[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 21.2.2007

SEC(2007) 216

A BIZOTTSÁG SZERVEZETI EGYSÉGEINEK MUNKADOKUMENTUMA

Kísérő dokumentum A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK A munka minőségének és termelékenységének javítása: a munkahelyi egészségvédelemmel és biztonsággal kapcsolatos közösségi stratégia 2007-2012 között A hatásvizsgálat összefoglalása {COM(2007) 62 végleges}{SEC(2007) 214}{SEC(2007) 215}

1. Bevezetés

Ez a hatásvizsgálat a Közösség munkahelyi biztonságról és egészségvédelemről szóló, 2007–2012 közötti időszakra vonatkozó stratégiáját felvázoló közlemény kísérő dokumentuma. A hatásvizsgálat alapjául az Eurostattól, a munkaügyi statisztikákból, az európai munkakörülményekről szóló felmérésekből illetve a nemzeti és nemzetközi tanulmányokból származó adatok, valamint a korábbi, 2002–2006 közötti időszakra vonatkozó közösségi stratégia értékelésének eredményei szolgálnak. Mivel a legtöbb intézkedés meghozatalára utólag kerül sor, az új közösségi stratégia hatásvizsgálata nem egyszerű; ezért e dokumentum amellett, hogy sorra veszi az új közösségi stratégia kidolgozását indokló legfontosabb okokat, azokat az általános hatásokat is felméri, amelyekkel – a különböző szinteken elhelyezkedő érdekcsoportok kedvező fogadtatása esetén – az új stratégia járhat.

2. Mely problémák megoldása várható ezektől intézkedésektől?

2.1. A probléma gazdasági és szociális vetülete

Európában számtalan munkavállaló van munkahelyén kitéve különböző veszélyforrásoknak, melyek lehetnek kémiai, biológiai és fizikai hatások, ergonómiai szempontból ártalmas körülmények, balesetveszély-források illetve a biztonságot veszélyeztető tényezők ötvözete, valamint számtalan pszichoszociális tényező. Annak ellenére, hogy a munkahelyi biztonság és egészségvédelem terén a korábbi közösségi stratégia által lefedett időszakban (2002–2006) egész Európában számottevő javulás volt tapasztalható, a fejlődés még korántsem érhet véget.

A munkahelyi balesetek és a munkával kapcsolatos betegségek továbbra is súlyos társadalmi és gazdasági terhet jelentenek, ezért a munkahelyi egészségvédelmi és biztonsági előírások szintjének elemzésére irányuló intézkedések nem csak a munkavállalók, hanem az egyes egyének és a társadalom egésze számára is kiaknázásra váró potenciált hordoznak.

A probléma nagyságrendjét jól illusztrálja a munkahelyi balesetek száma. Az EU-ban évente több, mint 4 millió munkahelyi baleset történik. Ha a munkahelyi hiányzással nem járó, vagy a legfejlebb 3 napos hiányzással járó baleseteket is hozzávesszük, ez a szám meghaladhatja a 6 millió esetet. 2004-ben közel 4 400 halálos kimenetelű munkahelyi baleset történt.

A munkahelyi balesetek és a munkával kapcsolatos betegségek sokrétű és összetett következményekkel járnak. Mivel a betegszabadságok közel egy harmadáért a munkakörnyezettel kapcsolatos tényezők tehetők felelőssé, a betegszabadságok csökkentését a munkakörnyezet javításával lehet elérni.

A munkahelyi balesetek és a munkával kapcsolatos betegségek teljes költsége a különböző szereplők között nem egyenlő arányban oszlik meg. A balesetet szenvedő fél jövedelme a munkából való – különösen a hosszúra nyúlt – távolmaradás esetén csökken. 2000-ben az EU-15 tagállamokban a jövedelemkiesésből fakadó költségek becsült összege 1,18 milliárd euró volt, míg az egyéb költségek (az egészségügyi ellátás vagy a rehabilitáció vissza nem térítendő költségei) megközelítették a 180 millió eurót[1].

