A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANKNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK, A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK ÉS AZ EURÓPAI BERUHÁZÁSI BANKNAK HELYZETKÉP AZ EGYSÉGES PIACI INTEGRÁCIÓRÓL - 2013 Hozzájárulás a 2013. évi éves növekedési jelentéshez /* COM/2012/0752 final */





Bevezetés Az integrált egységes piac meghatározó hajtóereje a gazdasági növekedésnek és a munkahelyteremtésnek, egyúttal bővíti az európai állampolgárok számára elérhető lehetőségek körét. Központi szerepet játszik tehát az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek elérésében. Az egységes piac jobb irányításáról szóló, 2012. júniusi bizottsági közleményben[1] jelzetteknek megfelelően, e jelentés célja az európai szemeszter folyamatába illesztve megvizsgálni az egységes piac működését. A jelentés emellett elemzést közöl az egységes piaci integráció helyzetéről a legnagyobb növekedési potenciállal rendelkező kulcsfontosságú területek, azaz a szolgáltatások, a hálózatos iparágak és a digitális gazdaság vonatkozásában[2]. E jelentés célja azon szakpolitikai prioritások meghatározása a 2013-as éves növekedési jelentés keretében, amelyek – a tagállami végrehajtás függvényében – hozzájárulhatnak az egységes piac teljes növekedési potenciáljának felszabadításához, valamint a további integráció előtti akadályok lebontásához. E jelentés egyúttal a jobb végrehajtást és a már hatályban lévő szabályok érvényesítését biztosító erőfeszítések fokozására is felszólít. 1. Helyzetjelentés az egységes piaci integrációról A személyek, áruk, szolgáltatások és a tőke szabad mozgása előtt álló akadályok felszámolásával az egységes piac lehetővé teszi a vállalkozások számára, hogy tágabb térben tevékenykedjenek, ezáltal megnöveli az innovációs és beruházási kapacitásukat, javítja a termelékenységüket és a munkahelyteremtő képességüket. A fogyasztói piacokról készített eredménytábla szerint az integrációs folyamat eredményeként fokozódó verseny erős ösztönzője annak, hogy jobb minőségű és olcsóbb termékek szélesebb választéka álljon az európai fogyasztók rendelkezésére. A munkaerő mobilitása létfontosságú egy olyan valódi európai munkaerőpiac megteremtéséhez, amely megfelelő összhangba hozza a munkaadók szükségleteit és a munkavállalók készségeit, javítva ezáltal az európai vállalatok termelékenységét, így ösztönözve a növekedést és a foglalkoztatást, egyúttal segítve annak a helyzetnek a felszámolását, amelyben a munkanélküliség tartósan magas szintje egyidejűleg van jelen az EU gyorsabban növekvő régióiban számos ágazatban jelentkező munkaerőhiánnyal. 1.1. A négy szabadság 1.1.1. Áruk · Bár üteme lelassult, de 20 évvel az egységes piac elindítása után az áruk piacának integrációja még mindig nem fejeződött be, és míg az Unión belüli kereskedelem 1999-ben az uniós GDP 17%-ának felelt meg, ez az érték 2011-ben már közel 22% volt. Az Unión kívülre irányuló export növekedése még dinamikusabb volt, értéke azonban csupán az uniós GDP 12%-ának felel meg. Ebből az látszik, hogy a belső piac még mindig nagyon jelentős az európai vállalatok számára, és még mindig van javulási lehetőség az Unión belüli kereskedelem növekedésének ösztönzése terén. · Az integrációval kapcsolatban általánosságban kirajzolódó pozitív trend mögött a tagállamok szintjén már inkább ellentmondásos helyzet tapasztalható. A GDP-arányos, Unión belüli behozatal és kivitel 1999–2011 közötti alakulásával jellemzett árupiaci integráció tekintetében pozitív folyamatok figyelhetők meg a Cseh Köztársaságban, Hollandiában, Lengyelországban, Lettországban, Litvániában, Magyarországon, Németországban, Szlovákiában és Szlovéniában, miközben negatív trend vagy stagnálás tapasztalható az Egyesült Királyságban, Finnországban, Franciaországban, Görögországban, Írországban, Luxemburgban és Spanyolországban. Az első csoportba tartozó országok többségében az integráció mélyülése a felzárkózás része volt, hiszen a gazdaságuk nyitottsága tekintetében jóval a lehetőségeik alatti szintről indultak. Az integrációnak (az Unión belüli kereskedelmi áruforgalom GDP-hez viszonyított arányában kifejezett) szintje tekintetében a kisebb uniós tagállamok természetszerűleg nyitottabbak, kivéve a viszonylag zárt gazdasággal rendelkező Ciprust és Görögországot, amelyeket Portugália és a skandináv országok követnek. · A szorosabb egységes piaci integrációt felmutató országok többsége (Lengyelország és bizonyos fokig a Cseh Köztársaság, Hollandia, Németország, Szlovákia és Szlovénia) az 1990-es évek vége óta javulást tapasztalt az árversenyképességi pozíciójukat tekintve[3]. Az említett időszak alatt Lettország és Litvánia különösen sikeres volt a magasabb GDP-növekedést felmutató piacok elérése tekintetében. Úgy tűnik, Magyarország elsősorban nem az áralapú versenyképességből profitált[4]. A szorosabb belső piaci integráció egyúttal az uniós partnereikkel szembeni kereskedelmi egyenlegek javulását is eredményezte az említett országok szinte mindegyikénél. 1. ábra: Az Unión belüli kereskedelmi áruforgalom alakulása Forrás: Eurostat · A GDP-arányos, Unión belüli behozatalt és kivitelt alapul véve csökkenő vagy stagnáló mértékű integrációt felmutató országok közül Luxemburgot és Spanyolországot a partnerországok gazdaságait jellemző viszonylag alacsony keresletnövekedés és bizonyos mértékű költségalapú versenyképesség-csökkenés is sújtotta egyszerre. A költségalapú versenyképesség-csökkenés Görögországban is tapasztalható volt. Az Egyesült Királyságban és Finnországban nem költségalapú versenyképességi problémák jelentkeztek. Az export oldaláról ezek a tényezők magyarázzák az integráció alakulását, az import alakulása pedig erősen korrelál a kivitelével[5]. Mindazonáltal a szóban forgó országok közül sok esetében a negatív integrációs trend az uniós partnereikkel szembeni kereskedelmi egyenleg romlásával párosult[6]. · Az EU jelenleg a belső integráció üteménél gyorsabban integrálódik harmadik országokkal, ami a globalizációs folyamatokra és feltörekvő piacok gyorsabb keresletnövekedésére vezethető vissza. Ez nem szükségszerűen negatív folyamat, hiszen az Unión belüli kereskedelem és a világkereskedelem nem egymás kárára fejlődik. Azok a tagállamok, amelyek fokozták a világpiaci integrációjukat egyben ugyanazok a tagállamok, amelyek a legmagasabb fokú, Unión belüli integrációs dinamikát produkálták[7]. 2. ábra: Az Unión belüli és az Unión kívüli kereskedelmi áruforgalom összehasonlítása Forrás: Eurostat 1.1.2. Szolgáltatások · A szolgáltatások Unión belüli kereskedelme nagyjából az áruforgalom alakulásával azonos mintát követett (3. ábra). A gazdaság több mint 70%-át képviselő ágazatban azonban az integráció foka továbbra is jelentősen elmarad az árupiacok integráltságától, és egyelőre felzárkózásra utaló jel sem látszódik. Az árak szóródásának emelkedése éppenséggel a szolgáltatások Unión belüli kereskedelmét hátráltató lehetséges akadályok fennállására utal. Miközben az árak szóródásának szintje nagy mértékben természetesnek tekinthető, és a szolgáltatások jóval alacsonyabb fokú szállíthatóságából és forgalomképességéből[8], illetve sokféleségéből fakad, a szolgáltatások és az – egyébként csökkenő szóródást mutató – áruk piacait jellemző trendek közötti különbségek vélhetően arra utalnak, hogy a szolgáltatási ágazatban a verseny nem éri el az elégséges szintet (4. ábra). Az árak szóródása tekintetében a jelentősebb trendek az EU legrégebbi tagállamainál figyelhetők meg. 3. ábra: A szolgáltatások Unión belüli kereskedelmének alakulása Forrás: Eurostat 4. ábra: Az árak szóródása az uniós tagállamok között Forrás: Eurostat · A szolgáltatások jelentős részére jellemző forgalomképtelenség miatt a szolgáltatási piacok alapvetően vállalatok letelepedésén keresztül integrálódnak. A vállalkozások külföldi irányítására vonatkozó adatok[9] azt mutatják, hogy a szolgáltatások integrációjának szintje majdnem minden tagállamban elmaradt a többi ágazatétól (5. ábra). A kereskedelmi nyitottságra vonatkozó mutatókhoz hasonlóan itt is az látható, hogy a kisebb gazdaságok nyitottabbak voltak, de Ciprus, Portugália és Szlovénia kivételt képez: méretük ellenére összességében ezek a leginkább zárt országok. A külföldi irányítású vállalkozásokról rendelkezésre álló adatok felől közelítve a nagy gazdaságok közül Olaszország a legkevésbé integrált. 5. ábra: Unión belüli letelepedések a szolgáltatási ágazatban és egyéb ágazatokban Forrás: Eurostat · A Bizottság által a fogyasztói piacokról évente összeállított eredménytáblák szerint az európai fogyasztók általában jobbra értékelik a jobban integrálódott piacok teljesítményét[10]. Az alábbi ábra azt mutatja, hogy a fogyasztók szinte minden tagállamban rosszabbra értékelik a kevésbé integrált szolgáltatási piacokat, mint az árupiacokat. 