HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 318/113

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Zöld könyv az EU közbeszerzési politikájának modernizálásáról – Egy hatékonyabb európai beszerzési piac felé

(COM(2011) 15 végleges)

2011/C 318/19

Előadó: Joost van IERSEL

Társelőadó: Miguel Ángel CABRA DE LUNA

2011. január 27-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

Zöld könyv az EU közbeszerzési politikájának modernizálásáról – Egy hatékonyabb európai beszerzési piac felé

COM(2011) 15 végleges.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Egységes piac, termelés és fogyasztás” szekció 2011. június 23-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság a 2011. július 13–14-én tartott, 473. plenáris ülésén (a július 13-i ülésnapon) 164 szavazattal 1 ellenében, 4 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

Irányelv 2004/18/EK irányelv a közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásairól Ajánlatkérő szervek Az irányelv 1. cikkének (9) bekezdése szerint meghatározott és az irányelv hatálya alá eső ajánlatkérő szervek Közművek A 2004/17/EK irányelv hatálya alá eső ajánlatkérők „Végrehajtási túlbuzgóság” Az irányelvek nemzeti jogrendszerbe történő átültetésekor több kötelezettség kerül megállapításra (1)

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság által a zöld könyvben kezdeményezett vitát, melynek célja az uniós közbeszerzési politika modernizálása úgy, hogy az hatékonyabbá váljon egy jobban működő, innovatívabb, környezetbarátabb és szociálisabb szemléletű egységes piacon. Az EGSZB azt tervezi, hogy kiegészítő véleményt állít össze azt követően, hogy az Európai Bizottság kielemezte a 2004/18/EK irányelv eddigi hatásait. Így, az elemzést figyelembe véve kívánja ugyanis teljessé tenni ezt a véleményt.

1.2 A közbeszerzési irányelvek (2) többek között a közbeszerzés minőségének előmozdítására törekszenek. Az irányelvek legutóbbi alapos felülvizsgálatára 2004-ben került sor. Az EGSZB ragaszkodik ahhoz, hogy a jövőbeli felülvizsgálatokat is ugyanolyan gondossággal és alapossággal kell előkészíteni, mint azt 2004-ben tették.

1.3 A felülvizsgálathoz mindenképpen szükség van az irányelv hatásainak, a tagállamok általi végrehajtásának, továbbá az Európai Bíróság 2004 óta hozott ítéleteinek átfogó elemzésére. Figyelembe kell venni azt is, hogy az irányelv kapcsán Európában csupán a közelmúltban tettünk szert széles körű tapasztalatokra.

1.4 Annak érdekében, hogy mindenki számára a legjobb eredményeket érjük el, csökkenteni kell a fölösleges bürokráciát. El kell kerülni a bonyolult jogszabályok létrehozását, illetve a tagállamok az irányelv helytelen átültetéséből adódó végrehajtási túlbuzgóságát. Az Európa 2020 stratégia kiterjeszti az Európai Bizottság ellenőrzési szerepét.

1.5 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a nyitottság és átláthatóság elve, valamint a hatékonyság, a jogbiztonság, a jó ár-érték arány, a verseny, a kkv-k és a szabadfoglalkozásúak piachoz való hozzáférése, az arányosság, a határokon átnyúló szerződések ösztönzése, a megkülönböztetés és a korrupció elkerülése, illetve a professzionalizmus szükségessége ma is éppen annyira érvényes, mint korábban.

1.6 Az EGSZB a közbeszerzés kapcsán is hangsúlyozza az Európa 2020 stratégia innovációs, környezeti és szociális szempontjainak hatását és jelentőségét.

1.7 Annak érdekében, hogy a tagállamok elkötelezettebbek legyenek az irányelv helyes végrehajtása, valamint az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek a közbeszerzési szerződésekbe való beépítése iránt, az EGSZB ragaszkodik ahhoz, hogy fordítsanak kiemelt figyelmet erre a kérdésre, amelyet minden évben meg kellene vitatni a (versenyképességi) tanácsi ülések alkalmával.

1.8 A tagállamokban élénk érdeklődés mutatkozik a közbeszerzés intelligens gazdaságban betöltött szerepe iránt. A nemzeti hatóságok különböző szintű környezetvédelmi és szociális kritériumokat alakítanak ki, amelyeket a beszerzőnek figyelembe kell vennie. Tekintettel kell lenni a nem meghatározható szolgáltatások (3) közbeszerzésével kapcsolatos különleges követelményekre is. A bevált gyakorlatokat és a tapasztalatokat fel kell venni a Tanácsban évente folytatott megbeszélések témái közé.

1.9 Az EGSZB jelentős hiányosságnak tartja azt, hogy a zöld könyv nem szól sem arról, hogy az állami hivataloknak megfelelő szakértelemmel kell rendelkezniük, sem pedig a részükről tapasztalható kockázatkerülésről. A szakértelem alapvető az innováció előmozdításához. A tagállamokban képzési programokat kell kialakítani a beszerzők számára. Az EGSZB kiáll a teljesítményértékelés és a bevált gyakorlatok cseréje mellett.

1.10 A beszerzőnek teljes körű felelősséget kell vállalnia a munkák, termékek vagy szolgáltatások jellemzőinek meghatározásából eredő gazdasági, szociális és pénzügyi jellegű következményekért. Ez azt is jelentheti, hogy a megfelelő nemzeti jogszabályi előírások kapcsán – pl. a szociális szempontokra vonatkozóan – a pályázónak saját maga által kiállított igazolást vagy megfelelőségi nyilatkozatot kell benyújtania, a hivatalos igazolásokat pedig csak a nyertesnek kell bemutatnia.

1.11 Az EGSZB – a fenntartható fejlődés előmozdítására való tekintettel – különösen a nagyszabású projektek kapcsán támogatja, hogy minden lehetséges esetben alkalmazzák az egész életciklusra vonatkozó költségek elvét.

1.12 Az EGSZB kiáll amellett, hogy továbbra is különböztessék meg az A- és a B-szolgáltatásokat – azzal a feltétellel azonban, hogy garantálják a jogbiztonságot, illetve lehetővé teszik a B-szolgáltatásokra vonatkozó határokon átnyúló közbeszerzési szerződések bővítésének lehetőségét. Javasolja, hogy az Európai Bizottság bizonyos időszakonként vizsgálja felül a B-szolgáltatások listáját annak megfontolása érdekében, hogy előnyös lenne-e, ha egyes B-szolgáltatások átkerülnének az A-szolgáltatások közé.

