vállalkozások számára, hogy csak egyszer kelljen benyújtaniuk a számviteli adataikat – ideértve a jogszabályban előírt pénzügyi kimutatásaikat is –, olyan formában, amely több felhasználó számára lehetővé teszi, hogy könnyedén hozzáférjenek az adatokhoz, illetve felhasználhassák azokat. Ezek a rendszerek azonban nem jelenthetnek terhet a kis- és középvállalkozások számára.

32. Egy vállalkozás ügyviteli, ügyvezető és felügyelő testületeinek tagjai minimumkövetelményként együttes felelősséggel tartoznak a vállalkozás felé az éves pénzügyi kimutatások és a vezetőségi beszámolók összeállításáért és közzétételéért. Ugyanezt a megközelítést kell alkalmazni a konszolidált pénzügyi kimutatásokat készítő vállalkozások ügyviteli, ügyvezető és felügyelő testületeinek tagjaira is. E testületeknek a nemzeti jogszabályok által rájuk ruházott hatáskörökön belül kell eljárniuk. Ez nem gátolja meg a tagállamokat abban, hogy továbbmenjenek, és közvetlen felelősséget írjanak elő a részvényesekkel vagy akár más érdekeltekkel szemben.

33. Az éves pénzügyi kimutatások, a konszolidált pénzügyi kimutatások, a vezetőségi beszámoló és a konszolidált vezetőségi beszámoló elkészítéséért és közzétételéért való felelősség a nemzeti jogszabályokon alapul. A nemzeti joggal összhangban megfelelő felelősségre vonatkozó szabályoknak kell érvényesülniük az ügyviteli, ügyvezető és felügyeleti testületek tagjaira. A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy meghatározhassák a felelősség mértékét.

34. A hiteles pénzügyi beszámolás folyamatának az egész Unióban történő előmozdítása érdekében egy adott vállalkozás pénzügyi jelentéseinek elkészítéséért felelős vállalati testület tagjainak feladata kell, hogy legyen annak biztosítása, hogy a vállalkozás éves pénzügyi kimutatásaiban és éves vezetőségi beszámolóiban szereplő pénzügyi információk megbízható és valós képet mutassanak.

35. Az éves pénzügyi kimutatásokat és a konszolidált pénzügyi kimutatásokat ellenőriznie kell egy könyvvizsgálónak. Az a követelmény, amely szerint a könyvvizsgálói véleménynek meg kell állapítania, hogy az éves vagy a konszolidált pénzügyi kimutatások megbízható és valós képet adnak-e a pénzügyi beszámolásra vonatkozó keretszabályokkal összhangban, nem jelenti az adott vélemény terjedelmének korlátozását, hanem tisztázza azon összefüggéseket, amelyekben annak kifejtésére sor került. A kisvállalkozások éves pénzügyi kimutatásaira nem vonatkozhat ez az ellenőrzési kötelezettség, mivel az ellenőrzés jelentős adminisztratív terhet jelenthet a vállalkozások e kategóriája számára; számos kisvállalkozás esetében ugyanazok a személyek egyszerre részvényesek is és vezető tisztségviselők is, ezért csak korlátozottan van szükség harmadik személyek garanciájára a pénzügyi kimutatásokkal kapcsolatban.

36. A kormányok részére teljesített kifizetések fokozottabb átláthatóságának biztosítása érdekében a nyersanyag-kitermelő iparágban vagy az elsődleges erdők fakitermelésében aktív nagyvállalkozások és közérdeklődésre számot tartó jogalanyok[27] kötelesek éves alapon egy külön beszámolóban közzétenni a működésük szerinti országok kormányai részére teljesített lényeges kifizetéseiket. Ezek a vállalkozások a természeti erőforrásokban, különösen az ásványi anyagokban, kőolajban, földgázban és elsődleges erdőkben gazdag országokban működnek. A beszámolónak olyan módon kell tartalmaznia a kifizetések fajtáit, hogy összehasonlíthatók legyenek az EITI-ben (Extractive Industries Transparency Initiative – átláthatósági kezdeményezés a nyersanyag-kitermelő iparágak vonatkozásában) résztvevő vállalkozások által közzétett kifizetésekkel. A kezdeményezés kiegészíti az EU FLEGT cselekvési tervét (az erdészeti jogszabályok végrehajtása, az erdészeti irányítás és az erdészeti termékek kereskedelme)[28] és a fára és fatermékekre vonatkozó rendeletet[29] is, amely előírja a fatermékek kereskedői számára, hogy kellő gondossággal járjanak el az illegális faanyagok uniós piacra való bejutásának megakadályozása érdekében.

37. A beszámolóknak meg kell könnyítenie az erőforrásokban gazdag országok számára az EITI elvek és feltételek megvalósítását[30], valamint az állampolgárokkal szembeni elszámolást az olyan kifizetések tekintetében, amelyeket a kormányok a nyersanyag-kitermelő iparágban vagy az elsődleges erdők fakitermelésében aktív, a joghatóságuk alatt működő vállalkozásoktól kapnak. A beszámolónak a közzétételeket ország- és projektalapon kell tartalmaznia, ha a projektet tekintik annak a legalacsonyabb szintű működési beszámolási egységnek, amelyen a vállalkozás rendszeres belső vezetőségi jelentéseket készít; például egy koncesszió, földrajzi medence stb., és ha a kifizetések ilyen projektekhez kötődnek. Figyelemmel az átfogó célra, amely szerint a szóban forgó országokban elő kell segíteni a felelősségteljes kormányzást, értékelni kell a bejelentendő kifizetések lényegességét a fogadó kormányokkal kapcsolatban. A lényegességnek számos kritériuma elképzelhető, például abszolút összegű kifizetések vagy egy százalékos küszöb (mint például egy adott ország GDP-jének bizonyos százalékát meghaladó összegek), amelyek meghatározhatók egy felhatalmazáson alapuló jogi aktusban. A Bizottságnak a jelentéstételi rendszert az irányelv hatálybalépésétől számított öt éven belül felül kell vizsgálnia és arról jelentést kell készítenie. A felülvizsgálat kiterjed a rendszer hatékonyságára és figyelembe veszi a nemzetközi fejleményeket, a versenyképesség és energiabiztonság kérdéseit is beleértve. A felülvizsgálat emellett figyelembe veszi a kifizetési információk elkészítőinek és felhasználóinak tapasztalatát, és mérlegeli, hogy indokolt lenne-e kiegészítő kifizetési információk, például tényleges adókulcsok, és kedvezményezettekre vonatkozó adatok, például bankszámla-adatok előírása.

