Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek klinikai vizsgálatairól és a 2001/20/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről /* COM/2012/0369 final - 2012/0192 (COD) */





INDOKOLÁS 1. A JAVASLAT HÁTTERE Az emberi felhasználásra szánt gyógyszerekkel végzett klinikai vizsgálatok során alkalmazandó helyes klinikai gyakorlat bevezetésére vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 2001. április 4-i 2001/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[1] fogalommeghatározása szerint a klinikai vizsgálatok gyógyszerek emberi felhasználására irányuló vizsgálatok, amelyek keretében a gyógyszerek alkalmazása nem a standard klinikai gyakorlat szerint, hanem kutatási vizsgálati terv alapján történik. Klinikai vizsgálatokra többféle összefüggésben kerül sor. A forgalombahozatali engedély iránti kérelmek, valamint az orvosi szaklapokban megjelenő publikációk klinikai vizsgálatokból származó adatokon alapulnak. A klinikai vizsgálatok ezért a klinikai kutatás elengedhetetlen részét képezik, amely ugyanakkor alapvetően fontos a gyógyszerfejlesztés és az egészségügyi kezelések javítása érdekében. Klinikai vizsgálatok nélkül nem lenne lehetőség új gyógyszerek kifejlesztésére, meglévő gyógyszerek továbbfejlesztésére, és a gyógyszeres kezelések kutatási eredményeken alapuló javítására sem. Az EU-ban, illetve az EGT-ben évente mintegy 4400 klinikai vizsgálatot kérelmeznek.[2] A klinikai vizsgálatok mintegy 60%-át a gyógyszeripar, 40%-át pedig más érdekelt felek (pl. tudományos intézetek) szponzorálják. Az EU-ban kérelmezett klinikai vizsgálatok mintegy 24%-a nemzetközi klinikai vizsgálat, ami azt jelenti, hogy a vizsgálatot legalább két tagállamban szándékoznak elvégezni. Jóllehet ez az arány viszonylag alacsonynak tűnik, a klinikai vizsgálatokban részt vevő vizsgálati alanyok mintegy 67%-a a klinikai vizsgálatok említett 24%-ában vesz részt. Ez azt jelenti, hogy átlagosan a több mint 40 vizsgálati alanyt bevonó klinikai vizsgálatokat egynél több tagállamban végzik. A csak egy tagállamban végzett klinikai vizsgálatokat a kisebb, kevesebb vizsgálati alany bevonásával végzendő vizsgálatok esetében alkalmazzák. A 2001/20/EK irányelv jelentősen javította az EU-ban végzett klinikai vizsgálatok biztonságosságát és etikai hátterét, valamint a klinikai vizsgálatok adatainak megbízhatóságát. Ennek ellenére a klinikai vizsgálatokról szóló irányelv a gyógyszerészet területén talán a leginkább kritizált uniós jogszabály. Kritikát fogalmazott meg valamennyi érdekelt fél – a betegek, az ágazat és a tudományos kutatás. A rendelkezésre álló adatok alátámasztják e kritikát: · 2007-ről 2011-re a klinikai vizsgálatok iránti kérelmek száma 25 %-kal csökkent.[3] · A klinikai vizsgálatok elvégzésének költségei emelkedtek. A 2001/20/EK irányelv alkalmazását megelőző időszakhoz viszonyítva az ágazati megbízóknak a klinikai vizsgálat engedélyezési eljáráshoz szükséges személyzeti igényei megduplázódtak (107%); a kisebb vállalatoknál pedig még meredekebb volt az emelkedés. A nem kereskedelmi megbízók esetében az adminisztratív kötelezettségeknek a 2001/20/EK irányelv következtében bekövetkező növekedése az adminisztratív költségek 98%-os növekedéséhez vezetett. Emellett a 2001/20/EK irányelv végrehajtása óta a biztosítási díjak 800%-kal nőttek az ipari megbízók esetében. · A klinikai vizsgálatok 152 napos eltolódással indulnak, ez a korábbihoz képest 90 %-os időbeli növekedést jelent. Helytelen lenne a klinikai vizsgálati tevékenységben bekövetkezett visszaesést kizárólag a 2001/20/EK irányelv hatásának tulajdonítani. A 2001/20/EK irányelv ugyanakkor számos közvetlen hatást gyakorolt a klinikai vizsgálatok elvégzésének költségei és megvalósíthatósága tekintetében, amelyek a klinikai vizsgálati tevékenység csökkenéséhez vezettek az EU-ban. Emellett más okok (bérköltségek, valamint nemzetközi vizsgálatok elvégzésének szükségessége a vizsgálati alanyok megfelelő számának elérése érdekében) tovább súlyosbították a helyzetet a 2001/20/EK irányelv szabályozási követelményei és az ebből adódó költségek következtében. Így a 2001/20/EK irányelv meglévő rendelkezései a jelek szerint akadályozták a klinikai vizsgálatok végzését Európában. Ennek következtében szükségessé vált a Bizottság fellépése. 2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK EREDMÉNYEI; HATÁSVIZSGÁLAT E javaslat hatásvizsgálatának előkészítése során a Bizottság két nyilvános konzultációt tartott (az első 2009. október 9. és 2010. január 8., míg a második 2011. február 9. és 2011. május 13. között zajlott). A két konzultáció során teljesültek a Bizottság által az érdekelt felekkel folytatott konzultációra vonatkozó általános elvek és minimumelőírások. A Bizottság közzétette a válaszokat és azok összefoglalóját. Emellett 2009 óta a Bizottság számos találkozót szervezett az érdekelt felekkel annak érdekében, hogy megismerje a klinikai vizsgálatokról szóló irányelv működésére vonatkozó értékelésüket és megvitassa a lehetséges szakpolitikai opciók hatását. 2011. március 31-én az érdekelt felek számára nagyszabású munkaértekezletet szerveztek a nyilvános konzultáció keretében benyújtott vitaindító anyagban szereplő különböző pontok megvilágítása érdekében. A Bizottság a hatásvizsgálatokra vonatkozó saját iránymutatásai alapján hatásvizsgálatot végzett, és az eredményeket egy hatásvizsgálati jelentésben közzétette. 3. A JAVASLAT JOGI ELEMEI 3.1. Hatály (a javasolt rendelet 1. és 2. fejezete) A javasolt rendelet hatálya alapvetően megegyezik a 2001/20/EK irányelv hatályával. A hatály a gyógyszerekre irányuló orvostudományi kutatásra korlátozódik, ugyanakkor mégis igen széles, mivel csak azok a klinikai vizsgálatok nem tartoznak bele, amelyek nem tartalmaznak „beavatkozást” (pl. orvosok körében végzett felmérések, amelyek esetében nincs további beavatkozás vagy „adatbányászat”). A beavatkozással nem járó vizsgálatok tekintetében, amelyek az engedélyezést követő, a biztonságosságra vonatkozó vizsgálatok, melyeket a forgalombahozatali engedély jogosultja indítja, irányítja vagy finanszírozza önkéntesen, vagy a forgalombahozatali engedély tekintetében illetékes hatóság által megállapított kötelezettségek alapján, a szabályokat az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv állapítja meg[4]. 3.2. Engedélyezési eljárás és az engedélyezéshez szükséges dokumentáció (benyújtás, értékelés, határozat; a javasolt rendelet 2., 3., 14. és 15. fejezete) A javaslat új engedélyezési eljárást vezet be a klinikai vizsgálatokra az alábbi elvek alapján: · egy harmonizált, az engedélyezéshez szükséges dokumentáció, amely részben kodifikálja az EudraLex 10. kötetében foglalt meglévő bizottsági iránymutatást; · egy európai adatbázissal összekapcsolt egységes portál a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem benyújtására. E portált az Európai Bizottság kezeli, és használata a megbízók számára ingyenes; · egy rugalmas és gyors értékelési eljárás új, központi bürokrácia létrehozása nélkül. Ezt az értékelést nagyrészt a tagállamok ellenőrzik. Az értékelésben részt vesz minden olyan tagállam, ahol a megbízó klinikai vizsgálatot kíván végezni; · egy egyértelmű mechanizmus a jelentéskészítő tagállam kijelölésére; · egyértelmű határidők (melyekhez a hallgatólagos jóváhagyás elve társul) a megfelelés biztosítására; · egy koordinációs és tanácsadó fórum az engedélyezési eljárás során esetlegesen felmerülő problémák megoldása céljából. E fórum irányítását és ülései elnökölését a Bizottság végzi. · egyértelmű különbségtétel azok között a szempontok között, amelyek esetében a tagállamok együttműködnek az értékelés során, valamint az alapvetően etikai vagy nemzeti/helyi jellegű szempontok között, amelyek esetében egy-egy tagállam önállóan végzi az értékelést; · egyes jól meghatározott esetekben lehetőség biztosítása egy tagállamnak arra, hogy kimaradhasson a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem értékelésének következtetéseiből (fenntartáson alapuló kívülmaradás). · a klinikai vizsgálatok engedélyezésére vonatkozó értékelés szervezeti felépítését és belső hatásköreit az egyes tagállamok határozzák meg, az értékelők függetlenségére vonatkozó nemzetközi iránymutatásokat figyelembe véve; · gyors eljárás annak érdekében, hogy a klinikai vizsgálat további tagállamokra is kiterjeszthető legyen; · amennyiben egy klinikai vizsgálatot engedélyezése után módosítanak, a módosítás kizárólag akkor engedélyköteles, ha a módosítás jelentős hatást gyakorol a vizsgálati alanyok biztonságára vagy jogaira, vagy pedig a klinikai vizsgálat során kapott adatok megbízhatóságára és megalapozottságára. A klinikai vizsgálat engedélyezésére vonatkozó szabályok alapvetően fontos eleme az egyértelmű különbségtétel azon szempontok között, amelyek esetében a tagállamok együttműködnek a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem értékelése során (a javasolt rendelet 6. cikke) és azon szempontok között, amelyek tekintetében a tagállamok az értékelést külön-külön végzik. Az utóbbi eshetőségbe olyan szempontok tartoznak, amelyek alapvetően nemzeti (pl. a felelősségre vonhatóság kérdése), etikai (pl. a beleegyező nyilatkozat) vagy helyi (pl. a klinikai vizsgálóhely megfelelősége) jellegűek. E különbségtétel azonban nem befolyásolja, hogy az adott tagállamban mely testület végzi az értékelést. A javaslat értelmében a tagállamok hatáskörébe tartozik a klinikai vizsgálatok engedélyezésében (vagy elutasításában) érintett testületek belső szervezésének szabályozása. A tagállamok hatásköre továbbá az e rendeletben foglalt engedélyezési eljárásnak megfelelő szervezeti felépítés meghatározása. Ennek következtében a javasolt rendelet a 2001/20/EK irányelvvel ellentétben nem határozza meg, hogy egy tagállamon belül mely testület hagyja jóvá (vagy utasítja el) a klinikai vizsgálatokat. A javasolt rendelet ennélfogva nem szabályozza vagy harmonizálja az etikai bizottságok pontos működését, nem határozza meg az etikai bizottságok működési szintű, szisztematikus együttműködését az EU-ban, és nem is korlátozza az etikai bizottság értékelési hatáskörét kifejezetten etikai jellegű kérdésekre (a tudomány és az etika nem választható szét). Ehelyett a javaslat értelmében a tagállamok hatásköre marad, hogy területükön megszervezzék a különböző testületek között a feladatok kiosztását. Az a fontos, hogy a tagállamok független, kiváló minőségű értékelést tudjanak biztosítani a jogszabályokban meghatározott határidőkön belül. Emellett rendkívül fontos az egyértelműség biztosítása abban a tekintetben, hogy milyen kérdésekkel foglalkoznak a tagállamok együttműködés keretében, és melyeket oldják meg egyénileg azok alapvetően nemzeti, helyi vagy etikai jellege miatt. E megközelítés mellett a javasolt rendelet ugyanakkor fenntartja, hogy a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelmek értékelését közösen kell végeznie megfelelő számú, független személynek, akik összességében rendelkeznek a megfelelő végzettséggel és tapasztalattal minden vonatkozó területen, beleértve a nem szakmabeliek véleményét is. A javaslat így összhangban áll a nemzetközi iránymutatásokkal, és biztosítja a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem alapos, független és kiváló minőségű értékelését az EU egészében, ugyanakkor nem sérti a tagállamok arra vonatkozó hatáskörét, hogy maguk szervezzék meg a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelmekkel kapcsolatos belső döntéshozatalt. 