A táppénz, a termelékenységi kiesés valamint a hiányzó munkavállaló helyettesítése a munkaadókra nézve is számos költséggel jár, s ez hátrányosan érintheti a vállalat versenyképességét. A balesetek és a betegségek által jelentett terhek messze túllépik a rendszeres munkahelyi távollét költségeit. A balesetekből illetve a váratlan eseményekből adódó költségeknek csak egy kisebb hányadát téríti meg a biztosító. A kifizetett biztosítási díjak és a biztosítás által nem fedezett veszteségek aránya 1:8 és 1:36 között mozog[2]. Ez jellemzően a jéghegy-effektust idézi, amikor a legtöbb veszteséget a biztosítás által nem fedezett vagy rejtett veszteség jelenti.

A balesetek költségeinek elsődleges viselői a kis- és középvállalkozások, mivel az összes üzemi baleset 82%-a valamint a halálos kimenetelű balesetek 90%-a e vállalkozásoknál történik[3]. A kis- és középvállalkozásokra tehát arányaiban nagyobb hatás nehezedik, mint a velük párhuzamba állítható nagyvállalatokra, mivel a kulcsfontosságú pozícióban dolgozó munkavállaló nehezen helyettesíthető könnyen és gyorsan, és az üzleti tevékenység már rövidtávú megszakítása is a megrendelői kör elvesztéséhez és a fontos szerződésektől való eleséshez vezethet.

A teher egy részét – mint az egészségügyi ellátást, a rehabilitációt valamint a balesetet szenvedetteknek járó szociális biztonsági kifizetéseket – a társadalom viseli. A legutóbbi olyan évben, amikorról részletes információ áll rendelkezésre (2000), a munkahelyi balesetek becsült teljes költsége az EU gazdaságát 55 milliárd euróval terhelte meg, ami az EU15 országok 2000-es GDP-je 0,64%-ának felel meg[4]. Ez a becsült arány csak a munkahelyi baleseteket tartalmazza, a munkahellyel kapcsolatos egyéb egészségügyi problémákat nem. A felmérések szerint e problémák a munkaidő-kiesés és egészségügyi ellátási költségek tekintetében még ennél is nagyobb veszteséget jelentenek. Makrogazdasági értelemben a munkahelyi balesetek és a foglalkozási megbetegedésekkel járó költségek az EU15 tagállamokban a bruttó nemzeti termék (GNP) 2,6%–3,8%-át teszik ki. Egyes tanulmányok szerint az egy munkavállalóra jutó foglalkozási megbetegedések becsült költsége a megelőzés költségének legkevesebb háromszorosa[5].

Az üzemi balesetek és megbetegedések emellett számtalan szociális következménnyel is járnak. A baleseti sérülések és a munkával kapcsolatos betegségek folytán a munkavállaló ideiglenesen vagy állandó jelleggel munkaképtelenné válik. Az 1999-es munkaügyi statisztika ad hoc modulja szerint a munkahelyi balesetekből felépülők közel 5%-a nem tud visszatérni korábbi munkakörébe. A korlátozott munkavállalási lehetőségek gyakran kihatással vannak a szakmai funkciókra valamint arra, hogy a munkavállaló pszichológiai illetve magatartásbeli értelemben hogyan reagál ezekre a helyzetekre; ez társadalmi kirekesztéshez vezethet, ezáltal újabb terheket róva a szociális biztonsági rendszerre. Emellett bizonyos csoportok – az ideiglenes munkavállalók, bevándorlók, fogyatékosok, a fiatal vagy idős munkavállalók – még fokozottabban vannak kitéve a rossz munkahelyi biztonsági és egészségvédelmi feltételek által jelentett kockázatoknak.

2.2. Melyek az eredeti helyzetből adódó alapvető kockázatok?

A jelenlegi helyzetben a kockázati források két irányzata mutatható ki. Az első azzal a ténnyel függ össze, mely szerint a foglalkozási kockázati tényezők csoportja nem homogén. Egyes munkavállalói kategóriák – mint pl. a fiatal munkavállalók – az átlagosnál is fokozottabban vannak kitéve a foglalkozási kockázatoknak, bizonyos vállalati kategóriák – pl. a kis- és középvállalkozások – hatványozottabban sérülékenyek, míg egyes ágazatokban továbbra is magas arányban fordulnak elő munkahelyi balesetek és foglalkozási megbetegedések[6].

