A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK az 1995/96 és 2001/02 közötti időszakok tekintetében a tejtermelőkre kirótt kiegészítő illeték behajtásával kapcsolatban Olaszország által a Bizottságnak és a Tanácsnak benyújtott jelentés értékeléséről (a 2003/530/EK tanácsi határozat 3. cikke alapján) /* COM/2014/0334 final */





A BIZOTTSÁG JELENTÉSE A TANÁCSNAK az 1995/96 és 2001/02 közötti időszakok tekintetében a tejtermelőkre kirótt kiegészítő illeték behajtásával kapcsolatban Olaszország által a Bizottságnak és a Tanácsnak benyújtott jelentés értékeléséről (a 2003/530/EK tanácsi határozat 3. cikke alapján) Ezt az értékelő jelentést a Bizottság az Olasz Köztársaság által az olasz tejtermelőknek szánt támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségéről szóló, 2003. július 16-i 2003/530/EK tanácsi határozat (a továbbiakban: a tanácsi határozat) 3. cikke alapján készítette, amelynek értelmében az illetékes olasz hatóságok évente jelentést tesznek a Tanácsnak és a Bizottságnak az 1995/96 és 2001/02 közötti időszakokra vonatkozó, kiegészítő tejilleték címén esedékes összeg termelőktől való behajtásában elért haladásról. Ez a jelentés a Bizottság értékelését tartalmazza a jelentésben leírt azon intézkedésekről, amelyeket az olasz hatóságok a 2012. évre vonatkozóan a tanácsi határozat hatálya alá eső, illetve a határozat hatályán kívül eső időszakok után esedékes kiegészítő tejilleték behajtása érdekében hoztak meg. A tanácsi határozat 1. cikke szerint az a támogatás, amelyet az Olasz Köztársaság azáltal nyújtott, hogy az 1995/96-tól 2001/02-ig tartó időszakban a tejre kivetett kiegészítő illeték címén a tejtermelők által az Európai Uniónak fizetendő összeget saját maga fizette be az Európai Unió költségvetésébe, valamint azáltal, hogy megengedte, hogy a termelők kamat megfizetése nélkül, több év alatt, részletekben fizessék vissza tartozásukat, kivételesen összeegyeztethetőnek minősül a közös piaccal azzal a feltétellel, hogy: – a termelők egyenlő összegű éves részletekben, hiánytalanul visszafizetik teljes tartozásukat, és – a visszafizetési időszak – amely 2004. január 1-jével kezdődik – nem haladja meg a 14 évet. A tanácsi határozat 2. cikke szerint a támogatásnyújtás feltétele, hogy Olaszország bejelentse az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapnak (EMOGA) – jelenlegi nevén Európai Mezőgazdasági Garanciaalapnak (EMGA) – az érintett időszakra érvényes kiegészítő illeték teljes összegét, valamint az EMOGA 2003. novemberi, 2004. novemberi és 2005. novemberi kiadásaiból három egyenlő részben levonja a fennmaradó tartozást. Olaszország 2003. augusztus 26-i leveléhez csatoltan megtette az érintett időszakokra vonatkozó kiegészítő illeték teljes összegéről szóló bejelentést. A fennálló tartozást levonták az EMOGA 2003., 2004. és 2005. novemberi kiadásaiból. A tanácsi határozat 3. cikke szerint az illetékes olasz hatóságok kötelesek évente jelentést tenni a Tanácsnak és a Bizottságnak az 1995/96 és 2001/02 közötti gazdasági évekre vonatkozó kiegészítő illeték címén esedékes összeg termelőktől való behajtásában elért haladásról. Az olasz hatóságok az említett rendelkezéssel összhangban kilencedszer tettek jelentést a Bizottságnak; az AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) 2013. október 28-án kelt leveléhez csatolt jelentés a 2012. évi részletfizetésről számol be. Az illeték törlesztése a 2003-as részletfizetési könnyítéssel A tanácsi határozat, amely engedélyezte Olaszország számára, hogy a termelők helyett maga fizesse be a kiegészítő illetéket az uniós költségvetésbe, 2005-ben, a Tanácsnak benyújtott első jelentés időpontjában 25 123 