A Régiók Európai Bizottsága véleménye – A helyi és regionális önkormányzatok hatékony bevonása a 2021–2027-es időszakra vonatkozó partnerségi megállapodások és operatív programok előkészítésébe

(2022/C 61/04)

Előadó: Juraj DROBA (SK/ECR), Pozsony megye elnöke

POLITIKAI AJÁNLÁSOK

A RÉGIÓK EURÓPAI BIZOTTSÁGA

1. rámutat arra, hogy az EU fő beruházási eszközeként a kohéziós politika elsősorban az uniós régiók közötti gazdasági, társadalmi és területi egyenlőtlenségek csökkentését célozza, és az olyan strukturális kihívások kezelését, mint a munkahelyteremtés, a meglévő munkahelyek védelme, a versenyképesség, a gazdasági növekedés, az éghajlatváltozás elleni küzdelem, a fenntartható mobilitás és a társadalmi kirekesztés; hangsúlyozza ugyanakkor, hogy a régiók, városok és települések felelősek saját területeik általános és fenntartható fejlődéséért, és ezért ennek a feladatnak az ellátásához megfelelő pénzügyi eszközöket kell biztosítani számukra;

2. hangsúlyozza, hogy a kohéziós politika hozzáadott értéke túlmutat a bizonyítottan pozitív gazdasági, szociális és területi hatásokon, tekintve, hogy együtt jár a tagállamoknak és a régióknak az európai integráció fokozása melletti elkötelezettségével;

3. hangsúlyozza, hogy a kohéziós politikára vonatkozó uniós jogszabályok előírják, hogy a helyi és regionális önkormányzatokat be kell vonni a programozási időszak minden szakaszába, a tervezéstől a végrehajtáson és az ellenőrzésen át az értékelésig; meggyőződése, hogy a programozási eljárás részeként ezeknek az önkormányzatoknak teljes mértékben részt kell venniük az igények feltérképezésében, valamint a partnerségi megállapodások és a tematikus operatív programok előkészítéséhez szükséges intézkedések meghatározásában, a régiók sajátos kihívásainak kezelése és a kohéziós politika célkitűzéseinek elérése érdekében. Ellenkező esetben fennáll annak a kockázata, hogy e dokumentumok összeállításának módja nem felel meg a helyi igényeknek;

4. kiemeli, hogy a partnerek bevonására vonatkozó legfontosabb szabályokat az európai strukturális és beruházási alapok ( 1 ) keretében létrehozott európai partnerségi magatartási kódex (európai kódex) rögzíti, amely az új programozási időszakra is érvényes marad;

5. megjegyzi, hogy a stratégiai tervezés a kohéziós politika sikeres végrehajtásának alapja. E politika legfontosabb dokumentumai azok a partnerségi megállapodások és operatív programok, amelyek meghatározzák a stratégiai prioritásokat, köztük a pénzügyi allokációt és a javasolt intézkedéseket, amelyek jelentős hatással lesznek a régiók fejlődésére a következő évtizedben;

6. kéri, hogy az új programozási időszakra vonatkozó főbb stratégiai dokumentumokat haladéktalanul fogadják el annak érdekében, hogy a végrehajtás a lehető leghamarabb megkezdődhessen;

7. üdvözli, hogy az EU Tanácsának szlovén elnöksége érdeklődést mutatott az esb-alapokon belüli partnerség témájának a hatékonyabb alkalmazás érdekében történő további feltárása iránt, és kész az együttműködésre;

A partnerség és a többszintű kormányzás elveinek alkalmazása

8. az állami hatóságok, a gazdasági és szociális partnerek és a civil társadalom átfogó koordinációján alapuló partnerségi elv és többszintű kormányzási modellek hatékonyan hozzájárulhatnak az uniós politikák céljainak és eredményeinek jobb kommunikálásához;

9. megjegyzi, hogy a partnerség megközelítése részvételen alapuló és kollektív folyamat, amelybe bevonják az európai, nemzeti, regionális és helyi szintű hatóságokat, valamint az érintett társadalmi-gazdasági partnereket és a civil társadalom képviselőit;

