Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Az erdőket és az erdőalapú ágazatot érintő új uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtása terén elért előrehaladás

(COM(2018) 811 final)

(2020/C 47/13)

Előadó: Andreas THURNER

Társelőadó: Antonello PEZZINI

Felkérés: Európai Bizottság, 2019.2.18. Jogalap: az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke Közgyűlési határozat: 2019.1.22. (a felkérést megelőzően) Illetékes szekció: „Mezőgazdaság, vidékfejlesztés és környezetvédelem” szekció Elfogadás a szekcióülésen: 2019.10.1. Elfogadás a plenáris ülésen: 2019.10.30. Plenáris ülés száma: 547. A szavazás eredménye: (mellette/ellene/tartózkodott) 162/0/1

1. Következtetések és politikai ajánlások

Az EGSZB

1.1. kéri, hogy a 2020 utáni időszakra vonatkozóan az európai zöld megállapodás részeként készüljön egy olyan, naprakésszé tett uniós erdőgazdálkodási stratégia, amely megbízhatóan előre tud tekinteni 2050-ig, hogy biztosítani lehessen egyes széles körben elismert politikai kötelezettségvállalásoknak – az ENSZ erdészeti stratégiai tervének, az ENSZ fenntartható fejlődési céljainak és a Párizsi Megállapodásnak – a koherens végrehajtását. Valamennyi ágazatban el kell ismerni azt, hogy az erdők, az erdészet és az erdőalapú iparágak fontos szerepet játszanak e célok teljesítése során, ebből adódóan pedig optimalizált ágazatközi együttműködést kell kialakítani;

1.2. hangsúlyozza, hogy az éghajlatváltozás hatalmas kihívás a bolygó számára, és az erdészeti ágazat számára közvetlen, jobbára negatív következményekkel jár. Ugyanakkor az erdőalapú ágazat komoly lehetőségeket tartogat – a fenntartható és körforgásos biogazdaság útján – az éghajlatváltozás következményeinek mérséklésére, feltéve, hogy idejében végrehajtják a hatékony alkalmazkodási stratégiákat. A szén-dioxid megkötésére irányuló teljes potenciált még jobban ki kell aknázni a faanyagok mobilizálásának fenntartható módon történő bővítésével, a fosszilis alapú nyersanyagok és energia fokozottabb mértékű helyettesítésével, továbbá a szén-dioxid tartós fatermékekben történő tárolásának szélesebb körben való alkalmazásával. A több különböző fajból álló elegyes erdők éghajlati szempontból több előnnyel járnak, mint a monokultúrák, amelyeknek negatív hatásuk lehet a hosszú távú fenntarthatóságra;

1.3. hangsúlyozza, hogy a harmonizált erdészeti információs rendszerek további fejlesztése fontos annak érdekében, hogy növeljük az erdei erőforrások rendelkezésre állásával és állapotával, valamint az általuk a társadalom számára nyújtott sokféle szolgáltatással – ideértve a megújuló nyersanyagokat, az energiát és más erdészeti termékeket – kapcsolatos tudást és adatokat;

1.4. hangsúlyozza az erdők többfunkciós szerepének fontosságát, és megjegyzi, hogy az éghajlatváltozás fenyegetést jelent az ökoszisztéma-szolgáltatások szempontjából. Az éghajlatváltozás miatt várhatóan nagyobb valószínűséggel fordulnak majd elő természetes eredetű rendellenességek, például erdőtüzek, áradások és aszályok, illetve kártevők, például szúinváziók által okozott károk. A pénzügyi eszközök helyes kombinációja elengedhetetlen feltétele az erdők multifunkcionális szerepének megerősítését célzó korszerű technológiába, valamint éghajlat-politikai és környezeti intézkedésekbe való folyamatos beruházások biztosításának; A magántulajdonban lévő erdőgazdaságok vonatkozásában alapvetően fontos biztosítani a tulajdonjogok érvényesülését, és azt, hogy az erdővel kapcsolatos döntéseket az erdőtulajdonosokkal közösen hozzák meg;

