A Bizottság nagyobb figyelmet szentel az új makrogazdasági kiigazítási programok társadalmi méltányosságának is a kiigazítás egyenlő megoszlásának biztosítása, valamint a társadalom legkiszolgáltatottabb rétegeinek védelme érdekében. A Bizottság első ízben készített társadalmi hatásvizsgálatot a Görögországra vonatkozó egyetértési megállapodáshoz. Egy esetleges jövőbeni stabilitási támogatási program esetén ezt a gyakorlatot folytatni kívánja.

A Bizottság ezért a novemberben közzéteendő éves növekedési jelentése részeként különös hangsúlyt fektet majd a kulcsfontosságú költségvetési, gazdasági, társadalmi és pénzügyi prioritásokra az euróövezet egészét tekintve. A Bizottság különösen kívánatosnak tartja, hogy az eurócsoport szenteljen külön megbeszélést az euróövezet költségvetési irányvonalának a költségvetésiterv-javaslatok értékelésével összefüggésben. Ez az euróövezetre vonatkozó ajánlás közzétételének előbbre hozatalát is szükségessé teheti.

Az európai szemeszter már jelenleg is átfogó euróövezeti dimenzióval rendelkezik, különösen az euróövezethez tartozó tagállamok költségvetésiterv-javaslatainak és az euróövezet ebből következő általános költségvetési irányvonalának éves értékelését, valamint az euróövezetre vonatkozó ajánlásokat illetően. A folyamat a prioritások együttes meghatározásából és azoknak az euróövezet perspektívájából való megvalósításából áll. Ez a folyamat azonban még mindig határozott országonkénti megközelítésen alapul, és csak közvetett módon veszi számításba az átfogó euróövezeti dimenziót. Az európai szemeszter szerkezetét úgy kell kialakítani, hogy először – még az országspecifikus megbeszélések előtt – az euróövezetről szóló megbeszélésekre és ajánlásokra kerüljön sor, így a közös kihívások teljes körűen tükröződnek majd az országspecifikus intézkedésekben.

Az e hatékonyabb szerkezet nyújtotta stabilitás és végrehajtás rendkívül lényeges ahhoz, hogy az előttünk álló időszakban maximálisan kiaknázhassuk annak előnyeit. Ugyanakkor többletelőnyöket jelenthet, ha ezekre az eredményekre építve néhány további kiigazítást hajtunk végre. Ezek közé tartozik nevezetesen az euróövezet és a nemzeti dimenziók szorosabb integrációja, a foglalkoztatás és a szociális teljesítmény középpontba helyezése, a konvergencia előmozdítása referenciaértékeken alapuló teljesítményértékeléssel és a bevált gyakorlatok alkalmazásával, valamint a reformok támogatása az európai strukturális és beruházási alapokból és technikai segítségnyújtás formájában. Az 1. táblázat a javasolt 2016. évi európai szemeszter grafikus áttekintését mutatja be.

Ezt a folyamatot az évek során egyre javították, hogy ezáltal kiaknázzák a benne rejlő előnyöket és orvosolják a hiányosságait. A közelmúltban az új Bizottság az első 2015. évi európai szemesztere alkalmával lényeges egyszerűsítéseket hajtott végre. Az országjelentések közzététele már februárban nagyobb teret biztosított a tagállamokkal folytatott valódi párbeszédnek, lehetőséget nyújtva a két- és többoldalú szintű mélyrehatóbb vitákra, valamint a más érdekelt felekkel folytatott tárgyalásokra. A korábbi időzítés szükségessé teszi a nemzeti reformprogramok szerepének módosítását is: ezeknek olyan eszközzé kell válniuk, amely segítségével a tagállamok előretekintő politikai kezdeményezések előterjesztése útján adhatnak választ a bizottsági elemzésre. A Bizottság, annak köszönhetően, hogy az országspecifikus ajánlásokra vonatkozó javaslatait korábban, már májusban közzétette, több időt biztosított a mérlegelésre és a vitára. Jelen esetben a Bizottság célzottabb megközelítést alkalmazott az ajánlások számának jelentős csökkentése révén, amelyek kizárólag azokra a makrogazdasági és társadalmi vonatkozású kulcskérdésekre terjednek ki, amelyekre a tagállamoknak a következő tizenkét–tizennyolc hónap során kell összpontosítaniuk a figyelmüket. Miközben ezt a hangsúlyt fenn kell tartani, az országjelentések globálisabb megközelítést tükröznek majd, és a tagállamok számára gazdasági érdeket jelentő témák szélesebb körét ölelik fel.

