(2)A Horvátországra vonatkozó 2018. évi országjelentést 2018. március 7-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2017. július 11-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Horvátországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései tekintetében Horvátország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, melynek eredményeit szintén 2018. március 7-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy bár csökkent, de Horvátországban továbbra is túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Sebezhetőség kapcsolódik a nagyrészt külföldi pénznemben denominált állam-, magán- és külső adósság még mindig magas szintjéhez. A nemteljesítő hitelek szintje változatlanul magas, különösképpen a nem pénzügyi vállalatok esetében. A potenciális növekedés Horvátországban továbbra sem ér el olyan szintet, amely tartós kiigazítást tenne lehetővé, és összességében szerény előrelépés volt tapasztalható a krónikusan alacsony munkaerő-kihasználást és a termelékenység lassú növekedését kezelni hivatott szakpolitikai intézkedések végrehajtása terén. A versenyképességet és a befektetéseket változatlanul visszaveti a korlátozó jellegű üzleti környezet, a közigazgatás széttöredezettsége pedig gyengíti a közszolgáltatások hatékonyságát.

(1)A Bizottság 2017. november 22-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2018. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2018. március 22-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2017. november 22-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Horvátországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

(3)Horvátország 2018. április 26-án benyújtotta 2018. évi nemzeti reformprogramját és 2018. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

(4)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

(5)Horvátország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. A 2017. évi 0,8 %-os GDP-arányos államháztartási többletből kiindulva a 2018. évi konvergenciaprogram azzal számol, hogy az államháztartási egyenleg 2018-ban a GDP 0,5 %-ának megfelelő hiányt fog mutatni, majd fokozatosan javulva 2021-re a GDP 0,5 %-át kitevő többletet fog elérni. A középtávú költségvetési célt – a GDP 1,75 %-ának megfelelő strukturális hiányt – a tervek szerint Horvátország továbbra is, a programidőszak egésze során túlteljesíti. A 2018. évi konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta a 2017. évi 78,0 %-ról 2018-ban várhatóan 75,1 %-ra csökken, majd folyamatosan csökkenve 2021-re 65,9 %-ra esik vissza. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A tervezett költségvetési célok mindazonáltal óvatosnak tűnnek. A Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése a GDP 0,7 %-át, illetve 0,8 %-át kitevő államháztartási egyenleget vetít előre 2018-ra, illetve 2019-re.

(6)A 2017. július 11-i tanácsi ajánlás szerint Horvátországnak 2018-ban is teljesítenie kell középtávú költségvetési célját. A Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2018-ban várhatóan a GDP –0,3 %-ának, 2019-ben pedig a GDP –0,6 %-ának felel majd meg, ami továbbra is a középtávú költségvetési célt meghaladó mértéket jelent. Az előrejelzés szerint Horvátország 2018-ban és 2019-ben meg fog felelni az adósságszabálynak. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Horvátország az előrejelzések szerint 2018-ban és 2019-ben meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

(7)Régóta esedékes azoknak a jogszabályoknak a – tervekben már szereplő – elfogadása, amelyek elengedhetetlenek a horvátországi költségvetési keretrendszer fejlesztéséhez. Kialakítási hibái miatt a számszerűsített költségvetési szabály érdemben nem használható költségvetés-politikai tervezésre, a költségvetés-politikai bizottság független szervként betöltött szerepe pedig továbbra is gyenge. A horvátországi államadósság még mindig magas szintje és árfolyamkockázatokkal szembeni kitettsége következtében a hatékony és eredményes adósságkezelési gyakorlatok továbbra is alapvető fontossággal bírnak. 2017-ben megerősítésre került az adósságkezelési funkció, továbbá elkészült egy adósságkezelési, rendszeresen frissítendő stratégia is. Az immár jogszabályba foglalt ingatlanadó bevezetését későbbi időpontra halasztották, anélkül, hogy jelezték volna, hogy egyáltalán sor kerül-e végrehajtására, és ha igen, akkor mikor. Emiatt Horvátország esetében a rendszeres ingatlanadókból származó bevételek alacsony részarányt képviselnek. A rendszeres ingatlanadó mozgásteret teremtene ahhoz, hogy a bevételbeszedés összességében növekedésbarátabbá váljon, és emellett egy állandó jellegű, olyan bevételi forrást jelentene a helyi önkormányzatok számára, amellyel tervezni tudnak.