1.5. javasolja, hogy mérjék fel az európai erdőalapú ágazatban dolgozók jelenlegi helyzetét és a jövőbeli munkaerőigényeket, különös tekintettel az erdei munkaerőre. Az erdőalapú értéklánc továbbfejlesztése és az ökoszisztémák életképességének biztosítása érdekében pontos képet kell kapnunk az ágazat vonzerejéről és az ágazatban dolgozó szakképzett munkaerőről. A tisztességes munkalehetőségek és munkakörülmények előfeltételei annak, hogy az erdőalapú ágazat vonzó legyen az emberek számára;

1.6. ösztönzi az erdőkkel kapcsolatos uniós szakpolitikák tekintetében az Erdészeti Állandó Bizottság, az erdészettel és parafával foglalkozó társadalmi párbeszédben részt vevő csoport, valamint az erdőalapú iparágakkal és az ágazati kapcsolódó kérdésekkel foglalkozó uniós szakértői csoport intenzív előzetes bevonását, hogy teljes mértékben kiaknázható legyen a rendelkezésre álló szakértelem;

1.7. hangsúlyozza, hogy fontos a globális erdőirtás és erdőpusztulás csökkentése. Ehhez azzal lehet hozzájárulni, hogy – például egy páneurópai megállapodás útján – megerősítjük az aktív és fenntartható erdőgazdálkodást, Európában nagyobb mértékben felhasználjuk a helyben termelt biomasszát, továbbá támogatjuk a fenntarthatóbb fogyasztói minták felé történő átmenetet.

2. Általános megjegyzések

Az EGSZB

2.1. üdvözli az Európai Bizottságnak az uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtása terén elért előrehaladásról szóló jelentését, és megállapítja, hogy a többéves végrehajtási tervben (többéves erdőgazdálkodási terv) foglalt intézkedések jó részét a tervek szerint végrehajtották;

2.2. üdvözli az uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtása terén elért előrehaladásról, valamint az erdőkre vonatkozó új stratégiai keretre vonatkozó ajánlásokról szóló tanácsi következtetéseket;

2.3. ismételten hangsúlyozza, hogy az erdészeti politika terén mennyire fontos a tagállami szubszidiaritás, és kiemeli, hogy az uniós erdőgazdálkodási stratégia – a különböző erdészeti vonatkozású szakpolitikák koordinációját és koherenciáját biztosító eszközként – kulcsszerepet játszik a fenntartható erdőgazdálkodás holisztikus szemléletének és az erdőalapú szektor értékláncának a megerősítésében;

2.4. hangsúlyozza, hogy az erdőalapú ágazat fontos a fosszilisenergia-alapú gazdaságról a bioalapú gazdaságra való áttérés során. Ha az erdőalapú ágazat markáns szerepet kap a körforgásos biogazdaságban, akkor az európai gazdaság komoly lehetőségekhez jut az ágazaton belüli globális technológiai vezető szerep megszerzését illetően;

2.5. hangsúlyozza, hogy az éghajlatváltozás súlyos kihívás az emberiség és bolygónk számára, amely már most is komoly kihatással van az erdőkre és az erdőalapú ágazatra (pl. a faellátás mennyiségére és minőségére gyakorolt hatás és a rendkívüli mennyiségű sérült faállomány). Ebből következően kulcsfontosságúak a mérséklésre irányuló intézkedések, illetve az erdőgazdálkodás és az erdők változó éghajlati feltételekhez igazodó kialakítása. Ennek kapcsán kiemelten fontos, hogy egészséges és ellenálló erdeink legyenek. Az aktív és fenntartható gazdálkodás, többek között az erdők biodiverzitásának megőrzése elengedhetetlen ahhoz, hogy ellenálló képességüket és vitalitásukat hosszú távon meg lehessen óvni. A faanyag mobilizálásának (többek között digitalizáció és új technológiák útján történő) további fejlesztése, valamint a fa és a faalapú termékek felhasználása kulcselemei az éghajlati célkitűzések elérésének. A szén-dioxid megkötésében rejlő teljes potenciált jobban ki kell aknázni azáltal, hogy fokozzuk a fosszilis alapú nyersanyagok és energia helyettesítését, továbbá nagyobb szerepet adunk a szén-dioxid tartós fatermékekben történő tárolásának;