1.13 Fokozni kell a kkv-k részvételét, ideértve a szociális vállalkozásokat is. Mivel az érintettek véleménye eltér a kérdésben, az EGSZB nem támogatja a küszöbök megváltoztatását. Előrelépést az arányosság elvének megfelelő használatával, a közzétételi módszerek kiigazításával, az e-közbeszerzés helyes alkalmazásával, valamint – ha az a gyakorlatban megvalósítható – a szerződések felosztásával kell elérni. Az EGSZB javasolja még a kkv-k szakértelmének támogatását szolgáló programok kialakítását is.

1.14 Az irányelvek egyik célja a küzdelem a részrehajlás, a csalás és a korrupció ellen. Az irányelvek korszerűsítése során el kell kerülni a szigor lazítását. Az EGSZB úgy véli, hogy a visszaélések elkerülését segítené, ha minden közbeszerzési szerződést előzetesen meghirdetnének e-közbeszerzés útján.

1.15 Az irányelvek fő célkitűzése 1971 óta az, hogy népszerűsítsék a határokon átnyúló európai szerződéseket a közbeszerzésekben. Az eredmények azonban szegényesek. Az EGSZB javasolja a tagállami (bevált) gyakorlatok és példák elemzését, majd pedig a piacok megnyitását célzó intézkedések bevezetését. (4)

1.16 Az EGSZB azt ajánlja, hogy a határokon átnyúló szerződésekkel kapcsolatos illetékes joghatóságra vonatkozó döntés eleve legyen a szerződés része.

2. Bevezetés

2.1 Az Európai Bizottság a közbeszerzést a zöldebb, szociálisabb szempontú és az innovációt jobban támogató egységes piac motorját képező tizenkét kezdeményezés egyikeként mutatja be. (5) Zöld könyvében az Európai Bizottság szintén kiemeli, hogy szükség van hatékonyságra és egyszerűsítésre, a kkv-k hozzáférésének megkönnyítésére, valamint a határokon átnyúló szerződések népszerűsítésére.

2.2 A közbeszerzés nagy múlttal rendelkezik az EU-ban. Magába foglalja mindazokat a módszereket és eszközöket, amelyek révén az állami hivatalok és közművek (6) munkák, termékek és szolgáltatások beszerzésével elégítik ki igényeiket. Az elsődleges cél mindig is az volt, hogy egyenlő versenyfeltételeket biztosítsanak Európában. A határokon átnyúló szerződések száma azonban továbbra is igen alacsony. Jelen vélemény az irányelvre (7) koncentrál, amelynek jobbá tétele – amint a zöld könyv is utal rá – várhatóan a legnagyobb relatív előnnyel jár.

2.3 Az irányelv alapvetően az eljárásra vonatkozik, és konkrét jogi előírásokat és garanciákat tartalmaz, amelyek az ajánlatkérésnek és a szerződés odaítélésének folyamatát szabályozzák. Az irányelv értelmében odaítélendő szerződés tartalma teljes mértékben a szerződéskötő hivatal hatáskörébe tartozik.

2.4 Az eredeti (1972-ben közzétett) közbeszerzési és az 1993-as közüzemi irányelv után a dokumentumok 2004-es változata jelentős korszerűsítést hajtott végre – különösen a hatósági irányelvben (2004/18/EK), valamint kismértékben a már naprakészebb közüzemi irányelvben (2004/17/EK). A felülvizsgálatra az érdekcsoportok közötti hosszas és alapos egyeztetés eredményeként került sor. A végrehajtás országonként eltérő; ez a kulturális háttér és a jogi hagyományok különbözőségének, valamint a „végrehajtási túlbuzgóságnak” tudható be.

2.5 A nyílt, egész Európára kiterjedő és átlátható piac kialakítása érdekében számos kérdést figyelembe vettek. Ilyen volt például a jogbiztonság, a költségtudatosság, a jó ár-érték arány, a minőség, a jobb verseny, a kkv-k piaci hozzáférése, az arányosság, az innováció, a fenntarthatóság – jelenleg Európa 2020 –, az életciklus-költségek, a megkülönböztetés és a csalás megakadályozása, az egyenlő feltételek vagy a határokon átnyúló szerződések.

3. Fejlemények 2004 óta

3.1 Az irányelvek első közzététele óta számos változás történt általában a közbeszerzésben, és ez a folyamat nem állt meg. A zöld könyv megvizsgálja, hogy be kellene-e vezetni, lehetővé kellene-e tenni, vagy fokozni kellene-e egyes, a kereskedelem és a közművek világában közhelynek számító szempontokat.

3.2 A legfontosabb technikák az innováció, a tárgyalás és a piacismeret. Ezeket a közművek minden esetben alkalmazzák, az irányelv keretében pedig bizonyos korlátok között lehetséges hozzájuk fordulni, ami azonban mindeddig nem vált széles körben gyakorlattá. Ahol nem használnak ilyen technikákat és a jelentős mértékű tapasztalat is hiányzik, ott nem áll rendelkezésre szakértelem, és így nincs reális lehetősége annak, hogy bevett szokássá váljanak.

3.3 Arra irányuló igyekezetében, hogy megfeleljen a modern technikáknak, az irányelv más technikákat is tartalmaz: például az e-közbeszerzést és a fordított aukciókat. Miközben az előbbit viszonylag széles körben alkalmazzák, az utóbbi csak akkor igazán megfelelő, amikor egyedül az ár és a teljesítés számít. Az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy javítani kell a határokon átnyúló elektronikus interoperabilitást.

3.4 Az általános érdekű szolgáltatásokról folytatott hosszadalmas viták eredménye az lett, hogy az ilyen szolgáltatások esetében nincs szó közbeszerzésről, hanem csupán az ajánlatkérő szervek által vagy nevében nyújtott szolgáltatásokról. Az EGSZB ismételten megerősíti, hogy az ajánlatkérő szervek teljes szabadságot élveznek abban, hogy maguk végezzék-e el bármelyik, vagy akár az összes funkciót, illetve azok közül az általuk választottakat kiszervezzék. Hasonlóképpen figyelembe kell venni azokat a tagállami rendszereket, amelyek tiszteletben tartják az egyenlő bánásmód, a megkülönböztetésmentesség és az átláthatóság elsődleges jogban rögzített elvét, és elismerik a szolgáltatásnyújtásra vonatkozó általános jogot. Magukra az általános érdekű szolgáltatásokra (8) elviekben az irányelv így nem terjed ki, az azokhoz kapcsolódó, az ajánlatkérő szervek általi vagy a nevükben történő kiszervezés vagy beszerzés azonban a hatálya alá tartozik.

Az EUMSZ általános érdekű szolgáltatásokról szóló 14. cikke és a hozzá csatolt 26. jegyzőkönyv elismeri a közszolgáltatások sajátos természetét és jelentőségét, valamint a nemzeti, regionális és helyi önkormányzatok széles mérlegelési körét a tekintetben, hogy ezeket miként nyújtják, adják megbízásba vagy szervezik meg. Ez magában foglalja a házon belüli, illetve az állami szervek közötti együttműködést is. A minőség és a biztonság magas színvonala, a megfizethetőség, az egyenlő bánásmód, illetve az általános hozzáférhetőség és a felhasználói jogok biztosítása kiemelt jelentőséggel bír.

