EURÓPAI BIZOTTSÁG Brüsszel, 2020.12.15. COM(2020) 825 final 2020/0361(COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a digitális szolgáltatások egységes piacáról (digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály) és a 2000/31/EK irányelv módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) {SEC(2020) 432 final} - {SWD(2020) 348 final} - {SWD(2020) 349 final}



INDOKOLÁS 1.A JAVASLAT HÁTTERE •A javaslat indokai és céljai A 2000/31/EK irányelv („e-kereskedelmi irányelv”) elfogadása óta az információs társadalommal összefüggő új és innovatív (digitális) szolgáltatások jelentek meg, amelyek megváltoztatják az uniós polgárok mindennapi életét, befolyásolva és átalakítva a kommunikáció, a kapcsolattartás, a fogyasztás és az üzletkötés módját. Ezek a szolgáltatások nagymértékben hozzájárultak az uniós és globális társadalmi és gazdasági átalakuláshoz. Az ilyen szolgáltatások igénybevétele ugyanakkor új kockázatokkal és kihívásokkal is jár mind a társadalom egésze, mind az ilyen szolgáltatásokat használó egyének számára. A digitális szolgáltatások támogathatják a fenntartható fejlődési célok elérését a gazdasági, társadalmi és környezeti fenntarthatósághoz való hozzájárulással. A Covid19-válság rámutatott arra, hogy milyen fontos szerepet játszanak a digitális technológiák a modern élet valamennyi területén. Egyértelműen megmutatta, hogy a gazdaságunk és társadalmunk a digitális szolgáltatásoktól függ, és rávilágított a digitális szolgáltatások működésének jelenlegi keretéből származó előnyökre és kockázatokra is. Az Európa digitális jövőjének megtervezése című közleményben a Bizottság elkötelezte magát a digitális szolgáltatók, különösen az online platformok felelősségét és kötelezettségeit meghatározó horizontális szabályok aktualizálása mellett. Ehhez a Bizottság figyelembe vette az Európai Parlament saját kezdeményezésű jelentéseiben azonosított problémákat, és elemezte a jelentésekben szereplő javaslatokat. Az Európai Parlament az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 225. cikke alapján elfogadta A digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály: az egységes piac működésének javítása, illetve A digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály: az online működő vállalkozásokra vonatkozó kereskedelmi és polgári jogi szabályok kiigazítása című állásfoglalást. Az Európai Parlament elfogadott továbbá nem jogalkotási eljárás keretében egy állásfoglalást a digitális szolgáltatásokról és az alapvető jogokról szóló törvényről. Az állásfoglalások lényegében sok vonatkozásban kiegészítik egymást. Többek között határozottan felszólítanak az e-kereskedelmi irányelv alapelveinek fenntartására és az alapvető jogok védelmére online környezetben, illetve az online anonimitás védelmére, ahol ez technikailag lehetséges. Szorgalmazzák az átláthatóságot, a digitális szolgáltatók tájékoztatási kötelezettségeit és elszámoltathatóságát, valamint támogatják a jogellenes online tartalom kezelésére szolgáló hatékony kötelezettségeket. Támogatják továbbá az uniós és nemzeti szintű állami felügyeletet, illetve az illetékes hatóságok joghatóságokon átívelő együttműködését a jogszabályok érvényesítése terén, különös tekintettel a határokon átnyúló kérdésekre. A digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály: az egységes piac működésének javítása című állásfoglalás a meglévő uniós e-kereskedelmi jogi keret ambiciózus reformjára szólít fel a felelősségi rendszer ma is érvényesnek tartott alapelveinek – az általános nyomon követés tilalma és a belső piaci záradék – fenntartása mellett. Az e-kereskedelmi irányelv célkitűzéseinek megerősítésével az állásfoglalás olyan intézkedéseket szorgalmaz, amelyek a fogyasztóvédelmet helyezik a középpontba, részletes szakaszt szentelve az online piactereknek, és biztosítják a digitális gazdaságba vetett fogyasztói bizalmat a felhasználók alapvető jogainak tiszteletben tartása mellett. Az állásfoglalás emellett olyan szabályokat javasol, amelyek támogatják a versenyképes európai digitális környezetet, és reméli, hogy a digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály globálisan mértékadóvá válik. A digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály: az online működő vállalkozásokra vonatkozó kereskedelmi és polgári jogi szabályok kiigazítása című állásfoglalás a digitális szolgáltatások tartalommoderálásával kapcsolatban nagyobb méltányosságra, átláthatóságra és elszámoltathatóságra szólít fel, biztosítva az alapvető jogok tiszteletben tartását, illetve garantálva a független bírósági jogorvoslatot. Az állásfoglalásban szerepel továbbá a jogellenes tartalommal kapcsolatos részletes bejelentési és cselekvési mechanizmusra, az online hirdetésekre, beleértve a célzott hirdetéseket, vonatkozó átfogó szabályokra, valamint az intelligens szerződések kidolgozására és alkalmazására vonatkozó kérés. A digitális szolgáltatásokról és az alapvető jogokról szóló törvényről szóló, nem jogalkotási állásfoglalás kiemeli, hogy jogi egyértelműségre van szükség a platformok és felhasználók esetében, illetve tiszteletben kell tartani az alapvető jogokat, tekintettel a technológia gyors fejlődésére. A jogellenes online tartalomra, a felelősség alóli mentességre és a tartalommoderálásra vonatkozó harmonizált szabályokat szorgalmaz. Az állásfoglalás emellett kitér a platformok és hatóságok egyértelmű jelentési és átláthatósági felelősségére. A Tanács következtetései is üdvözölték, hogy a Bizottság bejelentette a digitális szolgáltatásokról szóló jogszabályt, kihangsúlyozva, hogy „a digitális szolgáltatásokkal kapcsolatos felelősséget és elszámoltathatóságot illetően olyan egyértelmű és harmonizált, tényalapú szabályokra van szükség, amelyek megfelelő szintű jogbiztonságot garantálnának az online szolgáltatók számára”, valamint kiemelve, hogy „fokozni kell az európai képességeket és a nemzeti hatóságok közötti együttműködést, fenntartva és megerősítve az egységes piac alapelveinek érvényesülését, valamint hogy az egységes piac teljes területén növelni kell a polgárok biztonságát és védeni kell fogyasztói jogaikat a digitális szférában”. A Tanács 2020. október 2-i következtetései megismételték ezt a cselekvési javaslatot. Az e-kereskedelmi irányelvben szereplő legfőbb, ma is érvényes alapelvek alapján ez a javaslat arra törekszik, hogy biztosítsa a belső piacon az innovatív digitális szolgáltatásnyújtás lehető legjobb feltételeit, hozzájáruljon az online biztonsághoz és az alapvető jogok védelméhez, valamint megbízható és tartós irányítási struktúrát dolgozzon ki a közvetítő szolgáltatók hatékony felügyeletére. A javaslat meghatározza a közvetítő szolgáltatók egyértelmű felelősségét és elszámoltathatóságát, különös tekintettel az online platformokra, például a közösségi médiára és a piacterekre. Az egyes közvetítő szolgáltatások tekintetében az egyértelmű, kellő gondosságra vonatkozó kötelezettségek meghatározásával, beleértve a jogellenes tartalomra vonatkozó bejelentési és cselekvési eljárásokat, illetve a platformok tartalommoderálási döntéseinek kétségbevonhatóságát, a javaslat javítani kívánja a felhasználók online biztonságát az egész Unióban, valamint javítani kívánja az alapvető jogaik védelmét. Továbbá, a fogyasztók számára biztonságosabb és átláthatóbb online környezetet fog teremteni az az egyes online platformokra vonatkozó kötelezettség, amely szerint a szolgáltatásaikat használó kereskedőkről információkat kell kapniuk, tárolniuk illetve részben ellenőrizniük és közzé tenniük. Az online óriásplatformok által a gazdaságunkra és társadalmunkra gyakorolt hatást felismerve, a javaslat magasabb színvonalú átláthatóságra és elszámoltathatóságra törekszik a tartalom ilyen platformok üzemeltetői általi moderálásának módjával, a hirdetésekkel és az algoritmikus folyamatokkal kapcsolatban. Meghatározza a rendszereik által jelentett kockázatok értékelésére vonatkozó kötelezettségeket a megfelelő kockázatkezelési eszközök kidolgozása érdekében, hogy megvédjék szolgáltatásaik integritását a manipulatív technikák használatával szemben. Az ilyen kötelezettségek hatálya alá tartozó szolgáltatókra vonatkozó működési küszöböt elérő szolgáltatók közé tartoznak azok a jelentős eléréssel rendelkező online uniós platformok, amelyek a jelenlegi becslések szerint több mint 45 millió felhasználót érnek el. Ez a küszöbérték arányos a platformok uniós elérésének kockázatával; ha az Unió népessége adott százalékkal megváltozik, a Bizottság módosítani fogja a küszöbérték meghatározásához használt potenciális fogyasztói létszámot, hogy az következetesen az uniós népesség 10 %-ának feleljen meg. A digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály emellett társszabályozói védőhálót dolgoz ki, többek között a meglévő önkéntes kezdeményezések alapján. A javaslat fenntartja a mára a digitális gazdaság alapjává vált és az alapvető jogok online védelmében fontos szerepet játszó e-kereskedelmi irányelvben foglalt, a közvetítő szolgáltatókra vonatkozó felelősségi szabályokat. Az Európai Unió Bírósága értelmezte ezeket a szabályokat, így értékes magyarázatokkal és iránymutatással szolgál. Ugyanakkor a hatékony uniós harmonizáció biztosítása és a jogi széttagoltság elkerülése érdekében ezeket a szabályokat rendeletbe kell foglalni. Emellett célszerű egyértelművé tenni a szabályok néhány vonatkozását a közvetítő szolgáltatók önkéntes önvizsgálatától visszatartó meglévő tényezők felszámolása érdekében, hogy biztosítsák a felhasználók biztonságát, és egyértelművé tegyék a fogyasztók szempontjából vett szerepüket. Ezek a magyarázatok segítenek a kisebb, innovatív szolgáltatóknak abban, hogy nagyobb jogbiztonság mellett terjeszkedjenek és növekedjenek. A digitális szolgáltatások mélyebb, határok nélküli egységes piacához a tagállamok megerősített együttműködésére van szükség a hatékony felügyelet és a rendeletjavaslatban szereplő új szabályok végrehajtásának biztosítása érdekében. A javaslat egyértelműen meghatározza a tagállamok felelősségét annak felügyelete tekintetében, hogy a tagállamok területén székhellyel rendelkező szolgáltatók megfelelnek-e a rendeletjavaslatban szereplő kötelezettségeknek. Ez biztosítja a szabályok leggyorsabb és leghatékonyabb érvényesítését, és védelmet nyújt valamennyi uniós polgárnak. Egyszerű és egyértelmű eljárásokat kíván biztosítani a felügyelő hatóságokkal való kapcsolattartás során a polgárai és a szolgáltatók számára egyaránt. Ha rendszerszintű kockázatok jelentkeznek az Unióban, a rendeletjavaslat biztosítja az uniós szintű felügyeletet és érvényesítést. •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel A digitális szolgáltatásokat szabályozó jelenlegi uniós jogi keret alapját elsősorban az e-kereskedelmi irányelv adja. Ez a rendeletjavaslat nem érinti az e-kereskedelmi irányelvet, és az abban szereplő rendelkezéseken alapul, mindenekelőtt a 3. cikkben meghatározott belső piaci alapelven. A rendeletjavaslat biztosítja az általa előírt kötelezettségek felügyeletére szolgáló együttműködési és koordinációs mechanizmust. A közvetítő szolgáltatókra vonatkozó felelősség alóli mentesség horizontális kerete tekintetében ez a rendelet törli az e-kereskedelmi irányelv 12–15. cikkét, és újra meghatározza őket a rendeletben, fenntartva az ilyen szolgáltatók felelősség alóli mentességét az Európai Unió Bírósága értelmezésének megfelelően. Az egyes tagállamok jogrendszerétől és a szóban forgó jogi területtől függően a nemzeti igazságügyi vagy közigazgatási hatóságok elrendelhetik, hogy a közvetítő szolgáltatók lépjenek fel adott jogellenes tartalom ellen. Az ilyen határozatokat, különösen akkor, amikor előírják, hogy a szolgáltatónak meg kell akadályoznia a jogellenes tartalom újbóli megjelenését, az uniós jognak megfelelően kell meghozni, mindenekelőtt az általános nyomonkövetési kötelezettségek tilalmával, az Európai Unió Bírósága értelmezésének megfelelően. Ez a javaslat, különös tekintettel a 8. cikkére, nem érinti ezt az ítélkezési gyakorlatot. Ez a javaslat megfelelő alapot biztosít az olyan megbízható technológiák kidolgozásához, amelyek megakadályozzák a jogellenes információk újbóli megjelenését, és amelyeket a legjobb biztosítékok kísérnek annak elkerülésére, hogy jogszerű tartalmat tévesen távolítsanak el; az ilyen eszközök az érintett felek közötti önkéntes megállapodások alapján dolgozhatók ki, és a tagállamoknak elő kell mozdítaniuk őket; a közvetítő szolgáltatások nyújtásában érintett valamennyi fél érdeke az ilyen eljárások elfogadása és végrehajtása; e rendelet felelősséggel kapcsolatos rendelkezései nem zárják ki a védelemre és azonosításra szolgáló technikai rendszerek, továbbá a digitális technológia által lehetővé tett automatizált felismerés – egyes érdekelt felek általi – fejlesztését és hatékony működtetését az (EU) 2016/679 rendeletben meghatározott korlátok között. •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival A rendeletjavaslat horizontális keretet vezet be a közvetítő szolgáltatásokhoz kapcsolódó tartalom, termékek, szolgáltatások és tevékenységek valamennyi kategóriája tekintetében. Ez a rendelet nem határozza meg az ilyen tartalom, termékek vagy szolgáltatások jogellenes jellegét, amely az uniós jogból vagy az uniós jognak megfelelően a nemzeti jogból ered.