2.6. hangsúlyozza a kutatás és az innováció jelentőségét a tekintetben, hogy megoldásokat találjunk a fás biomasszára alapuló értékláncok fenntarthatóbbá tételére. Ez a feldolgozó technológiák, valamint a fás biomasszára alapuló, új innovatív piaci megoldások kidolgozása révén felgyorsítja majd az előrehaladást az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentése felé. A digitális és technológiai megoldások további fejlődése és elterjedése előmozdítja majd a precíziós erdészeti technológiákat, és jobb lehetőségeket fog kínálni a fenntartható erdőgazdálkodás támogatására;

2.7. elismeri az erdők többfunkciós szerepének és a sokoldalú ökoszisztéma-szolgáltatások nyújtásának fontosságát, és rámutat, hogy az éghajlatváltozás miatt komoly veszélyben forog az, hogy az erdők elláthassák ezt a szerepet. Ezért megfelelő erőforrásokra van szükség annak biztosításához, hogy fennmaradjanak a különféle ökoszisztéma-szolgáltatások, ideértve az erdők védelmi funkcióját is, valamint a társadalom fával való fenntartható ellátását, megőrizve ugyanakkor a biodiverzitást és gondoskodva az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásról. A pénzügyi eszközök (pl. EBB, ESBA, KAP, ESZA, nemzeti alapok, magánalapok) helyes kombinációja biztosíthatja az erdők többfunkciós szerepét megerősítő korszerű technológiába, illetve éghajlat-politikai és környezeti intézkedésekbe való további beruházásokat. A jövőbeli többéves pénzügyi keretben fontolóra kell venni egy külön alap létrehozását olyan intézkedések támogatására, amelyek mérséklik az erdészet területén az éghajlatváltozás miatt bekövetkező jelentős veszteségeket;

2.8. hangsúlyozza, hogy az aktívan művelt erdők és az erdőalapú ágazat nagyban hozzájárulnak ahhoz, hogy a vidéki és a városi területeken további – többek között az ökoturisztikai, szabadidős és egészségügyi szolgáltatásokhoz kapcsolódó – zöld munkahelyek és növekedés jöjjön létre;

2.9. hangsúlyozza, hogy az erdészeti ágazatban az új és korszerű technológiák képzett munkaerőt és méltányos munkafeltételeket igényelnek. Jelenleg Európa-szerte problémát jelent a képzett fiatal munkaerő hiánya, ezért megfelelő intézkedéseket kell tenni e kihívás kezelésére és annak érdekében, hogy az erdőalapú ágazat vonzóbb legyen a fiatalok számára. Ehhez hasznos lépés lehet a munkaerő feltérképezése;

2.10. hangsúlyozza, hogy a természetes bolygatások – például erdőtüzek, áradások, aszály vagy kártevők (pl. szúbogarak) és betegségek okozta károk – megelőzése és kezelése kapcsán fontos a korai tervezés, az együttműködés és a beruházások előmozdítása;

2.11. hangsúlyozza, hogy az erdők fontos védelmi szerepet látnak el az erózióval, a lavinákkal, a sziklaomlásokkal és az áradásokkal szemben, különösen a hegyvidéki területeken;