10. rámutat arra, hogy a partnerség és a többszintű kormányzás elveinek alkalmazása segít jobban azonosítani az igényeket, megerősíteni a célok elérése iránti kollektív elkötelezettséget, valamint megteremteni az érintett partnerek felelősségtudatát és növelni a más eszközökkel való komplementaritást. Hozzájárul továbbá a közös európai projekt támogatásának megerősítéséhez azáltal, hogy tájékoztatást nyújt arról, hogy a kohéziós politika hogyan segít megoldani a helyi problémákat, és ezáltal még közelebb hozza az Uniót polgáraihoz és csökkenti a demokratikus deficitet;

11. úgy véli, hogy a helyi és regionális önkormányzatok adott területtel kapcsolatos alapos elemzése képezi a jó programtervezés alapját. Ezenkívül a különböző kormányzati szintek szereplőinek együttműködése elősegíti a szakpolitikáik közötti szinergiák javítását, és elkerüli az átfedéseket vagy az egymásnak ellentmondó megközelítéseket egy adott területen;

12. hangsúlyozza, hogy a regionális és helyi önkormányzatok már most is gazdag tapasztalattal rendelkeznek több programozási időszak előkészítésében és végrehajtásában. Ezekre kell építeni a partnerség elvével összhangban az új programozási időszak jobb kialakítása érdekében; rámutat azonban arra, hogy tapasztalataik azt is mutatják, hogy a partnerség és a többszintű kormányzás elveinek tiszteletben tartása uniós tagállamonként eltérő, és hogy a központi hatóságok eljárásai nem feltétlenül inkluzívak;

13. általánosságban megjegyzi, hogy a formális partnerséget alkalmazzák a decentralizált államokban vagy a jól működő együttműködési mechanizmusokkal rendelkező szövetségi államokban, ugyanakkor van még mit javítani e téren; a kisebb egységállamokban azonban a helyi és regionális önkormányzatoknak csak korlátozott szerepük van. Ugyanakkor számos országban leginkább az érzékelhető, hogy minél messzebb vannak a régiók, városok és települések a fővárostól, annál gyengébb a szerepük a programozási időszak előkészítésében, sürgeti az uniós tagállamokat, hogy gondoskodjanak a többszintű kormányzás megfelelő alkalmazásáról, biztosítva, hogy valamennyi helyi és regionális önkormányzat profitáljon ebből;

14. aggodalmának ad hangot amiatt, hogy a partnerség elvét nem lehet megfelelően alkalmazni minden tagállamban. A partnerségi megállapodásokról és az operatív programokról folytatott tárgyalások megmutatták, hogy bár a legtöbb esetben konzultáltak a helyi és regionális önkormányzatokkal, bevonásuk nem jelentette az európai partnerségi magatartási kódexben meghatározott teljes körű partnerséget;

15. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy néhány tagállamban korlátozott előrelépés történt a párbeszéd és a kommunikáció terén a 2021–2027-es programozási időszakra vonatkozó regionális stratégiai dokumentumok meghatározása érdekében, sőt egyes esetekben még az sem ismert, hogy a strukturális alapokból mennyi forrást bocsátanak rendelkezésre az operatív programok végrehajtásához;

16. aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy egy tanulmány ( 2 ) megállapította, hogy a partnereknek az új programozási időszak előkészítésébe való bevonása csak kis mértékben javult a 2014–2020-as programozási időszakhoz képest, és hogy a partnerség végrehajtási módja csak minimális változásokat hozott, így nem aknázták ki teljes mértékben a benne rejlő lehetőségeket; aggodalmát fejezi ki azon megállapítás miatt is, amely szerint a helyi és regionális önkormányzatok túlzott arányban csak nyilvános konzultációkban vesznek részt, és nincs közvetlenebb szerepük a stratégiai dokumentumok összeállításában. Az olyan országokban, ahol a partnerség elvét nem megfelelően alkalmazzák, és az csak felületes jelleget ölt, az Európai Bizottságnak a partnerség elve megfelelő alkalmazása érdekében a mechanizmusok vizsgálatában is segédkeznie kellene;