2015 júniusában az Európai Bizottság elnöke az euróövezeti csúcstalálkozó elnökével, az eurócsoport elnökével, az Európai Központi Bank elnökével és az Európai Parlament elnökével szorosan együttműködve jelentést nyújtott be a GMU kiteljesítésére irányuló ambiciózus, de ugyanakkor pragmatikus ütemtervről. Az öt elnök jelentése rámutat, hogy párhuzamosan négy területen kell előrehaladást elérni. Először is, a valódi gazdasági unió felé, amely biztosítja, hogy minden gazdaság rendelkezik a monetáris unión belüli boldoguláshoz szükséges strukturális jellemzőkkel. Másodszor, a pénzügyi unió felé, amely a monetáris unió egészében biztosítja a közös valuta integritását a pénzügyi stabilitást érintő kockázatok csökkentése és a magánszektorral folytatott kockázatmegosztás fokozása révén. Harmadszor, a költségvetési unió felé, amelynek eredményeként költségvetési fenntarthatóság és költségvetési stabilizáció jön létre. Végül pedig a politikai unió létrehozása felé, amely valódi demokratikus elszámoltathatóság, legitimitás és az intézmények megerősítése révén az összes többi területen való előrehaladáshoz alapot biztosít.

A Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak átláthatóbb módon történő alkalmazása érdekében a Bizottság közzétette a Stabilitási és Növekedési Paktumról szóló vademecumot. A vademecumot a Bizottság évente frissíti majd, hogy az a kellő időben tükrözze a szabályok és felügyeleti gyakorlatok változásait. A Bizottság ezenfelül megosztja a tagállamokkal a felügyelettel kapcsolatos döntéseit alátámasztó adatokat és számításokat. Szándékában áll, hogy ugyanezen információkat a nemzeti költségvetési tanácsokkal és – a tagállamokkal való konzultációt követően – a nyilvánossággal is megossza majd. Az új független, tanácsadó funkciót ellátó Európai Költségvetési Tanács (lásd a 3.4. szakaszt) hozzájárul majd az átláthatóság fokozásához. A Bizottság emellett szeptembertől megkezdi a külső gazdasági feltételezések teljes körére vonatkozó aktuális információk közzétételét, hogy tájékoztatást nyújtson a nemzeti költségvetésiterv-javaslatok kidolgozásához.

Ahhoz, hogy folytathassuk a jogalkotási reformot, több bizonyítékra és tapasztalatra van szükségünk a megreformált irányítási struktúrákra vonatkozóan. A jelenlegi körülmények között a Bizottság folytatja a rendelkezésre álló eszközök teljes körű és átlátható alkalmazását. Ezzel párhuzamosan szándékában áll a meglévő keret egyértelműségének javítása és összetettségének csökkentése, a költségvetési szabályoktól kezdve a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás alkalmazásáig. Ezenfelül – amint az az öt elnök jelentésében is szerepel – a Bizottság támogatja a nemzeti versenyképességi testületek rendszerének bevezetését és egy tanácsadó funkciót ellátó Európai Költségvetési Tanács létrehozását.

A strukturális reformoknak az uniós szinten felállított közös gazdasági prioritásokkal összhangban történő támogatása érdekében a Bizottság arra törekszik, hogy javítsa az európai strukturális és beruházási alapok felhasználását az országspecifikus ajánlásokban szereplő kiemelt prioritások támogatására, többek között az ezen alapok eredményességét és a gondos gazdasági kormányzást összekapcsoló intézkedések alkalmazása révén. Az új jogi keret megköveteli, hogy az esb-alapokból társfinanszírozott programok valamennyi vonatkozó országspecifikus ajánlást kezeljék. A Bizottság nyomon követi az elfogadott célkitűzések végrehajtását, és az elért eredményekről 2017-ig jelentést nyújt be. A kohéziós politika 2013. évi reformja bevezette az ún. makrogazdasági feltételrendszer elvét mind az öt esb-alapra vonatkozóan. Ez az elv azon tágabb célkitűzés részét képezi, miszerint biztosítani kell, hogy az európai strukturális és beruházási alapokat a tagállamok szociális és gazdasági teljesítménye szempontjából kulcsfontosságúként azonosított reformok támogatására használják fel, és az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyságát nem akadályozzák ingatag alapokon nyugvó makrogazdasági szakpolitikák.