[pic]

[pic]

[pic]

Forrás: Eurostat

A második irányzat azzal függ össze, hogy a gyorsuló ütemű innováció és a munka világának változásai folytán a foglalkozási kockázatok jellege is változik.

A munkahelyi egészségvédelemmel és biztonsággal kapcsolatos közösségi jogszabályok gyakorlati átültetésének állapotát tekintve a tagállamok között továbbra is számottevő különbségek vannak. Több tagállamban is jellemző, hogy a célkitűzés meghatározása és a szakpolitikai célkitűzések eléréséhez vezető haladás nyomon követése terén lemaradással küzdenek.

2.3. Mi a helyzet akkor, ha a szakpolitikákban nem következik be változás?

Ha fennmaradna a jelenlegi status quo helyzet és a meglévő kihívásoknak nem tulajdonítanának különösebb figyelmet, az is elképzelhető, hogy az új kockázati irányzatokra általános szakpolitikai intézkedések és különleges megelőző intézkedések formájában adott válasz nem elegendő. A munkahelyi balesetek (különösen az olyan kiemelten veszélyes ágazatokban, mint az építőipar, mezőgazdaság, közlekedés, illetve az egészségügyi és szociális szolgáltatások) előfordulási aránya terén stagnálás vagy – a legrosszabb forgatókönyv elve szerint – növekedés várható, ami azzal jár, hogy elszalasztjuk azon szociális és gazdasági terhek esetleges enyhítésének lehetőségét, amelyeket a munkahelyi balesetek és foglalkozási megbetegedések rónak az EU-ra.

Amennyiben az uniós irányelvekben meghatározott minimumkövetelmények gyakorlati megvalósítása terén állandósulnának az egész EU-ban jellemző különbségek, az nagyban gátolná az egyenlő körülmények megteremtését az európai vállalatok számára, és a munkakörülmények tekintetében alacsonyabb szintű szabályokon alapuló verseny kialakulásához vezetne.

2.4. Melyek az intézkedések mögött meghúzódó indokok?

A lisszaboni stratégia egyik legfontosabb kötelezettségvállalása – azaz a fogalkoztatás és a termelékenység növelése a versenyképesség fokozásával – valamennyi szereplőtől hatványozott erőfeszítéseket igényel az európai uniós munkahelyi biztonság és egészségvédelem terén jelentkező teljesítmény javítása érdekében. A munkahelyi biztonság és egészségvédelem kiemelkedő szerepet játszik abban, hogy a vállalati versenyképességet és a termelékenységet a balesetek, az előfordulások és a munkával kapcsolatos megbetegedések költségeinek csökkentésével valamint a munkavállalók motivációjának fokozásával lehetne javítani. A foglalkozási kockázati tényzők a halálozási esetek 8,8%-áért, míg az akaratlanul okozott sérülésekből fakadó DALY-mutatók[7] ( disability-adjusted life years , rokkantságban eltöltött életévek) 8,1%-áért tehetők felelőssé[8]. A foglalkozás körében elszenvedett megbetegedések hatalmas költségekre rúgnak, ennek okai pedig összetettek. A probléma immár egy integrált, koordinált és stratégiai választ sürget, valamint azt, hogy az Európai Unió főbb érdekcsoportjai közösen dolgozzák ki a nemzeti szakpolitikákat.

3. Mely fontosabb célkitűzések megvalósítása várható az intézkedéstől?

Az új közösségi stratégia célkitűzése továbbra is az, hogy valamennyi szereplő bevonásával olyan korszerű, hatékony és eredményes biztonsági és egészségvédelmi rendszert valósítson meg Európában, amellyel csökkenthető a balesetek és a megbetegedések száma és jótékonyan hat a foglalkoztathatóságra és az üzleti életre. Az új stratégia legfontosabb célkitűzése, hogy az alábbi intézkedések segítségével folyamatos, fenntartható és homogén módon csökkentse az EU-ban a foglalkozási balesetek és megbetegedések számát:

- koherens nemzeti stratégiák kidolgozásának és végrehajtásának sürgetése;

- a jogalkotás továbbra is idomuljon a munka világának változó körülményeihez;

- egyre több munkaadónál és munkavállalónál ösztönözze a kötelezettségvállalást és a motivációt;

- a demográfiai irányzatok összefüggésében a munkahelyi egészségvédelelem új megközelítésének elfogadása;

- a haladás nyomon követésének optimalizálása.

