EURÓPAI BIZOTTSÁG 
Brüsszel, 2011.7.13. 
SEC(2011) 884 végleges 
  
BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM 
A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 
Az alábbi dokumentumot kísér ő okmány: 
JAVASLAT: 
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE 
a halászati és akvakultúra-t ermékek piacpolitikájáról 
 
{COM(2011) 416 végleges} 
{SEC(2011) 883 végleges}  
 
 1ÖSSZEFOGLALÓ  
A halászati és akvakultúra-termékek piacai közül az Unióé a legnagyobb a világon, 
volumene 55 millió EUR (vagy 12 millió tonna).  Az uniós polgárok átlagos fogyasztása 
halból és akvakultúra-termékekb ől évente 22 kg/f ő, ami fehérjebevitelük 15 %-át fedezi. A 
fogyasztás tagországonként er ősen változó, az évenkénti az alig 10 kg-tól (f őképpen a keleti 
országokban) egészen 30 kg-ig terjed. A fogyasztás mindazonáltal mindegyik uniós 
országban n ő. Mivel azonban az uniós termelés az el múlt évtizedben visszaesett, az EU 
önellátási rátája is jelent ősen csökkent: 57 %-ról 35 %-ra.  
A halászati és akvakultúra-termékek piacának közös szervezése (KPSZ),  a közös halászati 
politika (KHP) egyik tartóoszlopa, 1970 óta m űködik. Jelenlegi jogalapja az 1999-ben 
elfogadott 104/2000/EK rendelet. A KHP folyamatban lév ő reformja kiváló alkalom a 
halászati és akvakultúra-termékek piacára vonatkozó szakpolitika célkit űzéseinek és 
eszközeinek áttekintésére és esetleges felülvizsgálatára. 
A problémák  
A Bizottság 2008 óta kiterjedt érté keléseket és konzultációkat fo lytat, egyrészt a jelenlegi 
jogi keretrendszer értékelé sére és az uniós piac elmúlt évtizedbeli folyamatainak 
feltérképezésére, másrészt az érintett felek véleményének megismerésére. Ez a jelentés a 
konzultációk során meghatározott öt f ő problémát ismerteti és elemzi. Ezek a következ ők:  
• az EU piacpolitikája nem járult hozzá megfelel ő mértékben a fenntartható 
termeléshez;  
• az uniós termelés piaci pozíciója romlott;  
• nem sikerült el őre jelezni vagy kezelni a piaci ingadozásokat;  
• piaci potenciálunk nagyrészt kiaknázatlan; 
• a piacpolitika megvalósítását megnehezíti a nehezen átlátható, túl bonyolult 
keretrendszer.  
 Az EU-ban több halászati tevékenység ne m fenntartható módon fo lyik. A fenntartható 
módszerek jutalmazására csak alig vannak piaci prémiumok, illetve a nem fenntartható vagy potenciálisan nem fenntartható m ódszerek büntetésére piaci szankciók. 
Piacpolitikánknak nem sikerült több értéke t realizálnia a stagnáló vagy csökkent ő termelési 
volumenb ől, és nem ösztönözte a fenntartható módszerek alkalmazását.  
A kínálati oldal az EU-n belül változatos és széttagolt. A csökken ő termelés és a növekv ő 
mértékű piaci globalizáció feltétele i között a kínálat nem verse nyképes, illetve képtelen a 
piaci változások el őrejelzésére és kezelésére, valamint a kereslethez a mennyiségi 
előrejelzés vagy a termékek min ősége és kiszerelése tekintetében történ ő alkalmazkodásra. 
A fentiekben említett öt alapvet ő problémához továbbiak is kapcsolódnak. 
A halászati és akvakultúra-termékek termel ői szervezeteinek nincs sem elég er őforrásuk, 
sem elég motivációjuk a termelés hatékony megszervezésére és a halászati tevékenység irányítására, illetve a termékek piacon való elhelyezésére, pedig ezek a szervezetek nagyon 
fontos szerepet tölthetnének be a KHP minde nnapi végrehajtásában (legalábbis küldetésük, 
erőforrásaik, jogaik és kötelezettségeik megfelel ő összehangolása esetén). További gond, 
hogy míg a halászati ágazat nagyrészt széttagolt szerkezet ű, a feldolgozás és  elosztás egyre 
 
