[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 2009.10.16

COM(2009) 570 végleges

2009/0158 (CNB)

Ajánlás:

A TANÁCS HATÁROZATA

A Vatikánvárosi Állammal kötött monetáris megállapodás újratárgyalása tekintetében az Európai Közösség által képviselendő álláspontról

INDOKOLÁS

Az Európai Közösség azért kötötte meg a monetáris megállapodásokat Monacóval, San Marinóval és a Vatikánnal, hogy jogfolytonosságot biztosítson az egyrészről ezen országok, másrészről pedig Franciaország és Olaszország között az euro bevezetése előtt hatályban lévő egyezményeknek.

Tíz évvel azután, hogy az euro felváltotta Franciaország és Olaszország nemzeti valutáját, amely Monacóban, illetve San Marinóban és a Vatikánban használatos volt, a Tanács felkérte a Bizottságot, hogy vizsgálja felül a monetáris megállapodások működését[1]. Az értékelés eredményeit a Monacóval, San Marinóval és a Vatikánnal kötött monetáris megállapodások működéséről szóló bizottsági közleményben[2] fogadták el. A Bizottság megállapította, hogy a jelenleg hatályos monetáris megállapodásokat módosítani kell, a Közösséggel monetáris megállapodást kötött országok és a Közösség közötti kapcsolatokra vonatkozó egységesebb megközelítési mód biztosítása érdekében. Ez a tanácsi határozatra irányuló ajánlástervezet meghatározza a Közösség által a Vatikánvárosi Állammal kötött monetáris megállapodás újratárgyalása tekintetében képviselendő álláspontot.

A Bizottság az alábbi rendelkezések újratárgyalását és módosítását javasolja:

- A vonatkozó EK-jogszabályok átültetése

A Monaco, San Marino és a Vatikán által a Közösséggel kötött monetáris megállapodásokból eredő kötelezettségek rendkívül egyenlőtlenek. A Monacói Hercegséggel kötött monetáris megállapodás tartalmazza a legtöbb kötelezettséget. A Monacóval kötött megállapodással összehasonlítva a Vatikánnal és San Marinóval kötött megállapodás nem tartalmaz konkrét kötelezettséget az uniós jogszabályok átültetésére az eurokészpénz hamisítás elleni védelmét és a Közösséggel ezen a területen folytatott együttműködés módját illetően. Az egyenlő feltételek megteremtésének és az eurobankjegyek, valamint -érmék hamisítással szembeni megfelelő védelmének biztosítása érdekében a Vatikánnak és San Marinónak alkalmaznia kell a vonatkozó közösségi jogszabályokat.

Mivel a Vatikánban nincs igazi banki ágazat, nem indokolt a Közösség banki és pénzügyi jogszabályainak átültetése.

- Nyomonkövetési mechanizmusok

A Monacóval kötött megállapodásban előírt eljárással ellentétben a Vatikánnal és San Marinóval kötött megállapodás nem tartalmazott nyomonkövetési eljárásra vonatkozó előírást. Rendszeres, formális nyomon követés hiányában a Vatikán és San Marino nem készít rendszeresen jelentést a megállapodások végrehajtásáról és nem kap megfelelő tájékoztatást a megállapodások által lefedett területek jogi fejleményeiről. A Bizottság ezért a Monacói Hercegséggel létrehozott vegyes bizottsághoz hasonlóan a Vatikánvárosi Állammal és San Marino Köztársasággal is egy-egy új vegyes bizottság felállítását javasolja.

A Vatikánvárosi Állammal létrehozott vegyes bizottság a Vatikánvárosi Állam, Olaszország, az Európai Bizottság és az Európai Központi Bank képviselőiből állna. A bizottság feladata lesz a megállapodás végrehajtásának megkönnyítése és a Vatikán által alkalmazandó közösségi jogszabályok jegyzékére vonatkozó lehetséges módosítások megvitatása. A bizottságnak a monetáris megállapodásban ráruházott, korlátozott számú kérdés tekintetében döntéshozatali hatásköre is lesz (például a vatikáni euroérméket gyártó pénzverde megváltoztatásának jóváhagyása).

- Az euroérmék kibocsátására vonatkozó felső határérték

Történelmi okok miatt a Monaco, San Marino és a Vatikán általi éves kibocsátás felső határának megállapítása két különböző módon történt (Monaco jelenleg a Franciaországban vert euroérmék egy ötszázadának megfelelő mennyiségű euroérme kibocsátására jogosult, míg a Vatikán és San Marino esetében kvótát állapítottak meg), és ez rendkívül eltérő eredményekhez vezetett.