3.5 Az irányelv semmilyen módon nem szól arról, hogy egy ajánlatkérő szervnek mit kell és mit nem szabad beszereznie vagy kiszerveznie, hanem csupán a beszerzés vagy kiszervezés során követendő eljárásokról rendelkezik. Az EGSZB úgy véli, hogy ezt a szabadságot nem szabad csorbítani.

3.6 Tárgyalás

3.6.1 Az EGSZB sürgeti az Európai Bizottságot, hogy tisztázza az irányelvben azokat a körülményeket, amelyek mellett az ajánlatkérő szervek közvetlenül odaítélhetnek egy szerződést egy olyan félnek, amely felett ugyanolyan ellenőrzést gyakorolnak, mint saját belső osztályaik felett. Az EGSZB kéri, hogy az irányelvet úgy módosítsák, hogy az tartalmazza a benne foglalt szabályok alóli kivételek feltételeit.

3.6.2 Mivel az innovatív ajánlat és az „eredményalapú” dokumentáció mind hangsúlyosabbá válik, alapvető, hogy a beszerzők és a pályázók megbeszéléseket folytassanak a pályázati eljárás folyamán. Emiatt egy olyan általános tárgyalásos eljárásra van szükség, amely hasonlít a közüzemi irányelvben meghatározotthoz vagy a versenypárbeszédhez, azonban a „különlegesen összetett” kitétel nélkül. Ide tartoznak a nem meghatározható szolgáltatások közbeszerzésére vonatkozó, már létező szabályok is.

3.6.3 Állítólag egy ilyen eljárás lehetővé teszi, hogy a pályázók által előterjesztett ajánlatokból a beszerző kiválogassa a legjobb elemeket („kimazsolázás”), és az így keletkező hibrid dokumentációt új pályázati felhívásként tegye közzé, amit már nem tárgyalásos alapon ítélnek majd oda. Ez az elképzelés téves. Az ajánlattevőknek minden körülmények között meg kell tudniuk védeni szellemi tulajdonukat – akár szabadalmaztatták azokat, akár nem –, így kifejezett beleegyezésük nélkül ötleteiket még korlátozott mértékben sem lehet más ajánlattevőknek hasznosításra felajánlani.

3.6.4 A szerződések, különösen az összetett szerződések tárgyalása nyilvánvalóan jelentős mértékű hozzáértést kíván meg a beszerző részéről. Egy általános tárgyalásos eljárás bevezetését olyan intézkedéseknek kell kísérniük, amelyek biztosítják, hogy a beszerző rendelkezzen a megfelelő szakértelemmel és tapasztalattal bíró emberekkel.

3.7 Innováció

3.7.1 A zöld könyv tárgyalja a közbeszerzési szerződésekben megjelenő innovációt A közbeszerzésben három fő szint van:

— hajlandóság arra, hogy egy hagyományos szükségletre újfajta megoldást fogadjanak el;

— részvétel a megoldás kidolgozásában; valamint

— egy fejlesztési projekt szponzorálása.

3.7.2 A legegyszerűbb és valószínűleg legtermelékenyebb szempont az újfajta megoldás elfogadására való hajlandóság. Az EGSZB azt ajánlja, hogy ösztönözzék azt, hogy a beszerző, akinek rendelkeznie kell a megfelelő kompetenciákkal, nyitott legyen az új megoldásokat tartalmazó javaslatok iránt. A beszerzőnek ekként hajlandónak kell lennie arra, hogy – hacsak kifejezetten másként nem nyilatkozik – fontolóra vegyen alternatív megoldásokat. A köztisztviselők azonban sok esetben ódzkodnak ettől, ennek oka azonban inkább a kockázatkerülés, mint az adminisztratív vagy jogi akadályok.

3.7.3 Már az alternatív megoldások elképzelése előtt is akadályok állnak. Az innovatív javaslattétel képessége sokkal gyakorlatiasabbá válik, ha a beszerző a megoldandó problémával, és nem a megoldással kapcsolatban rögzíti elvárásait. Egy ilyen megközelítés lehetővé teszi az ajánlattevő számára, hogy megfelelő készségeket használjon a legjobb – akár hagyományos, akár innovatív – megoldás kialakítására.

3.7.4 Ha egy ajánlatkérő szerv részt vesz egy innovatív megoldásban, például egy nagyszabású adatbázisrendszer kifejlesztésében, akkor elengedhetetlen, hogy ezt az összes szinten tegye, és támogassa a folyamatot. Enélkül magas a bukás kockázata.

3.7.5 A kereskedelmi hasznosítást megelőző beszerzés (9) elképzelésében javasolják, hogy az ajánlatkérő szervek szponzorálják az új fejlesztéseket, és lépjenek fel korai elfogadókként. A bukás veszélye miatt ez kockázatos. A tapasztalat azt mutatja, hogy kevés olyan ajánlatkérő szerv van, amely felépítésének, szervezettségének vagy tapasztalatának köszönhetően megfelelő helyzetben van ehhez a tevékenységhez, amelynek óvatosan kell nekiállni.

3.7.6 A termelés fenntarthatósága és a fogyasztás jelenleg igen aktuális kérdés. Széles körben elismert tény, hogy a fenntartható fejlődés érdekében történő innováció óriási szerepet játszik az unión belüli jó munkahelyeknek és jó vállalatoknak az Európa 2020 stratégia keretében történő támogatása terén. Ha megfelelően valósítják meg, akkor határozott gazdasági előnyökkel jár. Sok közbeszerzési esetben az egész életciklusra vonatkozó költségeket tekintetbe kell venni. Ezek között szerepel a minőség, az eredeti ár, valamint adott esetben a karbantartás, a működtetés és a leszerelés költsége. A minőségen alapuló megközelítés ösztönzi majd az innovációt és a helyes munkavégzési gyakorlatokat és feltételeket, ami hosszú távon nagyobb hatékonysághoz és költségmegtakarításhoz vezet. Az ilyen becslések technikái már kialakultak. Az EGSZB javasolja, hogy tegyenek lépéseket annak érdekében, hogy a közbeszerzést végzőket ösztönözzék az ilyen technikák átvételére és alkalmazására.