(8)2017-ben folytatódott a horvátországi munkaerőpiac élénkülése. A foglalkoztatási és aktivitási ráták ugyanakkor még mindig jóval elmaradnak az uniós átlagtól, ami korlátok közé szorítja a potenciális növekedést. Jelenleg a kötelező nyugdíjkorhatár a nők esetében 62 év, a férfiak esetében pedig 65 év. A kötelező nyugdíjkorhatár közelítése és emelése lassan valósul meg, a nyugdíjkorhatár várhatóan majd csak 2038-ban éri el mindkét nem esetében a 67 évet. Ezenkívül az idősebb munkavállalók számára számos lehetőség adott a korai nyugdíjba vonuláshoz, és a nyugdíjrendszer több olyan speciális nyugdíjkonstrukciót tartalmaz, amely kedvezőbb nyugdíjba vonulási feltételeket biztosít. A nők alacsony munkaerőpiaci részvételében a nőkre háruló gondozási feladatok is közrejátszanak. A munkával töltött életszakasz átlagos időtartama ebből adódóan rövid, ami arra utal, hogy a nyugdíjak jelenlegi és jövőbeli megfelelősége alacsony, valamint hogy fennáll az időskori szegénység kockázata. A munkával töltött életszakasz meghosszabbításának ösztönzésére bejelentett intézkedések végrehajtása még várat magára.

(9)Jóllehet Horvátországban kiépült a szociális párbeszéd rendszere, a szakpolitikák előkészítési szakaszában a hatóságok és az érdekelt felek közötti tényleges együttműködés korlátozott mértékű, és többnyire a kormányzat intézkedéstervezeteinek írásos véleményezésére korlátozódik. Ezenkívül a szakszervezeti oldal fragmentáltsága nem teszi lehetővé, hogy a szakszervezetek teljes kapacitással részt vegyenek a szociális párbeszédben.

(10)A közelmúlt kedvező fejleményei ellenére még mindig magas a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek lakosságon belüli aránya, és e tekintetben országszerte jelentős területi különbségek figyelhetők meg. A leginkább érintett csoportoknak az idősek, az alacsony képzettségűek és a fogyatékossággal élők számítanak. A szociális védelmi rendszer a hatékonyság és a méltányosság szempontjából egyaránt hiányosságokkal küzd. A szociális ellátás korlátozott kapacitással rendelkezik a szegénység csökkentésére. Az intézményközi koordináció hiánya, továbbá a szegényebb önkormányzatok szerényebb pénzügyi kapacitása miatt a szociális ellátás biztosításában egyenlőtlenségek mutatkoznak.

(11)Horvátország az uniós átlag alatt teljesít az oktatási beruházások, a kisgyermekkori nevelés és gondozás, az alapkészségek, a felsőfokú végzettséggel rendelkezők tekintetében, valamint az oktatási rendszer keretében zajló szakoktatás és -képzés munkaerőpiaci relevanciája terén. Az oktatási, tudományos és technológiai stratégiában körvonalazott reformok közül Horvátország többnek is megkezdte a végrehajtását. Az iskolaitanterv-reform – amennyiben teljeskörűen és a stratégiában szereplő többi intézkedéssel összhangban kerül megvalósításra – valószínűsíthetően kedvező hatással lesz a horvátországi oktatás minőségére. A szakoktatási és -képzési programok munkaerőpiaci relevanciája a jelek szerint mérsékelt, amit az is érzékeltet, hogy a regisztrált munkanélküliek táborán belül a szakoktatási és szakképzési programot végezettek részaránya meghaladja az 50 %-ot. A készségigények pontosabb azonosításához javítani kell a közszférabeli szervezetek és a munkáltatók közötti koordinációt. A munkaerőpiaci integráció megkönnyítésére létrehozott felnőttoktatási rendszerre a szolgáltatók nagy száma és országon belüli egyenlőtlen eloszlása, valamint a nem megfelelően kiértékelt tanulási programok jellemzőek. Az aktív munkaerőpiaci intézkedések részeként kínált felnőttképzési és oktatási programokban kritikusan alacsony a részvétel.

(12)A horvátországi közigazgatás területi széttagoltsága, valamint a hatáskörök különböző kormányzati szintek közötti szétaprózása gyengíti a közszolgáltatások és a közkiadások hatékonyságát. A kis méretű helyi önkormányzatok közül számos nem rendelkezik a decentralizált feladatok ellátásához szükséges pénzügyi és közigazgatási kapacitásokkal. A közigazgatás hatékonyságmutatói uniós átlag alatti teljesítményről tanúskodnak, ami hátráltatja a szakpolitikák kialakítását és végrehajtását, valamint az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyabb felhasználását. A központi kormányzat helyi hivatalai számának tervezett csökkentését és az állami ügynökségek rendszerének egyszerűsítését későbbi időpontra halasztották. A közigazgatás és a közszolgáltatások terén a bérmegállapítási keretek nem állnak összhangban, ami megakadályozza, hogy mindenki egyenlő bánásmódban részesüljön és a kormányzat ellenőrzést gyakoroljon a közszektorbeli bérek felett. A keretek közötti összhang megteremtésének tervezett szabályozását elhalasztották 2018 közepére. A hatóságok megtették az első lépéseket, hogy a szolgáltatásnyújtás hatékonyságának és az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés javítása érdekében egyes feladatokat integráljanak a kórházak között. Az egészségügyi rendszer finanszírozási modellje azonban nem hatékony és végeredményben – különösen a fekvőbeteg-szakellátás esetében – adósságot halmozó.