Az ágazatspecifikus eszközök nem terjednek ki a hatásvizsgálati jelentésben bizonyítékokkal alátámasztott valamennyi szabályozási hiányosságra: nem biztosítanak teljes körű szabályokat a jogellenes tartalommal kapcsolatos eljárási kötelezettségekre vonatkozóan, és csak a szolgáltatók átláthatóságára és elszámoltathatóságára, illetve a korlátozott felügyeleti mechanizmusokra vonatkozó alapvető szabályokat tartalmaznak. Az ágazatspecifikus jogszabályok emellett olyan helyzetekre is vonatkoznak, amelyekben módosított megközelítésekre van szükség. Hatályukat tekintve két szempontból is korlátozottak. Először, az ágazatspecifikus beavatkozások a problémák szűk körével (például a szerzői jog megsértésével, terrorista tartalommal, a gyermekek szexuális zaklatásával kapcsolatos anyagokkal vagy jogellenes gyűlöletbeszéddel, néhány jogellenes termékkel) foglalkoznak. Másodszor, csak bizonyos típusú szolgáltatások esetében vonatkoznak az ilyen tartalom terjesztésére (például az online platformok egy része a szerzői jog megsértése tekintetében, csak videómegosztó platformok, és csak audiovizuális terrorista tartalom vagy gyűlöletbeszéd esetén). Ugyanakkor fontos, hogy egyértelmű legyen az új rendeletjavaslat és az ágazatspecifikus eszközök közötti kapcsolat. A rendeletjavaslat kiegészíti a meglévő ágazatspecifikus jogszabályokat, és nem érinti az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásnyújtás egyes szempontjait szabályozó, lex specialisként alkalmazandó meglévő uniós jogszabályok alkalmazását. Például a videómegosztóplatform-szolgáltatókról szóló, az (EU) 2018/1808 irányelv által módosított 2010/13/EU irányelvben (a továbbiakban: audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv) az audiovizuális tartalom és az audiovizuális kereskedelmi közlemények tekintetében előírt kötelezettségek továbbra is érvényesek. Ugyanakkor ez a rendelet akkor vonatkozik azokra a szolgáltatókra, ha az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv vagy valamely egyéb uniós jogi aktus, például az online terrorista tartalom terjesztésének megelőzéséről szóló rendeletjavaslat, nem tartalmaz konkrétabb rendelkezéseket rájuk vonatkozóan. Az online közvetítő szolgáltatások üzleti felhasználói tekintetében alkalmazandó tisztességes és átlátható feltételek előmozdításáról szóló (EU) 2019/1150 rendelet által annak érdekében létrehozott keret, hogy biztosítsák az ilyen szolgáltatások üzleti felhasználói és a vállalati honlapok használói számára az online keresőmotorok vonatkozásában a megfelelő átláthatóságot, méltányosságot és hatékony jogorvoslati lehetőségeket, lex specialisként alkalmazandó. Továbbá, az ebben a javaslatban szereplő szabályok ki fogják egészíteni a fogyasztóvédelmi vívmányokat, különös tekintettel a 93/13/EGK tanácsi irányelvet, valamint a 98/6/EK, a 2005/29/EK és a 2011/83/EU irányelvet módosító (EU) 2019/2161 irányelvre, amely konkrét szabályokat határoz meg az átláthatóság fokozása érdekében egyes információs társadalommal összefüggő szolgáltatások egyes jellemzői tekintetében. Ez a javaslat nem érinti az (EU) 2016/679 rendeletet (általános adatvédelmi rendelet), illetve a személyes adatok védelméről és a hírközlési adatvédelemről szóló egyéb uniós szabályokat. Például az online platformokon történő hirdetésre vonatkozó intézkedések kiegészítik, de nem módosítják a személyes adatok kezelésébe való beleegyezésre, illetve a kifogásolási jogra vonatkozó meglévő szabályokat. Átláthatósági kötelezettségeket rónak az online platformok felhasználóira, és ez az információ továbbá lehetővé fogja tenni számukra, hogy érintettként éljenek a jogaikkal. Ezenkívül lehetővé teszik, hogy a hatóságok és az ellenőrzésen átesett kutatók alaposan megvizsgálják, hogyan jelennek meg a hirdetések, és hogyan működik a hirdetések célzása. Ezt a javaslatot az európai demokráciáról szóló cselekvési terv (COM(2020) 790 final) értelmében további fellépések fogják kiegészíteni, hogy Unió-szerte nagyobb felelősséggel ruházzák fel a polgárokat és ellenállóképesebb demokráciákat építsenek. A magatartási kódexek vonatkozásában ebben a rendeletben meghatározott szabályok a Bizottság útmutatása alapján a dezinformáció visszaszorítását célzó, átdolgozott és megerősített gyakorlati kódex alapját képezhetik, illetve kiegészíthetik azt. A javaslat emellett teljes mértékben következetes, és tovább támogatja a Bizottság által az egyenlőségközpontú Unió összefüggésében elfogadott egyenlőségi stratégiákat. A javaslat nem érinti a digitális platformokon dolgozó személyek munkakörülményeinek javítására irányuló bizottsági kezdeményezést. Végezetül, a rendeletjavaslat a jogellenes tartalomról szóló, 2018. évi ajánlásra épít. Figyelembe veszi az olyan, a Bizottság által támogatott önszabályozó erőfeszítések során nyert tapasztalatokat, mint például a termékbiztonsági vállalás, a hamisított áruk internetes értékesítésének megakadályozásáról szóló egyetértési megállapodás, a jogsértő gyűlöletbeszéd felszámolására vonatkozó magatartási kódex és a terrorista tartalommal foglalkozó uniós internetfórum. 2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG •Jogalap A javaslat jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikke, amely rendelkezik a belső piac működését biztosító intézkedések meghozataláról. A javaslat elsődleges célja a belső piac megfelelő működésének biztosítása, különös tekintettel a határokon átnyúló digitális szolgáltatások nyújtására (konkrétabban a közvetítő szolgáltatásokra). E célkitűzéssel összhangban a javaslat az innovatív, határokon átnyúló szolgáltatásokra vonatkozó harmonizált feltételek uniós kidolgozására törekszik a gazdasági tevékenységek nemzeti jogi fejlődési különbségekből származó akadályainak felszámolásával és megelőzésével, figyelembe véve, hogy számos tagállam jogszabályokat alkotott vagy tervez alkotni olyan kérdésekkel kapcsolatban, mint a jogellenes online tartalom eltávolítása, a kellő gondosság, a bejelentési és cselekvési eljárások, valamint az átláthatóság. Ugyanakkor a javaslat rendelkezik a digitális szolgáltatások megfelelő felügyeletéről és a hatóságok közötti uniós szintű együttműködésről, támogatva ezzel a bizalmat, innovációt és növekedést a belső piacon. •Szubszidiaritás Figyelembe véve, hogy jellegénél fogva az internet átnyúlik a határokon, a fent említett nemzeti szintű jogalkotási erőfeszítések akadályozzák a szolgáltatások nyújtását és igénybevételét az Unióban, és nem biztosítják hatékonyan az uniós polgárok és vállalkozások jogainak biztonságos és egységes online védelmét. Az innovatív, határokon átnyúló uniós digitális szolgáltatásokra vonatkozó feltételek harmonizálása és a biztonságos online környezet fenntartása csak uniós szinten biztosítható. Az uniós szintű fellépés biztosítja a kiszámíthatóságot és jogbiztonságot, illetve csökkenti a megfelelés költségeit az Unióban. Ugyanakkor előmozdítja valamennyi uniós polgár egyenlő védelmét a közvetítő szolgáltatók jogellenes online tartalma elleni következetes fellépés biztosításával a szolgáltatók székhelyétől függetlenül. A jól koordinált, uniós szinten megerősített felügyeleti rendszer emellett a tagállamokban működő közvetítő szolgáltatókra vonatkozó koherens megközelítést is biztosítja. A felhasználók hatékony online védelme, illetve annak érdekében, hogy az uniós digitális szolgáltatók ne szenvedjenek versenyhátrányt, a belső piacon működő, de az Unión kívüli székhellyel rendelkező érintett szolgáltatókra is ki kell térni. •Arányosság A javaslat elő kívánja mozdítani a közvetítő szolgáltatók felelős és kellően gondos magatartását a biztonságos online környezet biztosítása érdekében, ami lehetővé teszi az uniós polgárok és egyéb felek számára, hogy szabadon gyakorolják alapvető jogaikat, különös tekintettel a véleménynyilvánítás szabadságára és az információszabadságra. A javaslat főbb elemei az említett célkitűzések eléréshez feltétlenül szükséges mértékre korlátozódnak. A javaslat mindenekelőtt aszimmetrikus kellő gondossági kötelezettségeket határoz meg a digitális szolgáltatók egyes típusai esetében a szolgáltatások jellegétől és a szolgáltató méretétől függően annak biztosítása érdekében, hogy ne kerüljön sor a szolgáltatásaikkal való visszaélésekre jogellenes tevékenységek vonatkozásában, és a szolgáltatók felelősségteljesen működjenek. Ez a megközelítés csak ott kezel egyes azonosított problémákat, ahol azok megjelennek, és nem jelent túlzott terhet a problémákat nem tapasztaló szolgáltatók számára. Egyes lényegi kötelezettségek csak az online óriásplatformokra korlátozódnak, amelyek az elérhető felhasználók számának köszönhetően központi, rendszerszintű szerepet játszanak a nyilvános vita és a gazdasági tranzakciók elősegítésében. A rendkívül kis szolgáltatók mentesülnek a kötelezettségek alól.