Annak érdekében, hogy a monetáris megállapodást kötött országok mindegyike számára tisztességes bánásmódot lehessen biztosítani, a Bizottság az euroérmék kibocsátására vonatkozó felső határérték kiszámításához új, egységes módszer bevezetését javasolja (amelyet a jövőben kötendő valamennyi megállapodásban alkalmazni kell). A Bizottság a kibocsátás felső határának növelését is javasolja, azért, hogy a monetáris megállapodást kötött országok érméinek egy része ténylegesen forgalomba kerüljön. A kis mennyiségben gyártott érmék rendkívül keresettek a gyűjtők körében. Ennek következtében az érmék nem töltik be eredeti rendeltetésüket fizetőeszközként, hanem kizárólag gyűjtők tulajdonába kerülnek.

Az új felső határérték egy rögzített és egy változó részből állna:

1. A rögzített rész célja az érmegyűjtők által támasztott kereslet fedezése. Közös becslések szerint összesen körülbelül 2 100 000 EUR értékű érmének elegendőnek kell lennie a gyűjtői piac által támasztott kereslet kielégítésére[3].

2. A változó rész a Vatikán esetében Olaszország átlagos egy főre jutó kibocsátásán alapulna. Olaszország n-1. évi egy főre jutó átlagos érmekibocsátását kellene megszorozni a Vatikánvárosi Állam lakosságának számával.

Az új módszer alapján a Vatikánvárosi Állam általi érmekibocsátás felső határa a jelenlegi mennyiséghez képest körülbelül megduplázódna.

- Az euroérmék készítésére vonatkozó szabályok

A jelenlegi monetáris megállapodások az olasz nemzeti pénzverde számára tartják fenn a vatikáni és a San Marinó-i euroérmék gyártásának jogát. Ezt a szabályt történelmi okokból vezették be akkor, amikor még eurokészpénz nem volt forgalomban, és szinte valamennyi euroövezeti ország csak saját szükségletének kielégítésére gyártott euroérmét. Azóta változott a helyzet és az euroövezetben számos tagállam más euroövezeti tagállamban gyártatja érméit. A Bizottság ezért azt javasolja, hogy a Vatikán és San Marino számára lehetőséget kell adni arra, hogy euroérméit az Európai Unión belül működő, euroérmék gyártásában jártas más pénzverdében is gyártathassa . Mindazonáltal másik pénzverde megbízására a vegyes bizottság jóváhagyásával kerülhet sor.

- Bírói illetékesség kijelölése

A jelenlegi monetáris megállapodások alapján a Közösségnek nincs eszköze arra az esetre, ha a megállapodást aláíró ország nem teljesíti kötelezettségeit (például nem ülteti át megfelelő időben a vonatkozó közösségi jogszabályokat) a végső – és ennélfogva valószínűtlen – lehetőségen kívül, amely a megállapodás egyoldalú felmondását jelenti. A Bizottság ezért a monetáris megállapodások alkalmazásából eredő esetleges viták rendezéséhez az Európai Közösségek Bíróságának a kijelölését javasolja.

2009/0158 (CNB)

Ajánlás:

A TANÁCS HATÁROZATA

A Vatikánvárosi Állammal kötött monetáris megállapodás újratárgyalása tekintetében az Európai Közösség által képviselendő álláspontról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 111. cikke (3) bekezdésére,

tekintettel a Bizottság ajánlására[4],

tekintettel az Európai Központi Bank véleményére[5],

mivel:

3. Az euro bevezetése óta a monetáris vagy az átváltási árfolyammal kapcsolatos ügyek a Közösség hatáskörébe tartoznak;

4. A Tanácsnak kell meghatároznia a monetáris és devizagazdálkodási szabályozási kérdéseket érintő megállapodásokra vonatkozó tárgyalásoknak és e megállapodások megkötésének részletes szabályait.

5. Az Olasz Köztársaság 2000. december 29-én a Közösség nevében monetáris megállapodást kötött a Vatikánvárosi Állammal;

6. A Tanács 2009. február 10-én úgy határozott, hogy a Bizottságnak felül kell vizsgálnia a hatályos megállapodások működését és fontolóra kell vennie az érmekibocsátás felső határának növelését;

7. A Bizottság a Monacóval, San Marinóval és a Vatikánnal kötött monetáris megállapodások működéséről szóló közleményben[6] megállapította, hogy a Vatikánvárosi Állammal jelenleg fennálló monetáris megállapodást módosítani kell, a Közösséggel monetáris megállapodást kötött országok és a Közösség kapcsolataira vonatkozó egységesebb megközelítési mód biztosítása érdekében.

