A BIZOTTSÁG JELENTÉSE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK

2016. évi jelentés a versenypolitikáról

1. Bevezetés

A versenypolitika jogi és gazdasági elveken alapul, és gyakran összefonódik ezzel a két nagyon fontos területtel. Ez a megállapítás azonban csak részben ragadja meg a versenypolitika lényegét, ugyanis a versenypolitika közvetlenül befolyásolja a polgárok életét, és egyik legfontosabb ismérve, hogy a piacok nyitottá tételének előmozdítására irányul, hogy mindenki – a vállalkozások és a polgárok egyaránt – méltányosan részesüljön a növekedés előnyeiből.

Az Unió helyzetéről szóló 2016. évi beszédében Jean-Claude Juncker, a Bizottság elnöke emlékeztetett arra, hogy „[a] tisztességes versenyfeltételek megléte azt is jelenti, hogy Európa megvédi a fogyasztókat a kartellekkel, valamint a nagyvállalatok által elkövetett visszaélésekkel szemben. […] A Bizottság felügyeli a tisztességességet. Ez a versenyjog szociális vetülete. És Európa ezt képviseli.”. A versenyjog érvényesítése azt az üzenetet közvetíti, hogy mindenkinek – még a gazdagoknak és hatalmasoknak is – be kell tartania a szabályokat.

A versenypolitika önmagában nem tud tisztességesebb gazdasági feltételeket teremteni, mégis komoly jelentősége van: a versenyjog érvényesítésével biztosítható, hogy a fogyasztók kifejezhessék a véleményüket. A versenypolitika hozzájárul egy olyan társadalom kialakulásához, ahol a polgároknak vannak választási lehetőségeik, élénkíti az innovációt, megelőzi az erőfölénnyel rendelkező szereplők visszaéléseit, és arra ösztönzi a vállalkozásokat, hogy a rendelkezésre álló szűkös erőforrásokat a lehető leghatékonyabban használják fel, ezzel előmozdítva olyan világméretű problémák megoldását, mint az éghajlatváltozás.

Emellett az Unión belül a versenyjog érvényesítéséért felelős jogalkalmazók, vagyis az Európai Bizottság és a tagállami versenyhatóságok összes határozata megerősíti, hogy az Európai Unió a jogállamiság elvén alapuló közösség. E versenyjogi határozatok a civil társadalom számára is bizonyítják, hogy a rendszer szolgálhatja a közjót, és kézzelfogható előnyöket nyújthat a polgárok számára.

Az Európai Bizottság 2016-ban különféle szakpolitikai területeken hajtott végre versenypolitikai intézkedéseket azért, hogy mindenki számára tisztességesebbé tegye a piacok működését. A versenypolitika emellett továbbra is támogatta a Bizottságot a fő politikai prioritásainak teljesítésére irányuló törekvéseiben, különösen az összekapcsolt digitális egységes piac, a mélyebb és méltányosabb belső piac, valamint az egységes és éghajlatbarát energiaunió megteremtése terén.

A globálissá vált gazdaság nemzetközi versenykultúrát is igényel. A Bizottság éppen ezért szoros kapcsolatot tart fenn más uniós intézményekkel, nemzetközi szervezetekkel és versenyjogi jogalkalmazókkal világszerte. Az együttműködés révén megsokszorozhatók és terjeszthetők a tisztességes verseny előnyei Európában és világszerte egyaránt.

2. Valóban egyenlő versenyfeltételek biztosítása mindenkinek: hogyan mozdítja elő e kihívás megoldását az állami támogatások ellenőrzése?

A Bizottság – és különösen a versenypolitikai biztos – egyik legfontosabb feladata, hogy gondoskodjon az uniós szabályok méltányos alkalmazásáról mérettől, ágazattól és honosságtól függetlenül minden olyan vállalkozás esetében, amely az Európai Unió egységes piacán üzleti tevékenységet folytat. Csak így biztosíthatók valóban egyenlő versenyfeltételek, és a Bizottság ezért alkalmaz állami támogatási szabályokat évtizedek óta.

Intézkedések a szelektív adókedvezmények ellen

Ez a megközelítés a fiskális támogatásra is vonatkozik: ha néhány kiválasztott vállalkozás elkerülheti az adófizetést, az megnehezíti az adófizető vállalkozások számára, hogy egyenlő feltételekkel versengjenek. Amennyiben különleges adóügyi megítélésben részesül, egy adott vállalkozás olyan előnyhöz jut, mintha pénzeszközöket kapna. Emiatt az állami támogatási szabályok az adómentességre is ugyanúgy vonatkoznak, mint más támogatásfajtákra. Az Európai Bizottság eddig is nagyon tevékenyen fellépett a feltételes adómegállapításokkal jogellenesen nyújtott állami támogatások ellen. 2016 augusztusában a Bizottság megállapította, hogy Írország jogalap nélkül biztosított adóelőnyt az Apple-nek, ami az uniós állami támogatási szabályok értelmében jogellenes.

