Elnevezés bejegyzése iránti kérelem közzététele a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 50. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján

(2021/C 398/19)

Ez a közzététel az 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 51. cikke alapján jogot keletkeztet a kérelem elleni felszólalásra, amely a közzététel napjától számított három hónapon belül tehető meg.

Egységes dokumentum

„Carne Ramo Grande”

EU-szám: PDO-PT-02640 – 2020.10.13.

OEM (X) OFJ ( )

1. Elnevezés(ek)

„Carne Ramo Grande”

2. Tagállam vagy harmadik ország

Portugália

3. A mezőgazdasági termék vagy élelmiszer leírása

3.1. A termék típusa

1.1. osztály: Friss hús (valamint vágási melléktermék és belsőség)

3.2. Az 1. pontban szereplő elnevezéssel jelölt termék leírása

A Ramo Grande fajtához tartozó olyan szarvasmarhából származó friss, hűtött és fagyasztott hús, amelyet a Ramo Grande fajta törzskönyvébe bejegyeztek, és amely e termékleírásnak megfelelően a meghatározott földrajzi területen született, ott nevelték és vágták le.

A „Carne Ramo Grande” hasított test, féltest vagy negyedtest formájában, valamint egész vagy szeletelt darabok formájában is értékesíthető. A hagyományos kiszerelési formák mellett – hasított test vagy csomagolt darabok (egész vagy szeletelt) – a „Carne Ramo Grande”-t csomagolt darált hús formájában is forgalomba lehet hozni.

A hús élénkvörös színű (a levegővel való érintkezéskor és idősebb állatból származó hús esetében intenzívebbé válik), a változó arányban jelen lévő interfascicularis (idegrostkötegek közötti) kötőszövet miatt tömör állagú, és a fajra jellemző aromás illattal rendelkezik. Jól eloszló zsír a bőr alatti, intrakavitális (testüregi), perimuszkuláris (izomközi) és intramuszkuláris (izmon belüli) szinten. A hasított test lehűlése után tömör állagú, gyöngyházfényű fehér zsír. Tapintásra nem zsíros.

A húst az alábbi öt, a szarvasmarhák életkora szerinti kategóriába lehet sorolni:

— Vitelão [fiatal szarvasmarha] – legalább 8 hónapos, de legfeljebb 12 hónapos szarvasmarhák hasított testéből származó, a „Z” kategóriába sorolt és legalább 110 kg hasított tömegű hús.

— Novilho/a [fiatal bika/üsző] – hím szarvasmarhából származó egész hasított testek esetében legalább 12 hónapos, de legfeljebb 24 hónapos szarvasmarhák hasított testéből származó hús („A” kategória), a nőstény állatok esetében pedig legalább 12 hónapos állatból származó hús („E” kategória), amelynek hasított tömege legalább 130 kg („A” kategória), illetve 120 kg („E” kategória).

— Macho inteiro (Touro) [hím szarvasmarhából származó egész hasított test (bika)] – legalább 24 hónapos hím szarvasmarha egész hasított testéből származó hús („B” kategória), amelynek minimális hasított tömege 200 kg.

— Castrado [ivartalanított bika vagy tinó] – legalább 12 hónapos, ivartalanított hím szarvasmarha hasított testéből származó hús („C” kategória), amelynek hasított tömege legalább 130 kg.

— Vaca [tehén] – a már borjazott nőstény szarvasmarhák hasított testéből származó, „D” kategóriába sorolt, legalább 200 kg hasított tömegű hús.

A hús puha, lédús és ízletes. A Vitelão és Novilho/a kategóriákba sorolt hús puhább, de a többi korcsoportba tartozó szarvasmarhából származó hús ugyanolyan lédús és ízletes.

Hasított testek osztályozása

A következő meghatározott kategóriákba sorolt hasított testek megengedettek.

— Húsossági kategória:

Novilho/a [fiatal bika/üsző]; Macho inteiro (Touro) [egész hím szarvasmarha (bika)]; Castrado [ivartalanított bika/tinó] – „S”, „E”, „U”, „R” és „O” kategória megengedett.

Egyéb korcsoportok – tekintettel a Ramo Grande fajtára jellemző morfológiai és funkcionális tulajdonságokra, valamint az alkalmazott állattartási típusra, különösen a levágásra kerülő állatok neme, kora és súlya tekintetében, a „P” kategóriájú hasított testek, valamint a fent felsorolt kategóriák is megengedettek.

— Faggyúborítottsági pontszám:

Az 1-es faggyúborítottsági pontszámmal rendelkező hasított testek nem megengedettek.

3.3. Takarmány (kizárólag állati eredetű termékek esetében) és nyersanyagok (kizárólag feldolgozott termékek esetében)

Az állatokat a hagyományos szarvasmarhatartási gyakorlatnak megfelelően takarmányozzák. Étrendjük alapja a természetes vagy javított, közvetlen legeltetésre használt legelőkön történő legeltetés, ahol fűfélék és hüvelyesek egyaránt teremnek, mint például a Lolium perenne (angolperje), a Lolium multiflorum (olaszperje), a Trifolium repens (fehér here), a Trifolium pratense (vörös here) és a Dactylis glomerata (csomós ebír), amelyek az Azori-szigetek kedvező éghajlati viszonyainak köszönhetően egész évben rendelkezésre állnak.

