[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 17.3.2009

COM(2009) 122 végleges

2009/0039 (CNS)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a szürke tőkehal északi állományának kezelésére és halászatára vonatkozó hosszú távú terv létrehozásáról {SEC(2009)300{SEC(2009)301}

(előterjesztő: a Bizottság)

INDOKOLÁS

A JAVASLAT HÁTTERE |

110 | A javaslat indokai és célkitűzései Ez a rendeletjavaslat a szürke tőkehal északi állománya kezelésére és halászatára vonatkozó hosszú távú terv létrehozásáról rendelkezik. A terv célja olyan szinten tartani a szürke tőkehal északi állományát, amely lehetővé teszi annak fenntartható kiaknázását a maximális fenntartható hozam elérése mellett. A terv, amelynek alapját tudományos szakvélemények képezik, a halászati ágazat stabilitását és nyereségességét tartja szem előtt. Ezek a célok összhangban vannak a közös halászati politika azon célkitűzéseivel, amelyeket a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet[1] 2. cikke állapít meg, és amelyek a fenntartható fejlődésről szóló világ-csúcstalálkozón (Johannesburgban) elfogadott végrehajtási terv 30. paragrafusában is szerepelnek. A terv hatályon kívül helyezi az északi szürketőkehal-állomány helyreállítására vonatkozó intézkedések megállapításáról szóló, 2004. április 21-i 811/2004/EK tanácsi rendeletet, és annak helyébe lép. A tervben szereplő fontosabb új elemek a következők: A célkitűzéseket felül kell vizsgálni A tudományos szakvélemények alapján olyan optimális kiaknázásra célszerű törekedni, amely garantálja az adott oceanográfiai körülmények között elérhető maximális fenntartható hozamot. Pontos biomasszaszintek elérése helyett inkább arra kell törekedni, hogy az állomány nagysága az adott helyreállítási érték körül szabadon ingadozzon, és el kell tekinteni a külön helyreállítási tervek vagy hosszú távú kezelési tervek alkalmazásától. Ezért a javaslat az állomány kiaknázása tekintetében évi 0,17-es halászat okozta pusztulási arányt irányoz elő. A tudományos szakvélemények alapján ugyanis ez a lehalászási arány biztosítja a legmagasabb hozamot. A tervet hozzá kell igazítani a jelenlegi társadalmi–gazdasági viszonyokhoz A 2008-as magas üzemanyagárak és az alacsony nyereségesség következtében a halászati ágazatban jelenleg ütemes szerkezetátalakítás zajlik. Az új tervnek figyelembe kell vennie ezeket a változásokat, és hozzá kell járulnia ahhoz, hogy a halászat jövedelmezősége a lehetőségekhez mérten ésszerű időn belül helyreálljon. Lehalászási szabályok előírása olyan helyzetekben, amikor kevés adat áll rendelkezésre A közelmúltban más állományokkal kapcsolatban szerzett tapasztalat azt mutatja, hogy nem mindig szerezhetők be azok az adatok, amelyek alapján egy terv alkalmazásának paramétereit meghatározzák. Egyértelmű szabályokat kell előírni arra az esetre, ha a kutatók nem tudnak pontos becslést készíteni egy állomány állapotáról. Csökkenteni kell a visszadobott szürke tőkehalak számát A halászat okozta állománypusztulási aránynak a lehető legnagyobb hozam elérését szolgáló csökkentésével a szürke tőkehalak és az azokkal együtt fogott más halfajok visszadobása is csökken. Ha a halászat alacsonyabb állománypusztulást okoz, több nagyobb, kifejlett hal marad az állományban, így a járulékos fogásba kevesebb piacképtelen növendék hal kerül. Az ellenőrzésre vonatkozó rendelkezések Az ellenőrzésre vonatkozó rendelkezéseket is hozzá kell igazítani az új szerkezethez és előírásokhoz. A szürke tőkehalra vonatkozó kezelési terv javasolt módosításaira tekintettel a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendeletben megállapított bizonyos ellenőrzési intézkedéseket is ki kell igazítani az új intézkedésekkel való összhang érdekében. |