38. A 2011. májusi deauville-i G8-csúcs következtetéseivel összhangban és a nemzetközileg egyenlő feltételek előmozdítása érdekében a Bizottságnak továbbra is arra kell ösztönöznie nemzetközi partnereit, hogy vezessenek be hasonló követelményeket. Ebben az összefüggésben különösen fontos a vonatkozó nemzetközi számviteli standarddal kapcsolatos munka folytatása.

39. A társasági formákra vonatkozó tagállami és uniós jogszabályok jövőbeni változásainak figyelembevétele érdekében, a Bizottságot fel kell ruházni a jogi aktusok elfogadására irányuló, a Szerződés 290. cikke szerinti hatáskörrel a vállalkozások I. és II. mellékletben található listájának aktualizálása tekintetében. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok alkalmazása a vállalkozások méretével kapcsolatos kritériumok kiigazításához is szükséges, mivel az idő múlásával az infláció aláássa azok valós értékét. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten. A nyersanyag-kitermelő iparág és az elsődleges erdők fakitermelői által a kormányok részére teljesített kifizetésekkel kapcsolatos közzétételek megfelelő szintjének biztosítása, valamint ennek az irányelvnek az egységes alkalmazása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a Szerződés 290. cikkének megfelelően, a kifizetések lényegességére vonatkozó koncepció részletes meghatározásával kapcsolatban.

40. A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során egyidejűleg, időben és megfelelő módon továbbítania kell a megfelelő dokumentumokat az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.

41. Mivel ezen irányelv céljait, nevezetesen a határon túlnyúló befektetések elősegítését, illetve az egész Unióra kiterjedő összehasonlíthatóság, valamint a pénzügyi kimutatások és jelentések iránti közbizalom javítását a fokozott mértékű és következetes, konkrét nyilvánosságra hozatal révén a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért ezen irányelv terjedelme és hatása miatt azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban az irányelv nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.

42. Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat és alapelveket, amelyeket különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája ismer el,

ELFOGADTÁK EZT AZ IRÁNYELVET:

I. FEJEZET

HATÁLY, FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS A VÁLLALKOZÁSOK KATEGÓRIÁI

1. cikk

Hatály

43. Az ezen irányelv által előírt összehangoló intézkedéseket az alábbiakra kell alkalmazni:

44. a tagállamoknak az I. mellékletben felsorolt jogi formájú vállalkozásokkal kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseire;

45. a tagállamoknak a II. mellékletben felsorolt jogi formájú vállalkozásokkal kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseire, ha az összes korlátlan felelősségű tag az I. mellékletben felsorolt jogi formájú vállalkozás vagy olyan vállalkozás, amely nem tartozik egyik tagállam jogának hatálya alá sem, társasági formája viszont hasonló a 2009/101/EK irányelv 1. cikkében felsoroltakhoz;

46. a II. mellékletben felsorolt jogi formájú vállalkozások, ahol az összes korlátlan felelősségű tag:

i. az I. mellékletben felsorolt jogi formájú vállalkozás vagy olyan vállalkozás, amely nem tartozik egyik tagállam jogának hatálya alá sem, társasági formája viszont hasonló a 2009/101/EK irányelv 1. cikkében felsoroltakhoz, vagy

ii. a II. mellékletben felsorolt jogi formájú vállalkozás, ha az összes korlátlan felelősségű tag az I. mellékletben meghatározott jogi formájú vállalkozás vagy olyan vállalkozás, amely nem tartozik egyik tagállam jogának hatálya alá sem, társasági formája viszont hasonló a 2009/101/EK irányelv 1. cikkében felsoroltakhoz.

2. A Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy a 42. cikk szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján kiigazíthassa a vállalkozások I. és II. mellékletben található, az (1) bekezdésben említett listáját.

2. cikk

Fogalommeghatározások

Ezen irányelv alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:

(1) „közérdeklődésre számot tartó jogalanyok”: olyan jogalanyok, amelyekre valamely tagállam joga az irányadó a 2006/43/EK irányelv 2. cikkének (13) pontjában meghatározottak szerint[31];

(2) „egyéb részesedés”: más vállalkozások tőkéjében értékpapír formában megjelenő vagy meg nem jelenő részesedés, amely célja az ilyen vállalkozásokkal kialakított tartós kapcsolatból eredő hozzájárulás annak a vállalkozásnak a tevékenységéhez, amelyik e részesedés birtokosa; Egy másik vállalkozás tőkéjének egy részével való rendelkezés, egyéb részesedésnek tekintendő, ha meghaladja a tagállamok által megállapított százalékos arányt, amely legfeljebb 20%;

(3) „kapcsolt fél”: jelentése megegyezik az 1126/2008/EK rendelet által elfogadott 24. nemzetközi számviteli standardban foglalt jelentéssel;

(4) „befektetett eszközök”: azok az eszközök, amelyek tartósan szolgálják a vállalkozás tevékenységét;

(5) „nettó árbevétel”: a termékek értékesítéséből és szolgáltatások nyújtásából származó összeg, az árengedmények, az általános forgalmi adó és a forgalomhoz közvetlenül kapcsolódó egyéb adók levonása után;

(6) „beszerzési ár”: a fizetendő ár és az azzal kapcsolatos összes további költség;