6. ábra: Az áru- és szolgáltatáspiacok teljesítményének fogyasztói értékelése Forrás : 2012. évi piacfigyelési felmérés (Európai Bizottság, Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatóság) 1.1.3. Tőke · A vállalatok másik tagállamban folytatott tevékenységét megalapozó, Unión belüli beruházások kulcsfontosságúak az integráció szempontjából. A határokon átnyúló beruházások egyben az egyik legfőbb eszközei az innovációs eredmények egységes piacon történő terjesztésének. · A határokon átnyúló beruházások egy hosszú növekedési időszakot követően a pénzügyi válságok alatt jelentősen visszaestek, és a határokon átnyúló kereskedelemmel ellentétben azóta sem tértek vissza a korábbi szintekre. 7. ábra: Az Unión belüli közvetlen külföldi befektetések (FDI) alakulása Forrás: Eurostat · Hasonló negatív integrációs folyamatok figyelhetők meg a pénzügyi piacokon is. A válság számottevően megnövelte a piaci volatilitást, és ez a volatilitás 2007 óta a pénzügyi integráció mutatóiban is tükröződik. A pénzügyi rendszer – és különösen a banki szektor – számos országban szerkezetátalakításon megy keresztül. A nemzeti szinten hozott megoldások közül nem zárhatók ki a bankok nemzeti határok mögé történő visszahúzódása sem. Ezzel azonban részben leépülnének az európai pénzügyi integráció értékes előnyei, és általában véve is veszélybe kerülne a gazdasági integráció. A változások megfelelő koordinációjával és az uniós szinten létrehozott új felügyeleti és szabályozási kereten belüli irányításával komoly eredmények érhetők el. 1.1.4. Munkaerő · Jóllehet a másik tagállamban dolgozó uniós állampolgárok száma emelkedik, az Európán belüli munkaerő-piaci mobilitás túlságosan alacsony az EU lehetőségeihez képest, és nincs összhangban azzal, ami egy valódi egységes munkaerőpiactól elvárható lenne. A másik uniós országban gazdaságilag aktív uniós állampolgárok száma az EU munkaerőpiacának mindössze 3,1%-át teszi ki, az éves növekedés üteme pedig csupán 0,1% körül alakul. · Az uniós tagállamok közötti mobilitás nemzetközi összehasonlításban[11] is korlátozottnak tűnik más régiókhoz (például az Egyesült Államokhoz, Kanadához vagy Ausztráliához) képest. Jóllehet ez részben a nagyon jelentős nyelvi sokszínűséggel és az eltérő intézményi keretekkel magyarázható, a felmérések mégis azt mutatják, hogy nagyobb földrajzi mobilitásra lenne lehetőség az EU-ban. · Az Eurobarométer egyik felmérése[12] szerint a munkaképes korú uniós állampolgárok 28%-a fontolóra venné, hogy másik uniós országban dolgozzon, 15%-uk azonban a túlságosan sok akadály miatt elveti ezt a lehetőséget. Az európaiak több mint fele a nyelvi és családdal összefüggő szempontokat tekinti a legfőbb akadálynak az európai állampolgárok mobilitása előtt. Mindazonáltal az adminisztratív akadályok, például a bürokrácia, a képesítések elismerése és a társadalombiztosítási kérdések ugyancsak szerepelnek az emberek által említett azon okok között, amelyek miatt nem akarnak másik uniós tagállamban dolgozni. A munkaerő-piaci mobilitás szempontjából akadályt jelenthetnek a kiegészítő nyugdíjrendszerre vonatkozó bizonyos szabályok, másik tagállamba való költözéssel összefüggő adózási akadályok (adójóváírásra való jogosultság, adókedvezmények, kettős adóztatás vagy a nem rezidens adóalanyokra alkalmazott magasabb progresszív adókulcsok), továbbá a külföldi munkavállalóknak a jogaikkal és kötelezettségeikkel kapcsolatos ismereteinek hiánya. · A Bizottságnak egy nemrégiben közétett jelentése[13] ugyancsak kiemelte a mobilitás makrogazdasági ösztönzőinek – például a jövedelmi szintek közötti relatív különbségek – jelentőségét, amit az támaszt alá, hogy a nettó elvándorlás mértéke a legszegényebb uniós tagállamokban volt a legnagyobb. Valószínűsíthető, hogy ennek a tényezőnek a jelentősége a felzárkózással párhuzamosan csökkenni fog. A munkanélküliség tekintetében hosszú távon mutatkozó különbségek további, már kevésbé nyilvánvaló makrogazdasági mobilitási tényezők lehetnek. Ezen túlmenően a jelentés olyan társadalmi és kulturális szempontokra is rávilágított, mint például a bevándorló közösségek migrációs mintákat befolyásoló szerepe. 2. A növekedés és a munkahelyteremtés ösztönzői az egységes piacon · Az egységes piac jobb irányításáról szóló, 2012 júniusában elfogadott közleményében[14] a Bizottság az egységes piacban rejlő potenciál felszabadításához szükséges intézkedések megtételét javasolja azokon a területeken, ahol e potenciál a legjelentősebb. Egy sor gazdasági mutató alapján a szolgáltatások, a pénzügyi szolgáltatások[15], a szállítás, a digitális piac és az energia lettek olyan kulcsfontosságú területként meghatározva, amelyek prioritást élveznek a szakpolitikai intézkedések tekintetében és az egységes piac szempontjából magasabb szintű végrehajtást igényelnek[16]. · Ezzel együtt fontos az ipari termékek belső piacának működését is javítani. Ennek eszköze többek között az áruk szabad mozgása előtt még fennálló akadályok meghatározása és a termékekre vonatkozó szabályozás minőségének és hatékonyságának javítása. A „kölcsönös elismerés” elvének az áruk egységes piacán történő alkalmazását ugyancsak szoros figyelemmel kell követni[17]. · Az egységes piac jobb irányításáról szóló júniusi közlemény rámutat arra, hogy a teljes potenciál kiaknázásához az egységes piac szabályainak megfelelő átültetésére, végrehajtására és érvényesítésére van szükség. A közlemény ennek megfelelően ambiciózus célokat szab az uniós jogszabályok átültetésére és az azoknak való megfelelésre vonatkozóan, különösen – de nem kizárólag – a fenti kulcsfontosságú területeken. A nemrégiben kiadott belső piaci eredménytábla némi előrehaladást mutat, különösen a megfelelési deficit tekintetében[18]. Növekedett viszont azon irányelvek száma, amelyek esetében az átültetési határidő legalább két éve lejárt már. · A kulcsfontosságú területek tekintetében a júniusi közlemény „zéró toleranciát” szorgalmaz a szabályok átültetésére és végrehajtására vonatkozóan. Azokban az esetekben pedig, ahol a problémák továbbra is fennállnak, a közlemény a kötelezettségszegési eljárások gyors lefolytatása mellett érvel. A mellékletben szereplő táblázatból látszik, hogy a helyzet még nem kielégítő. Mindössze egy tagállam van (Dánia), amelyik eleget tesz a 2012. júniusi közleményben meghatározott összes célnak, miközben a tagállamok több mint fele legfeljebb három célnak tudott megfelelni. Az átültetés tekintetében a legnagyobb késlekedések az energiaágazatban tapasztalhatók, ugyanakkor a szállítás területe az, ahol a célokat a tagállamok túlnyomó többsége rendszerint nem teljesíti. · A tagállamoknak fokozniuk kell az annak biztosítására irányuló erőfeszítéseiket, hogy az egyének és a vállalkozások ténylegesen élni tudjanak az egységes piaci jogaikkal. Ehhez garantálniuk kell az egységes piacra vonatkozó jogszabályok tényleges alkalmazását és a nemzeti bíróságok általi betartatását, valamint minőségi információs rendszereket, e-kormányzati eszközöket és eljárásokat kell kínálniuk, továbbá beruházások révén fejleszteniük kell a problémák gyors megoldását szolgáló mechanizmusokat. Számos tennivaló van még ezen a területen[19]. A tagállami szintű problémakezelés egyik alapvető eszközében, az évente 1300 ügyet kezelő SOLVIT-ban rejlő lehetőségek – részben az egyes SOLVIT-központok nem elegendő személyzeti ellátottsága miatt – például részben kihasználatlanok maradnak. · A júniusi közlemény az egységes piaci intézkedéscsomagban[20] szereplő kulcsfontosságú intézkedések gyors végrehajtását is sürgeti a növekedés fellendítése és a bizalom helyreállítása érdekében. 