-{}-120 | Általános háttér 2002-ben a tagállamok aláírták a fenntartható fejlődéssel foglalkozó johannesburgi ENSZ-csúcs végrehajtási tervét. A végrehajtási terv kötelezettségvállalást tartalmaz arra, hogy 2015-re megvalósul a halászati erőforrások legnagyobb fenntartható hozamok melletti kiaknázása A közös halászati politika 2002. évi reformja során a Bizottság és a Tanács megállapodott abban, hogy a közösségi érdekű halászati erőforrásokra vonatkozóan többéves terveket és helyreállítási terveket kell bevezetni. Terveket hoztak létre a közösségi vizekben élő legtöbb tőkehalállomány, két szürketőkehal-állomány, két norvéghomár-állomány, két nyelvhalállomány, valamint az északi-tengeri simalepényhal- és nyelvhalállományok tekintetében. Az északi szürke tőkehal a közönséges tőkehal után a második olyan faj, amelynek állományára többéves helyreállítási tervet léptettek életbe. A szürke tőkehalra vonatkozó állomány-helyreállítási tervben az állt, hogy a helyreállítási tervet kezelési terv váltja fel, ha a szürketőkehal-állomány mérete két egymást követő éven át meghaladja a helyreállítási célt. A 2007. évi tudományos szakvélemények szerint teljesült ez a feltétel, ennek nyomán kezdték meg a javaslat készítését. Azonban az újabb tudományos adatok alapján az állomány helyzete változott, és nem tekinthető úgy, hogy mérete két egymást követő éven át meghaladta volna a helyreállítási célt. Ennek ismeretében arra kell törekedni, hogy az állomány mérete egy adott helyreállítási érték körül szabadon ingadozhasson, és el kell tekinteni a külön helyreállítási tervek vagy hosszú távú kezelési tervek alkalmazásától. A helyreállítási terv helyett célszerűbb egy olyan tervvel dolgozni, amely az állománynak a célzott érték körüli ingadozása esetén is alkalmazható. Ennek a tervnek lehetővé kell tennie a legnagyobb fenntartható hozam elérését. Szabályoznia kell a teljes kifogható mennyiséget olyan helyzetekben, amikor az állomány kifejlett egyedeinek biomasszaszintje az elővigyázatossági 140 000 tonna alatt vagy fölött található, illetve olyankor is, amikor az állomány biomasszája a kritikus 100 000 tonna alá csökken. |

130 | Meglévő rendelkezések a javaslat tárgykörében A halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet állapítja meg a halászati erőforrások fenntartható kiaknázásának általános keretét. Az északi szürketőkehal-állomány helyreállítására vonatkozó intézkedések megállapításáról szóló, 2004. április 21-i 811/2004/EK tanácsi rendelet állapítja meg a szürke tőkehalból kifogható mennyiségek meghatározására vonatkozó szabályokat. A rendelet célja az állomány helyreállítása, vagyis az elővigyázatossági szintnél erősebb populáció létrehozása. |

140 | Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel A javaslat fenntartható fejlődéssel kapcsolatos célkitűzése összhangban áll a Közösség környezetvédelmi politikájával, különösen e politikának azon elemeivel, amelyek a természetes élőhelyek védelmével és a természeti erőforrások megőrzésével foglalkoznak. |

KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELT FELEKKEL ÉS HATÁSVIZSGÁLAT |

Konzultáció az érdekelt felekkel |

211 | A konzultáció módszerei, az érintett főbb ágazatok és a válaszadók általános bemutatása A javaslat a tagállamokkal és az érdekelt feleknek a regionális tanácsadó testületekben dolgozó képviselőivel folytatott számos konzultáción alapul. A Bizottság 2008 februárjában nem hivatalos technikai dokumentumot bocsátott a regionális tanácsadó testületek és a tagállamok rendelkezésére. Ez a dokumentum az állománykiaknázás felől a 2002-es johannesburgi kötelezettségvállalásokkal összeegyeztethető fenntartható kezelés felé történő fokozatos elmozdulás lehetséges módozatait és azok következményeit mutatta be. A halászat okozta állománypusztulás csökkentése (egy átmeneti időszak elteltével) kiszámíthatóbb fogásokhoz és kevesebb visszadobáshoz vezetne, valamint mérsékelné a területen élő, a szürke tőkehallal gyakran együtt fogott más halfajok túlhalászását is. A dokumentum utalt az akkori tudományos állásfoglalásra, amely szerint a maximális fenntartható hozam mellett 0,17 lehet a halászat okozta állománypusztulás mértéke. A halászat okozta állománypusztulást évente legalább 10%-kal kell csökkenteni, ellenkező esetben nem várható, hogy ésszerű időn belül javul a helyzet. A tagállamok jelentései alapján a dokumentum összefoglalta a szürke tőkehal halászatában használt felszereléseket és főbb hajótípusokat. Az ágazat képviselőit megkérdezték a halászat okozta állománypusztulás csökkentésének különböző módszereiről, köztük a következőkről: az ellenőrzés és a végrehajtás javításának lehetőségei; a fogások csökkentések üteme; a halfogás módszereinek megváltoztatása a kisebb méretű fajok kifogásának elkerülése érdekében, pl. a hálók szembőségének növelésével; a halászat szabályozására a teljes kifogható mennyiségek meghatározása mellett a tengeren töltött napok és kW-napok korlátozása; halászhajók leszerelése. A konzultációba az észak-nyugati és a dél-nyugati regionális tanácsadó testületeket vonták be. Ezeket a testületeket az Európai Közösség hozta létre a halászati és halfeldolgozó ágazatok, környezetvédelmi civil szervezetek, szabadidős horgászok és más érdekeltek képviselőiből, szerepük tanácsokkal segíteni az Európai Bizottság munkáját. |

212 | A válaszok összefoglalása és figyelembevételük módja |

A szakvélemények összegyűjtése és felhasználása |

221 | Érintett tudományterületek/szakterületek Az ICES-t és a HTMGB-t felkérték a szürke tőkehal hosszú távú kezelésével kapcsolatos szakvélemény készítésére. A HTMGB egy 2007. június 4–8-i ülésen nyújtotta be jelentését.[2] A gazdasági hatásokról készült tanulmány egy 2007. decemberi találkozón készült.[3] |