Az általános célkitűzés szerint EU-s szinten a 2007–2012 közötti időszakban 25%-al csökken a munkahelyi balesetek és foglalkozási megbetegedések előfordulási aránya.

4. Milyen fontosabb lehetőségek állnak rendelkezésre a kitűzött célok eléréséhez?

A kockázatmegelőzési kultúra konszolidálása és a stratégiai célkitűzések elérése érdekében számtalan politikai eszközt kell ötvözni egymással, melyek: a jogalkotás, a szociális párbeszéd, a fokozatosan bevezetett intézkedések és legjobb gyakorlatok, a vállalkozások társadalmi felelősségvállalása, a gazdasági ösztönző intézkedések és a racionalizálás. Az új közösségi stratégiához a valamennyi szintet (európai, nemzeti, helyi és munkahelyi) képviselő szereplők együttes fellépésére van szükség. Nemzeti stratégiájuk kidolgozásakor a tagállamoknak meg kell állapítani nemzeti szintű cselekvéseik célkitűzéseit és prioritásait, és meg kell választani a megfelelő politikai eszközöket: ehhez alapul a társadalmi, gazdasági és környezeti tényezőket is figyelembe vevő, multidimenzionális és mélyreható elemzés szolgál.

Mivel átfogó közösségi jogszabályozás már létezik, a közösségi szintű cselekvések célja, hogy a meglévő védelmi előírások szintjének csökkentése nélkül elsősorban a meglévő jogszabályi intézkedések frissítésére és egyszerűsítésére összpontosítson. Ehhez a törekvéshez a tagállamok részéről is hasonló kötelezettségvállalásnak kell társulnia, melynek keretében egyszerűsítik saját munkahelyi biztonsági és egészségvédelmi jogszabályaikat. A jogszabályok könnyebb gyakorlati végrehajtása érdekében a Bizottság folytatja a nem kötelező erejű iránymutatások kidolgozását. A Bizottság a munkaügyi főfelügyelők bizottságának (SLIC) tevékenységeit alapul véve kívánja szorosabbra fonni a végrehajtás területén megvalósuló együttműködést: ez a bizottság ugyanis továbbra is vállalja a bevált gyakorlatok és tapasztalatok kicserélését, és fokozza a különböző tagállamokat érintő végrehajtási problémák azonosítására irányuló erőfeszítéseit.

A munkaadók és munkavállalók motivációjának növelése érdekében olyan szakpolitikák kidolgozására van szükség, amelyek elsődleges célja, hogy az egészség és a biztonság kérdésének az oktatásba és a képzésbe való integrálásával attitűdbeli változásokat idézzenek elő. A kis- és középvállalkozások számára is célzott támogatásra van szükség. Emellett fontos a hatékonyabb tájékoztatás és a munkahelyi tudatosság fokozása a területre vonatkozó legjobb gyakorlatok megosztásával.

A demográfiai fejlődés összefüggésében megvalósuló új munkahelyi egészségvédelmi megközelítésnek azokat az intézkedéseket is figyelembe kell vennie, amelyek célja a különleges igényű egyes munkavállalói csoportok figyelemmel kísérése. A tagállamok feladata, hogy olyan munkahelyi biztonsági és egészségvédelmi politikai eszközöket dolgozzanak ki, amelyek ösztönzik a fogyatékosok munkaerőpiaci reintegrációját, megfelelő és értékes helyen kezelik a fiatal és az idősebb munkavállalók hozzájárulását, és teljesíteni tudják a migráns munkavállalók különleges igényeit.

5. A stratégia hatása

5.1. Gazdasági hatás

A stratégia gazdasági hatása abban mutatkozik meg, hogy csökkennek a balesetek és a munkának tulajdonítható egészségügyi problémák folytán az érintett munkavállalóra, családtagjaira, a munkaadókra és a társadalomra háruló közvetlen és közvetett költségek.