hátralékkal rendelkező tejtermelőt érintett. Ez a szám a 2012. évre 22 249-ra csökkent. A tanácsi határozat által érintett hét időszakban illetéktartozást felhalmozó, a jelentés által érintett termelők közül 15 431 választotta a 2003-ban bevezetett részletfizetési lehetőséget. A részletfizetési rendszert választó 15 431 termelő 2004-ben – az első részlet kifizetése előtt – összesen mintegy 345 millió EUR-val tartozott, amely a termelői szinten fennálló illetéktartozás teljes összegének körülbelül egynegyedét tette ki. Úgy tűnik tehát, hogy az egyéni szinten kisebb mértékű túltermelésért felelős termelők többsége a részletfizetési rendszerbe való belépést választotta. Másrészről viszont az egyéni szinten jelentősebb mértékű túltermelésért felelős (a hét időszak alatt mintegy 1 milliárd EUR-nyi illetéktartozást felhalmozó, mintegy összesen 8 000) termelő inkább úgy döntött, hogy nem vesz részt a részletfizetési rendszerben. Meg kell azonban jegyezni, hogy 2011-ben az olasz hatóságokhoz 53 új, összesen mintegy 1,2 millió EUR-ra vonatkozó részletfizetési kérelem érkezett be. Hasonlóképpen 2012-ben is 255 új, a részletfizetési rendszerhez való csatlakozásra irányuló kérelem érkezett be, összesen mintegy 13 millió EUR-ra vonatkozóan. A kilencedik részletet – összesen 25 812 027,25 EUR-t – 11 430 termelőnek kellett befizetnie 2012. december 31-ig. Az olasz hatóságok által végrehajtott ellenőrzések azt mutatják, hogy 2012 folyamán 11 145 termelő fizette be határidőre az esedékes összeget, összesen 25 025 344,42 EUR-t. Ez azt jelenti, hogy a kilencedik részletet a termelők 98 %-a időben befizette, és befizetésük az esedékes illetékösszeg 96,9 %-át tette ki. Az előző jelentések szerint az első részlet megfizetése 99,6 %-ban, a másodiké 97,9 %-ban, a harmadiké 99,5 %-ban, a negyediké 99,7 %-ban, az ötödiké 96,4 %-ban, a hatodiké 96,2 %-ban, a hetediké 90,5%-ban, a nyolcadiké pedig 98,3 %-ban történt meg időben. Az első kilenc részletben beszedett illeték összege mintegy 238,4 millió EUR-t tesz ki (ez a teljes esedékes összeg körülbelül 97 %-a). Noha ezek az arányok természetesen bizonyítják a részt vevő termelők elkötelezettségét kötelezettségeik teljesítése iránt, a Bizottság úgy véli, hogy az olasz hatóságok a rendszer feltételeinek szigorú betartatása és – végső soron – a teljes illetéktartozás behajtása iránti elkötelezettségüket elsősorban az elmaradt törlesztések eseteinek nyomon követésével mutathatnák ki. A kilencedik részlet kapcsán semmilyen információ nem áll a rendelkezésünkre a fennmaradó 285 termelő elmaradt befizetéséről, amely összesen 786 682,83 EUR-t tesz ki. Ami a nyolcadik részletet illeti, 2011 végén 143 termelő nem fizette be az esedékes részletet, ami 419 638,26 EUR hiányt jelent. Az olasz hatóságok által közölt információkból kiderül, hogy a központi hatóságok az említett esetek mindegyikéről tájékoztatták az illetékes regionális hatóságokat a teljes, kamatokkal megnövelt összegnek a részletfizetési rendszeren kívüli behajtása érdekében. Később bebizonyosodott, hogy az eredetileg feltételezett 143 fizetéselmaradási esetből 106 termelő valójában megfizette a részletet. Ezzel szemben az a 37 termelő, akik ténylegesen nem teljesítették a nyolcadik részlet befizetését, elveszítette a részletfizetés lehetőségét, és végrehajtási eljárás indult ellenük. Mezőgazdasági üzemek, melyektől visszavonták a részletfizetési lehetőséget Az éves részlet megfizetésének elmulasztása a termelő részletfizetési rendszerből való kizárását, valamint az egész tartozás kamattal megnövelt összegének egyszerre történő behajtását vonja magával. A részletfizetési rendszer 2003-ban történt bevezetése óta eltelt