INDOKOLÁS

1. HÁTTÉR

A közösségi média, a webalapú e-mail, az üzenetküldő szolgáltatások és az alkalmazások kommunikáció, munka, társas kapcsolatok és információszerzés céljára történő egyre szélesebb körű használatával együtt növekszik a határon átnyúló adatáramlás, jogellenes célokkal is. Egyre több bűnügyi nyomozás során ezért nyilvánosan nem elérhető elektronikus bizonyítékokra támaszkodnak. Az internet határok nélküli jellege, valamint az a tény, hogy a szolgáltatások nyújtása a világ bármely részén – többek között Európán kívüli vállalatok által is – történhet, azt eredményezi, hogy az elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférés megkönnyítése szinte valamennyi típusú bűncselekmény esetében sürgető kérdés. A közelmúltbeli terrortámadások rávilágítottak: mielőbb meg kell találni a módját, hogy az Európai Unió tagállamainak ügyészei és bírái gyorsabban és hatékonyabban biztosítsák és szerezzék be az elektronikus bizonyítékokat.

A bűnügyi nyomozások több mint fele jelenleg határon átnyúló elektronikus bizonyítékokhoz való hozzáférést igényel. Mintegy 85 %-uk esetében elektronikus bizonyítékokra van szükség, és az ilyen nyomozások kétharmada esetében a bizonyítékokat más joghatóság alá tartozó online szolgáltatóktól kell beszerezni. A 2013 és 2018 közötti időszakban 84 %-kal nőtt a fő online szolgáltatókhoz benyújtott kérelmek száma. Az ilyen típusú adatok alapvető fontosságúak a bűnügyi nyomozás során egy adott személy azonosítása vagy a célszemélyek tevékenységeivel kapcsolatos információk megszerzése érdekében.

Az elektronikus bizonyítékok alatt a bűncselekmények felderítése és büntetőeljárás alá vonása szempontjából releváns, elektronikus formátumú, gyakran online szolgáltatók szerverein tárolt adatok különféle típusait értjük. Ezek közé tartoznak a „tartalmi adatok”, például az elektronikus levelek, szöveges üzenetek, fényképek és videók, valamint a „nem tartalmi adatok”, például az előfizetői adatok vagy online számlára vonatkozó adatforgalmi információk.

A hatóságok valamennyi bűncselekménytípus elleni küzdelemben hagyományosan az igazságügyi hatóságok közötti együttműködés módszerét alkalmazzák a közös munkavégzésre. Jelenleg az európai nyomozási határozat az a fő eszköz, amelyet a tagállamok a legtöbb európai uniós országban a határon átnyúló elektronikus bizonyítékokhoz való hozzáférés kérelmezésére használnak.

Az uniós tagállamok a harmadik országok esetében (ideértve Dániát és Írországot is, amelyek nem vesznek részt az európai nyomozási határozat alkalmazásában) kölcsönös jogsegélykérelmet nyújthanak be. Az eljárásban mindkét oldalon több különböző hatóság vesz rész. Az eljárásokat még az internet térhódítása előtt dolgozták ki, amikor a kérelmek mennyisége a mai mennyiség töredéke volt, és nem kellett számolni az elektronikus bizonyítékok volatilitásával.

Az Európai Unió tagállamaiban (és a világ más részein) az elektronikus bizonyítékok iránti hozzáférésre vonatkozó kölcsönös jogsegély iránti kérelmek egyik fő címzettje az Amerikai Egyesült Államok, ahol a legnagyobb szolgáltatók székhelye található. Az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodást 2003. június 25-én írták alá, és az 2010. február 1-jén lépett hatályba. A megállapodás kulcsfontosságú transzatlanti mechanizmus a büntető igazságszolgáltatás területén folytatott hatékony együttműködés biztosításához, valamint a szervezett bűnözés és a terrorizmus elleni küzdelemhez.

A megállapodás első közös felülvizsgálatára 2016-ban került sor. Ennek során azt a következtetést vonták le, hogy a megállapodásnak köszönhetően javult az EU és az Egyesült Államok közötti kapcsolat a kölcsönös jogsegély terén, és az általában véve jól működik. További erőfeszítéseket tesznek ezen együttműködés javítására. Miközben a hatóságok közötti – többek között az Amerikai Egyesült Államok hatóságaival való – igazságügyi együttműködés döntő fontosságú, ez a módszer gyakran túl lassú, ha figyelembe vesszük az elektronikus bizonyítékok volatilis jellegét, az eljárás átlagosan 10 hónapot vesz igénybe, és aránytalanul magas erőforrásokat vonhat maga után. Ezenfelül, mivel egy adott nyomozás során az igazságügyi együttműködésben fontos szempont a szuverenitás, egyre inkább általánossá válik, hogy másik állammal kizárólag az adatszolgáltató vagy a szolgáltatásnyújtó földrajzi helyét illetően áll fenn kapcsolat. Konkrétan az elektronikus bizonyítékok tekintetében a 2016. évi közös felülvizsgálat arra ösztönözte a tagállamokat, hogy közvetlenül működjenek együtt az amerikai szolgáltatókkal az elektronikus bizonyítékok gyorsabb és hatékonyabb biztosítása és megszerzése érdekében.

Az amerikai szolgáltatókkal való közvetlen együttműködés az igazságügyi együttműködés alternatív csatornájaként alakult ki. Ez az együttműködés a nem tartalmi adatokra korlátozódik, és az Egyesült Államok joga szempontjából önkéntes. A gyakorlatban az Európai Unió tagállamainak hatóságai közvetlenül felveszik a kapcsolatot valamely amerikai szolgáltatóval, és benyújtják hozzá a nemzeti büntetőeljárási szabályok szerinti megkeresést azon adatok iránt, amelyekhez a szolgáltató hozzáféréssel rendelkezik – ezek jellemzően az általa nyújtott szolgáltatások használójára vonatkozó adatok. Ez néhány, az Amerikai Egyesült Államokban letelepedett, illetve – korlátozottabb mértékben – Írországban letelepedett szolgáltatót érint, amelyek önkéntes alapon közvetlenül válaszolnak a tagállami bűnüldöző hatóságok megkeresésére, amennyiben a kérelem nem tartalmi adatokra vonatkozik.