1.2. A szolgáltatási piacok A piac teljesítménye és az uniós integráció előtt álló akadályok · A szolgáltatások területén a szolgáltatási irányelv az egységes piaci integráció sarokköve. Egy közelmúltbeli tanulmány[21] becslése szerint a szolgáltatási irányelvből további előnyök lennének realizálhatók, ha a tagállamok fokoznák az irányelv végrehajtására irányuló erőfeszítéseiket. Egy olyan ambiciózus forgatókönyv szerint ugyanis, amelynek értelmében a tagállamok az ágazatonként felmerülő akadályok számát tekintve megközelítenék a legjobban teljesítő öt ország átlagát[22] (ami majdhogynem a szolgáltatási irányelv által érintett valamennyi korlátozás felszámolását jelentené), az ennek nyomán fellépő GDP-növekedés akár 2,6%-ot is elérhetne[23]. A szolgáltatási irányelv növekedési potenciáljának 2015-ig történő kiaknázása érdekében a Bizottság idén júniusban egy intézkedési tervet terjesztett elő[24]. A szolgáltatási irányelv tartalmaz néhány fontos, egyértelmű kötelezettséget[25], amelyeknek a tagállamok közel fele még mindig nem tesz eleget. A tagállamok egy része például még mindig alkalmaz a szolgáltató nemzetiségén vagy lakóhelyén alapuló korlátozásokat (pl. Málta vagy Svédország a szabadalmi ügyvivők esetében, Ciprus, Lengyelország és Olaszország, a turisztikai ágazat egyes szolgáltatásai vonatkozásában). A szolgáltatási irányelvnek a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezésének alkalmazásával kapcsolatban a tagállamok többnyire konzervatív megközelítést alkalmaznak, és a határokon átnyúlóan tevékenykedő szolgáltatókat továbbra is ugyanúgy kezelik, mint a letelepedett szolgáltatókat, ezzel pedig indokolatlanul kettős szabályozás alá vonják őket, hiszen egyszerre meg kell felelniük a székhely szerinti ország és a célország szabályainak is, például a szakmai biztosítások tekintetében. Ezenfelül több tagállamban bizonytalanság van azzal kapcsolatban, hogy mely szabályokat kell alkalmazni az ideiglenes jelleggel határokon átnyúlóan tevékenykedő szolgáltatókra, illetve a letelepedni szándékozó szolgáltatókra (pl. Bulgária, Finnország, Írország, Lettország, Lengyelország, Olaszország, Románia, Svédország, Szlovénia esetében). Ez a bizonytalanság azt eredményezheti, hogy az ideiglenes szolgáltatásnyújtás ugyanolyan elbírálás alá esik, mintha letelepedésről lenne szó, ez pedig kettős szabályozási terhet jelent a szolgáltató részére, amely ugyancsak hátráltatja a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtást. · A szolgáltatási ágazatok számos olyan szakmát felölelnek, amelyek nemzeti szinten szabályozottak. Ezek a rendelkezések belépési korlátok formáját öltik (pl. bizonyos tevékenységek gyakorlását meghatározott képesítéssel rendelkezők számára fenntartó előírások) és/vagy a tevékenység végzését korlátozó akadályok (azaz szakmai tevékenységek végzésének olyan korlátozásai, mint például a vállalatok jogi formájára vagy saját tőkéjére vonatkozó előírások). Egyes tagállamokban (Bulgária, Ciprus, Lengyelország, Németország, Svédország, Szlovákia, Szlovénia) még vannak bizonyos szakmákra vonatkozóan fix tarifákat megállapító rendelkezések (pl. mérnökök/építészek, könyvelők, adószakértők, szabadalmi ügyvivők vagy állatorvosok esetében). Jóllehet a szakmák szabályozása közérdek alapján akár indokolt is lehet, az EU egészét nézve igen jelentős eltérések mutatkoznak: az egyes tagállamokban szabályozott szakmák száma 47 és 368 között van. Másrészről jelentős különbségek vannak a fenntartott tevékenységek köre[26] és az előírt képesítések szintje tekintetében. Ezzel összefüggésben 2012-ben nyolc tagállamra (Ausztria, Ciprus, Franciaország, Lengyelország, Németország, Olaszország, Spanyolország, Szlovénia) vonatkozóan már országspecifikus ajánlások megfogalmazásra került sor a szakmai szolgáltatások terén meglévő akadályok felszámolásának szükségessége tárgyában. A tagállamok egy része (konkrétan a Cseh Köztársaság, Lengyelország, Portugália, Olaszország, Spanyolország) reformokat kezdeményezett ezen a téren azzal a céllal, hogy előmozdítsák a versenyt, egyszerűsítsék az üzleti környezetet és csökkentsék a munkanélküliséget, különösen a fiatalok körében. · A hatékony irányítási eszközök elengedhetetlenek az általában vett egységes piaci szabályozás és különösen a szolgáltatási irányelv integrációs potenciáljának teljes mértékű kiaknázásához. Az egyablakos ügyintézés és a belső piaci információs rendszer (IMI) ezen fontos eszközök között szerepelnek. Az egyablakos ügyintézés tekintetében a tagállamok meglehetősen vegyes képet mutatnak. Dánia, az Egyesült Királyság, Észtország, Hollandia, Litvánia, Luxemburg, Spanyolország és Svédország rendelkezik az egyablakos ügyintézés legfejlettebb rendszereivel, míg Bulgária, Görögország, Írország, Románia és Szlovénia esetében számottevő lemaradás érzékelhető. Különösen nagy eltérések tapasztalhatók az egyablakos ügyintézés rendszerei által a legfőbb szolgáltatási ágazatokra vonatkozó nemzeti szabályokkal kapcsolatban nyújtott információk részletessége és a felhasználóbarát jellege tekintetében. Másrészről számos közigazgatási eljárást továbbra sem lehet elektronikusan lebonyolítani, illetve azok nem elérhetők másik tagállamban lévő felhasználók számára. A belső piaci információs rendszeren keresztül a szolgáltatásokra vonatkozóan bonyolított információcserék száma továbbra is alacsony. Az információlekérések közel felét Németország kezdeményezte, és ugyancsak Németország rendelkezik a legnagyobb számú olyan hatósággal, amely a szolgáltatások vonatkozásában regisztrálva van az IMI rendszerében. Belgium, Dánia, az Egyesült Királyság, Észtország, Finnország, Hollandia, Írország és Románia 2012-ben még egyetlen információkérést sem kezdeményezett. A beérkező megkeresések tekintetében az Egyesült Királyság, Lengyelország és Magyarország dolgozta fel a legtöbb információkérést. · A GDP-hez való hozzájárulásuk és a foglalkoztatás tekintetében, valamint az átlagot meghaladó növekedési potenciáljuk alapján a szolgáltatási piacok közül az alábbi ágazatok rendelkeznek a legnagyobb gazdasági súllyal: üzleti szolgáltatások (az uniós hozzáadott érték 11,7%-a 2009-ben), kis- és nagykereskedelem (11,1%) és az építőipar (6,3%). · Számos olyan tagállam van, ahol az üzleti szolgáltatások jellemzően továbbra is szigorúan szabályozottak. A társasági forma szabad megválasztását korlátozó és a valamilyen alaptőkét előíró követelmények például akadályt képezhetnek a határokon átnyúló üzleti szolgáltatások fejlődése előtt. A szolgáltatási irányelv hatályba lépése óta az ilyen akadályok egy része kevésbé korlátozóvá vált (például Cipruson, Franciaországban, Lengyelországban, Németországban és Olaszországban), más tekintetben viszont nem változott a helyzet (konkrétan Ausztriában, Belgiumban, Bulgáriában, a Cseh Köztársaságban, Dániában, az Egyesült Királyságban, Franciaországban, Lengyelországban, Máltán, Németországban, Olaszországban, Portugáliában, Romániában, Szlovákiában és Szlovéniában a jogi szakmák tűnnek a korlátozások által leginkább érintettnek). · Az európai kis- és nagykereskedelmi ágazatokat a gazdasági érettség és telítettség eltérő szintjei jellemzik számos piac esetében. A kiskereskedelmi versenyt olyan fennmaradó akadályok hátráltatják, mint a jelentős adminisztratív terhekkel járó szabályozás, amelynek hátterében akár protekcionista megfontolások is állhatnak, vagy az üzletek formájára vonatkozóan meghatározott aránytalan korlátozások. A 2012-ben megfogalmazott országspecifikus ajánlások (Belgium, Franciaország, Magyarország, Spanyolország esetében) kiemelték a kiskereskedelmi ágazatot sújtó korlátozások felszámolásának szükségességét. Egyes tagállamok (Spanyolország) már tettek reformlépéseket e téren. A 2012-es országspecifikus ajánlásokban (Belgium, Dánia, Finnország esetében) általánosabban is megjelenik a kiskereskedelmi verseny fokozásának szükségessége. A tagállamok egy részében a vállalkozásoknak egy gazdasági szükségletet mérő tesztnek kell megfelelniük. Ezek olyan tesztek, amelyek alapján az engedély megadását az alábbiaktól teszik függővé: 1) a gazdasági szükséglet vagy a piaci kereslet meglétének igazolása; 2) a tevékenység potenciális vagy jelenlegi gazdasági hatásainak vizsgálata (például a már letelepedett szolgáltatókra); vagy 3) a tevékenység megfelelőségének vizsgálata az illetékes hatóság által a letelepedés előfeltételeként meghatározott tervezési célok tekintetében. Ezek a tesztek önkényes döntéseknek és indokolatlan korlátozásoknak adnak teret, továbbá jelentős költségeket okoznak a vállalkozások számára. Az ilyen jellegű korlátozások a szolgáltatási irányelv értelmében tiltottak, ennek ellenére még mindig vannak ilyenek hatályban Ausztriában, Görögországban, Hollandiában, Magyarországon és Romániában, valamint Németország és Spanyolország egyes régióiban. A határokon átnyúló áruforgalom akadályai a kiskereskedelmi ágazat teljesítményére is kihathatnak. A kiskereskedők nem minden esetben tudják a legjobb áron beszerezni az áruikat Európában. Vannak olyan területi beszerzési korlátokra utaló jelek, amelyek gátolják az alacsony árak kialakulását egyes nemzeti piacokon (Belgium és Luxemburg), különösen a márkás termékek esetében. · Az Unió határain belül az építőipar dinamikus fejlődését gátolja az, hogy az engedélyezési rendszereket vagy a különleges – például az épületek környezeti tanúsítása területén – szakszolgáltatásokat nyújtó szakemberek tanúsítványait illetően nem létezik kölcsönös elismerés, ami miatt a vállalkozások és a szakemberek akadályokba ütköznek. Az energiahatékonysági tanúsítókra vonatkozó engedélyezési eljárások esetében például a határokon átnyúló szolgáltatásnyújtás nem tűnik lehetségesnek Belgium, Ciprus, Lettország, Litvánia és Málta esetében. · A közbeszerzések fontos piacot jelentenek a szolgáltatási ágazat számára. 