A megbeszélések és értékelések eredményei információkkal szolgálnak az európai szemeszter számára és utat nyitnak a szakpolitikai konvergencia megerősítése felé, a 2. szakaszra való tekintettel is.

Mivel a Stabilitási és Növekedési Paktum a nemzeti költségvetési egyenlegek és adósságállományok alakulására összpontosít és nem határozza meg az összesített költségvetési irányvonalat, az Európai Költségvetési Tanácsnak az euróövezet megfelelő költségvetési irányvonalának elérése érdekében az euróövezeti és nemzeti szintű költségvetési politikák átfogó hatásaival kapcsolatos, több információn alapuló párbeszédben is részt kell vennie. Amennyiben a gazdasági és monetáris unió megfelelő működését veszélyeztető kockázatokat tár fel, a tanácsait kiegészíti a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében rendelkezésre álló szakpolitikai alternatívákkal.

Az Európai Költségvetési Tanácsnak értékelést kell készítenie az uniós költségvetési keret végrehajtásáról, különösen a határozatok horizontális következetességét és a költségvetési felügyelet végrehajtását, a szabályok kifejezetten súlyos be nem tartásával kapcsolatos eseteket, valamint az aktuális euróövezeti és nemzeti szintű költségvetési irányvonal alkalmasságát illetően.

A Bizottság a jelenlegi közleménnyel egy időben egy tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogad a nemzeti versenyképességi testületek létrehozásáról. Az ajánlás címzettjei az euróövezeti tagállamok, de a Bizottság a többi tagállamot is hasonló szervek felállítására ösztönzi. A Bizottság nyomon fogja követni az ajánlásban foglaltak megvalósítását és – szükség esetén – a 2. szakaszban egy jogilag kötelező eszköz útján meghatározza a közös elveket.

A versenyképességi testületek mindenekelőtt a versenyképességi teljesítmény és a versenyképességgel kapcsolatos reformok értékelése terén biztosított független szakértelem révén támogatnák a nemzeti politikai döntéshozatalt. Ezáltal hozzájárulnának a reformok hatékony megtervezéséhez és végrehajtásához, egyebek mellett az országspecifikus ajánlások kapcsán szükségessé válókhoz is. A nyomon követés alá vonandó versenyképességi szempontok körének a versenyképesség átfogó fogalmát kell tükröznie, egyaránt kitérve az ár és nem ár alapú fejleményekre is. A versenyképességi testületek a nyomon követett területekre vonatkozó megállapításaikat éves alapon összegyűjtenék és közzétennék.

Harmadsorban a Bizottság meg fogja erősíteni a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás euróövezeti dimenzióját. Az euróövezeti megfontolások integráltabban fognak megjelenni a kapcsolódó dokumentumokban (a riasztási mechanizmus keretében készült jelentésben és a részletes vizsgálatokban levont következtetésekről szóló közleményben) és a határozatokban. A makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás továbbra is a negatív hatású külső hiányok kiigazításával, valamint a jelentős és tartós folyófizetésimérleg-többletet felhalmozó országokban a szükséges reformok ösztönzésével foglalkozik majd.

