A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 2013. ÉVI EURÓPAI SZEMESZTER: ORSZÁGSPECIFIKUS AJÁNLÁSOK EURÓPA KIVEZETÉSE A VÁLSÁGBÓL /* COM/2013/0350 final */





A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK 2013. ÉVI EURÓPAI SZEMESZTER: ORSZÁGSPECIFIKUS AJÁNLÁSOK EURÓPA KIVEZETÉSE A VÁLSÁGBÓL 1. Bevezetés A Bizottság évente egyszer áttekinti minden egyes uniós tagállam gazdasági és szociális teljesítményét, és országspecifikus ajánlásokat fogalmaz meg, amelyek a következő évben útmutatóul szolgálnak a nemzeti szakpolitikák számára. A sokak számára igen komoly társadalmi nehézségeket okozó mély gazdasági és pénzügyi válságra tekintettel és a közelmúltbeli előrejelzések fényében, amelyek szerint az EU lassan kilábal az elhúzódó recesszióból, az idei ajánlásokat különösen szoros felülvizsgálat követi majd. A rendszeres bizottsági felülvizsgálat céljai a következők: · Az EU és az euróövezet fő gazdasági és társadalmi kihívásainak azonosítása, amelyek tükrözik a gazdaságaink közötti kölcsönös függőség fokozódását. · Az előrelépés értékelése, a problémákra utaló figyelmeztető jeleknek az eddiginél korábban történő felismerése és az ajánlások révén útmutatás nyújtása a tagállamok számára a szakpolitikáik oly módon történő végrehajtásához, amely segíti az EU-t az átállásban és a fenntarthatóság növelésében, illetve abban, hogy munkahelyeket és tisztességes életszínvonalat biztosítson minden polgárának. A 2013. évi ajánlásokkal párhuzamosan benyújtott bizottsági elemzés rávilágít, hogy az EU tartós változásokat hajt végre, és igyekszik orvosolni az elmúlt évtized során felgyülemlett komoly strukturális problémákat. Ezekre a változásokra egy olyan időszakban kerül sor, amikor világviszonylatban a legfejlettebb gazdaságokban reformokra van szükség, miközben a feltörekvő gazdaságok erős gazdasági fejlődésnek indultak. A tagállamok elkötelezik magukat a szükséges reformok végrehajtása iránt, és vállalják, hogy mindent megtesznek az államháztartás egyensúlyban tartása érdekében. Ezen erőfeszítések üteme és hatása országonként eltérő – a kiigazítás különösen figyelemre méltó a programországokban és a sérülékenyebb tagállamokban. A kihívást az elfogadott reformok – esetenként sürgősebb és ambiciózusabb – végrehajtása jelenti. Amikor a Bizottság úgy érzi, hogy erőteljesebb intézkedésekre van szükség, ezt hangsúlyozza az ajánlásokban is. Az elmúlt öt év során az erőfeszítések a válságkezelésre, a pénzügyi stabilitás helyreállítására, valamint arra összpontosultak, hogy az euró a jövőbeni növekedés előfeltétele maradjon. Rövid távon a növekedést aláássa a számos tagállamban kialakult – az állami és magánadósságot egyaránt érintő – magas adósságszint, valamint az, hogy a bankszektor helyreállítása csak igen lassan érezteti hatását. Továbbá a több év alatt felhalmozódott egyensúlyhiányok mérete és sürgőssége jelentős kiigazításokhoz vezetett, amelyeket most egész Európában egyidejűleg végre kell hajtani, az uniós gazdaságok erős kölcsönös függésével. A fenntarthatóbb növekedési pálya megtalálása a kívánatosnál több időt vesz igénybe. A több éven át tartó alacsony vagy egyáltalán nem létező növekedés messzemenő következményekkel jár a társadalomra: Európa egyes részeiben aggasztóan magas a munkanélküliségi ráta és növekszik a szegénység. Az egyenlőtlenségek szintje és a méltányosság kérdése a nyilvános vita középpontjában áll, ami azt bizonyítja, hogy egy szakpolitika sikerességéhez nem elég, ha az kellően átgondolt – politikai és társadalmi támogatottság is szükséges hozzá. A munkaerő-piaci helyzet javulására rövid távon kedvezőtlenek a kilátások, ami újabb próba elé állítja a tagállamok jóléti rendszerét. Időbe telik, amíg a ma meghozott döntések éreztetni fogják pozitív hatásukat, ami egy dinamikusabb, növekvő, munkahely-teremtő gazdaságban ölt majd testet. Európának költségvetési konszolidációra van szüksége – a fenntartható növekedés nem épülhet fenntarthatatlan adósságokra –, továbbá Európának tényleges növekedésre van szüksége, ami a lakosainak fenntartható munkahelyeket biztosít. Az ifjúsági munkanélküliség kérdése konkrét és azonnali fellépést igényel. Minthogy a jelenlegi válság strukturális és ciklikus, Európa-szerte fel kell gyorsítani a reformok ütemét ahhoz, hogy a fellendülés és a gazdasági egyensúly helyreállítása biztosítható legyen. A hiánnyal küzdő országoknak fokozniuk kell versenyképességüket, a költségvetési többlettel rendelkező országoknak pedig meg kell szüntetniük a belföldi keresletük növekedésének útját álló strukturális akadályokat. A strukturális reformok végrehajtása nehéz lehet, de a segítségükkel méltányosabban oszthatók el a kiigazítással kapcsolatos terhek, és az előnyökből is egyenletesebben részesülnek az egyes társadalmi rétegek. A vállalkozásokat terhelő bürokrácia csökkentése előmozdítja a vállalkozásbarát környezet kibontakozását, a szolgáltatások költségeinek csökkentése segíti az alacsonyabb jövedelmű csoportokat, a hatékonyabb közigazgatás pedig magasabb színvonalú, megfizethetőbb szociális szolgáltatásokat nyújt. Jelentősen fokoznunk kell a munkanélküliek – és különösen a tartós munkanélküliek – érdekeit szolgáló támogatási intézkedések hatékonyságát, olyan képzéseket vagy tanácsadást kell nyújtanunk számukra, amelyeknek köszönhetően új munkahelyet találhatnak, a fiatalokat pedig támogatnunk kell az oktatási rendszerből a munka világába történő sikeres átállásban. Megoldásokat kell találnunk az olyan, stabil üzleti tervvel rendelkező vállalkozások számára, amelyek nem jutnak finanszírozáshoz. Minden tagállamban szükséges az oktatási rendszerbe történő beruházások fokozása; fel kell vérteznünk az európaiakat a huszonegyedik század gazdasága által megkövetelt képességekkel, amelyek ösztönzik az innovációt és a versenyképességet. Az EKB tevékenysége döntően hozzájárult az euróövezet stabilitását fenyegető kockázatok megszüntetéséhez. Mindazonáltal az alacsonyabb kamatlábak átvitele és a gazdaságban a megszokott hitelnyújtás visszaállítása különösen az EU peremén elhelyezkedő országokban továbbra is nehézségekbe ütközik. A gazdasági és monetáris unió (GMU) architektúrájának kiteljesítése – különös tekintettel a bankunióra – lényeges lesz a jövőbeni tartós növekedés alátámasztásához és az egyensúlyhiányok újbóli jelentkezésének elkerüléséhez. A nemzeti reformprogramok bizottsági elemzése egyértelműen rávilágít, hogy a tagállamok többet is tehetnének annak érdekében, hogy visszataláljanak a növekedés útjára és Európát kivezessék a válságból. Az akadályok felszámolásának és a kínálkozó lehetőségek kihasználásának elmaradása, a változással szembeni ellenállás és a sürgősség tudatosulásának hiánya egyes országok esetében – különböző mértékben – egyaránt hozzájárul ahhoz, hogy a környezet nem kedvez az élénk üzleti tevékenységnek és nem segíti elő a munkahelyteremtést. A szükséges reformok végrehajtásának elhúzódása végső soron csak ezen országok pénzügyi, gazdasági és szociális kiadásainak emelkedéséhez vezet. Tekintettel e kihívások horderejére, valamennyi érdekelt félnek – ideértve a szociális partnereket és a civil társadalmat – össze kell fognia egymással a megfelelő válaszlépések kidolgozása és végrehajtása érdekében. E közös célok elérésének lényeges feltétele az európai egységes piac megőrzése és elmélyítése. 2. Átfogó értékelés Az Unió előtt álló kihívások igen összetettek, és csakis egy olyan átfogó válaszlépéssel nézhetünk velük szembe, amelyben az uniós és nemzeti szintű politikai döntéshozatal és végrehajtás egyaránt részt vesz. Ez az európai szemeszter folyamatának fő célkitűzése. A csomag alapját képező részletes elemzés a következőket állapította meg: · Folyamatban van az uniós gazdaság kiegyensúlyozása. Az elmúlt években széles körű reformok valósultak meg vagy indultak el – a múltbeli egyensúlytalanságok kiigazítása és a gazdaság fenntarthatóbb pályára irányítása érdekében. A folyó fizetési mérleg több országban tapasztalt nagymértékű és tartós hiányát sikerült jelentősen csökkenteni, ami enyhíti annak kockázatát, hogy hirtelen megszakad e gazdaságok külső finanszírozása. Jóllehet ezek a reformok csak egy bizonyos idő elteltével fejtik majd ki teljesen a kedvező hatásukat, a helyzet javulása már Európa-szerte tapasztalható, például ami az exportteljesítményt vagy az állampapírok esetében alkalmazott kamatlábakat illeti. · A munkanélküliség, köztük az ifjúsági és tartós munkanélküliség elfogadhatatlanul magas szintre emelkedett, és a közeljövőben nagy valószínűséggel nem is csökken majd, ami határozott és sürgős fellépést igényel. Európa több részén reformokat hajtottak végre a munkaerőpiac ellenálló képességének és rugalmasságának javítása érdekében, azonban még időbe telik, amíg e reformok révén a gazdaság minden ágazatában új munkahelyek keletkeznek. · Folyik a költségvetési konszolidáció, amely elősegíti az államháztartás egyensúlyának helyreállítását. A számos tagállamra jellemző elöregedés azonban nagy kihívás elé állítja ezen országok jövőbeni pénzügyi stabilitását a nyugdíjak és az egészségügyi ellátás szempontjából, ezért intézkedésekre van szükség az európaiak eddigi magas életszínvonalának fenntartása érdekében. · A növekedés beindításához igen lényeges strukturális reformok kettős célt szolgálnak: a segítségükkel csökkenthető a munkanélküliség és helyreállítható az államháztartás fenntarthatósága. A belföldi versenyképesség helyreállítása ugyancsak kulcsfontosságú ahhoz, hogy kiaknázhassuk a világszerte kínálkozó növekedési lehetőségeket. Az elemzésből számos