2010-ben az uniós szabályok alá tartozó közbeszerzések 447 milliárd EUR-t[27] (az uniós GDP 3,7%-a) tettek ki, amelynek 42%-át szolgáltatási szerződések adták. Ugyanakkor az uniós küszöbérték feletti közbeszerzési szerződéseknek mindössze 3,5%-át ítélik óta másik tagállamban letelepedett ajánlattevőnek[28] (a szolgáltatások esetében ez az arány még kisebb, csupán 2%-os) és továbbra is fennállnak az integrált közbeszerzési piac előtt álló akadályok. A közbeszerzési szabályok jobb tagállami szintű végrehajtása révén számottevő hatékonysági javulás lenne elérhető. Ezzel összefüggésben öt tagállam (Bulgária, a Cseh Köztársaság, Dánia, Magyarország, Szlovákia) részére kerültek országspecifikus ajánlások megfogalmazásra. · Tekintettel a közbeszerzések fontosságára, különös aggodalomra ad okot az, hogy továbbra is a közszféra hatóságai teljesítik a legrosszabbul a fizetési kötelezettségeiket az Európai Unióban. Európában a leírt követelések állománya példátlanul magas szintre, 340 milliárd EUR-ra, az összes követelés 2,8%-ára nőtt 2012-ben. Az északi és a déli tagállamok közötti különbségek súlyosan hátráltatják az EU egységes piacának integrációját[29]. A késedelmes fizetésekről szóló 2011-es irányelv[30] – megfelelő végrehajtása esetén – évente 180 milliárd EUR-t fog felszabadítani a közszférabeli hatóságokra vonatkozó 30 napos fizetési határidő szabta kötelezettségből fakadóan, ezáltal pedig számottevően javítja a vállalkozások cash flow helyzetét, és segít nekik felülkerekedni a gazdasági válság nehézségein. · A fogyasztók szemszögéből a lakossági banki szolgáltatások továbbra is a legrosszabbul teljesítő piacok között találhatók, többek között az árak és a kínált feltételek összehasonlíthatósága, a legjobb ajánlat kiválasztása és a szolgáltatóváltás tekintetében[31]. A fogyasztók tájékoztatását, jogait, jogorvoslati lehetőségeit biztosító, valamint az alapvető banki szolgáltatásokhoz való hozzáférést megkönnyítő átfogó uniós keret[32] a fogyasztók mindegyike – és különösen a kiszolgáltatott csoportok – számára hozzáférhetőbbé fogja tenni a lakossági banki szolgáltatásokat. Szakpolitikai prioritások · A tagállamoknak az alábbi prioritásokra kell összpontosítaniuk: o Szabályozásukat teljes mértékben összhangba kell hozniuk a szolgáltatási irányelvvel, különösen az összes egyértelmű kötelezettségnek való megfelelésen keresztül. o A szolgáltatási irányelv végrehajtására vonatkozóan ambiciózusabb megközelítést kell követniük, aminek keretében: - felülvizsgálják a fennmaradó előírások szükségességét és arányosságát, különösen az egyes szakmákra vonatkozóan fix tarifákat megállapító, illetve a társasági formát és a tőkeszerkezetet korlátozó előírások tekintetében; - felülvizsgálják a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó rendelkezés alkalmazását a kulcsfontosságú ágazatokban, azaz az építőiparban, az üzleti szolgáltatások területén és a turisztikai ágazatban. A felülvizsgálatot rendszeres szakértői felülvizsgálatok formájában kell lebonyolítani a Bizottság segítségével. A felülvizsgálat a fennmaradó szükségtelen, indokolatlan és aránytalan korlátozások felszámolására irányul. o Meg kell vizsgálni a szabályozott szakmákhoz való hozzáférést és azok gyakorlását korlátozó előírások indokoltságát, ideértve a szakmai testületek szerepét, és az indokolatlan korlátozásokat meg kell szüntetni vagy enyhíteni kell azokon. Az ilyen vizsgálatoknak ki kell terjedniük az új szabályozott szakmák felvételéhez alkalmazott kritériumok felülvizsgálatára is. o Az akadályok könnyítésével és a működési korlátozások visszaszorításával fokozni kell a versenyt a kiskereskedelmi ágazatban. Ennek jegyében többek között szisztematikusan ki kell iktatni a gazdasági szükségesség mérésére szolgáló, még meglévő teszteket. o Fejleszteni kell az egyablakos ügyintézés rendszereit, hogy azok olyan teljes értékű e-kormányzati eszközökké válhassanak, amelyek képesek megfelelően kielégíteni a szolgáltatók és az igénybevevők szükségleteit. A felhasználóbarát jellegük erősítése érdekében például azt kell célul kitűzni, hogy az egyablakos ügyintézés rendszerei az üzleti életciklus összes eljárását lefedjék, és legyenek többnyelvűek. o A lehető leggyorsabban át kell ültetni a késedelmes fizetésekről szóló irányelvet (a tagállami átültetésre szabott határidő 2013. március 16-a). 1.3. Az energiapiacok A piac teljesítménye és az uniós integráció előtt álló akadályok · Az energiaágazat GDP-hez való hozzájárulása 2000 óta növekszik az EU-ban, az elmúlt években meghaladta a 2,5%-ot[33]. Ez a mutató azonban nem teljesen tükrözi az ágazat gazdasági jelentőségét, hiszen az energiaágazat kritikus fontosságú termelési tényezőket biztosít az összes többi ágazat számára, ezáltal pedig jelentős mértékben hozzájárul a költségalapú versenyképességükhöz. · Lassan, de biztosan már kezdenek látszódni a belső energiapiac eredményei[34]. A villamos energia nagykereskedelmi árai az Európai Unióban kevésbé emelkedtek, mint a az elsődleges energiaforrások világpiaci árai, és a növekedés az infláció szintjét sem érte el. A nagykereskedelmi gázárak számottevően alacsonyabbak azokban a tagállamokban, ahol a piacok jobban működnek. A rugalmasabb infrastruktúrának és az egyértelmű európai uniós árjelzéseknek köszönhetően a kiskereskedelmi fogyasztók gázellátását kevésbé érintette a szállított mennyiségeknek az exportáló országok általi átmeneti csökkentése. · Teljes mértékben azonban még nem lehetünk elégedettek. Az energetikai szolgáltatások (legyen bár szó gázról vagy villamos energiáról) a fogyasztói piacokról készített legfrissebb eredménytábla szerint az átlag alatt teljesítettek, a villamosenergia-ellátás konkrétan bekerült az öt legrosszabbul teljesítő ágazat közé (30 közül)[35]. Továbbá az az általános benyomás az energiapiacokkal kapcsolatban, hogy nem átláthatók és nem kellőképpen nyitottak az új belépők előtt[36]. · Az energiapiaci integráció elmaradását mutatja az is, hogy a villamos energia és földgáz kiskereskedelmi árai csak kis mértékben közeledtek az Európai Unióban, és a legdrágább tagállamban fizetett ár többszöröse a legolcsóbb tagállamban fizetett árnak. Ennek hátterében különböző okok állnak: számos tagállamban (Bulgária, Ciprus, Dánia, Észtország, Franciaország, Görögország, Lengyelország, Litvánia, Magyarország, Málta, Portugália, Románia, Spanyolország és Szlovákia) árszabályozás van érvényben, de az okok között szerepel a beszerzési források szűk kínálata, a határmenti rendszerösszekötők hiánya, a vezetékhálózat költségeinek különbségei, az adózás és a munkaerőköltség is. A szabályozott árak nem alkalmasak olyan versenykörnyezet teremtésére, amelyben a megfelelő típusú beruházások valósulnának meg. A szabályozott árak a befektetők szemében éppenséggel politikai befolyásra utalnak, ami visszaveti a beruházásokat. A piaci ár alatt megszabott árak ráadásul a szolgáltatók számára gazdaságilag fenntarthatatlan tarifákat is eredményezhetnek, amelynek költségeit általában véve a fogyasztók viselik. Másrészről a szabályozott árak nem kínálnak ösztönzőket az energiahatékonyság szempontjából sem. A tagállamok a kiskereskedelmi verseny szempontjából is eltérő képet mutatnak: a piaci koncentráció legfőbb mutatója (HHI[37]) nagyon magas (5000-es értéket meghaladó) Észtországban, Franciaországban, Görögországban, Lettországban, Litvániában, Olaszországban és Portugáliában. A déli és keleti országokban nagyon alacsony a szolgáltatóváltó fogyasztók aránya. A fogyasztók véleménye szerint hiányzó átláthatóság és az ügyfélszolgáltatokkal való elégedetlenség miatt a villamosenergia-piacokat a fogyasztók összességében még azokban a tagállamokban is rosszra értékelik, amelyek viszonylag liberalizált energiapiacokkal rendelkeznek[38]. · A nagykereskedelmi piacokon az árkonvergencia erősebb, mint a kiskereskedelmi piacokon. A villamosenergia-piac likviditása javult az elmúlt években, ez pedig pozitívan hat az európai nagykereskedelmi villamosenergia-piac működésére és a versenyre. A piaci integrációt a piacok fokozódó összekapcsolása[39] is erősítette (17 tagállamban készült el a rendszer). A piac-összekapcsolás hiányában az árak nem tudnak effektív jelzésként szolgálni a villamosenergia-piacok közötti energiaáramlás irányításához. A fokozottabb integráció lehet a magyarázat arra, hogy a nagykereskedelmi villamosenergia-árak az Európai Unióban miért nem követték a fosszilis tüzelőanyagok elmúlt években tapasztalható meredek áremelkedését. · Továbbra is jelentős beruházásokra van szükség az energetikai infrastruktúra, például a szállítóvezetékek és a villamosenergia-hálózatok, a gáztárolás és a cseppfolyósított földgáz (LNG) területén ahhoz, hogy létrejöjjön a földgáz és a villamos energia belső piaca, és az ellátásbiztonság kérdése is megoldott legyen. Ebből a célból 2012-ben 11 tagállam (Bulgária, Észtország, Franciaország, Lengyelország, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Németország, Olaszország és Spanyolország) vonatkozásában országspecifikus ajánlások kerültek megfogalmazásra a villamos energia és/vagy a földgáz rendszerösszekötői kapacitásának növelésére vonatkozóan. A villamos energia esetében a termelési kapacitások fejlesztésére irányuló beruházások szükségessége mögött a villamos energia iránti kereslet növekedése és a megújuló energiaforrások tekintetében 2020-ra elérendő kötelező célok húzódnak meg. A megújuló energiaforrások optimális felhasználásához elegendő rendszerösszekötőre és intelligensebb hálózatokra van szükség, amelybe beletartozik a tároló- és a tartalék termelőkapacitásokat biztosító infrastruktúra is. A beruházások előtt álló akadályok a tagállamok engedélyezési eljárásaival, a finanszírozással és a szabályozási kerettel függenek össze. Novemberben a Bizottság nyilvános konzultációt indított a villamosenergia-ipari ellátásbiztonságról és az energiatermelés megfelelőségéről. · A harmadik energiacsomag[40] mérföldkövet jelent a földgáz- és villamosenergia-piac integrációja szempontjából. A csomag átültetése és végrehajtása azonban késedelmet szenved. 