Másodsorban a Bizottság gondoskodni fog arról, hogy a megállapított túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány megfelelő nyomon követésben részesüljön. Mindez gazdasági mérlegelést és a tagállamokkal folytatott aktív együttműködést tesz szükségessé ahhoz, hogy eleget tudjanak tenni egyedi kihívásaiknak, és biztosítani lehessen a reformok iránti nemzeti elkötelezettséget. Eddig a Bizottság különböző, az idők során változó és az egyensúlyhiány jellegétől és intenzitásától függően eltérő mértékű nyomon követést és szakpolitikai intézkedést szükségessé tevő kategóriákba sorolta az egyensúlyhiánnyal küzdő tagállamokat. Ez idáig nem indult túlzott egyensúlyhiány esetén követendő eljárás. A Bizottság meg fogja szilárdítani a kategóriákat, egyértelművé teszi a határozatait vezérlő kritériumokat és pontosabb magyarázatot fog fűzni az egyensúlyhiány jellege és az országspecifikus ajánlásokban történő kezelésének módja közötti kapcsolathoz. A Bizottság együtt fog működni a tagállamokkal – ezen belül az új versenyképességi testületekkel – annak feltárása céljából, hogy miként lehetne a legmegfelelőbben kezelni az egyensúlyhiányt és szilárd, határidőhöz kötött, egyedi nyomon követést létrehozni a végrehajtás támogatására. Túlzott egyensúlyhiány esetén követendő eljárást a reformok iránti kellő elkötelezettség, illetve a végrehajtás terén tett hatékony előrelépés hiánya esetén lehet indítani, és használatára olyan súlyos, a gazdasági és monetáris unió működését veszélyeztető makrogazdasági egyensúlyhiány esetén kerül majd sor, mint amilyen a válság kialakulásához is vezetett. A Bizottság emellett fel fogja kérni a Tanácsot, hogy fokozottabban vegyen részt az olyan túlzott makrogazdasági egyensúlyhiánnyal küzdő országok egyedi nyomon követésében, amelyekre vonatkozóan nem indult túlzott egyensúlyhiány esetén követendő eljárás.

Először is a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás keretében hozott bizottsági határozatok átláthatóságát egy „gyűjtemény” közzététele segíti majd, amely egy helyen összegyűjti és bemutatja a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás végrehajtására vonatkozó lényeges információkat. Emellett a részletes vizsgálatok megállapításai áttekinthetőbb módon jelennek majd meg mind az országjelentésekben, mind a részletes vizsgálatokban levont következtetéseket bemutató közleményben. A Bizottság továbbá pontos indokolást fog fűzni a hozott határozatokhoz, így a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljáráshoz kapcsolódó országspecifikus ajánlásokra vonatkozóan is.

A makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás alapvető fontosságú volt ahhoz, hogy a gazdasági felügyelet keretében előtérbe kerüljenek az egyensúlyhiánnyal kapcsolatos legfontosabb problémák, és hatékony támogatást jelentett a szakpolitikák eredményes kiigazításához egyes országokban (például Spanyolországban és Szlovéniában). Ennek ellenére a tapasztalatok azt mutatják, hogy a végrehajtást többféleképpen is javítani lehetne.

Harmadszor, a Bizottság megvizsgálja a túlzott hiány csökkentésére irányuló többéves tanácsi ajánlások frissítésének lehetőségét, annak érdekében, hogy azok ne csupán a gazdasági környezet előre nem látható romlásával kapcsolatos feltételeket vegyék figyelembe – ahogyan azt a Stabilitási és Növekedési Paktum kifejezetten előírja –, hanem a gazdasági környezet előre nem látható javulását is. Az ilyen megközelítés támogatná a túlzotthiány-eljárás azon célkitűzését, miszerint a túlzott hiánnyal kapcsolatos helyzeteket kellő időben kezelni kell.

A Bizottság mintamegállapodásokat is ki fog dolgozni a nemzeti parlamentekkel történő hatékonyabb kapcsolattartás érdekében. Az ilyen együttműködésnek ki kellene terjednie a mind a tagállamoknak címzett országspecifikus ajánlásokról folyó, mind az éves nemzeti költségvetési eljárás keretében folytatott nemzeti parlamenti vitákra. Ez több életet lehelne a biztos meghívásának kettes csomagba foglalt jogába. Főszabályként a nemzeti parlamenteket jobban be kellene vonni a nemzeti reform- és stabilitási programok elfogadásába.