2249 | A beérkezett és felhasznált vélemények összefoglalása A főbb pontok az alábbiak: A HTMGB véleménye szerint hosszú távon előnyös volna a helyreállítási tervben szereplő elővigyázatossági állománypusztulási szint (F=0,25) helyett a maximális fenntartható hozamot vélhetően biztosító állománypusztulásra (F=0,17) törekedni. Igaz azonban, hogy az alacsonyabb ráta felé való elmozdulás következtében átmenetileg fogáscsökkenés várható. Noha a HTMGB szerint javítaná a hozamot, ha a kisebb halak fogásának csökkentése érdekében más halászeszközöket használnának, a regionális tanácsadó testületek nem értettek egyet a szürke tőkehal halászatában alkalmazott hálók szembőségének növelésével. A regionális tanácsadó testületek osztják azt a nézetet, hogy csökkenteni kell a halászat okozta állománypusztulást és a halászati erőkifejtést, de meglátásuk szerint ezt a halászati kapacitás struktúrájának kiigazítása, és nem a tengeren töltött napok vagy kW-napok korlátozása révén kell elérni. A regionális tanácsadó testületek nem támogatták újabb halászattól elzárt területek kijelölését. A javaslat alapját a beérkezett vélemények képzik. |

225 |

226 | A szakértői vélemények nyilvánosságának biztosítása Az ICES és a HTMGB szakvéleménye nyilvánosan hozzáférhető a testületek internetes oldalain (www.ices.dk és fishnet.jrc.it/web/stecf). |

230 | Hatásvizsgálat A hatásvizsgálat elsősorban három forrásra támaszkodik: a HTMGB (halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottság) által végzett biológiai elemzés, amely a lehetséges állománypusztulási mértékeket és azok elérésének módjait vizsgálja; egy gazdasági elemzés, amelyet szintén a HTMGB készített az érintett halászflották költségeinek és nyereségének változásáról a különböző lehetőségek esetén; az érintettekkel folytatott konzultáció, különösen az észak-nyugati és dél-nyugati regionális tanácsadó testületek közös állásfoglalása. A hatásvizsgálat a következő internetes oldalon érhető el: http://ec.europa.eu/governance/impact/practice_en.htm |

A JAVASLAT JOGI ELEMEI |

310 | Jogalap A hosszú távú kezelési tervek jogalapja az Európai Közösséget létrehozó szerződés 37. cikke. |

329 | A szubszidiaritás elve A javaslat a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozik. Ezért a szubszidiaritás elve nem alkalmazandó. |

Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének. |

331 | A jelenlegi helyreállítási tervhez képest a javasolt rendelet csak olyan változtatásokat tartalmaz, amelyekkel biztosítható, hogy az állomány kiaknázására a legnagyobb fenntartható hozam és a legújabb tudományos szakvélemények figyelembevétele mellett kerül sor. |

KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK |

409 | A javaslat nincs kihatással a Közösség költségvetésére. |

KIEGÉSZÍTő INFORMÁCIÓK |

Felülvizsgálati/módosító/megszüntetési záradék |

531 | A javaslat tartalmaz rendelkezést arra vonatkozóan, hogy a kezelési intézkedéseket a rendelet hatálybalépése napjától számítva három évenként értékelni kell. |

532 | A halászat okozta állománypusztulás tekintetében javasolt célarányok a HTMGB és az ICES tudományos szakvéleményén alapulnak, és a jelenlegi biológiai helyzetnek felelnek meg. A javaslat értékelési záradékot tartalmaz annak biztosítására, hogy a halászat okozta állománypusztulásra vonatkozó célarányok adott esetben az új tudományos információk és szakvélemények fényében módosíthatók legyenek. |

2009/0039 (CNS)

Javaslat

A TANÁCS RENDELETE

a szürke tőkehal északi állományának kezelésére és halászatára vonatkozó hosszú távú terv létrehozásáról

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,

tekintettel a Bizottság javaslatára,[4]

tekintettel az Európai Parlament véleményére,[5]

mivel:

(1) A fenntartható fejlődésről szóló ENSZ-világcsúcson 2002-ben Johannesburgban elfogadott végrehajtási terv alapján az Európai Közösségnek kötelessége egyebek mellett olyan szinten tartani vagy olyan szintre hozni a halászott halállományokat, hogy azok a legnagyobb fenntartható hozam mellett legyenek kiaknázhatóak, és ezt a célt a legyengült állományok esetében sürgősen, ha csak lehetséges, 2015-re el kell érni.

(2) A szürke tőkehal összeomlás szélén álló északi állományának megmentésére fogadták el 2004. április 21-én az északi szürketőkehal-állomány helyreállítására vonatkozó intézkedések megállapításáról szóló 811/2004/EK tanácsi rendeletet.[6] Jóllehet az abban foglalt terv javított az állomány helyzetén, célkitűzései nem elegendőek az (1) preambulumbekezdésben említett kötelezettség teljesítéséhez.