politikai tanulság vonható le, melyek a következők: · További intézkedések szükségesek az állami és magánadósság számos tagállamban tapasztalható magas szintjének csökkentésre érdekében, így az eladósodott gazdaságok hitelállomány-leépítési folyamatának folytatása és körültekintő igazgatása szükséges. Amint az EKB hitelezésre vonatkozó felméréseiből kitűnik, elsődleges fontosságú a bankszektor állapotának további javítása, hogy az képes legyen a gazdaság termelékenyebb területeire irányuló források becsatornázására. Ebben igen fontos szerepet játszhatnak a reálgazdaság támogatását célzó, a Bizottság és az EBB által – az EKB bevonásával – kidolgozott új finanszírozási programok. Az elkövetkezendő évek során Európa egyes részeiben döntő szerephez jut az uniós strukturális alapokból történő beruházásfinanszírozás. Az alternatív finanszírozási források előmozdítása és a vállalkozások hagyományos banki függőségének csökkentése szintén lényeges a gazdaságba irányuló normális hiteláramlás helyreállításához. · A magas munkanélküliségi rátával rendelkező tagállamoknak fokozniuk kell az aktív munkaerő-piaci intézkedéseiket, például képzések és foglalkoztatási szolgáltatások nyújtásával. A munkaerőpiacra való belépés megkönnyítése, a munkaerőpiacról történő korai visszavonulás megelőzése, a munkaerőköltségek csökkentése és a munkaerő-piaci szegmentáció leküzdése céljából további reformok végrehajtása ajánlatos. Kulcsfontosságú a szociális partnerek e szakpolitikák kidolgozásához és végrehajtásához nyújtott segítsége. A munkanélküli fiatalok helyzete különösen aggasztó, és kívánatos lenne az EU-nak a Bizottság által javasolt és az uniós tagállamok által most elfogadott „ifjúsági garancia” kezdeményezéséhez hasonló intézkedések végrehajtása. · A tagállamoknak fokozniuk kell a gazdaságaik versenyképességének növelését célzó erőfeszítéseiket. A munkaerőköltségek szerepe igen jelentős; azokat össze kell hangolni a versenyképességgel és továbbra is szoros ellenőrzés alatt kell tartani. A gazdaság termelékenységi szintjének emelése és az alacsonyabb árak érdekében ugyancsak lényeges a verseny fokozása a termék- és szolgáltatási piacokon. Európa ugyanakkor nem képes és nem kíván pusztán az alacsony áraival versenyezni a világgazdaság színpadán. A válság előtt és alatt nem minden tagállam hajtotta végre a szükséges beruházásokat az oktatás és a szakképzés, a kutatás és innováció, valamint az erőforrás-hatékonyság területén. A megfelelő készségek, termékek és szolgáltatások hiánya komoly fenyegetést jelent Európa jövőbeni növekedési kilátásaira, ezért sürgős korrekciós intézkedésekre van szükség ezeken a területeken, az Európa 2020 stratégia célkitűzéseivel összhangban. · Az erőfeszítéseink sürgős fokozása szükséges annak érdekében, hogy olyan feltételeket teremtsünk, amelyek kedveznek a vállalkozásfejlesztésnek, a fogyasztói környezetnek és a munkahelyteremtésnek – például további jelentős javulást kell elérnünk a hálózatos iparágak működése, a szolgáltatási kulcságazatokon – így a kiskereskedelmen – belüli verseny, az egyes foglalkozásokhoz és tevékenységekhez való hozzáférés, valamint a közigazgatás hatékonysága terén. · A folyófizetésimérleg-többlettel és elegendő költségvetési mozgástérrel rendelkező tagállamok többet tehetnének az alacsony bérekre kivetett magas adók és társadalombiztosítási járulékok csökkentéséért. A költségvetési többlettel rendelkező országokban a közelmúltban végrehajtott bérfejlesztések hozzájárulnak a kereslet fenntartásához, és egyben továbbgyűrűző pozitív hatást fejtenek ki az EU többi részén is. Ezek a tagállamok azáltal is fellendíthetnék a hazai keresletet, ha az indokolatlan korlátozások és akadályok felszámolásával megnyitnák a szolgáltatási ágazatukat, így a szolgáltatások az alacsonyabb jövedelmű csoportok számára is megfizethetővé válnának, és ösztönöznék az új beruházási lehetőségeket. · A költségvetési hiány csökkentése terén elért tényleges előrelépés, a már elért konszolidációs szint és a vártnál gyengébb gazdasági tevékenység fényében a Stabilitási és Növekedési Paktum egyes esetekben lehetőséget nyújt azon határidő meghosszabbítására, ameddig a tagállamoknak a költségvetési hiányukat a GDP 3 %-a alá kell csökkenteniük. Arra azonban nincs lehetőségük, hogy a szükséges konszolidációs intézkedésektől eltekintsenek, és egyes tagállamoknak még jelentős kiigazításokat kell végrehajtaniuk. Néhányuk esetében a Bizottság javasolja a túlzott hiány kiigazítására rendelkezésükre álló idő meghosszabbítását. A határidő meghosszabbítására irányuló javaslat célja azonban nem az, hogy e tagállamok mérsékeljék erőfeszítéseiket – éppen ellenkezőleg, az így kapott időt a strukturális költségvetési hiányuk csökkentésére, a reformok fokozására és a fenntartható fellendüléshez vezető út kijelölésére kel fordítaniuk. · Képesek vagyunk arra, hogy a középtávú költségvetési stratégiák részeként növeljük a költségvetési kiadások hatékonyságának és az adórendszer igazságosságának és hatékonyságának javítására irányuló erőfeszítéseinket, és ezt meg is kell tennünk. Az egyes nemzeti adórendszerek sajátosságaiból (ideértve egyes csökkentett adómértéket és más adómentességeket) adódó alacsony hatékonyság problémáját orvosolni kell. Ezenfelül az adócsalás és adókijátszás elleni küzdelem fokozása szükséges. Jóllehet a prioritások eltérőek, néhány intézkedési terület javasolt ennek céljából. · A reformok fenntarthatósága és hatékonysága szempontjából igen lényeges az tisztességes hozzáállás. A válság hosszú távon sújtja társadalmunk legkiszolgáltatottabb csoportjait, és számos országban növekszik a szegénységi küszöbön élő személyek aránya. A tagállamoknak be kell fektetniük a humántőkéjükbe, és megfelelő szolgáltatásokat kell nyújtaniuk a polgáraiknak. Nagyobb figyelmet kell fordítaniuk a reformok elosztási hatására annak érdekében, hogy biztosítsák azok tartós és mindenki számára előnyös hatását. Egyes tagállamoknak fokozniuk kell a szegénység különböző formái – a gyermekszegénység, a hajléktalanság, az aktív keresők elszegényedése és a háztartások túlzott eladósodása – elleni küzdelmet, és biztosítaniuk kell az e problémák által sújtott személyek támogatását szolgáló jóléti rendszerek hatékonyságát. Jóllehet az eddigi uniós szintű határozatok hathatósan járultak hozzá a tagállamok reformtörekvéseihez, további sürgős fellépésekre van szükség. · A legsúlyosabb pénzügyi zavarokkal küzdő tagállamok igénybe vehették az újonnan bevezetett uniós szintű pénzügyi védőhálót[1]. Az EU és a Nemzetközi Valutaalap által nyújtott pénzügyi támogatás szigorú feltételrendszerhez kötött. E programok végrehajtása már jó ütemben folyik és szoros ellenőrzés alatt áll. · Több függőben lévő uniós jogszabályjavaslat elfogadásával lendületet adhatnánk a növekedésnek és a munkahelyteremtésnek, például a szolgáltatási területen a digitális gazdaság jobb kiaknázása révén. A Bizottság az Európai Tanács 2013. júniusi ülésén jelentést tesz a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktum kapcsán elért haladásról. · A Bizottság 2012 decemberében ifjúságfoglalkoztatási intézkedéscsomagra tett javaslatot, amely magában foglalja a tanulószerződéses gyakorlati képzés európai szövetségének létrehozását. Benyújtotta továbbá az ifjúsági garanciára irányuló javaslatát is, amely biztosítja majd, hogy valamennyi európai fiatal megfelelő állásajánlatot vagy továbbtanulási, illetőleg szakképzési lehetőséget kapjon, gyakorlati képzésben vegyen részt vagy gyakornoki tevékenységet folytasson legkésőbb négy hónappal az után, hogy a tanulmányait befejezte vagy munkanélkülivé vált. Az ifjúsági garanciát a Tanács 2013 áprilisában fogadta el. A következő többéves pénzügyi keret részeként 6 milliárd EUR-t különítettek el az ifjúsági garancia céljaira, amelynek köszönhetően az az Európai Szociális Alappal párhuzamosan, az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezésen keresztül működhet majd. 2012 óta a Bizottság az ifjúsági munkanélküliséggel foglalkozó munkacsoportok közreműködésével igyekszik segítséget nyújtani a legmagasabb ifjúsági munkanélküliségi rátával rendelkező tagállamoknak abban, hogy az uniós strukturális alapok újraprogramozásával azok összegét a fiatalokra fordítsák. A Bizottság továbbá az élén áll annak a sokszereplős partnerségnek is, amelynek célja az IKT-készségek (információs és kommunikációs technológiák) EU-n belül tapasztalható hiányának orvosolása, és az ilyen készségeket igénylő több százezer tervezett álláshely betöltése. · A közelmúltban elfogadott jogszabályok megerősítették az EU gazdaságirányítását. E jogszabályok végrehajtásával javulni fog a jelenleg zajló reformfolyamat hitelessége. Immár alkalmazandó a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés. A Stabilitási és Növekedési Paktumot megerősítették, és bevezetésre került a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás (ún. „hatos csomag”). Az euróövezeten belüli szakpolitikák összehangolásának erősítését célzó új jogszabálycsomag (ún. „kettes csomag”) 2013. május 30-án lép hatályba. · A GMU elmélyítését célzó további intézkedések – közéjük tartozik nevezetesen a bankunió létrehozása és az Európai Stabilitási Mechanizmus által nyújtott pénzügyi védőháló eszköztárának kiteljesítése – tovább erősítik majd az uniós keretet. Emellett folynak a tárgyalások arról is, hogy milyen lehetőségek kínálkoznak a GMU szociális dimenziójának erősítésére. · Amint megegyezés születik az EU következő többéves pénzügyi keretéről, az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést célzó Európa 2020 stratégia támogatására bevezetésre kerülhet majd az uniós pénzügyi eszközök új generációja, köztük a kutatási célú Horizont 2020 és az infrastrukturális fejlesztéseket szolgáló Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz. Olyan intézkedések elfogadásával, amelyek révén az uniós strukturális alapokat célzottabban lehet a növekedésre, versenyképességre és foglalkoztatásra fordítani, erőteljes növekedés indulhat el azokban a tagállamokban, ahol az állami beruházások jelentős hányada az EU költségvetésének társfinanszírozásában valósul meg. Az idei országspecifikus ajánlások különös jelentőséggel bírnak, mivel a tagállamok és a régiók most határozzák meg a 2014–2020. évi kohéziós politikára vonatkozó befektetési prioritásaikat. 