3.3. Kapcsolat a tudományos tanácsadással A klinikai vizsgálatok szabályozásától függetlenül a szabályozók érintettek lehetnek egy vizsgálat előkészítő szakaszában a vizsgálati terv elkészítésének támogatásában[5], a gyermekgyógyászati vizsgálati tervben[6], a tudományos tanácsadásban[7] és az engedélyezés utáni biztonságossági/hatásossági vizsgálatokban[8] (a továbbiakban: tudományos tanácsadás). A javasolt rendelet két okból kifolyólag nem „keveri” a tudományos tanácsadás szempontjait a klinikai vizsgálat engedélyezésének szempontjaival: · A szabályozó bevonása a tudományos tanácsadás kontextusába a megközelítés szempontjából teljesen más kérdés, mint a klinikai vizsgálat engedélyezése: az előbbi meghatározza, hogy mely klinikai adatok kívánatosak a forgalombahozatali engedélynek az eljárás egy későbbi szakaszában történő megadásához vagy fenntartásához, az utóbbi pedig megállapítja, hogy a klinikai vizsgálat elfogadható-e a betegjogok, a biztonságosság, valamint az adatok megbízhatósága és megalapozottsága tekintetében. Könnyen elképzelhető, és a múltban volt is rá időnként példa, hogy e két megközelítés egymással ellentétes eredményt ad: a forgalombahozatali engedély jövőbeli megadása érdekében kívánatos lehet bizonyos klinikai adatok kinyerése embereken végzett vizsgálatok alapján, de előfordulhat, hogy az ilyen klinikai vizsgálatok a vizsgálati alanyok védelme szempontjából nem elfogadhatók. · A klinikai vizsgálatra vonatkozó uniós jogszabályok a klinikai vizsgálatokat elvont megközelítésben kezelik, vagyis függetlenül attól, hogy az eredményeket egy jövőbeli forgalombahozatali engedélyhez vagy bármilyen más célra (pl. kezelési stratégiák javítása, különböző gyógyszerekkel végzett kezelés összehasonlítása stb.) kívánják-e felhasználni. Ezt a különbséget rendszerint a „kereskedelmi”, illetve „tudományos” klinikai vizsgálatok kulcsszavak szerint tárgyalják. Az utóbbi alkotja az EU-ban kérelmezett klinikai vizsgálatok mintegy 40%-át. Ezért a tudományos tanácsadásnak és a klinikai vizsgálat engedélyezésének a „keveredése” a klinikai vizsgálatok mindössze harmadánál lenne működőképes elképzelés. A javaslat ugyanakkor éppen ezeket a „tudományos” klinikai vizsgálatokat kívánja stimulálni. 3.4. A vizsgálati alanyok védelme és beleegyező nyilatkozat Az Európai Unió Alapjogi Chartája 3. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint az orvostudomány és a biológia területén nem végezhető beavatkozás az érintett személy szabad és tájékoztatáson alapuló beleegyezése (beleegyező nyilatkozata) nélkül. Az uniós jogszabályoknak tiszteletben kell tartaniuk ezt az elvet. A vizsgálati alanyok védelmére, valamint a szabad beleegyező nyilatkozatra vonatkozó szabályokat a 2001/20/EK irányelv megalkotásához vezető jogalkotási folyamat során kimerítően megtárgyalták. A javasolt jogszabály ugyanakkor – a sürgősségi helyzetekben végzett klinikai vizsgálatok kérdésének kivételével (lásd az alábbi bekezdést) – nem változtat ezeken a szabályokon. A szövegezés tekintetében ugyanakkor az egyértelműség érdekében egyes rendelkezéseket átcsoportosítottak, valamint lehetőség szerint rövidítettek rajtuk. Az engedélyezési eljárással kapcsolatos rendelkezéseket például a javasolt rendelet 2. és 3. fejezetébe helyezték át, míg a kártérítésre vonatkozó rendelkezések a javasolt rendelet 12. fejezetébe kerültek. A sürgősségi esetekben végzett klinikai vizsgálatok tekintetében a 2001/20/EK irányelv nem foglalkozik azzal a különleges helyzettel, amikor a helyzet sürgető volta következtében nincs mód elnyerni a vizsgálati alanynak vagy annak jogi képviselőjének szabad beleegyező nyilatkozatát (sürgősségi helyzetben végzett klinikai vizsgálatok). E kérdés megoldása érdekében a szöveg a sürgősségi helyzetben végzett klinikai vizsgálatokra vonatkozó, az e téren rendelkezésre álló nemzetközi iránymutatásokkal összhangban álló egyedi rendelkezésekkel egészült ki. A személyes adatok védelmére ezenkívül a 95/46/EK irányelv[9] és a 45/2001/EK rendelet[10] rendelkezései vonatkoznak. Az uniós adatbázis nem tartalmaz vizsgálati alanyokra vonatkozó személyes adatokat. Fontos továbbá, hogy az uniós adatbázisban a vizsgálókról felvehető személyes adatokat a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (általános adatvédelmi rendelet) irányuló javaslat 17. cikke (3) bekezdésének b) pontjában szereplő kitételnek megfelelően tárolják. Olyan estekre tekintettel, amikor egy klinikai vizsgálat kapcsán például kötelezettségszegésre derül fény, fontos, hogy több évvel a klinikai vizsgálat befejezése után is nyomon lehessen követni, hogy egy adott vizsgáló mely klinikai vizsgálatokban vett részt. 3.5. biztonságossági jelentés (a javasolt rendelet 7. fejezete) A biztonságossági jelentésre vonatkozó szabályok a vonatkozó nemzetközi iránymutatásokban foglalt elveket követik. A 2001/20/EK irányelvvel összehasonlítva a szabályokat ésszerűbbé, egyszerűbbé és korszerűbbé tették a következők bevezetésével: · annak a lehetősége, hogy nemkívánatos eseményekről a vizsgáló ne tegyen jelentést a megbízónak, ha erről a vizsgálati terv rendelkezik; · a megbízó által tett közvetlen jelentés a feltételezett, nem várt súlyos mellékhatásokról az EudraVigilance európai adatbázisba; · az éves biztonságossági jelentés megbízó általi, egyszerűsített benyújtása. Az éves biztonságossági jelentést nem kell benyújtani olyan engedélyezett vizsgálati készítmények esetében, amelyeket engedélyezett indikációjuk szerint alkalmaznak. E termékek esetében a rendes farmakovigilanciai szabályokat kell alkalmazni. A biztonságossági jelentésre vonatkozó részletes szabályok – amelyek részben kodifikálják a meglévő bizottsági iránymutatásokat[11] – a javasolt rendelet mellékletében szerepelnek. Ez felhatalmazáson alapuló jogi aktusokon keresztül elősegíti a meglévő szabályok aktualizálását, tekintettel a műszaki fejlődésre vagy a szabályozás globális összehangolására. Az EudraVigilance európai adatbázás a 2001/83/EK irányelvnek megfelelően a farmakovigilanciai tevékenységek vonatkozásában már létezik, karbantartásának és irányításának feladatát pedig az Európai Gyógyszerügynökség (a továbbiakban: Ügynökség) látja el. A 2001/20/EK irányelv már hivatkozott erre az adatbázisra, valamint az Európai Gyógyszerügynökségnek az adatbázis kezelésében betöltött szerepére. A javasolt rendelet e tekintetben nem vezet be változtatásokat. 3.6. A vizsgálat elvégzése (a javasolt rendelet 8. fejezete) A 2001/20/EK irányelvben viszonylag kevés szabály foglalkozik a vizsgálatok tényleges lebonyolításával. Ezeket a szabályokat részben „a helyes klinikai gyakorlat elveinek és részletes iránymutatásainak megállapításáról az emberi felhasználásra szánt vizsgálati gyógyszerkészítmények, valamint az ilyen termékek gyártási vagy behozatali engedélyezésének tekintetében” című, 2005. április 8-i 2005/28/EK irányelv[12], részben pedig bizottsági iránymutatások tartalmazzák. A javasolt rendelet egybegyűjti e szabályokat. 3.7. Vizsgálati készítmények, kiegészítő gyógyszerek vagy készítmények, gyártás, címkézés (a javasolt rendelet 9–10. fejezete). A kutatási és fejlesztési vizsgálatokra szánt gyógyszerek nem tartoznak a 2001/83/EK irányelv hatálya alá (beleértve a gyártásra, behozatalra és címkézésre vonatkozó szabályokat is). Ezeket a szabályokat a 2001/20/EK irányelv , a 2005/28/EK irányelv és bizottsági iránymutatások tartalmazzák. A javasolt rendelet egybegyűjti e szabályokat. Az új szabályok is a „vizsgálati készítmény” fogalmára építenek. A javasolt új szabályok ugyanakkor egyértelműbben tükrözik azt a tényt, hogy elképzelhető, hogy a vizsgálati készítményeket már esetlegesen engedélyezhették, vagyis a 2001/83/EK irányelv szerint már forgalomba hozhatták őket. Emellett a 2001/20/EK irányelv alkalmazásával kapcsolatos tapasztalat azt mutatja, hogy egyértelműségre van szükség az olyan gyógyszerek esetében, amelyeket klinikai vizsgálat keretében alkalmaznak, és amelyek nem vizsgálati készítmények. E „kiegészítő gyógyszerekre vagy készítményekre” (amelyekre a bizottsági végrehajtási iránymutatásokban eddig „nem vizsgálati készítményekként” hivatkoztak) a gyártás és címkézés tekintetében arányos szabályok vonatkoznak majd. 3.8. Megbízók, közös megbízás, uniós kapcsolattartó (a javasolt rendelet 11. fejezete) Minden klinikai vizsgálat esetében van egy „megbízó”, vagyis egy olyan természetes vagy jogi személy, aki a klinikai vizsgálat indításáért és irányításáért felelősséget visel. E „felelősség” nem tévesztendő össze a „felelősségre vonhatóság” azon esetével, amikor a beteget kár éri. A felelősségre vonhatóságra vonatkozó szabályok az alkalmazandó nemzeti jogszabályoktól függnek, és függetlenek a megbízó felelősségétől. A felelősség tekintetében egyértelműen előnyben részesített helyzet, ha egy klinikai vizsgálat csak egy megbízóhoz tartozik. Az „egyetlen megbízó” a legjobb módszer annak biztosítására, hogy valamennyi, a klinikai vizsgálat egészére vonatkozó információt továbbítják a klinikai vizsgálatot felügyelő testületeknek, és valamennyi szükséges intézkedést meghoznak. Egyre erősödik azonban az a tendencia, hogy a klinikai vizsgálatokat – akár ugyanazon tagállamban, akár több tagállamban működő – tudósok vagy tudományos intézetek laza hálózatai indítják. E hálózatok bizonyos esetekben gyakorlati vagy jogi okoknál fogva nehézségekbe ütköznek annak meghatározásakor, hogy melyik tagjuk lépjen fel „egyetlen megbízóként”. E hálózatok gyakorlati vagy jogi nehézségekbe ütközhetnek akkor is, ha közösen kívánnak egyetlen jogi személyt alkotni, amely „egyetlen megbízóként” lépne fel. E probléma megoldása érdekében – annak biztosítása mellett, hogy a klinikai vizsgálat hatékony felügyelete nem csorbul – a javasolt rendelet bevezeti a közös megbízás fogalmát. A klinikai vizsgálat kezdetekor valamennyi társmegbízó felelős a vizsgálat egészéért. A javasolt rendelet ugyanakkor lehetővé teszi a társmegbízóknak, hogy „felosszák” a klinikai vizsgálatért viselt felelősséget egymás között. Ugyanakkor – még abban az esetben is, ha a társmegbízók felosztják a felelősségi köröket – valamennyien felelősek maradnak abban, hogy kijelöljenek egy megbízót, aki végre tudja hajtani a tagállam által kért intézkedéseket, és információkat tud szolgáltatni a klinikai vizsgálat egészéről. A megbízó kötelezettségei függetlenek működése helyszínétől (EU vagy harmadik ország). Ugyanakkor, ha a megbízó harmadik országban működik, a klinikai vizsgálat hatékony felügyeletének biztosítása érdekében uniós kapcsolattartót kell kijelölni. Az említett kapcsolattartóval folytatott kommunikációt a megbízóval folytatott kommunikációnak kell tekinteni. 3.9. Kártérítés (a javasolt rendelet 12. fejezete) A 2001/20/EK irányelv bevezette a „kötelező biztosítást/kártérítést”. E kötelező biztosítás/kártérítés jelentősen növelte a klinikai vizsgálatok elvégzésének költségeit és adminisztratív terheit, de nincs arra utaló bizonyíték, hogy a káresemények száma vagy a kár összege az irányelv hatálybalépésével nőtt volna. A javasolt rendelet elismeri, hogy a klinikai vizsgálatok nem minden esetben jelentenek további kockázatot a vizsgálati alanyok számára a standard klinikai gyakorlat során nyújtott kezeléshez viszonyítva. Ennek következtében – ha nincs további kockázat, vagy amennyiben a további kockázat elhanyagolható –, nem szükséges specifikus kártérítésről rendelkezni (akár biztosításról, akár kártalanításról van szó) a klinikai vizsgálat tekintetében. Ezekben az esetekben az orvos, az intézmény vagy a termék felelősségbiztosítása megfelelő fedezetet biztosít. Abban az esetben, ha a klinikai vizsgálat további kockázatot jelent, a javasolt rendelet kötelezi a megbízót, hogy biztosítson kártérítést, akár biztosításon, akár kártalanítási mechanizmuson keresztül. Az utóbbi tekintetében a javasolt rendelet arra kötelezi a tagállamokat, hogy hozzanak létre egy nonprofit alapon működő nemzeti kártalanítási mechanizmust. Ennek mindenekelőtt a nem kereskedelmi megbízókat kell abban segítenie, hogy fedezetet kapjanak az esetleges kártérítésekhez. Azóta, hogy a 2001/20/EK irányelv bevezette a „kötelező biztosítás/kártalanítás” gyakorlatát, e nem kereskedelmi megbízók nagy nehézségekbe ütköztek a kártérítési fedezet megszerzése terén. 