(3) Annak érdekében, hogy a szürke tőkehal északi állománya a lehető legnagyobb hozamot biztosító szintre erősödjön, hosszú távú kezelési tervet kell elfogadni, amely célokat és előírásokat tartalmaz a fogási korlátozások és a halászati lehetőségek tagállamok közötti elosztása módjának meghatározásához, és amely a 811/2004/EK rendelet helyébe lép.

(4) A rendelkezésre álló adatok alapján úgy tűnik, nem lehet pontosan meghatározni a hosszú távon ideális biomasszaszinteket. Ezért bármely hosszú távú tervnek nem a biomasszaszintben, hanem a halászat okozta állománypusztulási arányban kifejezett célt kell tartalmaznia.

(5) A halászati tudományos, műszaki és gazdasági bizottság (HTMGB) szakvéleménye alapján a legmagasabb hosszú távú hozamot az állomány 17%-os lehalászása mellett lehet elérni.

(6) Azonban előfordulhat, hogy kellően pontos és reprezentatív adatok hiányában a HTMGB nem mindig tud szakvéleményt nyújtani a lehalászáshoz. Indokolt tehát rendelkezni arról, hogy a szükséges adatok hiánya esetén miként lehet következetes módon megállapítani a fogási korlátozásokat.

(7) A halászati lehetőségek megállapítása és kiosztása, valamint az egyes állományok minimum- és elővigyázatossági szintjeinek, halászat okozta pusztulásának meghatározása a közös halászati politika olyan kulcsfontosságú intézkedései, amelyek közvetlen kihatással vannak a tagállamok halászflottáinak társadalmi-gazdasági helyzetére. Indokolt tehát, hogy ezekben a kérdésekben a Tanács fenntartsa magának a végrehajtási hatáskörök közvetlen gyakorlásának jogát.

(8) Az ebben a rendeletben foglalt intézkedéseknek való megfelelés biztosítása érdekében a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról szóló, 1993. október 12-i 2847/93/EGK tanácsi rendeletben[7] foglaltakon túl szükséges egyedi ellenőrzési intézkedéseket elfogadni.

(9) Indokolt rendelkezni a terv rendszeres értékeléséről. Az értékelésnek ki kell mutatnia, ha a tervben rögzített minimum- és elővigyázatossági szintek vagy a halászat okozta állománypusztulási célok már nem megfelelőek, és biztosítania kell a terv kiigazítását.

(10) Az Európai Halászati Alapról szóló, 2006. július 27-i 1198/2006/EK tanácsi rendelet[8] 21. cikke a) pontjának i. és iv. alpontja alkalmazásában a tervet a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK rendelet[9] 5. cikke szerinti helyreállítási tervnek kell tekinteni, ha az állomány az ívásra képes biomassza elővigyázatossági szintjénél gyengébb, és a 2371/2002/EK rendelet 6. cikke szerinti gazdálkodási tervnek kell tekinteni minden egyéb helyzetben.

(11) Következésképpen szükséges a 811/2004/EK rendeletet hatályon kívül helyezni, és helyébe új rendeletet léptetni.

ELFOGADTA EZT A RENDELETET:

I. FEJEZET TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

1. cikk

Tárgy

Ez a rendelet a szürke tőkehal északi állományának megőrzésére és kezelésére vonatkozó hosszú távú tervet (a továbbiakban: „a terv”) hoz létre.

2. cikk

Hatály

Ez a rendelet a következő területeken előforduló szürketőkehal-állományra alkalmazandó:

a) az ICES IIIa alkörzete és az ICES IIIb, IIIc és IIId alkörzetének közösségi vizei;

b) az ICES IIa alkörzetének és IV körzetének közösségi vizei;

c) az ICES VI és VII körzete, az ICES Vb alkörzetének közösségi vizei, az ICES XII és XIV körzetének nemzetközi vizei;

d) az ICES VIIIa, VIIIb, VIIId és VIIIe alkörzetei.

3. cikk

Fogalommeghatározások

E rendelet alkalmazásában:

a) „teljes kifogható mennyiség (TAC)”: a szürketőkehal-állományból a 2. cikkben említett bármely területen egy év alatt kifogható és kirakodható mennyiség;

b) „minimum biomasszaszint”: 100 000 tonna ívásra képes biomassza;

c) „elővigyázatossági biomasszaszint”: 140 000 tonna ívásra képes biomassza;

d) „aktuális biomassza”: a teljes kifogható mennyiség alkalmazásának évében január 1-jén vett szürketőkehal-állomány nagysága.

II. FEJEZET A HOSSZÚ TÁVÚ KEZELÉS CÉLJA

4. cikk

A terv célja

A terv céljai a következők:

a) olyan szinten tartani a szürketőkehal-állomány biomasszáját, amely lehetővé teszi fenntartható kiaknázását egy előirányzott, az állomány tekintetében a legmagasabb fenntartható hozamot biztosító halászati állománypusztulási arány alapján, valamint

b) rendelkezni az állomány kezeléséről annak érdekében, hogy annak nagysága az elővigyázatossági biomasszaszint fölött maradjon.