Mikor minősülhetnek állami támogatásnak a feltételes adómegállapítások? – Az Apple-határozat A Bizottság megállapította, hogy az ír adóhatóság által az Apple javára kibocsátott feltételes adómegállapítások 1991 óta jelentősen és mesterségesen csökkentették az Apple által Írországban fizetett adó mértékét. Ezek az adómegállapítások olyan módszert hagytak jóvá az Apple-csoporthoz tartozó két, ír jog szerint bejegyzett társaság (az Apple Sales International és az Apple Operations Europe) adóköteles nyereségének meghatározására, amely nem tükrözi a gazdasági realitást: a két társaság által elkönyvelt értékesítési nyereség szinte teljes összegét belsőleg egy Írországon kívüli „központhoz” rendelték, amely kizárólag papíron létezett, mivel fizikailag nem volt jelen, és alkalmazottakkal sem rendelkezett sehol a világon, így nyereséget sem termelhetett. A feltételes adómegállapításokban jóváhagyott nyereség-hozzárendelési módszer alapján az Apple más vállalkozásokhoz képest jóval kevesebb adót fizetett üzleti nyeresége után Írországban: e szelektív megítélés következtében az Apple által fizetett társasági adó tényleges mértéke 2003-ban még 1 százalék volt, 2014-re viszont mindössze 0,005 százalékra csökkent. Az Apple írországi szelektív adóügyi megítélése az uniós állami támogatási szabályok értelmében jogellenes, mivel jelentős előnyben részesíti az Apple-t a rendes nemzeti adózási szabályok hatálya alá tartozó vállalkozásokkal szemben. Az Európai Bizottság ez esetben határozhat a 2013-as első bizottsági tájékoztatási kérelmet megelőző tízéves időszakban jogellenesen nyújtott állami támogatás visszafizettetéséről. Írországnak így most be kell szednie az Apple által 2003 és 2014 között Írországban be nem fizetett adó 13 milliárd euróig terjedő összegét annak kamataival együtt.

Főszabály szerint az állami támogatásra vonatkozó uniós szabályok – a versenytorzulás megszüntetése érdekében – előírják az összeegyeztethetetlen állami támogatás visszafizettetését. Az uniós állami támogatási szabályok nem rendelkeznek pénzbírságról, a visszafizettetés pedig nem bünteti az érintett vállalkozást, hanem mindössze visszaállítja a többi vállalkozással egyenlő bánásmódot. Ezenkívül minden bizottsági határozatot megvizsgálnak az uniós bíróságok. Ha valamely tagállam úgy dönt, hogy fellebbez a Bizottság határozata ellen, akkor is vissza kell fizettetnie a jogellenes állami támogatást, kivéve, ha az uniós bíróságtól a visszafizettetés felfüggesztését elrendelő ideiglenes intézkedések meghozatalát kéri, és a bíróság e kérésnek eleget tesz. Annak érdekében, hogy visszafizettetési kötelezettségének az uniós bíróság eljárásának befejeződéséig eleget tegyen, a tagállam például letétbe helyezheti a visszafizettetett összeget.

Szeptemberben a Bizottság a GDF Suez-csoport (jelenleg Engie) luxemburgi adóügyi megítéléséről is részletes vizsgálatot indított. A Bizottságnak aggályai merültek fel azt illetően, hogy a luxemburgi adóhatóság által kibocsátott feltételes adómegállapítások tisztességtelen előnyben részesíthették a GDF Suezt más vállalkozásokkal szemben, ezzel megsértve az uniós állami támogatási szabályokat. A Bizottság emellett a luxemburgi adóhatóság által a McDonald’s javára tett feltételes adómegállapításokat és a Luxemburg által az Amazonnak biztosított transzferár-megállapodást is megvizsgálta.

Jogérvényesítési tevékenységeinek hatékony kiegészítése céljából a Bizottság uniós szinten összehangolt fellépést javasolt a társasági adó kikerülése ellen, követve az OECD által 2015 őszén kidolgozott nemzetközi standardokat. Ennek érdekében a Bizottság januárban ambiciózus, adókikerülés elleni kezdeményezéscsomagot fogadott el, hogy ezzel segítsen a tagállamoknak határozott és összehangolt intézkedéseket tenni az adókikerülés ellen, és hogy gondoskodjon arról, hogy a vállalkozások fizessenek adót, az Unió belül bárhol keletkezik nyereségük.