(7) „előállítási költség”: az adott tételhez közvetlenül hozzárendelhető nyersanyagok árát és egyéb költségeket jelenti. Ésszerű arányban ide tartozhatnak az adott tételhez közvetett módon kapcsolódó egyéb költségek is – amennyiben azok az előállítási időszakban merültek fel. A forgalmazási költségek nem tartozhatnak ide;

(8) „értékmódosítás”: azok a kiigazítások, amelyek célja az egyes eszközök értékében a mérleg fordulónapján megállapított csökkenések figyelembevétele, akár végleges a csökkenés, akár nem;

(9) „anyavállalat”: az a vállalkozás, amely egy vagy több leányvállalat felett ellenőrzést gyakorol;

(10) „leányvállalat”: az a vállalkozás, amely felett egy anyavállalat ellenőrzést gyakorol;

(11) „csoport”: egy konszolidációba bevont anyavállalat és annak összes leányvállalata;

(12) „kapcsolt vállalkozások”: két vagy több olyan vállalkozás, amely egy csoporton belül kapcsolódik egymáshoz;

(13) „társult vállalkozás”: olyan vállalkozás, amelyben egy másik vállalkozás egyéb részesedéssel rendelkezik, és amelynek működési és pénzügyi politikái felett a másik vállalkozás jelentős befolyást gyakorol. Valamely vállalkozás befolyása akkor tekinthető jelentősnek egy másik vállalkozás felett, ha a részvényesek vagy tagok szavazati jogának 20 %-ával vagy annál többel rendelkezik az adott vállalkozásban.

3. cikk

A vállalkozások és a csoportok kategóriái

47. Kisvállalkozások azok a vállalkozások, amelyek a mérlegfordulónapjukon nem lépik túl a következő három feltétel közül kettőnek a küszöbértékét:

48. mérlegfőösszeg: 5 000 000 EUR;

49. nettó árbevétel: 10 000 000 EUR;

50. az üzleti évben átlagosan foglalkoztatottak száma: 50 fő

51. Középvállalkozások azok a vállalkozások, amelyek nem kisvállalkozások, és a mérlegfordulónapjukon nem lépik túl a következő három feltétel közül kettőnek a küszöbértékét:

52. mérlegfőösszeg: 20 000 000 EUR;

53. nettó árbevétel: 40 000 000 EUR;

54. az üzleti évben átlagosan foglalkoztatottak száma: 250 fő.

55. Nagyvállalkozások azok a vállalkozások, amelyek a mérlegfordulónapjukon a következő három feltétel közül kettőt túllépnek:

56. mérlegfőösszeg: 20 000 000 EUR;

57. nettó árbevétel: 40 000 000 EUR;

58. az üzleti évben átlagosan foglalkoztatottak száma: 250 fő.

59. Kisebb csoportok azok az anyavállalatból és leányvállalatokból álló csoportok, amelyek az anyavállalat mérlegfordulónapján, összevont alapon nem lépik túl a következő három feltétel közül kettőnek a küszöbértékét:

60. mérlegfőösszeg: 5 000 000 EUR;

61. nettó árbevétel: 10 000 000 EUR;

62. az üzleti évben átlagosan foglalkoztatottak száma: 50 fő.

63. Közepes nagyságú csoportok azok az anyavállalatból és leányvállalatokból álló csoportok, amelyek nem kisebb csoportok, és amelyek az anyavállalat mérlegfordulónapján, összevont alapon nem lépik túl a következő három feltétel közül kettőnek a küszöbértékét:

64. mérlegfőösszeg: 20 000 000 EUR;

65. nettó árbevétel: 40 000 000 EUR;

66. az üzleti évben átlagosan foglalkoztatottak száma: 250 fő.

67. A tagállamok megengedhetik, hogy a 25. cikk (3) bekezdésének első albekezdésében említett összevonást és a 25. cikk (7) bekezdésében említett halmozódások kiszűrését ne érvényesítsék, amikor a jelen cikk (4) és (5) bekezdésében említett határértékeket kiszámítják. Ilyen esetben a mérlegfőösszegre és a nettó árbevételre vonatkozó felső határokat 20 %-kal meg kell emelni.

68. Amennyiben a tagállam nem vezette be az eurót, úgy az (1)–(5) bekezdésben meghatározott összegekkel egyenértékű összeget a nemzeti pénznemben az Európai Unió Hivatalos Lapjában azon a napon közzétett árfolyam alkalmazásával kell kiszámítani, amelyen az említett összegeket megállapító irányelv hatályba lép.

69. Ha a vállalkozás a mérlegfordulónapján az (1)-(5) bekezdésben megadott három feltétel közül kettőnek a küszöbértékét túllépi, illetve, ha a küszöbértéket többet nem lépi túl, ez a tény annyiban érinti a jelen irányelvben előírt eltérések alkalmazását, amennyiben két egymást követő üzleti évben fordul elő.

70. E cikk (1)–(5) bekezdésében említett mérlegfőösszeg a 9. cikkben előírt tagolás „eszközök” alatti A-tól D-ig szereplő tételeit tartalmazza.

71. Az infláció hatásaira tekintettel elvégzett korrigálás érdekében a Bizottság köteles időszakonként megvizsgálni és szükség esetén a 42. cikk szerinti felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján módosítani az e cikk (1)-(5) bekezdésében említett fogalommeghatározásokat, figyelembe véve az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett inflációs intézkedéseket.

2. FEJEZET

ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK ÉS ALAPELVEK

4. cikk

Általános rendelkezések

72. Az éves pénzügyi kimutatások egységet alkotnak, és minden vállalkozás tekintetében tartalmazzák legalább a mérleget, az eredménykimutatást, valamint a pénzügyi kimutatásokhoz fűzött kiegészítő megjegyzéseket.

A tagállamok a kisvállalkozásokon kívül minden vállalkozás számára előírhatják, hogy az első albekezdésben említett dokumentumokon kívül egyéb kimutatásokat is belefoglaljanak az éves pénzügyi kimutatásokba.