III. FEJEZET

LEHALÁSZÁSI SZABÁLYOK

5. cikk

A teljes kifogható mennyiségek meghatározására vonatkozó eljárás

(1) A 4. cikkben kitűzött cél elérése érdekében a Tanács a Bizottság javaslata alapján, valamint a HTMGB-vel folytatott konzultációt követően minden évben minősített többséggel határoz a 2. cikkben említett területeken élő szürketőkehal-állományokból a következő évben kifogható teljes mennyiségről.

(2) A teljes kifogható mennyiségeket e fejezettel összhangban kell megállapítani.

6. cikk

Várható teljes kifogás

(1) A HTMGB minden évben megbecsüli, hogy a következő évben a (2), (3) és (4) bekezdésekkel összhangban meghatározott halászat okozta állománypusztulás mellett várhatóan mennyi szürke tőkehalat fognak ki.

(2) Amennyiben a teljes kifogható mennyiség alkalmazásának évében január 1-jén a szürketőkehal-állomány nagysága a HTMGB szerint eléri vagy meghaladja az elővigyázatossági biomasszaszintet, a halászat okozta állománypusztulási arány a 2–6 éves korosztályban átlagosan 0,17.

(3) Amennyiben a teljes kifogható mennyiség alkalmazásának évében január 1-jén a szürketőkehal-állomány nagysága a HTMGB szerint nem éri el a minimum biomasszaszintet, a halászat okozta állománypusztulási arány a 2–6 éves korosztályban átlagosan 0,085.

(4) Amennyiben a teljes kifogható mennyiség alkalmazásának évében január 1-jén a szürketőkehal-állomány nagysága a HTMGB szerint eléri vagy meghaladja a minimum biomasszaszintet, de nem éri el az elővigyázatossági biomasszaszintet, a halászat okozta állománypusztulási arányt a 2–6 éves korosztályban a következő képlet alapján kell kiszámítani:

0,085 + (aktuális biomassza − minimum biomasszaszint)*(0,17−0,085)/(elővigyázatossági biomasszaszint – minimum biomasszaszint).

7. cikk

A teljes kifogható mennyiségek kiszámítása

(1) A teljes kifogható mennyiségek kiszámításához a 6. cikkben említett várható teljes kifogásból ki kell vonni a következő értékeket:

a) az a halmennyiség, amelyet az érintett állományhoz tartozó szürke tőkehalakból várhatóan vissza fognak dobni;

b) adott esetben a szürke tőkehalak más releváns tényezők által kiváltott pusztulásának megfelelő halmennyiség.

(2) Az (1) bekezdés ellenére a teljes kifogható mennyiség éves változása 2010, 2011 és 2012 során egyetlen területen sem haladhatja meg a 10%-ot, ezt követően pedig a 20%-ot.

8. cikk

A teljes kifogható mennyiségek meghatározására vonatkozó eljárás kevés rendelkezésre álló adat esetén

Amennyiben a HTMGB pontos és reprezentatív információ hiányában nem tud olyan szakvéleményt adni, amely alapján a Tanács a 6. cikknek megfelelően határozhat a teljes kifogható mennyiségről, akkor a szóban forgó mennyiséget a következők szerint kell meghatározni:

a) amennyiben a HTMGB szakvéleménye szerint indokolt a szürketőkehal-fogásokat a lehető legalacsonyabb szintre csökkenteni, a teljes kifogható mennyiséget az előző évben érvényes teljes kifogható mennyiséghez képest legalább 25%-kal alacsonyabb szinten kell rögzíteni;

b) a teljes kifogható mennyiséget minden egyéb esetben az előző év teljes kifogható mennyiségéhez képest legalább 15%-kal alacsonyabb szinten kell rögzíteni.

9. cikk

Az intézkedések kiigazítása

Amennyiben a HTMGB szakvéleménye szerint a 6. cikk (2), (3) vagy (4) bekezdésében említett minimum biomasszaszint, elővigyázatossági biomasszaszint vagy halászat okozta állománypusztulási arány már nem felel meg az állomány kimerítésével kapcsolatos kockázat minimalizálása és a legnagyobb fenntartható hozam biztosítása szempontjából, a Tanács e szintek tekintetében új értékeket határoz meg.

IV. FEJEZET

MEGFIGYELÉS, ELLENŐRZÉS ÉS FELÜGYELET

10. cikk

Kapcsolat a 2847/93/EGK rendelettel

Az e fejezetben elrendelt ellenőrző intézkedések a 2847/93/EGK rendeletben és a 2371/2002/EK tanácsi rendelet V. fejezetében, valamint az ezekre vonatkozó végrehajtó intézkedésekben megállapítottakon felül alkalmazandók.