E parlamenti munkák időzítését és hozzáadott értékét tovább lehetne javítani a megújított európai szemeszterrel összhangban. Mindenekelőtt a Bizottság bekapcsolódhatna az Európai Parlament plenáris ülésén a vitába az éves növekedési jelentés benyújtását megelőzően, majd a vita a jelentés elfogadását követően is folytatódhatna. Ezenfelül egy második, külön plenáris vitára kerülhetne sor azután, hogy a Bizottság a hatos csomag gazdasági párbeszédre vonatkozó rendelkezéseivel összhangban benyújtotta az országspecifikus ajánlásokat. Ugyanakkor a Bizottság és a Tanács képviselői is részt vehetnének a parlamentközi találkozókon, különösen az európai parlamenti hét során. Erről az új gyakorlatról fokozatosan születhetne részletesebb megállapodás az uniós intézmények között egymás intézményi szerepének teljes körű tiszteletben tartása mellett.

Az első konkrét lépéseket az Európai Parlament kezdeményezte annak érdekében, hogy az európai szemeszter részeként megerősödjön a parlamenti felügyeletet. A hatos csomag és a kettes csomag jogszabályi rendelkezéseinek megfelelően gazdasági párbeszédekre került sor az Európai Parlament, a Tanács, a Bizottság és az eurócsoport között. Ez már részét képezte az európai szemeszter legutóbbi fordulóinak. E párbeszédek javíthatóak azáltal, ha megállapodás születik a szemeszter ciklusának fő lépései során e célra rendelt időszakokról. A parlamentközi együttműködés új formája jött létre azzal a céllal, hogy közelebb kerüljenek egymáshoz az európai és nemzeti szereplők. Erre az Európai Parlament által a nemzeti parlamentekkel együttműködve szervezett európai parlamenti héten kerül sor, amelynek részeként a nemzeti parlamentek képviselői mélyreható megbeszéléseket folytatnak a politikai prioritásokról. A kettes csomag arra is jogot biztosított, hogy valamely nemzeti parlament meghívjon egy biztost a Bizottság költségvetésiterv-javaslatra vonatkozó véleménye vagy túlzotthiány-eljárás alatt álló tagállamhoz címzett ajánlása bemutatására.

A tényleges demokratikus legitimitás és elszámoltathatóság alapvető fontosságú az elkötelezettség megerősítéséhez a GMU elmélyítésének 1. szakaszában, és nélkülözhetetlen a 2. szakaszban, amikor is a tervezett kezdeményezések a szuverenitás nagyobb fokú összevonását foglalják magukban. Az elmúlt években a Bizottság fokozatosan mélyebb és tartósabb párbeszédet alakított ki a tagállamokkal, kétoldalú találkozók, a Tanácsban folytatott célzottabb megbeszélések és a fővárosokba tett szélesebb körű technikai és politikai látogatások segítségével. A Bizottság folytatni fogja e párbeszédek elmélyítését, többek között az európai szemeszterrel foglalkozó tagállami tisztviselők hálózatának igénybevétele révén.

Végezetül a bankunió kiteljesítése mellett kulcsfontosságú prioritást képez a tőkepiaci unió is. A Bizottság szeptember 30-án közzétette a tőkepiaci unióra irányuló cselekvési tervet, amelynek célja többek között az, hogy a vállalkozások számára diverzifikáltabb finanszírozási forrásokat biztosítson, valamint a kötvény- és a részvénypiacok integrálása révén megerősítse a határokon átnyúló kockázatmegosztást.

Másodsorban a Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy gyorsan jussanak megállapodásra egy hatékony áthidaló finanszírozási mechanizmusról annak biztosítására, hogy a bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló irányelvvel összhangban addig is elegendő forrás álljon rendelkezésre az Egységes Szanálási Mechanizmus keretében a támogatásra szoruló bankok lehetségesen fennmaradó szanálási költségeinek fedezésére, amíg a bankszektorban beszedett illetékekből fokozatosan felépül az Egységes Szanálási Alap. Hasonlóképpen a tagállamoknak gyors megállapodásra kell jutniuk az Egységes Szanálási Alap közös védőhálójáról, amelynek középtávon költségvetési szempontból semlegesnek kell lennie.