Szakpolitikai cselekvési dokumentumként a stratégia nem vezet be újabb különleges egészségvédelmi és biztonsági követelményeket, ezért a vállalatokra nézve nem jelent további kötelezettséget. A stratégia a meglévő jogszabályok hatékonyabb végrehajtására és alkalmazására tesz ajánlásokat. Az uniós irányelvekben szereplő minimumkövetelmények betartása az egész Európai Unióban garantálja az egyenlő feltételeket, és megakadályozza, hogy a verseny alapjául a munkakörülmények tekintetében alacsonyabb szintű előírások szolgáljanak.

A stratégia részleges hatásának felmérése rendkívül nehéz, mivel a legtöbb intézkedés végrehajtására utólagosan kerül sor, emellett pedig függ a különböző szinteken megtalálható érdekcsoportoktól. Ugyanakkor – mivel a stratégia általános célkitűzése, hogy a munkahelyi balesetek előfordulási arányát 25%-al csökkentse – a várható gazdasági eredmények elsősorban a balesetek általános költségeinek, a folyamatos hiányzásoknak valamint a folyamatos megbetegedések költségeinek (kezelések és kórházi ellátások költségei) csökkenésében mutatkoznak meg. Ha ezt a célkitűzést sikerül elérni, akkor elkerülhetővé válik, hogy a munkahelyi balesetek és foglalkozási megbetegedések okán több, mint 137,5 millió munkanap essen ki egy évben. A folyamatos hiányzás visszaszorításával a munkavállalók, a munkaadók és a biztosítottak terhei is csökkennek. E hiányzások visszaszorítása közvetlen hatással van a nemzeti gazdaságokra, tekintettel az orvosi és a szociális biztonsági költségekre, valamint a munkaerő csökkenéséből fakadó eredménykiesésre.

A foglalkozási megbetegedések becsült költségeinek és a megelőzés költségeinek összehasonlításakor megállapítható, hogy hatékony munkahelyi biztonsági és egészségvédelmi prevenciós politikával a gazdaságra gyakorolt hatás felbecsülhetetlen. Egyes vizsgálatok szerint az egy munkavállalóra jutó foglalkozási megbetegedések becsült költsége a megelőzés költségének legkevesebb háromszorosa. Emellett a hatékony munkahelyi biztonság és egészségvédelem komoly üzleti előnyökkel is jár. A pozitív biztonsági kultúra fontos szerepet játszik a foglalkoztatotti állomány moráljának és a vállalat iránti elkötelezettségének szempontjából. Emellett e kultúra segítségével kedvező kép alakítható ki a vállalatról és jótékonyan befolyásolja az üzleti partnerekkel fenntartott kapcsolatokat.

5.2. Társadalmi hatás

Társadalmi szemszögből egy stratégiai keretbe illeszkedő politika segítségével – a tanulási folyamatoknak, a problémák iránti fokozottabb tudatosságnak és azok megoldási módjainak köszönhetően – változhat a munkavállalók és a munkáltatók kockázatérzékelése. A munkahelyi egészségvédelem és biztonság szerepének jobb megértésével, valamint a munkavállalók és a munkáltatók valódi kötelezettségvállalásával a munkahelyi biztonság és egészségvédelem messze túlmutathat a jogszabályi kereteken, és fokozhatja a munkahelyi elégedettséget és a jó közérzetet.

A stratégiának a foglalkoztatásra és a különböző munkaerő-csoportok társadalmi integrációjára gyakorolt legfontosabb kihatásai a következők:

- a fogyatékosok: a hatékony munkahelyi biztonsági és egészségvédelmi eljárások segítségével a balesetet vagy a krónikus betegségben szenvedő munkavállaló megtarthatja, illetve visszakaphatja állását. Egy korai beavatkozással kombinált, kellő időben megvalósuló rehabilitáció segítségével elkerülhető, hogy a balesetet szenvedett munkavállaló fokozatosan elveszítse képességeit és motivációját.