2012. október 25-ig számos tagállam még nem ültette át teljes mértékben a harmadik energiacsomag irányelveit vagy azok egyikét. Azon tagállamok esetében, amelyek már jelezték, hogy teljes mértékben átültették az irányelveket, a Bizottság elvégezte a tagállamoktól kapott értesítésben szereplő intézkedések vizsgálatát, és intézkedéseket fog tenni, amennyiben úgy véli, hogy az átültetés nem történt meg teljes körűen. Ezzel kapcsolatban a melléklet tartalmaz további információkat. A jogszabályok zökkenőmentes végrehajtása egyes érzékeny területeken nehézségekbe ütközik. Ilyen területek i. az átviteli/szállító hálózatok szétválasztása; ii. a fogyasztóvédelmi kérdések (ideértve a kiszolgáltatott fogyasztók hatékony védelmét); és iii. a nemzeti szabályozó hatóságok függetlensége és jogkörei, tekintettel arra, hogy az irányelvek nagyon szigorú követelményeket szabnak a függetlenségre vonatkozóan. · Az energetikai infrastruktúracsomag gyors elfogadása és végrehajtása[41], valamint a közös érdekű energetikai infrastruktúra-projektek első uniós szintű listájának elfogadása központi jelentőséggel bír a biztonságos és megfizethető jövőbeli energiaellátás szempontjából. · Az energiahatékonyság szempontjából a legnagyobb energiamegtakarítási potenciál az EU teljes energiafogyasztásából 40%-os részt kitevő épületek területén adódik. Ebből kifolyólag az energiafogyasztás e területen történő csökkentése prioritást élvez az éghajlatváltozási és energiapolitikai „20-20-20-as” célkitűzések energiahatékonysági része keretében, illetve az erőforrás-hatékony Európa megvalósítására kidolgozott ütemterv[42] épületekkel kapcsolatos mérföldköve tekintetében. Az említett célok megvalósítása szempontjából fontos a területre vonatkozó legfontosabb jogszabályok időben történő és megfelelő átültetése, valamint a gyakorlatban történő gyors végrehajtása. A célok elérésében az építőipar is fontos szerepet játszik. Az új technológiák nemcsak az új házak esetében kínálnak komoly lehetőségeket, hiszen felújítva a milliónyi meglévő épület is nagy mértékben energiahatékonnyá tehető. Szakpolitikai prioritások · Integrált és jól működő energiapiacok létrehozása érdekében a tagállamoknak az alábbi prioritásokra kell összpontosítaniuk: o A harmadik energiacsomag irányelveinek időben történő és teljes körű átültetése – amennyiben még nem tették volna meg –, illetve a harmadik energiacsomag rendelkezéseinek megfelelő alkalmazása annak érdekében, hogy az európai fogyasztók és vállalkozások számára kínált előnyök teljes mértékben kihasználhatók legyenek. Az energiahatékonyság területére vonatkozó kulcsfontosságú jogszabályok átültetése és végrehajtása, különös tekintettel az energiahatékonysági irányelvre. o Elemzés készítése arról, hogy van-e elmaradás az energiatermelés fejlesztésére irányuló beruházások terén, illetve az energiatermelést és fogyasztást alapjaiban megváltoztató okokról. A belső energiapiac töredezettségének elkerülése érdekében bármifajta beavatkozást megelőzően a tagállamoknak határokon átnyúló megoldásokat kell keresniük az esetlegesen felmerülő problémákra. o A fogyasztók pozíciójának erősítése azáltal, hogy biztosítjuk számukra a jól megalapozott döntés feltételeit, továbbá az energiahatékonyságra törekvő magatartás ösztönzőinek fokozása. o A szabályozott árak fokozatos feladása az erős verseny feltételeinek egyidejű biztosítása, valamint a kiszolgáltatott fogyasztók védelmének megerősítése mellett. A szabályozott árak rendszerének leépítése a helyes árjelzést fogja küldeni ahhoz, hogy biztosítva legyenek a szükséges beruházások és javuljon az energiahatékonyság. Hosszabb távon ez a fogyasztók számára nagyobb választékot és fenntartható piaci árakat fog eredményezni. o Versenyképesebb és hatékonyabb energiapiacok megteremtése érdekében az ágazatspecifikus jogszabályokat ki kell egészíteni a versenypolitikai szabályok következetes érvényesítésével az energiaágazatban. 1.4. A szállítási piacok A piac teljesítménye és az uniós integráció előtt álló akadályok · A szállítási ágazat kulcsfontosságú terület a növekedés és a versenyképesség szempontjából nem kizárólag méretéből (az EU teljes hozzáadott értékének mintegy 5%-át képviseli), hanem abból a szerepéből adódóan is, hogy a gazdaság többi ágazatát szolgálja. A hatékony és fenntartható szállítási szolgáltatások, a megfelelő infrastruktúrák és a modern technológiák a jól működő belső piac előfeltételei, és emellett kulcsfontosságúak az összes terület erősségeinek kiaknázása szempontjából. · A késleltetett fellépés következtében a szállítás és főként egyes szállítási módok más ágazatok mögé szorultak a piacnyitás és az összteljesítmény tekintetében. Nem elég, hogy a piacnyitás mértéke eltérő az egyes (légi, vasúti, közúti és tengeri) szállítási módok között, de a szállítási szolgáltatások valódi belső piacának kiépítése sem valósult meg teljesen, és a piac nem képes megbirkózni a fokozódó kereslettel. · Az integráció hiánya részben a terület alapvető szabályozásának megfelelő és határidőben történő átültetése kapcsán jelentkező nehézségekre (lásd a mellékletet) vezethető vissza, különösen a közúti és vasúti szállítás, valamint a tengeri biztonság esetében. A belső piaci elveknek a kikötői ágazatban való alkalmazása, különösen a letelepedési jog korlátozása a kikötőkben, ugyancsak kiemelt figyelmet kap. A légi fuvarozás területén számos tagállamban problémát jelent a földi kiszolgálási piacra való bejutás. A kötelezettségszegések leginkább az új belépők piacralépési nehézségeivel és a szolgáltatók kiválasztására irányuló, az európai uniós szabályozással ellentétesnek ítélt pályázati eljárásokkal kapcsolatosak. Mindez az európai uniós fogyasztók részéről heterogén értékelést[43] eredményez, és a szolgáltatási piacok 2012. évi rangsorában a légi szolgáltatások (30 közül) az 5., míg a vasúti szolgáltatások csak a 27. helyet kapták. · A piacnyitás és a verseny heterogenitása a 2012. évi országspecifikus ajánlásokban is tükröződik: az európai uniós hálózatban kulcsszerepet játszó tagállamok (Ausztria, Belgium, Franciaország, Németország és Olaszország) az ajánlásokban a verseny fokozását és az új szolgáltatók piacra lépését előmozdító intézkedésekre kaptak felszólítást, míg a Bulgáriának és a Lengyelországnak címzett ajánlások a szállítási ágazat adminisztratív kapacitásának és piaci szabályozásának megerősítéséről szóltak. Általában véve számos tagállam – főleg a nagy kiterjedésű és/vagy tranzitországok (Ausztria, Franciaország, Németország, Olaszország és Spanyolország) – szállítási piacain léteznek még piacra lépést akadályozó tényezők és szabályozásból eredő terhek, ami az európai uniós gazdaság egészének fejlődését visszafogja. · A szűk keresztmetszetek még mindig a vasúti szolgáltatások belső piacán a legnyilvánvalóbbak. Míg a vasúti árufuvarozási szolgáltatások piacai 2007, a nemzetközi személyszállítási piacok pedig 2010 óta teljes mértékben megnyíltak, a belföldi személyszállítás továbbra is túlnyomórészt zárva van a verseny előtt. A nemzeti piacon gyakran de facto monopolhelyzetben lévő hagyományos vasúti szereplőkkel szemben érvényesülő verseny hiánya az egyik ok, amely magyarázatot ad a szolgáltatások gyenge színvonalára és alacsony hatékonyságára, ami szerepet játszott abban is, hogy a fogyasztók nagyon rosszra értékelték e piacot. · A vasúti árufuvarozási és a nemzetközi személyszállítási szolgáltatások piacára való belépést lehetővé tevő európai uniós szabályozás ellenére az újonnan piacra lépők továbbra is nehézségekkel szembesülnek főként Franciaországban és Olaszországban, míg Németországban az intézményi szerkezet akadályozza a hatékony versenyt. A piacnyitási folyamat Dánia, az Egyesült Királyság és Svédország esetében a legelőrehaladottabb, és a vasút piaci részesedése ezen országok mindegyikében emelkedett. Az Egyesült Királyság és Svédország emellett az egyedüli olyan tagállamok (Németország mellett), amelyek az összes közszolgáltatási szerződést versenyeztetésen