4. A további korszerűsítés okai

4.1 Jogi szempontok

4.1.1 A nemzeti jogrendbe történő megfelelő átültetés alapvető, de továbbra is kényes kérdés. A zöld könyvben kifejezetten figyelmet kellett volna neki szentelni. Általában túl kevés tagállam hajtja végre megfelelően az átültetést. A helyes átültetés azonban minden érintett érdekeit szolgálja. A fokozott adminisztratív akadályokat és bürokráciát okozó „végrehajtási túlbuzgóság” szükségtelen akadályokhoz vezet, különösen a kkv-k tekintetében (a kkv fogalmának és a vállalkozásokra való utalásnak minden típusú – profitorientált vagy közhasznú –, tisztességes versenyt folytató, a szabályokat betartó szereplőt tartalmaznia kell), illetve növekvő kiadásokat jelent az ajánlatkérő szerv számára. Az irányelv világos, és nem túl bonyolult. Annak ellenére, hogy a jogrendszerek és a megközelítések különbözőek, el kell kerülni a további követelményeket és formalitásokat. Az EGSZB szerint az Európai Bizottságnak aktívabban kell nyomon követnie a végrehajtási folyamatot, arra törekedve, hogy egyszerűséget és egyértelműséget ösztönözzön a nemzeti jogszabályokban.

4.1.2 A jogorvoslati irányelv alkalmazásában rendszerprobléma tapasztalható a határokon átnyúló szerződések kapcsán. A határokon átnyúló szerződésekben nem egyértelmű, hogy melyik joghatóság járjon el: a beszerzőé vagy a beszállítóé. Az EGSZB azt javasolja, hogy az erre vonatkozó döntés már eleve képezze a szerződés részét.

4.1.3 Egyes szerződésekben, különösen a hosszú távúakban, olyan körülmények merülnek fel, amelyek módosításokat tesznek szükségessé a szerződés egyes pontjaiban. Bár az ilyen helyzetek néha elkerülhetetlenek, azok megnövelik a korrupció lehetőségét. Az irányelv (32. cikk) korlátozza a keretszerződésekben megengedhető változtatásokat, de egyéb esetekről nem szól. Az EGSZB szerint amennyiben a szabályok a nagyobb általános rugalmasság lehetővé tétele érdekében felpuhításra kerülnek, akkor a korrupció kockázata és/vagy a szerződéses biztonság hiánya káros hatásokkal jár. Emiatt az irányelvet ebből a szempontból nem szabad módosítani.

4.1.4 Az irányelv két kategóriára osztja a szolgáltatásokat: A- és B-szolgáltatásokra. Míg az A-szolgáltatásokra az irányelvekben foglalt teljes eljárások vonatkoznak, a B-szolgáltatások tekintetében általában enyhébb szabályoknak kell megfelelni. A zöld könyv felteszi a kérdést, hogy – számos szolgáltatástípus egyre inkább határokon átnyúló jellegére való tekintettel – vajon továbbra is meg kell-e különböztetni a két szolgáltatástípust. Az EGSZB támogatja a két kategória fenntartását azzal a kitétellel, hogy garantálni kell a jogbiztonságot, illetve lehetővé kell tenni egyes, a „B” listában szereplő határokon átnyúló szolgáltatások átsorolását az „A” listába. Javasolja, hogy az Európai Bizottság bizonyos időszakonként vizsgálja felül a B-szerződések listáját annak megfontolása érdekében, hogy előnyös lenne-e, ha egyes B-szolgáltatások átkerülnének az A-szolgáltatások közé.

4.2 Gyakorlatok

4.2.1 Az ajánlatkérő szervek hiányzó megfelelő szintű professzionalizmusa és szakértelme fontos akadályt állít az elé, hogy előrelépést érjünk el a jól működő közbeszerzés terén. A zöld könyv hiányossága, hogy nem tárgyalja a közbeszerzés alapvető feltételeit. Van jó néhány ösztönző is, melyeken javítani kellene. Az EGSZB nyomatékosan ajánlja a tisztviselők továbbképzését – elsősorban helyi és regionális szinten – a tárgyalástechnika és a megvalósítható szerződések megkötése terén. (10)

4.2.2 A közbeszerzési kultúrán is változtatni kell. A beszerzés nem csupán hivatali munka, és amennyire lehet, a menedzsment valamennyi szintjét és ágát be kell vonni a szerződések megtárgyalásába, ahogy az számos kereskedelmi vállalatnál is bevett gyakorlat. Csak akkor lehet sikert elérni, ha egy szervnél a felső vezetéstől egészen az alsóbb szintekig – különösen a kockázatkezelés terén – modern beszerzési gyakorlatok mellett kötelezik el magukat. A közművek terén szerzett gyakorlatok jó példákkal szolgálnak.

4.2.3 Fokozni kell a közszférában a beszerzéssel foglalkozók szakértelmét. Ebben belső továbbképzés, illetve szakképzett munkatársak felvétele segíthet, ezzel is növelve a beszerzői tisztség szerepét és presztízsét. Számos esetben két további intézkedés is sikeresnek bizonyult: eddig más területeken dolgozó, tapasztalt vezető beszerzők felvétele, illetve beszerzési ügynökségek létrehozása, melyek szaktanácsadással szolgálnak az adott hivatalnak a közbeszerzési eljárás alatt. A beszerzők szakmai kvalitása országonként változó. Az EGSZB kiáll az összehasonlításon alapuló értékelés és a bevált gyakorlatok cseréje mellett.

4.2.4 A pályázati felhívás kiírása előtt, még a dokumentáció elkészítését megelőzően az ajánlatkérő szervnél dolgozó vezető beszerzőknek vagy a projektmenedzsereknek tájékozódniuk kell arról, hogy mi kapható éppen a piacon. Az ilyen feltérképezési munka része műszaki kiadványok tanulmányozása, szakkiállításokon/-vásárokon történő anyaggyűjtés és konzultáció az adott területen tevékenykedő beszállítókkal.

4.2.5 A kkv-k körében is nagyobb szakértelemre van szükség. Speciális tanfolyamok és tendereztetésben jártas személyek segíthetnek az ismeretek és a szakképesítés naprakésszé tételében.

4.2.6 A kockázatkerülés egyik szempontja az, hogy túlzott mértékben használják kiválasztási kritériumként a „legalacsonyabb árat”. Miközben egyes beszerzéseknél az áron – és esetleg a teljesítésen kívül – nincs más realisztikus kritérium, a többségnél más jellemzők számítanak fontosnak a jobb eredmény eléréséhez. A legalacsonyabb ár kritériuma akadályozza az innovációt és a jobb minőségre és értékre való törekvést, így az Európa 2020 stratégia követelményeinek való megfelelést, és nem feltétlenül vezet nagyobb értékhez.

4.2.6.1. A legalacsonyabb ár kritériumának alkalmazását ezért kivétellé kell tenni, nem pedig szabállyá. A „gazdaságilag legelőnyösebb” kritérium oly módon való kiterjesztésével, hogy az egyben a fenntarthatóság szempontjából legelőnyösebb ajánlat kiválasztását is szolgálja, az ajánlatkérő szervek optimális eredményt érhetnek el a környezeti, szociális és gazdasági fenntarthatóságot tekintve. Az EGSZB arra ösztönzi az ajánlatkérő szerveket, hogy – amikor csak lehetséges és helyénvaló – végezzenek életciklus-költségelemzést.