17. arra kéri az Európai Bizottságot és a tagállamokat, hogy a túlszabályozás további egyszerűsítése és korlátozása révén növeljék az uniós kohéziós politika finanszírozásának vonzerejét, és fontolják meg a rendeletek és iránymutatások összetettségének és adott esetben számának csökkentését;

18. úgy véli, hogy semmilyen rendelet vagy jogalkotási aktus nem kényszerítheti ki a teljes körű partnerséget, hanem az a kölcsönös bizalmon és tiszteleten, a politikai kultúrán és az érintett felek őszinte érdekén alapuló hosszú távú párbeszéd eredménye. Utal arra, hogy ehhez a bizalmon alapuló, hosszú távú párbeszédhez olyan egyértelmű és megbízható jogi és cselekvési keret is kell, amelyért az uniós intézmények is felelősséget vállalnak;

19. sajnálatosnak tartja, hogy a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz szabályozása nem írja elő a magatartási kódex alkalmazását, hanem csak a helyi és regionális önkormányzatok bevonását javasolja, ami ahhoz vezetett, hogy a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési terveket zárt ajtók mögött és a helyi és regionális önkormányzatok minimális bevonásával és jelentős hozzájárulása nélkül dolgozták ki, veszélyeztetve ezzel azok támogatásfelvevő képességét és a források felhasználását. Ezzel a helyi és regionális önkormányzatok pusztán végrehajtó szervekké válnak, amelyek a tagállamok által az ő hatáskörüket érintően hozott határozatokat hajtják végre;

20. rámutat arra, hogy számos országban nem használják ki és nem veszik figyelembe kellőképpen a partnerségben rejlő lehetőségeket, és kéri, hogy keressenek példákat a bevált gyakorlatokra annak érdekében, hogy az érdekelt felek hatékony szerepet játszhassanak; hasonlóképpen sajnálatosnak tartja, hogy számos tagállam kormánya nem nyitott a partnerek bevonására irányuló új megközelítésekre, és a múltból örökölt mintákat reprodukálják, ami megakadályozza a hatékony partnerség megvalósítását; ezzel összefüggésben azonban üdvözli az Európai Bizottság azon szándékát, hogy megújítsa az Európai Partnerségi Gyakorlati Közösséget a tapasztalatcsere és a kapacitásépítés céljából, és kész aktívan hozzájárulni ehhez a kezdeményezéshez;

21. hangsúlyozza, hogy továbbra is az érdekelt felek mozgósítása, kapacitásuk erősítése és nézeteik figyelembevétele jelenti a legnagyobb kihívást a partnerség megvalósítása során, és sajnálatosnak tartja, hogy a helyi és regionális önkormányzatoknak a legutóbbi programozási időszakban megfogalmazott számos kifogását nem vették figyelembe, és hogy így a partnerek mobilizálásának problémái továbbra is fennállnak; ezért sürgeti az Európai Bizottságot, hogy követelje meg a tagállamoktól, hogy fejtsék ki ennek a mellőzésnek az okait, és terjesszenek elő olyan konkrét intézkedéseket, amelyek célja az érdekelt felek mozgósítása és megerősítése az új programozási időszakban;

22. úgy véli, hogy a többszintű kormányzási folyamatok hatékony kialakításához nemcsak a különböző kormányzati szinteket bevonó vertikális megközelítésre van szükség, hanem az érintett társadalmi-gazdasági partnereket, a civil társadalom és a tudományos élet képviselőit átfogó horizontális dimenzióra is;

23. rámutat arra, hogy a helyi önkormányzatok gyakran alulreprezentálnak érzik magukat, és csekély szerepet játszanak, vagy nem hallgatják meg őket az előkészítő folyamatokban. Tekintettel arra, hogy a tárgyalásokban nagyszámú önkormányzat vesz részt, ezeket főként ernyőszervezeteik képviselik, amelyek ezért fontos szerepet játszanak az előkészítés folyamatában. Szervezeti struktúrájukon belül azonban megfelelő kapacitásra van szükség, biztosítandó a városok és települések közötti hatékony információáramlást annak érdekében, hogy kellő mértékben tisztában legyenek az éppen zajló folyamatokkal, és lehetőségük legyen arra, hogy szervezeteiken keresztül befolyásolják azokat;