alapuló pályázati eljárás keretében ítélik oda. · A kikötői szolgáltatások nyújtása továbbra is szétaprózódott. A kikötői és a kikötőkkel kapcsolatos költségek az európai uniós vállalkozások háztól házig számított logisztikai összköltségeinek akár 25%-át is kitehetik. Az olyan országokban, mint Dánia, Finnország, Hollandia és Németország a kikötők jelentős mértékben hozzájárulnak az ország idő, költség és megbízhatóság viszonylatában mért logisztikai összteljesítményéhez[44]. Másfelől a rossz összeköttetés, a bürokrácia és a magánszektorbeli részvétel elé gördített piacralépési akadályok (a műszaki-hajózási és a rakománykezelési szolgáltatások gyakran monopóliumokra vagy néhány bevált szereplőre való korlátozása) Európa más kikötőiben – főleg a földközi-tengeri, a fekete-tengeri és a balti-tengeri régiókban – hátráltatják a kereskedelmet. · Szemben más szállítási módokkal, a tagállami kikötők közötti rövid távú tengeri fuvarozás még mindig a belső piac külső határait túllépőnek minősül, ennélfogva kiterjedt adminisztratív eljárásokat tesz szükségessé. Emellett a kikötők közötti tisztességes verseny egyenlő versenyfeltételeket tesz szükségessé: átláthatóvá kell tenni a hatóságok által az egyes kikötőknek nyújtott finanszírozás információit, valamint azokat a feltételeket, amelyek mellett a hatóságok piacra lépést biztosítanak a szolgáltatók számára. · Ez idáig a piacnyitás különösen sikeres volt a légi közlekedés területén, ahol az 1990-es években lezajlott liberalizáció addig példátlan növekedést eredményezett mind az Európai Unión belüli utasforgalom, mind a kiszolgált útvonalak tekintetében a repülőjegyárak lényeges csökkenése mellett. Ennek ellenére az európai légtér továbbra is szétaprózódott, ami egyfelől többletköltségekkel jár mind a légitársaságok, mind az utasok számára, másfelől gazdaságtalansághoz vezet. E tekintetben az egységes európai égbolt létrehozásának befejezése az egységes európai közlekedési térség kialakítását szolgáló egyik kulcselem. Ezen belül a valódi funkcionális légtérblokkok létrehozása megszüntetné az európai légtér szétaprózódottságát és igen jelentősen optimalizálná a léginavigációs szolgáltatások nyújtását. Továbbá a kínálat egyesítése, amennyiben az teljes mértékben megfelel az egyesülésre és szövetségekre vonatkozó versenyszabályoknak és elveknek, hozzájárulhat a légi közlekedési ágazat gazdaságosságának növeléséhez. · A nemzetközi közúti fuvarozás piacnyitása nagyon sikeresnek bizonyult. A nemzetközi közúti árufuvarozás a 2000–2010 közötti időszakban 35%-kal nőtt (a nemzeti árufuvarozási piacon mért 8%-kal szemben). Ennek ellenére továbbra is jelentős korlátozások vannak érvényben a kabotázs[45] területén, ami gátolja a szállítási kereslet és kínálat optimális összehangolását. · A belvízi szállítási piac az 1990-es évek óta teljes mértékben liberalizált. A belvízi szállítás területén erősödött a verseny és csökkentek a teherszállítási díjak. Ennek ellenére továbbra is léteznek akadályok a szakma gyakorlásának engedélyezése terén. Szakpolitikai prioritások · A valódi szállítási belső piac kialakítását akadályozó szűk keresztmetszetek felszámolása érdekében a tagállamoknak a következő prioritásokra kell összpontosítaniuk: o A szállítással kapcsolatos vívmányok határidőben történő és jó minőségű átültetése, különösen a közúti és a vasúti szállítás, valamint a tengerészeti biztonság területén. o A belföldi vasúti személyszállítási szolgáltatások megnyitása a verseny előtt, és annak biztosítása, hogy az intézményi szerkezet az infrastruktúrához való egyenlő hozzáférés mellett hatékony versenyt tegyen lehetővé a vasúti piacokon. o A kikötői szolgáltatások ágazatában (főleg a földközi-tengeri, a fekete-tengeri és a balti-tengeri régiókban) a bürokrácia és a piacra lépést akadályozó tényezők felszámolása. o Az egységes európai égbolt végrehajtásának felgyorsítása (pl. előrehaladás a funkcionális légtérblokkok kialakítása terén) a légi közlekedés biztonságának, kapacitásának, hatékonyságának és a környezetre mért hatásának javítása érdekében. o Több kabotázsművelet lehetővé tétele a külföldi közúti árufuvarozók számára. 2.4. A digitális piacok A piac teljesítménye és az uniós integráció előtt álló akadályok · Az e-kereskedelemhez és a számítási felhőhöz hasonló alkalmazások hatalmas növekedési potenciálja számára az internet, és főként a szélessávú internet biztosít platformot: a nagysebességű internet 10 százalékpontos növekedése a becslések szerint az egy főre jutó GDP 1–1,5 százalékpontos éves növekedését eredményezi[46]. · A szélessávú internet terén tapasztalható folyamatos növekedés elsősorban annak a növekvő szintű versenynek köszönhetően vált lehetővé, amelyet az elektronikus kommunikációra vonatkozó európai uniós keretszabályozás végrehajtása, valamint a szolgáltatások kiskereskedelmi árainak ehhez kapcsolódó csökkenése idézett elő. Az új szolgáltatók az összes új vezetékes vonal kétharmadát értékesítették 2011-ben. Ennek ellenére a tagállamok között fennálló állandó árkülönbségek azonban arra utalnak, hogy az ágazat belső piaca még nem épült ki teljesen. · A szélessávú internethez kapcsolódó infrastruktúra rendelkezésre állása szintén fontos tényező a digitális gazdaság fejlődése szempontjából. Tovább szűkült a szélessávú szakadék, azaz az uniós tagállamok között a penetrációs és elterjedtségi mutatók tekintetében fennálló eltérés. A vidéki területek lefedése továbbra is kihívást jelent főként Bulgária, Lengyelország, Németország[47] és Szlovénia számára. Míg a szélessávú internetkapcsolatok össz-számának növekedése folyamatosan lassul, egyértelmű a gyorsabb sebesség irányába való elmozdulás, és a sebességek jelentős mértékben növekedtek. · A teljes lefedettség biztosítása mellett fontos, hogy a tagállamok folytassák a gyors és szupergyors szélessávú hálózatok terén megvalósuló hathatós beruházások ösztönzését a digitális menetrendben megfogalmazott teljesítménycélokkal összhangban. Mindez megfelelő beruházásösztönző eszközök, mindenekelőtt erős és független szabályozókon alapuló, kiszámítható és hatékony szabályozási keret és adott esetben célzott köztámogatás biztosítását teszi szükségessé. · A mobilágazat a teljes hírközlési piac legversenyképesebb szegmense. A mobil szélessáv 2011 folyamán jelentős növekedésen ment át: a lakossági penetráció a 2011. januári 26,8%-ról 2012. januárra 43%-ra emelkedett, az egyes tagállamok között azonban jelentős különbségek mutatkoztak[48]. Mind a vezető, mind a második legjelentősebb szolgáltató piaci részesedései csökkentek valamelyest. Azonban a koncentráció szintje továbbra is magas Cipruson (csak két szolgáltató), amelyet a sorban Luxemburg és Szlovénia követ. Emellett a mobilpiac bizonyos részei (pl. roaming) jórészt ellenálltak a versenynek, ami jogszabályi beavatkozást tett szükségessé a strukturális reform megőrzése érdekében. · A várt exponenciális növekedés azonban csak akkor lehetséges, ha elegendő spektrum áll rendelkezésre. A szolgáltatások és így a spektrumhasználat jelenlegi növekedési arányai miatt a tagállamoknak a harmonizált spektrum egészét rendelkezésre kell bocsátaniuk és biztosítaniuk kell annak eredményes felhasználását. A 800 MHz-es frekvenciasáv esetében ez Ausztriát, Belgiumot, Bulgáriát, Ciprust, a Cseh Köztársaságot, az Egyesült Királyságot, Észtországot, Finnországot, Görögországot, Lengyelországot, Lettországot, Litvániát, Magyarországot, Máltát, Romániát, Spanyolországot, Szlovákiát és Szlovéniát érinti. Míg e tagállamok közül több is eltérést kérelmezett, mindent meg kell tenni a sáv lehető leggyorsabb felszabadítása és a vezeték nélküli szélessáv rendelkezésére bocsátása érdekében. · Míg az EU-27 „internetgazdasága” a 2010-ben a GDP 3,8%-át kitevő mértékről 2016-ig várhatóan a GDP 5,7%-ára emelkedik[49], a tagállamok közötti e-kereskedelem terén tett előrehaladás továbbra is nagyon visszafogott. 2011-ben az EU összlakosságának csak 10%-a rendelt árukat vagy szolgáltatásokat más uniós tagállamból[50]. Mi több, az országok között megvalósuló e-kereskedelem terén előrébb járó országok az elmaradottabbaknál jóval gyorsabban fejlődnek, ami egyre növekvő szakadékot teremt. · Az országok között megvalósuló e-kereskedelem lehetőségének alacsony kihasználása az ilyen kereskedelmet folytató vállalkozások korlátozott számával párosul. 