4.2.7 A közepes méretű és főleg kis települések nagy száma miatt ajánlani kellene ezeknek, vagy akár kötelezni kellene őket arra, hogy bizonyos méretű projektek esetén a szakszerűség és a hatékonyság érdekében, illetve pénzügyi okokból működjenek együtt. Az EGSZB kéri, hogy szenteljenek külön figyelmet ennek a szempontnak, és egyébként is a bevált gyakorlatok cseréjét és az idevonatkozó közbeszerzési szabályok egyértelműsítését ajánlja.

4.2.8 Statisztikai elemzések azt mutatják, hogy elsősorban a kkv-k vannak alulreprezentálva az uniós küszöb feletti közbeszerzésekben. Az EGSZB egyenlő versenyfeltételeket szorgalmaz a közbeszerzések terén, hogy a kkv-k is az őket megillető mértékben kivehessék részüket az állami tenderekből. Az EGSZB nem támogatja, hogy a kkv-k pozitív diszkriminációját szolgáló intézkedéseket hozzanak, többek között azért, mivel ez mesterséges beavatkozás lenne, és így akár korrupciót is eredményezhetne. Ugyanakkor, ahol az a gyakorlatban kivitelezhető, az ajánlatkérőket arra kellene ösztönözni, hogy a tendereket bontsák több tételre, hogy így nyilvánvalóbbá és hozzáférhetőbbé váljanak a lehetőségek a kkv-k számára.

4.2.9 Az értékhatárok kapcsán eltérnek a vélemények. Széles körű viták és körültekintő mérlegelés után alakították ki őket, összhangban vannak a közbeszerzésről szóló megállapodásban szereplőkkel, és rendszeresen kiigazították őket az infláció és az árfolyamváltozások fényében. Kérték már az értékhatárok megemelését és csökkentését is. Egyik érv sem igazán meggyőző, így az EGSZB szerint a jelenlegi gyakorlati szinteket kellene megtartani. Az értékhatárok alatt a Szerződésben foglalt kötelezettségek betartása mellett nemzeti eljárásokat alkalmaznak. Jó lenne, ha ez utóbbiak minél jobban összhangban lennének az irányelvben szereplő eljárásokkal, hogy el lehessen kerülni a bizonytalanságokat és a zavarokat, és hogy a beszerzőknek valóban csak egyfajta eljárást kelljen használniuk.

4.2.10 Az átláthatóság ösztönzése és a szabálytalanságok csökkentése érdekében az EGSZB azt ajánlja, hogy kivétel nélkül minden közbeszerzései szerződést hirdessenek meg előre. A határérték alattiakat és a B-szolgáltatásokat nagyon egyszerű formában egy, az egész EGT-re kiterjedő e-Tender honlapon kellene megjelentetni. (11)

4.2.11 A nagyobb szakmaiság ösztönzése is segíthet a nemzeti eljárások egyszerűsítésében, melyek jelenleg aránytalanul sok költséget okoznak. A konkrét helyzetek nagyon eltérőek, és el kellene kerülni az értelmezés körüli félreérthetőségeket és vitákat. Az egyszerűbb nemzeti módszereknek kellene például szolgálniuk a többiek számára.

4.2.12 Az a tendencia, hogy az ajánlatkérő szervek pénzügyi garanciákat, biztosítékokat és teljesítési kötelezvényeket kérnek, további akadályokat gördít a kkv-k elé. Ráadásul manapság egyre nehezebb pénzügyi forrásokhoz jutni, és pazarlás a kkv-k korlátozott forrásait ilyen garanciákra használni. Az ajánlatkérő szerveket emlékeztetni kellene arra a kötelezettségükre, hogy el kell kerülniük az aránytalan pénzügyi, illetve tanúsítványokkal kapcsolatos követelményeket ahelyett, hogy garanciákra támaszkodnának.

4.2.13 Már vannak folyamatban kezdeményezések ezen a téren a tagállami helyzetek javítására. Az EGSZB nyomatékosan kéri, hogy készüljenek jegyzékek a bevált gyakorlatokról, és egyes tagállami gyakorlatokhoz hasonlóan rendszeresen kerüljön sor uniós szintű megbeszélésekre az ajánlatkérő szervekkel és tapasztalt szakértőkkel.

4.2.14 A kkv-k megsegítésére az ajánlatkérő szervek elektronikus portálokat hozhatnának létre:

— széles körű információkkal szolgálva az uniós értékhatárok alatti közbeszerzési lehetőségekről;

— lehetővé téve a kkv-knak, hogy jelezzék érdeklődésüket, ha felmerül más érdekelt kkv-kkal kialakítandó partnerség lehetősége; és

— biztonságos elkülönített részt kialakítva egy központi e-Tender honlapon, ahol a kkv-k olyan adminisztratív információkat tölthetnek fel és szerkeszthetnek/frissíthetnek, melyeket az ajánlatkérő szervek használnak.

5. Kapcsolat a beszerzés és egyéb menetrendek között

5.1 A közkiadások nagyobb hatékonyságával kapcsolatos célkitűzésen (12) kívül a zöld könyv szorosabb kapcsolatot szorgalmaz a közbeszerzés és más menetrendek – különösen az innovációs, a környezetvédelmi és a szociális menetrend – között.

5.2 2004 óta a fenntartható fejlődés és az inkluzív növekedés a nagyobb versenyképesség mellett prioritásnak számít, amit az Európa 2020 stratégia ismét megerősített. A közbeszerzési szerződésekben ezeket a szempontokat is figyelembe kellene venni.

5.3 Az EGSZB egyetért azzal, hogy a helyi és regionális önkormányzatokat ösztönözni kellene arra, hogy vegyenek figyelembe bizonyos társadalmi szempontokat is. Ez azt jelenti, hogy a tenderek összeállításánál ilyen elemeknek is teret kell hagyni.

5.4 A közbeszerzési szerződések munkaügyi záradékairól szóló, 1949-ben elfogadott C94. sz. ILO-egyezmény jelenleg 10 uniós tagállamban kötelező érvényű, bár önkéntes jelleggel más tagállamokban, például Írországban is alkalmazzák a közbeszerzésekben. Az EGSZB tudomásul veszi az egyezményben foglalt elveket, és megítélése szerint a tagállamokat ösztönözni kellene annak ratifikálására és a benne foglalt elvek követésére.