Az Unión kívüli székhellyel rendelkező, de az Unióban szolgáltatásokat kínáló digitális szolgáltatók vonatkozásában a rendelet előírja az uniós jogi képviselő kinevezését a hatékony felügyelet és szükség esetén a hatékony érvényesítés érdekében. A kötelezettségekkel arányosan, illetve a digitális szolgáltatások határokon átnyúló jellegét figyelembe véve, a javaslat olyan együttműködési mechanizmust vezet be a tagállamok között, amely fokozott uniós szintű felügyeletet biztosít az online óriásplatformok felett. A javaslat emellett nem módosítja az ágazatspecifikus jogszabályokat vagy az azokban szereplő érvényesítési és irányítási mechanizmusokat, hanem olyan horizontális keretet ír elő, amelyre támaszkodni lehet a konkrét tartalmon vagy az ágazatspecifikus jogszabályokban szabályozott szolgáltatások alkategóriáin túlmutató kérdésekben. Az egyértelmű, a tagállamok közötti és tagállamokkal való együttműködéssel és önszabályozással kísért keret létrehozásával ez a javaslat a jogbiztonság növelésére és a bizalom megerősítésére törekszik, s eközben hosszú távon releváns és hatékony kíván maradni az együttműködési keret rugalmassága miatt. •A jogi aktus típusának megválasztása Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 114. cikke lehetőséget biztosít a jogszabályalkotónak rendeletek és irányelvek elfogadására. A Bizottság úgy határozott, hogy rendeletjavaslatot terjeszt elő az egész Unióra kiterjedő következetes védelem, a belső piacon a releváns szolgáltatások szabad nyújtását akadályozó különbségek megelőzése, valamint a vállalkozások és fogyasztók jogainak egységes védelme és az egységes kötelezettségeik belső piacon való biztosítása érdekében. Ez szükséges a gazdasági szereplők és a fogyasztók számára is biztosítandó jogbiztonsághoz és átláthatósághoz. A rendeletjavaslat emellett biztosítja a jogok és kötelezettségek következetes nyomon követését, az egyenértékű szankciókat valamennyi tagállamban, valamint a különböző tagállamok felügyeleti hatóságai közötti és az uniós szintű hatékony együttműködést. 3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése/célravezetőségi vizsgálata Ez a javaslat az e-kereskedelmi irányelv értékelésén alapul, amelyre a javaslatot kísérő hatásvizsgálattal párhuzamosan került sor. Az e-kereskedelmi irányelv konkrét célkitűzései közé tartozik i. a digitális szolgáltatások jól működő belső piacának, ii. az alapvető jogok teljes körű tiszteletben tartásával a jogellenes online tartalom hatékony eltávolításának, valamint iii. a fogyasztók szempontjából a megfelelő tájékoztatás és átláthatóság biztosítása. Az e-kereskedelmi irányelv eredményessége tekintetében az értékelés arról tanúskodik, hogy bár az e-kereskedelmi irányelv fontos lendületet adott a digitális szolgáltatások belső piacának növekedéséhez, illetve lehetővé tette az ilyen új szolgáltatók piacra jutását és terjeszkedését, a kezdeti célkitűzéseit nem sikerült maradéktalanul elérni. Mindenekelőtt a digitális gazdaság dinamikus növekedése és az új típusú szolgáltatók megjelenése jár bizonyos új kihívásokkal, amelyeket a tagállamok eltérő módon kezelnek, és pontosítani kell a kezdeti célkitűzéseket. Ezenkívül ezek a fejlemények további terhet jelentenek a meglévő célkitűzések elérése szempontjából, ahogy arról a megnövekedett jogi széttagoltság tanúskodik. Az értékelés azt is megmutatta, hogy számos új szabályozási eszköz értékes hozzájárulást jelent az e-kereskedelmi irányelvben meghatározott szakpolitikai célkitűzések némelyikének elérése szempontjából, de csak ágazatspecifikus megoldásokat kínálnak néhány problémára (például a jogellenes tevékenységek egyes típusainak terjedésére). Így nem foglalkoznak következetesen ilyen problémákkal a teljes digitális ökoszisztéma vonatkozásában, mivel egyes szolgáltatástípusokra vagy egyes jogellenes tartalomtípusokra korlátozódnak. Továbbá, bár az önszabályozó kezdeményezések általában kedvező eredményekkel jártak, jogilag nem érvényesíthetők, és nem terjednek ki a digitális gazdaság valamennyi résztvevőjére sem. Az e-kereskedelmi irányelv hatékonyságát tekintve az irányelv csak korlátozott többletköltséget rótt a tagállami hatóságokra és az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatókra. Az értékelés nem tárt fel különösen magas vagy aránytalan költségeket, és nem merültek fel jelentős aggályok a kis- és középvállalkozásokra gyakorolt hatásokkal kapcsolatban. A fő aggodalom ebben a tekintetben a tagállamok közötti együttműködési mechanizmus egyértelműségének hiányával kapcsolatos, ami terhekkel és a költségek megkettőzésével jár, illetve ellentétes az irányelv célkitűzésével, különösen az online platformok felügyelete tekintetében. Ezzel alapvetően csökkent a hatékonysága a belső piac működésének fenntartása terén. Az e-kereskedelmi irányelv célkitűzéseinek folyamatos relevanciájával kapcsolatos kérdések vonatkozásában az értékelés szerint az e-kereskedelmi irányelv célkitűzései továbbra is érvényesek, ugyanakkor a meglévő állami szakpolitikai célkitűzések nem megfelelően tükröznek számos új fejleményt. Először is, a nyilvános konzultáció, az érdekelt felek célzott beadványai, az Európai Parlament jelentései és a Tanács következtetései megerősítik, hogy az e-kereskedelmi irányelv meglévő alapelvei és célkitűzései még mindig aktuálisak. Ugyanakkor az irányelv hatálybalépése óta új tájékoztatási aszimmetriák és kockázatok merültek fel, mindenekelőtt az online platformok megjelenésével kapcsolatban, különös tekintettel a rendkívül nagy platformokra, valamint a digitális átalakulás mértékét tekintve. Például ez jellemző az algoritmikus döntéshozatal területeire (az információáramlás online közvetítésének módjára gyakorolt hatással) vagy az online hirdetési rendszerekre. Az értékelés szerint az e-kereskedelmi irányelv összhangban áll más, az elfogadása óta történt uniós beavatkozásokkal. Az értékelés emellett nem tárt fel belső inkoherenciát az e-kereskedelmi irányelvben. Végezetül, az e-kereskedelmi irányelv mindenkori, az értékelés által azonosított előnyeinek legalább egy részéről elmondható, hogy hozzáadott uniós értéket képvisel. A tagállamok valószínűleg folytatták volna a saját önszabályozási rendszerük alkalmazását közös alapelvek nélkül, és néhány tagállam továbbra sem rendelkezett volna horizontális szabályokkal. Megbízható bizonyítékok hiányában azonban nem lehet egyértelmű következtetéseket levonni a hozzáadott uniós érték mértékéről. •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk Az elmúlt öt évben a Bizottság az érdekelt felek széles körével konzultált, köztük digitális szolgáltatókkal – például online platformokkal és egyéb közvetítő szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatókkal –, online kereskedelmet folytató vállalkozásokkal, médiakiadókkal, márkatulajdonosokkal és egyéb vállalkozásokkal, szociális partnerekkel, digitális szolgáltatások felhasználóival, civil társadalmi szervezetekkel, nemzeti hatóságokkal, tudományos dolgozókkal, a műszaki közösséggel, nemzetközi szervezetekkel és a nagyközönséggel. A célzott konzultációs lépések során részletesen ismertté vált, hogyan vélekedtek az érdekelt felek a digitális szolgáltatásokkal és platformokkal kapcsolatos kérdésekről az elmúlt években. A digitális szolgáltatásokról szóló jogszabályról szóló nyilvános konzultáció 14 hétig, június 2. és szeptember 8. között volt elérhető, és ennek során 2 863 válasz és mintegy 300 állásfoglalás érkezett a különböző érdekelt felektől. A legtöbb visszajelzés a nagyközönségtől (66 % az uniós polgároktól, 8 % nem uniós polgároktól), a vállalatoktól/üzleti szervezetektől (7,4 %), a vállalkozói szövetségektől (6 %) és nem kormányzati szervezetektől (5,6 %) érkezett. Őket követték a hatóságok (2,2 %), a tudományos intézmények/kutatóintézetek (1,2 %), a szakszervezetek (0,9 %), valamint a fogyasztóvédelmi és környezetvédelmi szervezetek (0,4 %). Az érdekelt felek összességében általánosan egyetértenek a fellépés szükségességével kapcsolatban, az online biztonság biztosítása, illetve a digitális szolgáltatások belső piacának elmélyítése tekintetében egyaránt.

Az érdekelt felek egyetértenek az e-kereskedelmi irányelv fő alapelveinek további relevanciáját illetően, és egyetértenek abban, hogy fenn kell tartani őket, beleértve a digitális szolgáltatások felügyeletére vonatkozó belső piaci elvet, a felelősségi rendszert és az általános nyomonkövetési kötelezettségek tilalmát. Az érdekelt felek emellett nagy vonalakban egyetértenek abban, hogy napjaink kihívásainak fényében aktualizálni kell a keretrendszert, és ehhez egyértelmű, Unió-szerte harmonizált kötelezettségeket kell előírni a szolgáltatók tekintetében. A válaszadók többsége – minden kategóriát beleértve – jelezte, hogy találkozott már káros és jogellenes tartalommal, árukkal vagy szolgáltatásokkal online, és kifejezetten kiemelte, hogy ezek száma riasztó mértékben nőtt a Covid19-világjárvány alatt. Az olyan válaszadók nagy része, aki jelezte, hogy bejelentette a jogszerűtlen tartalmat vagy árukat a digitális szolgáltatóknak, elégedetlenségét fejezte ki a válasz és a bejelentési mechanizmusok eredménytelensége miatt. A felhasználók szerint továbbá eltérés van a szolgáltatók közzétett szabályzatai és tényleges cselekvései között. Széles körű egyetértés uralkodik – többek között a konzultáció során válaszoló szolgáltatók körében – az egyszerű, szabványosított, átlátható, a belső piacon harmonizált bejelentési és cselekvési kötelezettségek szükségessége tekintetében. Ez alapvetőnek minősül a jogellenes tartalom esetében történő gyors reagálás lehetővé tételéhez, valamint a jogi egyértelműség növeléséhez a platformok felhasználói és a belső piacon terjeszkedni kívánó kisebb platformok vonatkozásában. A válaszadók a jogorvoslati mechanizmusok fontosságában is egyetértenek. Az online piacterek tekintetében számos érdekelt fél jelezte, hogy célzottabb intézkedésekre van szükség, például azonosítani kell az eladókat. A válaszadók emellett általában egyetértenek abban, hogy az ilyen kötelezettségek területi hatályának székhelytől függetlenül ki kell terjednie valamennyi olyan szereplőre, amely árukat, információkat és szolgáltatásokat kínál az Unióban. A válaszadók nagy része emellett kihangsúlyozta e kérdések fontosságát, különös tekintettel a nagy platformokra. Általános egyetértés uralkodik az érdekelt felek között azzal kapcsolatban, hogy a „káros” (a még nem vagy legalábbis nem feltétlenül jogellenes) tartalmat nem kell meghatározni a digitális szolgáltatásokról szóló jogszabályban, és ne vonatkozzanak rájuk eltávolítási kötelezettségek, mert ez kényes terület, és súlyos következményekkel jár a véleménynyilvánítás szabadságának védelme tekintetében. Ugyanakkor az érdekelt felek széles körében aggodalmat kelt az, ahogy az algoritmikus rendszerek az online információáramlást alakítják. Számos érdekelt fél – különösen a civil társadalom és a tudományos dolgozók – rámutatott arra, hogy szükség van az algoritmikus elszámoltathatósági és átláthatósági ellenőrzésekre, különös tekintettel az információk priorizálásának és célzásának módjára. Hasonlóképpen, az online hirdetések tekintetében az érdekelt felek széles körben egyetértenek abban, hogy nem kerül sor a felhasználók jogainak érvényesítésére, illetve érdemi felügyeletre és végrehajtásra. A végrehajtás tekintetében általános egyetértés uralkodik az érdekelt felek között azzal kapcsolatban, hogy határokon átnyúlóan és az egyes tagállamokon belül is javítani kellene a hatóságok közötti együttműködést. Az uniós felügyelet alapvetőnek minősül, és a válaszadók többsége az egységesített felügyeleti szerv mellett foglal állást. •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása A javaslat előkészítő lépései számos tanulmányon és szakértői tanácson alapulnak, beleértve több, az e-kereskedelmi irányelv végrehajtására és a jogi széttagoltságra összpontosító, megbízásra készült jogi tanulmányt, az algoritmikus átláthatóságról és elszámoltathatóságról szóló tanulmányokat, továbbá a tartalommoderálás és a közvetítőkre vonatkozó felelősségi rendszerek költségéről, illetve az európai szintű fellépés elmaradásának költségéről szóló belső tanulmányokat az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontjának támogatásával. A nyilvánosság véleményének és észrevételeinek összegyűjtése érdekében a Bizottság 2018-ban Eurobarométer felmérést végzett, és valamennyi tagállamból összesen több mint 33 000 válaszadó szolgáltatott reprezentatív mintát. A jogi elemzés továbbá a gazdag – különösen az Európai Unió Bírósága általi – ítélkezési gyakorlaton alapul az e-kereskedelmi irányelv és a kapcsolódó jogi aktusok számos rendelkezése tekintetében, ideértve az „információs társadalommal összefüggő szolgáltatások” fogalmának értelmezésével vagy a közvetítő szolgáltatók felelősségével kapcsolatos rendelkezéseket. A Bizottság emellett szakértői véleményeket és álláspontokat gyűjtött össze a célzott konzultációk és szerepvállalási tevékenységek révén, beleértve számos műhelytalálkozót, konferenciát, szakértőkkel és bírókkal folytatott interjút, az e-kereskedelmi szakértői csoporttal folytatott konzultációkat, továbbá számos kétoldalú megbeszélést, illetve a szervezetek, ipari képviselők, a civil társadalom és a tudományos dolgozók ad hoc állásfoglalásának és kutatási anyagainak elemzését. Végezetül, az elemzés további szakirodalmon, a nyilvános konzultáció során a tudományos dolgozók által benyújtott tanulmányokon és kutatási anyagokon, továbbá egyéb független tanulmányokon alapul, beleértve az Európai Parlament számára készített tanulmányok gyűjteményét. •Hatásvizsgálat A Szabályozói Ellenőrzési Testület fenntartásokkal ugyan, de kedvező véleményt adott a hatásvizsgálatról, és javító jellegű javaslatokat tett. Ezek alapján került sor a hatásvizsgálati jelentés további felülvizsgálatára, mindenekelőtt a digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály és a tágabb keretszabályozás közötti kapcsolat egyértelművé tétele, a szakpolitikai alternatívák részletesebb ismertetése, illetve az átdolgozott hatásvizsgálati jelentésben szereplő bizonyítékok részletesebb elemzése terén. Tovább nő a digitális szolgáltatások gazdaságunkban és társadalmunkban játszott fontossága, ahogy az általuk előidézett kockázatok is nőnek. Az alapforgatókönyvben a Bizottság továbbra is érvényesíti a meglévő szabályokat, többek között az ágazatspecifikus kérdésekben, és támogatni fogja az önszabályozási erőfeszítéseket. Ugyanakkor a változó problémákkal szembenéző tagállamok egymástól függetlenül folytatják a jogszabályalkotást. A jogi széttagoltság és az abból fakadó eltérő nemzeti intézkedések nemcsak nem lépnek fel hatékonyan a jogellenes tevékenységek ellen és nem védik a polgárok alapvető jogait az Unióban, hanem azt is megakadályozzák, hogy az új, innovatív szolgáltatások bővüljenek a belső piacon, megszilárdítva annak a néhány szereplőnek a helyzetét, amely megengedheti magának a további megfelelési költségeket. Ezáltal főként a rendkívül nagy magánvállalkozások végzik a szabályalkotást és érvényesítést, és tovább nő az online szolgáltatások, a felhasználóik és a hatóságok közötti tájékoztatási aszimmetria. Az alapforgatókönyv mellett három fő szakpolitikai alternatíva értékelésére került sor. Az első alternatíva kodifikálná a 2018. évi ajánlást: számos eljárási kötelezettséget határozna meg az online platformokra vonatkozóan a felhasználók jogellenes tevékenységei elleni fellépés érdekében. A kötelezettségek emellett magukban foglalnák a szükséges óvintézkedéseket a felhasználók alapvető jogainak védelme és az átláthatóság biztosítása érdekében. Az első alternatíva emellett megerősítené a közigazgatási együttműködési mechanizmusokat, hogy a hatóságok egy digitális elszámolóház révén megoldják a határokon átnyúló problémákat, lehetővé téve az információáramlást. A második alternatíva az első alternatíva intézkedésein túl megszüntetné azokat a tényezőket, amelyek elriasztják a szolgáltatókat attól, hogy önkéntes intézkedéseket hozzanak a jogellenes tartalom ellen, és intézkedéseket vezetne be az ajánlórendszerek és a hirdetések átláthatóságának fokozására. Az egyes tagállamok központi koordinátorának kinevezése fokozná a végrehajtási és együttműködési mechanizmust. A harmadik alternatíva – amely az előző alternatívákban felvázolt intézkedéseken alapul – célzott, aszimmetrikus intézkedéseket tartalmaz, és szigorúbb kötelezettségeket ír elő az online óriásplatformokra, amelyek az uniós gazdaság és társadalom szempontjából a legnagyobb kockázatokat hajlamosak jelenteni, valamint szerepel benne a közvetítő szolgáltatók felelősségi rendszerével kapcsolatos korlátozott magyarázat, illetve egy uniós irányítási rendszer megerősített felügyeleti és végrehajtási hatáskörrel. Az azonosított gazdasági és társadalmi hatások értékelése, valamint a hatékonyság, eredményesség, koherencia és arányosság összehasonlítása rámutatott, hogy a harmadik alternatíva érné el leghatékonyabban a beavatkozási célkitűzéseket egy olyan arányos keret megteremtésével, amely képes alkalmazkodni a dinamikus digitális világban megjelenő kihívásokhoz. A harmadik alternatíva elemei emellett élvezik az érdekelt felek széles körű támogatását, beleértve az Európai Parlament és a tagállamok álláspontját. Az előnyben részesített alternatíva támogatná az uniós közvetítő szolgáltatók belső piacra jutását és bővülési kapacitását a jogi széttagoltsággal kapcsolatos költségek csökkentésével. A kellő gondosságra vonatkozó kötelezettségekkel kapcsolatban megfelelési költségekre lehet számítani, de a becslések szerint a jelenlegi széttagoltság harmonizáció révén való csökkentése ellensúlyozza ezeket. Várhatóan kedvező hatással lesz a versenyképességre, innovációra és beruházásokra a digitális szolgáltatások terén, különös tekintettel a platform üzleti modelleket kínáló uniós induló innovatív vállalkozásokra és növekvő innovatív vállalkozásokra, de emellett – változó mértékben – a digitális kereskedelem révén támogatott és megerősödő ágazatokban. Az előnyben részesített alternatíva megfelelő módon meg kívánja osztani a felelősséget a közvetítő szolgáltatások, a szolgáltatások igénybe vevői és a hatóságok között a jogellenes online tartalom elleni küzdelem vonatkozásában. Ennek érdekében az online óriásplatformokra rótt kellő gondossági kötelezettségekkel kapcsolatban aszimmetrikus megközelítést vezet be: ez olyan felülvizsgált kockázatkezelési megközelítés, amelyben a végrehajtás szempontjából fontos szerepet kap az irányítási rendszer. Az aszimmetrikus kötelezettségek csak az olyan online óriásplatformokra vonatkoznak, amelyek – a legfrissebb adatok alapján – nemcsak a legszélesebb eléréssel rendelkeznek, hanem amelyek jelentős árbevétellel rendelkező nagyvállalatok. Ebből következik, hogy bár a célzott intézkedések egyes vállalatok esetében korlátozóbb jellegűek, arányosak a vállalatok megfelelési képességével. A javasolt alternatíva csökkentené a hatóságok együttműködésére vonatkozó jelenlegi mechanizmusok elégtelenségéből és megkettőzéséből eredő költségeket a hatóságok számára. A tagállamok viselnék az – új vagy már meglévő – illetékes hatóság kinevezésének költségét, de a hatékonysághoz köthető előnyök várhatóan felülmúlják ezt: az egyes hatóságok vonatkozásában az erőforrások közös felhasználásának, a jobb információáramlásnak, valamint a belső piacon működő más hatóságokkal, illetve a szolgáltatókkal folytatott egyértelmű kapcsolattartásnak köszönhetően.