3. Fő tevékenységi területek Az európai szemeszter a Bizottság éves növekedési jelentésének közzétételével veszi kezdetét. A Bizottság által 2013-ra meghatározott öt prioritás megegyezik a 2012. évi prioritásokkal, nevezetesen: · A differenciált, növekedésbarát költségvetési konszolidáció megvalósítása · A megszokott hitelnyújtás visszaállítása a gazdaságban · A növekedés és versenyképesség elősegítése a jelenben és a jövőben · A munkanélküliség kezelése és a válság szociális következményeinek enyhítése · A közigazgatás korszerűsítése. Az Európai Tanács 2013 márciusában jóváhagyta e prioritásokat és meghatározta az e területekre vonatkozó tagállami fellépések keretét. Az 1. melléklet áttekintést nyújt az egyes tagállamoknak e csomag részeként tett ajánlásokról. A 2. melléklet összegzi az Európa 2020 céljai irányába tett előrelépést. További háttér-információk a bizottsági szolgálati munkadokumentumokban, valamint az Európa 2020 honlapon közzétett összehasonlító tematikus oldalakon találhatók. A Bizottság ajánlásokat fogalmazott meg az euróövezet részére is. Az eurócsoportnak tevékeny szerepet kell vállalnia az euróövezet megerősített felügyeletében: biztosítania kell az általános politikai irányvonal koherenciáját és az euróövezet gazdaságának stabilitása és növekedése érdekében szükséges reformok végrehajtását. Továbbá az eurócsoport kiemelt szerepet játszik majd a jövőbeni szakpolitikai reformok előzetes megvitatása és koordinációja, valamint a lényeges politikai döntések – és különösen a bankunióra való áttérés érdekében szükséges döntések – gyors meghozatala terén. Ez az ajánláscsomag a Bizottság által 2013. április 10-én, a túlzott egyensúlyhiány esetén követendő eljárás keretében közzétett részletes vizsgálaton is alapul. Az említett eljárás által érintett 13 tagállamnak szóló országspecifikus ajánlások megfogalmazásánál a Bizottság figyelembe vette az egyensúlyhiányokat. A differenciált, növekedésbarát költségvetési konszolidáció megvalósítása A költségvetési konszolidáció önmagában nem cél, hanem eszköz a hatóságok számára, hogy visszanyerve költségvetési szuverenitásukat képesek legyenek befektetni a fenntartható növekedésbe. A magas államháztartási hiányokra és az adósságállományok növekvő szintjére tekintettel a Bizottság szorgalmazta a tagállami költségvetések konszolidációját, amelyet az egyes országokban egyedi, differenciált és növekedésbarát módon kell végrehajtani. Megfelelő intézkedések meghozatala esetén a költségvetési fegyelem és a növekedés kölcsönösen támogatják egymást. Egy közelmúltbeli példa a balti országok esete: mély recessziót követően Litvánia, Lettország és Észtország gazdasági növekedési rátája jelenleg a legmagasabb az EU-ban: 2012-ben 3,6 % (Litvánia), 5,6 % (Lettország), és 3,2 % (Észtország). Az említett három ország kiemelt fontosságot tulajdonított a költségvetési konszolidációnak, és az igen bizonytalan környezet ellenére helyreállította gazdasági egyensúlyát. A versenyképesség számottevő javulása mára meghozta gyümölcsét, és segítséget nyújt az említett országoknak abban, hogy további eredményeket érjenek el az államháztartás konszolidációja és a munkanélküliség visszaszorítása terén, jóllehet a szegénység és a társadalmi kirekesztés jelentős kockázata továbbra is aggodalomra ad okot. A költségvetési konszolidáció Európa-szerte eredményes. Az uniós költségvetési hiány a 2009-ben rögzített, -6,9 %-os mélypontról 2012-re -4 %-ra csökkent, és 2013-ra várhatóan -3,4 %-ra esik vissza, miközben egyre több tagállam hajtja végre a túlzott hiány kiigazítását. Az államháztartási hiányra és az adósságállományra vonatkozó célkitűzések teljesítése felé vezető, és a tagállamok számára adott esetben a túlzott hiány esetén követendő eljárás megszüntetését eredményező konszolidációs pályák alapját a strukturális értelemben mért hiányintézkedések jelentik. Ezért ha a gazdasági kilátások jelentős romlásának következtében, a szükséges strukturális erőfeszítés ellenére nem sikerül teljesíteni a nominális célkitűzést, a túlzott hiány kiigazítására meghatározott határidő meghosszabbítható. Összhangban az elfogadott uniós keretszabályozással, a közelmúltban sor került a költségvetési konszolidáció ütemének kiigazítására Görögország, Spanyolország és Portugália esetében, vagyis az említett tagállamoknak hosszabb idő áll rendelkezésére a túlzott hiány megszüntetésére. A Bizottság jelenleg aktualizálja ajánlásait a legfrissebb adatok alapján, miután értékelte a tagállamok által hozott intézkedések hatékonyságát (ld. az 1. szövegdobozt). 1. szövegdoboz A tagállamok helyzete a Stabilitási és Növekedési Paktumra való tekintettel, a Bizottság 2013. május 29-i ajánlása alapján Nincs folyamatban túlzott hiány esetén követendő eljárás || BG, DE, EE, FI, LU, SE A túlzott hiány esetén követendő eljárás megszüntetésre kerül || HU, IT, LT, LV, RO Folyamatban lévő, túlzott hiány esetén követendő eljárások, 2013-as határidővel || AT, DK, CZ, SK Folyamatban lévő, túlzott hiány esetén követendő eljárások egyéb – 2015-ös vagy 2016-os – határidővel || EL, IE, CY, UK A határidő javasolt meghosszabbítása a költségvetési célkitűzések teljesítésének érdekében – 2014-re, 2015-re vagy 2016-ra kitűzött új határidők || ES, FR, NL, PL, SI, PT Első lépés a túlzott hiány esetén követendő eljárás megindítása felé || MT Elégtelen intézkedések a túlzott hiány 2012-re történő felszámolására – a túlzott hiány esetén követendő eljárás felgyorsítása || BE Az uniós szinten meghozott intézkedéseknek és számos tagállam erőfeszítéseinek köszönhetően az államadósságot terhelő kamatlábak csökkentek, és így több, korábban a fenntarthatatlanul magas refinanszírozási költségek által fenyegetett ország vált képessé adósságának finanszírozására az egy évvel ezelőttihez képest jóval alacsonyabb kamatok mellett. Ugyanakkor az államadósság magas szintje és a népesség elöregedéséből fakadó költségek miatt az országok költségvetési és pénzügyi helyzete továbbra is sérülékeny. Ennek fényében bizonyos tagállamok számára hosszabb időt kell biztosítani az egyeztetett célkitűzések teljesítésére annak érdekében, hogy intenzívebb erőfeszítések révén képesek legyenek államháztartásuk konszolidálására és az esedékes reformok végrehajtására. A reformok érdekében tett erőfeszítéseket fokozni kell, hogy az új határidő elteltéig megbízható módon sor kerüljön az előírt eredmények elérésére, valamint a túlzott hiány kiigazítására. A Bizottság nyomon követi a helyzet alakulását, és érvényt szerez az euróövezeti országok vonatkozásában hozott, megerősített költségvetési irányításra vonatkozó megállapodásoknak. A költségvetési intézményeket tagállami és helyi szinten egyaránt meg kell erősíteni hiteles és hatékony középtávú költségvetési keretek létrehozása által. A költségvetési konszolidáció jellege szintén fontos. Sok esetben adóemelésekre került sor a kiadások csökkentése helyett, ami általában kedvezőtlenebb a növekedésre nézve, különösen az olyan országokban, amelyekben egyébként is magasak az adómértékek. A Bizottság azt javasolja, hogy a költségvetési kiigazításokra a növekedés szempontjából kedvezőbb módon kerüljön sor, méghozzá olyan intézkedések által, amelyek a tagállami költségvetések bevételi és kiadási oldalát egyaránt érintik. A bevételi oldalon az adórendszerek szerkezete, és különösen az adóalapnak a munkaerőről a más forrásokra való áthelyezése lényeges elemét jelenti a folyamatban lévő reformoknak. Sok tagállam számára prioritást jelent a munkaerőt terhelő adók csökkentése, a foglalkoztatás ösztönzésének megerősítése és a munkaerő (különös tekintettel az alacsonyan képzett munkavállalókra) viszonylag magas költségeinek csökkentése érdekében (lásd a 2. szövegdobozt). Természetesen az említett, igen sürgős reformokat kompenzálni kell más bevételi forrásokból. A rendszeres vagyonadók emelése számos tagállamban politikai ellenállásba ütközik, jóllehet az emelés olyan módon is kidolgozható, amely hatékony és méltányos módon növeli az állami bevételeket. További lehetőséget jelent a környezetvédelmi adók felé való elmozdulás, például a szennyezés forrásainak és az üvegházhatású gázok kibocsátásának megadóztatása. Ez ösztönzőleg hathat az új technológiák fejlesztésére, emellett előmozdíthatja az erőforrás-hatékonyságot és a zöld munkahelyek létrehozását, ugyanakkor nyomon kell követni a magas energiaáraknak a háztartásokra és a versenyképességre (köztük a nagy energiafogyasztású iparágak versenyképességére) gyakorolt hatását annak érdekében, hogy a jövőre nézve megalapozott döntéseket lehessen hozni. Az adórendszerek hatékonyabbá és méltányosabbá tétele a meglévő adóalapok kiszélesítése által érhető el. A legtöbb adórendszer tartalmaz mentességeket, juttatásokat, csökkentett adókulcsokat és egyéb különleges