11. cikk

A hajónaplók ellenőrzése

(1) A hajómegfigyelési rendszerrel (VMS) ellátott hajók esetében a tagállamok a VMS-adatok felhasználásával ellenőrzik, hogy a halászati felügyelő központba (FMC) beérkezett információ megfelel-e a hajónaplóban rögzített tevékenységeknek. E keresztellenőrzések eredményeit számítógéppel olvasható formában kell rögzíteni, és azokat három évig meg kell őrizni.

(2) Minden tagállam összeállítja és hivatalos internetes oldalán elérhetővé teszi a hajónaplók és a kirakodási nyilatkozatok átadásához szükséges kapcsolattartási adatokat.

12. cikk

A szürke tőkehalak mérlegelése első kirakodáskor

(1) A halászhajó parancsnoka köteles biztosítani, hogy a 2. cikkben meghatározott területeken kifogott és valamely közösségi kikötőben kirakodott szürke tőkehalak bármely mennyiségét értékesítés vagy a kirakodási kikötőből történő elszállítás előtt mérlegeljék. A mérlegeléshez az illetékes nemzeti hatóságok által hitelesített mérleg használandó. A mérlegelés eredményeként kapott adatot kell használni a 2847/93/EGK rendelet 8. cikkében említett nyilatkozattétel céljára.

(2) Az (1) bekezdéstől eltérve a tagállamok engedélyezhetik, hogy a szürke tőkehalak mérlegelését a tagállam területén tartott halárverésen végezzék el, amennyiben a kirakodáskor fizikai ellenőrzésre került sor, és a halakat közvetlenül az árverésre való szállítás előtt lezárt tartályba helyezték, amelyet a mérlegelésig nem nyitnak fel. A kirakodáskor végzett ellenőrzés részleteit egy kísérő dokumentum rögzíti.

13. cikk

Átrakodási tilalom

A 2. cikkben említett területeken tilos a szürke tőkehal tengeren történő átrakodása.

14. cikk

Előzetes értesítés

(1) Ha egy közösségi halászhajó egy tonnánál több szürketőkehalat szállít a fedélzetén, akkor parancsnoka vagy annak képviselője legalább négy órával valamely tagállam kikötőjébe vagy kirakodási helyére történő érkezés előtt köteles tájékoztatni az érintett tagállam illetékes hatóságát a következőkről:

a) a kikötő vagy kirakodóhely megnevezése;

b) a kikötőbe vagy kirakodóhelyre érkezés becsült ideje;

c) azon fajok élősúly-kilogrammban megadott mennyisége, amelyekből 50 kg-nál nagyobb mennyiség van a fedélzeten.

(2) Több mint egy tonna szürke tőkehal kirakodása esetén a tagállamok illetékes hatóságai előírhatják, hogy a fedélzeten tartott fogás kirakodása hatósági engedély nélkül nem kezdhető meg.

(3) Ha egy közösségi halászhajó parancsnoka vagy annak képviselője a fedélzeten tartott bármely mennyiséget a tengeren kíván átrakodni vagy kirakodni, illetve valamely harmadik ország kikötőjében vagy kirakodási helyén kirakodni, akkor a lobogó szerinti tagállam illetékes hatóságát legalább huszonnégy órával a tengeren való átrakodás vagy kirakodás, illetve a harmadik országban történő kirakodás előtt köteles tájékoztatni az (1) bekezdésben említett adatokról.

15. cikk

Kijelölt kikötők

(1) Ha egy közösségi halászhajó két tonnánál több szürke tőkehalat kíván kirakodni a Közösség területén, a hajó parancsnoka gondoskodik arról, hogy a kirakodás kijelölt kikötőben történjen meg.

(2) Minden tagállam kijelöli azokat a kikötőket, ahol két tonnát meghaladó mennyiségű tőkehal is kirakodható.

(3) Az e rendelet hatálybalépését követő 15 napon belül minden tagállam továbbítja a Bizottsághoz a kijelölt kikötők jegyzékét, és ezután 30 napon belül a kapcsolódó ellenőrzési és felügyeleti eljárásokat, amelyek az egyes kirakodott tételek mennyiségének feljegyzésére és jelentésére vonatkozó kikötéseket és feltételeket is tartalmazzák. A Bizottság az összes tagállamnak továbbítja ezt az információt.

16. cikk

A hajónaplóba bejegyzett mennyiségek becslési hibahatára

A tagállami halfogásokra vonatkozó információk feljegyzésére vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1983. szeptember 22-i 2807/83/EGK bizottsági rendelet[10] 5. cikkének (2) bekezdésétől eltérve a hajón tartott, élősúly-kilogrammban meghatározott mennyiségek becslésekor az engedélyezett hibahatár a hajónaplóba bevezetett mennyiség 5 %-a.

17. cikk

A szürke tőkehalak elkülönített tárolása

A közösségi halászhajókon található tartályokban tilos bármilyen mennyiségű szürke tőkehalat egyéb tengeri élőlénnyel vegyesen tárolni. A szürke tőkehalat tartalmazó tartályokat a raktérben más tartályoktól elkülönítve kell elhelyezni.