 2koncentráltabb, els ősorban a kiskereskedelemben. Az uni ós halászok gazdasági pozícióját 
valószínűleg javítaná a kínálati oldal koncentrációjának er ősítése vagy bátorítása az ellátás 
oldalán. A termelés jobb megszervezése feltehet ően előfeltétele annak, hogy a forgalmazási 
lánc minden elemét jobban össze lehessen hangolni. 
A piaci keresletre, fogyasztói igényekre,  folyamatokra és árképzésre vonatkozó 
információk nem érhet ők el elég széles körben a gazdasági szerepl ők számára. Pedig 
tevékenységük piaci összefüggéseit jobban megértve az uniós termel ők sikeresebben 
tudnák olyan termelés felé irányítani a ha lászokat, amelynek ered ményét nagyobb eséllyel 
tudnák jó áron eladni (az alapszabály itt az, hog y az eladhatatlan halnak vízben a helye). Ez 
az ellátás és értékesítés jobb te rvezését jelenti, vagyis aktíva n meg kell határozni, hogy mit, 
hol és mikor kell eladni.  
A politikai döntéshozóknak háttér-információkra és az esetleges válságok korai 
előrejelzésére is szükségük van a szakpolitika tervezéséhez. 
A jelenlegi helyzetben, amikor sok állományra a túlhalászás a jellemz ő, semmivel sem 
igazolható a halak közpénzb ől folytatott megsemmisítése, tehát a halászati termékek piacról 
való ún. „kivonását” meg kell szüntetni. Az intervenciós mechanizmusok piacstabilizáló 
hatása egyébként is gyengének bizonyult, és csak néhány kiköt őre és nyílt tengeri fajra 
korlátozódott.  
Ennek az az oka, hogy jóllehet a piaci beavatkoz ások képesek kezelni a hirtelen árzuhanás 
tüneteit, nem szüntetik meg a probléma oká t. Kétségtelen, hogy a halászat mindig is 
bizonytalan és kockázatos gazdasági tevékenység lesz, a fogás id őzítésének és 
mennyiségének a konkrét piaci igényekhez ig azítása továbbra is nehezen megoldható 
feladat marad. Minden piacpolitikának számol nia kell ezzel a problémával, és legalább 
jeleznie kell a halászok eredend ő kockázatát.  
Az Európai Unió egységes kereskedelmi jellemz őket megállapító forgalmazási el őírásai 
fontos tényez ői annak, hogy az EU bels ő halászati piaca zökken őmentesen m űködjön. Mind 
az elvégzett értékelés, mind ez a jelentés elem zi, hogy milyen mértékbe n kell felülvizsgálni 
a közös forgalmazási el őírásokat. 
A fogyasztók tájékoztatása napjainkban a piacs zervezés egyik kulcselem e, egyrészt azért, 
mert az üzletek polcain a halak és tengeri élelmiszerek igen széles választéka látható, 
másrészt azért, mert a fogyasztók egyre tájé kozottabbak a környezetvédelmi kérdésekben, 
és kimerít ő tájékoztatást igényelnek vá sárlási döntéseikhez. Ez fr iss vagy kiolvasztott hal? 
Hol fogták pontosan? Halászata vagy termelése fenntartható módon, forgalmazása 
tisztességes kereskedelem keretében történ t-e? A fogyasztók joggal várják el, hogy a 
termékek címkéi megbízható tájékoztatást nyújtsanak arról, amit vásárolnak.  
Végül pedig a fogyasztás növekedése az EU-ban gazdasági lehet őségeket jelent mind az 
uniós országok, mind a harmadik országok termel ői számára.  
 
Az EU intézkedési joga  
Az Európai Unió m űködéséről szóló szerz ődés (EUMSZ) 3. cikke (1) bekezdésének (d) 
pontja szerint a közös halászati politika te rületén az Unió kizárólagos hatáskörrel 
 