73. Az éves pénzügyi kimutatásokat áttekinthetően és a jelen irányelv rendelkezései szerint állítják össze.

74. Az éves pénzügyi kimutatások megbízható és valós képet mutatnak a vállalkozás eszközeiről, forrásairól, pénzügyi helyzetéről és eredményéről. Ha a jelen irányelv rendelkezéseinek alkalmazása nem elegendő ahhoz, hogy megbízható és valós képet adjon a vállalkozás eszközeiről, forrásairól, pénzügyi helyzetéről és eredményéről, további információkat kell közölni.

75. Ha kivételes esetben ezen irányelv valamely rendelkezésének alkalmazása nem egyeztethető össze a (3) bekezdésben megállapított kötelezettséggel, akkor az említett rendelkezéstől el kell térni annak érdekében, hogy a beszámoló megbízható és valós képet adjon a vállalkozás eszközeiről, forrásairól, pénzügyi helyzetéről és eredményéről. Minden ilyen eltérést fel kell tüntetni a kiegészítő mellékletben az annak alapjául szolgáló indokok ismertetésével, továbbá az eltérésnek az eszközökre, forrásokra, pénzügyi helyzetre és eredményre gyakorolt hatásáról szóló nyilatkozattal együtt.

76. A tagállamok előírhatják a kisvállalkozásoktól eltérő vállalkozások számára, hogy a jelen irányelv által előírt információn kívül további információkat tegyenek közzé éves pénzügyi kimutatásaikban.

5. cikk

A pénzügyi beszámolás általános elvei

77. Az éves pénzügyi kimutatásokban bemutatott tételeket az alábbi általános elveknek megfelelően kell megjeleníteni és értékelni:

78. a vállalkozásról vélelmezni kell, hogy tevékenységét folyamatosan végzi;

79. a számviteli politikákat és az értékelési módszereket az egyik üzleti évről a másikra következetesen, egységesen kell alkalmazni;

80. a megjelenítést és az értékelést az óvatosság elve alapján kell elvégezni, így különösen:

i. csak a mérleg fordulónapjáig realizált nyereség jeleníthető meg,

ii. meg kell jeleníteni a tárgyidőszakban vagy az előző üzleti évek során felmerülő valamennyi kötelezettséget, még akkor is, ha ezek a kötelezettségek csak a mérleg fordulónapja és a mérleg összeállításának időpontja között válnak ismertté,

iii. valamennyi értékcsökkenést meg kell jeleníteni, függetlenül attól, hogy az üzleti év veszteséggel vagy nyereséggel zárul;

81. a mérlegben és az eredménykimutatásban megjelenített összegeket az eredményszemlélet alapján kell kiszámítani;

82. az egyes üzleti évek nyitómérlegének meg kell felelnie az előző üzleti év zárómérlegének;

83. az eszköz és forrástételek alkotó elemeit külön-külön kell értékelni;

84. az eszközök és a források, valamint a bevételek és a ráfordítások egymással szemben történő elszámolása tilos;

85. az eredménykimutatás és a mérleg tételeiben szereplő összegek bemutatásakor tekintetbe kell venni az azok alapjául szolgáló ügylet vagy megállapodás lényegét;

86. a pénzügyi kimutatásokban megjelenített tételeket a beszerzési ár vagy az előállítási költség elve alapján kell értékelni;

87. az éves pénzügyi kimutatásokban szereplő megjelenítés, értékelés, bemutatás és közzététel során figyelembe kell venni az érintett tételek lényegességét.

88. Az (1) bekezdés c) pontjának ii. alpontja alapján megjelenített összegeken kívül a tagállamok engedélyezhetik vagy előírhatják, hogy a tárgyidőszakban vagy az előző üzleti évek során felmerülő valamennyi előrelátható kötelezettséget és feltételezhető veszteséget meg kell jeleníteni, még akkor is, ha e kötelezettségek vagy veszteségek csak a mérleg fordulónapja és a mérleg összeállításának időpontja között válnak ismertté.

89. Kivételes esetekben megengedhető az ezektől az általános alapelvektől való eltérés annak érdekében, hogy megbízható és valós képet mutassanak a vállalkozás eszközeiről, forrásairól, pénzügyi helyzetéről és eredményéről. Az ilyen eltérést a kiegészítő mellékletben közölni kell, az alapjául szolgáló indokok ismertetésével és az eszközökre, forrásokra, pénzügyi helyzetre és eredményre gyakorolt hatásáról szóló értékeléssel együtt.

6. cikk

Alternatív értékelési módszer az átértékelt értéken kimutatott befektetett eszközök esetében

90. Az 5. cikk (1) bekezdésének i) pontjától eltérve a tagállamok valamennyi vállalkozásnak vagy azok bármely csoportjának engedélyezhetik vagy előírhatják, hogy a befektetett eszközöket átértékelt értéken mutassák ki. Ha nemzeti jogszabály előírja az ilyen jellegű értékelést, meg kell határoznia annak tartalmát és korlátait, valamint alkalmazási szabályait.

2. Az (1) bekezdés alkalmazása esetén a „tőke és tartalék” alatt szereplő átértékelési tartalék tétel alatt kell kimutatni a beszerzési áron vagy az előállítási költségen alapuló értékelés és az átértékelésen alapuló értékelés közötti különbözet összegét.

Az átértékelési tartalék bármikor részben vagy egészben tőkésíthető.

Az átértékelési tartalékot csökkenteni kell, amennyiben az ott elszámolt összegek többé nem szükségesek a számvitel átértékelési módszerének megvalósításához. A tagállamok az átértékelési tartalék alkalmazására irányadó szabályokat állapíthatnak meg, feltéve, hogy az átértékelési tartalékból az eredménybe átvezetett összeg csak akkora lehet, amekkora összeget ráfordításként az eredménykimutatásba beállítottak, vagy amennyiben azok ténylegesen realizált értékbeli növekedést tükröznek. Az átértékelési tartalékot sem közvetetten, sem közvetlenül, még részben sem lehet felosztani, kivéve, ha realizált gyarapodásról van szó.