előírásokat, azaz „adókiadásokat”. Ezek az eszközök nem minden esetben indokoltak, illetőleg nem kellően hatékonyak a szociális, környezeti és gazdasági célkitűzések elérése során. Alkalmazásuk az adófizetők nem minden esetben indokolt, differenciált adóügyi megítéléséhez vezethet, amely így gyengíti rendszer méltányosságát. Az említett eszközök ezenfelül lehetőséget teremthetnek a manipulációra, komplexebbé tehetik a rendszert és növelhetik a megfelelési és az igazgatási költségeket. Számos tagállamban emelkedtek az adók, a Bizottság azonban úgy véli, hogy több erőfeszítésre lenne szükség az adókiadások és mentességek, például a környezeti és gazdasági szempontból káros támogatások csökkentésére. Például a hozzáadottérték-adóból ténylegesen befolyt bevételek összege csupán a fele annak, amit a szabványos héamérték teljes körű alkalmazása eredményezne (1. grafikon). Ez a különbség jól tükrözi az adókedvezmények, a kiskapuk, a hiányosan betartott előírások és bizonyos esetekben a nem megfelelő adóügyi igazgatás hatását, amely a héarendszer hatékonyságának csökkenését vonja maga után. 1. grafikon A 2011. évi tényleges héabevétel (a standard adómértékek alkalmazása melletti elméleti bevétel %-ában) Forrás: Európai Bizottság. A héabevétel aránya megegyezik a standard héakulcs és a végleges nettó belföldi fogyasztás szorzatával elosztott, ténylegesen beszedett héabevételekkel. Luxemburg esetében a magas érték a nem honos személyek számára eszközölt értékesítések során beszedett héa jelentőségével magyarázható. Az adózási morál és a csalás elleni küzdelem javítása érdekében hozott intézkedések elengedhetetlenek ahhoz, hogy emelkedjen az adózási rendszer hatékonysága és méltányossága[2]. E tekintetben a tagállami, uniós és globális szintű intézkedések kölcsönös hatása a jelenlegi adózási rendszerek megerősítését szolgálhatja. A Bizottság elkötelezett amellett, hogy minden rendelkezésére álló eszközt igénybe vesz az adócsalás és -kikerülés elleni küzdelem fokozására, és felkéri a tagállamokat, hogy egymással egyeztetve hozzanak tagállami és uniós szintű intézkedéseket. 2. szövegdoboz Példák a közelmúltban hozott intézkedésekre, amelyek célja, hogy az adóteher elmozduljon a növekedés szempontjából torzító hatású adóalapokról BE már hozott néhány intézkedést a kkv-kat és a munkavállalók bizonyos csoportjait terhelő társadalombiztosítási járulékok csökkentésére. Ösztönző juttatást vezettek be az alacsony bérezésű munkavállalók számára, amelyet a munkaadók adóterheinek csökkentése és a személyijövedelemadó-kedvezmény kombinációjával erősítettek meg. DK fokozatosan csökkenti a munkaerő adóterheit, hogy elősegítse a foglalkoztatást és a növekedést. HU kiválasztott célcsoportok esetében csökkentette a társadalombiztosítási járulékokat. FI növelte az alapkedvezményeket, hogy ezáltal biztosítson adókönnyítést az alacsony keresetűek számára. CZ és EE a munkaerőt terhelő adók átfogó csökkentését tervezi. A kiadási oldal tekintetében a Bizottság azon a véleményen van, hogy a kutatás, az innováció és a humántőke területén eszközölt állami beruházásoknak – többek között a kiadások nagyobb költséghatékonyságán keresztül – elsőbbséget kell adni. Aggodalomra adnak okot egyes tagállamok (pl. BG, EL, IT, SK és RO) alacsony vagy csökkenő oktatási beruházásai. A fentiek mellett további lehetőség a foglalkoztatási szolgálatok alkalmazási körének és hatékonyságának, valamint az aktív munkaerő-piaci politikáknak (például a munkanélküliek képzése és az ifjúsági garanciarendszerek) a fenntartása vagy továbbfejlesztése, valamint az állami kiadások költséghatékonyságának javítása számos területen, ideértve az egészségügyi ellátást és a hosszú távú gondozást. A népesség elöregedése kihívást jelent az államháztartás fenntarthatóságára nézve, mivel az egészségügyi ellátás és az államilag finanszírozott nyugdíjak biztosításával kapcsolatos költségek emelkedhetnek. A fenti kihívásra jelenleg is adható válaszként a Bizottság javasolja a minimális jogszabályi nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam növekedésével összhangban történő felemelését, a korengedményes nyugdíjazási rendszerek fokozatos leépítését, és ezzel egyidejűleg az egész életen át tartó tanulás biztosítására és az idősebb munkavállalók foglalkoztatására irányuló erőfeszítéseket. Az 1. táblázat összefoglalja a nyugdíjkorhatárt érintő aktuális és bejelentett változásokat az egyes tagállamokban. 1. táblázat: A nyugdíjkorhatár* az Unió tagállamaiban || Nyugdíjkorhatár 2009-ben || Nyugdíjkorhatár 2020-ban || További emelés 2020. után || || || Nyugdíjkorhatár 2009-ben || Nyugdíjkorhatár 2020-ban || Tovább emelés 2020. után N=nők (ha eltérés mutatkozik) || N=nők (ha eltérés mutatkozik) || || || N=nők (ha eltérés mutatkozik) || N=nők (ha eltérés mutatkozik) BE || 65 || || 65 || || || CY || 65 || || 65+ (3) || || BG || 63 || N: 60 || 65 || N: 63 || || LV || 62 || || 63é9h || || 65 2025-ben CZ || 62 N: 56é8h (1) || 63,8 N: 60é6h (1) || 67+ (2) 2044-ben || LT || 62é6h || N: 60 || 64 || N: 63 || 65 2026-ban DK || 65 || || 66 || || 67+ (3) || LU || 65 || || 65 || || DE || 65 || || 65,7 || || 67 2029-ben || HU || 62 || || 64 || || 65 2022-ben EE || 63 || N: 61 || 64 || || 65 2026-ban || MT || 61 || N: 60 || 63 || || 65 2026-ban IE || 66 || || 66 || || 68 2028-ban || NL || 65 || || 66é8h || || 67+ (3) EL || 65 || N: 60 || 67 || || 67+ (3) || AT || 65 || N: 60 || 65 || N: 60 || 65 2033-ban ES || 65 || || 66é4h || || 67+ (3) || PL || 65 || N: 60 || 67 || N: 62 || 67 2040-ben FR || 60(1) || || 62 (1) || || || PT || 65 || || 65 || || IT || 65é4h N: 60é4h || 66é11h || 67+ (3) || RO || 63é4h || N: 58é4h || 65 || N: 61 || 65 / 63 (N) 2030-ban Forrás: Európai Bizottság * Az az életkor, amikortól kezdve az állampolgárok jogosulttá válnak a teljes juttatásra a korengedményes nyugdíjazás miatti csökkentés nélkül. A 2013. április 30-ig elfogadott jogszabályokon alapuló információk. (1) Legalacsonyabb életkor bizonyos feltételek függvényében (pl. a felnevelt gyermekek száma vagy a minimálisan szerzett biztosítási idő) (2) A további módosításokig évente 2 hónappal emelendő (3) A várható élettartam emelkedésének függvényében módosulhat (4) Az ellátás mértékéhez kapcsolódó rugalmas nyugdíjkorhatár || SI || 63 || N: 61 || 65 || || SK || 62 N: 57é6h (1) || 62+ (3) || || 62+ (3) FI || 63-68 (4) || 63-68 (4) || SE || 61-67 (4) || 61-67 (4) || UK || 65 || N: 60 || 66 || || 67 2028-ban Az egészségügy és a hosszú távú gondoskodás terén a kihívást az egyetemes ellátás iránti igény, a népesség elöregedésével járó, növekvő kereslet, a technológiai fejlesztések és a különböző korcsoportokhoz tartozó betegek nagyobb elvárásainak összehangolása jelenti. Az elöregedéssel kapcsolatos közkiadások várt emelkedésének több mint 70 %-a az egészségügyi ellátás és a hosszú távú gondozás költségeiből adódik. Reformokra van szükség a korlátozott állami források hatékonyabb felhasználása és a magas színvonalú ellátáshoz való hozzáférés érdekében. A megszokott hitelnyújtás visszaállítása a gazdaságban A hitelezési feltételek – különösen a pénzügyi nehézségekkel küzdő országokban – továbbra is igen szigorúak, és a hitelnyújtás mértéke a kormányok jelentős támogatása és az EKB alkalmazkodó monetáris politikájának ellenére is korlátozott. A helyzet különösen Görögországban, Írországban, Portugáliában és Szlovéniában, de emellett Franciaországban, Olaszországban és az Egyesült Királyságban is romlott. Németország az egyetlen olyan ország, ahol a kkv-k pozitív fejleményekről számoltak be a banki kölcsönök elérhetősége kapcsán. Néhány országban az okozza a kkv-k számára nyújtható hitelek alacsony mértékét, hogy a befektetők aggályosnak tartják a gyenge gazdasági és pénzügyi környezetet. Továbbá a bankrendszer folyamatban lévő javítása sem zárult még le. A banki mérlegek megtisztítása számos tagállamban továbbra is prioritást képez annak érdekében, hogy visszaállítható legyen a megszokott hitelezési gyakorlat a gazdaság legproduktívabb területein. 2. ábra A hitelfeltételek továbbra is szigorúak, és a hitelpiacok széttagozódottak A fenntarthatatlan állami és magán eladósodottság korábbi mértékei indokolttá teszik a pénzügyi ágazat jelenleg zajló korrekcióját. A kiigazítás azonban nem lépheti túl a szükséges mértéket, és nem eredményezheti azt, hogy a rosszul működő, széttagozódott piacok által tovább romlik a helyzet. Ezért a közpolitikának a bankrendszer megerősítésén kell dolgoznia, illetve hozzá kell járulnia ahhoz, hogy elháruljanak a vállalati finanszírozás és az infrastrukturális beruházások előtt felmerülő akadályok. A hangsúly a tőkebevonásról a banki ágazat gyenge pontjainak felszámolása felé tolódott. Az uniós bankokba vetett bizalom visszaállítására és a banki eszközök és kötelezettségek átláthatóságának biztosítására szolgáló intézkedések részeként uniós szintű harmonizált eszközminőségi felülvizsgálatokat kell lefolytatni. Ennek segítségével feltérképezhetők az esetlegesen fennmaradó gyenge pontok, és megerősíthető az ágazat egészébe vetett bizalom. Az európai szintű, egységes felügyeleti szervvel és egységes szanálási mechanizmussal rendelkező bankunió létrehozása fontos részét képezi majd a pénzügyi ágazat átalakításának és a normális hitelezési tevékenység visszaállításának. Az érintett bankok feltőkésítését minél hamarabb végre kell hajtani annak érdekében, hogy az új, egységes felügyeleti mechanizmus teljes körűen alkalmazható, majd ezt követően kiegészíthető legyen az egységes szanálási mechanizmussal. A gazdaság finanszírozására