A borjak legalább az első három hónapban anyatejjel táplálkoznak. 6–7 hónaposan elválasztják őket. Mivel a borjak az elválasztásig anyjuk mellett vannak a legelőn, füvet és takarmánynövényeket is esznek.

A kifejlett szarvasmarhák friss fűvel táplálkoznak, és étrendjüket kiegészítik fűszilázssal, szénával, zöldkukoricával vagy kukoricaszilázssal, vagy a gazdaságból, illetve az Azori-szigetek más gazdaságaiból származó egyéb takarmánnyal (például kukoricaszemekkel, száraz kukoricahéjjal, édesburgonya-szárral, kínai enyvesmaggal) is.

Ha a szarvasmarhák táplálkozási szükségleteit nem elégítik ki teljes mértékben a legeltetéssel (jellemzően kis méretű, szétszórt gazdaságokban), különösen a hízlalás szakaszában, vagy ha a kedvezőtlen időjárási viszonyok élelmiszerhiányhoz vezetnek, akkor takarmánykeveréket lehet adagolni a megfelelő energia- és fehérjebevitel biztosítása céljából. Az Azori-szigetekről származó kiegészítő takarmányok soha nem haladhatják meg az állatok teljes éves takarmányában a szárazanyag 50 %-át.

3.4. Az előállítás azon műveletei, amelyeket a meghatározott földrajzi területen kell elvégezni

Születés, nevelés és vágás.

3.5. A bejegyzett elnevezést viselő termék szeletelésére, aprítására, csomagolására stb. vonatkozó egyedi szabályok

–

3.6. A bejegyzett elnevezést viselő termék címkézésére vonatkozó egyedi szabályok

A kiszerelés formájától függetlenül a „Carne Ramo Grande” húson fel kell tüntetni a következő feliratok egyikét: „Carne Ramo Grande – Denominação de Origem Protegida” [Carne Ramo Grande – oltalom alatt álló eredetmegjelölés] vagy „Carne Ramo Grande DOP” [Carne Ramo Grande OEM].

4. A földrajzi terület tömör meghatározása

A „Carne Ramo Grande” földrajzi területe az Azori-szigetek szigetcsoportja, amelyet kilenc sziget alkot: Santa Maria, São Miguel, Terceira, Graciosa, São Jorge, Pico, Faial, Flores és Corvo.

5. Kapcsolat a földrajzi területtel

Az Azori-szigetek mérsékelt tengeri éghajlatú, enyhe hőmérsékletű, szűk hőmérséklet-tartományú, magas relatív páratartalmú és csapadékos terület. Az itt található vulkáni talajok vályogos, homokos-vályogos és agyagos-vályogos textúrájú talajok, amelyek szerves anyagokban és káliumban gazdagok.

A talaj és az éghajlat e kombinációja olyan természeti körülményeket biztosít, amelyek kivételesen alkalmasak a legelőgazdálkodásra, ami azt jelenti, hogy az állatok évente 365 napot legelhetnek.

Ez a gazdálkodási rendszer alapvetően a legeltetéstől és a takarmánytermeléstől függ. A termékeket környezeti szempontból fenntartható módszerekkel állítják elő, és a gazdaságon kívülről nagyon kevés inputanyag származik.