3.10. Ellenőrző vizsgálatok (a javasolt rendelet 13. fejezete) Az ellenőrző vizsgálatokra vonatkozó rendelkezések nagyrészt a 2001/20/EK irányelven alapulnak. Az ellenőrzésben részt vevő erőforrások tekintetében a javasolt rendelet a bizottsági munkatársak számára meghatározza a jogalapot, amely szerint ellenőrzéseket végezhetnek tagállamokban és harmadik országokban az emberi felhasználásra szánt gyógyszerekre és a klinikai vizsgálatokra vonatkozó uniós vívmányok összefüggésében. 3.11. Hatályon kívül helyezés és hatálybalépés (a javasolt rendelet 19. fejezete) A javasolt rendelet a 2001/20/EK irányelvben szabályozott szempontokkal foglalkozik. Az említett irányelv ezért hatályát veszti. Az (átültetett) 2001/20/EK irányelvről e rendeletre történő zökkenőmentes átállás érdekében az e rendelet hatálybalépését követő három évig párhuzamosan mindkét szabályrendszer alkalmazandó lesz. Ez elősegíti az átállást, különösen az engedélyezési eljárás vonatkozásában. 3.12 Az engedélyezett gyógyszerekkel végzett klinikai vizsgálatokra és a kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatokra vonatkozó lényeges szabályok egyszerűsítése A klinikai vizsgálatokra vonatkozó szabályozás két, egymástól elkülönülő kockázattal foglalkozik: a vizsgálati alanyok biztonságára jelentett kockázattal és az adatok megbízhatóságával kapcsolatos kockázattal. Az előző nagyban változhat számos tényező, különösen az alábbiak függvényében: · a vizsgálati készítménnyel kapcsolatos ismeretek és előzetes tapasztalatok mértéke (különösen annak tekintetében, hogy a vizsgálati készítményt engedélyezték-e az EU-ban); továbbá · a beavatkozás típusa (amely az egyszerű vérvételtől komplikált biopsziáig terjedhet). A 2001/20/EK irányelvet erőteljes kritikák érték, azt állítva, hogy nem veszi megfelelően figyelembe a különböző kockázatok közötti különbségeket. Ehelyett a 2001/20/EK irányelvben foglalt kötelezettségek és korlátozások nagyrészt a vizsgálati alany biztonságára vonatkozó kockázatoktól függetlenül alkalmazandók. E szempontot a hatásvizsgálatról szóló jelentés részletesen tárgyalja. E hatásvizsgálat alapján a javasolt rendelet egészében gondosan figyelembe vették a kockázatarányosság szempontjait. 3.13. A rendelet jogi formája A 2001/20/EK irányelvet felváltó javasolt jogi aktus formája rendelet. A rendelet jogi formája egységes eljárást biztosít a klinikai vizsgálatok engedélyezése iránti kérelmek benyújtására és lényeges módosításaira. A tapasztalatok azt mutatják, hogy nehézségek támadnak, amennyiben tagállamok együttműködésük során munkájukat az irányelvet átültető, „hasonló, de mégis eltérő” nemzeti jogszabályaikra alapozzák. Kizárólag a rendelet mint jogi forma biztosítja azt, hogy a tagállamok a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem értékelését egységes szövegre, nem pedig eltérő nemzeti átültető intézkedésekre alapozzák. A fentiek nem csupán az engedélyezési eljárás egészére, hanem az e rendeletben szabályozott más kérdésekre is vonatkoznak, mint például: a biztonságossági jelentés a klinikai vizsgálatok során, valamint a klinikai vizsgálat keretében alkalmazott gyógyszerek címkézésére vonatkozó követelmények. Emellett a tapasztalatok azt mutatták, hogy a tagállamok visszaéltek az átültetési eljárással, és további eljárási követelményeket vezettek be. Végezetül pedig a rendelet mint jogi forma jelentős egyszerűsítési hatást is gyakorol. A nemzeti szintű, átültető intézkedések felváltása lehetővé teszi az érintett szereplőknek, hogy a klinikai vizsgálatot – beleértve a nemzetközi klinikai vizsgálatokat is – egyetlen szabályozási keret alapján tervezzék meg és folytassák le, nem pedig az irányelvet átültető tagállami jogszabályok által biztosított 27 különböző keret alapján. A rendelet mint jogi forma ellenére maradnak olyan területek, ahol az uniós szintű szabályozási keretet nemzeti jogszabályok egészítik ki: erre példák az arra vonatkozó szabályok, hogy ki a vizsgálati alany „jogi képviselője”, valamint káresemény bekövetkeztekor a felelősségre vonhatóságra vonatkozó lényeges szabályok. 3.14. Hatáskörök, kettős jogalap és szubszidiaritás A javasolt rendelet a 2001/20/EK irányelvhez hasonlóan az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 114. cikkén alapul. Emellett a javasolt rendelet az EUMSZ 168. cikke (4) bekezdésének c) pontján alapul. A javasolt rendelet az EUMSZ 114. cikkén alapul, mivel célja a klinikai vizsgálatok jogi keretének összehangolása. Emellett a javasolt rendelet célja, hogy hozzájáruljon a forgalmazott gyógyszerekre vonatkozó szabályok összehangolásához, többek között a forgalombahozatali engedély tekintetében. Végezetül a javasolt rendelet célja, hogy összehangolja a klinikai vizsgálat keretében alkalmazott gyógyszerekre vonatkozó szabályokat, lehetővé téve az Unión belüli szabad mozgásukat. A klinikai vizsgálatokra vonatkozó szabályok összehangolása tekintetében megjegyzendő, hogy gyakorlatilag minden nagyobb klinikai vizsgálatot egynél több tagállamban végeznek. A klinikai vizsgálat során kapott eredményeket ráadásul más klinikai vizsgálatok alapjául lehet használni. E tekintetben alapvetően fontos a betegjogokra, a biztonságra, az adatok megbízhatóságára és megalapozottságára vonatkozó szabályok összehangolásának biztosítása, hogy azokat az Unió egészében elismerjék. A gyógyszerekre vonatkozó szabályok általános összehangolása tekintetében a klinikai vizsgálatokra vonatkozó harmonizált szabályok megteremtik annak lehetőségét, hogy a klinikai vizsgálatok eredményeire és megállapításaira hivatkozni lehessen a gyógyszerek unióbeli forgalombahozatali engedélye iránti kérelmekben (beleértve a forgalombahozatali engedély módosítását és kiterjesztését is). A klinikai vizsgálatok keretében alkalmazott gyógyszerekre vonatkozó szabályok összehangolása tekintetében emlékeztetni kell arra, hogy a kutatási és fejlesztési vizsgálatokra szánt gyógyszerekre nem vonatkozik az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexe. Előfordulhat ugyanakkor, hogy az ilyen gyógyszereket nem abban a tagállamban gyártják, mint ahol a klinikai vizsgálatot végzik. Tehát ezekre a gyógyszerekre nem vonatkozik másodlagos uniós jogszabály, amely biztosítaná szabad mozgásukat, miközben fenntartja az emberi egészség magas szintű védelmét. Emellett a javasolt rendelet az EUMSZ 168. cikke (4) bekezdésének c) pontján alapul, mivel célja a gyógyszerek magas szintű minőségi és biztonsági előírásainak megállapítása. Az EUMSZ 168. cikkének (4) bekezdése és 4. cikke (2) bekezdésének k) pontja szerint ez az uniós hatáskör – az EUMSZ 114. cikkéhez hasonlóan – egy, a tagállamokkal megosztott hatáskör, amelyet a javasolt rendelet elfogadásával gyakorolnak A javasolt rendelet célja a gyógyszerek magas szintű minőségi és biztonsági előírásainak megállapítása két szempontból: · biztosítja, hogy a klinikai vizsgálatok során nyert adatok megbízhatók és megalapozottak, szavatolva ezzel, hogy a betegek számára feltehetően „biztonságosabb” kezelések és gyógyszerek megbízható és megalapozott klinikai adatokon alapuljanak. A szabályozók, tudósok, az ágazat és a nyilvánosság csak akkor tud megfelelő döntést hozni a gyógyszerek magas szintű minőségének és biztonságának biztosítása érdekében, ha azok az adatok, amelyekre e döntéseket alapozzák, megbízhatók és megalapozottak. Az ezt biztosító rendelkezések mindenekelőtt az engedélyezési eljárásra és a klinikai vizsgálat elvégzésének szabályaira vonatkoznak, beleértve a tagállami figyelemmel kísérésre és felügyeletre vonatkozó szabályokat is. · célja, hogy magas szintű előírásokat állapításon meg a klinikai vizsgálat keretében a vizsgálati alanyoknál alkalmazott gyógyszerek minőségének és biztonságosságának biztosítása érdekében (ugyanakkor elismerve, hogy ez a biztosítás csak azok között, az ismeretek hiánya jelentette korlátok között lehetséges, amelyek a klinikai vizsgálatot jellemzik). Ezt többek között a javasolt rendelettel létrehozandó engedélyezési eljáráson, valamint a klinikai vizsgálatok keretében használt gyógyszerek gyártására, a rájuk vonatkozó biztonságossági jelentésre és ellenőrző vizsgálatukra vonatkozó szabályok meghatározásán keresztül biztosítanák. Az EUMSZ 168. cikke (4) bekezdésének c) pontja nem szolgálhat egyedüli jogalapként, hanem az alábbi okok miatt ki kell egészíteni az EUMSZ 114. cikkében szolgáltatott jogalappal: · a fentiekben meghatározottaknak megfelelően a javasolt rendelet célja a belső piac létrehozása és működése, valamint ezzel együtt a gyógyszerek magas szintű minőségi és biztonsági előírásainak megállapítása; · a javasolt rendelet az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek esetében a minőség, a biztonság és a hatásosság tekintetében is magas szintű előírásokat kíván megállapítani: A biztonság szempontjához hasonlóan biztosítja, hogy a klinikai vizsgálatban közreműködő vizsgálati alanyok hatásos gyógyszereket/ kezelést kapjanak. Emellett célja annak biztosítása, hogy a klinikai vizsgálatok keretében kapott adatok megbízhatóak és megalapozottak legyenek nem csupán a minőség és biztonság, hanem a gyógyszer hatásossága tekintetében is. A hatásosság e szempontjával azonban az EUMSZ 168. cikke (4) bekezdésének c) pontja nem foglalkozik. A közegészség e szempontjával az EUMSZ 114. cikkének (3) bekezdése foglalkozik (az egészség magas szintű védelme). A 2001/20/EK irányelv hatálybalépéséig az ilyen helyzetek kezelése nem volt megfelelő. A törvények, szabályozások és közigazgatási aktusok tagállamonként eltértek egymástól. E különbségek hatására a forgalombahozatali engedélyek jogosultjai arra kényszerültek, hogy mindig az adott szabályokhoz igazítsák a gyógyszer forgalombahozatali engedélye iránti kérelmüket. A különbségek e termékek terjesztését is akadályozták. Ez közvetlen hatást gyakorolt a belső piac megvalósítására és működésére. A klinikai vizsgálatokra vonatkozó uniós jogszabály e szükségletre kíván válaszolni. Uniós szinten meghatározza, hogy melyek azok az eljárási szabályok, amelyeknek pl. a klinikai vizsgálatok engedélyezése és végrehajtása, a biztonságossági jelentés, valamint a klinikai vizsgálatban használt gyógyszerek gyártása és címkézése szempontjából meg kell felelni. A klinikai vizsgálatok szabályozása során az Unió gyakorolja megosztott hatásköreit, az EUMSZ 4. cikkének (2) bekezdése szerint. Ha a tagállamok változtatnának e szabályokon, az sértené a Szerződésben foglaltakat, mivel e szabályokat csak az Unió módosíthatja. Mindazonáltal a Szerződés a klinikai vizsgálatok szabályozása tekintetében korlátokat szab meg a klinikai vizsgálatok engedélyezése és szabályozása etikai szempontjainak harmonizálása tekintetében. Az etikai szempontok mindenekelőtt a vizsgálati alanytól vagy jogi képviselőjétől kapott beleegyező nyilatkozat szükségességével állnak kapcsolatban. Függetlenül a kockázattól, amelyet a klinikai vizsgálat a betegre jelenthet, maga az a tény, hogy a kezelés egy vizsgálat részét képezi, szükségessé teszi – etikai szempontból – a vizsgálati alany beleegyező nyilatkozatát. Ezért a „beleegyező nyilatkozathoz” kapcsolódó szempontok értékelése nem képezi a tagállami együttműködés részét, hanem az egyes tagállamok egyedileg bírálják el azokat. Számos, alapvetően nemzeti szintű megfontolás is létezik, különösen az alábbiak: · annak meghatározására vonatkozó szabályok, hogy ki a „jogi képviselő” abban az esetben, ha a vizsgálati alany nem tud beleegyező nyilatkozatot adni (például mert a vizsgálati alany kiskorú): e szabályok az EU-ban nagymértékben eltérnek a nemzeti hagyományok és gyakorlatok függvényében; · a vizsgálati alany által elszenvedett kárért való felelősségre vonhatóság körére és előfeltételeire vonatkozó szabályok: e szabályok az orvosi felelősségre vonhatóságra vonatkozó tagállami polgári jogszabályokban gyökereznek. Ez nem csupán a hanyag kezelés mértékére vonatkozik (pl. objektív felelősségre vonhatóság), hanem a bizonyítási teherre és a kár mértékének kiszámítására vonatkozó szabályokra is. Ennek következtében – annak ellenére, hogy a klinikai vizsgálatokra vonatkozó szabályozás és különösen a 2001/20/EK irányelv felülvizsgálata összeegyeztethető a szubszidiaritás elvével – vannak olyan, a Szerződések által meghatározott korlátozások, amelyeket szem előtt kell tartani. 