Az Egyesült Államok joga lehetővé teszi, hogy az egyesült államokbeli székhellyel rendelkező szolgáltatók közvetlenül együttműködjenek az európai hatóságokkal a nem tartalmi adatok tekintetében. Ez az együttműködés azonban önkéntes. Így a szolgáltatók saját maguk dolgozták ki politikáikat, vagy eseti alapon döntenek arról, hogy együttműködnek-e, és ha igen, milyen formában. A szolgáltatókkal való közvetlen együttműködés fokozása mellett az Amerikai Egyesült Államokban a közelmúltban hozott ítéletek és bírósági ügyek annak tisztázására törekedtek, hogy az amerikai hatóságoknak jogukban áll-e külföldön tárolt adatokat kérni egy olyan szolgáltatótól, amelynek fő székhelye az Amerikai Egyesült Államokban található, ideértve nevezetesen a „Microsoft Ireland” ügyet.

Az önkéntes alapon történő közvetlen együttműködés iránti megkeresések száma gyorsan növekszik, 2017-ben meghaladta a 124 000-et. Az önkéntes alapon történő közvetlen együttműködés a kölcsönös jogsegélyhez képest gyorsabb hozzáférést biztosít, de kizárólag a nem tartalmi adatokra korlátozódik. Emellett az ilyen együttműködés megbízhatatlan is lehet, előfordulhat, hogy nem tartja tiszteletben a megfelelő eljárási biztosítékokat, csak korlátozott számú szolgáltató esetében lehetséges, amelyek mindegyike különböző politikát alkalmaz, nem átlátható, és hiányosság mutatkozhat az elszámoltathatóság tekintetében. Az ebből eredő széttagoltság jogbizonytalanságot eredményezhet, megkérdőjelezheti a büntetőeljárás alá vonás jogszerűségét, valamint aggályokat vethet fel az ilyen megkeresések által érintett személyek alapvető jogainak védelmével és a rájuk vonatkozó eljárási biztosítékokkal kapcsolatban. Ezenkívül a szolgáltatókhoz benyújtott összes megkeresés kevesebb mint a felét teljesítik.

Ami az amerikai hatóságok által az Európai Unióban működő szolgáltatók felé benyújtott esetleges kölcsönös megkereséseket illeti, a távközlési jogi keret jelenleg számos tagállamban megtiltja a nemzeti távközlési szolgáltatóknak, hogy közvetlenül válaszoljanak a külföldi hatóságok megkereséseire, még a nem tartalmi jellegű adatokra vonatkozóan is. Emellett nincs olyan jogi keret, amely lehetővé tenné a közvetlen együttműködést más kommunikációs ágazatokban. Az amerikai hatóságok az ilyen adatokat általában csak a kölcsönös jogsegély iránti megkeresés eredményeképpen kaphatják meg az uniós szolgáltatóktól.

2. A JAVASLAT CÉLKITŰZÉSEI

Az Európai Bizottság a 2015. áprilisi európai biztonsági stratégiában kötelezettséget vállalt arra, hogy felülvizsgálja az internet felhasználásával elkövetett közönséges bűncselekményekkel kapcsolatos bűnügyi nyomozások akadályait, különös tekintettel az elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésre. 2018. április 17-én a Bizottság javaslatot terjesztett az Európai Parlament és a Tanács elé a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletre, valamint a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról szóló irányelvre vonatkozóan (a továbbiakban: az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatok).

E javaslatok célja, hogy felgyorsítsák az Európai Unióban a közvetlenül a más joghatóságokon belül letelepedett szolgáltatóktól származó elektronikus bizonyítékok biztosításának és beszerzésésének folyamatát. A javaslatok hatálya az Európai Unióban szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók konkrét típusaira terjed ki. Egy szolgáltató akkor kínál szolgáltatásokat az Európai Unióban, ha egy vagy több tagállam felhasználói számára lehetővé teszi a szolgáltatásai igénybevételét, és ha szoros kapcsolat fűzi az Unióhoz, például telephellyel rendelkezik valamely tagállamban, vagy mert az adott tagállamban nagy számú felhasználó számára nyújt szolgáltatásokat. Az Európai Unióban képviselettel nem rendelkező szolgáltatók kötelesek olyan jogi képviselőt kinevezni, aki ellen végrehajtható a közlésre kötelező határozat.

Az Európai Tanács hangsúlyozta e kérdés jelentőségét, az Unió határain belül és kívül egyaránt. Az Európai Tanács 2018. október 18-i következtetései szerint: „Megoldásokat kell találni az elektronikus bizonyítékokhoz való gyors és hatékony határon átnyúló hozzáférés biztosítására a terrorizmus, valamint a súlyos és szervezett bűnözés más formái elleni hatékony uniós, illetve nemzetközi szintű küzdelem érdekében ; a jogalkotási ciklus végéig meg kell állapodni az elektronikus bizonyítékokra és a pénzügyi információkhoz való hozzáférésre, valamint a pénzmosás elleni hatékonyabb küzdelemre irányuló bizottsági javaslatokról. A Bizottságnak sürgősen be kell nyújtania az elektronikus bizonyítékokkal kapcsolatos nemzetközi tárgyalásokra vonatkozó tárgyalási megbízásokat is.”