Először is a Bizottság együtt fog működni a tagállamokkal az elfogadott jogi rendelkezések teljes körű végrehajtása érdekében. A független és egyformán magas színvonalú prudenciális felügyeletre irányuló egységes felügyeleti mechanizmus már teljesen működőképes, míg az Egységes Szanálási Mechanizmus 2016. január 1-jétől ad majd lehetőséget a támogatásra szoruló bankok hatékony szanálására. A Bizottság teljes mértékben ki fogja aknázni a Szerződés által ráruházott hatásköröket annak biztosításához, hogy a bankok helyreállításáról és szanálásáról szóló irányelvet és a betétbiztosításról szóló irányelvet a tagállamok mihamarabb teljes körűen átültessék a nemzeti jogba (az átültetés határideje az előbbi irányelv esetében 2015 januárja, az utóbbi esetében pedig 2015 júliusa volt). A Bizottság felszólítja a tagállamokat, hogy 2015. november 30-ig erősítsék meg az Egységes Szanálási Mechanizmusra vonatkozó kormányközi megállapodást.

A gazdasági kormányzás területén tett előrelépésen túl a bankunió kiteljesítése elengedhetetlen lépés a teljes és szoros GMU megteremtése felé. A közös valuta szempontjából egy egységes és teljesen integrált pénzügyi rendszer előfeltétel nemcsak a monetáris politika megfelelő transzmissziója, hanem az országok közötti kockázatdiverzifikáció és az euróövezetben a bankrendszerbe vetett általános bizalom tekintetében is. Az elmúlt évek során fontos ez irányú lépésekről született megállapodás, azonban további előrehaladásra van szükség.

A Bizottság, figyelemmel a GMU vagy a nemzetközi pénzügyi struktúra jövőbeni alakulására úgy dönthet, hogy további kezdeményezésekre van szükség az euróövezet más nemzetközi fórumokon belüli külső képviseletének megerősítéséhez is.

A Bizottság a jelenlegi közlemény mellett közzétesz egy közleményt a GMU egyre egységesebb külső képviselete felé vezető útról is. Emellett az EUMSZ 138. cikke szerinti tanácsi határozatra irányuló javaslatot terjeszt elő az euróövezet Nemzetközi Valutaalapban való egységes képviseletének megteremtésére irányuló intézkedések meghatározásáról. Az euróövezet külső képviselete egyelőre fölöttébb összehangolatlan a Nemzetközi Valutaalapon belül, amely hiteleszközei és felügyelete révén kulcsfontosságú szereplőnek számít a globális gazdasági kormányzás területén. Az ilyen jellegű megállapodásokat késedelem nélkül elő kell készíteni és el kell fogadni, végrehajtásukat azonban fokozatosan kell végezni, hogy az összes érintett – uniós és nemzetközi szintű – szereplő számára kellő idő álljon rendelkezésre a szükséges jogi és intézményi változások bevezetéséhez.

Az euróövezet további belső integrációjával kapcsolatban elért haladást kifelé is meg kell jeleníteni ahhoz, hogy aktívabb szerepet játszhasson a nemzetközi pénzügyi szervezetekben és eredményesen alakíthassa jövőbeli szerepét a globális pénzügyi struktúrában. Az egységesebb képviselet a harmadik országok javát is szolgálná, különösen a globális gazdasági és pénzügyi stabilitáshoz tett erősebb és következetesebb euróövezeti hozzájárulás révén.

Az ebben a közleményben a GMU 1. szakaszára vonatkozóan bemutatott lépések a meglévő eszközökre építenek, és a lehető legjobban kihasználják a meglévő Szerződéseket. Az 1. szakasz e kezdeményezéseire azonban nem elkülönítetten, hanem a 2017-től induló következő szakasz kiindulópontjaként kell tekinteni. A GMU gazdasági és intézményi struktúrájának kiteljesítéséhez a 2. szakaszban jóval hosszabb távú intézkedésekről kell megállapodni. Ennek részeként nagyobb fokú szuverenitás és szolidaritás megosztására és megerősített demokratikus felügyeletre lesz szükség.