(13)Az állami tulajdonú vállalatok fenntartják erős gazdasági jelenlétüket. A hatékonyabb irányításukat célzó intézkedések tekintetében az előrehaladás lassú volt, és az állami tulajdonú vállalatok változatlanul alacsony termelékenységgel és jövedelmezőséggel működnek. Az állami vagyon kezelésére és értékesítésére irányadó új szabályozás elfogadását elhalasztották, ami lassítja az előrehaladást az olyan kulcsfontosságú szakpolitikai intézkedések tekintetében, amelyek lehetővé teszik a magántőke megjelenését az állami tulajdonú vállalkozásokban, illetve az egyéb eszközök aktiválását.

(14)2017 novemberében lezárult a Horvát Újjáépítési és Fejlesztési Bank független eszközminőség-felülvizsgálata. Mivel a bank fontos szerepet tölt be az uniós pénzügyi eszközök és az európai beruházási terv végrehajtása tekintetében, és emellett egyre nagyobb mértékben vesz részt a közvetlen hitelnyújtásban, a felülvizsgálat megállapításait fel kell használni a bank felügyeleti és szabályozási keretének, valamint irányításának megerősítésére.

(15)Az adminisztratív terhek és az adó jellegű járulékok változatlanul hatással vannak az üzleti környezetre. Az adminisztratív terhek csökkentése töretlenül, de visszafogott ütemben halad előre. Az adó jellegű járulékok mérséklése korlátozott volt, az átláthatóság pedig alacsony, mivel a nyilvántartás rendszeres frissítése elmaradt és a tervezett csökkentésekhez nem végeztek hatásvizsgálatot.

(16)A 2015–2020 közötti időszakra szóló korrupcióellenes stratégiában megfogalmazott célkitűzések megvalósításához teljes mértékben végre kell hajtani a 2017–2018. évekre vonatkozó korrupcióellenes cselekvési tervet. Több kulcsfontosságú elem még fejlesztésre szorul, különösen a vagyon- és összeférhetetlenségi nyilatkozattétel, a visszaélések bejelentésére szolgáló csatornákkal kapcsolatos tudatosságnövelés, valamint – az állami tulajdonú szervezetek házon belüli szerződéskötéseinek nagy részaránya miatt a korrupcióval szemben továbbra is védtelen – közbeszerzések során felmerülő kockázatok hatékony ellenőrzése.

(17)Az áru- és szolgáltatáspiacok korlátozó jellegű szabályozása, különösképpen a rendkívüli mértékben szabályozott szakmák magas száma akadályozza a versenyt. A szabályozási terhek enyhítése lassú ütemben haladt, aminek hátterében az állt, hogy az érdekcsoportok részéről komoly ellenállás mutatkozott.

(18)A hosszadalmas bírósági eljárások és a tetemes ügyhátralék továbbra is hatást gyakorol az igazságszolgáltatási rendszer – és következésképpen az üzleti környezet – minőségére és hatékonyságára. Az ügyhátralék csökkenésében nem a gyorsabb ítélethozatal, hanem elsősorban az újonnan beérkező ügyek alacsonyabb száma játszott szerepet. A kedvező fejlemények ellenére a peres és fizetésképtelenségi eljárások esetében az elektronikus kapcsolattartás továbbra sem terjedt el kellő mértékben.

(19)Horvátország intelligens szakosodási stratégiájának köszönhetően folyamatban van néhány, kifejezetten a nemzeti tudományos és innovációs rendszer megújítását célzó kezdeményezés kialakítása. A tudományos és innovációs tevékenységek támogatását illetően úgy tűnik, hogy hiányzik a szakpolitikai hatáskörök közötti összhang, ami gyengíti a szakpolitikai stratégia végrehajtását. Hasonló a helyzet a nagyobb egyetemekkel is: irányítási struktúrájuk erősen tagolt, adminisztratív szabályaik pedig merevek. A kutatóintézetek és az üzleti szféra közötti együttműködés gyenge. A bevezetett kutatási és innovációs politikák hatását nem követik nyomon és értékelik szisztematikus módon, ez pedig meggátolja a prioritások megfelelő meghatározását. A felsőoktatási rendszer hasznát látná a minőség javítására és a munkaerőpiaci relevancia fokozására irányuló ösztönzők alkalmazásának.

(20)A 2018. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte Horvátország gazdaságpolitikáját, és az elemzést közzétette a 2018. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018. évi konvergenciaprogramot és a 2018. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Horvátországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak azoknak Horvátország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

(21)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018. évi konvergenciaprogramot, és azt a véleményt fogalmazta meg, hogy Horvátország várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

(22)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,