5.5 Az EGSZB hangsúlyozza, hogy az irányelv meghatároz egy sor olyan eljárási szabályt, amelyek lefektetik a kapcsolatot a közbeszerzésben részt vevő szerződő felek között. Az Európai Bizottság kiterjedt konzultációk alapján korábbi dokumentumokban meghatározta, hogy az ajánlatkérő szervek a szerződések kidolgozásakor vagy kereskedelmi hasznosítást megelőző beszerzéseknél hogyan mérlegelhetnek innovatív termékeket/szolgáltatásokat/eljárásokat, illetve környezetvédelmi és szociális célokat. (13)

5.6 Az innováció és a közbeszerzés kapcsán említést érdemel az úttörőnek számító Aho jelentés és a „Vezető piacok” kezdeményezés. (14) Az innováció nagyon sokféle dologra vonatkozhat: csúcstechnológiára, alacsony szén-dioxid-kibocsátásra, alacsony energiafelhasználásra, az egészségügyi és szociális ellátás új és alternatív módszereire, építkezésre, közlekedésre, infrastruktúrára és egyébre. Az EGSZB hangsúlyozza, hogy a kereslet fontos szerepet játszhat az innováció ösztönzésében, (15) amit éveken keresztül figyelmen kívül hagytak, illetve nem vettek elég komolyan. Áttételesen erősítheti az egyetemek és K+F-központok innováció iránti elkötelezettségét, valamint a további innovációt, például a kkv-k és a szociális gazdasági szereplők esetében.

5.7 A zöld könyvben felvetett kérdésekre válaszul az EGSZB hangsúlyozza, hogy a közbeszerzéssel kapcsolatos elsődleges felelősséget a nemzeti, regionális, helyi és európai hatóságok viselik, melyeknek mindig az adott esetre lebontva kell mérlegelniük az innovációs, környezeti, szociális (16) szempontokból (ideértve a fogyatékosságokkal kapcsolatos szociális szabályozásokat is), illetve a hatékonyság, a termelési időszakok, a költségek, a beszállítók száma, a lehetséges eredmény stb. szempontjából összeálló társadalmi követelmények helyes arányát az irányelvek keretén belül.

5.8 Az ajánlatkérő szervek szabadon meghatározhatnak konkrét követelményeket, köztük környezetvédelmieket és szociálisakat is. Számos esetben ezt is teszik, mivel az uniós és/vagy nemzeti jogszabályok erre kérik őket. Ilyen például az általános vagy ágazatspecifikus környezetvédelmi szabványok kérdése. Más esetekben az ilyen követelményeket konkrét projektek, például nagy infrastrukturális munkák megvalósításához lehet kötni.

5.9 A műszaki specifikációkat – szükség esetén – ki kellene egészíteni a termelés, illetve az eljárások jellemzőivel. Ezáltal az ajánlatkérő szervek egyszerűbben és átláthatóbban tudnák jelezni a fenntarthatósággal kapcsolatos célokat – például a környezeti fenntarthatóságot, vagy a kollektív szerződések, a munkaügyi normák, a munkafeltételek és az „egyenlő munkáért egyenlő bért” elv betartását – előmozdító fontos preferenciáikat. A környezetbarát áramtermelés ügye egyértelmű példa arra, hogy a termelési jellemzőket hogyan és miért kellene beépíteni a műszaki specifikációk közé, ahelyett hogy a teljesítményfeltételek közé száműznék őket. (17)

5.10 Az EGSZB azt ajánlja, hogy az Európai Bizottság szükség esetén állítson össze egy konszolidált dokumentumot, amely magában foglalja az irányelvet és az Európai Bíróság idevonatkozó ítélkezési gyakorlatát. Egy ilyen dokumentum elősegíti majd a hozzáférhetőséget, és nagy segítséget jelent abban, hogy egyetlen forrással szolgáljon a jogbizonyosság megteremtéséhez.

5.11 Az intelligens európai gazdaság szükségességéről szóló általános vitával párhuzamosan intenzív viták folynak a tagállamokban arról, hogy ebben milyen szerep jut a közbeszerzésnek. (18) A tagállamok különböző mértékben megfogalmaznak olyan környezeti, kisebb mértékben pedig olyan szociális kritériumokat, melyeket a beszerzőknek figyelembe kell venniük. A munkaügyi megállapodások és a nemzeti jogszabályok jelentősen eltérnek az egyes tagállamokban. Az országok felelőssége saját idevonatkozó jogszabályaik betartásának biztosítása.

5.12 Az EGSZB azt javasolja, hogy ezt a még le nem zárult folyamatot évenként vitassák meg a (Versenyképességi) Tanácsban. A legjobb gyakorlatokat és tapasztalatokat pedig külön ki kell emelni. Az egyre homogénebb gyakorlatok a határokon átnyúló szerződésekre vonatkozó feltételeken is javítani fognak.

5.13 Akármilyen szociális vagy környezeti követelményt fognak is kiválasztási kritériumként megfogalmazni, mindenképpen lehetővé kell tenni azok kiértékelését, és relatív súlyt kell kapniuk a többi kritériumhoz képest.

5.14 A közbeszerzési hatáskörön belül feltétel lenne, hogy a pályázatok elbírálóinak meg kell bizonyosodniuk arról, hogy a pályázók az irányelv 44. és 51. cikkében foglalt kritériumokon (19) túl betartják-e a szociális előírásokat (többek között a fogyatékkal élők integrációjával kapcsolatosakat), (20) mivel ellentétes lenne az európai és nemzeti előírásokkal, ha a közszervek olyan felekkel kötnének szerződést, melyek nem tartják be a jogszabályokat.

5.15 A tagállamoknak saját kiállítású tanúsítványt vagy megfelelőségi nyilatkozatot kellene kérniük az ajánlattevőtől arról, hogy az adott országban betartják a hatályos jogszabályokat a fogyatékkal élők munkaerő-piaci integrációjára vonatkozóan, például kötelezik magukat arra, hogy bizonyos számban vagy arányban fogyatékkal élőket alkalmaznak azokban az országokban, ahol létezik ilyen jellegű jogszabályi előírás.

5.16 Egy másik szociális intézkedés az kellene hogy legyen, hogy – adott esetben – fogalmazzák meg úgy a technikai előírásokat, hogy közben a fogyatékkal élők számára tekintetbe veszik az akadálymenetesítés szempontjait, illetve a minden felhasználót figyelembe vevő kialakítást.

5.17 Egy másik szem előtt tartandó szempont annak érdekében, hogy egyenlő lehetőségeket biztosítsunk mindenki számára, és garantáljuk a társadalmi beilleszkedést, a fogyatékkal élőket foglalkoztató védett műhelyekre fenntartott szerződések odaítélésére vonatkozik. A 2004/18. sz. irányelv 28. preambulumbekezdése és 19. cikke egyértelműen rendelkezik erről a lehetőségről. Az EGSZB szerint az Európai Bizottságnak nyomatékosan ajánlania kellene, hogy az ilyen szerződések egy bizonyos számban vagy százalékban érvényesíthetőek legyenek azokban a tagállamokban, ahol ez indokolt, például ha számos egyébként munkaképes fogyatékkal élő marad inaktív.