kilenc évben összesen 498 mezőgazdasági üzem esetében vonták vissza a részletfizetés jogát; részletekben visszafizetendő tartozásuk teljes összege 18 531 964,41 EUR volt, amiből a részletfizetési jog visszavonását megelőzően 4 543 929,20 EUR-t fizettek vissza. A visszavonást követően 2 822 001,34 EUR-t sikerült behajtani, ami azt jelenti, hogy a rendszerből kizárt fennmaradó 192 üzem tartozása összesen 11 118 742,39 EUR. Az adatok azt mutatják, hogy az olasz közigazgatási szervek igyekezete az éves részlet meg nem fizetése miatt a részletfizetési rendszerből kizárt termelők illetéktartozásának behajtására távolról sem kielégítő. Ráadásul a tejtermelőknek ahhoz, hogy a részletfizetési rendszerben részt vehessenek, le kellett mondaniuk az olasz bíróságok előtti jogorvoslati lehetőségeikről. E tényt figyelembe véve a behajtott összegek elmaradása nem magyarázható a jogi eljárások esetleges elhúzódásával, hanem inkább arra vezethető vissza, hogy az olasz hatóságok nem tudják ténylegesen behajtani a hiányzó összegeket. A féléves fizetési haladék és következményei az állami támogatás tekintetében Olaszország a 2010. december 29-i 225. számú törvényrendeletben – amelynek módosított szövegét a 2011. február 26-i 10. számú törvénybe foglalták – a 2. cikk 12k. bekezdése értelmében 2011. június 30-ig meghosszabbította a 2003/530/EK tanácsi határozat által jóváhagyott részletfizetési rendszer szerint 2010. december 31-ig esedékes 2010. évi részlet befizetésének határidejét. C(2013) 4046 final számú határozatában a Bizottság megállapította, hogy a 2010. december 31-én esedékes tejilleték-részlet határidejének meghosszabbítása a belső piaccal összeegyeztetetlen támogatásnak minősül. Emellett a határidő-hosszabbítás a 2003/530/EK tanácsi rendeletben előírt feltételek megszegésének minősül, és új, a 659/1999/EK rendelet 1. cikkének f) pontja alapján jogellenes, a belső piaccal ugyancsak összeegyeztethetetlen állami támogatást jelent mindazok számára, akik éltek a lehetőséggel. A Bizottság elrendelte, hogy Olaszország fizettesse vissza a halasztott fizetéssel élő kedvezményezettekkel az összeegyeztethetetlen támogatások kamatokkal megnövelt összegét. Olaszország megkezdte a támogatások visszafizettetéséhez szükséges adminisztratív eljárásokat. Ugyanakkor fellebbezést nyújtott be a Bizottság határozata ellen a Bírósághoz (T-527/13 sz. ügy). Az ügy jelenleg folyamatban van a Bíróság előtt. A 2002/03-as időszak címén fizetendő kiegészítő illeték Az 1995 és 2002 közötti időszakra vonatkozóan Olaszország a Tanács 2003/530/EK határozatának megfelelően a termelők helyett maga fizette be a kiegészítő illetéket a közösségi költségvetésbe. 2004 óta a tagállamok a kiegészítő illetéket közvetlenül a közösségi költségvetésbe fizetik, a 2003. szeptember 29-i 1788/2003/EK tanácsi rendeletnek megfelelően. Ezzel szemben a 2002/03-as időszak nem tartozik sem a tanácsi határozat, sem pedig a 2004-ben bevezetett új rendszer hatálya alá. A nemzeti kvóta túllépésére tekintettel a túllépésért felelős olasz tejtermelők a 2002/03-as időszakra vonatkozóan összesen 227,88 millió EUR összeggel tartoztak az Unió költségvetésének. Ebből az összegből eddig 54,95 millió EUR-t fizettek be az Európai Unió költségvetésébe – 1,19 milliót a 2009-ben kialakított részletfizetési rendszer keretében, 53,76 millió EUR-t pedig az említett rendszeren kívül. 47,48 millió EUR összeg bírósági döntés értelmében vagy az érintett termelő csődjének következtében behajthatatlan kinnlevőségnek minősült. 