 3rendelkezik a tengerek biológiai er őforrásainak meg őrzését illet ően. Az EUMSZ 4. cikke 
(2) bekezdésének d) pontja sz erint a KHP többi részét illet ően az EU másokkal megosztott 
hatáskörrel rendelkezik. Ezek a rendelkezé sek határozzák meg, hogy mit kell uniós szinten 
kezelni, és milyen mozgástere marad a tagállamoknak. Ezenkívül az eszközök 
megválasztása tekintetében az EU tevékenys égének formáját is megállapítják. A közös 
piacszervezéshez tartozó piaci intézkedések az EUMSZ 4. cikke (2) bekezdése d) pontjának 
hatálya alá tartoznak, ezért az intézkedéseket a szubszidiaritás elve tekintetében igazolni 
kell. 
Az uniós szint ű piacpolitika lényeges tényez ője a halászati és akva kultúra-termékek bels ő 
piaca megteremtésének és a tisztességes ve rseny biztosításának. A szubszidiaritási elv 
értelmében a tagállamoknak és a gazdasági szerepl őknek nagy önállóságot kell kapniuk a 
piacpolitikához tartozó különböz ő mechanizmusok alkalmazásában. 
 
Kölcsönhatások a KHP reformjával  
A közös halászati politika reformjának f ő célkitűzése a halászati er őforrásokkal való 
fenntartható gazdálkodás el ősegítése az ágazat életképessé té telével, amely viszont egyre 
nagyobb felhatalmazást kap az önirányításra. A cél eléréséhez els ő lépésként az ágazatot 
kell segíteni abban, hogy a korábbiaknál hatékonyabban szervezze meg önmagát.  
A KHP-ra vonatkozó hatáselemzés végs ő következtetése az volt, hogy figyelembe véve a 
KHP új célkit űzéseit és eszközeit, a piacpolitika széles kör ű reformjára van szükség: a 
piacorientált eszközöknek – közvetve vagy közvetlenül – hozzá kell járulniuk a KHP f ő 
célkitűzéseinek eléréséhez. 
A túlhalászás és a nem fenntartható módsze rek problémáinak kezeléséhez, illetve a 
kizárólag mennyiségi szemlélet ű termelési stratégiák meghaladá sához az új piacpolitikának 
támogatnia kell az alábbiakat:  
• a termel ői szervezetek felhatalmazása és részvételük a hozzáférési jogok 
kezelésében, valamint a termelési és érté kesítési tevékenységek irányításában; 
• a termelők tárgyalási pozíciójának er ősítése (halászat és akvakultúra), a piaci 
válságok el őrejelzését, megel őzését és kezelését, valamint a piaci átláthatóságát és 
hatékonyságát szolgáló piaci intézkedések; 
• a fenntartható módszerekre ösztönz ő eszközök és prémiumok, a fenntartható 
termelést, a beszerzést és fogyasztást sz olgáló partnerségek, tanúsítás (ökocímkék), 
ösztönzés és fogyasz tói tájékoztatás; 
• a visszadobás gyakorlatára vonatkoz ó további piaci intézkedések. 
 
Célkitűzések  
A hatáselemzés a fentiekben felsorolt öt f ő probléma mindegyikével kapcsolatban konkrét 
célkitűzéseket fogalmaz meg a halászati és akva kultúra-termékek piacának új politikája 
számára: 
 
 4• A piaci ösztönz ők korszerűsítése a fenntartható termelés i módszerek támogatására;  
• Az uniós termelés piaci pozíciójának javítása;  
• Az uniós termelés és piac közötti kapcsolat javítása;  
• Az uniós termékek piaci lehet őségeinek javítása; 
• A hatékonyabb irányítás támogatása és a jogi keretrendszer egyszer űsítése. 
 
Választási lehet őségek  
Az értékelések, az érdekeltek né zetei, a meghatározott konkrét célkit űzések és a 
szakpolitikai eszközök alapján négy választási lehet őség elemzését végezték el: 
• 1. választási lehet őség: a halászati és akvakultú ra-termékek jelenlegi közös 
piacszervezésének folytatása; 
• 2. választási lehet őség: a halászati és akvakultú ra-termékek jelenlegi közös 
piacszervezésének felülvizsgálata;  
• 3. választási lehet őség: a halászati és akvakultúra-termékek piacpolitikájának 
továbbfejlesztése;  
• 4. választási lehet őség: a halászati és akvakultú ra-termékek jelenlegi közös 
piacszervezésének liberalizációja. 
 