18. cikk

A szürke tőkehalak szállítása

(1) Egy tagállam illetékes hatóságai előírhatják, hogy a 2. cikkben meghatározott bármely területen kifogott és először abban a tagállamban kirakodott szürketőkehal-mennyiséget az első kikötőben a továbbszállítás előtt ellenőrök jelenlétében mérlegeljék. A 15. cikk értelmében kijelölt kikötőben történő első kirakodásakor a kirakodott szürketőkehal-mennyiség legalább 20%-át kitevő reprezentatív minta tömegét kell megmérni a tagállamok által felhatalmazott ellenőrök jelenlétében, mielőtt a halakat először eladásra kínálják vagy értékesítik. E célból a tagállamok e rendelet hatálybalépésétől számított egy hónapon belül benyújtják a Bizottsághoz az alkalmazandó mintavételi rendszerre vonatkozó tájékoztatást.

(2) A 2847/93/EGK rendelet 13. cikkétől eltérve az első kirakodási vagy behozatali helytől eltérő helyre szállított, 50 kilogrammnál nagyobb tömegű szürketőkehal-mennyiségeket az említett rendelet 8. cikkének (1) bekezdésében előírt, a szállítmány mennyiségére vonatkozó nyilatkozat másolatának kell kísérnie. A rendelet 13. cikke (4) bekezdésének b) pontjában előírt mentesség nem alkalmazható.

19. cikk

Nemzeti ellenőrzési cselekvési programok

(1) Az e rendelettel érintett hajókkal rendelkező tagállamok nemzeti ellenőrzési cselekvési programot határoznak meg az I. melléklettel összhangban.

(2) Az e rendelettel érintett hajókkal rendelkező tagállamok hivatalos honlapjukon minden év január 31-ig elérhetővé teszik a Bizottság és az e rendelettel érintett más tagállamok számára nemzeti ellenőrzési cselekvési programjukat és annak végrehajtási ütemtervét.

(3) A nemzeti ellenőrzési programok alkalmazásának és eredményeinek értékelése céljából a Bizottság évente legalább egyszer összehívja a Halászati és Akvakultúra-ágazati Bizottság ülését.

20. cikk

Ellenőrzési teljesítményszintek

A 19. cikkben említett nemzeti ellenőrzési cselekvési programban konkrét ellenőrzési teljesítményszinteket kell megállapítani. Ezeket az elért eredmények elemzését követően rendszeresen felül kell vizsgálni. A teljesítményszintek folyamatosan alakulnak mindaddig, amíg a II. mellékletben meghatározott értékeket el nem érik.

21. cikk

Egyedi ellenőrzési és felügyeleti programok

A 2847/93/EGK rendelet 34c. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a szürketőkehal-állományra vonatkozó egyedi ellenőrzési és felügyeleti programok a hatálybalépésüktől számított három éven túl is folytatódhatnak.

V. FEJEZET NYOMON KÖVETÉS

22. cikk

A terv értékelése

A Bizottság a HTMGB és a regionális tanácsadó csoportok szakvéleménye alapján legkésőbb e rendelet alkalmazásának harmadik évében, azt követően pedig minden harmadik évben értékeli a szürketőkehal-állomány kezelésére vonatkozó terv hatását az állományra és az azt kiaknázó halászflottákra, és szükség esetén a terv kiigazítását célzó intézkedéseket javasol.

VI. FEJEZET ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

23. cikk

Támogatás az Európai Halászati Alap keretében

1. Azokban az években, amikor a szürketőkehal-állomány nagysága nem éri el az elővigyázatossági biomasszaszintet, a tervet helyreállítási tervnek kell tekinteni a 2371/2002/EK rendelet 5. cikke szerint, valamint az 1198/2006/EK rendelet 21. cikke a) pontjának i. alpontja alkalmazásában.

2. Azokban az években, amikor a szürketőkehal-állomány nagysága eléri vagy meghaladja az elővigyázatossági biomasszaszintet, a tervet kezelési tervnek kell tekinteni a 2371/2002/EK rendelet 6. cikke szerint, valamint az 1198/2006/EK rendelet 21. cikke a) pontjának iv. alpontja alkalmazásában.

24. cikk

Hatályon kívül helyezés

1. A 811/2004/EK rendelet hatályát veszti.

2. A hatályon kívül helyezett rendeletre történő hivatkozásokat erre a rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni, és a III. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban kell alkalmazni.

25. cikk

Hatálybalépés

Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazható valamennyi tagállamban.

Kelt Brüsszelben,

a Tanács részéről

az elnök

I. MELLÉKLET

A nemzeti ellenőrzési cselekvési programok tartalma

A nemzeti ellenőrzési cselekvési programok célja többek között a következők meghatározása:

1. AZ ELLENŐRZÉS ESZKÖZEI

Humán erőforrások

1.1. A parti és tengeri ellenőrök száma, valamint bevetésük időszakai és körzetei.

Műszaki erőforrások

1.2. A járőrhajók és -repülőgépek száma, valamint bevetésük időszakai és körzetei.

Pénzügyi erőforrások

1.3. A humán erőforrás, valamint a járőrhajók és -repülőgépek bevetésére vonatkozó költségvetési tétel.

2. A HALÁSZATTAL KAPCSOLATOS INFORMÁCIÓK ELEKTRONIKUS NYILVÁNTARTÁSA ÉS JELENTÉSE

A 11., 12., 15. és 16. cikknek való megfelelés biztosítására alkalmazott rendszerek leírása.