szolgáló, a banki finanszírozástól csekélyebb mértékben függő, alternatív források fejlesztése prioritást kell képezzen. Jóllehet vannak arra utaló jelek, hogy a vállalkozások egyre inkább a tőkepiacról finanszírozzák tevékenységüket, ez a tendencia túl lassú ahhoz, hogy rövid távon éreztesse hatását. Emellett a kkv-k gyakran nem rendelkeznek közvetlen hozzáféréssel a tőkepiaci finanszírozáshoz. Megállapodás született olyan kezdeményezésekről, köztük a kockázati tőkébe és a szociális vállalkozási alapokba való befektetésekre vonatkozó új uniós keretszabályozásokról, amelyek hozzájárulnak majd a helyzet enyhítéséhez. Ezen túlmenően az EBB 10 milliárd EUR-val növelte a befizetett tőkét, ezáltal felszabadítva mintegy 180 milliárd EUR-t az Unió teljes területén megvalósítandó további beruházások számára. Az említett kiegészítő finanszírozás lehetővé teszi a kkv-knak nyújtandó, jelentős mértékű további hitelnyújtást széles földrajzi és ágazati körben. Az EBB-hitelezés ütemét – az ügy sürgősségére való tekintettel – fel kell gyorsítani, különösen a kkv-k esetében. Elő kell készíteni számos más uniós és tagállami szintű intézkedést, amelyek megkönnyítik a kkv-k számára a banki és nem banki finanszírozáshoz való hozzáférést: például ki kell dolgozni a kockázati tőkére vonatkozó jobb keretszabályozást, speciális piacokat kell teremteni a kkv-k számára, elő kell segíteni a kkv-k összefogását, új értékpapírosított eszközöket kell biztosítani a kkv-k számára, hitelbírálati minősítésekre vonatkozó szabványokat kell meghatározni a kkv-k számára, továbbá támogatni kell a nem hagyományos finanszírozási forrásokat, mint például a lízinget, az ellátásilánc-finanszírozást, valamint a közösségi finanszírozást. Az európai Növekedési és Munkahely-teremtési Paktum 2012 júniusában hangsúlyozta az infrastrukturális beruházások fontosságát, és rámutatott az uniós strukturális alapok és az EBB ezen a területen viselt fontos szerepére. A 2012 novemberében indult projektkötvény-kezdeményezés hasznos szerepet játszhat az európai hitelpiacoknak az infrastrukturális beruházások ösztönzését szolgáló újraindításában. Jelenleg az említett kezdeményezés kibővítésére és az egyéb, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokkal párhozamosan történő továbbfejlesztésére van szükség az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében (2014–2020). 2013 márciusában a Bizottság közétette a hosszú távú finanszírozásról szóló zöld könyvet[3], amelyben felkérte az érdekelt feleket, nyújtsák be arra vonatkozó észrevételeiket, hogy hogyan lehetne javítani a reálgazdaság finanszírozását és felszámolni a hosszú távú beruházásokat akadályozó korlátokat. 3. szövegdoboz Példák a vállalkozások számára a finanszírozáshoz való hozzájutás megkönnyítése érdekében tett legutóbbi erőfeszítésekre DK kezdeményezéseket tett a szigorú hitelezési feltételek könnyítése érdekében, többek között egy állami beruházási alap (Danish Growth Capital) és egy fejlesztési- és hitelcsomag létrehozása által. Egy további program hitelgaranciát biztosít a kisebb mértékű banki kölcsönökre a 2013–2015 közötti időszakban. Az észt kormány a KredEx, az Enterprise Estonia és az Estonian Development Fund közreműködésével támogatja a vállalkozásfinanszírozást. Lengyelország új kkv-garanciakeretet vezetett be, valamint az Európai Beruházási Alappal és BGK Bankkal létrehozott egy, a különböző alapokat összefogó új növekedési alapot annak érdekében, hogy ilyen módon ösztönözze a kockázati tőkébe, a magántőkébe és a mezzanine alapokba való befektetést. Olaszországban a nem banki finanszírozást többek között az új társasági tőkére vonatkozó engedmények, a fenntartható növekedést elősegítő alap létrehozása, valamint az induló innovatív vállalkozások számára nyújtott forgóalapok segítségével ösztönözték. Az Egyesült Királyság a „Funding for Lending Scheme” rendszeren keresztül kedvezőbb feltételek melletti hitelfelvételt biztosít a bankoknak a Bank of England-nél azzal a feltétellel, hogy a hitelösszeg egy részét hitelként nyújtják más vállalkozásoknak. Az uniós strukturális alapok és az EBB fellépései több, a fentiekben felsorolt program számára is támogatást nyújtanak. Egyes tagállamok, például Svédország, Hollandia és az Egyesült Királyság esetében kezelni kell a magánadósságok szintjét és a háztartásoknak az ingatlanpiac lehetséges változásaiból adódó sérülékenységét[4]. A szabályozási oldalt érintő intézkedések meghozatala mellett sor került az eladósodás irányába ható adózási ösztönzők, például a jelzáloghitelek kamataira vonatkozó adókedvezmények csökkentésére. A háztartások jelentős mértékű eladósodása és a magas ingatlanárak által okozott egyenlőtlenségek kiküszöbölésére hozott intézkedések szintén kedvező eredményeket értek el azáltal, hogy csökkentették a kockázatos hitelek hatását. A tagállamoknak foglalkozniuk kell a társaságiadó-rendszerek többségében jelenleg fellelhető, torzító szabályozással is, amely kedvez az eladósodásnak. A növekedés és versenyképesség elősegítése a jelenben és a jövőben Számos tagállamban csökkent az állami és magánberuházások száma[5], és növekedtek a megtakarítási ráták, mivel a vállalatok és a háztartások szándéka a meglévő adósságaik csökkentésére és/vagy eszköztulajdonuk növelésére irányult. Ez az egyes vállalatok és háztartások szempontjából szükséges, ugyanakkor általában véve csökkenti az aggregált keresletet, valamint a termék- és munkaerőpiac átfogó reformját teszi szükségessé a növekedést érintő negatív hatások csökkentése, valamint a hosszabb távú növekedési potenciál fellendítése érdekében. A növekedés erőteljes támogatása és a versenyképesség visszanyerése elengedhetetlen a gazdaság sikeres és tartós helyreállításához. Amint azt Írország, Spanyolország és Portugália jelenlegi exportteljesítménye mutatja, a költségalapú és nem költségalapú versenyképesség javítására szolgáló jelentős kiigazítások pozitív hatása már rövid távon is megmutatkozik. A hiánnyal küzdő tagállamok számára szükséges lépést jelent az erőforrások újraelosztása és áthelyezése a nem kereskedelemképes ágazatokból (pl. lakáságazat) az exportképes ágazatokba. Ezeknek az országoknak általánosságban véve meg kell erősíteniük a versenyt, valamint liberalizálniuk kell a szolgáltatásokat és a nem piaci szolgáltatásokat, ideértve a hálózati szolgáltatásokat is. A költségvetési többlettel rendelkező tagállamoknak lehetősége és feladata a belföldi kereslet fellendítése például azáltal, hogy csökkentik az alacsony béreket terhelő magas adókat és társadalombiztosítási járulékokat. A költségvetési többlettel rendelkező országokban a bérek szintjének jelenlegi alakulása és a rugalmas munkaerőpiacok hozzájárulnak a belföldi kereslet fellendítéséhez, továbbá pozitív továbbgyűrűző hatást eredményeznek az Unió más országaiban is. Ezek a tagállamok tehetnének többet azért, hogy megnyissák szolgáltatási ágazatukat az indokolatlan korlátozások és a piacra lépést akadályozó tényezők megszüntetése, a beruházások növelése és a szolgáltatásoknak az alacsonyabb jövedelmű csoportok számára történő elérhetőbbé tétele által. A közelmúltban a tagállamok egy részének versenyképességét rontotta a béreknek a termelékenységi trendeket megelőző emelkedése. E tagállamok esetében a Bizottság azt javasolta, hogy vizsgálják felül bérmegállapítási mechanizmusaikat annak érdekében, hogy a béreket a termelékenység alakulásához lehessen igazítani. A tagállamok ebbe az irányba mutató erőfeszítéseket tettek. Néhány tagállam jogalkotási reformokat vezetett be vagy ösztönzőket vezetett be a fenti cél elérésére. Más esetekben sor került a bérindexálási rendszerek részbeni megreformálására vagy alkalmazásuk átmeneti leállítására, ugyanakkor a bérek alakulásának a termelékenység alakulásával való állandó összekapcsolásához szükséges strukturális reformok továbbra is hiányoznak. Az országspecifikus ajánlások érvényben maradtak 2013-ban is, ugyanakkor ezeket az elért változásokra tekintettel átfogalmazták. Európának egyértelműen növelnie kell innovációs erőfeszítéseit, valamint folytatnia kell termelési szerkezetének áthelyezését a nagy hozzáadott értéket előállító tevékenységekre. A Bizottság által kezdeményezett Innovatív Unió eredménytáblájának legutóbbi kiadásában még mindig jelentős szakadék mutatkozik a leggyengébb (BG, RO, LV, PL) és a legerősebb (SE, DE, DK, FI) innovációs teljesítményt nyújtó tagállamok között. Ez pedig azt eredményezi, hogy az EU egészének teljesítménye elmarad néhány fő versenytársának teljesítménye mögött. A gyenge termelékenység részben a termékek és szolgáltatások piacát jellemző korlátozott versenyből, az oktatás és a kutatás gyenge teljesítményéből, valamint az arra vonatkozó kompetencia hiányából adódik, hogy a kutatási eredményeket piacképes árukká és szolgáltatásokká alakítsák. Az államilag finanszírozott magán kutatás és fejlesztés jelentős része közvetlen támogatások révén valósul meg. Kidolgozásra várnak az innovációs kapacitások támogatására szolgáló alternatív megoldások, például adózási ösztönzők formájában, amelyek elősegítik a magánfinanszírozást és a közbeszerzés stratégiai alkalmazását. A szolgáltatási ágazatban rejlő nagy mértékű gazdasági és foglalkoztatási potenciál kihasználatlan. A Bizottság becslései szerint az Unió GDP-je 0,8–2,6 %-kal növekedhetne, ha a tagállamok a szolgáltatási irányelvvel összhangban felszámolnák a szolgáltatások nyújtását gátló korlátozásokat. A legambiciózusabb forgatókönyv szerint a legnagyobb nyereséget CY, ES, LU, NL, UK, DK, SE és FR[6] érhetné el. Konkrét intézkedések javasoltak, amelyek célja a verseny megerősítése a szolgáltatási ágazatban a kiskereskedelmet akadályozó korlátok felszámolása, valamint a szakmai szolgáltatásokat és szabályozott szakmákat túlzottan korlátozó megkötések megszüntetése által. Az uniós szolgáltatási irányelv teljes átültetése fontos szerepet játszhat a határokon átnyúló szolgáltatások fejlesztésében és hozzájárulhat a termelékenység növeléséhez a tagállami piacokon. Az üzleti környezet javítása összességében véve prioritást élvez, és sor került számos pozitív lépés megtételére (lásd a 4. szövegdobozt). A felsorolt bevált gyakorlati megoldások némelyikét szélesebb körben is alkalmazni lehetne. 