A jelen bekezdés második és harmadik albekezdésében meghatározott esetek kivételével az átértékelési tartalékot nem lehet csökkenteni.

3. Az értékmódosításokat minden évben az átértékelt összeg alapján kell kiszámítani. Ugyanakkor a 8. és a 12. cikktől való eltérési lehetőségként a tagállamok engedélyezhetik vagy előírhatják, hogy csak a beszerzési áron vagy az előállítási költségen alapuló értékelési módszer eredményeként felmerülő értékmódosítások összegét mutassák ki a 13. és 14. cikkben előírt tagolások megfelelő tételeiben, és hogy az e cikk szerinti újraértékelési módszer eredményeként keletkező különbözet elkülönítetten szerepeljen a különböző változatokban.

7. cikk

A valós érték alternatív értékelési módszere

1. Az 5. cikk (1) bekezdésének i) pontjától eltérve és a jelen cikkben meghatározott feltételekre is figyelemmel:

91. a tagállamoknak meg kell engedniük vagy elő kell írniuk valamennyi vállalkozásra vagy a vállalkozások bármely csoportjaira a pénzügyi instrumentumok – beleértve a származékos pénzügyi instrumentumokat is – valós értéken történő értékelését.

92. A tagállamok valamennyi vállalkozásnak vagy azok bármely csoportjának engedélyezhetik vagy előírhatják, hogy a pénzügyi instrumentumokon kívüli, speciális eszközkategóriák értékét a valós értékre hivatkozással állapítsák meg.

Az ilyen engedélyt vagy előírást a konszolidált pénzügyi kimutatásokra lehet korlátozni.

93. Ezen irányelv alkalmazásában azt az árualapú szerződést, amely feljogosítja a szerződő feleket, hogy a szerződést akár pénzben, akár más pénzügyi instrumentummal teljesítsék, származékos pénzügyi instrumentumnak kell tekinteni, kivéve, ha az alábbi feltételek teljesülnek:

94. a felek azt a vállalkozás várható beszerzési, értékesítési vagy használati célkitűzése érdekében kötötték és tartják fenn;

95. azt kezdettől fogva árualapú szerződésként jelölték meg;

96. várhatóan eszközátadással teljesül.

97. Az (1) bekezdés a) pontja kizárólag az alábbi kötelezettségekre alkalmazandó:

98. kereskedési portfólió részeként fennálló kötelezettségek;

99. származékos pénzügyi instrumentumok.

100. Az (1) bekezdés a) pontja szerinti értékelés nem alkalmazandó a következőkre:

101. az esedékességükig megtartott nem származékos pénzügyi instrumentumokra;

102. a vállalkozás saját kölcsöneire és követeléseire, ha azokat nem tekintik kereskedelmi célúnak;

103. a leányvállalatokban, a társult vállalkozásokban és a közös vállalkozásokban szerzett részesedést jelentő befektetésekre, a vállalkozás által kibocsátott tulajdoni részesedést jelentő instrumentumokra, az üzleti kombinációk körébe tartozó feltételes szerződésekre, valamint más, az általános elvárásokkal szemben olyan különleges jellemzőkkel rendelkező pénzügyi instrumentumokra, amelyeket a többi pénzügyi instrumentumtól eltérően kell számba venni.

104. Az 5. cikk (1) bekezdésének i) pontjától eltérve, a tagállamok megengedhetik, hogy a fedezeti ügyletek elszámolási rendszerének valós értéket alapul vevő módszerét figyelembe véve a fedezett tételeket, bármely fedezett tételnek minősülő eszközre vagy forrásra vonatkozóan, vagy ezek meghatározott arányos része esetében, sajátos, a módszerből következő összegben értékeljék.

105. E cikk (3) és (4) bekezdésétől eltérve a tagállamok megengedhetik vagy előírhatják a pénzügyi instrumentumoknak az 1606/2002/EK rendelet szerint elfogadott nemzetközi számviteli standardokkal összhangban lévő megjelenítését, értékelését és közzétételét.

106. E cikk értelmében a valós értéket valamely alábbi értékre történő hivatkozással kell meghatározni:

107. a piaci értéket kell alapul venni azoknál a pénzügyi instrumentumoknál, amelyek esetében a mértékadó piac könnyen azonosítható. Ha a piaci érték nem könnyen meghatározható egy adott instrumentumra, de annak összetevőire vagy egy hasonló instrumentumra meghatározható, a piaci érték az összetevőkből vagy a hasonló instrumentumból képezhető;

108. az általános értékelési eljárások és módszerek alapján kapott értéket kell annak tekinteni azokra az instrumentumokra, amelyeknél a mértékadó piac nem könnyen azonosítható. Az ilyen értékelési eljárásoknak és módszereknek biztosítaniuk kell, hogy a piaci értéket ésszerűen közelítsék.

Azokat a pénzügyi instrumentumokat, amelyeket nem lehet az a) vagy a b) pont szerinti módszerekkel megbízhatóan értékelni, a beszerzési ár vagy az előállítási költség elve alapján kell értékelni.

109. Az 5. cikk (1) bekezdésének c) pontja ellenére, ha egy pénzügyi instrumentumot valós értéken értékeltek, az értékváltozást figyelembe kell venni az eredménykimutatásban. Az ilyen változás azonban közvetlenül a valós értékelés tartalékával szemben számolandó el akkor, ha:

110. a számba vett instrumentum fedezeti célt szolgál olyan fedezeti ügylet elszámolási rendszere keretében, amely megengedi, hogy az értékváltozás egészét vagy részét ne az eredménykimutatásban szerepeltessék; vagy

111. az értékváltozás olyan átszámítási különbözethez kapcsolódik, amely a vállalkozásnak külföldi vállalkozásban lévő nettó befektetése részét képező valamely monetáris tétel átszámítása során keletkezett.