5.18 Egy másik fontos kérdés, melyre ki kell térni, az általános érdekű szociális szolgáltatásokkal kapcsolatos közbeszerzési szabályok komplexitása. A zöld könyv (4.4. pont) felteszi a kérdést, hogy növelni kell-e az ilyen szolgáltatásokra vonatkozó értékhatárokat annak érdekében, hogy jobban figyelembe lehessen venni a szociális szolgáltatások sajátosságait. Az EGSZB szívesen szorosan nyomon követi majd az ezen a téren folyó munkát, például a (COM)2011 206 végleges sz. közlemény révén, tudatában annak, hogy nem lenne szerencsés szelektív módon változtatni az értékhatárokon.

5.19 Az Európa 2020 stratégia értelmében az Európai Bizottságot fel kellene hatalmazni arra, hogy szorosan figyelemmel kísérhesse ezt a tagállamokban zajló modernizációs folyamatot. Nagy segítséget jelentene ebben, ha egy honlapon nyilvánosságra hoznának minden odaítélt szerződést, megemlítve a pályázatot elnyerő cég típusát (mikrovállalkozás, kkv vagy nagyvállalat) és a szerződés értékét.

6. Nem megfelelő gyakorlatok

6.1 Az irányelv egyik célja a részrehajlás, a csalás és a korrupció elleni harc. Ezek a jelenségek nem csak a közbeszerzésekre jellemzőek, viszont ahogy a zöld könyv is megemlíti, a kereskedelmi fegyelem hiánya új szempontot jelent, hiszen az állam nem tudja mindig felügyelni a saját szervein belül az ilyen gyakorlatokat. Az irányelv nem helyettesíti a korrupcióellenes vagy versenyjogi jogszabályokat, szigorú eljárásjoga segítségével azonban pluszvédelmet jelent.

6.2 Az EGSZB úgy véli, hogy megerősítendők az alvállalkozással kapcsolatos rendelkezések. A többszintű alvállalkozás nehézségeket okozhat a kollektív szerződések, a munkafeltételek, illetve az egészségvédelmi és biztonsági eljárások érvényesítésében. Az állami szerveknek több lehetőséget kellene kapniuk arra, hogy a minőségi, szociális és környezetvédelmi célkitűzéseknek való megfelelés érdekében befolyásolják a szerződést. A fontosabb alvállalkozókkal kapcsolatos részletekről még a szerződés odaítélése előtt nyilatkozni kell, és az állami szervnek pontosan meg kell határoznia a felelősségi körüket és a kötelezettségeiket a szerződés hatásos nyomon követése céljából. Mechanizmusokat kellene kialakítani, amelyek segítségével az állami szervek – ha kétségeik vannak – átvilágíthatnák és elutasíthatnák az adott alvállalkozókat.

6.3 A szerződést általában egy, az igényelt munka, szolgáltatás vagy áruellátás terén tapasztalattal és szaktudással rendelkező fővállalkozóval kötik. A fővállalkozó az egész szerződésért felel, és elszámoltatható annak teljesüléséért az ajánlatkérő szerv felé. Ez a felelősség többek között az anyagbeszerzés intézésére és az általa kötött alvállalkozói szerződésekre is kiterjed. Egyszerűsíteni kellene az ajánlatot tevőknek az abnormálisan alacsony ajánlatokra vonatkozó cikk alapján történő büntetésére és kizárására vonatkozó eljárásokat, különösen a hatályos munkavédelemnek és munkafeltételeknek való megfeleléssel összefüggésben. Egy pályázat elutasításához jelenleg egy kötelező és bonyolult eljárás keretében írásbeli kérelmet kell benyújtani. Felülvizsgálatra szorulnak az építkezési módszer gazdaságosságáról, a gyártási folyamatról vagy a nyújtott szolgáltatásokról adandó információkra vonatkozó előírások is. Nem helyes, hogy az ajánlatkérő az, akinek információkat kell kérnie az ajánlattevőtől: inkább az ajánlattevőkkel szemben kellene kötelező elvárásokat megfogalmazni arra vonatkozóan, hogy az ajánlatkérő szerveket lássák el a megfelelő információkkal. Az irányelvet úgy kellene módosítani, hogy a tisztességes munka, a munkavállalókkal való egyenlő bánásmód és a szélesebb körű fenntarthatósági célok támogatása érdekében tartalmazza ezeket a változtatásokat.

6.4 Köztudott, hogy a leggyakoribb káros gyakorlat a részrehajlás, amikor az ajánlatkérő szerv egy előnyben részesített beszállítóval köt szerződést úgy, hogy néha ki sem írja a pályázatot. Nehéz ezek feltérképezése, mivel gyakran már csak az ügylet után derül rájuk fény. Az EGSZB szerint sokat segítene az ilyen visszaélések megelőzésében, ha egy e-tenderezési folyamat részeként minden közbeszerzési szerződést már előre nyilvánosságra hoznának. Ráadásul ez nem is jelentene többletterhet a közhivatalok számára.

6.5 Az EGSZB rámutat, hogy többet kell tenni annak támogatására, hogy az odaítélés után ellenőrizzék a szerződés rendelkezéseinek, köztük a szerződésteljesítési záradékoknak való megfelelést. Az állami szervekre a pénzeszközök és források tekintetében jelenleg – a pénzügyi válság következtében – egyre nagyobb nyomás nehezedik, miközben az egészségvédelmet, biztonságot, munkaügyi normákat és környezetvédelmet felügyelő ügynökségek is megszorításokkal szembesülnek. Mivel egy pályázat leállítása és az újrapályáztatás igen sok költséggel járhat, úgy tűnhet, hogy az állami szervek tehetetlenek a nem megfelelően teljesítő vagy szerződésszegő beszállítókkal szemben. A feltételeknek való megfelelés biztosításának költségeit be kellene építeni a beszerzés költségvetésébe, és fontolóra kellene venni más büntetéseket is a szerződésben foglalt rendelkezések be nem tartásának esetére.

6.6 Szigorú intézkedésekre van szükség a vállalatoknál a korrupció megelőzésére. Ennek ösztönzéséhez támogatni kell az olyan intézkedéseket, melyek arra irányulnak, hogy hibák elkövetése után a vállalatok saját berkeiken belül maguk tegyék helyre a dolgokat. Lehetővé kell tenni, hogy a példásan működő vállalatok ismét piacra léphessenek, miután sikeresen levezényeltek egy ilyen folyamatot. Az ezzel kapcsolatos hatályos szigorú követelményeket az irányelvekben kellene rögzíteni, hogy elkerüljük a jelenleg alkalmazott eltérő tagállami gyakorlatokat.

