A mennyiséget tekintve 2013-ra vonatkozóan hét tagállam számolt be 50 tonnánál nagyobb mennyiség kirakodásáról, közülük két tagállam kiugróan magas értéket jelentett be (Spanyolország több mint 60 000 tonnát, Franciaország pedig több mint 15 000 tonnát). Azon tagállamok fele, amelyek a cápák fedélzeti feldolgozására vonatkozóan korábban különleges halászati engedélyeket állítottak ki, nem számolt be a flottája általi cápafogásokról.

Három parti tagállam – Horvátország, Olaszország és Románia – sem 2013-ra, sem 2014-re vonatkozóan nem nyújtott be jelentést, több tagállam pedig vagy a rendelet 2013. évi, vagy 2014. évi végrehajtásáról számolt be. Az összes tagállam által bejelentett információkról a melléklet 2. táblázata nyújt áttekintést. E jelentések online is megtekinthetők, ha az érintett tagállam nem kifogásolta jelentésének közzétételét.

Az ellenőrzések gyakoriságát illetően némi eltérés tapasztalható a tagállamok között (5. táblázat, 4. ábra). Például 2013-ban Málta 100 kirakodásra átlagban 84 ellenőrzést jelentett be, ezzel szemben Franciaország 0,2-t. Azon tagállamok körében, amelyek a cápák fedélzeti feldolgozására vonatkozóan korábban különleges halászati engedélyeket állítottak ki, Litvánia és Észtország egyetlen, halászhajókat érintő ellenőrzésről sem tett jelentést.

2013-ra vonatkozóan a tagállamok több mint 4 400 ellenőrzést jelentettek be, amelyek során négy szabálysértést tártak fel: Ciprus jelentést tett arról, hogy ellenőrei egy hajón uszonyok nélküli kékcápát találtak, Franciaország egy cápauszony-leválasztásban érintett venezuelai hajó esetét jelentette be, Spanyolország egy ugyanilyen tevékenységet folytató portugál hajó esetéről számolt be, az Egyesült Királyság pedig egy olyan esetet jelentett be, amely során két cápát nyúztak a tengeren.

Spanyolország további információkkal szolgált arról, hogy a rendeletnek milyen pénzügyi hatásai voltak a spanyol horogsoros flottára.4 Az új rendelet követelményeihez való alkalmazkodás bejelentett költségeinek vizsgálata alapján a Bizottság szolgálatai által az érintett flottaszegmensekről készített elemzés azt mutatja, hogy a legnagyobb flottaszegmens (a hajók és a foglalkoztatottak számát tekintve) továbbra is elfogadható haszonkulccsal folytathatja működését. A már most is veszteséggel üzemelő flottaszegmensek tekintetében az alkalmazkodási költségek tovább súlyosbíthatják e szegmensek pénzügyi gondjait.

3.Nemzetközi fejlemények

A cápák védelmének fokozása és az uniós flották közötti egyenlő versenyfeltételek előmozdítása érdekében a Bizottság eddig is kiállt és a továbbiakban is kiáll a regionális halászati szervezetek és testületek – például az Északkelet-atlanti Halászati Bizottság (NEAFC) – és a releváns nemzetközi fórumok által képviselt, az uszonyok leválasztatását tiltó politikák mellett.

Az EU egyúttal az ENSZ általános éves közgyűlése által a fenntartható halászatról tárgyában elfogadott határozatok egyik fő kezdeményezője is. A ENSZ-közgyűlés arra szólítja fel az államokat, hogy hozzanak azonnali és összehangolt intézkedéseket a regionális halászati gazdálkodási szervezetek által vagy megállapodás alapján elfogadott, a cápahalászatot és a cápák járulékos fogását szabályozó meglévő intézkedések végrehajtásának és betartásának javítása érdekében.

4.Következtetések

A rendelet azon előírása, amely szerint a tagállamok kötelesek éves jelentést benyújtani, csak részben teljesült, mivel a rendelet végrehajtásáról a 23 parti tagállam közül csupán 14 nyújtott be 2013-ban és 2014-ben is hiánytalan jelentést, három tagállam pedig – a Bizottság által több alkalommal is küldött emlékeztetők ellenére – semmiféle jelentést nem küldött. Mindazok a tagállamok azonban, amelyek a cápák fedélzeti feldolgozására vonatkozóan korábban különleges halászati engedélyeket állítottak ki, legalább egy jelentést benyújtottak a rendelet végrehajtásáról. A tagállamok ezenkívül eltérő mértékben és formátumban szolgáltattak adatokat.

Noha az adatok hiányosak, a jelentéstétel mégis hasznosnak lehet egyes, korlátozott érvényű következtetések levonásához. A benyújtott jelentésekből kitűnik, hogy nagyléptékű cápahalászatot főképpen két tagállam hajói folytatnak. Az előírt adatokat a Bizottságnak bejelentő tagállamok – köztük a cápahalászatban leginkább érintett két tagállam – által végzett ellenőrzések során feltárt szabálysértések száma igen csekélynek mondható.

A Bizottság tudatában van az egyik tagállami jelentésben felvetett aggodalmaknak – amelyek összecsengenek a korábbi nyilvános konzultáció során egyes tagállamok és érdekeltek által felvetett aggodalmakkal –, nevezetesen annak, hogy a rendelet végrehajtása megbonyolítja a cápatestek kezelésének módját, és további költségeket jelent az érintett hajók számára. A Bizottság továbbra is figyelemmel kíséri ezt a helyzetet és annak gazdasági következményeit. Ilyen nehézségek bizonyos mértékig kezelhetők meglévő eszközökkel – ideértve az ETHA eszközeit is – annak érdekében, hogy a szóban forgó nehézségekre könnyebb legyen gyakorlati megoldásokat találni. A Bizottság ezenkívül úgy véli, hogy fontos nemzetközi szinten is előmozdítani az uszonyok leválasztatását tiltó politikákat, összhangban a Tanács azon kérésével, miszerint fokozni kell az egyenlő versenyfeltételek létrejöttét elősegítő nemzetközi támogatásokat még abban az esetben is, ha az adott tárgyban még nem került elfogadásra uniós javaslat.