24. hangsúlyozza, hogy a helyi és regionális önkormányzatoknak jelentősebb szerepet kell játszaniuk az operatív programok monitoringbizottságaiban, és felhívja az irányító hatóságokat, hogy az Interreg programok előkészítésébe is teljes mértékben vonják be a helyi és regionális önkormányzatokat;

25. kéri, hogy az új eszközök, például az igazságos átmenet mechanizmus, a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz és az NGEU keretében finanszírozott egyéb új eszközök keretében is maradéktalanul hajtsák végre a partnerségi elveket; rámutat a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköznek a kohéziós politikára gyakorolt jelentős hatására, valamint az ezen eszközök közötti esetleges átfedések és következetlenségek kockázatára;

26. kéri, hogy a közös agrárpolitika (KAP) keretében is alkalmazzák a partnerségi elvet a vidékfejlesztésre összpontosító stratégiai tervek kidolgozásakor és végrehajtásakor; ennek kapcsán pedig rendelkezni kell arról, hogy – különösen az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap beavatkozásai kapcsán – intenzíven konzultáljanak a helyi és regionális önkormányzatokkal. Hangsúlyozza azokat a lehetőségeket, amelyeket a partnerségi elv KAP-on belüli alkalmazása kínál, különösen az ERFA és a KAP második pillére keretében finanszírozott projektek közötti szinergiák megtalálása tekintetében;

27. hangsúlyozza a regionális és helyi önkormányzatok európai szintű párhuzamos diplomáciájának fontosságát, és arra kéri az Európai Bizottságot, hogy vonja be a helyi és regionális önkormányzatokat a partnerségi megállapodások és az operatív programok kialakításáról szóló tárgyalásokba; azáltal, hogy a helyi problémákkal kapcsolatos tényszerű adataikon és ismereteiken alapuló érveket terjesztenek elő, ezek az önkormányzatok hozzájárulhatnak a stratégiai dokumentumokban szereplő prioritások hatékonyabb és realisztikusabb meghatározásához;

28. kiemeli, hogy a helyi és regionális önkormányzatok úgy alakíthatják operatív programjaikat, hogy a nemek közötti egyenlőség általános érvényesítése kiemelt helyet kapjon az intézményközi megállapodás 16. cikkének f) pontjával és az Európai Bizottság arra irányuló törekvésével összhangban, hogy az uniós programokban szerepeltessék a nemek közötti egyenlőség általános érvényesítését, valamint hogy legkésőbb 2023. január 1-jéig végrehajtsák a nemek közötti egyenlőségre gyakorolt hatás hatásvizsgálatokban történő felmérésére vonatkozó módszertant; sürgeti a tagállamokat, valamint a helyi és regionális önkormányzatokat, hogy ezt vegyék figyelembe a programozás valamennyi lépése során;

29. hangsúlyozza, hogy a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervek és partnerségi megállapodások elkészítésének időzítésében mutatkozó eltérések egyes esetekben akadályozhatják a hatékony intézményi koordinációt és korlátozhatják a szinergiák keresését; a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz finanszírozásának a kohéziós politikával szembeni potenciális prioritása – a gyors végrehajtás és igénybevétel nyomása miatt – csökkentheti a 2021–2027-es kohéziós politika programozása és végrehajtása terén végzett tevékenységeket, hozzájárulva a kohéziós finanszírozás további késedelméhez és igénybevételének problémáihoz; figyelmeztet annak veszélyére, hogy a különböző európai területek között egyenlőtlen lesz a helyreállítás, valamint növekednek az egyenlőtlenségek, mivel a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz által finanszírozott tervek kidolgozása során hiányzik a területi megközelítés; kéri ezért az európai és nemzeti hatóságokat, hogy gyorsítsák fel a partnerségi megállapodások és az operatív programok előkészítését, és erősítsék meg a partnerségi megállapodások és a nemzeti helyreállítási és rezilienciaépítési tervek közötti szinergiákat;