4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK E javaslat költségvetési vonzatai a következők: · adatbázisok költségei (egyszeri és karbantartási költségek); · a rendelet működését biztosító bizottsági személyzet költségei; · a tagállamok annak biztosítására irányuló találkozóinak költségei, hogy az e rendeletben megállapított engedélyezési eljárás megfelelően működjön; · bizottsági személyzet és más költségek uniós ellenőrzések és ellenőrző vizsgálatok végzéséhez. A költségekkel kapcsolatos részletes adatokat a pénzügyi kimutatás tartalmazza. A hatásvizsgálati jelentés tartalmazza a költségek részletes megvitatását. A költségeket a 2014–2020-as időszakra vonatkozó Egészségügy a növekedésért programból fedezik. 2012/0192 (COD) Javaslat AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS RENDELETE az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek klinikai vizsgálatairól és a 2001/20/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (EGT-vonatkozású szöveg) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA, tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére, valamint 168. cikke (4) bekezdésének c) pontjára, tekintettel a Bizottság javaslatára[13], a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően, tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[14], tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[15], az európai adatvédelmi biztossal folytatott konzultációt követően[16], rendes jogalkotási eljárás keretében[17], mivel: (1) Klinikai vizsgálat során a vizsgálati alanyok biztonságát és jogait védeni kell, a kapott adatoknak pedig megbízhatóknak és megalapozottaknak kell lenniük. (2) Annak érdekében, hogy független ellenőrzés biztosítsa ezen elvek betartását, a klinikai vizsgálatra előzetes engedélyezés vonatkozik. (3) Az emberi felhasználásra szánt gyógyszerekkel végzett klinikai vizsgálatok során alkalmazandó helyes klinikai gyakorlat bevezetésére vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 2001. április 4-i 2001/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben[18] szereplő, a klinikai vizsgálatokra vonatkozó jelenlegi fogalommeghatározást pontosítani kell. E célból a klinikai vizsgálat fogalommeghatározását pontosabban kell definiálni, bevezetve a „klinikai kutatás” tágabb fogalmát, melynek egyik kategóriáját a klinikai vizsgálat alkotja. Az említett kategóriát konkrét kritériumok alapján kell meghatározni. Ez a megközelítés kellően figyelembe veszi a nemzetközi iránymutatásokat, és összhangban van a gyógyszereket szabályozó uniós joggal, amely a „klinikai vizsgálat” és a „beavatkozással nem járó kutatás” dichotómiájára épül. (4) A 2001/20/EK irányelv célja az volt, hogy egyszerűsítse és összehangolja az Európai Unióban a klinikai vizsgálatokra irányadó közigazgatási rendelkezéseket. A tapasztalatok azonban azt mutatják, hogy csak részben sikerült elérni a harmonizált megközelítést a klinikai vizsgálatok szabályozásával kapcsolatban. Ez számos tagállamban különösen megnehezíti a klinikai vizsgálatok elvégzését. A tudományos fejlődés ugyanakkor arra enged következtetni, hogy a jövőben végzendő klinikai vizsgálatok egyre specifikusabb népességcsoportokra, így például genomikus információ alapján beazonosított alcsoportokra fognak irányulni. Ahhoz, hogy az ilyen vizsgálatokhoz megfelelő számú beteget lehessen találni, több, esetleg valamennyi tagállam bevonására is szükség lehet. A klinikai vizsgálatok engedélyezésére irányuló új eljárások célja, hogy a lehető legtöbb tagállam bevonására ösztönözzenek. Ezért a benyújtási eljárások egyszerűsítése érdekében el kell kerülni, hogy többször is benyújtásra kerüljenek nagyrészt ugyanazon információk, és ehelyett egyetlen, az engedélyezéshez szükséges dokumentáció benyújtását kell előírni egy valamennyi uniós tagállam rendelkezésére álló, a benyújtásra szolgáló egységes portálon keresztül. (5) A 2001/20/EK irányelvvel kapcsolatos tapasztalat továbbá azt is megmutatta, hogy az Unióban a klinikai vizsgálatokra vonatkozó igazgatási rendelkezések egyszerűsítésére és összehangolására irányuló célkitűzés az irányelv jogi formáján keresztül nem valósítható meg, hanem kizárólag a rendelet mint jogi forma által érhető el. Kizárólag a rendelet mint jogi forma biztosítja azt, hogy a tagállamok a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem értékelését egységes kritériumokra, nem pedig eltérő nemzeti átültető intézkedésekre alapozzák. Ez nem csupán az engedélyezési eljárás egészére, hanem az e rendeletben szabályozott más kérdésekre is vonatkozik, mint például: a biztonságossági jelentés a klinikai vizsgálatok során, valamint a klinikai vizsgálat keretében alkalmazott gyógyszerek címkézésére vonatkozó követelmények. (6) Az érintett tagállamoknak együtt kell működniük a klinikai vizsgálat iránti engedélyezés értékelésében. Ez az együttműködés nem foglalja magában a klinikai vizsgálatok alapvetően nemzeti jellegű vagy etikai szempontjait (mint pl. a beleegyező nyilatkozat). (7) Az eljárásnak a klinikai vizsgálat indítása során történő adminisztratív késedelem elkerülése érdekében rugalmasnak és hatékonynak kell lennie. (8) A klinikai vizsgálat engedélyezéséhez szükséges dokumentáció értékelésére szolgáló határidőnek megfelelően hosszúnak kell lennie a dosszié értékeléséhez, ugyanakkor biztosítania kell az új, innovatív kezelésekhez való gyors hozzáférést, valamint azt, hogy az Unió továbbra is vonzó helyszín maradjon klinikai vizsgálatok elvégzéséhez. Ebben az összefüggésben a 2001/20/EK irányelv bevezeti a hallgatólagos engedélyezés fogalmát. E fogalmat fenn kell tartani a határidők betartásának biztosítása érdekében. Népegészségügyi krízishelyzet esetén a tagállamoknak lehetőségük kell hogy legyen arra, hogy egy klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelmet mielőbbi értékeljenek és engedélyezzenek. Ezért az engedélyezésnek nincs minimális határideje. (9) A vizsgálati alany biztonságát fenyegető kockázat nagyrészt két forrásból származik: a vizsgálati készítményből és a beavatkozásból. Számos klinikai vizsgálat ugyanakkor a standard klinikai gyakorlathoz viszonyítva csak minimális további kockázatot jelent a vizsgálati alanyok biztonságára nézve. Ez különösen igaz abban az esetben, ha a vizsgálati készítmény forgalombahozatali engedéllyel rendelkezik (vagyis minőségét, biztonságosságát és hatásosságát a forgalombahozatali engedélyre vonatkozó eljárás során már értékelték), és ahol a beavatkozás a standard klinikai gyakorlattal összehasonlítva csak igen korlátozott mértékű további kockázatot jelent a vizsgálati alany számára. Az említett, „kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatok” gyakran rendkívül fontosak a standard kezelések és diagnózisok értékeléséhez, ezáltal optimalizálva a gyógyszerek alkalmazását és így hozzájárulva a népegészségügy magas szintjéhez. Ezekre kevésbé szigorú szabályoknak, pl. rövidebb engedélyezési határidőknek kell vonatkozniuk. (10) A klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem értékelésekor különösen a várt terápiás és népegészségügyi előnyöket („relevancia”), valamint a vizsgálati alanyt érintő kockázatot és kellemetlenségeket kell vizsgálni. A relevancia tekintetében számos tényezőt kell figyelembe venni, beleértve azt, hogy a klinikai vizsgálatot a gyógyszerek forgalomba hozatalának értékeléséért és engedélyezéséért felelős szabályozó hatóságok ajánlották-e vagy írták-e elő. (11) Az engedélyezési eljárásnak lehetővé kell tennie az értékelési eljárás megszakítását annak érdekében, hogy a megbízó reagálni tudjon az engedélyezéshez szükséges dokumentáció értékelése során felmerült kérdésekre és észrevételekre. A felfüggesztés maximális időtartamának tükröznie kell, hogy a klinikai vizsgálat kismértékű beavatkozással járó vizsgálat-e, vagy sem. Emellett biztosítani kell, hogy a felfüggesztést követően mindig elegendő idő álljon rendelkezésre a benyújtott kiegészítő információk értékelésére. (12) A klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem egyes szempontjai alapvetően nemzeti vagy etikai jellegű kérdéseket érintenek. E kérdésekkel nem az összes érintett tagállam együttműködése keretében kell foglalkozni. (13) Egy klinikai vizsgálat engedélyezésekor a vizsgálati alany védelme, valamint az adatok megbízhatóságát és megalapozottságát érintő valamennyi szempontnak figyelmet kell szentelni. A klinikai vizsgálat elvégzésére vonatkozó engedélyt tehát az érintett tagállam egyetlen igazgatási határozatába kell belefoglalni. (14) Az érintett tagállam hatáskörében kell maradnia az értékelésben részt vevő testület vagy testületek meghatározásának. Az erre vonatkozó határozat az egyes tagállamok belső szervezési kérdése. A tagállamoknak a megfelelő testület vagy testületek meghatározása során biztosítaniuk kell laikus személyek és betegek bevonását. Azt is biztosítaniuk kell továbbá, hogy megfelelő szakértelem álljon rendelkezésre. Mindenesetre és a nemzetközi iránymutatásokkal összhangban az értékelést megfelelő számú személynek közösen kell végeznie, akik összességében nézve rendelkeznek a szükséges képesítésekkel és tapasztalattal. A kérelmet értékelő személyeknek a megbízótól, a vizsgálat helyszínéül szolgáló intézménytől, a részt vevő vizsgálóktól, valamint minden egyéb indokolatlan befolyásolástól függetleneknek kell lenniük. (15) A gyakorlatban a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem benyújtásakor a megbízók nem mindig tudják teljes bizonyossággal, hogy mely tagállamban kerül majd ténylegesen sor a klinikai vizsgálatra. Lehetővé kell tenni a megbízók számára, hogy a kérelmet kizárólag az azon tagállamok által közösen értékelt dokumentumok alapján nyújtsák be, amelyek a klinikai vizsgálat potenciális helyszínei. (16) A megbízó számára lehetővé kell tenni, hogy visszavonhassa a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelmet. Az értékelési eljárás megbízható működésének biztosítása érdekében ugyanakkor szükséges, hogy a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem kizárólag a klinikai vizsgálat egésze tekintetében lehessen visszavonható. Lehetővé kell tenni a megbízó számára, hogy egy