4. szövegdoboz – Példák a szolgáltatási szektor gazdasági tevékenységeinek továbbfejlesztésére A szolgáltatási irányelv hatálybalépése óta Lengyelországban, Németországban, Franciaországban, Cipruson és Olaszországban is enyhültek a vállalkozási formára és a tőkerészesedésre vonatkozó előírások. Olaszországban és Franciaországban több szolgáltatás esetében is eltörölték a vállalkozásindítás előzetes engedélyeztetését. Spanyolországban és Németországban már nem kötelező gazdasági vizsgálatot végezni a kiskereskedelmi piacon bizonyos létesítmények megnyitása előtt. Máltán eltörölték a szabályozott szakmákra vonatkozó kötelező díjakat, ami azt jelenti, hogy ezentúl a vállalkozások maguk állapíthatják meg áraikat. Az új induló vállalkozások ösztönzéséhez és a már meglévő vállalkozások növekedéséhez és forrásbevonásához támogató üzleti környezetre van szükség. Bár az üzleti környezet az elmúlt öt évben valamelyest javult, a különböző tagállamokban még igen sokszínű a helyzet. Spanyolország tervbe vette a közigazgatási terhek nagyarányú csökkentését, és ha sikerül a piaci egységről szóló törvénytervezetet a javaslat szerint végrehajtani, a GDP az első évben 1,28 %-kal növekedhet. Franciaország bejelentette, hogy jelentős mértékű egyszerűsítéseket hajt végre, míg Portugáliában és Litvániában sokat fejlődött az elektronikus közbeszerzés. A gazdasági versenyképesség szempontjából alapvető fontossággal bír a hálózatos iparágak minősége, lefedettsége és megfizethetősége. A széles sáv fejlesztését, az energiapiac jobb működését és a közlekedési ágazat tökéletesítését (vasút, repülőterek, kikötők, közúti közlekedés) számos ajánlás taglalja. A jelentős infrastruktúráknak az uniós prioritásokkal összhangban történő fejlesztése vagy felújítása továbbra is a tevékenységek fontos alapfeltétele. A legnyitottabb vasúti piaccal rendelkező Dániában, Svédországban és az Egyesült Királyságban egyre növekszik a vasút piaci térnyerése. Nem sikerült még maradéktalanul kiaknázni a környezetbarát gazdaság munkahely-teremtési potenciálját. Az erőforrás-hatékonyság fokozása gazdasági és környezetvédelmi szempontból egyaránt kívánatos, és a jövőbeni versenyképességünk szerves aspektusa. A tagállamoknak a termelési módszerek fenntarthatóbb korszerűsítése keretében fel kell gyorsítaniuk ezeket a beruházásokat. Az energiahatékonysági intézkedések is elmaradnak a tervektől annak ellenére, hogy igen kedvező hatással járnának mind a munkahelyteremtés, mind a vállalkozások és a háztartások pénzügyi megtakarításai szempontjából.[7] A közlekedési és az építési szektorban keletkező széndioxid-kibocsátások csökkentése az uniós kötelezettségvállalásoknak megfelelően továbbra is egyértelmű prioritás marad. A hulladék- és újrahasznosítási szektorban rejlő potenciálokat szintén ki kell aknázni. A becslések szerint a hulladékokkal kapcsolatos uniós jogszabályok maradéktalan végrehajtásával évente 72 milliárd EUR-t lehetne megtakarítani, az ágazat éves forgalma pedig 42 milliárd EUR-val növekedne, valamint 2020-ig több mint 400 000 új munkahely jöhetne létre[8]. A munkanélküliség kezelése és a válság szociális következményeinek enyhítése A válság súlyosan és tartósan befolyásolta Európa különböző részein a munkanélküliségi rátát és a szociális helyzetet. A legsúlyosabb szociális következményeket ugyan segítenek felfogni a szociális védelmi rendszerek, ám ezek némelyikére komoly terhet ró a válság elhúzódása. Amint azt a 2. táblázat is mutatja, a tagállamok közötti egyenlőtlenségek mindazonáltal egyre növekednek. A munkanélküliségi ráta több tagállamban is hirtelen megnövekedett, és a munkanélküliek száma igen magas. Különösen aggasztó mértéket ölt az ifjúsági munkanélküliség (amely átlagosan 23,5 %, de Spanyolországban eléri az 55,9 %-ot, Görögországban pedig a 62,5 %-ot), valamint a tartósan munkanélküliek egyre növekvő aránya (ők 2011-ben a gazdaságilag aktív népesség 4,1 %-át, 2012-ben pedig már 4,6 %-át tették ki). Egyes tagállamokban ugyanakkor erőteljesen javul a foglalkoztatási helyzet. Az EU-n belül Ausztriában a legalacsonyabb a munkanélküliségi ráta (2013 márciusában 4,7 %), ahol a munkaerő-piaci részvétel csekély mértékben, 75 % fölé emelkedett. Németországban a munkanélküliség alig néhány év alatt a több mint 8 %-ról 5,4 %-ra csökkent. Az Egyesült Királyságban a teljes munkanélküliségi ráta a 2011. évi 8,2 %-ról 2013 februárjára 7,7 %-ra csökkent. Részben a szociális partnerekkel konzultálva több tagállamban jelentős munkaerő-piaci reformokat vezettek be, amelyek célja a munkaerőpiac ellenálló-képességének fokozása, nagyobb belső és külső rugalmasság bevezetése, a szegmentáció csökkentése és a munkahelyek közötti átmenet megkönnyítése. Ez különösen igaz a programok hatálya alá tartozó országokra. A reformok fokozatosan kifejtik majd hatásukat. Fontos figyelembe venni, hogy ki kell alakítani a jövőre vonatkozó jogosultságokat, és biztosítani kell a munkavállalók foglalkoztathatóságát. Tekintettel az EU demográfiai helyzetére, a reformoknak előtérbe kell helyezniük a nők és az idősebb munkavállalók munkaerő-piaci részvételének növelését, azaz gondoskodniuk kell arról, hogy az adó- és szociális ellátórendszerek megfelelő ösztönzőket biztosítsanak ahhoz, hogy az érintettek tartósan visszatérjenek a munka világába. E célból kulcsfontosságú a koragyermekkori nevelés és gondozás – közismertebb nevén gyermekgondozás – továbbfejlesztése, a gyermekszegénység orvoslása és az iskolai lemorzsolódások megelőzése. A munkanélküliségi ráta növekedése rövid távon jelentősen próbára teszi az állami foglalkoztatási szolgálatok kapacitását. Több országban lenne szükség hatékonyabb álláskeresési támogatásra és képzési lehetőségekre – ezen belül a mobilitási programok támogatására. Minden jel arra mutat, hogy a személyre szabott támogatás jobb eredményeket hoz; mégsem mondható el a legmagasabb munkanélküliséggel sújtott tagállamok többségéről, hogy lépéseket tennének ebbe az irányba, illetve kellő gyorsasággal hoznák meg a szükséges intézkedéseket. Az egyre több elvárással szembesülő állami foglalkoztatási szolgálatoknak törekedniük kellene hatékonyságuk fokozására és együttműködésük szorosabbra fűzésére. A Szerződésben rögzített szabad mozgáshoz való alapvető jog szintén munkavállalási lehetőséget kínál. Segíthet annak a problémának az orvoslásában is, amikor készségek és a munkahelyek nem állnak egymással összhangban. A munkaerő-piaci mobilitás emellett egyfajta kiigazítási mechanizmust is jelent a GMU-n belül. A Bizottság az Európai Foglalkoztatási Szolgálat (EURES) igénybevételével meg fogja erősíteni és ki fogja bővíteni tevékenységeit, többek között a fiatalkori mobilitás előmozdítása érdekében. 2. táblázat Munkanélküliségi ráták és a munkanélküliek száma a teljes népességen belül, illetve a fiatalok (25 év alattiak) körében – 2013. március* * 2013. márciusi vagy a legfrissebb rendelkezésre álló adatok. Forrás: Európai Bizottság Alaposabb értékelést kellene továbbá végezni arról, hogyan lehetne átláthatóbbá és hatékonyabbá tenni az oktatást és a képzést, hogyan lehetne elérni, hogy a készségek jobban összhangban legyenek a rendelkezésre álló munkahelyekkel, és hogyan lehetne megerősíteni a különböző képzésszolgáltatók közötti szinergiákat. Több tagállamban továbbra is elfogadhatatlanul magas a lemorzsolódók aránya – különösen a hátrányos helyzetű vagy migrációs hátterű személyek körében –, és nincsenek megfelelő élethosszig tartó tanulási lehetőségek. A következő tagállamokban a lemorzsolódók aránya meghaladja az uniós átlagot: MT, ES, PT, IT, RO és UK[9], míg az élethosszig tartó tanulásban való részvétel a következő tagállamokban a legalacsonyabb: BG, RO, EL, HU és SK[10]. Ezek a problémák fennálltak már a válság kitörése előtt is, de most különösen sok nehézséget okoznak, mivel a gazdasági kiigazítás igen széles körű lesz, és a munkavállalók várhatóan hosszabb időt töltenek majd munkában. Jól példázza továbbá egyik-másik oktatási és képzési rendszer elégtelenségét, hogy a rendelkezésre álló készségek számos régióban és ágazatban nem megfelelőek, vagy a megfelelő készségek teljes egészében hiányoznak. Több tagállam hozzákezdett szakképzési és képzési rendszere megreformálásához, hogy a fiatalok készségei és kompetenciái jobban illeszkedjenek a munkaerő-piaci igényekhez. Egyes tagállamokban kiváló minőségű tanulószerződéses gyakorlati képzés és a duális szakképzés alapjait fektették le (EL, ES, IT, LV, PT, SK), bár a folyamat még gyerekcipőben jár, és a sikerhez a szociális partnerek aktív részvétele is szükséges. Más tagállamok a felsőoktatási rendszerük hatékonyságának növelésére irányuló reformokat indítottak útjára (AT, IT, PL) annak érdekében, hogy a lemorzsolódók aránya csökkenjen, és a rendszerek jobban megfeleljenek a munkaerő-piaci igényeknek. E célok eléréséhez egyre nagyobb mértékben alkalmaznak innovatív teljesítményalapú finanszírozási modelleket (CZ, HU, SK, UK). A munkanélküliségi ráta növekedése különösen a fiatalokat érinti. A nemzeti és a regionális stratégiák támogatása érdekében uniós szinten is jelentős erőfeszítésekre került sor (5. szövegdoboz). 