A tagállam engedélyezheti vagy előírhatja, hogy az értékesíthető pénzügyi eszköz – ide nem értve a származékos pénzügyi instrumentumot – értékváltozását közvetlenül a valós értékelés tartalékába vegyék fel. A valós értékelés tartalékába felvett összeget módosítani kell, ha az a) és a b) pont alkalmazásához arra már nincs szükség.

112. Az 5. cikk (1) bekezdésének c) pontja ellenére a tagállamok valamennyi vállalkozásnak vagy azok bármely csoportjának engedélyezhetik vagy előírhatják, hogy amennyiben a pénzügyi instrumentumok kivételével egy eszközt valós értéken értékeltek, az érték változását fel kell venniük az eredménykimutatásba.

3. FEJEZET

MÉRLEG ÉS EREDMÉNYKIMUTATÁS

8. cikk

A mérlegre és az eredménykimutatásra vonatkozó általános rendelkezések

113. A mérleg és az eredménykimutatás felépítése nem változtatható meg az egyik üzleti évről a másikra. Kivételes esetekben megengedhető az eltérés ettől az elvtől annak érdekében, hogy megbízható és valós képet mutassanak a vállalkozás eszközeiről, forrásairól, pénzügyi helyzetéről és eredményéről. Minden ilyen eltérést fel kell tüntetni a kiegészítő mellékletben az annak alapjául szolgáló indokok ismertetésével együtt.

114. A mérlegben és az eredménykimutatásban a 9., 13. és a 14. cikkben előírt tételeket külön-külön, a megadott sorrendben kell kimutatni. A tételek továbbrészletezését engedélyezni kell, feltéve, hogy a tagolás előírásainak eleget tesznek. Új tételeket is fel lehet venni, feltéve, hogy ezek tartalmát nem fedi a tagolásban megadott egyik tétel sem. A tagállamok előírhatják az ilyen jellegű további részletezést vagy új tételek felvételét.

115. Ha a vállalkozás sajátos jellege úgy kívánja, a mérlegben és az eredménykimutatásban az arab számokkal jelzett tételek előírt szerkezetét, nómenklatúráját és terminológiáját ki kell igazítani. A tagállamok előírhatnak ilyen kiigazításokat egy adott gazdasági ágazatba tartozó vállalkozások esetében.

116. A mérlegben és az eredménykimutatásban szereplő minden egyes tételnél be kell mutatni az előző üzleti évre vonatkozó megfelelő adatot. Az adatok össze nem hasonlíthatóságát és esetleges helyesbítését minden esetben közölni kell a pénzügyi kimutatások kiegészítő mellékletében, a megfelelő magyarázatokkal együtt.

117. A tagállamok engedélyezhetik vagy előírhatják a mérleg és az eredménykimutatás előírt tagolásának kiigazítását annak érdekében, hogy az tartalmazza az eredmény felosztását.

118. Társult vállalkozások tekintetében:

119. A tagállamok engedélyezhetik vagy előírhatják az éves pénzügyi kimutatásokban elszámolandó társult vállalkozások tekintetében a tőkemódszer használatát a 27. cikk (2)–(8) bekezdésében foglaltak szerint, figyelembe véve azokat az elengedhetetlen módosításokat, amelyek az éves pénzügyi kimutatásoknak a konszolidált pénzügyi kimutatásokhoz képest meglévő sajátos ismérveiből származnak.

120. A tagállamok engedélyezhetik vagy előírhatják, hogy a társult vállalkozásnak tulajdonítható eredményrészt csak a már megkapott vagy még követelhető osztalék mértékében jelenítsék meg az eredménykimutatásban.

121. Ha a társult vállalkozásnak tulajdonítható, az eredménykimutatásban megjelenített eredmény meghaladja a már átvett osztalékok összegét vagy az igényelhető kifizetést, a különbözet összegét egy olyan tartalékba kell elhelyezni, amely nem osztható ki a részvényesek között.

9. cikk

A mérleg tagolása

A mérleg bemutatására vonatkozóan a tagállamok az alábbi tagolást kötelesek előírni:

Eszközök

A. Jegyzett, de még be nem fizetett tőke

amelyből befizetésre előírnak

(hacsak nemzeti jogszabály nem rendelkezik úgy, hogy a fizetési felszólítás szerinti jegyzett tőkekövetelés a „tőke és tartalék” alatt kerüljön kimutatásra. Ilyen esetben a jegyzett, de még be nem fizetett tőkerésznek az eszközök között kell megjelennie az A., vagy a C. II. 5. tétel alatt.)

B. Befektetett eszközök

I. Immateriális javak

122. Kutatási és fejlesztési költségek, amennyiben a nemzeti jogszabály az eszközök közötti kimutatásukat engedélyezi.

123. Koncessziók, szabadalmak, licencek, védjegyek, illetve hasonló jogok és értékek, ha ezeket

124. ellenérték fejében szerezték meg, és nem kell a B. I. 3. tétel alatt kimutatni; vagy

125. maga a vállalkozás hozta létre, amennyiben nemzeti jogszabály ezek eszközként való kimutatását engedélyezi.

126. Üzleti- vagy cégérték, amennyiben ellenérték fejében szerezték meg.

127. Adott előlegek.

II. Tárgyi eszközök

128. Ingatlanok.

129. Műszaki berendezések és gépek.

130. Egyéb berendezések, üzemi és üzleti felszerelések.

131. Adott előlegek és befejezetlen beruházások.

III. Befektetett pénzügyi eszközök

132. Részesedések kapcsolt vállalkozásokban.

133. Kapcsolt vállalkozásnak adott kölcsön.

134. Egyéb részesedés.

135. Egyéb részesedési viszonyban álló vállalkozásnak adott kölcsön.

136. Befektetett eszközként tartott beruházások.

137. Egyéb adott kölcsön.

138. Saját részvények vagy üzletrészek (a névérték vagy névérték hiányában azok elszámolási értékének feltüntetésével) olyan mértékben, ahogyan nemzeti jogszabály ezeknek a mérlegben való kimutatását engedélyezi.