kérelem visszavonását követően új kérelmet nyújtson be egy klinikai vizsgálat engedélyezésére. (17) A gyakorlatban a vizsgálati alanyok megfelelő számának biztosítása érdekében vagy egyéb okokból kifolyólag a megbízók érdekeltek lehetnek a klinikai vizsgálatnak újabb tagállamokra történő kiterjesztésében a klinikai vizsgálat eredeti engedélyezését követően. E kiterjesztés lehetővé tétele érdekében gondoskodni kell egy engedélyezési mechanizmusról, elkerülve azt, hogy valamennyi, a klinikai vizsgálat eredeti engedélyezésében részt vevő érintett tagállam ismételten értékelje a kérelmet. (18) A klinikai vizsgálatokat engedélyezésüket követően rendszerint számos alkalommal módosítják. E módosítások vonatkozhatnak az eljárás lefolytatásra, elrendezésére, módszertanára, a vizsgálati készítményre, a kiegészítő gyógyszerre vagy készítményre, továbbá a részt vevő vizsgálóra vagy az érintett vizsgálóhelyre. Ha e módosítások jelentős hatást gyakorolnak a vizsgálati alanyok biztonságára vagy jogaira, vagy pedig a klinikai vizsgálat során kapott adatok megbízhatóságára és megalapozottságára, a módosításra az eredeti engedélyezési eljáráshoz hasonló engedélyezési eljárásnak kell vonatkoznia. (19) A klinikai vizsgálat engedélyezéséhez szükséges dokumentáció tartalmát össze kell hangolni annak biztosítása érdekében, hogy valamennyi tagállam számára ugyanazok az információk álljanak rendelkezésre, valamint hogy egyszerűsödjön a klinikai vizsgálatok engedélyezési eljárása. (20) A klinikai vizsgálatok területén az átláthatóság erősítése érdekében a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem alátámasztására benyújtott klinikai vizsgálati adatok kizárólag nyilvánosan hozzáférhető adatbázisban nyilvántartásba vett klinikai vizsgálatokon alapulhatnak. (21) A tagállamok hatásköre az engedélyezéséhez szükséges dokumentációra vonatkozó nyelvi követelmények megállapítása. Annak biztosítása érdekében, hogy a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem értékelése zökkentőmentes legyen, a tagállamoknak mérlegelniük kell azt, hogy a nem a vizsgálati alanyoknak szánt dokumentumok nyelveként egy, az egészségügy területén széles körben ismert nyelv használatát fogadják el. (22) Az Európai Unió Alapjogi Chartája elismeri az emberi méltósághoz és a személyi sérthetetlenséghez való jogot. A Charta mindenekelőtt előírja, hogy az orvostudomány és a biológia területén az érintett személy szabad és tájékoztatáson alapuló beleegyező nyilatkozata nélkül semmilyen beavatkozás nem hajtható végre. A 2001/20/EK irányelv a vizsgálati alanyok védelmére kiterjedt szabályrendszert tartalmazott. E szabályokat fenn kell tartani. A cselekvőképességet korlátozó, illetve cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett vagy kiskorú személyek jogi képviseletének meghatározására irányuló szabályok tagállamonként eltérnek. Ezért a tagállamok hatásköre, hogy meghatározzák a cselekvőképességet korlátozó, illetve cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett vagy kiskorú személyek jogi képviselőjére vonatkozó szabályokat. (23) E rendeletnek egyértelmű szabályokat kell előírnia a sürgősségi helyzetekre vonatkozó beleegyező nyilatkozatra. Ezen helyzetek például olyan eseteket foglalnak magukban, amikor a beteg egy hirtelen jelentkező, életveszélyes, orvosi kezelésre szoruló állapotba kerül többszöri traumatikus esemény, szélütés (stroke) vagy szívinfarktus miatt, ami azonnali orvosi beavatkozást tesz szükségessé. Ilyen esetekben helyénvaló lehet a folyamatban lévő és engedélyezett klinikai vizsgálat keretében történő beavatkozás. Bizonyos körülmények között, a beteg eszméletlen állapota miatt vagy azonnal elérhető jogi képviselő hiányában nincs mód azonban arra, hogy a beavatkozás előtt a beteg beleegyező nyilatkozatát adja. Ezért e rendeletben világos szabályokat kell megállapítani arra vonatkozóan, hogy milyen esetben vonhatók be ilyen betegek– kifejezetten szigorú feltételek mellett – a klinikai vizsgálatba. Ezenfelül az említett klinikai vizsgálatnak közvetlen kapcsolatban kell állnia azzal az orvosi kezelésre szoruló állapottal, amelynek okán a beteg nem képes beleegyező nyilatkozatot adni. A beteg minden előzetes kifogását tiszteletben kell tartani és a lehető leghamarabb meg kell szerezni a vizsgálati alany vagy jogi képviselője beleegyező nyilatkozatát. (24) A nemzetközi iránymutatásokkal összhangban a vizsgálati alany szabad beleegyező nyilatkozatát írásba kell foglalni, kivéve sürgősségi helyzetekben. A nyilatkozatnak olyan információkon kell alapulnia, amelyek egyértelműek, relevánsak és a vizsgálati alany számára érthetőek. (25) Annak érdekében, hogy a betegek felmérhessék a klinikai vizsgálatban való részvétel lehetőségeit, valamint hogy az érintett tagállam biztosíthassa a klinikai vizsgálat hatékony felügyeletét, be kell jelenteni a klinikai vizsgálat kezdetét, a klinikai vizsgálatra való toborzás végét, valamint a klinikai vizsgálat lezárultát. A nemzetközi előírásokkal összhangban a klinikai vizsgálat eredményeit a klinikai vizsgálat befejezését követő egy éven belül jelenteni kell az illetékes hatóságoknak. (26) Annak érdekében, hogy a megbízó értékelhesse a biztonságra vonatkozó összes, potenciálisan releváns információt, a vizsgálónak jelentenie kell a megbízó számára minden súlyos nemkívánatos eseményt. (27) A megbízónak értékelnie kell a vizsgálótól kapott információkat, és jelentenie kell az Ügynökségnek az azokra a súlyos nemkívánatos eseményekre vonatkozó biztonsági információkat, amelyek feltételezett, nem várt súlyos mellékhatások. (28) Az Ügynökségnek ezt az információt értékelés céljából továbbítania kell a tagállamoknak. (29) Az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek regisztrálása technikai feltételeinek harmonizációját célzó nemzetközi konferencia (ICH) tagjai megállapodtak a helyes klinikai gyakorlat részletes iránymutatásait illetően, és ezek mára nemzetközileg elfogadott előírásként szolgálnak a klinikai vizsgálatok elrendezése, lefolytatása, nyilvántartásba vétele és jelentése területén, összhangban az Orvosok Világszövetségének Helsinki Nyilatkozatában lefektetett alapelvekkel. A klinikai vizsgálatok elrendezése, lefolytatása, nyilvántartásba vétele és jelentése során részletes kérdések merülhetnek fel a megfelelő minőségi előírásokat illetően. Ebben az esetben a helyes klinikai gyakorlatra vonatkozó ICH-irányelveket kell alkalmazni az e rendeletben megállapított szabályok alkalmazására vonatkozó iránymutatásként, amennyiben a Bizottság nem bocsátott ki egyéb specifikus iránymutatást, és amennyiben ezek az iránymutatások nem sértik e rendeletet rendelkezéseit. (30) A klinikai vizsgálat elvégzését a megbízónak az eredmények megbízhatóságának és megalapozottságának biztosítása érdekében megfelelően figyelemmel kell kísérnie. A figyelemmel kísérés hozzájárulhat a vizsgálati alanyok biztonságához is, figyelembe véve a klinikai vizsgálat jellemzőit és tiszteletben tartva a vizsgálati alany alapvető jogait. A figyelemmel kísérés körének meghatározásakor figyelembe kell venni a klinikai vizsgálat jellemzőit. (31) A klinikai vizsgálat végzésében részt vevő személyeknek – különösen a vizsgálóknak és más egészségügyi személyzetnek – megfelelő képzettséggel kell rendelkezniük a klinikai vizsgálat során rájuk háruló feladatok elvégzéséhez, a klinikai vizsgálat helyszínéül szolgáló létesítményeknek pedig alkalmasaknak kell lenniük a klinikai vizsgálat elvégzésére. (32) A klinikai vizsgálat körülményeitől függően lehetővé kell tenni a vizsgálati készítmények és egyes kiegészítő gyógyszerek vagy készítmények nyomon követését a vizsgálati alanyok biztonságának, valamint az adatok megbízhatóságának és megalapozottságának biztosítása érdekében. Ugyanezen okoknál fogva e termékeket szükség esetén meg kell semmisíteni, továbbá – a klinikai vizsgálat körülményeitől függően – meghatározott körülmények között kell tárolni. (33) Előfordulhat, hogy egy klinikai vizsgálat során a megbízó a klinikai vizsgálat elvégzésére vonatkozó előírások súlyos megsértéséről értesül. Ezt jelentenie kell az érintett tagállamoknak, hogy azok szükség esetén intézkedhessenek. (34) A feltételezett, nem várt súlyos mellékhatások jelentésétől eltekintve előfordulhatnak más olyan események, amelyek az előny-kockázat viszony szempontjából relevánsak, és amelyeket időben jelenteni kell az érintett tagállamoknak. (35) Ha nem várt események a klinikai vizsgálat módosítását teszik szükségessé, lehetővé kell tenni, hogy a megbízó és a vizsgáló sürgős biztonsági intézkedéseket tegyen előzetes engedélyezés hiányában is. (36) Annak biztosítása érdekében, hogy a klinikai vizsgálat elvégzése megfelel a vizsgálati tervnek, valamint annak érdekében, hogy a vizsgálók tájékozottak legyenek az általuk alkalmazott vizsgálati készítményekkel kapcsolatban, a megbízónak el kell juttatnia a vizsgálókhoz a vizsgáló részére összeállított ismertetőt. (37) A klinikai vizsgálat során kapott információkat megfelelő módon kell nyilvántartásba venni, kezelni és tárolni a következők céljából: a vizsgálati alanyok jogainak és biztonságának biztosítása; a klinikai vizsgálat során kapott adatok megbízhatóságának és megalapozottságának biztosítása; pontos jelentésétel és értelmezés; a megbízó által végzett, hatékony figyelemmel kísérés; továbbá a tagállamok és a Bizottság által végzett hatékony ellenőrző vizsgálat. (38) A vizsgálati tervvel és az e rendelettel való megfelelés bizonyítása érdekében a klinikai vizsgálat törzsdokumentációját, amely a hatékony felügyeletet (a megbízó általi figyelemmel kísérést, valamint a tagállamok és a Bizottság általi ellenőrző vizsgálatot) lehetővé tevő vonatkozó dokumentumokat tartalmazza, a megbízó és a vizsgáló megőrzi. A klinikai vizsgálat törzsdokumentációját a klinikai vizsgálat befejezését követő esetleges felügyelet elvégzése érdekében megfelelő módon archiválni kell. (39) Az orvostudományi kutatási és fejlesztési vizsgálatokra szánt gyógyszerek nem tartoznak az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[19] hatálya alá. Az ilyen gyógyszerek közé tartoznak a klinikai vizsgálat összefüggésében alkalmazott gyógyszerek is. Ezekre a sajátosságaikat is figyelembe vevő, egyedi szabályoknak kell vonatkozniuk. E szabályok megállapításakor meg kell különböztetni a vizsgálati készítményeket (a tesztelt termék és referenciatermékeik, beleértve a placebókat is), valamint a kiegészítő gyógyszereket vagy készítményeket (klinikai vizsgálat összefüggésében alkalmazott gyógyszerek, amelyek nem vizsgálati készítmények), mint például az alapkezeléshez, a fiziológiai válasz indukálására használt szerekhez, a tüneti (ún. "rescue") gyógyszerekhez vagy a klinikai vizsgálat végpontjainak értékeléséhez használt gyógyszereket. A kiegészítő gyógyszerek vagy készítmények közé nem tartozhatnak egyidejűleg alkalmazott (egyéb) gyógyszerek, vagyis olyan gyógyszerek, amelyek nem kapcsolódnak a klinikai vizsgálathoz, és nem relevánsak a klinikai vizsgálat elrendezése szempontjából. (40) A vizsgálati alanyok biztonságának és a klinikai vizsgálatban kapott adatok megbízhatóságának és megalapozottságának biztosítása érdekében, valamint a vizsgálati készítményeknek és a kiegészítő gyógyszereknek vagy készítményeknek a klinikai vizsgálóhelyek közötti, az Unió egészében történő elosztása érdekében szabályokat kell megállapítani a vizsgálati készítmények, valamint a kiegészítő gyógyszerek vagy készítmények gyártására és behozatalára. A 2001/20/EK irányelvhez hasonlóan e szabályoknak a 2001/83/EK irányelv