•Célravezető szabályozás és egyszerűsítés Az ezt a javaslatot kísérő hatásvizsgálat azonosította az eltérő szabályozási és felügyeleti megközelítésekre visszavezethető jogi széttagoltság kockázatának kezelésére irányuló uniós beavatkozás egyedüli hozzáadott értékét (ezáltal a digitális szolgáltatások tekintetében a fokozott biztonság és a megerősödött bizalom figyelembevétele nélkül): a határokon átnyúló digitális kereskedelem potenciálisan 1–1,8 %-kal nőhet, ami 8,6–15,5 milliárd EUR értékű, határokon átnyúló árbevétel-növekedésnek felel meg. Az intézkedések végrehajtásának hozzáadott értékét tekintve, a kezdeményezés fontos, hatékonysághoz köthető eredményekkel jár egyrészt a tagállami együttműködés, másrészt néhány erőforrás közös felhasználása terén az uniós szintű technikai segítségnyújtás, például a tartalommoderálási rendszerek, az ajánlórendszerek és az online hirdetések online óriásplatformokon való vizsgálata és ellenőrzése érdekében. Ez viszont fokozza a végrehajtási és felügyeleti intézkedések hatékonyságát, míg a jelenlegi rendszer nagymértékben a korlátozott felügyeleti képességen alapul kis számú tagállamban. •Alapjogok Az uniós polgárok és mások egyre nagyobb kockázatnak és veszélynek vannak kitéve online – a jogellenes tartalom és tevékenységek terjedésétől a véleménynyilvánítás szabadságának korlátozásáig és egyéb társadalmi károkig. Az ebben a jogalkotási javaslatban tervezett szakpolitikai intézkedések jelentősen javítani fognak a helyzeten egy modern, időtálló irányítási kerettel, hatékonyan védve valamennyi érdekelt fél, legfőképpen az uniós polgárok jogait és jogos érdekeit. A javaslat olyan fontos biztosítékokat vezet be, amelyek lehetővé teszik, hogy a polgárok szabadon formálhassanak véleményt a felhasználók által az online környezetben játszott fokozott szerep mellett, illetve gyakorolhassák egyéb alapvető jogaikat, például a hatékony jogorvoslathoz való jogot, a megkülönböztetésmentességhez való jogot, a gyermekek jogait, továbbá a személyes adatok védelméhez való jogot és a magánélethez való jogot online környezetben. A rendeletjavaslat csökkenteni fogja annak kockázatát, hogy tévesen vagy indokolatlanul tiltsanak le beszédeket, kezelni fogja a beszédekre gyakorolt korlátozó hatásokat, ösztönözni fogja a tájékozódás és a véleménynyilvánítás szabadságát, valamint megerősíti a felhasználók jogorvoslati lehetőségeit. Egyes csoportok vagy személyek a nemük, faji vagy etnikai származásuk, vallásuk, meggyőződésük, fogyatékosságuk, koruk vagy szexuális irányultságuk miatt veszélyeztetettek vagy hátrányos helyzetűek lehetnek az online szolgáltatások használata során. A felhasználók és harmadik felek által a bejelentési rendszerekbe potenciálisan beágyazott, illetve a platformok által használt automatizált tartalommoderálási eszközökben jelentkező (tudatos vagy nem tudatos) torzulásokból fakadó korlátozások és eltávolítási intézkedések aránytalanul érinthetik őket. A javaslat csökkenteni fogja a megkülönböztető jellegű kockázatokat, különösen az említett csoportok vagy személyek vonatkozásában, és hozzá fog járulni a gyermekjogok és az emberi méltósághoz való jog online védelméhez. A javaslat csak akkor írja elő a jogellenes tartalom eltávolítását, illetve akkor ír elő kötelező óvintézkedéseket, ha a felhasználó információi eltávolításra kerülnek, beleértve a felhasználó számára biztosított magyarázatot, a szolgáltatók által támogatott panasztételi mechanizmusokat és a külső, peren kívüli vitarendezési mechanizmust. Továbbá, biztosítani fogja az uniós polgárok védelmét akkor is, amikor azok az Unióban székhellyel nem rendelkező, de a belső piacon aktív szolgáltatók szolgáltatásait használják, mivel azokra a szolgáltatókra is vonatkozik. A vállalkozás szolgáltatókat megillető szabadsága tekintetében a belső piaci széttagoltság csökkentése ellensúlyozza a vállalkozások költségeit. A javaslat óvintézkedéseket vezet be, hogy enyhítse a szolgáltatók terhét, beleértve az ismételt indokolatlan bejelentések elleni intézkedéseket és a megbízható bejelentők előzetes hatósági ellenőrzését. Továbbá, egyes kötelezettségek az online óriásplatformokra vonatkoznak, amelyeken gyakran merülnek fel a legsúlyosabb kockázatok, és amelyek képesek a többletteher vállalására. A jogszabályjavaslat fenn fogja tartani az e-kereskedelmi irányelvben előírt általános nyomonkövetési kötelezettségek tilalmát, ami önmagában alapvetően fontos szerepet játszik az alapvető jogok szükséges egyensúlyának biztosításában az online világban. Az új rendelet tiltja az általános nyomonkövetési kötelezettségeket, mert azok aránytalanul befolyásolhatják a felhasználók véleménynyilvánítási szabadságát és a tájékozódás szabadságát, és túlzott terhet róhatnak a szolgáltatókra, amivel indokolatlanul gátolnák a vállalkozás szabadságát. A tilalom emellett az online felügyeletet ösztönző tényezőket is korlátozza, és pozitív hatással van a személyes adatok és a magánélet védelmére. A javaslatban szereplő valamennyi intézkedés teljes mértékben megfelel a személyes adatok védelmére, a hírközlés terén a magánélethez való jog védelmére és a magánélet védelmére vonatkozó, az uniós jogszabályokban előírt magas szintű előírásoknak, és összhangban van azokkal. 4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK A javaslat költségvetési vonzatát a 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keretben előirányzott összegek fedezik a Digitális Európa program és az Egységes piac program pénzügyi keretösszegéből az ezt a rendeletjavaslatot kísérő pénzügyi kimutatásban szereplő részletesebb információknak megfelelően. Ezek a vonzatok a pénzügyi terv 7. fejezetének átprogramozását is szükségessé teszik. Az ezt a rendeletjavaslatot kísérő pénzügyi kimutatás a rendelet költségvetési vonzataira vonatkozik. 5.EGYÉB ELEMEK •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai A Bizottság az alkalmazás kezdőnapjával ki fogja dolgozni ezen jogalkotási eszköz kimeneteinek, eredményeinek és hatásainak folyamatos nyomon követésére szolgáló átfogó keretet. A létrehozott nyomonkövetési program alapján az eszköz értékelésére a tervek szerint a rendelet hatálybalépését követő öt éven belül kerül sor. •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata Az I. fejezet meghatározza az általános rendelkezéseket, beleértve a rendelet tárgyát és hatályát (1. cikk), valamint a rendeletben használt legfontosabb fogalmak magyarázatát (2. cikk). A II. fejezet a közvetítő szolgáltatók felelősség alóli mentességére vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz. Konkrétabban, tartalmazza azokat a feltételeket, amelyek értelmében az egyszerű továbbítást (3. cikk), a gyorsítótárazást (4. cikk) vagy tárhelyet (5. cikk) biztosító szolgáltatók mentesülnek a harmadik felektől származó, általuk továbbított vagy tárolt információkra vonatkozó felelősség alól. Azt is előírja, hogy a felelősség alóli mentesség nem tagadható meg, ha a közvetítő szolgáltatók önkéntes, saját kezdeményezésű vizsgálatot folytatnak vagy megfelelnek a jogszabályoknak (6. cikk), és előírja az ilyen szolgáltatókra vonatkozó általános nyomon követési vagy aktív tényfeltáró kötelezettségek tilalmát (7. cikk). Végezetül, a közvetítő szolgáltatókra vonatkozó kötelezettséget ír elő a nemzeti igazságügyi vagy közigazgatási hatóságok által hozott, a jogellenes tartalom elleni fellépésre (8. cikk) és az információszolgáltatásra (9. cikk) vonatkozó határozatok tekintetében. A III. fejezet öt különböző szakaszban meghatározza az átlátható és biztonságos online környezetre vonatkozó, kellő gondossági kötelezettségeket. Az 1. szakasz meghatározza a valamennyi közvetítő szolgáltatóra vonatkozó kötelezettségeket, különös tekintettel az alábbiakra: a tagállami hatóságok, a Bizottság és a Testület közötti közvetlen kommunikációt lehetővé tevő egyedüli kapcsolattartó pont létrehozására vonatkozó kötelezettség (10. cikk); a tagállamokban székhellyel nem rendelkező, de az Unióban szolgáltatásokat kínáló szolgáltatók esetében a jogi képviselő kijelölésére vonatkozó kötelezettség (11. cikk); a szolgáltatásaik használatára esetlegesen vonatkozó korlátozásoknak a szerződési feltételekben való feltüntetésére vonatkozó kötelezettség, illetve az ilyen korlátozások alkalmazása és érvényesítése során a felelősségteljes eljárásra vonatkozó kötelezettség (12. cikk); és a jogellenes tartalom vagy a szolgáltató szerződési feltételeivel ellentétesnek minősülő információk eltávolítása, illetve az ahhoz való hozzáférés megszüntetése vonatkozásában az átláthatósági jelentésre vonatkozó kötelezettségek (13. cikk).