2.12. megjegyzi, hogy az erdők – a művelés alatt álló erdők is – természetüknél fogva nagy biodiverzitású ökoszisztémák. Az ipari jellegű, ültetvényszerű monokultúrák azonban – különösen ha nem őshonos fajokból állnak – sokszor alacsony biodiverzitásúak, nagyobb katasztrófakockázatot rejtenek magukban és bizonyos esetekben nem működnek nettó szénelnyelőkként. A fenntartható erdőgazdálkodásnak magában kell foglalnia az olyan, többféle fafajból álló erdők iránti igényt, amelyeket a folyamatos erdőborítást célul kitűző erdészeti modell szerint („örökerdő-üzemmódban”) kezelnek. A több különböző fajból álló elegyes erdők éghajlati szempontból több előnnyel járnak, mint a monokultúrák, amelyeknek negatív hatásuk lehet a hosszú távú fenntarthatóságra;

2.13. ösztönzi az Erdészeti Állandó Bizottság, az erdészettel és parafával foglalkozó társadalmi párbeszédben részt vevő csoport, valamint az erdőalapú iparágakkal és az ágazati kapcsolódó kérdésekkel foglalkozó uniós szakértői csoport megfelelőbb előzetes bevonását az erdőkkel kapcsolatos uniós szakpolitikákba. Ez megerősíti majd a döntéshozatalban, az ismeretterjesztő és kommunikációs kampányokban, valamint a politikai döntések támogatásában és végrehajtásában az erdőalapú értéklánccal kapcsolatos ismeretalapot;

2.14. rámutat, hogy a helyi és a regionális önkormányzatok fontos szerepet játszanak az erdők fenntartható használatának előmozdításában és az erdőalapú ágazat életképességének növelésében, és lehetőségük van arra, hogy ezt a szempontot figyelembe vegyék a közbeszerzési folyamatokban;

2.15. úgy ítéli meg, hogy a fenntartható erdőgazdálkodással kapcsolatos megfelelő kommunikációs és tájékoztatási lépések fontosak a társadalom támogatásának biztosításához. E tekintetben komoly lehetőségeket kínálnak a városi és a városkörnyéki erdők, mivel itt szoros a kapcsolat a társadalom (a helyi szabadidős tevékenységek) és az erdőalapú ágazat között;

2.16. hangsúlyozza, hogy fontos, hogy egy, az erdőkről szóló, jogilag kötelező érvényű megállapodás irányába vigyük a folyamatot annak érdekében, hogy a páneurópai régióban erősödjön az erdőkre vonatkozó szakpolitikai keret.

3. Részletes megjegyzések

3.1. Az erdők meghatározó szerepet töltenek be az éghajlatváltozás kezelésében

3.1.1. A klímasemleges gazdaságra való áttérés komoly kihívás és lehetőség is egyben; a fosszilis kibocsátások terén jelentős csökkentést, a CO 2 m egkötését illetően pedig érdemi növekedést tesz szükségessé. A fosszilis nyersanyagokra épülő termékek és tüzelőanyagok mással való helyettesítése nagyban hozzájárulhat a klímasemlegesség 2050-re való eléréséhez.

3.1.2. A szén-dioxid hatékony elnyeléséhez a biomassza folyamatos és fokozódó növekedésére, továbbá körültekintő kitermelési módszerekre és időzítésre van szükség. Az ilyen módon elnyelt biogén szén-dioxid hosszú távú tárolásához a faalapú termékek fokozott (több, jobb, hosszabb ideig tartó) felhasználására van szükség. Az aktív és fenntartható erdőgazdálkodás és az erőforrás-hatékony fafelhasználás kulcselemeit képezik ezen éghajlati célok elérésének (amint azt az éghajlatváltozási és energiaügyi politika hatásairól ( 1 ) , valamint az erőfeszítés-megosztásról és a LULUCF-ágazatról ( 2 ) szóló korábbi véleményekben már kifejtettük). A faalapú termékek felhasználásának bővítésére tett erőfeszítések szempontjából fontos lehet a LULUCF-rendelet ( 3 ) keretében a faipari termékek tágabb körének elismerése, és mindenképpen az is, ha a faipari termékekben megkötött szén felezési ideje – környezetkímélő favédelmi technológiák alkalmazása révén – meghosszabbodik.