Az 1. választási lehet őség értelmében a jelenlegi közös piacszervezés változatlan marad, 
középpontjában az árstabilitás érdekében alkalmazo tt piaci intervenciók (kivonás, átvitel, 
magántárolás, a tonhalra vonat kozó kompenzációs támogatás), autonóm tarifális szabályok 
(felfüggesztések és kvóták), forgalmazási el őírások (frissesség és méret) és a kötelez ő 
fogyasztói tájékoztatás áll (kereskedelm i megnevezés, termelési módszer: tengeren 
halászva, édesvízben halászva vagy tenyésztve; eredet: halás zási körzet, illetve édesvízi 
vagy tenyésztett termékek esetében származási ország). 
A 2. választási lehet őség az intervenciós mechanizmust egyetlen, az emberi fogyasztásra 
szánt halászati termékek tárolásához igénybe vehet ő támogatásra korlátozza. Foglalkozik a 
minimális kirakodási és forgalmazási mé retek közötti ellentmondásokkal is. Még 
rugalmasabbá teszi a tarifális kvóták és autonóm felfüggesztések felülvizsgálatát 
(háromévente). 
A 3. választási lehet őség megegyezik a 2. lehet őséggel, azzal a különbséggel, hogy további 
feladatokat bíz a termel ői és ágazatközi szervezetekre, és pénzügyi támogatást nyújt 
számukra a fenntartható termelést és értéke sítést szolgáló tervek készítésére és 
megvalósítására. Ez a lehet őség ezenkívül egyszer űsíti és kiigazítja a forgalmazási 
előírások hatályát; a preferenciális autonóm ta rifális intézkedések összefüggésében bevezeti 
a halászati gazdálkodásra ir ányadó nemzetközi megállapodások betartására vonatkozó 
 
 5kötelezettséget; az ágazati piac ra vonatkozóan európai megfigyel őközpontot hoz létre; 
továbbá kiterjeszti a kötelez ő fogyasztói tájékoztatást és an nak hatályát minden termékre 
(friss, fagyasztott, konzerv, feldolgozott). Ke retrendszert hoz létr e az önkéntes címkézés 
pontosságának és ellen őrzésének biztosítására. 
4. választási lehet őség: nincs közös piacszervezés. Ez a lehet őség megszünteti a halászati és 
akvakultúra-termékekre vonatkozó valamennyi pénzügyi támogatást (intervenció és 
kollektív lépések támogatása) és külön jogszabályt. Halászati és akvakultúra-termékeket minden el őfeltétel nélkül lehet importálni. 
 