A 2. szakasz az 1. szakaszban szereplő kötelezettségeken túl meghatározza a tárhelyet biztosító szolgáltatókra vonatkozó kötelezettségeket. Ez a szakasz mindenekelőtt arra kötelezi ezeket a szolgáltatókat, hogy olyan mechanizmusokat működtessenek, amelyek lehetővé teszik a harmadik felek számára az állítólagos jogellenes tartalom bejelentését (14. cikk). Továbbá, ha az ilyen szolgáltatók úgy döntenek, hogy eltávolítanak adott, a szolgáltatás igénybe vevője által rendelkezésre bocsátott információt vagy megszüntetik az ahhoz való hozzáférést, a rendelet előírja, hogy indokolással kell szolgálni a szolgáltatás igénybe vevője számára (15. cikk). A 3. szakasz a valamennyi online platformra vonatkozó kötelezettségeket tartalmazza az 1. és 2. szakaszban szereplő kötelezettségeken felül. Ez a szakasz meghatározza, hogy nem vonatkozik azokra az online platformokra, amelyek a 2003/361/EK ajánlás melléklete értelmében mikro- vagy kisvállalkozásnak minősülnek (16. cikk). Ez a szakasz előírja az online platformok számára, hogy belső panaszkezelési rendszert kell működtetniük az állítólagos jogellenes tartalommal, illetve a szerződési feltételekkel összeegyeztethetetlen információkkal kapcsolatos döntések vonatkozásában (17. cikk). Emellett arra kötelezi az online platformokat, hogy a szolgáltatásaik igénybe vevőivel való vitás kérdések rendezése érdekében vegyék fel a kapcsolatot peren kívüli vitarendezéssel foglalkozó, tanúsított testületekkel (18. cikk). Tovább arra kötelezi az online platformokat, hogy kiemelten kezeljék a megbízható bejelentők által tett bejelentéseket (19. cikk), és meghatározza, hogy az online platformoknak milyen intézkedéseket kell elfogadniuk a visszaélések ellen (20. cikk). Ez a szakasz ezenkívül előírja az online platformok számára, hogy értesíteniük kell az illetékes végrehajtó hatóságokat, ha olyan információk birtokába jutnak, amelyek alapján felmerül az emberek életét vagy biztonságát fenyegető súlyos bűncselekmények gyanúja (21. cikk). Ez a szakasz arra kötelezi továbbá az online platformokat, hogy a szolgáltatásaikat használó kereskedőkkel kapcsolatban konkrét adatok fogadjanak, tároljanak, észszerű erőfeszítések keretében értékeljék a megbízhatóságukat, valamint közzétegyék őket, ha ezek az online platformok lehetővé teszik a fogyasztók számára, hogy távollevők között kötött szerződést kössenek az érintett kereskedőkkel (22. cikk). Ezeknek az online platformoknak ezenfelül úgy kell kialakítaniuk a felhasználói felületeiket, hogy lehetővé tegyék a kereskedők számára az uniós fogyasztóvédelmi és termékbiztonsági jogszabályok tiszteletben tartását (22a. cikk). Az online platformoknak emellett jelentéseket kell közzétenniük a jogellenes tartalom vagy a szerződési feltételeikkel ellentétesnek minősülő információk eltávolításával, illetve az azokhoz való hozzáférés megszüntetésével kapcsolatos tevékenységeikről (23. cikk). Ez a szakasz továbbá online platformokra vonatkozó átláthatósági kötelezettségeket tartalmaz az online hirdetések tekintetében (24. cikk). A 4. szakasz az 1–3. szakaszban meghatározott kötelezettségeken felüli kötelezettségeket ír elő a (25. cikkben meghatározott) online óriásplatformok vonatkozásában a rendszerszintű kockázatok kezelése érdekében. az online óriásplatformok kötelesek elvégezni a szolgáltatásaik működése és használata által előidézett vagy azzal kapcsolatos rendszerszintű kockázatok értékelését (26. cikk), és észszerű, hatékony intézkedéseket kell tenniük az ilyen kockázatok csökkentésére (27. cikk). Emellett alá kell vetniük magukat külső és független ellenőrzéseknek (28. cikk). Ez a szakasz továbbá konkrét kötelezettséget tartalmaz arra az esetre nézve, ha az online óriásplatformok ajánlórendszert használnak (29. cikk) vagy online hirdetéseket jelenítenek meg online interfészükön (30. cikk). Ezenfelül ez a szakasz meghatározza, hogy az online óriásplatformok milyen feltételek mellett biztosítják az adatokhoz való hozzáférést a székhely szerinti digitális szolgáltatási koordinátornak vagy a Bizottságnak és az ellenőrzött kutatóknak (31. cikk), előírja egy vagy több megfelelési vezető kinevezését a rendeletben szereplő kötelezettségeknek való megfelelés biztosítása érdekében (32. cikk), és további konkrét átláthatósági jelentési kötelezettségeket tartalmaz (33. cikk). Az 5. szakasz átfogó rendelkezéseket tartalmaz a kellő gondossági kötelezettségekkel, nevezetesen azokkal az eljárásokkal kapcsolatban, amelyek tekintetében a Bizottság támogatni fogja és elő fogja mozdítani a harmonizált európai szabványok (34. cikk), a magatartási kódexek kidolgozására vonatkozó keret (35. cikk) és az online hirdetésekre vonatkozó sajátos magatartási kódexek kidolgozására vonatkozó keret (36. cikk) kidolgozását és végrehajtását. Egy rendelkezés a közbiztonságot vagy közegészségügyet fenyegető rendkívüli körülmények esetére vonatkozó válsághelyzeti protokollokról szól (37. cikk). A IV. fejezet a rendelet végrehajtására és érvényesítésére vonatkozó rendelkezéseket tartalmazza. Az 1. szakasz az illetékes nemzeti hatóságokra, köztük a digitális szolgáltatási koordinátorokra, azaz a tagállamok által a rendelet következetes alkalmazása érdekében kijelölt elsődleges nemzeti hatóságokra vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz (38. cikk). A digitális szolgáltatási koordinátorok más kijelölt illetékes hatóságokhoz hasonlóan függetlenek, és pártatlanul, átlátható, időben látják el feladataikat (39. cikk). A szolgáltató székhelye szerinti tagállam rendelkezik az e rendelet érvényesítésére vonatkozó hatáskörrel (40. cikk). A digitális szolgáltatási koordinátorok konkrét hatáskörrel rendelkeznek (41. cikk). A tagállamoknak szankciókra vonatkozó szabályokat kell megállapítaniuk arra az esetre, ha a közvetítő szolgáltatók megszegik a rendelet értelmében fennálló kötelezettségeiket (42. cikk). A digitális szolgáltatási koordinátorok fogadhatják a közvetítő szolgáltatók elleni panaszokat a rendelet értelmében fennálló kötelezettségek megszegése esetén (43. cikk). A digitális szolgáltatási koordinátoroknak éves jelentést kell közzétenniük a tevékenységükről (44. cikk), és együtt kell működniük a digitális szolgáltatásokkal foglalkozó, más tagállamokban kijelölt koordinátorokkal (45. cikk). A digitális szolgáltatási koordinátorok emellett részt vehetnek a rendelet hatálya alá tartozó ügyekben folytatott közös vizsgálatokban (46. cikk). A 2. szakasz a digitális szolgáltatási koordinátorok független tanácsadó csoportjára, a Digitális Szolgáltatások Európai Testületére vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz (47. cikk). Meghatározza továbbá a Testület felépítését (48. cikk) és feladatait (49. cikk). A 3. szakasz az online óriásplatformokkal kapcsolatos felügyelettel, vizsgálattal, érvényesítéssel és nyomon követéssel foglalkozik. Rendelkezik a megerősített felügyeletről arra az esetre, ha az ilyen platformok megsértik a III. fejezet 4. szakaszában szereplő rendelkezéseket (50. cikk). Emellett lehetővé teszi a Bizottság beavatkozását az online óriásplatformok vonatkozásában a jogsértések tartós fennállása esetén (51. cikk). Ilyen esetekben a Bizottság vizsgálatokat végezhet, többek között információk iránti megkeresések (52. cikk), interjúk (53. cikk) és helyszíni ellenőrzések (54. cikk) révén, ideiglenes intézkedéseket fogadhat el (55. cikk), kötelező érvényűvé teheti az online óriásplatformok kötelezettségvállalásait (56. cikk), és nyomon követheti a rendeletnek való megfelelésüket (57. cikk). Meg nem felelés esetén a Bizottság meg nem felelési határozatokat hozhat (58. cikk), illetve bírságokat (59. cikk) és kényszerítő bírságokat (60. cikk) szabhat ki abban az esetben, ha az online óriásplatformok megszegik a rendelet előírásait, illetve akkor, ha a vizsgálatok összefüggésében helytelen, hiányos vagy félrevezető tájékoztatást nyújtanak. A rendelet meghatározza a szankciók kiszabására (61. cikk) és érvényesítésére (62. cikk) vonatkozó elévülési időt is. Végezetül, a rendelet meghatározza a Bizottság előtti eljárási garanciákat, különös tekintettel a meghallgatáshoz való jogra és az iratbetekintés jogára (63. cikk), valamint a határozatok közzétételének jogára (64. cikk). Ez a szakasz rendelkezik továbbá a Bizottság és a nemzeti bíróságok együttműködéséről (65. cikk) és az eljárások tekintetében a gyakorlati intézkedésekre vonatkozó végrehajtási jogi aktusok elfogadásáról (66. cikk). A 4. szakasz a végrehajtásra vonatkozó közös rendelkezéseket tartalmazza. Először meghatározza a digitális szolgáltatási koordinátorok, a Bizottság és a Testület közötti kommunikációt támogató információmegosztási rendszerre vonatkozó szabályokat (67. cikk). Idetartozik a közvetítő szolgáltatások igénybe vevőinek ahhoz való joga, hogy meghatalmazzanak valamely testületet, szervezetet vagy szövetséget arra, hogy a nevükben a jogaikat gyakorolják (68. cikk). Az 5. szakasz az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290., illetve 291. cikkének megfelelő, felhatalmazáson alapuló, illetve végrehajtási jogi aktusok elfogadásával foglalkozik (69. és 70. cikk). Végezetül, az V. fejezet e rendelet záró rendelkezéseit tartalmazza az e-kereskedelmi irányelv 12–15. cikkének törlésével kapcsolatban, mivel a rendelet magába foglalja ezeket a cikkeket (71. cikk), továbbá a 2020/XX/EC irányelv módosításaival (72. cikk), a rendelet értékelésével (73. cikk), illetve hatálybalépésével és alkalmazásával (74. cikk) kapcsolatban. 2020/0361 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE a digitális szolgáltatások egységes piacáról (digitális szolgáltatásokról szóló jogszabály) és a 2000/31/EK irányelv módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,

tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére, tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére, tekintettel az európai adatvédelmi biztos véleményére, rendes jogalkotási eljárás keretében, mivel: (1)Az információs társadalommal összefüggő szolgáltatások és különösen a közvetítő szolgáltatások az uniós gazdaság, illetve az uniós polgárok mindennapjainak fontos részévé váltak. Húsz évvel a meglévő, az ilyen szolgáltatásokra vonatkozóan a 2000/31/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben lefektetett jogi keret elfogadását követően az új és innovatív üzleti modellek és szolgáltatások, például az online közösségi hálózatok és piacterek lehetővé tették az üzleti felhasználók és fogyasztók számára, hogy új módokon osszanak meg információkat, férjenek hozzá információkhoz és vegyenek részt ügyletekben. Az uniós polgárok többsége jelenleg napi szinten használja ezeket a szolgáltatásokat. Az ilyen szolgáltatások digitális átalakulása és fokozott használata azonban új kockázatokat és kihívásokat is eredményezett az egyéni felhasználók és a társadalom egésze számára egyaránt. (2)A tagállamok egyre nagyobb mértékben vezetnek be vagy terveznek bevezetni az ezen rendelet által szabályozott kérdésekről szóló nemzeti jogszabályokat, mindenekelőtt a közvetítő szolgáltatókra vonatkozó kellő gondossági követelmények előírásával. Ezek az eltérő nemzeti jogszabályok kedvezőtlenül érintik a belső piacot, amely – a Szerződés 26. cikke értelmében – egy olyan, belső határok nélküli térséget alkot, amelyben biztosított az áruk és szolgáltatások, valamint a letelepedés szabadsága, figyelembe véve az ilyen szolgáltatások nyújtásához általában használt internet eredendően határokon átnyúló jellegét. A közvetítő szolgáltatások belső piacon történő nyújtására vonatkozó feltételeket harmonizálni kell, hogy a vállalkozások hozzáférhessenek új piacokhoz és lehetőségekhez a belső piacban rejlő előnyök kiaknázása érdekben, nagyobb választékot biztosítva a fogyasztóknak és a szolgáltatások egyéb igénybe vevőinek. (3)A közvetítő szolgáltatók felelősségteljes és kellően gondos magatartása elengedhetetlen a biztonságos, kiszámítható és megbízható online környezethez, illetve ahhoz, hogy az uniós polgárok és más személyek gyakorolhassák az Európai Unió Alapjogi Chartájában (a továbbiakban: Charta) biztosított alapvető jogokat, különösen a véleménynyilvánítás és az információ szabadságához, illetve a vállalkozások szabadságához és a megkülönböztetésmentességhez való jogot. (4)Ezért a belső piac működésének védelme és javítása érdekében célzott, egységes, hatékony, arányos és kötelező szabályokat kell hozni uniós szinten. Ez a rendelet biztosítja annak feltételeit, hogy az innovatív digitális szolgáltatások megjelenjenek a belső piacon és bővüljenek. A közvetítő szolgáltatókra vonatkozó követelmények tekintetében a nemzeti szabályozási intézkedések uniós szintű közelítése elengedhetetlen a belső piac töredezettségének elkerüléséhez és felszámolásához, illetve a jogbiztonság biztosításához, csökkentve ezáltal a fejlesztők bizonytalanságát, és előmozdítva az interoperabilitást. A technológiasemleges követelmények alkalmazása nem akadályozza, hanem elősegíti az innovációt. (5)Ez a rendelet az információs társadalommal összefüggő egyes, vagyis olyan szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatókra vonatkozik, amelyek az (EU) 2015/1535 európai parlamenti és tanácsi irányelv fogalommeghatározásának megfelelően általában térítés ellenében, távolról, elektronikus úton és a szolgáltatást igénybe vevő egyéni kérelmére nyújtott szolgáltatások. Konkrétabban ez a rendelet a közvetítő szolgáltatókra, különösen az egyszerű továbbítást, a gyorsítótárazást vagy tárhelyet biztosító szolgáltatókra vonatkozik, mivel az ilyen szolgáltatások használatának – főként jogszerű és társadalmilag hasznos célokból való – exponenciális növekedése hatására a jogellenes vagy egyéb módon káros információk és tevékenységek közvetítésében és terjesztésében is nőtt a szerepük. (6)A gyakorlatban egyes közvetítő szolgáltatók olyan szolgáltatások tekintetében közvetítenek, amelyek nyújtására nem feltétlenül elektronikus úton kerül sor (például távoli információtechnológiai szolgáltatások, közlekedés, vendéglátás vagy kézbesítési szolgáltatások). Ez a rendelet csak a közvetítő szolgáltatásokra vonatkozik, és nem érinti a közvetítő szolgáltatásokon keresztül közvetített termékekről vagy szolgáltatásokról szóló uniós vagy nemzeti jogszabályokban megfogalmazott követelményeket, beleértve azokban a helyzetekben, amikor a közvetítő szolgáltatás egy másik, nem közvetítő szolgáltatás szerves részét képezi az Európai Unió Bírósága ítélkezési gyakorlatának megfelelően. (7)Az ebben a rendeletben meghatározott szabályok hatékonyságának biztosítása, illetve a belső piaci egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében ezek a szabályok székhelytől vagy lakóhelytől függetlenül vonatkoznak a közvetítő szolgáltatókra, amennyiben szolgáltatásokat nyújtanak az Unióban, ahogy azt az Unióval fennálló érdemi kapcsolat alátámasztja. (8)Ilyen érdemi kapcsolat áll fenn az Unióval, ha a szolgáltató székhellyel rendelkezik az Unióban, vagy ennek hiányában egy vagy több tagállamban jelentős számú felhasználója van, vagy a tevékenységei egy vagy több tagállam felé irányulnak. Az egy vagy több tagállam felé irányuló tevékenység valamennyi releváns körülmény alapján állapítható meg, beleértve az olyan tényezőket is, mint az adott tagállamban általában használt nyelv vagy pénznem használata, a termékek vagy szolgáltatások megrendelésének lehetősége vagy nemzeti felső szintű domain használata. A valamely tagállam felé irányuló tevékenység fennállása levezethető abból is, ha rendelkezésre áll egy alkalmazás a vonatkozó nemzeti alkalmazás-áruházban, ha helyi hirdetéseket vagy a tagállamban használt nyelvű hirdetéseket közölnek, vagy ügyfélkapcsolatok kezeléséből, például az adott tagállamban általánosan használt nyelven történő ügyfélszolgálat biztosításából. Érdemi kapcsolat akkor is feltételezhető, ha a szolgáltató tevékenysége egy vagy több tagállam felé irányul az 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 17. cikke (1) bekezdése c) pontjának megfelelően. Másrészről egy honlap Unióból való puszta technikai elérhetősége csak ilyen alapon nem minősül az Unióval fennálló érdemi kapcsolatnak. (9)Ez a rendelet kiegészíti, de nem érinti a közvetítő szolgáltatások nyújtásának egyes szempontjait szabályozó egyéb uniós jogi aktusokból, mindenekelőtt a 2000/31/EK irányelvből eredő szabályok alkalmazását, kivéve az e rendelet, a módosított 2010/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint az (EU) …/… európai parlamenti és tanácsi rendelet (az online terrorista tartalomról szóló rendeletjavaslat) által bevezetett változásokat. Ezért ez a rendelet nem érinti ezeket az egyéb jogi aktusokat, amelyek az e rendeletben meghatározott, általánosan alkalmazandó keret vonatkozásában lex specialisnak minősülnek. Ugyanakkor az ebben a rendeletben meghatározott szabályok vonatkoznak azokra a kérdésekre, amelyeket az említett egyéb jogi aktusok nem vagy nem teljes mértékben szabályoznak, továbbá azokra a kérdésekre, amelyek vonatkozásában ezek az egyéb jogi aktusok lehetővé teszik a tagállamok számára egyes intézkedések nemzeti szintű elfogadását. (10)Az egyértelműség kedvéért azt is meg kell határozni, hogy ez a rendelet nem érinti az (EU) 2019/1148 európai parlamenti és tanácsi rendeletet, az (EU) 2019/1150 európai parlamenti és tanácsi rendeletet, a 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet, a 2002/58/EK irányelv bizonyos rendelkezéseitől való ideiglenes eltérésről szóló […/…] rendeletet, továbbá a fogyasztóvédelmi uniós jogot, mindenekelőtt a 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet, a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet, az (EU) 2019/2161 európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított 93/13/EGK európai parlamenti és tanácsi irányelvet, illetve a személyes adatok védelméről szóló uniós jogot, mindenekelőtt az (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendeletet. A személyes adatok kezelése tekintetében a magánélet védelmét kizárólag az erről a témáról szóló uniós jog szabályai szabályozzák, mindenekelőtt az (EU) 2016/679 rendelet és a 2002/58/EK irányelv. Ez a rendelet nem érinti továbbá a munkafeltételekről szóló uniós jog szabályait. (11)Tisztázni kell, hogy ez a rendelet nem sérti a szerzői jogról és a szomszédos jogokról szóló uniós jog szabályait, mert ez a jog olyan konkrét szabályokat és eljárásokat határoz meg, amelyeket érintetlenül kell hagyni. (12)A biztonságos, kiszámítható és megbízható online környezet biztosítására vonatkozó célkitűzés elérése érdekében e rendelet alkalmazásában a „jogellenes tartalom” fogalmát tágan kell értelmezni, és a jogellenes tartalommal, termékekkel, szolgáltatásokkal és tevékenységekkel kapcsolatos információkat is magában foglalja. Ez a fogalom különösen olyan információkra utal, azok formájától függetlenül, amelyek a hatályos jogszabályok értelmében jogellenesek, például a jogellenes gyűlöletbeszéd vagy a terroristatartalom és a jogellenes megkülönböztető tartalom, vagy jogellenes tevékenységekkel kapcsolatos, például a gyermekek szexuális zaklatását ábrázoló képek megosztása, magánjellegű képek jogellenes, nem beleegyezésen alapuló megosztása, online zaklatás, nem megfelelő vagy hamisított termékek értékesítése, szerzői joggal védett anyagok nem engedélyezett felhasználása vagy a fogyasztóvédelmi jogot megsértő tevékenységek. Ebben a tekintetben lényegtelen, hogy az információ vagy tevékenység az uniós jog vagy az uniós joggal összhangban lévő nemzeti jog értelmében jogellenes-e, illetve pontosan milyen jellegű vagy tárgyú a szóban forgó jog. (13)Az érintett szolgáltatások sajátos jellemzőit és ezzel kapcsolatban annak szükségességét tekintve, hogy az ilyen szolgáltatókra különös kötelezettségeknek kell vonatkozniuk, a rendelet fogalommeghatározása szerinti, tárhelyet biztosító szolgáltatók tágabb kategóriáján belül meg kell különböztetni az online platformok alkategóriáját. Az online platformok, például a közösségi hálózatok és az online piacterek olyan tárhelyet biztosító szolgáltatók, amelyek a szolgáltatás igénybe vevői által rendelkezésre bocsátott információkat a szolgáltatás igénybe vevői kérésére nemcsak tárolják, hanem – szintén a kérésükre – nyilvánosságra hozzák. Azonban a túlzottan széles körű kötelezettségek elkerülése érdekében a tárhelyet biztosító szolgáltatók nem tekintendők online platformnak, ha az információk nyilvános terjesztése csupán egy másik szolgáltatás jelentéktelen és kizárólag kiegészítő eleme, amely – objektív technikai okokból – nem használható a másik, fő szolgáltatás nélkül, és az ilyen elem integrációja nem az e rendeletben az online platformokra vonatkozóan előírt szabályok alkalmazhatóságának elkerülésére szolgál. Például egy online újságban ilyen elem lehet a hozzászólási lehetőség, és egyértelmű, hogy ez csak kiegészítő jelleggel bír a fő szolgáltatás, a kiadó szerkesztőségi felelőssége melletti hírközlés mellett. (14)Az „információk nyilvános terjesztése” ebben a rendeletben használt fogalmának magában kell foglalnia az információk elérhetővé tételét potenciálisan korlátlan körben, vagyis általában véve könnyen hozzáférhetővé kell tenni az információkat a felhasználók számára az információt nyújtó szolgáltatás igénybe vevője általi további cselekvés nélkül, függetlenül attól, hogy az említett személyek ténylegesen hozzáférnek-e a szóban forgó információhoz. Egy adott szolgáltatás tekintetében a felhasználói csoportok létrehozásának puszta lehetősége önmagában nem jelenti azt, hogy az ilyen módon megosztott információ nem nyilvánosan terjesztett információ. Ugyanakkor ez a fogalom kizárja az információk előre meghatározott személyek véges számából álló záró csoportokban történő terjesztését. Az (EU) 2018/1972 európai parlamenti és tanácsi irányelvben meghatározott személyközi hírközlési szolgáltatások, például az e-mailek vagy a személyes üzenetküldő szolgáltatások nem tartoznak e rendelet hatálya alá. E rendelet értelmében az információ terjesztése csak akkor minősül nyilvánosnak, ha azt az információt nyújtó szolgáltatás igénybe vevője közvetlenül kéri. (15)Amennyiben a szolgáltató néhány szolgáltatására ez a rendelet vonatkozik, más szolgáltatásaira azonban nem, vagy ha a szolgáltató szolgáltatásaira e rendelet különböző szakaszai vonatkoznak, e rendelet releváns rendelkezései csak a rendelet hatálya alá tartozó szolgáltatásokra érvényesek.