30. kéri, hogy a vonatkozó dokumentumokat a munkaülések előtt kellő időben juttassák el a helyi és regionális önkormányzatokhoz; ugyanakkor sajnálatosnak tartja, hogy a partnereknek gyakran nagyon kevés idejük van arra, hogy észrevételeket tegyenek a dokumentumokkal kapcsolatban, és ezért kéri, hogy biztosítsanak számukra megfelelő időkeretet, amely összhangban áll az észrevétel tárgyát képező dokumentumok jelentőségével. A regionális és helyi önkormányzatok bevonása nem lehet pusztán formalitás, és mindig visszajelzést kell adni a megtett észrevételekről;

31. kéri az Európai Bizottságot, hogy mind a tagállamokkal folytatott informális tárgyalások, mind pedig a partnerségi megállapodások és operatív programok tervezetének értékelése során szorosan kövesse nyomon a partnerségi elv alkalmazását, és adjon ajánlásokat a tagállamoknak és az illetékes önkormányzatoknak a partnerségi folyamatok javítására;

32. javasolja, hogy az EU Tanácsának szlovén elnökségével együttműködve szervezzenek a regionális és helyi önkormányzatok bevonására összpontosító és nézeteiket figyelembe vevő közös munkaértekezletet a kohéziós politikai programok előkészítésének és végrehajtásának hatékonyabbá tétele érdekében; javasolja továbbá, hogy az esb-alapokon belüli partnerség témájával a minőségi jogalkotási kezdeményezés kontextusában is foglalkozzanak, és ezt témát is vegyék fel a tanácsi ülések napirendjére annak érdekében, hogy kiemeljék a hatékony partnerség és a többszintű kormányzás előnyeit a kohéziós politikai programok előkészítése és végrehajtása során, megmutatva, hogy ez a megközelítés előmozdítja a közös uniós politikai célok elérését, és ezért egyéb szakpolitikai területeken is alkalmazni kellene;

Az európai strukturális és beruházási alapok keretében megvalósított partnerségre vonatkozó európai magatartási kódex

33. felhívja a figyelmet az európai partnerségi magatartási kódex fontosságára és a partnerségi elvnek a kohéziós politika iránti kollektív kötelezettségvállalás és felelősségvállalás javításában játszott szerepére;

34. megjegyzi, hogy a magatartási kódex részletes ajánlásokat fogalmaz meg a partnerség hatékony végrehajtására vonatkozóan, figyelembe véve ugyanakkor a helyi és regionális szintű egyedi igényeket;

35. hangsúlyozza, hogy a felhatalmazáson alapuló európai bizottsági rendelet 6. cikke előírja a partnerek kiegyensúlyozott bevonását a partnerségi megállapodások és az operatív programok kidolgozásába, valamint az európai magatartási kódex betartását; ezért arra kéri az irányító hatóságokat és a központi koordináló szerveket, hogy teljes mértékben hajtsák végre ezeket a követelményeket, és a puszta formális konzultációkon túlmenően vonják be a partnereket;

36. szorosan nyomon kívánja követni az európai magatartási kódex alkalmazását a partnerségi megállapodások és az operatív programok kidolgozása során, összhangban a 2020–2025 közötti időszakra vonatkozó politikai prioritásaival ( 3 ) ; arra kéri továbbá az Európai Bizottságot, hogy a nemzeti partnerségi megállapodások és operatív programok jóváhagyása előtt ellenőrizze a partnerségi elv tényleges alkalmazását;

37. megjegyzi, hogy a partnerség elvét a 2014–2020-as programozási időszakra vonatkozó európai magatartási kódexszel összefüggésben alakították ki, és ezért nem tükrözi az új eszközöket és a világjárvány kitörése óta kialakult helyzetet; úgy véli, hogy ezért az európai magatartási kódexben meg kell erősíteni a partnerség elvét, amint azt már korábbi véleményeiben is kérte;