által szabályozott termékekre megállapított helyes gyártási gyakorlatokra vonatkozó meglévő szabályokat kell tükrözniük. Bizonyos egyedi esetekben lehetővé kell tenni az ezektől a szabályoktól való eltérést a klinikai vizsgálat elvégzésének elősegítése érdekében. Ezért a vonatkozó szabályoknak bizonyos rugalmasságot kell lehetővé tenniük, amennyiben ezáltal a vizsgálati alanyok biztonsága, valamint a klinikai vizsgálatban kapott adatok megbízhatósága és megalapozottsága nem sérül. (41) A vizsgálati készítményeket és a kiegészítő gyógyszereket vagy készítményeket megfelelő címkével kell ellátni a vizsgálati alanyok biztonságának és a klinikai vizsgálatban kapott adatok megbízhatóságának és megalapozottságának biztosítása céljából, valamint annak érdekében, hogy lehetséges legyen e termékeknek a klinikai vizsgálóhelyek közötti, az Unió egészében történő elosztása. A címkézésre vonatkozó szabályokat ki kell igazítani a vizsgálati alanyt érintő kockázatok és a klinikai vizsgálat során kapott adatok megbízhatósága és megalapozottsága tekintetében. Ha a vizsgálati készítményt vagy a kiegészítő gyógyszert vagy készítményt a 2001/83/EK irányelvnek megfelelően engedélyezett gyógyszerként már forgalomba hozták, nyílt vizsgálatok esetén általános szabályként nincs szükség kiegészítő címkére. Léteznek ezenfelül olyan specifikus termékek, mint pl. diagnosztikus célú vizsgálati készítményként alkalmazott radiofarmakonok (izotóppal jelzett gyógyszerek), ahol a címkézésre vonatkozó általános szabályok a radiofarmakonok klinikai vizsgálatokban történő, fokozottan ellenőrzött alkalmazására tekintettel nem lennének megfelelők. (42) Az egyértelmű illetékesség megállapítása érdekében a 2001/20/EK irányelv – nemzetközi iránymutatásokkal összhangban – bevezette a klinikai vizsgálat megbízójának a fogalmát. E fogalmat fenn kell tartani. (43) A gyakorlatban előfordul, hogy kutatók vagy kutatási intézmények laza, informális hálózatai közösen végzenek el egy klinikai vizsgálatot. Lehetővé kell tenni, hogy e hálózatok egy klinikai vizsgálat társmegbízói legyenek. Annak érdekében, hogy a felelősség fogalma a klinikai vizsgálat összefüggésében ne gyengüljön abban az esetben, ha a klinikai vizsgálatnak több megbízója van, az összes megbízóra vonatkozniuk kell az ebben a rendeletben a megbízó tekintetében megállapított kötelezettségek. A társmegbízók számára lehetővé kell tenni, hogy szerződéses megegyezéssel megosszák egymás között a megbízói felelősséget. (44) A klinikai vizsgálat megbízója harmadik országban is működhet. A felügyelet és ellenőrzés megkönnyítése érdekében a harmadik országban működő megbízónak ki kell jelölnie egy uniós kapcsolattartó személyt, akin keresztül az érintett tagállam illetékes hatósága kapcsolatba tud lépni a megbízóval. A kapcsolattartó lehet természetes vagy jogi személy. (45) Ha egy klinikai vizsgálat során a vizsgálati alanynak okozott kár a vizsgáló vagy a megbízó polgári jogi vagy büntetőjogi felelősségre vonhatóságához vezet, ilyen esetben a felelősségre vonhatóság feltételeire – beleértve az ok-okozati kérdéseket és a kár és a szankciók mértékét – a nemzeti jogszabályok az irányadók. (46) A nem engedélyezett vizsgálati készítményekkel végzett klinikai vizsgálatokban, vagy abban az esetben, ha a beavatkozás a jelentéktelen kockázatnál nagyobb mértékű kockázatot jelent a vizsgálati alany biztonsága szempontjából, kártérítést kell biztosítani a vonatkozó jogszabályok alapján elismert kár esetén. (47) Jelenleg az ilyen kártérítés biztosítás útján történik. Ez a biztosítás megállapított felelősségre vonhatóság esetén a megbízó és a vizsgáló által a vizsgálati alanynak fizetett kártérítésre is vonatkozhat. Emellett a vizsgálati alanyt ért kárt közvetlenül, a megbízó vagy a vizsgáló felelősségre vonhatóságának megállapítása nélkül is térítheti. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a biztosítási piac kicsi, a biztosítás költségei pedig aránytalanul magasak. Mivel ráadásul a felelősségre vonhatóságra vonatkozó szabályozás tagállamonként eltérő, egy nemzetközi vizsgálat megbízójának nehéz és költséges az említett nemzeti jogszabályok szerinti biztosítás megkötése. Ezért az egyes tagállamoknak nemzeti kártalanítási mechanizmust kell létrehozniuk, amely a vizsgálati alanyokat az érintett tagállam jogszabályai szerint kárpótolja. (48) Az érintett tagállamot fel kell hatalmazni a klinikai vizsgálat korai befejezésére, felfüggesztésére vagy módosítására. (49) Az e rendeletnek való megfelelés biztosítása érdekében lehetővé kell tenni a tagállamoknak, hogy ellenőrző vizsgálatokat végezzenek, valamint megfelelő ellenőrzési kapacitással kell rendelkezniük. (50) A Bizottság számára lehetővé kell tenni annak ellenőrzését, hogy a tagállamok megfelelően felügyelik-e e rendelet betartását. A Bizottságnak továbbá képesnek kell lennie annak ellenőrzésére, hogy a harmadik országok szabályozó rendszerei biztosítják-e ezen rendelet és a 2001/83/EK irányelv meghatározott rendelkezéseinek a betartását a harmadik országokban végzett klinikai vizsgálatok tekintetében. (51) A megbízók és tagállamok közötti, valamint a tagállamok közötti információáramlás raconalizálása és megkönnyítése érdekében a Bizottságnak egy portálon keresztül hozzáférhető adatbázist kell létrehoznia és fenntartania. (52) Az adatbázisnak tartalmaznia kell a klinikai vizsgálatokkal kapcsolatos összes releváns információt. Az adatbázis nem tartalmazhat vizsgálati alanyokra vonatkozó személyes adatokat. Az adatbázisban szereplő információknak nyilvánosaknak kell lenniük, kivéve, ha különleges okok indokolják, hogy valamely információt ne tegyenek közzé a magánszemélyek magánélethez fűződő jogának és a személyes adatok védelméhez fűződő, az Európai Unió Alapjogi Chartájának 7. és 8. cikkében elismert jognak a védelmében. (53) Egy tagállamon belül számos testület lehet érintett a klinikai vizsgálatok engedélyezésében. A tagállamok közötti eredményes és hatékony együttműködés érdekében az egyes tagállamoknak kapcsolattartót kell kijelölniük. (54) Az e rendeletben megállapított engedélyezési eljárást nagyrészt a tagállamok ellenőrzik. A Bizottságnak ugyanakkor e rendeletnek megfelelően támogatnia kell ezen eljárás megfelelő működését. (55) Az e rendeletben előírt tevékenységek elvégzése érdekében a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy díjakat állapítsanak meg. A tagállamok ugyanakkor nem írhatnak elő különböző testületeknek történő, többszörös díjfizetést olyan esetekre, ahol a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelmet egy adott tagállamban különböző testületek bírálják el. (56) E rendelet egységes feltételek mellett történő végrehajtásának érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni, hogy az ellenőrző vizsgálatokra vonatkozóan végrehajtási aktusokat fogadhasson el. Ezeket a hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek[20] megfelelően kell gyakorolni. (57) Annak biztosítása érdekében, hogy a klinikai vizsgálat vagy a vizsgálat lényeges módosításának engedélyezése iránti kérelemben benyújtott információk és dokumentumok lehetővé tegyék a kérelemnek a műszaki haladásra és a globális szabályozási követelményekre figyelemmel történő értékelését, továbbá a vizsgálati alanyok magas szintű védelmének biztosítására, valamint egy jól működő biztonságossági jelentési eljáráson és a klinikai vizsgálat összefüggésében alkalmazott gyógyszerek gyártására és címkézésére vonatkozó részletes követelmények révén nyert adatok megbízhatóságának és megalapozottságának biztosítása érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikke alapján felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhasson el a klinikai vizsgálat vagy egy lényeges módosítás engedélyezése iránti kérelemben benyújtandó dokumentumok és információk listájának módosítása, a klinikai vizsgálat összefüggésében a biztonsági jelentés műszaki szempontjainak módosítása, a helyes gyártási gyakorlatra vonatkozó részletes követelmények elfogadása, valamint a klinikai vizsgálat összefüggésében alkalmazott gyógyszerek címkéjén feltüntetendő információk listájának módosítása érdekében. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munkája során – többek között szakértői szinten – megfelelő konzultációkat folytasson. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítésekor és kidolgozásakor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról. (58) A 2001/83/EK irányelv 4. cikkének (5) bekezdése előírja, hogy az irányelv és az abban hivatkozott rendeletek elvben nem érintik a bármilyen meghatározott típusú emberi vagy állati sejt felhasználását tiltó vagy korlátozó nemzeti jogszabályokat. Hasonlóképpen ez a rendelet sem érinti a bármilyen meghatározott típusú emberi vagy állati sejt felhasználását tiltó vagy korlátozó nemzeti jogszabályokat. A 2001/83/EK irányelvben foglaltakhoz hasonlóan a tagállamoknak az említett nemzeti rendelkezéseket közölniük kell a Bizottsággal. (59) A személyes adatok tagállami, vagy tagállami illetékes hatóságok felügyelete melletti feldolgozásra, különösen ezen adatoknak a tagállamok által kijelölt független hatóságok általi feldolgozására a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv[21] és a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[22] alkalmazandó, amely a Bizottság és az Ügynökség általi, személyes adatokra vonatkozó, az európai adatvédelmi biztos felügyelete alatt e rendelet keretében végzett adatfeldolgozásra alkalmazandó. (60) A gyógyszeres kezelések költségeire és visszatérítésére vonatkozó nemzeti rendszerek sérelme nélkül a vizsgálati alanyoknak nem kell fizetniük a vizsgálati készítményekért. (61) Az e rendelettel létrehozott engedélyezési eljárást a lehető leghamarabb alkalmazni kell annak érdekében, hogy a megbízók élvezhessék az ésszerűsített engedélyezi eljárás előnyeit. Annak érdekében azonban, hogy uniós szinten létre lehessen hozni az engedélyezési eljáráshoz szükséges kiterjedt informatikai funkciókat, helyénvaló e rendelet alkalmazásának kezdetéig ésszerű időt hagyni. (62) A 2001/20/EK irányelvet hatályon kívül kell helyezni annak biztosítása érdekében, hogy az Unióban végzett klinikai vizsgálatokra kizárólag egy szabályrendszer vonatkozzon. Az e rendeletben megállapított szabályokra való átállás megkönnyítése érdekében lehetővé kell tenni a megbízók számára, hogy egy átmeneti időszakon belül a 2001/20/EK irányelvnek megfelelően indítsanak és végezzenek klinikai vizsgálatokat. (63) E rendelet összhangban van a klinikai vizsgálatokra vonatkozó fontosabb nemzetközi iránymutatásokkal, mint például az Orvosok Világszövetsége Helsinki Nyilatkozatának legújabb (2008. évi) verziója, valamint a helyes klinikai gyakorlattal, amelynek eredete a Helsinki Nyilatkozatra vezethető vissza. (64) E rendelet kétszeres jogalapját az EUMSZ 114. cikke és 168. cikke (4) bekezdésének c) pontja alkotja. Célja a belső piac megvalósítása a klinikai vizsgálatok és az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek tekintetében, az egészség magas szintű védelmének biztosítását véve alapul. E rendelet ugyanakkor a gyógyszerekre magas szintű minőségi és biztonsági előírásokat állapít meg, hogy az e termékekkel kapcsolatosban gyakran felmerülő biztonságossági aggályokra választ találjon. A rendelet párhuzamosan törekszik mindkét célkitűzés megvalósítására. A két célkitűzés elválaszthatatlan egymástól, és egyik sincs a másiknak alárendelve: az EUMSZ 114. cikke tekintetében e rendelet harmonizálja az uniós klinikai vizsgálatok elvégzésére vonatkozó