(16)A közvetítő szolgáltatók felelősség alóli – a 2000/31/EK irányelvben megállapított – feltételes mentességére vonatkozó horizontális keret által biztosított jogbiztonság sok új szolgáltatás számára tette lehetővé a belső piacon való megjelenést és bővülést. Ezt a keretet ezért fenn kell tartani. Ugyanakkor a releváns szabályok nemzeti szintű átültetése és alkalmazása terén megfigyelhető eltérésekre való tekintettel, illetve az egyértelműség és a koherencia kedvéért ezt a keretet be kell építeni ebbe a rendeletbe. Emellett egyértelművé kell tenni e keret egyes elemeit, tekintettel az Európai Unió Bírósága ítélkezési gyakorlatára. (17)A II. fejezet releváns szabályai csak azt állapítják meg, hogy az érintett közvetítő szolgáltató mikor nem tehető felelőssé a szolgáltatás igénybe vevői által rendelkezésre bocsátott jogellenes tartalom vonatkozásában. Ezek a szabályok nem teremtenek alapot annak megállapítására, mikor tehető felelőssé a szolgáltató, mert azt az uniós vagy nemzeti jog hatályos szabályai határozzák meg. Továbbá, a felelősség alóli, ebben a rendeletben megállapított mentesség a felelősség bármely típusa esetén alkalmazandó, bármely jogellenes tartalom vonatkozásában, függetlenül az érintett jogszabályok pontos tárgyától vagy jellegétől. (18)A felelősség alóli, ebben a rendeletben megállapított mentesség nem alkalmazandó, ha – a szolgáltatás igénybe vevője által biztosított információk pusztán technikai és automatikus kezelésével megvalósuló semleges szolgáltatásnyújtás helyett – a közvetítő szolgáltató olyan aktív szerepet játszik, amely révén tudomást szerez az említett információkról vagy ellenőrzi azokat. Ezek a mentességek ennek megfelelően nem érhetők el, ha a felelősség nem a szolgáltatás igénybe vevője, hanem a közvetítő szolgáltató által biztosított információkhoz kapcsolódik, beleértve azt az esetet, amikor a tájékoztatásra a szolgáltató szerkesztőségi felelőssége mellett került sor. (19)Tekintettel az „egyszerű továbbítás”, „a gyorsítótárazás” és „a tárhelybiztosítás” tevékenység eltérő jellegére, illetve az érintett szolgáltatók eltérő helyzetére és képességeire, különbséget kell tenni az ezekre a tevékenységekre vonatkozó szabályok között, mivel e rendelet értelmében eltérő követelmények és feltételek vonatkoznak rájuk, és eltér a hatályuk, az Európai Unió Bírósága értelmezésének megfelelően. (20)Az a közvetítő szolgáltató, amely szándékosan együttműködik a szolgáltatás valamely igénybe vevőjével jogellenes tevékenységek folytatása céljából, nem semlegesen biztosítja a szolgáltatást, ezért nem vonatkozik rá a felelősség alóli, ebben a rendeletben biztosított mentesség. (21)A szolgáltató akkor részesülhet az egyszerű továbbítással és a gyorsítótárazással kapcsolatos felelősségre vonatkozó mentességekből, ha a továbbított információ őt semmilyen módon nem érinti. Ez egyebek között azzal a követelménnyel is jár, hogy a szolgáltató ne módosítsa az információt, amelyet továbbít. Ez a követelmény azonban nem vonatkozik az olyan technikai jellegű változtatásokra, amelyekre a továbbítás folyamán kerül sor, mivel ezek a változtatások nem módosítják a továbbított információk integritását. (22)A tárhelyszolgáltatásokra vonatkozó felelősség alóli mentesség igénybevétele érdekében a szolgáltatónak, amint valamely jogellenes tartalomról ténylegesen tudomást szerez, haladéktalanul intézkednie kell az információ eltávolítása, illetve az ahhoz való hozzáférés megszüntetése érdekében. Az eltávolításra vagy a hozzáférés megszüntetésére a véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó alapelv betartásával kell sort keríteni. A szolgáltatók különösen a saját kezdeményezésű vizsgálataik, illetve az egyének és a szervezetek által e rendelettel összhangban tett bejelentések révén szerezhetnek tudomást ilyen tartalomról, amennyiben ezek a bejelentések kellően pontosak és megfelelő módon igazoltak ahhoz, hogy lehetővé tegyék a kellő gondossággal eljáró gazdasági szereplők számára az állítólagosan jogellenes tartalom észszerű azonosítását, értékelését és adott esetben az ellene való fellépést. (23)A közvetített online kereskedelmi ügyletekben részt vevő fogyasztók hatékony védelme érdekében egyes tárhelyszolgáltatók – nevezetesen azok az online platformok, amelyek lehetővé teszik a fogyasztók és kereskedők számára a távollevők között kötött szerződéseket – nem vehetik igénybe a tárhelyszolgáltatókra vonatkozóan ebben a rendeletben meghatározott felelősség alóli mentességet, amennyiben az ilyen online platformok az érintett ügyletekhez kapcsolódó releváns információkat oly módon teszik közzé, hogy a fogyasztók azt hiszik, maguk az online platformok vagy a szolgáltatás irányításuk vagy ellenőrzésük alatt álló igénybe vevői adták meg azokat az információkat, és azt hiszik, hogy az ilyen online platformoknak tudomásuk van az ilyen információkról vagy ellenőrzést gyakorolnak felettük, még ha a valóságban másként van is. Ebben a tekintetben objektíven – valamennyi releváns körülmény alapján – meg kell határozni, hogy az információk közzététele okot adhat-e ilyen vélekedésre az átlagos és észszerűen jól informált fogyasztók körében. (24)A felelősség alóli, ebben a rendeletben meghatározott mentességek nem érintik a közvetítő szolgáltatók elleni különböző rendelkezések lehetőségét még akkor sem, ha ezek a szolgáltatók megfelelnek az azokban a mentességekben meghatározott feltételeknek. Az ilyen rendelkezések lehetnek különösképpen olyan bírósági vagy közigazgatási határozatok, amelyek valamilyen jogsértés abbahagyását vagy megelőzését – ideértve az uniós jognak megfelelően kibocsátott ilyen határozatokban meghatározott jogellenes tartalom eltávolítását vagy az ahhoz való hozzáférés megszüntetését – rendelik el. (25)A jogbiztonság megteremtése, valamint a közvetítő szolgáltatók által esetlegesen önkéntes alapon vállalt, a jogellenes tartalom észlelésére, azonosítására és az ellene való fellépésre vonatkozó tevékenységek ösztönzése érdekében egyértelművé kell tennie, hogy az a puszta tény, hogy a szolgáltatók ilyen tevékenységeket folytatnak, nem jelenti azt, hogy a felelősség alóli, ebben a rendeletben meghatározott mentességek nem érhetők el, amennyiben ezekre a tevékenységekre jóhiszeműen, kellő gondosság mellett kerül sor. Emellett ajánlott egyértelművé tenni, hogy nem vezet a felelősség alóli mentességek elérhetetlenségéhez az a puszta tény, hogy a szolgáltatók – jóhiszeműen – intézkedéseket hoznak, hogy megfeleljenek az uniós jog előírásainak, beleértve az e rendeletben szereplő, a szerződési feltételeik végrehajtására vonatkozó előírásokat. Ezért az adott szolgáltató esetleges ilyen tevékenységeit és intézkedéseit nem kell figyelembe venni annak meghatározásakor, hogy a szolgáltató igénybe veheti-e a felelősség alóli mentességet, különösen abban a tekintetben, hogy a szolgáltató semleges szolgáltatást nyújt-e, és ezért a releváns rendelkezés hatálya alá tartozhat-e, anélkül azonban, hogy ez a szabály azt jelentené, hogy a szolgáltató szükségszerűen élhet a mentességgel. (26)A rendelet II. fejezetében szereplő szabályok a közvetítő szolgáltatók felelősség alóli mentességére összpontosítanak, de fontos megjegyezni, hogy bár az ilyen szolgáltatók általában fontos szerep játszanak, az online jogellenes tartalom és tevékenységek által jelentett problémát nem kizárólag az ilyen szolgáltatók felelősségére és feladataira koncentrálva kell megoldani. Amennyiben lehetséges, az online továbbított vagy tárolt jogellenes tartalom által érintett harmadik feleknek meg kell kísérelniük a szóban forgó közvetítő szolgáltatók bevonása nélkül megoldani az ilyen tartalommal kapcsolatos konfliktusokat. A szolgáltatások igénybe vevőit felelősség terheli – amennyiben arról az ilyen felelősséget meghatározó uniós és nemzeti jog alkalmazandó szabályai úgy rendelkeznek – az általuk biztosított és a közvetítő szolgáltatásokon keresztül esetlegesen terjesztett jogellenes tartalom vonatkozásában. Adott esetben más szereplőknek, például a zárt online környezetekben működő csoportok moderátorainak, különös tekintettel a nagyobb csoportokra, szintén elő kell segíteniük kell a jogellenes online tartalom terjedésének megakadályozását a hatályos jogszabályoknak megfelelően. Továbbá, amennyiben szükség van az információs társadalommal összefüggő szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók bevonására, beleértve a közvetítő szolgáltatókat, az erre vonatkozó kérést vagy határozatot – főszabály szerint – annak a szereplőnek kell címezni, amely technikai és működési szempontból fel tud lépni a jogszerűtlen tartalom adott elemei ellen, hogy megakadályozza és minimalizálja a nem jogszerűtlen tartalomnak minősülő információk elérhetőségére és hozzáférhetőségére gyakorolt lehetséges negatív hatásokat. (27)2000 óta olyan új technológiák jelentek meg, amelyek fokozzák az adatok online átvitelére és tárolására szolgáló rendszerek elérhetőségét, hatékonyságát, sebességét, megbízhatóságát, kapacitását és biztonságát, ami fokozottan összetett online ökoszisztémát eredményez. Ebben a tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az internet logikai felépítését és megfelelő működését, beleértve a kiegészítő technikai funkciókat, megteremtő és lehetővé tevő szolgáltatók is igénybe vehetik a felelősség alóli, ebben a rendeletben meghatározott mentességeket, amennyiben a szolgáltatás egyszerű továbbításnak, gyorsítótárazásnak vagy tárhelyszolgáltatásnak minősül. Az ilyen szolgáltatások adott esetben magukban foglalják a vezeték nélküli helyi hálózatokat, a DNS-szolgáltatásokat, a doménnév-nyilvántartókat, a digitális tanúsítványokat kiállító hatóságokat, illetve a tartalomszolgáltató hálózatokat, amelyek lehetővé teszik vagy javítják az egyéb közvetítő szolgáltatók működését. Hasonlóképpen, a kommunikációs célra használt szolgáltatások és a biztosításukra szolgáló technikai megoldások is jelentősen fejlődésen mentek át, és olyan online szolgáltatások jelentek meg, mint az internetes hangátvitel, az üzenetküldő szolgáltatások és a webes e-mail-szolgáltatások, amikor is a kommunikációra internet-hozzáférési szolgáltatások révén kerül sor. Ezek a szolgáltatások is részesülhetnek a felelősség alóli mentességből, amennyiben „egyszerű továbbításnak”, „gyorsítótárazásnak” vagy „tárhelyhelyszolgáltatásnak” minősülnek. (28)A közvetítő szolgáltatók az általános jellegű kötelezettségek tekintetében nem tartoznak a nyomonkövetési kötelezettség hatálya alá. Ez nem vonatkozik a nyomonkövetési kötelezettségekre egy adott esetben, és mindenekelőtt nem érinti a nemzeti hatóságok nemzeti jogszabályoknak megfelelően hozott határozatait az ebben a rendeletben meghatározott feltételekkel összhangban. Ebben a rendeletben semmi sem értelmezendő általános nyomonkövetési kötelezettségként vagy aktív tényfeltáró kötelezettségként, sem pedig a szolgáltatók tekintetében arra vonatkozó általános kötelezettségként, hogy a jogellenes tartalomra vonatkozóan proaktív intézkedéseket hozzanak. (29)Az egyes tagállamok jogrendszerétől és az adott jogi területtől függően a nemzeti igazságügyi vagy közigazgatási hatóságok elrendelhetik, hogy a közvetítő szolgáltatók lépjenek fel a jogellenes tartalom egyes elemei ellen, vagy szolgáltassanak bizonyos információkat. Az ilyen határozatok alapját képező nemzeti jog rendkívül eltérő, és a határozatokra egyre inkább határokon átnyúló helyzetekben kerül sor. Az ilyen határozatok hatékony és eredményes érvényesítése érdekében, hogy az érintett hatóságok elvégezhessék a feladataikat, és ne sújtsák aránytalan terhekkel a szolgáltatókat – a harmadik felek jogainak és jogos érdekeinek indokolatlan érintése nélkül –, az ilyen határozatok vonatkozásban meg kell határozni bizonyos feltételeket, illetve az ilyen határozatok feldolgozásával kapcsolatos egyes kiegészítő követelményeket. (30)A jogellenes tartalom elleni fellépésre és az információszolgáltatásra vonatkozó határozatokat az uniós jognak, különösen az (EU) 2016/679 rendeletnek, valamint az adatok nyomon követésére, illetve a jogellenes tevékenységre utaló tények vagy körülmények aktív feltárására vonatkozó általános kötelezettség ebben a rendeletben meghatározott tilalmának megfelelően kell meghozni. Az ebben a rendeletben meghatározott, a jogellenes tartalom elleni fellépésre szolgáló határozatokra vonatkozó feltételek és követelmények nem érintik az egyéb olyan uniós jogi aktusokat, amelyek a jogellenes tartalom adott típusai elleni fellépésre szolgáló hasonló rendszerekről rendelkeznek, így például az (EU) …/… rendeletet (a terrorista tartalom online terjesztéséről szóló rendeletjavaslat) vagy az (EU) 2017/2394 rendeletet, amely különleges hatáskörrel ruházza fel a tagállamok fogyasztóvédelmi hatóságait a tájékoztatás elrendelése terén, miközben a tájékoztatásnyújtást elrendelő határozatokra vonatkozó feltételek és követelmények nem érintik az olyan egyéb uniós jogi aktusokat, amelyek hasonló releváns szabályokat írnak elő adott ágazatok vonatkozásában. Ezek a feltételek és követelmények nem érintik a vonatkozó nemzeti jog értelmében vett megőrzési szabályokat az uniós jognak, illetve a bűnüldözési hatóságok általi, az információk felfedésének tilalmával kapcsolatos, a bizalmas adatkezelés iránti kéréseknek megfelelően. (31)A jogellenes tartalom elleni fellépésre vonatkozó ilyen határozatok területi hatályát egyértelműen meg kell határozni a határozat kibocsátását lehetővé tevő alkalmazandó uniós vagy nemzeti jog alapján, és ez a hatály nem léphet túl a célkitűzései eléréséhez szigorúan szükséges mértéken. Ebben a tekintetben a határozatot kibocsátó nemzeti igazságügyi vagy közigazgatási hatóságnak egyensúlyra kell törekednie a határozat célkitűzése – a határozat kibocsátását lehetővé tévő jogalapnak megfelelően –, illetve a határozat által esetlegesen érintett valamennyi harmadik fél jogai és jogos érdekei között, különös tekintettel a Charta értelmében vett alapvető jogaikra. Továbbá, amennyiben az érintett információra vonatkozó határozat az érintett hatóság tagállamának területén is hatást fejthet ki, a hatóságnak értékelnie kell, hogy a szóban forgó információ valószínűsíthetően jogellenes tartalomnak minősül-e más érintett tagállamokban, és adott esetben figyelembe kell vennie az uniós jog vagy a nemzetközi jog vonatkozó szabályait, illetve a nemzetközi jóviszony elvét. (32)Az e rendelet által szabályozott információszolgáltatási határozatok az érintett közvetítő szolgáltatás igénybe vevőire vonatkozó konkrét tájékoztatásra vonatkoznak, és ezek a határozatok azonosítják ezeket az igénybe vevőket annak meghatározása érdekében, hogy a szolgáltatás igénybe vevői eleget tesznek-e az alkalmazandó uniós vagy nemzeti szabályoknak. Ezért e rendelet információszolgáltatásra vonatkozó szabályai nem érintik a szolgáltatások konkrétan nem azonosított igénybe vevőinek egy csoportjával kapcsolatos információkra vonatkozó határozatokat, beleértve a statisztikai célokból vagy a tényeken alapuló döntéshozatal céljából szükséges összesített információra vonatkozó határozatokat. (33)A jogellenes tartalom elleni fellépésre és az információszolgáltatásra vonatkozó határozatok csak akkor tartoznak azon szabályok hatálya, amelyek védik az érintett szolgáltató székhelye szerinti tagállam illetékességét, és amelyek meghatározzák bizonyos esetekben az ettől az illetékességtől való lehetséges – a 2000/31/EK irányelv 3. cikkében meghatározott – eltéréseket, ha teljesülnek az említett cikkben foglalt feltételek. Mivel a szóban forgó határozatok konkrét jogellenes tartalomra és információkra vonatkoznak, amennyiben egy másik tagállamban székhellyel rendelkező közvetítő szolgáltató a címzettjük, főszabály szerint nem korlátozzák az ilyen szolgáltatók arra vonatkozó szabadságát, hogy határokon átnyúló szolgáltatásokat nyújtsanak. Ezért a 2000/31/EK irányelv 3. cikkében meghatározott szabályok – beleértve a szolgáltató székhelye szerinti tagállam illetékessége alóli, meghatározott okokból biztosított mentességre irányuló intézkedések indokolásának szükségességére, továbbá az ilyen intézkedések bejelentésére vonatkozó szabályokat – nem vonatkoznak ezekre a határozatokra. (34)E rendelet célkitűzéseinek elérése érdekében, illetve különösen a belső piac működésének javítása, valamint a biztonságos és átlátható online környezet biztosítása érdekében egyértelmű, kiegyensúlyozott és harmonizált kellő gondossági kötelezettségeket kell előírni a közvetítő szolgáltatók tekintetében. Ezek a kötelezettségek különösen arra irányulnak, hogy biztosítsák a különböző közpolitikai célkitűzéseket, így a szolgáltatások igénybe vevőinek biztonságát és bizalmát, beleértve a kiskorú és a veszélyeztetett felhasználókat, megvédjék a Chartába foglalt releváns alapvető jogokat, biztosítsák az ilyen szolgáltatók érdemi elszámoltathatóságát, valamint jogokkal ruházzák fel a szolgáltatások igénybe vevőit és egyéb érdekelt feleket az illetékes hatóságok általi szükséges felügyelet előmozdítása mellett. (35)Ebben a tekintetben fontos, hogy a kellő gondosságra vonatkozó kötelezettségeket az adott közvetítő szolgáltatás típusához és jellegéhez kell igazítani. Ez a rendelet így meghatározza a valamennyi közvetítő szolgáltatóra vonatkozó alapvető kötelezettségeket, valamint a tárhelyszolgáltatókra, illetve konkrétabban az online platformokra és az online óriásplatformokra vonatkozó további kötelezettségeket. Amennyiben a közvetítő szolgáltatók a szolgáltatásaik jellegét és a méretüket tekintve ezekbe a különböző kategóriákba tartoznak, az e rendeletben foglalt valamennyi vonatkozó kötelezettségnek eleget kell tenniük. A kellő gondosságra vonatkozó, észszerű és nem önkényes harmonizált kötelezettségek elengedhetetlenek az azonosított közpolitikai célkitűzések eléréshez, például a szolgáltatások igénybe vevői jogos érdekeinek védelméhez, a jogellenes gyakorlatok elleni fellépéshez és az alapvető jogok online védelméhez.