- Migráns munkavállalók: a munkakörnyezet a migráns munkavállalók integrációjának egyik legfontosabb helyszíne. Ezért rendkívül fontos, hogy ezt a társadalmi csoportot a munkahelyi biztonság és egészségvédelem valamennyi területe egyenlően érintse, mivel azzal a jótékony hatással járhat, hogy a munkavállalót eltölti az egyenlő bánásmódban és egyenlő részvételben való részesülés érzése, továbbá megakadályozza társadalmi kirekesztődésüket.

- Idősödő munkavállalók: a hatékony munkahelyi biztonság és egészségvédelem jótékonyan befolyásolja a munkában eltöltött évek számának növelését, miközben fokozza a munkahelyi elégedettséget, felszámolja az egészséget idő előtt károsító, és ebből kifolyólag a munkaerőpiac korai elhagyását eredményező stresszes és monoton munkakörülményeket.

- Fiatal munkavállalók: fokozza a foglalkozási kockázatok terén gyakran tájékozatlan fiatal munkavállalók tudatosságát, s ezáltal jobban alkalmazkodnak, és eredményesebben vesznek részt a munkaerőpiaci folyamatokban.

5.3. Környezeti hatás

A munkahelyi biztonsági és egészségvédelmi politikák nem csak a munkahelyre, hanem a környezetre is kihatással vannak. A szakpolitikák kidolgozásakor valamint a konkrét megoldások meghatározásakor gondosan megvizsgálják a lehetséges kölcsönhatásokat és az esetleges szinergiákat beépítik a politikai döntéshozatali folyamatba.

6. Hogyan lehet ellenőrizni a javaslat eredményeit és hatásait a végrehajtás után?

A Bizottság a tagállamok, valamint a stratégia végrehajtásában szerepet vállaló egyéb érdekcsoportok tevékenységeinek keretében megvalósuló haladás értékelésére és mérésére átfogó ellenőrző rendszert hoz létre. A Bizottság a munkahelyi biztonsági, higiéniai és egészségvédelmi tanácsadó bizottsággal együtt közös rendszert dolgoz ki, melynek lényege, hogy a nemzeti stratégiák tartalmával, a célkitűzések megvalósításának helyzetével és a megelőző struktúrák hatékonyságával kapcsolatos információkat összegyűjtse és megossza.

Emellett a politikát a Bizottság a munkahelyi balesetekre vonatkozó európai statisztikákban (ESAW)[9] és a foglalkozási megbetegedésekre vonatkozó európai statisztikai projektekben (EODS)[10] – azaz a munkaügyi felmérésben és az európai munkakörülményekről szóló felmérésekben – használt statisztikai mutatók segítségével ellenőrzi. A Bizottság emellett megvizsgálja új minőségi mutatók kidolgozásának lehetőségét is annak érdekében, hogy mérni tudja a nemzeti stratégiákban előirányzott kezdeményezések megvalósítására irányuló erőfeszítéseket.

[1] Az Európai Unióban történt munkahelyi balesetek társadalmi-gazdasági költségeinek statisztikai elemzése, Eurostat.

[2] http://www.hse.gov.uk/costs/costs_overview/costs_overview.asp.

[3] http://sme.osha.europa.eu/.

[4] Az Európai Unióban történt munkahelyi balesetek társadalmi-gazdasági költségeinek statisztikai elemzése, Eurostat.

[5] A rossz munkakörülményekkel járó költségek, Európai Alapítvány az Élet- és Munkakörülmények Javításáért.

[6] Az előfordulások standardizált arányának kiszámításához az egyes ágazatok súlya nemzeti és európai uniós szinten megegyezett. A módszer teljeskörű leírását lásd: A munkahelyi balesetekre vonatkozó európai statisztikák (European Statistics on Accidents at Work, ESAW) módszertana, 2001.

[7] DALYs – Disability-Adjusted Life Years. DALYS for a disease are the sum of years of potential life lost due to premature mortality in the population

[8] Gerry J.M. Eijkemans, Jukka Takala: Moving Knowledge of Global Burden into Preventive Action, American Journal of Industrial Medicine

[9] Munkahelyi balesetekre vonatkozó európai statisztikák.

[10] Európai foglalkozási megbetegedések statisztikája.