38. kéri, hogy a regionális és helyi önkormányzatokat teljes mértékben vonják be a 2021–2027-es programozási időszak félidős értékelésébe. Ennek magában kell foglalnia egy RB-véleményt az első években a végrehajtással kapcsolatos tapasztalatokról és a helyi és regionális önkormányzatok pénzügyi keretekkel kapcsolatos elvárásairól, valamint a jelenlegi programozási időszak fennmaradó részére vonatkozó technikai végrehajtásról; továbbá egy olyan tanulmány elkészítését eredményezhetné, amely az európai magatartási kódexben foglalt ajánlások alkalmazásával kapcsolatos tapasztalatokat értékeli a kódex bevezetését követő tíz év elteltével 2024-ben; az RB-t be kell vonni a tanulmány feladatmeghatározásának kidolgozásába, a tanulmány megvitatásába és a tanulmány következtetéseinek nyomon követésére vonatkozó ajánlások megfogalmazásába;

39. arra kéri az Európai Bizottságot, hogy szorosan kövesse nyomon és értékelje az európai magatartási kódex végrehajtását, és amennyiben a partnerség megvalósítása nem megfelelő, vizsgálja felül azt a tagállamok bevált gyakorlatainak példái alapján; sürgeti az Európai Bizottságot, hogy a kódex felülvizsgálata esetén vegye figyelembe ennek a véleménynek az ajánlásait, valamint a szakértői workshop következtetéseit;

40. ajánlja, hogy az Európai Bizottság az összegyűjtött jó példák alapján kérje fel a tagállamokat, hogy dolgozzanak ki cselekvési terveket arra vonatkozóan, hogy miként javítható a partnerségi megközelítés a jelenlegi programozási időszak végrehajtása és nyomon követése során;

41. javasolja ugyanakkor, hogy az Európai Bizottság fontolja meg egy olyan barométer létrehozását a partnerség megvalósítására vonatkozóan, amely ösztönzi annak szélesebb körű alkalmazását;

Helyi alapú megközelítés

42. hangsúlyozza, hogy a helyi és regionális önkormányzatoknak a partnerségi megállapodások és az operatív programok kidolgozásába történő bevonása kulcsfontosságú feltétele annak, hogy ezeket stratégiailag úgy alakítsák ki, hogy a szóban forgó terület valós szükségleteit tükrözzék, és úgy véli, hogy a partnerség és a többszintű kormányzás hatékony megvalósítása alapvető fontosságú az esb-alapok által támogatandó beruházási prioritások jobb meghatározásához. A beruházások célirányos tervezése érdekében elengedhetetlen, hogy figyelembe vegyék az érintett terület regionális és helyi sajátosságait, beleértve a területet hátrányos helyzetbe hozó természeti és demográfiai tényezőket is. A helyi és regionális önkormányzatokat be kell vonni a mutatók kiválasztásába és a regionális allokációk meghatározásába, ezek mennyiségének pedig meg kell felelnie a terület strukturális problémáinak; a régiók közötti és a régiókon belüli különbségek miatt továbbra is szükség van az alapvető infrastruktúrába való beruházásra, amely alapvető szolgáltatásokat nyújt a környezetvédelem, a közlekedés, az információs és kommunikációs technológiák, a szociális szolgáltatások, az egészségügy és az oktatás területén;

43. hangsúlyozza, hogy a régiók, városok és települések azok, amelyek ismerik saját térségüket és az olyan európai célok, mint a zöld megállapodás vagy az olyan globális menetrendek, mint a fenntartható fejlődési célok megvalósítására vonatkozó legfontosabb kihívásaikat, tudatában vannak társadalmi-gazdasági szerkezetük erős és gyenge pontjainak (pl. a mobilitás, a környezetvédelem, a fenntarthatósági átállás, az éghajlatváltozás, az energetikai átmenet, a társadalmi befogadás, valamint az egyenlőtlenségek elleni küzdelem, az oktatás, digitalizáció stb. terén problémákkal küzdő területek), és képesek felmérni az adatok alapján az egyes intézkedések várható hatását, valamint javaslatokat tenni a célzottabb intézkedésekre vagy a meglévő intézkedések újratervezésére;