C. Forgóeszközök

I. Készletek

139. Nyers-, segéd- és üzemanyagok.

140. Befejezetlen és félkész termékek.

141. Késztermékek és áruk.

142. Adott előlegek.

II. Követelések

(Az egyes tételeknél elkülönítetten kell kimutatni az egy évnél hosszabb lejáratú követeléseket.)

143. Követelések áruszállításból és szolgáltatásból (vevők).

144. Követelések kapcsolt vállalkozással szemben.

145. Követelések egyéb részesedési viszonyban lévő vállalkozással szemben.

146. Egyéb követelések.

147. Jegyzett, de még be nem fizetett tőke (hacsak nemzeti jogszabály nem rendelkezik úgy, hogy a tőkekövetelés eszközként az A. tétel alatt kerüljön kimutatásra).

148. Aktív időbeli elhatárolások (hacsak a nemzeti jogszabály nem rendelkezik úgy, hogy ez a tétel eszközként a D. tétel alatt kerüljön kimutatásra).

III. Befektetések

149. Részesedések kapcsolt vállalkozásokban.

150. Saját részvények vagy üzletrészek (a névérték vagy névérték hiányában azok elszámolási értékének feltüntetésével) olyan mértékben, ahogyan nemzeti jogszabály ezeknek a mérlegben való kimutatását engedélyezi.

151. Egyéb befektetések.

IV. Bankbetétek és készpénzkészlet

D. Aktív időbeli elhatárolások

(hacsak nemzeti jogszabály nem rendelkezik úgy, hogy ezek a tételek eszközként a C. II. 6. tétel alatt kerüljenek kimutatásra).

Tőke, tartalékok és kötelezettségek

A. Tőke és tartalékok

I. Jegyzett tőke

(hacsak nemzeti jogszabály nem rendelkezik úgy, hogy a fizetési felszólítás szerinti tőkekövetelés e tétel alatt kerüljön kimutatásra. Ilyen esetben a jegyzett tőke és a befizetett tőke összegét elkülönítetten kell kimutatni).

II. Névértéken felüli befizetés (ázsió)

III. Értékelési tartalék

IV. Tartalékok

152. Jogszabályban előírt tartalék, amennyiben nemzeti jogszabály ilyen tartalék képzését előírja.

153. Saját részvények tartaléka, amennyiben nemzeti jogszabály ilyen tartalék képzését előírja, a 77/91/EGK irányelv 22. cikke (1) bekezdése b) pontjának sérelme nélkül.

154. Létesítő okiratban meghatározott tartalékok.

155. Egyéb tartalékok, ideértve a valós értékelés tartalékát is.

V. Eredménytartalék

VI. Az üzleti év eredménye

B. Céltartalékok

156. Céltartalék nyugdíjakra és hasonló kötelezettségekre.

157. Céltartalék adótartozásra.

158. Egyéb céltartalék.

C. Kötelezettségek

(Az egy éven belül és az egy éven túl esedékes kötelezettségeket az egyes tételeknél elkülönítetten és ezekre a tételekre összesítetten is ki kell mutatni.)

159. Kötvénytartozások, külön kimutatva az átváltható tartozásokat.

160. Hitelintézetekkel szemben fennálló kötelezettségek.

161. Vevőktől kapott előlegek, amennyiben ezek nem elkülönítetten kerülnek kimutatásra a készletből való levonásokként.

162. Kötelezettségek áruszállításból és szolgáltatásból (szállítók).

163. Váltótartozások.

164. Kötelezettségek kapcsolt vállalkozással szemben.

165. Kötelezettségek egyéb részesedési viszonyban lévő vállalkozással szemben.

166. Egyéb kötelezettségek, ideértve az adó- és társadalombiztosítási kötelezettségeket is.

167. Passzív időbeli elhatárolások (hacsak nemzeti jogszabály nem rendelkezik úgy, hogy ezek a tételek a „passzív időbeli elhatárolások” D. tétele alatt kerüljenek kimutatásra).

D. Passzív időbeli elhatárolások

(hacsak nemzeti jogszabály nem rendelkezik úgy, hogy a „kötelezettségek” C. 9. tétele alatt kerüljenek kimutatásra).

10. cikk

A mérleg alternatív bemutatása

A tagállamok engedélyezhetik vagy előírhatják, hogy a vállalkozások vagy ezek egyes csoportjai a tételeket a hosszú és rövid lejárat közötti megkülönböztetés alapján, a 9. cikkben előírt tagolástól eltérő módon mutassák be, feltéve, hogy az így közölt információ legalább azzal egyenértékű, amit a 9. cikk egyébként előír.

11. cikk

Egyes mérlegtételekre vonatkozó különös rendelkezések

168. Amennyiben egy eszköz vagy forrás egynél több mérlegtételhez tartozik, a többi tétellel való kapcsolatát vagy annál a tételnél kell kimutatni, ahol megjelenik, vagy a kiegészítő mellékletben.

169. Saját részvények vagy üzletrészek, valamint részesedés kapcsolt vállalkozásban kizárólag az e célból előírt tételek alatt kerülhetnek kimutatásra.

170. Az eszközöket rendeltetésük alapján kell a befektetett eszközök vagy a forgóeszközök közé sorolni.

171. Az „ingatlanok” között kell kimutatni a nemzeti jogszabály szerint meghatározott, ingatlanhoz kapcsolódó jogokat és egyéb hasonló jogokat.

172. Az időben korlátozott hasznos élettartammal rendelkező befektetett eszközök beszerzési árát vagy előállítási költségét csökkenteni kell az ilyen eszközök értékének a hasznos élettartam során történő rendszeres leíráshoz kiszámított értékmódosítással, az alábbiakra figyelemmel:

173. a befektetett pénzügyi eszközök tekintetében értékmódosítást lehet végezni, így azokat a mérleg fordulónapján a hozzájuk rendelhető alacsonyabb értéken értékelik.