 
 6A lehetőségek értékelése  
 
Környezeti fenntarthatóság  
Az 1. választási lehet őség középpontjában továbbra is az  intervenciós mechanizmusok 
alkalmazása áll, és nem hatalmazza fel a termel ői szervezeteket sem halászati, sem 
akvakultúra-tevékenységük fenntar tható módon való folytatására. 
A kivonási támogatás 2. választási lehet őségbeli megtiltásának közvetlen hatása csak 
korlátozott lenne, mivel az utóbbi években csak  igen kis mennyiséget vontak ki. Politikai 
üzenete azonban er ős lenne, jelezve, hogy szükség van a piaci kereslet és csatornák jobb 
előrejelzésére.  
3. választási lehet őség: a termel ői szervezetek felruházása a ko llektív gazdálkodás, illetve a 
tagállamok által kiosztott halászati lehet őségek (beleértve tagjaik e gyéni jogait és halászati 
erőfeszítéseit) figyelésének és ellen őrzésének jogával jelent ősen javítaná az EU halászati 
ágazatának fenntarthatóságát. A fogyasztók pontosabb tájékoztatása minden termékr ől – 
kiszerelésükt ől függetlenül – számottev ően bővítené a halászati és akvakultúra-termékekre 
vonatkozó ismereteket. Ennek köszönhet ően a fogyasztók jobb és megalapozottabb 
döntéseket tudnának hozni, ami végs ő soron hozzájárulna a felel ősségteljes fogyasztáshoz.  
A termelői szervezetek támogatásának hiánya a 4. választási lehet őségben negatív hatással 
lenne a fenntartható módszerek megvalósításá nak koordinálására. A jelenlegi helyzethez 
képest korlátozná ezenkívül a termel ői szervezetek gazdálkodási er őfeszítéseit is. Jóllehet a 
fenntartható beszerzést és fogyasztást ösztönz ő magán er őfeszítések egyre er ősebbek az 
EU-ban, ennek az új piaci folyamatnak még id őre van szüksége a hitelesség és bizalom 
megszerzéséhez. 
Gazdasági fenntarthatóság  
Az 1. választási lehet őségben a termel ői szervezetek által hozzáadott érték az intervenciós 
mechanizmusok kihasználásának lehet őségére korlátozódik. A termel ői szervezetek 
várhatóan nem nyújtanának további szolgáltatás okat tagjaiknak, különösen a termelés piaci 
igényekhez igazításához és termékeik hozzáadott értékének növeléséhez. 
A 2. választási lehet őség első eladási árakra való hatását illet ően valószín űsíthető, hogy a 
termelők továbbra is árkövet ők maradnak, amíg nem tanulják meg hatékonyan egyesíteni 
kínálatukat és jobban reklámozni termékeiket. 
A 3. választási lehet őségben a gyümölcs- és zöldségágaza ttal való összehasonlítás világos 
összefüggést mutat a termelés strukturáltságán ak szintje, az árstabilitás és a hozzáadott 
érték között. A kínálat tervezés e és koncentrációja ezért növeli az els ő eladási árak 
stabilitását. Megfelel ő piaci szakértelemmel meg kell er ősíteni a piaci helyzetet és a 
folyamatok vagy válságok el őre jelzésének képességét. A termel ők tárgyalási pozíciójának 
javulása kiegyensúlyozottabbá teszi a hozzáadot t érték elosztását. Az eredetre vonatkozó 
pontosabb tájékoztatás (pl. állomány, FAO-lista  szerinti alterület, meghatározott tengeri 
térségek, mint. pl. Biscayai-öböl, La Manche -csatorna stb.) növeli a helyi fogyasztást és 
támogatja a fenntartható fejl ődést. Ennek hatására javul nának a kisipari flották 
termékforgalmazási lehet őségei, helyreállítható és megtar tható lenne a fogyasztói bizalom. 
 
 7A tájékoztatási kötelezettség kiterjesztése a feldolgozott termékekre hozzájárulna a 
fogyasztói igények kielégítéséhez és a csalások megel őzéséhez is. 
A piacpolitikai eszközök  4. választási lehet őség szerinti megszüntetése kiiktatna minden 
ösztönzést az ágazat átalakítá sára. Gyengítené a termel ők tárgyalási helyzetét és korlátozná 
képességüket a kínálat kereslethez igazítá sára (széttagolt kínálat, a termel ők közötti 
koordináció hiánya). Figyelembe véve a termel ők kötelezettségvállalásait a fenntartható 
termelésre, ebben a tekintetben megfelel ő megoldás lehet a fogyasztóknak nyújtott 
önkéntes tájékoztatás. Ez azonban még ne m teljesítené az uniós fogyasztók jobb 
tájékoztatására és a halászati és akva kultúra-termékekre vonatkozó ismereteik 
gazdagítására vonatkozó célokat. Egyes esetek ben a környezetbarát termékre utaló hamis 
tájékoztatás félrevezette vagy megzavarta a f ogyasztókat, ami hiteltelenné tette az ágazat 
hírnevének helyreállítására irányuló er őfeszítéseket.  
Társadalmi fenntarthatóság  
Az 1. és 2. választási lehet őségek jövedelmekre gyakorolt hatása er ősen korlátozott, 
egyrészt azért, mert csak olyan eseteket  érintenek, amelyekben árzuhanást kell megel őzni, 
másrészt mivel a támogatás súlya igen csek ély (az EU termelési értékének 0,2 %-a).  
A várakozások szerint a termelés szerkezetének 3. választási lehet őség szerinti javítása 
megkönnyítené a válságok el őre jelzését, a forgalmazási st ratégiák diverzifikálásának 
köszönhet ően pedig növelné a hozzáadott értéket. Ez meg őrizné a foglalkoztatás és a 
jövedelmek szintjét. 
A piaci eszközök 4. választási lehet őségbeli megszüntetése valószín űleg hatással lenne 
egyes ágazatokra (a nyíltvízi fajokat fe ldolgozó kis konzervüzemekre), amelyek 
tevékenységüket az EU-n kívülre  tudnák áthelyezni. Ilyen es etekben a munkahelyeket és 
jövedelmeket ér ő hatások helyileg lennének jelent ősek. 
A választási lehet őségek összehasonlítása  
A felmért hatások és a meghatározott kockázatok alapján az egyes választási lehet őségek 
hatásosságát és hatékonyságát a konkrét célok és az EU átfogó  törekvései (a KHP céljai és 
más általános ügyek) tekintetében célszer ű összevetni az alapforgatókönyvvel ( status quo , a 
jelenlegi helyzet). Ez a következ ők szerint foglalható össze: 
Az 1. választási lehet őség, vagyis a status quo  a részletes elemzésben részben rossz 
hatékonyságúnak és túl bonyolultnak bizonyult a jelenlegi célkit űzések eléréséhez. A közös 
piacszervezés középpontjában eddig a pi aci intervención ke resztül elérhet ő árstabilitás állt. 
Ennek hatása kicsi, teljesítménye rossz volt, inkább a tünetekkel, mint az okokkal 
foglalkozott, rossz politik ai jelzéseket küldött és  kevés vagy semmi felel ősséget nem 
hagyott a gazdasági szerepl őknél. A jelenlegi közös piacszervezés, elfogadása után 12 évvel 
tehát már alkalmatlannak t űnik arra, hogy megoldja az uniós piac problémáit. A 
megreformált KHP-ban már hatástalan lenne, és valószín űleg összeegyeztethetetlen annak 
célkitűzéseivel. 
A 2. választási lehet őség célja a jelenlegi közös piacszervezés f ő hiányosságainak 
megszüntetése olyan kiigazítási és egyszer űsítési javaslatokkal, amelyek javítanák a 
rendszer m űködését. A KHP-reform f ő célkitűzéseinek szempontjából azonban ennek 
jelentősége korlátozott maradna.  
 