44. hangsúlyozza, hogy a Covid19-világjárvány ismét rávilágított arra, hogy a helyi és regionális önkormányzatok fontos szerepet játszanak a strukturális és beruházási alapok végrehajtásában; ugyanakkor fény derült arra, hogy számos helyi és regionális önkormányzat nem rendelkezik elegendő pénzügyi eszközzel; üdvözli e tekintetben az Európai Bizottság által a CRII és a CRII+ csomagokban bevezetett rugalmassági intézkedéseket; kéri az Európai Bizottságot, hogy terjesszen elő javaslatot a 100 %-os társfinanszírozási arány további egy évvel történő meghosszabbítására, az „N+3” szabály kiterjesztésére és a csekély mértékű állami támogatási küszöb ideiglenes növelésére annak érdekében, hogy a helyi és regionális önkormányzatok elegendő támogatásban részesüljenek ezekben a kihívásokkal teli időkben;

45. úgy véli, hogy a helyi adottságokon alapuló megközelítés jelentősen hozzájárulhat a fenntartható zöld és digitális átálláshoz, és javasolja, hogy gyakrabban végezzenek területi hatásvizsgálatokat a különböző kohéziós politikai célkitűzések, valamint az európai zöld megállapodás és a digitális stratégia célkitűzései keretében;

46. úgy véli, hogy a területi kihívások kezelése során a helyi alapú, integrált megközelítést kell megerősíteni a tisztán ágazati megközelítés helyett. Éppen az ágazati széttagoltság kedvezőtlen következményei és az érintettek érdekeinek háttérbe szorítása hátráltatja a problémamegoldás átfogó és integrált megközelítését;

47. úgy véli, hogy a régiókra és városokra vonatkozó (az integrált területi beruházásokon és a közösségvezérelt helyi fejlesztésen alapuló) integrált területi stratégiák hatalmas potenciállal rendelkeznek a nemzeti operatív programok fókuszának kedvező befolyásolására, így figyelembe vehetik a sajátos regionális és helyi kihívásokat; ezért kéri, hogy az operatív programok legyenek összhangban ezekkel a stratégiákkal, hogy célirányosan lehessen kialakítani őket. A különböző stratégiai dokumentumok közötti következetlenségek elkerülése érdekében a regionális dimenziót is be kell építeni az operatív programok vonatkozó szakaszaiba;

48. üdvözli, hogy a 2021–2027-es programozási időszak nagy hangsúlyt fog helyezni az integrált területi beruházásokra a végrehajtás során, és úgy véli, hogy adott esetben az integrált stratégiákban javasolt intézkedéseket magától értetődően támogatni kell anélkül, hogy a keresleti oldalon pályázati felhívásokra lenne szükség. Az integrált területi beruházásokkal kapcsolatos stratégiáknak átfogónak kell lenniük, és az érintett szervek (állam, régiók, önkormányzatok) hatáskörétől függetlenül minden intézkedésre ki kell terjedniük;

49. rámutat arra, hogy az integrált területi beruházások végrehajtásának részeként az uniós régiók jól bevált együttműködési platformokkal rendelkeznek, amelyek a partnerség és a többszintű kormányzás elvein alapulnak, és képesek egyértelműen meghatározni a legfontosabb kihívásokat és azonosítani a legmegfelelőbb válaszokat;

50. kéri olyan hatékony mechanizmusok létrehozását, amelyek lehetővé teszik a helyi és regionális önkormányzatok számára, hogy a területi elv alapján részt vegyenek az integrált területi beruházásokkal kapcsolatos intézkedések kiválasztásában, függetlenül az érintett szervek hatáskörétől; javasolja, hogy az Európai Bizottság és a tagállamok elemezzék a tagállamokban meglévő hatékony együttműködési mechanizmusokat, amelyek példaként szolgálhatnak a bevált gyakorlatokra;