A GMU megvalósításának 1. szakaszából a 2. szakaszába való átmenet előkészítésére a Bizottság 2017 tavaszán fehér könyvet fog előterjeszteni, amelyben összefoglalja az 1. szakaszban elért haladást és felvázolja a további szükséges lépéseket a GMU 2. szakaszbeli kiteljesítéséhez. A fehér könyv összeállítása során konzultációra kerül sor az uniós intézmények elnökeivel.

2016 kulcsfontosságú év lesz az alábbi három témára összpontosító fehér könyv elkészítése szempontjából:

-Először is az összes uniós intézménynek és tagállamnak meg kell egyeznie és fel kell lépnie a közleményben bemutatott intézkedéseket illetően. Különösen fontos lenne, hogy a versenyképességi testületek és az Európai Költségvetési Tanács 2016 közepére működőképessé váljon.

-Másodsorban a GMU megvalósításának 2. szakaszában alapvető fontosságú egyeztetetni és együttműködést folytatni a polgárokkal, az érdekeltekkel, a szociális partnerekkel, az Európai Parlamenttel és a nemzeti parlamentekkel, a tagállamokkal, valamint a regionális és helyi hatóságokkal. E sokszereplős, elengedhetetlenül fontos európai vita ösztönzésére a Bizottság 2016 folyamán széles körű egyeztetést, ezen belül nyilvános vitákat fog kezdeményezni. Az egyezetésnek széles körűnek, átláthatónak és inkluzívnak kell lennie, továbbá lehetőséget kell biztosítania a polgároknak ahhoz, hogy kifejthessék véleményüket.

-Végezetül a Bizottság 2016 derekán szakértői csoportot hoz létre az öt elnök jelentésében megfogalmazott hosszabb távú javaslatok jogi, gazdasági és politikai előfeltételeinek feltárására.

Az 1. szakasz megvalósítása, az egyeztetés eredménye és a szakértői csoport munkája hozzá fog járulni ahhoz, hogy az előttünk álló alapvetőbb lépésekről konszenzus alakulhasson ki. Az ezzel kapcsolatos eredmények megjelennek majd a fehér könyvben, amelynek végső soron – további megvitatást követően – a GMU-t szolgáló szilárdabb jogi és intézményi keretté kell válnia.

8.KÖVETKEZTETÉS

Ez a közlemény megalapozza az 1. szakasz azon különböző lépéseit, amelyeket az öt elnök „Az európai gazdasági és monetáris unió megvalósítása” című jelentésében körvonalazott. Ezek a lépések ambiciózusak és pragmatikusak. Az „elmélyítési szakasz” elvét követve a javasolt intézkedések meglévő eszközökre építenek, és a lehető legjobban kihasználják a meglévő Szerződéseket.

A bemutatott kezdeményezések segíteni fogják a versenyképesség, valamint a gazdasági és társadalmi konvergencia fokozását a gazdasági unió további javítása céljából. A költségvetési unió előmozdítása felelős nemzeti és uniós szintű költségvetési politikák elérése és fenntartása révén valósul meg. A kezdeményezések emellett segíteni fogják a pénzügyi piacok hatékonyságának és stabilitásának további növelését és a pénzügyi unió megvalósítását. Végezetül a politikai unió a demokratikus elszámoltathatóság és a nemzeti elkötelezettség fokozása révén kap támogatást.

Ezen elemek mindegyike önmagában is fontos, de azok kölcsönösen is függnek egymástól. Ennélfogva párhuzamosan kell őket kezelni. Az 1. szakasz kezdeményezései összességében véve tovább fogják erősíteni a GMU ellenálló képességét. Fontos lépést jelentenek emellett a valódi és szoros GMU megvalósítási folyamatának 2. szakaszába történő átlépéshez szükséges konvergencia ösztönzésében is.

A Bizottság felszólítja az összes érintett szereplőt, hogy biztosítsák a GMU elmélyítését szolgáló folyamat gyors végrehajtását. Kizárólag kitartó és összehangolt fellépés révén lehet biztosítani azt, hogy a GMU ne csak fennmaradjon, hanem gyarapodjon is, és visszatérjen az erős, fenntartható és inkluzív növekedés, valamint a munkahelyteremtés irányába vezető útra.

1. TÁBLÁZAT: A 2016. ÉVI EURÓPAI SZEMESZTER MENETRENDJE