Az Azori-szigetek talaj- és éghajlati viszonyai egész évben elősegítik a fű növekedését. Ugyanakkor a hőmérséklet és a csapadékszint ingadozik. Következésképpen a fűnövekedés tavasszal/nyáron éri el csúcspontját. A legelőkön jelentős a biológiai sokféleség, ami lehetővé teszi a mezőgazdasági termelőknek, hogy egész évben ki tudják elégíteni a Ramo Grande szarvasmarhák táplálkozási szükségleteit. Az Azori-szigeteken folytatott szarvasmarha-tenyésztés mindig is a természeti erőforrások hatékony felhasználásán alapult, szoros kapcsolatban áll a természeti környezettel, és a fenntarthatóságra összpontosít. A Ramo Grande őshonos fajta általános jellemzőit a szigetcsoport természeti körülményei és az e fajtához tartozó állatok hagyományos használata befolyásolja. Ezeket az állatokat mindig is három okból tartották (igavonó állatként, valamint a húsukért és a tejükért). A gazdálkodók a Ramo Grande bikákat a nőstények fedezésére egy vagy két tenyészidőszakban használták, majd ivartalanították, és szántásra és igavonásra képezték őket. Az állatok megfeleltek ezeknek az igényeknek, és fokozatosan biztosították a mezőgazdasági termelők étrendjében nélkülözhetetlen húst és tejet. Mivel a szarvasmarhákat önellátó mezőgazdasági modell szerint nevelték, a mezőgazdasági termelők sok időt töltöttek az állatok közvetlen közelében. A külterjes gazdálkodás és a mezőgazdasági termelőknek az állatok étrendjével és tartásával kapcsolatban szerzett szakértelme kiváló életkörülményeket biztosított az állatok számára. Ez hozzájárult ahhoz, hogy az előállított termékek minősége ilyen jellegzetes legyen. Az emberek mindig is sokat érintkeztek ezekkel az állatokkal, amelyek fő szerepe az igavonás volt, így feladataik ellátásához tanítani kellett őket. Az állatok nagyon fogékonyak voltak a tanulásra, és nagyon engedelmesek voltak, különösen tulajdonosaikkal szemben, akik minden tőlük telhetőt megtettek annak biztosítása érdekében, hogy jószágaikat azok erőfeszítéseivel összhangban táplálják, és megvédjék őket a hidegtől vagy egyéb kedvezőtlen időjárási körülményektől. Elsősorban malmokban („atafonas”), szénatárolókban („palheiros”) és a lakóépületekben lévő műhelyekben („lojas”) helyezték el az állatokat, mivel ezek az év leghidegebb időszakaiban biztosították a meleget. Ez azt jelentette, hogy az állatokat az emberek közvetlen közelében tartották, és az állatok iránti szeretet generációról generációra szállt át. Napjainkban olyan kulturális eseményeket rendeznek (parádék, versenyek és néprajzi kiállítások, amelyek gyakran a Szentlélek tiszteletére tartott vallási szertartásokhoz kapcsolódnak), amelyek összehozzák a szarvasmarhák tenyésztőit, erősítik a kapcsolatokat és találkozási lehetőséget biztosítanak azoknak az embereknek, akik számára értéket és büszkeséget jelent ezen állatok tenyésztése. Fontos megjegyezni, hogy bár a gazdaságokban a szarvasmarhák átlagos száma alacsony, folyamatos jelenlétük bizonyítja az ezen állatokkal való erős érzelmi kapcsolatot.

A „Carne Ramo Grande” hús jellegzetes íze, lágysága és szaftossága az állattartás módjának eredményei. Az Azori-szigetek talaj- és éghajlati viszonyai az egyedi tenyésztési technikával és az állatok engedelmes természetével ötvözve lehetővé teszik az egész évben történő legeltetést.

Mivel a húst olyan legeltetési rendszerben nevelt állatokból állítják elő, amely lehetővé teszi számukra a legelőkön való szabad vándorlást és a különböző parcellák közötti mozgást, a hús színe általában intenzívebb. Az állat életkori kategóriájának megfelelően a „Carne Ramo Grande” hús színe a fiatalabb állatok esetében halványabb piros, amely annál élénkebbé válik, minél idősebb az állat, amelyből a hús származik. A zsír színe szintén az állat korától függően változik, a fiatalabb állatok esetében fehér, a tinók és a kifejlett szarvasmarhák (bikák és tehenek) esetében a sárgásabb.

Az éghajlat (szarvasmarha-tenyésztésre nagyon alkalmas) és a talaj (termékeny és könnyen megművelhető) együttesen jó legelőt biztosít. Ez lehetővé tette, hogy az Azori-szigetek felfedezésekor és a letelepedés során a szigetekre vitt szarvasmarhák alkalmazkodjanak és fejlődjenek, és kialakuljanak bennük a Ramo Grande fajtát meghatározó különleges genetikai jellemzők.

A Ramo Grande tenyésztői egy egyedülálló genetikai örökség őrei, és ragaszkodtak ahhoz, hogy az őseik által rájuk hagyományozott örökséget több generáción keresztül és gyakran nehéz körülmények között is megőrizzék. Mindig is elkötelezettek voltak ezen örökség megőrzése mellett, és a szarvasmarha-állományokra mindig is a tágabb családjuk részeként gondoltak. Az Azori-szigetek különböző szigetein tartott hagyományos ünnepségeken, különösen azokon, amelyeket a Szentlélek tiszteletére tartanak, mindig is ezen állatok húsa volt az ünnepi rendezvényeken felszolgált jellegzetes ételek legkedveltebb összetevője. Ezek az ételek ötvözik az egyes szigetekről származó, sőt akár az egyik faluról a másikra, generációról generációra átadott szakértelmet és hagyományos recepteket, hogy kiemeljék az e fajta húsára jellemző és sajátos ízeket és aromákat.

Ezeknek a szarvasmarháknak jelentős szerepük van az Azori-szigeteken a hagyományos gazdálkodásban és a népi ünnepségeken való felhasználásuk, valamint a helyieknek és az ide látogatóknak egyaránt felszolgált ételek összetevőjeként betöltött jelentőségük miatt.

Hivatkozás a termékleírás közzétételére

(e rendelet 6. cikke (1) bekezdésének második albekezdése)

https://tradicional.dgadr.gov.pt/images/prod_imagens/carne/docs/CE_Carne_Ramo_Grande_DOP.pdf

(1) HL L 343., 2012.12.14., 1. o.