3.1.3. 3 fában körülbelül egy tonna CO 2 van megkötve 2 -t. Ezért mindenképpen szükség van a fenntartható erdőgazdálkodási gyakorlatoknak megfelelő aktív erdőgazdálkodásra Egy mfában körülbelül egy tonna COvan megkötve ( 4 ) . A növekvő biomassza bizonyítottan képes elnyelni a CO-t. Ezért mindenképpen szükség van a fenntartható erdőgazdálkodási gyakorlatoknak megfelelő aktív erdőgazdálkodásra ( 5 ) és az erdőállományok folyamatos felújítására ahhoz, hogy el lehessen érni a biomassza rendelkezésre állását előmozdító, maximális fenntartható növekedést.

3.2. A többfunkciós erdők és ökoszisztéma-szolgáltatások megfelelő kompenzációt tesznek szükségessé

3.2.1. Az erdők a faalapú és nem faalapú (pl. parafa, gomba, bogyók) termékek mellett számos olyan ökoszisztéma-szolgáltatást is nyújtanak, amelyek a vidéki, város környéki és városi közösségek számára nélkülözhetetlenek (pl. vizet, levegőt, szabadidős teret, egészségjavító hatást). Az éghajlatváltozás miatt változó körülmények növelik az erdőkre nehezedő nyomást és a természeti katasztrófák kockázatát. A megfelelő éghajlatvédelmi intézkedéseknek, valamint a mérséklési és alkalmazkodási erőfeszítéseknek ezért erősíteniük kell az erdők ellenálló képességét és többfunkciós szerepét.

3.2.2. Az éghajlatváltozás által súlyosbított károsítások (pl. szúinváziók, széltörések, erdőtüzek, áradások, aszályok) miatti nehéz piaci helyzet ellenére mindenképpen gondoskodni kell az ökoszisztéma-szolgáltatások folytonosságáról, hogy az erdők e többfunkciós szerepe megőrizhető legyen. Ezért igen fontos, hogy az erdőalapú iparágak faanyaggal és fás biomasszával való ellátását megfelelő piaci háttér támogassa.

3.2.3. Érdemes lehet emellett megvizsgálni a kibocsátáskompenzációs egységek önkéntes szén-dioxid-piacokon való áruba bocsátását is ( 6 ) . Például a CARBOMARK LIFE kísérleti projekt ( 7 ) az éghajlatváltozás enyhítését célzó önkéntes helyi szén-dioxid-piacok kidolgozásával foglalkozik. A cél a szén-dioxid-kreditekkel önkéntes alapon zajló kereskedelem helyi piacának előmozdítása, az éghajlatváltozás elleni küzdelemmel kapcsolatos uniós szakpolitikák megerősítésének eszközeként: — az üvegházhatású gázok hatásának a szén-dioxid-megkötés előmozdításával történő enyhítése, — a hátrányos helyzetű térségek számára jövedelemtermelés az erdei ökoszisztémák által nyújtott szén-dioxid-megkötési szolgáltatás értékének felbecslése útján, — annak előmozdítása, hogy a helyi közigazgatási szervek alkalmazzanak kompenzációs stratégiákat, — a kis- és középvállalkozások elszámoltathatóbbá tétele, ezáltal pedig arra való ösztönzése, hogy mérsékeljék saját környezeti hatásukat. Gondoskodni kell ugyanakkor arról is, hogy a kompenzációs mechanizmus semmilyen szempontból se legyen aránytalan, és ne akadályozza a faanyag fenntartható mobilizálását és az erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodást.

3.3. Egy fenntartható és körforgásos biogazdaság gazdasági lehetőségeket kínál az erdészeti ágazat számára, és nagy lehetőségeket rejt magában az éghajlatváltozás enyhítésére (egy korábbi véleményben már kifejtettek szerint (8) )

3.3.1. A fenntartható biogazdaság különféle mechanizmusokon keresztül járul hozzá az éghajlatváltozás mérsékléséhez: a légkörben lévő szén-dioxid fotoszintézis révén a biomasszában történő megkötésével, a szén bioalapú termékekben történő tárolásával, valamint a fosszilis alapú nyersanyagok, anyagok, termékek és tüzelőanyagok bioalapúakkal történő helyettesítésével.

