Ausztráliában a kötelező elszámolás, a jelentéstétel és a szervezett platformon történő kereskedés végrehajtása kétszakaszos eljárás, amelynek keretében először is az illetékes miniszter határoz arról, hogy a szóban forgó követelmények alkalmazandók-e bizonyos tőzsdén kívüli származtatott ügyletcsoportokra, a második lépésben pedig végrehajtják az ausztrál értékpapír- és befektetési bizottság (Australian Securities and Investments Commission – ASIC) által kibocsátott rendelkezéseket és szabályokat. A nem központilag elszámolt tőzsdén kívüli származtatott ügyletekkel kapcsolatos kockázatcsökkentési technikák végrehajtásával az Ausztrál Prudenciális Szabályozó Hatóság (Australian Prudential Regulation Authority – APRA) foglalkozik.

A módosító rendelkezés a jelentéstételi kötelezettséget is meghatározza. A meghatározott személyeknek a jelentéstételi szabályokban foglalt követelményekkel összhangban be kell jelenteniük a releváns tőzsdén kívüli származtatott ügyleteket a HKMA-nak. A jelentéstétel 1. fázisa korlátozott számú származtatott ügylettípusra és az elszámolási kötelezettséghez képest kissé tágabb személyi körre vonatkozik . A 2. fázisra vonatkozó szabályok a termékek körét kiterjesztik mind az öt eszközcsoportra, és bővítik az egyes ügyletekkel kapcsolatban bejelentendő információk mennyiségét. A meghatározott személyek köre nem változik. A 2. fázis keretében a jelentéstétel 2017 júliusában veszi kezdetét.

Hongkong kétlépcsős eljárással rendelkezik a tőzsdén kívüli származtatott ügyleteket érintő reformok végrehajtására. A szabályozási keretet elsődleges jogalkotás hozta létre, közelebbről az értékpapír- és határidős ügyletekről szóló, eredeti 2002-es rendelkezést (Securities and Futures Ordinance (SFO) of 2002) módosító, az értékpapír- és határidős ügyletekről szóló 2014-es (módosító) rendelkezés (Securities and Futures (Amendment) Ordinance 2014). Ezt követően a Hongkongi Monetáris Hatóság (Hong Kong Monetary Authority’s – HKMA) hozzájárulásával, valamint a pénzügyminiszterrel folytatott egyeztetést követően az értékpapír- és határidős ügyletek bizottsága (Securities and Futures Commission – SFC) által megalkotott másodlagos jogi szabályozás (azaz szabályok) meghatározta a jelentéstételi, elszámolási és kereskedési kötelezettségekre vonatkozó részletes követelményeket.

Szövetségi szinten az OSFI B-7-es iránymutatása felvázolja az FRFI-kre vonatkozó, nem központilag elszámolt származtatott ügyletekkel kapcsolatos kockázatcsökkentési technikákat. Ezenfelül az OSFI 2016 szeptemberében hatályba lépett, a nem központilag elszámolt származtatott ügyletekre vonatkozó biztosítéki követelményekről szóló E-22-es iránymutatása (Guideline E-22 Margin Requirements for Non-Centrally Cleared Derivatives) a nem központilag elszámolt származtatott ügyletekre vonatkozó biztosítéki követelmények tekintetében foglalkozik a vitarendezéshez és az értékelési módszerekhez hasonló kérdésekkel is. Tartományi szinten a CSA jelenleg a kereskedői nyilvántartásba vételre vonatkozó olyan szabályozás kialakításán dolgozik, amely kockázatcsökkentési technikák alkalmazását írná elő a származtatott ügyletek piaci szereplői számára. A szabályozást véleményeztetés céljából várhatóan 2017-ben teszik közzé, és 2018 első felében lép majd hatályba.

A tőzsdén kívüli származtatott ügyleteket érintő reformok végrehajtása két párhuzamos síkon folyik. A pénzügyi intézmények főfelügyeletét ellátó hivatal (Office of the Superintendent of Financial Institutions – OSFI) Kanada prudenciális szabályozó hatóságaként iránymutatások formájában széles körű követelményeket határoz meg a szövetségi szinten szabályozott pénzügyi szervezetek (FRFI-k) számára. Ezen túlmenően a tartományok és térségek felelnek a piaci szabályozásért a saját illetékességi területükön. A kanadai értékpapír-felügyeleti hatóság (Canadian Securities Administrators – CSA) Kanada tartományi és térségi értékpapír-szabályozó hatóságainak ernyőszervezeteként felel a kanadai tőkepiaci szabályozás koordinációjáért és összehangolásáért. Szabályozásokat dolgoz ki, amelyeket aztán kihirdetnek és a tartományok végrehajtanak.

A tőzsdén kívüli származtatott ügyletekkel kapcsolatos általános szabályokat a mexikói központi bank (Banco de México, BdM) által 2012 márciusában kiadott és a későbbiekben többször módosított, származtatott ügyletek teljesítéséről szóló szabályok („Rules to carry out derivative transactions“; 4/2012-es körrendelet) rögzítik. Néhány speciális szabályozást (pl. a központi szerződő felek bejegyzését) a BdM a pénzügyminisztériummal (Ministry of Finance – SHCP) és a nemzeti bankjogi és értékpapírjogi bizottsággal (National Banking and Securities Commission – CNBV) együttesen adott ki.