szabályokat, biztosítva a belső piac működését a több tagállamban végzett klinikai vizsgálatok elvégzése tekintetében, az egyik klinikai vizsgálat során kapott és egy másik klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelemben vagy valamely gyógyszer forgalombahozatali engedélye iránti kérelemben benyújtott adatok egész Unióra kiterjedő elfogadhatósága tekintetében, valamint a klinikai vizsgálat összefüggésében alkalmazott gyógyszerek szabad mozgása tekintetében. Az EUMSZ 168. cikke (4) bekezdésének c) pontját illetően e rendelet a gyógyszerek minősége és biztonsága tekintetében magas szintű előírásokat állapít meg annak biztosításával, hogy a klinikai vizsgálatok során kapott adatok megbízhatók és megalapozottak legyenek, szavatolva, hogy azok a kezelések és gyógyszerek, amelyektől a betegek kezelésének javulását várják, megbízható és megalapozott adatokra támaszkodjanak. Emellett e rendelet a klinikai vizsgálatokban alkalmazott gyógyszerek minősége és biztonsága tekintetében magas szintű előírásokat állapít meg, biztosítva ezáltal a klinikai vizsgálatok vizsgálati alanyainak biztonságát. (65) E rendelet tiszteletben tartja különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert alapvető jogokat és alapelveket, mindenekelőtt az emberi méltóságot, a személyi sérthetetlenséget, a gyermekek jogait, a magán- és családi élet tiszteletben tartását, a személyes adatok védelmét, valamint művészet és a tudomány szabadságát. E rendeletet a tagállamoknak e jogokkal és alapelvekkel összhangban kell alkalmazniuk. (66) Mivel e rendelet célkitűzéseit, vagyis annak biztosítását, hogy a klinikai adatok uniószerte megbízhatók és megalapozottak legyenek a vizsgálati alanyok biztonságának és jogainak biztosítása mellett, a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok – az intézkedés léptéke miatt – uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket fogadhat el az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritási elvnek megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányossági elvvel összhangban a rendelet nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket, ELFOGADTÁK EZT A RENDELETET: I. fejezet Általános rendelkezések 1. cikk Hatály Ez a rendelet az Unióban végzett klinikai vizsgálatokra vonatkozik. Ez az irányelv nem vonatkozik a beavatkozással nem járó vizsgálatokra. 2. cikk Fogalommeghatározások E rendelet alkalmazásában a 2001/83/EK irányelv 1. cikkének 2., 6., 11., 12., 23. és 24. pontjában szereplő fogalommeghatározások alkalmazandók a következő fogalmak tekintetében: „gyógyszer”, „radiofarmakon (izotóppal jelzett gyógyszer)”, „mellékhatás”, „súlyos mellékhatás”, „közvetlen csomagolás”, „külső csomagolás”. E rendelet alkalmazásában továbbá az alábbi fogalommeghatározások alkalmazandók: 1. „kinikai kutatás”: bármely, emberrel kapcsolatban végzett vizsgálat, melynek célja a) egy vagy több gyógyszer klinikai, farmakológiai és/vagy egyéb farmakodinámiás hatásainak a megállapítása, illetve igazolása, b) egy vagy több gyógyszer mellékhatásainak azonosítása; vagy c) egy vagy több gyógyszer felszívódásának, megoszlásának, metabolizmusának és kiválasztásának tanulmányozása a készítmény, illetve készítmények biztonságosságának és/vagy hatásosságának igazolása céljából. 2. „klinikai vizsgálat”: az alábbi feltételek egyikének megfelelő klinikai kutatás: a) a vizsgálati készítmények nincsenek engedélyezve; b) a klinikai kutatás vizsgálati terve szerint a vizsgálati készítményeket nem az érintett tagállam forgalombahozatali engedélyeinek feltételei szerint alkalmazzák; c) a vizsgálati alany számára előzetesen kijelölnek egy terápiás stratégiát, amely nem egyezik az érintett tagállam standard klinikai gyakorlatával; d) a vizsgálati készítmények felírásáról azzal egyidejűleg döntenek, hogy a vizsgálati alanynak a klinikai kutatásba történő felvétele mellett hoznak határozatot; (e) a vizsgálati alanyok esetében a standard klinikai gyakorlat mellett diagnosztikai vagy figyelemmel kísérési eljárásokat is alkalmaznak. 3. „kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálat”: az alábbi feltételek mindegyikének megfelelő klinikai vizsgálat: a) a vizsgálati készítményeket engedélyezték; b) a klinikai vizsgálat vizsgálati terve szerint a vizsgálati készítményeket az érintett tagállam forgalombahozatali engedélyeinek feltételei szerint alkalmazzák, vagy alkalmazásuk egy érintett tagállamban a standard kezelés része; c) a további diagnosztikai vagy figyelemmel kísérési eljárások az érintett tagállam standard klinikai gyakorlatához viszonyítva csak minimális további kockázatot vagy terhet jelentenek a vizsgálati alanyok biztonságára; 4. „beavatkozással nem járó kutatás”: a klinikai vizsgálattól eltérő klinikai kutatás; 5. „vizsgálati készítmény”: olyan gyógyszer, amelyet egy klinikai vizsgálat keretében tesztelnek vagy referenciaanyagként (pl. placebóként) használnak; 6. „standard klinikai gyakorlat”: a szokásosan követett kezelési mód valamely betegség vagy zavar kezelésére, megelőzésére vagy diagnosztizálására; 7. „fejlett terápiás vizsgálati készítmény”: olyan vizsgálati készítmény, amely az 1394/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet[23] 2. cikkének (1) bekezdése értelmében fejlett terápiás vizsgálati készítmény; 8. „kiegészítő gyógyszer vagy készítmény”: klinikai vizsgálatban alkalmazott gyógyszer vagy készítmény, amelyet az adott vizsgálatban nem vizsgálati készítményként alkalmaznak; 9. „engedélyezett vizsgálati készítmény”: a 726/2004/EK rendelet vagy bármely érintett tagállamban a 2001/83/EK irányelv alapján engedélyezett gyógyszer, függetlenül a vizsgálati készítményként alkalmazott gyógyszer címkéjén eszközölt módosításoktól; 10. „engedélyezett kiegészítő gyógyszer vagy készítmény”: a 726/2004/EK rendelet vagy bármely érintett tagállamban a 2001/83/EK irányelv alapján engedélyezett gyógyszer, függetlenül a kiegészítő gyógyszerként vagy készítményként alkalmazott gyógyszer címkéjén eszközölt módosításoktól; 11. „érintett tagállam”: az a tagállam, ahol a klinikai vizsgálat engedélyezése vagy a vizsgálat lényeges módosítása iránti kérelmet e rendelet II. és III. fejezete szerint benyújtották; 12. „lényeges módosítás”: bármely, a klinikai vizsgálat bármely szempontját érintő módosítás, amely a 8., 14., 19., 20. és 23. cikkben említett határozatról szóló értesítést követően történt, és valószínűsíthetően jelentős hatást gyakorol a vizsgálati alanyok biztonságára vagy jogaira, vagy a klinikai vizsgálat során nyert adatok megbízhatóságára és megalapozottságára; 13. „megbízó”: az a személy, vállalkozás, intézmény vagy szervezet, aki/amely egy klinikai vizsgálat indításáért és irányításáért felelősséget vállal; 14. „vizsgáló”: az a személy, aki a klinikai vizsgálat elvégzéséért egy adott vizsgálati helyszínen felelős; 15. „vizsgálati alany”: az a személy, aki egy klinikai vizsgálat során a vizsgálati készítményt kapja, vagy kontrollszemélyként a vizsgálatban részt vesz; 16. „kiskorú”: az a vizsgálati alany, aki az érintett tagállam jogszabályai értelmében – a törvényben meghatározott cselekvőképes életkor elérése hiányában – nem tehet beleegyező nyilatkozatot; 17. „cselekvőképességet korlátozó, illetve cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett vizsgálati alany”: az a vizsgálati alany, aki az érintett tagállam jogszabályai értelmében – a törvényben meghatározott cselekvőképes életkor elérésének hiányától eltérő okból kifolyólag – törvényesen nem tehet beleegyező nyilatkozatot; 18. „jogi képviselő”: az a természetes vagy jogi személy, hatóság vagy testület, aki/amely az érintett tagállam nemzeti jogszabályai értelmében beleegyező nyilatkozatot ad a cselekvőképességet korlátozó, illetve cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett vagy a kiskorú vizsgálati alany helyett; 19. „beleegyező nyilatkozat”: az a folyamat, amely során a vizsgálati alany, miután értesült a vizsgálat minden olyan szempontjáról, amely a vizsgálatban való részvételéről meghozandó döntése szempontjából meghatározó, önkéntesen megerősíti, hogy kész részt venni az adott vizsgálatban; 20. „vizsgálati terv”: a vizsgálat célját, elrendezését, módszertanát, statisztikai megfontolásait és megszervezését tartalmazó dokumentum; 21. „gyártás”: teljes vagy részleges gyártás, valamint a kiszerelés, a csomagolás, a címkézés (beleértve a kezelések titkosítását is) különféle eljárásai; 22. „a klinikai vizsgálat kezdete”: a potenciális vizsgálati alanyok toborzásának első lépése, kivéve ha a vizsgálati tervben másképp van meghatározva; 23. „a klinikai vizsgálat vége”: az utolsó vizsgálati alany utolsó vizsgálati időpontja, kivéve ha a vizsgálati tervben másképp van meghatározva; 24. „a klinikai vizsgálat ideiglenes leállítása”: a klinikai vizsgálat megbízó általi, folytatás szándéka melletti félbeszakítása; 25. „a klinikai vizsgálat felfüggesztése”: a klinikai vizsgálat tagállam általi félbeszakítása; 26. „helyes klinikai gyakorlat”: részletes etikai és tudományos minőségi követelmények gyűjteménye a klinikai vizsgálatok elrendezése, lefolytatása, elvégzése, figyelemmel kísérése, ellenőrzése, nyilvántartása, elemzése és a rájuk vonatkozó jelentés tekintetében, melyek biztosítják a vizsgálati alanyok jogainak, biztonságának és jóllétének védelmét, valamint a klinikai vizsgálat során kapott adatok megbízhatóságát és megalapozottságát; 27. „ellenőrző vizsgálat”: a dokumentumok, a berendezések, a nyilvántartások, a minőségbiztosítási intézkedések és bármely egyéb, az illetékes hatóság szerint a klinikai vizsgálattal kapcsolatos, a vizsgálat helyszínén, a megbízó és/vagy a szerződő kutatási szervezet létesítményében vagy egyéb, az illetékes hatóság szerint az ellenőrzéssel érintett létesítményben található forrásoknak az illetékes hatóság által végzett hivatalos felülvizsgálata; 28. „Nemkívánatos esemény”: a gyógyszerrel kezelt vizsgálati alany egészségi állapotában bekövetkező minden olyan kedvezőtlen változás, amely nem szükségszerűen következik az alkalmazott kezelésből; 29. „Súlyos nemkívánatos esemény”: a vizsgálati készítmény alkalmazásából következő minden olyan kedvezőtlen hatás, amely függetlenül a beadott mennyiségtől, kórházi kezelést tesz szükségessé, vagy a folyamatban lévő kórházi ellátás meghosszabbítását vonja maga után, maradandó vagy komoly egészségkárosodáshoz vagy fogyatékossághoz vezet, veleszületett rendellenességet vagy születési hibát okoz, illetve veszélyezteti az életet, vagy halállal végződik; 30. „Nem várt súlyos mellékhatás”: olyan súlyos mellékhatás, amelynek jellege, komolysága vagy kimenetele nem felel meg a biztonságossági referenciainformációkban foglaltaknak. E rendelet alkalmazása céljából azt a vizsgálati alanyt, aki egyszerre tartozik a „kiskorú” és a „cselekvőképességet korlátozó, illetve cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett személy” kategóriájába, cselekvőképességet korlátozó, illetve cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett vizsgálati alanynak kell tekinteni. 3. cikk Általános alapelvek Klinikai vizsgálat csak abban az esetben végezhető, ha: – a vizsgálati alanyok jogai, biztonsága és jólléte védelemben részesül; továbbá – a klinikai vizsgálatban kapott adatok megbízhatók és megalapozottak lesznek. II. fejezet A klinikai vizsgálat engedélyezési eljárása 4. cikk Előzetes engedélyezés A klinikai vizsgálatokat az e fejezetben foglaltak szerint kell engedélyezni. 