174. a befektetett eszközök tekintetében, függetlenül attól, hogy hasznos élettartamuk időben korlátozott-e vagy sem, értékmódosítást kell végrehajtani, azzal a céllal, hogy a mérleg fordulónapján a hozzájuk rendelhető alacsonyabb értéken kerüljenek értékelésre, ha várható, hogy értékbeli csökkenésük tartós jellegű.

175. az a) és b) pontban említett értékmódosításokat ráfordításként kell a pénzügyi kimutatásba beállítani, és külön közölni kell a kiegészítő mellékletben, amennyiben azok a pénzügyi kimutatásban nem elkülönítetten szerepelnek.

176. Az a) és b) pontban előírt alacsonyabb értéken történő értékelés nem folytatható, ha az értékmódosítás alapjául szolgáló indok már nem áll fenn. Ez a rendelkezés nem alkalmazandó a goodwillel kapcsolatos módosításokra.

177. A forgóeszközök tekintetében értékmódosításokat kell végezni annak érdekében, hogy azok a mérleg fordulónapján a hozzájuk rendelhető alacsonyabb piaci értéken, vagy, különleges körülmények esetén más, alacsonyabb értéken szerepeljenek.

Az első albekezdésben előírt alacsonyabb értéken történő értékelés nem folytatható, ha az értékmódosítás alapjául szolgáló indok többé nem áll fenn.

178. A befektetett vagy forgóeszközök előállításának finanszírozásához felvett kölcsöntőke kamatát csak olyan mértékben lehet beszámítani az előállítási költségekbe, amennyi az előállítás időszakában felmerült. A jelen rendelkezés bármilyen alkalmazását közölni kell a pénzügyi kimutatások kiegészítő megjegyzéseiben.

179. A tagállamok engedélyezhetik, hogy az azonos kategóriába tartozó késztermékek vagy árukészletek beszerzési ára vagy előállítási költsége, valamint az összes helyettesíthető tétel, beleértve az értékpapírokat is, a súlyozott átlagárak alapján vagy az „elsőként bevételezett eszközt elsőként kiadva” (FIFO) módszer, illetve más hasonló módszer alapján kerüljön kiszámításra.

180. Ha a nemzeti jogszabály engedélyezi a kutatási és fejlesztési költségek „eszközök” között történő kimutatását, akkor ezeket legkésőbb öt éven belül le kell írni. Amennyiben a kutatási és fejlesztési költségeket nem írták le teljes mértékben, tilos a nyereség felosztása, kivéve, ha a felosztásra rendelkezésre álló tartalék és eredménytartalék összege legalább a le nem írt költséggel egyenlő.

Kivételes esetben a tagállamok eltérést engedélyezhetnek az előző albekezdés rendelkezéseitől. Ezeket az eltéréseket és az alapul szolgáló indokokat közölni kell a kiegészítő mellékletben.

181. A goodwillt hasznos élettartama alatt rendszeresen le kell írni. Ha a hasznos élettartama nem becsülhető meg megbízhatóan, legfeljebb öt éven belül kell leírni. A kiegészítő mellékletben meg kell indokolni azt az időszakot (azokat az időszakokat), amelyek alatt a goodwill leírásra kerül.

182. A céltartalékok fedezik azokat a kötelezettségeket, amelyek jellege egyértelműen meghatározott, és amelyek a mérleg fordulónapján valószínűleg vagy bizonyosan fennállnak, de összegük vagy a felmerülésük időpontja bizonytalan.

A tagállamok ezenkívül olyan céltartalékok létrehozását is engedélyezhetik, amelyek célja az olyan ráfordítások fedezése, amelyek jelleg egyértelműen meghatározott, és amelyek a mérleg fordulónapján valószínűleg vagy bizonyosan fennállnak, de összegük vagy a felmerülésük időpontja bizonytalan.

A céltartalék a várhatóan felmerülő ráfordítások legjobb becslését jelenti, vagy kötelezettség esetében annak a mérlegfordulónapon történő rendezéséhez szükséges összeget.

12. cikk

Az eredménykimutatás tagolása

183. Az eredménykimutatás elkészítéséhez a tagállamoknak a 13. és 14. cikkben elrendelt tagolások egyikét vagy mindkettőt elő kell írniuk. Amennyiben egy tagállam mindkét tagolást előírja, lehetővé teheti a vállalkozásoknak, hogy azok közül válasszanak.

184. A 4. cikk (1) bekezdésétől eltérően a tagállamok engedélyezhetik vagy előírhatják valamennyi vállalkozásnak, vagy vállalkozások bármely csoportjának, hogy a teljesítményükről kimutatást készítsenek az eredménykimutatás tételeinek a 13. és 14. cikkel összhangban történő összeállítása helyett, feltéve, hogy a közölt információk legalább egyenértékűek a 13. és 14. cikkekben egyébként előírtakkal.

13. cikk

Az eredménykimutatás tagolása – a ráfordítás jellege szerint

185. Nettó árbevétel.

186. Saját termelésű készletek állományváltozása.

187. Aktivált saját tevékenység.

188. Egyéb működési bevétel.

5. a) Anyagköltség.

b) Egyéb külső ráfordítások.

189. Személyi jellegű ráfordítások:

190. bérek és fizetések;

191. társadalombiztosítási költségek, külön megjelölve a nyugdíjjal kapcsolatosakat.

7. a) Értékmódosítás a tárgyi eszközök és immateriális javak tekintetében.

b) Értékmódosítás a forgóeszközök tekintetében, olyan mértékben, ahogyan azok meghaladják az érintett vállalkozásnál szokásos értékmódosítás összegét.

8. Egyéb működési ráfordítások.

9. Egyéb részesedésekből származó bevételek, külön feltüntetve a kapcsolt vállalkozástól kapott bevételeket.

10. A befektetett eszközök közé sorolt értékpapírokból és kölcsönökből származó bevételek, külön feltüntetve a kapcsolt vállalkozástól kapott bevételeket.

11. Egyéb kapott kamatok és kamatjel