Elszámolási kötelezettség

A 4/2012-es körrendelet előírja, hogy a helyi bankok vagy brókercégek és bizonyos egyéb (helyi és külföldi) szervezetek közötti szabványosított származtatott ügyleteket a BdM, az SHCP és a CNBV által együttesen kiadott szabályozással összhangban bejegyzett klíringházak, illetve központi szerződő félként eljáró és a BdM által elismert külföldi intézetek bevonásával kell rendezni. Elszámolási kötelezettség a helyi szerződő felek ügyletei vonatkozásában 2016 áprilisa óta, míg a helyi és külföldi szerződő felek ügyletei vonatkozásában 2016 novembere óta van hatályban. A 4/2012-es körrendelet közelmúltbeli módosításai meghatározzák azokat a feltételeket, amelyek alapján a tőzsdén kívüli termékek szabványosítottnak tekintendők, és ennek következtében központi elszámolási kötelezettség hatálya alá tartoznak.

Jelentéstételi kötelezettség

A 4/2012-es körrendelet előírja, hogy a helyi bankoknak, brókercégeknek, befektetési alapoknak és többcélú pénzintézeteknek (sofomes) jelentést kell tenniük származtatott ügyleteikről a BdM részére. A BdM, az SHCP és a CNBV által együttesen kiadott szabályozások azt is előírják, hogy a helyi központi szerződő feleknek be kell jelenteniük az elszámolásra kapott szerződéseket, illetve bármely más, önkéntes alapon bejelentett ügyletet. A BdM részére történő jelentéstételi kötelezettség kiterjed az összes eszközcsoportra, valamint a tőzsdén kívüli és a tőzsdén kereskedett származtatott ügyletekre is. Ugyanakkor kizárólag a Mexikóban letelepedett szerződő feleket kötelezi jogszabály arra, hogy az ügyleteket bejelentsék.

Kockázatcsökkentési technikák

A helyi bankok, brókercégek, befektetési alapok, általános raktárak és sofomes intézetek 2016 áprilisa óta a nem központilag elszámolt tőzsdén kívüli származtatott ügyletekkel kapcsolatban kötelesek legalább a következő kockázatcsökkentési technikákat alkalmazni: visszaigazolás, napi szintű értékelés, portfólióállomány-egyeztetés, vitarendezési mechanizmusok és időszakos értékelések a portfóliótömörítés szükségességének felmérése érdekében. A helyi bankok és brókercégek ügyleteivel kapcsolatos kockázatok csökkentésére vonatkozó további jogszabályi követelményeket a CNBV által kiadott bankokról szóló szabályozás („Rules for Banks“) és brókercégekre vonatkozó szabályozás („Rules for Brokerage Firms“) rögzít.

4.5.Szingapúr

A tőzsdén kívüli származtatott ügyletekkel kapcsolatos jogi keret kétszintű szabályozásból áll: a Parlament által elfogadott általános keretszabályozás és a szingapúri monetáris hatóság (Monetary Authority of Singapore – MAS) által elfogadott specifikus szabályozás.

Elszámolási kötelezettség

A 2012 novembere óta hatályos értékpapír- és határidős ügyletekről szóló törvény (Securities and Futures Act – SFA) VIB. része (elszámolás és származtatott ügyletek) (Part VIB (Clearing and Derivatives Contracts)) megállapítja a származtatott ügyletek elszámolásának kötelezővé tételéhez szükséges jogi keretet. A MAS jelenleg végzi a kötelező elszámolással kapcsolatos szabályok véglegesítését. Elfogadásuk 2017 első félévében várható. Az új szabályok előírnák a szingapúri és amerikai dollárban denominált kamatláb-csereügyletek elszámolását.

Jelentéstételi kötelezettség

A jelentéstételi kötelezettséggel kapcsolatos jogi keretet az SFA VIA. része (származtatott ügyletek bejelentése) (Part VIA (Reporting of Derivatives Contracts)) állította fel. A jelentéstételre vonatkozó konkrét szabályokat ezt követően a 2013 októberében hatályba lépett, az értékpapír- és határidős ügyletekről szóló (származtatott ügyletek bejelentése) 2013-as rendelkezések (Securities and Futures (Reporting of Derivatives Contracts) Regulations 2013 – SF(RDC)R) rögzítették. A szabályok előírják, hogy bizonyos „meghatározott személyeknek” jelentést kell tenniük a kamatláb-, hitel- és devizaderivatíva ügyletekről. A jelentéstételi követelmény 2015 novemberétől teljes körűen hatályban van.

Kockázatcsökkentési technikák

A kockázatcsökkentési technikákkal kapcsolatos szabályok véglegesítése folyamatban van. A javasolt szabályok előírják, hogy a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekkel foglalkozó, MAS által engedélyezett szervezeteknek a nem központilag elszámolt tőzsdén kívüli származtatott ügyletek vonatkozásában a következő kockázatcsökkentési technikákat kell alkalmazniuk: visszaigazolás, vitarendezési eljárás, napi szintű értékelés, portfólióállomány-egyeztetés és portfóliótömörítés. A MAS várakozása szerint a kockázatcsökkentésre vonatkozó követelmények 2017-ben lépnek hatályba.

4.6.Svájc

A tőzsdén kívüli származtatott ügyletek szabályozási kerete egy alapjogszabályból, a származtatott ügyletekkel folytatott kereskedés piaci magatartási szabályait rögzítő svájci pénzügyi piaci infrastruktúráról szóló törvényből (Swiss Financial Market Infrastructure Act – FMIA) és az azt követően elfogadott végrehajtási rendeletekből, különösen a konkrét szabályokat és követelményeket részletesen rögzítő svájci pénzügyi piaci infrastruktúráról szóló rendeletből (Swiss Financial Market Infrastructure Ordinance – FMIO) áll. Az FMIA és az FMIO is 2016 januárjában lépett hatályba.