(36)A rendelet hatálya alá tartozó kérdésekben a gördülékeny és hatékony kommunikáció elősegítése érdekében a közvetítő szolgáltatóknak egyedüli kapcsolattartó pontot kell létrehozniuk, és közzé kell tenniük a kapcsolattartó pontjukra vonatkozó releváns információkat, beleértve az ilyen kommunikáció során használt nyelveket. A kapcsolattartó pontot a közvetítő szolgáltatóval sajátos kapcsolatban álló megbízható bejelentők és szakmai szervezetek is igénybe vehetik. A jogi képviselővel ellentétben a kapcsolattartó pont operatív célokat szolgál, és nem feltétlenül igényel fizikai helyszínt. (37)A harmadik országban székhellyel rendelkező, az Unióban szolgáltatásokat kínáló közvetítő szolgáltatóknak kellő felhatalmazással rendelkező jogi képviselőt kell kijelölniük az Unióban, és információkat kell szolgáltatniuk a jogi képviselőjükről, hogy lehetővé tegyék a hatékony felügyeletet és szükség esetén a rendelet érvényesítését az ilyen szolgáltatók vonatkozásában. A jogi képviselő kapcsolattartó pontként is működhet, amennyiben teljesülnek e rendelet vonatkozó követelményei. (38)A közvetítő szolgáltatók szerződési szabadságát főszabály szerint tiszteletben kell tartani, de az átláthatóság, a szolgáltatást igénybe vevők védelme, illetve a tisztességtelen és önkényes megoldások elkerülése érekében ajánlott bizonyos szabályokat meghatározni az ilyen szolgáltatók szerződési feltételeinek tartalmára, alkalmazására és érvényesítésére vonatkozóan. (39)A megfelelő szintű átláthatóság és elszámoltathatóság biztosítása érdekében a közvetítő szolgáltatóknak – e rendelet harmonizált követelményeinek megfelelően – évente jelentést kell készíteniük az általuk végzett tartalommoderálásról, beleértve a szerződési feltételek alkalmazásának és érvényesítésének eredményeként hozott intézkedéseket. Ugyanakkor az aránytalan terhek elkerülése érdekében az ilyen átláthatósági jelentési kötelezettségek nem vonatkoznak azokra a szolgáltatókra, amelyek a 2003/361/EK bizottsági ajánlás értelmében vett mikro- vagy kisvállalkozások. (40)A tárhelyszolgáltatók különösen fontos szerepet játszanak a jogellenes online tartalom kezelésében, mert a szolgáltatás igénybe vevői által biztosított információkat tárolnak a szolgáltatás igénybe vevői kérésére, és általában hozzáférést biztosítanak ezekhez a szolgáltatás más igénybe vevői számára, néha átfogó jelleggel. Fontos, hogy – méretétől függetlenül – minden tárhelyszolgáltató felhasználóbarát bejelentési és cselekvési mechanizmusokat működtessen, amelyek lehetővé teszik a bejelentő fél által jogellenes tartalomnak vélt konkrét információk bejelentését az érintett tárhelyszolgáltatónak („bejelentés”), és ennek értelmében a szolgáltató eldöntheti, hogy egyetért-e ezzel az értékeléssel, és el kívánja-e távolítani az adott tartalmat vagy meg kívánja-e szüntetni az ahhoz való hozzáférést („cselekvés”). A bejelentésre vonatkozó követelmények teljesülése esetén az egyének vagy szervezetek egyetlen bejelentésben több állítólagosan jogellenes tartalmat is bejelenthetnek. A bejelentési és cselekvési mechanizmusok működtetésére vonatkozó kötelezettség vonatkozik például a fájltároló és -megosztó szolgáltatásokra, a tárhelyszolgáltatásokra, a hirdetési szerverekre és a paste bin oldalakra, amennyiben az e rendelet hatálya alá tartozó tárhelyszolgáltatónak minősülnek. (41)Az ilyen bejelentési és cselekvési mechanizmusokra vonatkozó szabályokat uniós szinten harmonizálni kell a bejelentések időben történő, kellően gondos és objektív feldolgozása érdekében olyan egységes, átlátható és egyértelmű szabályok alapján, amelyek megfelelő biztosítékot nyújtanak valamennyi érdekelt fél jogainak és jogos érdekeinek védelmére, különös tekintettel a Chartában biztosított alapvető jogokra, függetlenül a felek székhelye vagy lakóhelye szerinti tagállamtól és az adott jogi területtől. Az alapvető jogok adott esetben magukban foglalják a szolgáltatás igénybe vevői tekintetében a véleménynyilvánítás szabadságát és az információszabadságot, a magán- és a családi élet tiszteletben tartásához való jogot, a személyes adatok védelméhez való jogot, a megkülönböztetésmentességhez való jogot és a hatékony jogorvoslathoz való jogot, illetve a szolgáltatók tekintetében a vállalkozás szabadságát, beleértve a szerződési szabadságot, továbbá az emberi méltósághoz való jogot, a gyermekek jogait, a tulajdon védelmének jogát, beleértve a szellemi tulajdont, valamint a jogellenes tartalom által érintett felek megkülönböztetésmentességhez való jogát. (42)Ha a tárhelyszolgáltató úgy dönt, hogy eltávolítja a szolgáltatás igénybe vevője által megadott információkat vagy megszünteti az azokhoz való hozzáférést – például valamely bejelentést követően vagy saját kezdeményezésére, többek között automatizált megoldások alapján –, a szolgáltatónak tájékoztatnia kell a szolgáltatás igénybe vevőjét a döntéséről, a döntés okáról, a döntés vitatása céljából elérhető jogorvoslati lehetőségekről, tekintettel arra, hogy az ilyen döntések milyen negatív következményekkel járhatnak a szolgáltatás igénybe vevője számára, ideértve a véleménynyilvánítás szabadságához való alapvető jogának gyakorlását. Ez a kötelezettség a döntés okától, illetve különösen attól függetlenül alkalmazandó, hogy a cselekvésre azért került-e sor, mert a bejelentett információ jogellenes tartalomnak minősül vagy összeegyeztethetetlen a szerződési feltételekkel. A tárhelyszolgáltató döntésének vitatására szolgáló elérhető lehetőségeknek mindig magukban kell foglalniuk a bírósági jogorvoslatot. (43)Az aránytalan terhek elkerülése érdekében az e rendelet értelmében az online platformokra rótt további kötelezettségek nem vonatkoznak a 2003/361/EK bizottsági ajánlás értelmében vett mikro- vagy kisvállalkozásokra, kivéve, ha a kiterjedtségük és hatásuk miatt megfelelnek az online óriásplatformnak minősülésre vonatkozóan ebben a rendeletben meghatározott kritériumoknak. Az említett ajánlásban meghatározott konszolidációs szabályok segítenek biztosítani, hogy ne kerülhessen sor az említett további kötelezettségek megkerülésére. A mikro- és kisvállalkozások e további kötelezettségek alóli mentessége nem érinti azt a képességüket, hogy – önkéntes alapon – olyan rendszert hozzanak létre, amely megfelel egy vagy több ilyen kötelezettségnek. (44)Biztosítani kell, hogy a szolgáltatások igénybe vevői könnyen és hatékonyan tudják vitatni az online platformok egyes, őket negatívan érintő döntéseit. Az online platformoknak ezért belső panaszkezelési rendszert kell működtetniük, amely megfelel a rendszerek könnyű hozzáférhetőségére vonatkozó bizonyos feltételeknek, illetve gyors és méltányos eredményekhez vezet. Emellett biztosítani kell a viták olyan tanúsított szervek általi, peren kívüli rendezésének lehetőségét – ideértve az olyan vitákat, amelyeket nem lehetett kielégítő módon megoldani a belső panaszkezelési rendszerben –, amelyek rendelkeznek az ahhoz szükséges függetlenséggel, eszközökkel és szakértelemmel, hogy méltányosan, gyorsan és költséghatékonyan végezzék tevékenységüket. Az online platformok döntéseinek vitatására szolgáló, így biztosított lehetőségek kiegészítik – de semmilyen tekintetben nem érintik – a bírósági jogorvoslat lehetőségét az érintett tagállam jogának megfelelően. (45)A fogyasztók és az üzleti vállalkozások közötti, az áruk vagy szolgáltatások megvásárlása tekintetében a szerződésből fakadó viták esetében a 2013/11/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv biztosítja, hogy az uniós fogyasztók és üzleti vállalkozások tanúsított minőségi szolgáltatást nyújtó alternatív vitarendezési megoldásokat vehessenek igénybe. Ebben a tekintetben egyértelművé kell tenni, hogy a peren kívüli vitarendezésre vonatkozóan ebben a rendeletben előírt szabályok nem érintik az említett irányelvet, beleértve a fogyasztók számára az említett irányelv értelmében biztosított jogot arra, hogy bármely szakaszban visszalépjenek az eljárástól, amennyiben annak hatékonyságával vagy menetével nincsenek megelégedve. (46)A jogellenes tartalom elleni fellépés gyorsabb és megbízhatóbb lehet, ha az online platformok meghozzák az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a megbízható bejelentők által az e rendelet által előírt bejelentési és cselekvési mechanizmusok keretében tett bejelentéseket kiemelten kezeljék, ami nem érinti azt a követelményt, hogy az említett mechanizmusok keretében tett valamennyi bejelentést időben, kellő gondossággal és objektíven fel kell dolgozni, és döntést kell hozni róluk. A „megbízható bejelentő” státusz egyéneknek nem ítélhető oda, csak olyan szervezeteknek, amelyek többek között bizonyították, hogy rendelkeznek a jogellenes tartalom kezeléséhez szükséges szakértelemmel és kompetenciákkal, a kollektív érdekeket képviselik, illetve kellő gondossággal és objektíven járnak el. Az ilyen szervezetek a jellegüket tekintve lehetnek közjogiak, például a terrorista tartalom vonatkozásában a nemzeti bűnüldözési hatóságok vagy A Bűnüldözési Együttműködés Európai Uniós Ügynöksége (a továbbiakban: Europol) keretében működő, internetes tartalommal foglalkozó egységek, vagy lehetnek nem kormányzati szervezetek és félállami szervek, például a gyermekek szexuális zaklatásával kapcsolatos anyagok bejelentésére szolgáló forróvonalakból álló INHOPE hálózathoz tartozó szervezetek vagy a jogellenes online rasszista és idegengyűlölő megnyilvánulások bejelentésével foglalkozó szervezetek. A szellemi tulajdonhoz fűződő jogok tekintetében az ipari szervezetek és a jogosultak szervezetei megbízható bejelentőnek minősülhetnek, ha igazoltan megfelelnek a vonatkozó feltételeknek. Az ebben a rendeletben a megbízható bejelentők tekintetében előírt szabályok nem azt jelentik, hogy az online platformok nem kezelhetik hasonló módon az e rendelet értelmében megbízható bejelentői státusszal nem rendelkező szervezetek vagy egyének által tett bejelentéseket, vagy más módon nem működhetnek együtt más szervezetekkel az alkalmazandó jognak, többek között ennek a rendeletnek és az (EU) 2016/794 európai parlamenti és tanácsi rendeletnek