2012. december 31-én az érintett tejtermelők még 125,45 millió EUR-val tartoztak az Európai Unió költségvetésének a 2002/03-as időszakra vonatkozó kiegészítő illeték címén. Ebből az összegből 5,04 millió EUR tartozik a 2009-es részletfizetési rendszer hatálya alá. A 2003-as részletfizetési rendszeren, illetve a 2009-es visszafizetési rendszeren kívüli illetéktartozás Utaltunk arra, hogy a 2003-as részletfizetési rendszert, illetve a 2009-es (az uniós referenciarátánál néhány százalékponttal magasabb kamatlábbal megállapított) visszafizetési rendszert választó termelők tartozása a teljes illetékösszeg alacsony részét teszi ki. Így az 1995/96 és 2008/09 közötti időszak címén behajtandó illeték teljes összege eléri a 2,264 milliárd EUR-t. Ezen összegből Olaszország 2003 és 2012 között 455 millió EUR-t hajtott be. A fennmaradó 1,808 milliárd EUR összegből: - egy csekély rész (228 millió EUR) az Olaszország által 2003-ban, illetve 2009-ben bevezetett részletfizetési rendszer alá tartozik, melyekhez az illetéktartozással rendelkező tejtermelők egy része csatlakozott; - 158 millió EUR-t a termelő csődje vagy a törlést elrendelő bírói ítélet nyomán behajthatatlannak minősítettek; - továbbra is 1,423 milliárd EUR tartozás esedékes olyan termelők részéről, akik nem voltak hajlandóak csatlakozni a részletfizetési rendszerekhez, és többségükben olasz bíróságok előtt vitatták a kiegészítő illeték jogosságát. Tehát az 1995/96 és 2008/09 közötti időszak címén fennálló tartozás teljes összegének (1,650 milliárd EUR) megközelítőleg 86 %-a nem tartozik sem a 2003-ban, sem a 2009-ben bevezetett részletfizetési rendszer hatálya alá. A részletfizetési rendszereken kívül beszedett illeték összege eddig mindössze 268,43 millió EUR-t tesz ki (az eredetileg 1,8 milliárd EUR összegű teljes illetéktartozáshoz képest). Az olasz hatóságok jelentése alapján ez a rendkívül alacsony arány annak tudható be, hogy az illetéktartozással rendelkező termelők nagy számban kezdeményeztek bírósági eljárásokat a tartozás vitatására, és érték el a behajtási folyamat felfüggesztését. A Tanács elé terjesztett korábbi értékelő jelentéseiben a Bizottság hangot adott azon kérésének, hogy Olaszország a benyújtandó éves jelentésekben kifejezetten foglalkozzon a folyamatban lévő jogvitákkal, és részletesen mutassa be a pervesztes termelők által teljesített kifizetések bizonyítékait. Ezen információk nélkül a Bizottság korábban nem volt abban a helyzetben, hogy megfelelően nyomon kövesse a részletfizetési rendszeren kívüli illeték beszedésében elért haladást. A Bizottság örömmel vette az olasz hatóságok által a kilencedik részletről készített jelentésben a részletfizetési rendszeren belül az illetékbeszedés általános helyzetére vonatkozóan közölt információkat. Az olasz hatóságok által közölt számadatok ugyanakkor azt tanúsítják, hogy a részletfizetési rendszeren kívül eső illetékek beszedése terén csak elhanyagolható előrelépés történt. Különösen szembetűnő, hogy nem történt jelentős előrelépés a soha nem vitatott, behajtható összegek, továbbá a vitatott, de az illetékes bíróság által jóváhagyott, illetve a folyamatban lévő eljárás tárgyát képező, de felfüggesztési határozattal nem érintett illetékek összegének behajtása terén. 2012. december 31-én az e behajtható összegekből ténylegesen beszedett illeték mintegy 130 millió EUR-t tesz ki, a kinnlevőségek összege 790 millió EUR. A teljes 1995/96 és 2008/2009 közötti időszakra vonatkozóan a visszakövetelt és jelenleg behajtható összegeknek 22,5 %-a került ténylegesen beszedésre. A tanácsi határozat hatálya alá tartozó időszakban a ténylegesen beszedett összegek a jelenleg behajtható összegek 29 %-ának felelnek meg. A behajtható összegeken belül meg kell különböztetni - a nem vitatott követeléseket: a 196,41 millió EUR összegű behajtható