5. szövegdoboz Az uniós ifjúsági garancia végrehajtása A Bizottság javaslata nyomán a tagállamok megállapodtak abban, hogy ifjúsági garanciát hoznak létre, amelynek célja, hogy minden olyan 25 év alatti fiatal, aki elveszíti munkáját vagy befejezi az iskolarendszerű oktatást, négy hónapon belül magas színvonalú állás-, továbbképzési, tanulószerződéses gyakorlati képzési vagy gyakornoki ajánlatot kapjon. Finnország olyan garanciaprogramot indított, amelyben minden 25 év alatti (illetve frissdiplomások esetében 30 év alatti), munkanélkülivé váló fiatal számára 3 hónapon belül állást, gyakornoki lehetőséget, munkahelyi képzést, tanulmányi férőhelyet, illetve gyakorlati képzési vagy átképzési lehetőséget biztosítanak. Ausztriában a 19–24 éves fiatalok a „munkahelyi és képzési garanciát” vehetik igénybe. A munkanélküli fiataloknak az állami foglalkoztatási szolgálatnál történő regisztrációjukat követően hat hónapon belül állást, célzott képzést vagy támogatott foglalkoztatást kínálnak. Svédországban különböző eszközöket adnak a regisztrált fiatal munkanélküliek kezébe: először három hónapos intenzív álláskeresési támogatást, majd aktív megfeleltetési folyamatot kínálnak tanulószerződéses gyakorlati képzéssel vagy továbbképzéssel. A Bizottság az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezés elindítására tett javaslatot, és azt az Európai Tanács el is fogadta. A kezdeményezés 6 milliárd EUR-t különít el a következő többéves pénzügyi keret (2014–2020) forrásaiból azoknak a fiataloknak a támogatására, akik nem állnak munkaviszonyban, és nem részesülnek sem oktatásban, sem képzésben azokban a régiókban, ahol a fiatalok munkanélküliségi aránya meghaladja a 25 %-ot. A kezdeményezés kulcsszerepet játszhat az ifjúsági garancia végrehajtásának támogatásában. A válság súlyos hatásai következtében számos tagállamban növekedett a szegénység mértéke. Némelyik tagállam ugyan felgyorsította a szegénység és a társadalmi kirekesztés kezelésére tett erőfeszítéseit, de ennél jóval többet kellene tenni a szociális védőhálók megerősítésére és az ellátások megfelelőségének és költséghatékonyságának fokozására, beleértve a célirányosabb kidolgozást, az adminisztratív egyszerűsítést és a jogosultságok fokozottabb igénybevételét. A tartósan munkanélkülieket támogatni kell a munkaerőpiaccal való ismételt kapcsolatfelvételben, és ehhez elengedhetetlen a szociális segélyezési és aktivizálási intézkedések közötti kapcsolat javítása. A közigazgatás korszerűsítése A válság rámutatott, hogy a közigazgatás hiányosságai hátráltathatják a tagállamokat a modern, reformorientált gazdasági és szociális politikák életbe léptetésében. Nyilvánvaló, hogy szükség van a tagállami közigazgatások modernizációjára: kezdve azzal, hogy bizonyos állami foglalkoztatási szolgálatok korszerűsítésre szorulnak, és hiányzik a strukturális reformok kidolgozásához és végrehajtásához szükséges gazdasági elemzési kapacitás, egészen addig, hogy javítani kell az irányítást, és növelni kell az uniós strukturális alapok jelenlegi igen alacsony abszorpciós szintjét. A közigazgatások modernizációjához szükség van a stratégiai tervezés és végrehajtás megerősítésére: a minisztériumoknak és a nemzeti, regionális és helyi szintű hatóságoknak javítaniuk kell azt a képességüket, hogy meghatározzák a kulcsfontosságú kihívásokat, e kihívások orvoslása érdekében azonosítsák a főbb prioritásokat és értékeljék a fellépések gazdasági, szociális és környezeti hatásait, valamint egyértelmű mérföldkövekkel ellátott, megfelelő cselekvési terveket dolgozzanak ki. Az integrált megközelítés azonban mindenképpen elengedhetetlen: ahhoz, hogy ne jöjjön létre számtalan különböző közigazgatási reformstratégia, az érintett szervezeti egységeknek szigorúan koordinálniuk kell egymás között e stratégiák kidolgozását és végrehajtását. A modern közigazgatás a munkahelyteremtés, a növekedés és a versenyképesség serkentésére irányuló szakpolitikák kidolgozásának és megvalósításának alapvető tényezője. A kkv-barát környezet kialakításához például csökkenteni kell a vállalkozásindításhoz kapcsolódó adminisztrációs terheket, és ki kell alakítani az innovációt előmozdító közigazgatási keretet. Ehhez viszont meg kell erősíteni a hatóságok közigazgatási kapacitását, valamint támogatni kell az online szolgáltatásokat és a modern információs infrastruktúrákat. A jól képzett közigazgatási munkaerő nagy jelentőséggel bír, különösen akkor, amikor a válság miatt szűkösebbek az állami források. Nem elég az, hogy a közigazgatás magához tudja vonzani a munkaerőt – az is számít, hogy meg is tudja-e tartani, azaz tartósan fennmarad-e a közigazgatás vonzereje. Ehhez mindenekelőtt szilárd munkaerő-felvételi politikákra, előléptetési és szakmai előmeneteli programokra és – többek között tanulás és képzés útján – a vezetői készségek előmozdítására van szükség. A hatékonyság és a költséghatékonyság növelése érdekében néhány tagállam csökkenti a közszférában foglalkoztatottak számát, míg mások elektronikus kormányzásra fordítják forrásaikat. A válság rámutatott arra is, hogy a lassú és elavult jogi rendszerek kedvezőtlen hatást gyakorolnak a gazdaságra, márpedig a befektetők bizalmának fenntartásához, illetve visszanyeréséhez igen fontos a bírói kar minősége, függetlensége és hatékonysága. Néhány tagállam már hozzákezdett a fizetésképtelenségre vonatkozó jog felülvizsgálatához, a bírói rendszer hatékonyságának növeléséhez (Portugália és Spanyolország), míg mások esetében (Málta, Románia, Olaszország, Szlovákia, Magyarország, Lettország és Bulgária) a Bizottság ajánlásokat tett a lépések felgyorsítására és hatékonyabbá tételére, valamint a bírói kar függetlenségének megerősítésére. Az adózási morál javítása és az előírások betartásához kapcsolódó igazgatási költségek csökkentése érdekében erőfeszítéseket kell tenni az adóhivatalok és az adóügyi jogszabályok megreformálására is. 6. szövegdoboz – Példák az adózási morál javítása és az adóhivatalok hatékonyságának növelése érdekében tett újabb intézkedésekre Az adózási morál javítására az egyes országok egyrészt önkéntes jogkövetési intézkedéseket, másrészt jogérvényesítési politikákat hajtanak végre. Ezek egymáshoz viszonyított aránya a tagállam sajátos körülményeitől függ. Belgiumban a négyszeresére emelték az adócsalás esetén fizetendő bírságot, és növelték az adóhivatalok személyi adatokba való betekintési jogkörét. Bulgária kiegészítő e-szolgáltatásokat vezetett be, és kibővítette a Nemzeti Adóhivatal Információs Központjának kommunikációs csatornáit, valamint növelte a harmadik féltől származó információk felhasználását. A Cseh Köztársaság tovább folytatja adóhivatala szervezeti egyszerűsítését (a végcél egy integrált adóhivatal kialakítása), és kockázatkezelési kapacitását is bővítette a „nem megbízható héa-fizető” fogalmának bevezetésével. Olaszország ugyanakkor növelte az ellenőrzéseket és szigorította a szankciókat, miközben bővítette az adófizetők információszolgáltatási kötelezettségének körét. Emellett számos egyszerűsítő intézkedést is bevezetett. Litvánia megerősítette a jogkövetési stratégiáját, növelte az adófizetőknek nyújtott támogatást, ugyanakkor fokozta az ellenőrzéseket is, különösen a készpénzalapú ügyletek esetében. Szlovákia javította kockázatkezelési technikáit – különös tekintettel a héa-csalásra – és lépéseket tett a bizonyos értékhatár feletti elektronikus fizetési megbízásokkal kapcsolatos adócsalás ellen. 4. Következtetés Európában továbbra is borús rövid távú gazdasági kilátásokkal kell számolni, de a tagállamok számos hatékony lépést tesznek az európai válságból való kilábalás érdekében. Az euróövezeten belül egyre csökken a folyó fizetési mérleg egyensúlyhiánya, és egyre nagyobb többletet mutat a folyó fizetési mérleg. A gazdaság kiegyensúlyozására irányuló erőfeszítéseket valamennyi tagállamban folytatni kell: a hiánnyal küzdő országoknak meg kell erősíteniük versenyképességüket, míg a költségvetési többlettel rendelkezőknek el kell hárítaniuk a hazai keresletük növekedése előtt álló akadályokat. Mivel nem hagyományos ciklikus visszaesésről van szó, meg kell erősíteni a strukturális reformokat. Ennek eredményei azonban gyakran csak lassan kristályosodnak ki, és az eddigi tapasztalatok azt mutatják, hogy a foglalkoztatási helyzet csak bizonyos késéssel változik. Elengedhetetlen az aktív munkaerő-piaci politikák folytatása, különösen az ifjúsági munkanélküliség elleni küzdelemben. A néhány tagállam számára javasolt további, fiskális konszolidációra szánt időt olyan nagyívű strukturális reformok megvalósítására kell fordítani, amelyekkel növelhető a kiigazítási képesség, és fellendíthető a növekedés és a foglalkoztatás. Az ifjúsági munkanélküliség elleni küzdelemben sürgős lépéseket kell tenni, például fel kell gyorsítani a döntéshozatalt és a nemzeti szintű források mobilizálását. Ennek egyik fontos eleme a Bizottság által javasolt és a tagállamok által most elfogadott ifjúsági garanciaprogram, amelyet nemzeti szinten mihamarabb aktiválni kell. Szintén fontos prioritásnak kell tekinteni a következő többéves pénzügyi keretről szóló megállapodás megszületését, amely további elkülönített forrásokat biztosít majd az ifjúsági munkanélküliség kezelésére. A beruházások növelése szempontjából fontos, hogy