3. A KIKÖTŐK KIJELÖLÉSE

Adott esetben a 15. cikkel összhangban a szürke tőkehalak kirakodására kijelölt kikötők jegyzéke.

4. ELŐZETES ÉRTESÍTÉS

A 14. cikknek való megfelelés biztosítására alkalmazott rendszerek leírása.

5. A KIRAKODÁSOK ELLENŐRZÉSE

A 12., 14., 15., 16. és 18. cikkben foglalt rendelkezéseknek való megfelelés biztosítására alkalmazott bármely létesítmény és rendszer leírása.

6. VIZSGÁLATI ELJÁRÁSOK

A nemzeti ellenőrzési cselekvési programok meghatározzák a következő esetekben követendő eljárásokat:

a) a tengeren és a szárazföldön végzett vizsgálatok;

b) a szürke tőkehalra vonatkozó nemzeti ellenőrzési cselekvési programért felelős, más tagállamok által kijelölt illetékes hatóságokkal folytatott kommunikáció;

c) a közös felügyelet és az ellenőrök cseréje, ideértve a más tagállamok felségvizein működő ellenőrök hatáskörének meghatározását.

II. MELLÉKLET

EGYEDI ELLENŐRZÉSI TELJESÍTMÉNYSZINTEK

Célkitűzés:

1. Minden tagállam egyedi ellenőrzési teljesítményszinteket határoz meg e melléklettel összhangban.

Stratégia

2. A halászati tevékenységek vizsgálata és felügyelete a vélhetően szürke tőkehalat zsákmányoló hajókra irányul. Az ellenőrzési és felügyeleti rendszer hatékonysága ellenőrzésének kiegészítő eszközeként a szürke tőkehalak szállítását és értékesítését szúrópróbaszerűen is kell vizsgálni.

Prioritások

3. A halászeszközök különböző típusait különböző prioritási szintekbe kell sorolni attól függően, hogy a flottákat milyen mértékben érintik a halászati lehetőségek korlátozásai. Ezért minden tagállam egyedi prioritásokat határoz meg.

Célszintek

4. A tagállamok legkésőbb e rendelet hatálybalépésének időpontjától számított egy hónapon belül megkezdik ellenőrzési ütemterveik végrehajtását az alábbi célszintek figyelembevételével.

A tagállamok meghatározzák és ismertetik mintavételezési stratégiájukat.

A Bizottság kérésére a tagállamok a Bizottság rendelkezésére bocsátják az általuk alkalmazott mintavételi tervet.

a) A kikötői ellenőrzés mértéke

Általánosságban véve legalább olyan szintet kell elérni, mint amilyet a szúrópróbaszerű mintavétel eredményezne, amelynek során az ellenőrzések kiterjednek legalább a tagállamban zajló szürketőkehal-kirakodások 20%-ára.

b) A forgalomba hozatal ellenőrzésének mértéke

Az árverésen eladásra kínált szürketőkehal-mennyiségek 5 %-át kell ellenőrizni.

c) A tengeren végzett ellenőrzés mértéke

Rugalmas cél: az egyes területeken folytatott halászat részletes elemzését követően kell meghatározni. A tengeren végzett ellenőrzések teljesítményszintjeit a szürketőkehal-gazdálkodási területeken eltöltött járőrnapok számában kell meghatározni, lehetőség szerint külön-külön meghatározva az egyes részterületeken eltöltött járőrnapok számát.

d) A légi megfigyelés mértéke

Rugalmas cél: az egyes területeken végzett halászati tevékenység részletes elemzését követően és a tagállam rendelkezésére álló erőforrások figyelembevételével kell meghatározni.

III. MELLÉKLET Megfelelési táblázat

811/2004/EK rendelet | E rendelet |

1. cikk | 1. cikk |

2. cikk | 4. cikk |

3. cikk | - |

4. cikk | 5. cikk |

5. cikk | 6. és 7. cikk |

6. cikk | 8. cikk |

7. cikk | - |

8. cikk | 14. cikk |

9. cikk | 15. cikk |

10. cikk | 16. cikk |

11. cikk | 17. cikk |

12. cikk | 18. cikk |

13. cikk | 21. cikk |

[1] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[2] Northern hake long-term management plans. Lisszabon, 2007. június 4-8. Report of The Sub-Group meeting on Balance between Resources and their Exploitation of the Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries.

[3] Northern hake long-term management plan impact assessment. Subgroup on Balance between Resources and their Exploitation, of the Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries.

[4] HL C […], […], […] o.

[5] HL …[…], […], […] o.

[6] HL L 150., 2004.4.30., 1. o.

[7] HL L 261., 1993.10.20., 1. o.

[8] HL L 223., 2006.8.15., 1. o.

[9] HL L 358., 2002.12.31., 59. o.

[10] HL L 276., 1983.10.10., 1. o.