3.3.2. A faalapú termékek képesek a szén-dioxid tartós tárolására, és ezzel hosszú időre kivonják azt a légkörből. A tartós fatermékek, például az építkezésre szánt faanyag és a kiváló minőségű bútorok a szén-dioxid-tárolás leghatékonyabb módjai között vannak. A rövidebb hasznos élettartamú bioalapú termékek esetében az újrafelhasználás és az újrafeldolgozás garantálja a szén további tárolását. Mindezen termékekben – ideértve a fejlett bioüzemanyagokat, a textileket és a zöld vegyi anyagokat – komoly potenciál rejlik arra, hogy az éghajlatváltozás fő okainak minősülő fosszilis alapú nyersanyagokat és termékeket helyettesítsék. Ráadásul a használati életciklusuk végén a bioalapú termékeket új bioalapú termékekhez vagy bioenergiaként lehet hasznosítani, és ezzel kiválthatják a fosszilis energiaforrásokat. Természetesen az értéklánc mentén felmerülő mellékáramokkal is foglalkozni kell.

3.3.3. A jól működő bioalapú és faalapú értékláncok ágazatközi együttműködés útján történő létrehozásának előmozdítása kulcsszerepet játszhat abban, hogy új vállalkozási ökoszisztémák és lehetőségek alakuljanak ki az ágazatban. Ennek kapcsán az említett faalapú értékláncok és általában véve a körforgásos biogazdaság támogatása érdekében kiemelten kell kezelni a kutatást, az innovációt és az innovációk új szintre emelését, valamint az oktatást, a képzést és a készségfejlesztést.

3.4. A fenntartható erdőgazdálkodás erősítésének és a globális erdőirtás megállításának továbbra is az uniós erdészeti stratégia egyértelmű céljai közé kell tartoznia

3.4.1. A fenntartható erdőgazdálkodás az uniós tagállamok nemzeti hatáskörébe tartozik, a fenntartható erdőgazdálkodás közösen elfogadott fogalommeghatározása pedig része az EU-szerte végrehajtott nemzeti és szubnacionális jogszabályoknak. A fenntartható erdészeti gyakorlatok nemzeti szintű erdészeti irányítási rendszerekre épülnek. A piaci alapú önkéntes eszközök, mint például a tanúsítás, a fenntarthatóság bizonyításának egyik módját jelenthetik.

3.4.2. Az aktív és fenntartható erdőgazdálkodás páneurópai megállapodás útján történő megerősítése, és ezzel a globális erdőirtás és erdőpusztulás csökkentése; kellően megalapozott fenntarthatósági fejezetek beépítése a kereskedelmi megállapodásokba; a helyben termelt biomassza Európában történő nagyobb mértékű felhasználása; továbbá a fenntarthatóbb fogyasztói minták felé történő átmenet támogatása mind kulcsfontosságú tényezők a fenntartható fejlődési célok eléréséhez. Emellett globális méretekben is közös erőfeszítésekre van szükség az erdősítési tevékenységek támogatása érdekében.

3.4.3. Ennek kapcsán az EGSZB üdvözli az Európai Bizottság „A világ erdőinek védelmére és helyreállítására irányuló uniós fellépés fokozásáról” című közleményét ( 9 )