a pénzügyi szektor ismét képes legyen a megtakarításokat a leginkább produktív felhasználási irányokba terelni, különösen Dél-Európában. Az uniós intézményeknek – ezen belül az Európai Beruházási Banknak – minden lehetséges eszközt ennek szolgálatába kell állítaniuk, különös tekintettel a kkv-k finanszírozáshoz jutására. Az uniós gazdaság számára éppolyan fontos a 2014–2020 közötti időszakra szóló többéves pénzügyi keret elfogadása és végrehajtása. A Bizottság ezért felszólítja az Európai Parlamentet és a Tanácsot, hogy haladéktalanul jussanak megállapodásra. Ezzel párhuzamosan a tagállamoknak is fel kell gyorsítaniuk a következő többéves pénzügyi keretre való felkészülést annak érdekében, hogy 2014-től – az országspecifikus ajánlásokban szorgalmazott reformok végrehajtásához – igénybe tudják venni a beruházásokhoz és a foglalkoztatástámogatási intézkedésekhez nyújtott uniós társfinanszírozást. Ugyanakkor a bizalom megerősítéséhez gyors haladást kell elérni a bankunió terén. Annak érdekében, hogy a bankok elláthassák pénzügyi közvetítői feladataikat, és hozzájárulhassanak Európa növekedési potenciáljának megerősítéséhez, rövid távon biztosítanunk kell a bankok mérlegének megfelelő tőkével való ellátottságát. Az európai szemeszter olyan jól bevált folyamat, amely hozzájárul az uniós tagállamok szakpolitikai döntéshozatalának összehangolásához. Az európai szemeszter figyelembe veszi az egyes országok sajátosságait, ugyanakkor szinergiákat fejleszt ki az országok között, mivel elismeri az uniós tagállamok egymásrautaltságát. A 2013. évi európai szemeszter alkalmával a Bizottság szorosabbra fűzte a tagállamokkal való politikai és technikai kapcsolatait, és a nemzeti reformprogramok kidolgozása és megvitatása során sok tagállam fokozta erőfeszítéseit a nemzeti parlamentek, a szociális partnerek és a civil társadalom bevonására. A reformfolyamat sikere szempontjából kulcsfontosságú, hogy a tagállamok felelősséget vállaljanak érte. Európa olyan reformhullámot indított el, amely új, fenntartható és munkahelyteremtő növekedés kialakulását teszi lehetővé. A kihívások nemzeti és uniós szintű megválaszolása során igyekezetünk egy percre sem lankadhat. A következő hónapokban Európa közös feladata lesz a strukturális reformok végrehajtása. Az uniós és nemzeti szintű közös fellépésekkel átsegíthetjük Európát a jelenlegi válságon, és elindíthatjuk az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés útján. 1. melléklet – A 2013–2014. évi országspecifikus ajánlások áttekintése Megjegyzés: A 2013. május 29-én benyújtott, 2013–2014. évi bizottsági ajánlások. Ciprusnak, Görögországnak, Írországnak és Portugáliának végre kell hajtania az EU–IMF pénzügyi támogatási programok keretében vállalt kötelezettségeit. További információk: http://ec.europa.eu/europe2020/index_en.htm. 2. melléklet – az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek áttekintése[11] *Azok az országok, amelyek az EU kiemelt céljának jelzőszámától eltérő jelzőszámhoz képest adták meg nemzeti célértékeiket. A tagállamok célkitűzései || Foglalkoztatási ráta (%) || K+F a GDP %-ában || Kibocsátás-csökkentési célkitűzések (a 2005. évi szinthez képest)[12] || Megújuló energia || Energiahatékonyság[13] || Lemorzsolódás %-ban || Felsőoktatás %-ban || A szegénység vagy társadalmi kirekesztettség által veszélyeztetett népesség arányának csökkentése (fő) Az EU kiemelt célja || 75% || 3% || -20% (az 1990-es szinthez képest) || 20% || 20% || 10% || 40% || 20,000,000 Az EU-ra vonatkozó becsült adat || 73.70-74% || 2.65-2.72% || -20% (az 1990-es szinthez képest) || 20% || n.a. || 10.3-10.5% || 37.6-38.0%[14] || AT || 77–78 % || 3,76 % || -16 % || 34 % || 31,5 || 9,5 % || 38 % (az ISCED 4a-val együtt, ami 2010-ben 12 % körül volt) || 235 000 BE || 73,2 % || 3,0 % || -15 % || 13 % || || 9,5 % || 47 % || 380 000 BG || 76 % || 1,5 % || 20 % || 16 % || || 11 % || 36 % || 260 000* CY || 75-77% || 0.5% || -5% || 13% || 2.8 || 10% || 46% || 27 000 CZ || 75 % || 1 % (csak a közszféra) || 9 % || 13 % || || 5,5 % || 32 % || a szegénység vagy társadalmi kirekesztettség által veszélyeztetett emberek arányának 2008-as szinten (a teljes népesség 15,3 %-a) tartása, illetve annak 30 000 fővel történő csökkentésére irányuló erőfeszítések DE || 77 % || 3 % || -14 % || 18 % || 251,0 || <10 % || 42 % (ISCED4-gyel együtt, amely 2010-ben 11,4 % volt) || 320 000 (tartós munkanélküliek)* DK || 80 % || 3 % || -20 % || 30 % || 17,8 || <10 % || legalább 40 % || 22 000 (az alacsony munkaintenzitású háztartásokban élő lakosság)* EE || 76 % || 3 % || 11 % || 25 % || 6,5 || 9,5 % || 40 % || 61,860 fő kikerült a szegénységből* EL || 70 % || 0,67 % || -4 % || 18 % || 27,1 || 10 % alatt || 32 % || 450 000 ES || 74 % || 2 % || -10 % || 20 % || 121,6 || 15 % || 44 % || 1 400 000-1 500 000 FI || 78 % || 4 % || -16 % || 38 % || 35,9 || 8 % || 42 % (szűken vett nemzeti meghatározás szerint) || 150 000 FR || 75 % || 3 % || -14 % || 23 % || 236,3 || 9,5 % || 50 % || egyelőre nincs új célérték (a célérték 2012-ig volt érvényben)* HU || 75 % || 1,8 % || 10 % || 14,65 % || 26,6 || 10 % || 30,3 % || 450 000 IE || 69–71 % || a GNP megközelítőleg 2%-a || -20 % || 16 % || 13,9 || 8 % || 60 % || 200 ,000* IT || 67–69 % || 1,53 % || -13 % || 17 % || 158,0 || 15–16 % || 26–27 % || 2 200 000 LT || 72,8 % || 1,9 % || 15 % || 23 % || || <9 % || 40 % || 170 000 LU || 73 % || 2,3–2,6 % || -20 % || 11 % || || <10 % || 66 % || 6 000 LV || 73 % || 1.5 % || 17 % || 40 % || 5,23* || 13,4 % || 34–36 % || 121 000* MT || 62,9 % || 0,67 % || 5 % || 10 % || 0,825 || 29 % || 33 % || 6 560 NL || 80 % || 2,5 % || -16 % || 14 % || . || <8 % || >40% 2020-ban várhatóan 45% || 93 000* PL || 71 % || 1,7% || 14 % || 15,48 % || 96,4 || 4.5 % || 45 % || 1 500 000 PT || 75 % || 3 % || 1 % || 31 % || 22,5 || 10 % || 40 % || 200 000 RO || 70 % || 2 % || 19 % || 24 % || || 11,3 % || 26,7 % || 580 000 SE || jóval 80 % felett || körülbelül 4 % || -17 % || 49 % || 36,7–66,0 || <10 % || 40–45 % || 2020-ig a (a nappali tagozatos diákok kivételével) a munkaerőpiactól távol maradó, tartósan munkanélküli vagy lévő tartósan betegállományban levő nők és férfiak arányának 14 % alá csökkentése* SI || 75 % || 3 % || 4 % || 25 % || || 5 % || 40 % || 40 000 SK || 72 % || 1,2 % || 13 % || 14 % || 16,2 || 6 % || 40 % || 170 000 UK || a nemzeti reformprogramban nem szerepel célérték || a nemzeti reformprogramban nem szerepel célérték || -16 % || 15 % || 177,6 || a nemzeti reformprogramban nem szerepel célérték || a nemzeti reformprogramban nem szerepel célérték || a 2010. évi gyermekszegénységről szóló törvény meglévő célszámai* HR[15] || 59 % || 1,4 % || +26 % || 20 % || || 4 % || 35 % || 100 000 [1] Először az Európai Pénzügyi Stabilizációs Mechanizmus (EFSM) és az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszköz (EFSF), majd az Európai Stabilitási Mechanizmus (ESM). [2] 2012 decemberében a Bizottság az adócsalás és -kikerülés elleni európai és globális szintű küzdelemre irányuló intézkedéseket tartalmazó, átfogó csomagot nyújtott be. http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/tax_fraud_evasion/index_en.htm [3] COM(2013) 150. [4] A fenti országokat az említett területen érintő egyensúlyhiány feltérképezésére a makrogazdasági egyensúlyhiány esetén követendő eljárás keretében került sor. [5] 2013-tól kezdődően egyes tagállamok a gázkibocsátási egységek árveréséből származó olyan új bevételekre tesznek szert, amelyeket az alacsony szén-dioxid-kibocsátású innovatív projektek finanszírozására lehet felhasználni. [6] Lásd: http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf [7] Két tagállam nem közölte az energiahatékonysági irányelv (2012/27/EU) 3. és 24. cikkében előírt indikatív energiahatékonysági célértéket, kilenc tagállam pedig hiányosan nyújtotta be az adatokat. [8] Lásd: http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/study%2012%20FINAL%20REPORT.pdf [9] Lásd: http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/themes/21_early_school_leaving.pdf [10] Lásd: http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/themes/22_quality_of_education_and_training.pdf [11] A nemzeti célértékek a 2013. áprilisi nemzeti reformprogramokban foglaltak szerint. [12] A 2009/406/EK határozat (vállaláselosztási határozat) által megállapított nemzeti kibocsátás-csökkentési célértékek a kibocsátáskereskedelmi rendszer alá nem tartozó kibocsátásokra vonatkoznak. A kibocsátáskereskedelmi rendszer alá tartozó kibocsátásokat 21 %-kal csökkentik a 2005-ös értékekhez képest. A megfelelő teljes kibocsátás 20 %-kal csökken majd az 1990-es szinthez képest. [13] Az energiahatékonyságról szóló 2012/27/EU irányelv 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja kimondja, hogy az Unió 2020. évi energiafogyasztása nem haladhatja meg az 1474 Mtoe primerenergiát vagy az 1078 Mtoe végső energiát. Két tagállam (a Cseh Köztársaság és Luxemburg) kivételével minden tagállam megállapította célértékeit 2013. április 30-ig, de ezeket nem mindegyikük fejezte ki az irányelv előírásai szerinti primerenergiában és végső energiában. Ezért hiányzik néhány tagállami adat és az uniós szintű becslés. Ez a táblázat csak a 2020. évi Mtoe primerenergia-fogyasztás szintjét tartalmazza. A * azt jelzi, hogy előzetes célszámokról van szó. [14] A számítás nem foglalja magában az ISCED 4-et (Németország, Ausztria). [15] Horvátország előzetes listát nyújtott be a 2020. évi nemzeti célértékeiről. Mivel ezek az értékek ideiglenesek, az uniós szintű statisztikákba nem kerültek bele.