 8A 4. választási lehet őség teljesen megszüntetné az ágazatb an az EU piacpolitikáját. Jóllehet 
az utóbbi id őben felerősödtek a fenntarthatóságra ösztönz ő piaci folyamatok és eszközök, a 
környezetvédelmi célok megvalósításában sokat jelentenének a feldolgozók és 
kiskeresked ők kötelezettségvállalásai, illetve a ne m kormányzati szervezetek és a civil 
társadalom ehhez társuló nyomás a a fenntartható termelés irán t. Ez azonban csak részben 
oldaná meg a fentiekben meghatározott f ő problémákat, vagyis az uniós kínálat 
összetettségét és széttagoltságát, valamint a félrevezet ő vagy zavaros tájékoztatás 
kockázatát. Az ágazat több felel ősséget kapna ugyan tevékenységeinek irányítására, a 
termelés strukturálásával és az azt kísér ő piaci intézkedésekkel kapcsolatos támogatás 
hiánya azonban ellentmondásban állna a reform f ő céljaival, a piaci eszközök 
előmozdításával és a termel ői szervezetek termékeik forgalmazásában való segítésével.  
A 3. választási lehet őség olyan módon fejlesztené tovább a piacpolitikát, hogy az segíteni 
tudja a halászati és akvakultúra-ágazatot a fenntartható módszerekre való átállásban. A szervezésben és forgalmazásban sokat lehet tenni a kínálat el őre jelezhet őségének 
javításáért és a tranzakciós költségek csökkentéséért. Ez a lehet őség a fő érdekelteknek a 
fenntartható módszerekben játszott szerepére helyezi a hangsúlyt. 
Ebben a választási lehet őségben az új piacpolitika szerkezete és célkit űzése sokkal 
szélesebb kör ű és bátrabb lenne: 
• A javaslat megszüntetne  néhány eszközt, els ősorban a piaci intervenció 
mechanizmusait. Ez jelent ős politikai üzenet lenne, és hatalmas egyszer űsítéssel 
járna.  
• Egyes elemek, mint például a forgalmazási el őírások és az autonóm tarifapolitika 
megmaradnának ugyan, de rugalmasabbak lennének, és a régiekhez új célkit űzések 
is társulnának (a távértékesítés vagy el ektronikus kereskedelem fejlesztésének 
támogatása, egyenl ő feltételek megteremtése stb.) 
• Más elemekre kerülne a hangsúly: az  újjászervezett ágazatban nagyobb jelent őséget 
kapna a termel
ők képessége a termelés és termék eik forgalmazásának irányítására; 
bevezetnének egy egyszer űsített tárolási támogatást (termékek tárolása, 
feldolgozása és visszavezetése a piacra), a fogyasztói tájékoztatás pedig jelent ősen 
bővülne mind hatályát, mind tartalmát tekintve.  
• Új elem az európai uniós piac megfigyel őközpontja. 
 