2010-ben az e-kereskedelmet folytató vállalkozások mindössze 6%-a teljesített e-értékesítéseket más uniós tagállamba, beleértve azokat az országokat is, ahol a legnagyobb az e-kereskedelemben érintett vállalkozások aránya. Az EU még mindig elesik az e-kereskedelem nyújtotta nagy előnyök egy részétől[51]. Mindez évente összesen 26 milliárd EUR értékű, országok között folytatott potenciális kereskedelem kiesését eredményezi. Ennek megfelelően az e-kereskedelem fokozottabb uniós integrációja révén előálló alacsonyabb online árak és nagyobb online választék jelentős előnnyel járna az európai fogyasztók számára. · Annak ellenére, hogy a fogyasztók értékelik annak a kényelmét, hogy az e-kereskedelem értékesítési csatornája révén bármikor és bárhol vásárolhatnak és tájékozódhatnak, illetve nagyobb termékkörből választhatnak, a rendelkezésre álló áruk vagy szolgáltatások felől az interneten érdeklődők közül nem minden felhasználó vásárolja meg végül interneten az adott terméket. Ennek okai közé sorolhatók a bizalom és az információ hiánya, az adatvédelmi és/vagy biztonsági aggályok, illetve az azzal kapcsolatos aggodalmak, hogy esetleges probléma esetén van-e lehetőség jogorvoslatra[52]. A Bizottság számos kezdeményezést indított ezen aggodalmak kezelésére. Ezek között van például a fogyasztók jogairól szóló, legkésőbb 2014. június 13-tól alkalmazandóvá váló új irányelv[53], amely a fogyasztók online vásárlás során fennálló jogainak erősítése révén elő fogja mozdítani a jogszerű e-kereskedelmet. Az alternatív vitarendezési/online vitarendezési szabályozásra irányuló javaslatok[54] célja a minőségi alternatív vitarendezési eszközök hatékony alkalmazása és gyakorlati működtetése, valamint az országok között folytatott e-kereskedelemmel kapcsolatos panaszok kezelését biztosító, az egész Európai Unióra kiterjedő online platform létrehozása. A közös európai adásvételi jogról szóló rendeletre[55] vonatkozó javaslat célja annak biztosítása, hogy a kereskedők egy egységes, magas szintű fogyasztóvédelemre épülő szerződési jogi szabályrendszer alapján értékesíthessék termékeiket egy másik tagállam fogyasztói számára. · Az országok között folytatott e-kereskedelem egy másik alapvető akadálya a kézbesítés. A kézbesítés elengedhetetlenül fontos ahhoz, hogy bizalom alakuljon ki eladó és vásárló között. E probléma kezelése érdekében a Bizottság az integrált csomagkézbesítési piacra vonatkozó zöld könyv keretében széles körű konzultációt kezdeményez, amelyet az európai uniós e-kereskedelem növekedését támogató intézkedések követnek majd. · Ebben a megszorításoktól terhes időszakban fontos szempont, hogy az e-kormányzat lényegesen javíthatja a közszolgáltatások biztosításának módját, jelentős közmegtakarításokat eredményezhet és még a vállalkozások kiadásait is csökkentheti. Az e-közbeszerzésre való teljes átállás az EU-ban akár 100 milliárd EUR-t elérő megtakarítást is hozhat a közkiadások terén[56]. Az e-közbeszerzés a több országot felölelő közbeszerzések arányát is növelheti. Ennek ellenére az elektronikus eljárások közbeszerzésen belüli használata továbbra is csak 5–10%-ra korlátozódik[57]. Egyes tagállamok azonban jelentős előrelépést tettek az e-közbeszerzés teljes körű használata felé: ilyen például Portugália (ahol a legtöbb eljárás esetében kötelező az e-közbeszerzés) és Litvánia (2011-ben 75%). Ezzel szemben az ajánlatok beadása jelenleg nem elektronikus úton történik Bulgáriában és Szlovéniában. Az e-kormányzat általánosságban előrehaladott állapotban van Ausztriában, Dániában, Észtországban és Svédországban, míg más országoknak (pl. Bulgáriának, Lengyelországnak, Magyarországnak, Olaszországnak, Romániának és Szlovéniának) jelenleg lemaradásai vannak e téren. · Az informatikai és kommunikációs technológiai (IKT) szaktudás előfeltétele annak, hogy a cégek és a polgárok teljes mértékben kiaknázhassák a digitális gazdaság nyújtotta növekedési és foglalkoztatási lehetőségeket. Az EU-ban az IKT-szakemberek[58] hiánya várható: a becslések szerint 2015-re az EU-ban mintegy 700 ezer, IKT-szaktudást igénylő betöltetlen állás lesz. A gazdasági visszaesés ellenére az IKT-szakemberek iránti kereslet évente 3%-kal nő. Emellett a gazdaság minden területén szükség van IKT-szaktudásra, amely az üzleti teljesítmény és foglalkoztathatóság előfeltételévé vált. Ezt a kihívást Dániának, Finnországnak, Lettországnak, Luxemburgnak és Svédországnak megfelelően sikerült kezelnie. Szakpolitikai prioritások · A tagállamoknak a következő prioritásokra kell összpontosítaniuk: o További lépések a vezetékes és a vezeték nélküli szélessávú hálózatok kiépítése és minőségük javítása terén. Ez a beruházás megfelelő ösztönzők létrehozását igényli egyfelől a hatékony szabályozás, másfelől – adott esetben – pl. a strukturális alapokból, a következő többéves pénzügyi keretből és az Európai Hálózatfinanszírozási Eszközből nyújtott célzott köztámogatás szempontjából ahhoz, hogy a vezeték nélküli szélessáv számára rendelkezésre álló rádióspektrum elérje az 1200 MHz-es sávszélességet, és megtörténjen a már harmonizált spektrumsávok, így a 800 MHz-es sáv, tényleges engedélyezése. o Az e-kereskedelemre vonatkozó irányelv helyes alkalmazásának biztosítása. Az átláthatóságra, tájékoztatási követelményekre és az elektronikus szerződésekre vonatkozó harmonizált szabályok alkalmazása hozzá fog járulni a vállalkozások és fogyasztók jogbiztonságának helyreállításához. o A fogyasztók jogairól szóló irányelv határidőben (2013. december 13-ig) történő és helyes átültetése a nemzeti jogba, majd az irányelv végrehajtása[59] a fogyasztóvédelem fokozása és ezáltal az e-kereskedelmi értékesítési csatornába vetett bizalom megerősítése érdekében. o A felhasználóbarát online közszolgáltatások elérhetőségének növelése, egyebek mellett több országot érintő hálózat-összekapcsolások és infrastruktúrák révén (az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz[60] támogatásával), az e-közbeszerzés interoperábilissá és kötelezővé tétele, valamint az e-egészségügy bevezetése hatékonyabb közegészségügyi rendszerek létrehozása érdekében. o IKT-képzés támogatása, elsősorban az Európai Szociális Alapból és e-kompetencia-keret elfogadása a munkaerő modern üzleti gyakorlatnak megfelelő képesítésének biztosítása érdekében. Melléklet: [1] Az Európai Bizottság közleménye – „Az egységes piac jobb irányítása”, COM(2012) 259 final. [2] A nemrég kiadott európai fogyasztóügyi stratégiában ezek a fogyasztók számára leginkább problematikus és a háztartások költségvetésére a legnagyobb hatást kifejtő ágazatok között is szerepeltek. [3] A gépgyártásban érvényes egységnyi bérköltséggel deflált effektív árfolyam leértékelődésében kifejezve. Lásd: http://ec.europa.eu/economy_finance/db_indicators/competitiveness/data_section_en.htm [4] Mivel sem az árversenyképesség, sem a külföldi kereslet nem magyarázza a kereskedelmi mérlegének alakulását; másfelől viszont a nem áralapú versenyképesség a legnehezebben kimutatható. [5] Egyfelől a kivitel teszi lehetővé a behozatal finanszírozását, másfelől a kivitelnek számottevő importhányada van, különösen a nemzetközi termelési láncok egyre meghatározóbb szerepének köszönhetően. [6] Úgy tűnik, az integráció és a versenyképesség kölcsönösen segítik egymást: pozitív visszacsatolások jönnek létre például a versenykényszernek és a jobb vagy olcsóbb termelési tényezőkhöz való hozzáférésnek köszönhetően. [7] A tagállamok esetében ugyanis erős pozitív (0,8) korreláció van az Unión belüli kereskedelem és az Unión kívüli kereskedelem között (átlagos éves változás a GDP százalékpontjában kifejezve). [8] Az információs és kommunikációs technológiák gyors fejlődésének köszönhetően azonban a szolgáltatások forgalomképessége növekszik. [9] Az Eurostat külföldi leányvállalatokra vonatkozó statisztikái (FATS). Jelenleg 2009-ig szóló adatok állnak rendelkezésre. [10] A fogyasztói piacok eredménytáblájának nyolcadik kiadása, 2012., Európai Bizottság, Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatóság. Ezt az értékelést támasztja alá az uniós piaci teljesítmények fogyasztói értékelésének átlagai és ezen mutatónak a belső piacon megfigyelhető szórása közötti erős negatív korreláció. A szórás az integráció közelítőértéke, hiszen a jobban integrált piacok vélhetően hasonlóbb fogyasztói értékeléseket mutatnak. Az átlagos szintet és a szórást (varianciát) számos árupiaci és szolgáltatási ágazatra kiszámítják (a tagállamok mindegyikére). Ezt követően az ágazatok között vizsgálják meg a szórások és az átlagos szintek közötti negatív korrelációt. [11] Lásd például: Economic survey of the EU (Felmérés az EU gazdaságáról), 2012, OECD. [12] 363. sz. különleges Eurobarométer felmérés: http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_363_en.pdf [13] Európai Bizottság (Foglalkoztatási, Szociális és Esélyegyenlőségi Főigazgatóság): „Employment and Social Developments in Europe 2011” (Foglalkoztatás és szociális folyamatok Európában, 2011), 2011. december, http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=6176&type=2&furtherPubs=no [14] Az Európai Bizottság közleménye – „Az egységes piac jobb irányítása”, COM(2012) 259 final. [15] Ez a jelentés nem foglalkozik a pénzügyi szolgáltatások ágazatával. Ugyanakkor a júniusi közleményben erre az ágazatra vonatkozóan megjelölt releváns szabályozás egy része szerepel a mellékletben. [16] A kulcsfontosságú