4. A vélemény háttere

4.1. Az Európai Bizottság 2018. december 7-én tette közzé az uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtása terén elért előrehaladásról szóló időközi jelentését ( 10 ) („a jelentés”). A jelentés betekintést kínál az uniós erdőgazdálkodási stratégiában meghatározott alábbi nyolc kiemelt terület végrehajtása során elért eredményekbe ( 11 ) 1. Vidéki és városi közösségeink támogatása 2. Az uniós erdőalapú iparágak, a bioenergia és a szélesebb értelemben vett zöld gazdaság versenyképességének és fenntarthatóságának növelése 3. Erdők a változó éghajlat alatt 4. Az erdők védelme és az ökoszisztéma-szolgáltatások erősítése 5. Milyen erdeink vannak, és milyen változásoknak vannak kitéve? 6. Új, innovatív erdőgazdálkodás és a hozzáadott értékkel rendelkező termékek 7. Együttműködés erdeink egységesebb kezelése és jobb megismerése érdekében 8. Erdőgazdálkodás globális perspektívából

4.2. A többéves végrehajtási terv ( 12 ) (többéves erdőgazdálkodási terv) 2017-ig határozza meg az Európai Bizottság prioritásait. A jelentés a fennmaradó, 2018 és 2020 közötti időszakra vonatkozó prioritások meghatározásához is segítséget kíván nyújtani.

4.3. A jelentés azt a következtetést vonja le, hogy az uniós erdészeti stratégia végrehajtása nagyrészt jó úton halad. A legfontosabb elemek vagy végrehajtás alatt állnak, vagy pedig azokat 2020-ig végre fogják hajtani. A jelentés azonban nem foglalkozik a 2020 utáni időszakkal.

4.4. A Tanács 2019. április 15-én elfogadta az uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtása terén elért előrehaladásról szóló tanácsi következtetéseket ( 13 ) , és felszólította az Európai Bizottságot, hogy „kezdje meg a 2020 utáni, új uniós erdőgazdálkodási stratégiával kapcsolatos lehetőségek vizsgálatát”. Egy ilyen stratégiai keret logikusan az erdőkre és az erdőalapú ágazat egészére is kell, hogy vonatkozzon.

4.5. A Régiók Európai Bizottsága 2019 áprilisában megtartott plenáris ülésén véleményt ( 14 ) fogadott el „Az uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtása” címmel.

Kelt Brüsszelben, 2019. október 30-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Luca JAHIER

(1) EGSZB-vélemény: Az éghajlatváltozási és energiaügyi politika hatása a mezőgazdasági és erdészeti ágazatra (HL C 291., 2015.9.4., 1. o.).

(2) EGSZB-vélemény: Erőfeszítés-megosztás 2030-ig/földhasználat, földhasználat-megváltoztatás és erdőgazdálkodás (LULUCF) (HL C 75., 2017.3.10., 103. o.).

(3) Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/841 rendelete (2018. május 30.) a földhasználathoz, a földhasználat-változtatáshoz és az erdőgazdálkodáshoz kapcsolódó üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak és -elnyelésnek a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó éghajlat- és energiapolitikai keretbe történő beillesztéséről, valamint az 525/2013/EU rendelet és az 529/2013/EU határozat módosításáról (HL L 156., 2018.6.19., 1. o.).

(4) Forrás: BFW-Praxisinformation, 28. szám (2012, 4. o.).

(5) H1. állásfoglalás: General Guidelines for the Sustainable Management of Forests in Europe.

(6) Voluntary Carbon Market Insights: 2018 Outlook and First-Quarter Trends.

(7) CARBOMARK - Improvement of policies toward local voluntary carbon markets for climate change mitigation.

(8) EGSZB-vélemény: Biogazdaság – hozzájárulás az EU klímavédelmi és energetikai célkitűzéseihez, valamint az Egyesült Nemzetek fenntartható fejlesztési céljaihoz (HL C 440., 2018.12.6., 45. o.).

(9) COM(2019) 352 final.

(10) EU forest strategy on track to achieve its 2020 aims.

(11) COM(2013) 659 final.

(12) SWD(2015) 164 final.

(13) A Tanács következtetései az uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtása terén elért előrehaladásról és egy új erdészeti stratégiai keretről.

(14) Az RB véleménye: Az uniós erdőgazdálkodási stratégia végrehajtása (HL C 275., 2019.8.14., 5. o.)..