A KHP reformjának hatáselemzése azzal a k övetkeztetéssel zárul, hogy a piacpolitika 
széles kör ű reformjára van szükség , olyanra, amely meger ősíti a termel ői és ágazatközi 
szervezetek és általánosságban a forgalmazási intézkedések szerepét. Ez a megoldás a reform gazdasági fenntarthatósággal kapcsolatos célkit űzései mellett a környezeti 
fenntarthatóság eléréséhez is hozzájárulna. A piacpolitikának olyan területek felé kell terelnie a termelést, ahol jók a piaci feltételek és értékesíthet ők a halászati és akvakultúra-
termékek.  
A piacpolitikának olyan feltételrendszerben ke ll támogatnia a halászati és akvakultúra-
termékek hozzáadott értékének növelését, amelyben csökken a flottával kapcsolatos pénzügyi támogatások szerepe (különösen a leselejtezés és az átmeneti kivonás 
intézkedései), el őtérbe kerül viszont az intelligens , "zöld", innovatív és piacorientált 
 
 9megoldások alkalmazása. Ezen belül a piaci reform egyes vonatkozásainak kísérniük és 
támogatniuk kell az új KHP megvalósítását: 
• A termel ői szervezetek felhatalmazása tagjaik halászati tevékenységének 
irányítására, kikényszerítésére és ellen őrzésére. 
• A piaci alapú átruházható halászati jogok ré vén a halászati ágazat állami intervenció 
nélkül képes a kiaknázható tengeri er őforrásokhoz igazítani a flottakapacitást, a 
termelői szervezetek pedig felel őssé tehetők az átruházható halá szati jogokkal való 
kollektív gazdálkodásért. 
• Gondosan kell meghatározni és a termel ői szervezetek valósíthatják meg azokat a 
piaci intézkedéseket, amelyek a fogás kötelez ő partra szállításának összes olyan 
aktív szakpolitikájához kapcsolódnak, amelyek fogási korláttal érintett 
állományokból származnak. 
• A korábbiaknál szelektívebb és fenntarthat óbb termelési tevékenységeket értékelni 
kell, és el kell mozdulni a mennyiségre épül ő stratégiáktól azáltal, hogy a termel ői 
szervezetek jobban is megtervezetik a te rmelést és a forgalmazást, illetve hogy az 
Európai Unión belül fogyasztók aktívabb szerepet játszhatnak, ha vásárlási 
döntéseik meghozatalakor tájékozottabbak. 
 
Az elosztást ér ő hatások területi vagy re gionális változatossága er ősen korlátozott, részben 
mert a termel ői szervezetek egyforma módon juthatna k hozzá a finanszí rozási eszközökhöz, 
részben pedig a szabályok miatt.  
A 3. választási lehet őség az érdekeltek széles köre számára jelentene el őnyöket. A termel ői 
szervezetek nagyobb felel őssége és több er őforrása új üzleti lehet őségeket biztosítana a 
halászati és akvakultúra-termékek el őállítóinak, így a szervezete kben való tagság vonzereje 
is nőne. Az új tarifapolitika javítaná a nyers anyag-ellátás kiszámíthatóságát, ami lehet ővé 
tenné a feldolgozók számára munkájuk tervezés ét. Az egész ágazat koordináltabb lenne, és 
több ösztönzést érezne a közös érdekek, els ősorban a fenntartható halászat el őmozdítására. 
A halászati és akvakultúra-termékek jobb és pontosabb címkézésnek köszönhet ően a 
fogyasztók megalapozottabb döntéseket hozh atnának. Végül az igazgatási terhek 
egyszerűsítése és csökkentése a Bizottság, a tagállamok igazgatási szervei és a gazdasági 
szereplők számára is igen kedvez ő lenne. 
 A hatáselemzés alapján a Tengerügyi és Halászati F őigazgatóság a 3. választási lehet őséget 
támogatja és így a halászati és akva kultúra-termékekre vonatkozó piacpolitika 
továbbfejlesztését javasolja.