követelésből 130,38 millió EUR került behajtásra, ami 66 %-os eredményességi rátának felel meg; - a jogvita tárgyát képező összegeket, melyek esetében nem született a behajtásukat felfüggesztő bírósági ítélet: a 355,43 millió EUR összegű behajtható követelésből mindössze 54,78 millió EUR, azaz a teljes összeg 15 %-a került behajtásra; - a bírósági ítélet által jogosnak ítélt követeléseket: a 468,37 millió EUR összegű behajtható követelésből mindössze 44,68 millió EUR, azaz a teljes összeg 9,5 %-a került behajtásra. A Bizottság kénytelen rámutatni, hogy azon túl, hogy az utóbbi két kategória esetében rendkívül gyenge hatásfokkal működik az összegek behajtása, a soha nem vitatott és így azonnal behajtható követelésekből is 66 millió EUR behajtása továbbra is függőben van. A 1995/96 és 2001/02 közötti időszakhoz kapcsolódó illetékek esetében mindez azt jelenti, hogy 21 millió EUR összeget több mint 10 éve nem sikerült behajtani. A Bizottság sajnálattal állapítja meg, hogy a 2003-as részletfizetési rendszeren, illetve a 2009-es illeték-visszafizetési rendszeren kívüli illeték beszedésében elért haladás lassú. A Bizottság jó ideje folyamatosan figyelemmel kíséri az olaszországi illetékbehajtási folyamatot, különösen a részletfizetési rendszerrel nem érintett illetéktartozások helyzetét. A Bizottság szolgálatai számos alkalommal tájékoztatták az olasz hatóságokat megállapításaikról (így elmarasztalásukról is), és több alkalommal kértek részletes tájékoztatást a tejilleték behajtásának különböző szempontjaival kapcsolatban. Ennek ellenére az olasz hatóságok a Bizottság számos alkalommal megismételt kérésére sem tudták továbbra sem behajtani az illetéktartozások nagyobb részét. 2013. június 20-án az Európai Bizottság az EUMSZ 258. cikkének megfelelően felszólította Olaszországot, hogy nyújtsa be észrevételeit az 1995 és 2009 közötti időszakhoz kapcsolódó kiegészítő tejilleték behajtása terén tapasztalható hiányosságok orvoslása érdekében meghozott intézkedések elégtelenségével kapcsolatban. Következtetés A Bizottság úgy ítéli meg, hogy azokban az esetekben, amikor teljesülnek a Tanács által 2003-ban jóváhagyott részletfizetési rendszer alkalmazásának követelményei, az 1995/96 és 2001/02 közötti időszakokra vonatkozó illeték megfizetésére a részletfizetési rendszert választó termelők esedékes tartozásainak behajtásában az olasz hatóságok által elért haladás a rendszer megfelelő kezeléséről tanúskodik. A részletfizetési rendszereken kívüli illetékösszegeket illetően a Bizottság a Tanács elé terjesztett 2010., 2011., 2012. és 2013. évi jelentéseiben, illetve az Olaszországnak 2013. június 20-án eljuttatott hivatalos felszólításban is jelezte amiatti elégedetlenségét, hogy a tejkvóta-illetékek beszedése terén nem történt jelentős előrelépés. A Bizottság tudomásul veszi, hogy Olaszország adminisztratív lépéseket tett a 2013. július 17-i C(2013)4046 final bizottsági határozat által a belső piaccal összeegyezhetetlennek minősített támogatások visszafizettetése érdekében. Ugyanakkor az olasz hatóságok által a kilencedik részletről készített jelentésben közölt információkból is látszik, hogy nem tapasztalható semmilyen számottevő újabb előrelépés a részletfizetési rendszereken kívüli illetékek tényleges beszedése terén. A befizetetlen illetékösszeg nagyságát, valamint a befizetetlen összeg behajtása terén tapasztalt jelentős késedelmet figyelembe véve a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az olasz hatóságok távolról sem tudták, illetve tudják biztosítani az uniós jogszabályok hatékony és tényleges érvényesítését, ezért az EUMSZ 258. cikke szerinti kötelezettségszegési eljárást kezdeményez.