51. hasznosnak tartja, ha a prioritások azonosításával kisebb dinamikus tematikus csoportokon belül foglalkoznak, amelyek ellenőrizhető területi adatok alapján elemzik a kihívásokat és egy adott ágazati témán belül válaszokat javasolnak;

52. tudatában van annak, hogy a regionális szintű és határon átnyúló régiókon belüli adatok hiánya akadályozza a beruházások hatékony célzását; ezért arra kéri az Európai Bizottságot, hogy a kohéziós politika célkitűzései szempontjából releváns különböző ágazati politikákon belül támogassa a statisztikai adatok gyűjtését (az Eurostaton és az ESPON-on keresztül), olyan adatokét, amelyeket az érintett területen elért haladás mérésére is felhasználnak majd; megfelelő eszköznek tartja az EU társadalmi fejlődési indexét is, amelynek aktualizált változatát az Európai Bizottság 2020 végén terjesztette elő;

53. úgy véli továbbá, hogy az adminisztratív és elemzési kapacitás hiánya akadályozza a helyi és regionális önkormányzatok hatékony bevonását, és kéri részvételük megerősítését az új programozási időszakban;

A digitális eszközök használata és a világjárvány következményei

54. sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy a világjárvány kitörése késleltette az uniós programokról folytatott tárgyalásokat a jogalkotó hatóságok között és így a partnerségi megállapodások és az operatív programok kidolgozását, amelyeket nem fejeztek be időben az új programozási időszak kezdete előtt, és felszólít az előkészítő munka azonnali felgyorsítására és a megbeszélések felélénkítésére;

55. sajnálatának ad hangot amiatt is, hogy a világjárvány terjedésének enyhítése érdekében hozott intézkedések visszavetették vagy késleltették a regionális és helyi önkormányzatokkal való együttműködést, egyes esetekben akár néhány hónappal is, ami negatív következményekkel jár majd területük fejlődésére;

56. figyelmeztet arra a tendenciára, hogy a világjárvány és a két programozási időszak párhuzamos működtetése miatt centralizálják az esb-alapok programozását és végrehajtását;

57. megjegyzi, hogy a világjárvány okozta válság lehetőséget is kínált a partnerek bevonására a digitális kommunikációs eszközök széles körű használata révén, amelyek bizonyos mértékben megkönnyítették az érdekelt felek közötti interakciót, és pozitív hatást gyakorolhattak azon partnerek kiegyensúlyozott részvételére, akik egyébként nem lennének képesek részt venni az előkészületekben;

58. megjegyzi azonban, hogy a partnerek online találkozókon való részvételének lehetőségei gyakran korlátozottak, ezért szükségesnek tartja a velük való kapcsolattartás feltételeinek folyamatos javítását az ilyen online találkozók során. Az online találkozók megkönnyítése érdekében számos technikát és megközelítést kell elfogadni a megbeszélések vezetéséhez, a technikai segítségnyújtás támogatásával együtt;

59. javasolja továbbá, hogy a jövőben építsenek az online és interaktív kommunikációs eszközök használatának bevált gyakorlataira, de úgy véli, hogy a digitális megoldások nem helyettesíthetik a fizikai találkozókat és konzultációkat, és azokat csak, a vita formájától és jellegétől függően, kiegészítő eszközként szabad alkalmazni.

Kelt Brüsszelben, 2021. október 12-én. a Régiók Európai Bizottsága elnöke Apostolos TZITZIKOSTAS

(1) A Bizottság 240/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelete (2014. január 7.) az európai strukturális és beruházási alapok keretében megvalósított partnerségre vonatkozó európai magatartási kódexről (HL L 74., 2014.3.14., 1. o.).

(2) Application of the principles of partnership and multi-level governance in Cohesion Policy programming 2021-2027 [A partnerség és a többszintű kormányzás elveinek a kohéziós politika programozása során való alkalmazása 2021-2027], https://op.europa.eu/hu/publication-detail/-/publication/effcb753-a6ff-11eb-9585-01aa75ed71a1.

(3) https://cor.europa.eu/hu/our-work/Pages/cor-priorities.aspx.