7. Külső dimenzió

7.1 Az EU közbeszerzésének külső dimenzióját illetően nem hagyhatók figyelmen kívül az EU arra irányuló kötelezettségei, hogy a harmadik országokban támogassa a tisztességes munkát, az egyenlőséget, az alapvető jogokat és szabadságokat, a munkaügyi normák tiszteletben tartását, valamint a környezetvédelmet és az energiahatékonyságot. Ezek nem olyan elvek, amelyeket magunk mögött hagyunk, ha átlépjük a határt. Ha felülvizsgáljuk a közbeszerzési szabályokat, ezeket az elveket mindig meg kell erősítenünk – külkapcsolati szempontból csakúgy, mint határainkon belül. Uniós szinten többet kell tenni azért, hogy az ellátási láncokat magasabb szintű szociális és környezetvédelmi normák jellemezzék, és ezzel a kérdéssel a kereskedelempolitikával párhuzamosan kell foglalkozni. Az Európai Bizottságnak határozottan együtt kell működnie a legfontosabb érintett szereplőkkel – így a szakszervezetekkel és a nem kormányzati szervezetekkel – annak érdekében, hogy működőképes stratégiákat és struktúrákat dolgozzanak ki.

7.2 A közbeszerzési megállapodás (GPA) keretet és platformot teremt ahhoz, hogy világszinten egyenlő versenyfeltételek érvényesüljenek a közbeszerzésben. Minél több országot rá kell bírni a megállapodáshoz való csatlakozásra.

7.3 A nyílt nemzetközi közbeszerzési piacok sok előnyt rejtenek magukban az európai tenderezők számára, hiszen számos európai vállalat, köztük kkv-k is, világszinten piacvezetőnek számítanak az építőiparban, a közműépítésben, az alternatív energia és a környezetvédelem terén. (21) Az EGSZB szerint az EU-nak mindenképpen célul kell kitűznie a harmadik országok közbeszerzési piacaihoz való hozzáférés javítását. Biztosítani kell a kölcsönösséget is. (22)

7.4 Az EGSZB szerint nagyon fontos, hogy uniós közbeszerzési pályázatokra való jelentkezéskor a harmadik országok (állami tulajdonú) vállalatai ugyanazokat a közbeszerzési szabályokat tartsák tiszteletben, mint az európai vállalatok, különös tekintettel a tiltott közvetlen vagy közvetett állami támogatásra, árkalkulációra és a költségek és kockázatok körültekintő figyelembevételére. A szabályok szigorú betartatása nem könnyű feladat. Ezt a kérdést hatékonyan kell kezelni a 2004-es irányelv felülvizsgálatakor. (23)

Kelt Brüsszelben, 2011. július 13-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Lásd az EGSZB következő véleményeit: HL C 93., 2007.4.27., 25. o. és HL C 24., 2006.1.31., 52. o.

(2) Lásd a 2004/18/EK klasszikus irányelvet, valamint a 2004/17/EK közüzemi irányelvet. Jelen vélemény elsősorban a klasszikus irányelvet (a továbbiakban: „az irányelv”) tárgyalja.

(3) Olyan független szakmai tevékenység, amelynek tárgya egy olyan feladat elvégzése, amelyet előzetesen nem lehet egyértelmű és mindenre kiterjedő módón meghatározni.

(4) Lásd az irányelv (2) preambulumbekezdését: „(…) valamint, hogy a közbeszerzések verseny előtti megnyitását garantálják”.

(5) Az Európai Bizottság közleménye: „Egységes piaci intézkedéscsomag – Tizenkét mozgatórugó a növekedés serkentéséhez és a bizalom növeléséhez”; COM(2011) 206 végleges, 2.12. fejezet: A közbeszerzés.

(6) A vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazat intézményei.

(7) 2004/18/EK (közbeszerzési irányelv).

(8) Lásd az EUMSZ 14. és 106. cikkét, valamint a hozzá csatolt 26. jegyzőkönyvet.

(9) „Kereskedelmi hasznosítást megelőző beszerzés: az innováció serkentése a fenntartható, minőségi európai közszolgáltatások érdekében” – COM(2007) 799.

(10) Jó példa erre a PIANNO elnevezésű holland alapítvány. Ugyanezen gondolattól vezérelve a Holland Ipari Konföderáció és a Holland Települések Szövetsége közös széles körű kampányt tervez országszerte a közbeszerzésért felelős tisztviselők körében.

(11) Lásd az elektronikus közbeszerzésről szóló, HL C 248., 2011.8.25., 149. o.

(12) Zöld könyv, 4. o., 3. bekezdés.

(13) Lásd a zöld könyv 34. oldalán olvasható megjegyzéseket. Lásd még a 2006. novemberi „Build for All” [Építés mindenkinek] című útmutatót is a hozzáférési kritériumok használatáról közbeszerzési eljárásokban.

(14) Lásd az Aho csoport „Hozzuk létre az innovatív Európát!” című 2006-os jelentését és az Európai Bizottság „Vezető piacok” kezdeményezését 2010 októberéből.

(15) Lásd többek között: Közbeszerzés és innováció – A keresleti oldal feltámasztása, Jakob Edler, Luke Georghiu, www.sciencedirect.com, Research Policy (2007) 949–963.

(16) Lásd: Szociális vásárlás – Útmutató szociális szempontok figyelembevételéhez a közbeszerzésben, SEC(2010) 1258, Európai Bizottság, 2010. október.

(17) Lásd a C-448/01. sz., EVN AG kontra Ausztria (2003) ECRI – 14527 (EVN – Wienstrom) ügyet.

(18) Széles körű áttekintés olvasható erről a „Vállalatok társadalmi felelősségvállalása, nemzeti közpolitikák az Európai Unióban” c. kiadványban, 2010. november.

(19) 44. cikk: A résztvevők alkalmasságának ellenőrzése; 45–51. cikk: A kvalitatív kiválasztás kritériumai.

(20) Európai fogyatékosságügyi stratégia 2010–2020, COM(2010) 636 végleges.

(21) Lásd az alábbi EGSZB-véleményeket: „Nemzetközi közbeszerzés” (HL C 224., 2008.8.30., 32. o.) és „Harmadik országbeli állami tulajdonú vállalkozások az EU közbeszerzési piacain”HL C 218., 2011.7.23., 31. o.

(22) A szociális szempontok kapcsán lásd a közelmúltban elfogadott „Iparpolitika a globalizáció korában” című vélemény 6.29. és 6.30. pontját az ILO-normákról és a vállalatok társadalmi felelősségéről HL C 218., 2011.7.23., 38. o.

(23) Lásd a. HL C 218., 2011.7.23., 31. o. sz. véleményt, amely részletesen foglalkozik ezzel a konkrét kérdéssel.