területek meghatározásához használt módszertan és kritériumok az egységes piac jobb irányításáról szóló bizottsági közlemény mellékletében szerepelnek, COM(2012) 259 final. [17] A kölcsönös elismerésről szóló rendelet alkalmazásáról készült első jelentés az alábbi címen érhető el: http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm [18] Az átültetési deficit (azon belső piaci irányelvek százalékos aránya az összes átültetendő irányelvhez viszonyítva, amelyek átültetéséről a Bizottságot a határidőig nem értesítették) 2011. novemberi 1,2%-ról 2012. májusig 0,9%-ra csökkent; a megfelelési deficit (az átültetett irányelvek közül azon irányelvek száma, amelyek esetében a nem megfelelés miatt a Bizottság kötelezettségszegési eljárást indított) a 2011. novemberi 0,8%-ról 2012. májusig 0,7%-ra csökkent (forrás: 25. sz. belső piaci eredménytábla, 2012. szeptember http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/score25_en.pdf). [19] Az egységes piac megvalósítása – Éves irányítási felülvizsgálat 2011, 2012. február, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/relateddocs/single_market_governance_report_2011_en.pdf [20] Az Európai Bizottság közleménye – „Egységes piaci intézkedéscsomag. Tizenkét mozgatórugó a növekedés serkentéséhez és a bizalom növeléséhez Együtt egy újfajta növekedésért”, COM(2011) 206 végleges. [21] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm [22] Az elemzés által lefedett egyes ágazatokban a „legjobb öt” ország csoportjában leggyakrabban előforduló országok: Dánia, az Egyesült Királyság, Finnország, Írország, Spanyolország és Szlovákia. [23] Ami a már leépített korlátok eredményeként becsült 0,8%-os GDP-növekedésen felül jelentkező 1,8%-os növekedésként áll elő. [24] Az Európai Bizottság közleménye a szolgáltatási irányelv végrehajtásáról – „Partnerség a szolgáltatások új növekedéséért 2012–2015”, COM(2012) 261 final. [25] Az egyértelmű kötelezettségek listája az alábbi közleményben található: az Európai Bizottság közleménye a szolgáltatási irányelv végrehajtásáról – „Partnerség a szolgáltatások új növekedéséért 2012–2015”, COM(2012) 261 final. [26] A „fenntartott tevékenységek” meghatározott szakmai képesítéssel rendelkező személyek számára fenntartott gazdasági tevékenységek, akik kizárólagos jogot élveznek az adott tevékenység gyakorlása és a kapcsolódó szolgáltatások nyújtása tekintetében. [27] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/indicators2010_en.pdf [28] Az uniós küszöbérték feletti, határokon átnyúló közbeszerzésekről szóló tanulmány az alábbi címen érhető el: http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/modernising_rules/cross-border-procurement_en.pdf [29] Míg a déli részen átlagosan 91 napba telik egy vállalkozások közötti tranzakció kifizetése, ezzel szemben északon ehhez mindössze 31 nap szükséges. [30] Az Európai Parlament és a Tanács 2011. február 16-i 2011/7/EU irányelve a kereskedelmi ügyletekhez kapcsolódó késedelmes fizetések elleni fellépésről. [31] A fogyasztói piacok eredménytáblájának nyolcadik kiadása, 2012., Európai Bizottság, Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatóság. [32] Ennek részei a fogyasztási hitelekről szóló 2008-as irányelv megfelelő végrehajtása, valamint a banki folyószámlák díjainak átláthatóságáról és összehasonlíthatóságáról, a bankszámla-váltásról és az alapszintű fizetési számlához való hozzáférésről szóló jogszabályjavaslatok. [33] Az ágazat ebben a kontextusban a NACE 1. javított kiadás. „E: Villamosenergia-, gáz- és vízellátás” nemzetgazdasági ág tartalmával közelített fogalom. [34] Az Európai Bizottság 2012. november 15-én tette közzé a belső energiapiac állapotáról szóló, „A belső energiapiac működőképessé tételéről” c. közleményét, COM(2012) 663. [35] A fogyasztói piacok eredménytáblájának nyolcadik kiadása, 2012., Európai Bizottság, Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatóság. [36] Az Európai Bizottság közleménye – „A belső energiapiac működőképessé tételéről”, COM(2012) 663. [37] A HHI (Herfindahl-Hirschman Index) a piaci koncentráció egyik széles körben elfogadott mutatója. Kiszámításához veszik a piacon versenyző egyes vállalkozások piaci részesedésének négyzetét, majd összeadják a kapott számokat (minél magasabb a mutató értéke, annál koncentráltabb a piac). Mérsékelt koncentráció: 750–1800; jelentős koncentráció: 1800-5000; nagyon jelentős koncentráció: 5000 felett. Bővebb információkért lásd az „Energy Markets in the European Union in 2011” („Energiapiacok az Európai Unióban 2011-ben”) c. bizottsági szolgálati munkadokumentumot, SWD(2012) 368, 2. rész. [38] “The functioning of retail electricity markets for consumers in the European Union” („A kiskereskedelmi villamosenergia-piacok működése az európai uniós fogyasztók szempontjából”; az Európai Bizottság Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatósága megbízásából 2010-ben készült tanulmány. [39] A piac-összekapcsolás optimalizálja a rendszerösszekötő kapacitást és a határ bármely oldalán található kínálat és kereslet automatikus összekapcsolása révén biztosítja a villamos energiának az alacsony árfekvésű területektől a magas árfekvésű területek irányába történő áramlását. [40] A 2009/72/EK és a 2009/73/EK irányelv. [41] A transzeurópai energiainfrastruktúrára vonatkozó iránymutatásokról szóló rendeletjavaslat, COM(2011) 658; illetve az energetikai, közlekedési és távközlési infrastruktúrát 2014–2020 közötti fejlesztésére vonatkozóan az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz létrehozásáról szóló rendeletjavaslat, COM(2011) 665 [42] Az Európai Bizottság közleménye – „Az erőforrás-hatékony Európa megvalósításának ütemterve”, COM(2011) 571 végleges. [43] A fogyasztói piacok eredménytáblájának nyolcadik kiadása, 2012., Európai Bizottság, Egészség- és Fogyasztóügyi Főigazgatóság. Ezeket a megállapításokat a Világbank logisztikai teljesítményindexe is megerősíti. [44] Világbank: Logistic Performance Index: Connecting to Compete, 2012 (Logisztikai teljesítményindex: Versenyre kapcsolódva, 2012). [45] Áruk és személyek szállítása egyazon ország két pontja között egy másik országban regisztrált járművel. [46] Czernich, N.; Falck, O.; Kretschmer, T.; és Woessman, L. (2009) „Broadband infrastructure and economic growth” (Szélessávú infrastruktúra és a gazdasági növekedés) (CESinfo Working Paper 2861. szám). A becslés az OECD-országok egy csoportjára és az 1996 és 2007 közötti időszakra vonatkozik. [47] Noha Németországban a vidéki területeken alacsony a vezetékes szélessávú internet kiépítettségének az aránya, a vidéki területeknek itt a legjelentősebb a negyedik generációs szélessávú mobilinternettel (LTE) való lefedettsége: 2011-ben 41%. Emellett az LTE-technológiás spektrumengedélyek szerinti kötelezettségek a „fehér foltok” területén (azaz az 1Mb/s-nál kisebb szélessávú adatátviteli sebességgel rendelkező területeken) élők 90%-át lefedik. [48] A mobil szélessáv a skandináv országokban a legnépszerűbb, ahol a penetráció 80%-on felül van. Négy tagállam (Belgium, Bulgária, Magyarország és Románia) esetében a mobil szélessáv penetrációs szintje 20% alatt van. [49]https://www.bcgperspectives.com/content/articles/media_entertainment_strategic_planning_4_2_trillion_opportunity_internet_economy_g20/ [50] A nemrégiben végzett felmérések előzetes eredményei szerint az utóbbi időben jelentős előrelépés történt e téren. [51] Civic Consulting (2011). [52] Eurobarométer (299/2011). [53] Az Európai Parlament és a Tanács 2011. október 25-i 2011/83/EU irányelve a fogyasztók jogairól, a 93/13/EGK tanácsi irányelv és az 1999/44/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 85/577/EGK tanácsi irányelv és a 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről. [54] A fogyasztói jogviták alternatív rendezéséről szóló irányelvjavaslat, 2011. november 29., COM(2011) 793 végleges; a fogyasztói jogviták online rendezéséről szóló rendeletjavaslat, 2011. november 29., COM(2011) 794 végleges. [55] A közös európai adásvételi jogról szóló rendeletjavaslat, COM(2011) 635 végleges. [56] Az Európai Bizottsági közleménye – „Az e-közbeszerzésre vonatkozó stratégia”, COM(2012) 179 final. [57] Az Európai Bizottsági közleménye – „Az e-közbeszerzésre vonatkozó stratégia”, COM(2012) 179 final. [58] „Anticipating the Evolution of the Supply and Demand of e-Skills in Europe (2010-2015) (A digitális jártasság keresletének és kínálatának előrelátható alakulása Európában (2010–2015)” című, az Európai Bizottság számára készített jelentés, Empirica és IDC Europe, 2009. december. [59] Az Európai Bizottság közleménye – „Az európai fogyasztóügyi stratégia: a fogyasztói bizalom növelése és a növekedés fellendítése”, COM(2012) 225 final. [60] Az Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz létrehozásáról szóló rendeletjavaslat, COM(2011) 665 végleges.