8. Ezért a Vatikánnal kötött monetáris megállapodást a lehető leghamarabb újra kell tárgyalni, hogy az új szabályozás 2010. január 1-jén, a pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjára és kibocsátására vonatkozó közös iránymutatásokról szóló, 2008. december 19-i – a Tanács 2009. február 10-i következtetéseiben jóváhagyott – bizottsági ajánlásban az euroérmék bevezetésére vonatkozó új szabályokkal együtt hatályba lépjen,

ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

1. cikk

Az Olasz Köztársaság értesíti a Vatikánvárosi Államot arról, hogy az Olasz Köztársaság által az Európai Közösség nevében a Vatikánvárosi Állammal kötött jelenleg hatályos monetáris megállapodást a lehető leghamarabb módosítani szükséges és javasolja a megállapodás releváns rendelkezéseinek újratárgyalását.

2. cikk

A Közösség a Vatikánvárosi Állammal kötött megállapodás újratárgyalása során az alábbi módosításokra törekszik:

9. A megállapodást a Közösség és a Vatikánvárosi Állam között kell megkötni. A megállapodás szövege a jelenlegi megállapodás módosításokat tartalmazó kodifikált szövege.

10. A Vatikánvárosi Állam – a jogszabályok közvetlen átültetése vagy ezzel egyenértékű intézkedések révén – vállalja a pénzmosás megelőzéséről, a készpénzes és a nem készpénzes fizetőeszközökkel kapcsolatos csalásnak és hamisításnak a megelőzéséről szóló valamennyi közösségi jogszabály alkalmazásához szükséges megfelelő intézkedések meghozatalát.

11. Felül kell vizsgálni a vatikáni euroérmék kibocsátására vonatkozó felső határ meghatározásának módszerét. Az új felső határértéket olyan módszer alkalmazásával kell kiszámítani, amelynek megfelelően a határértéknek van egy rögzített – az érmegyűjtők piacán jelentkező kereslet kielégítését és ezáltal a vatikáni érmékkel való túlzott numizmatikai spekuláció elkerülését célzó – része és egy változó része, amelynek kiszámítása úgy történik, hogy Olaszország n-1. évi egy főre jutó átlagos érmekibocsátását meg kell szorozni a Vatikán lakosságának számával. A gyűjtők számára történő érmekibocsátás sérelme nélkül a megállapodás a névértéken kibocsátandó vatikáni euroérmék minimális arányát 51%-ban határozza meg.

12. A megállapodás végrehajtása terén tett előrelépés ellenőrzése céljából vegyes bizottságot kell létrehozni. A vegyes bizottság a Vatikánvárosi Állam, az Olasz Köztársaság, a Bizottság és az Európai Központi Bank képviselőiből áll. A vegyes bizottságnak lehetőséget kell adni arra, hogy az infláció és a gyűjtői piac alakulásának figyelembevételéhez minden évben felülvizsgálja a rögzített részt. A vegyes bizottság határozatait egyhangúlag fogadja el. A vegyes bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.

13. A Vatikánvárosi Állam euroérméit az Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato gyártja. A Vatikánvárosi Államnak azonban lehetőséget kell kapnia arra, hogy a vegyes bizottság egyetértésével az Európai Unióban euroérmét gyártó más pénzverdével szerződést köthessen. A Vatikánvárosi Állam által kibocsátott érmemennyiséget hozzá kell adni a gyártást végző pénzverde országa által kibocsátott érmemennyiséghez, a kibocsátás teljes mennyiségének az EKB általi jóváhagyása céljából.

14. A megállapodás alkalmazásából eredő esetleges viták rendezéséhez az Európai Közösségek Bíróságát kell kijelölni.

Ha a Közösség vagy a Vatikán úgy ítéli meg, hogy a másik fél nem teljesítette a monetáris megállapodás keretében vállalt valamely kötelezettségét, a Bírósághoz fordulhat. A Bíróság ítélete kötelező a felekre nézve, akik az abban meghatározott időtartamon belül megteszik a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket. Amennyiben a Közösség vagy a Vatikán az említett időtartamon belül nem teszi meg a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, a másik fél haladéktalanul felmondhatja a megállapodást.

3. cikk

Az Olasz Köztársaság és a Bizottság a Közösség nevében tárgyalásokat folytat a Vatikánvárosi Állammal. Az Európai Központi Bank hatáskörének megfelelően teljes mértékben részt vesz a tárgyalásokon. Az Olasz Köztársaság és a Bizottság benyújtja a megállapodás tervezetét a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsághoz véleménynyilvánításra.

4. cikk

A megállapodást a Tanács köti meg.

Ennek a határozatnak az Olasz Köztársaság és a Bizottság a címzettje.

Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.

a Tanács részéről

az elnök

[1] A Tanács következtetései a pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjára és kibocsátására vonatkozó közös iránymutatásokról, az ECOFIN-Tanács 2922. ülése, 2009. február 10.

[2] COM (2009)359, 2009. július 14.

[3] San Marino például néhány kiválasztott címletű euroérme gyártására összpontosított, némi sikerrel: ezeket az érméket most névértéken használják ügyletek során.

[4] HL C […], […], […]. o.

[5] HL C […], […], […]. o.

[6] COM(2009)359