5. cikk Engedély iránti kérelem benyújtása (1) Az engedély megszerzése érdekében a megbízó a 77. cikkben említett portálon (a továbbiakban: uniós portál) keresztül benyújtja az érintett tagállamoknak az engedélyezéshez szükséges dokumentációt. A megbízó valamely érintett tagállamot jelentéskészítő tagállamnak javasolja. Ha a javasolt jelentéskészítő tagállam nem kíván jelentéskészítő tagállamként fellépni, megállapodik egy másik érintett tagállammal, hogy utóbbi töltse be a jelentéskészítő tagállam funkcióját. Ha egyetlen érintett tagállam sem kíván jelentéskészítő tagállamként fellépni, a javasolt jelentéskészítő tagállam látja el a jelentéskészítő tagállam feladatát. (2) A javasolt jelentéskészítő tagállam az engedélyezéshez szükséges dokumentáció benyújtásától számított hat napon belül az uniós portálon keresztül értesíti a megbízót a következőkről: a) az említett tagállam látja-e el a jelentéskészítő tagállam feladatát, illetve melyik másik érintett tagállam lép fel jelentéskészítő tagállamként; b) a klinikai vizsgálat e rendelet hatálya alá tartozik-e; c) az engedély iránti kérelem az I. melléklet értelmében teljesnek minősül-e; d) a klinikai vizsgálat valóban kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatnak minősül-e, amennyiben a megbízó ezt állította. (3) Ha a javasolt jelentéskészítő tagállam nem értesíti a megbízót a (2) bekezdésben említett határidőn belül, akkor úgy kell tekinteni, hogy a kérelmezett klinikai vizsgálat e rendelet hatálya alá tartozik, az engedély iránti kérelem teljesnek, a klinikai vizsgálat pedig – amennyiben a megbízó ezt állította róla – kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatnak tekintendő, továbbá a javasolt jelentéskészítő tagállam látja el a jelentéskészítő tagállam feladatát. (4) Ha a javasolt jelentéskészítő tagállam megállapítja, hogy az engedély iránti kérelem hiányos, vagy a klinikai vizsgálat nem tartozik e rendelet hatálya alá, vagy pedig a megbízó állítása ellenére a klinikai vizsgálat nem kismértékű beavatkozással járó vizsgálat, az uniós portálon keresztül értesíti erről a megbízót, és legfeljebb hatnapos határidőt biztosít a megbízónak észrevételei megtételére vagy az engedély iránti kérelem uniós portálon keresztül történő kiegészítésére. Amennyiben a megbízó a tagállam által az (1) albekezdésben megszabott időszakon belül nem egészíti ki az engedély iránti kérelmet, vagy nem fűz hozzá észrevételeket, a kérelmet visszavontnak kell tekinteni. Ha a javasolt jelentéskészítő tagállam az engedély iránti kérelemhez fűzött észrevételek vagy kiegészítés beérkezésétől számított három napon belül nem értesíti a megbízót a (2) bekezdés a)–d) pontjában foglalt információkról, az engedély iránit kérelem teljesnek, a klinikai vizsgálat pedig - amennyiben a megbízó ezt állította róla - kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatnak tekintendő, továbbá a javasolt jelentéskészítő tagállam látja el a jelentéskészítő tagállam feladatát. (5) E fejezet alkalmazása céljából az engedély iránti kérelem validálásának időpontja az az időpont, amikor a (2) bekezdésben említett információkról a megbízót értesítik. Amennyiben nem értesítik a megbízót, a (2)–(4) bekezdésben meghatározott időszak utolsó napja minősül a validálás időpontjának. 6. cikk Értékelő jelentés –Az I. részben szereplő szempontok (1) A jelentéskészítő tagállam értékeli az engedély iránti kérelmet a következő szempontokra tekintettel: a) az V. fejezetnek való megfelelés a következők tekintetében: i. a várt terápiás és népegészségügyi előnyök, figyelembe véve az alábbi tényezők mindegyikét: – a vizsgálati készítmények jellemzői és a készítményekkel kapcsolatos ismeretek; – a klinikai vizsgálat relevanciája, figyelembe véve a tudományos ismeretek jelenlegi állását, valamint azt, hogy a klinikai vizsgálatot a gyógyszerek forgalomba hozatalának értékeléséért és engedélyezéséért felelős szabályozó hatóságok ajánlották-e vagy írták-e elő; – a klinikai vizsgálat során kapott adatok megbízhatósága és megalapozottsága, figyelembe véve a statisztikai megközelítéseket, a klinikai vizsgálat elrendezését és módszertanát (beleértve a mintaméretet és a randomizációt, az összehasonlító készítményt és a végpontokat); ii. a vizsgálati alanyt érintő kockázatok és kellemetlenségek, figyelembe véve az alábbi tényezők mindegyikét: – a vizsgálati készítmények és a kiegészítő gyógyszerek vagy készítmények jellemzői és a velük kapcsolatos ismeretek; – a beavatkozás jellemzői a standard klinikai gyakorlattal összehasonlítva; – a biztonsági intézkedések, beleértve a kockázat minimalizálására irányuló intézkedéseket, a figyelemmel kísérést, a biztonságossági jelentést és a biztonsági tervet; – a vizsgálati alany egészségét érintő azon kockázat, amelyet az orvosi kezelésre szoruló állapot jelent, amelyre a vizsgálati készítményt tesztelik; b) a vizsgálati készítmények és a kiegészítő gyógyszerek vagy készítmények gyártása és behozatala tekintetében a IX. fejezetben meghatározott követelményeknek való megfelelés; c) a X. fejezetben meghatározott címkézési követelményeknek való megfelelés;. d) A vizsgáló részére összeállított ismertető teljessége és megfelelősége. (2) A jelentéskészítő tagállam értékelő jelentést készít. Az első bekezdésben említett szempontok értékelése képezi az értékelő jelentés I. részét. (3) Az értékelő jelentés tartalmazza az értékelő jelentés I. részében szereplő szempontokra vonatkozó alábbi következtetések egyikét: a) az e rendeletben megállapított követelményekre tekintettel a klinikai vizsgálat elvégzése elfogadható; b) az e rendeletben megállapított követelményekre tekintettel a klinikai vizsgálat elvégzése bizonyos, a következtetésben külön felsorolt feltételek teljesítése mellett elfogadható; c) az e rendeletben megállapított követelményekre tekintettel a klinikai vizsgálat elvégzése nem fogadható el. (4) A jelentéskészítő tagállam következtetésével együtt továbbítja a megbízónak és a többi érintett tagállamnak az értékelő jelentés I. részét a következő határidőkön belül: a) kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálat esetén a validálás időpontjától számított 10 napon belül; b) kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálattól eltérő klinikai vizsgálatok esetén a validálás időpontjától számított 25 napon belül; c) fejlett terápiás vizsgálati készítménnyel végzett klinikai vizsgálat esetén a validálás időpontjától számított 30 napon belül. E fejezet alkalmazásának céljából az értékelés időpontja az az időpont, amikor az értékelő jelentést továbbítják a megbízónak és a többi érintett tagállamnak. (5) Az értékelés időpontjáig bármely érintett tagállam tájékoztathatja a jelentéskészítő tagállamot a kérelemhez kapcsolódó bármely észrevételről. A jelentéskészítő tagállam kellő mértékben figyelembe veszi ezeket az észrevételeket. (6) Kizárólag a jelentéskészítő tagállam kérhet a validálás időpontja és az értékelés időpontja közötti időszakban az értékelő jelentés I. részére vonatkozóan további felvilágosítást a megbízótól, figyelembe véve az (5) bekezdésben szereplő észrevételeket. A jelentéskészítő tagállam a további felvilágosításra várva kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatok esetében legfeljebb tíz napra, nem kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálat esetén pedig legfeljebb húsz napra megszakíthatja a (4) bekezdésben említett időszakot. Amennyiben a további felvilágosítás beérkezését követően az értékelő jelentés I. részének benyújtására kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatok esetén három napnál, nem kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálat esetén pedig öt napnál kevesebb idő áll rendelkezésre, ez az időszak további három, illetve öt nappal hosszabbodik. Amennyiben a megbízó a jelentést készítő tagállam által a (2) albekezdés értelmében megszabott időponton belül nem küld további felvilágosítást, az engedély iránti kérelem visszavontnak minősül. A további felvilágosítás iránti kérelmet és a további felvilágosítást az uniós portálon keresztül nyújtják be. (7) A megbízó kizárólag a validálás időpontja és az értékelés időpontja közötti időszakban és indokolt esetben saját kezdeményezésére megváltozathatja az engedély iránti kérelem tartalmát. Ez esetben a jelentéskészítő tagállam – attól függően, hogy mennyire változott meg az engedély iránti kérelem tartalma – legfeljebb hatvan napra megszakíthatja a (4) bekezdésben említett időszakot. 7. cikk Értékelő jelentés –A II. részben szereplő szempontok (1) Az érintett tagállamok a következő szempontokra tekintettel, saját területükre nézve ellenőrzik az engedély iránti kérelmeket: a) megfelelés az V. fejezetben meghatározott, a beleegyező nyilatkozatra vonatkozó követelményeknek; b) a vizsgálók és a vizsgálati alanyok juttatásban részesítésével és kompenzációjával kapcsolatos intézkedések megfelelése az V. fejezetben meghatározott követelményeknek; c) a vizsgálati alanyok toborzásával kapcsolatos intézkedések megfelelése az V. fejezetben meghatározott követelményeknek; d) megfelelés a 95/46/EK irányelvnek; e) megfelelés a 46. cikknek; f) megfelelés a 47. cikknek; g) megfelelés a 72. cikknek; h) megfelelés a vizsgálati alanyoktól vett biológiai minták gyűjtésére, tárolására és jövőbeli felhasználására vonatkozó szabályoknak. Az első albekezdésben említett szempontok értékelése képezi az értékelő jelentés II. részét. (2) Az érintett tagállamok a validálás időpontjától számított tíz napon belül elvégzik az értékelést. A tagállamok indokolt esetben – kizárólag az említett időszakon belül – az (1) bekezdésben említett szempontokra vonatkozóan további felvilágosítást kérhetnek a megbízótól. (3) Az érintett tagállam a megbízó további felvilágosítására várva legfeljebb tíz napra megszakíthatja a (2) bekezdésben említett időszakot. Amennyiben a további felvilágosítás beérkezését követően az (1) bekezdésben említett értékeléshez öt napnál kevesebb idő áll rendelkezésre, ez az időszak öt napra kiegészül. Amennyiben a megbízó a tagállam által az első albekezdés értelmében megállapított időszakon belül nem küld további felvilágosítást, az engedély iránti kérelem visszavontnak minősül. A kérelmet csak az érintett tagállam vonatkozásában vonják vissza. A kérelmet és a további felvilágosítást az uniós portálon keresztül nyújtják be. 8. cikk Határozat a klinikai vizsgálatról (1) Az érintett tagállamok az uniós portálon keresztül értesítik a megbízót arról, hogy a klinikai vizsgálatot engedélyezik-e, feltételekhez kötve engedélyezik-e vagy elutasítják-e. Az értesítés egyetlen határozat formájában történik, az értékelés időpontjától számított tíz napon belül vagy a 7. cikkben említett értékelés utolsó napján, a kettő közül a későbbi időpontot figyelembe véve. (2) Ha a jelentéskészítő tagállam az értékelő jelentés I. részére vonatkozóan arra a következtetésre jut, hogy a klinikai vizsgálat lefolytatása elfogadható vagy feltételekhez kötve elfogadható, az érintett tagállam által hozott következtetésnek meg kell egyeznie a jelentéskészítő tagállam következtetésével. Az első albekezdéstől függetlenül az érintett tagállam egyedül az alábbiakra hivatkozva vitathatja a jelentéskészítő tagállam következtetését: a) olyan jelentős különbségek az érintett tagállam és a jelentéskészítő tagállam standard klinikai gyakorlatában, amelyek következtében a vizsgálati alanyok a standard klinikai gyakorlathoz viszonyítva rosszabb minőségű kezelést kapnának; b) a 86. cikkben említett nemzeti jogszabályok megsértése. Amennyiben az érintett tagállam a második albekezdés a) pontja alapján nem ért egyet a következtetéssel, az uniós portálon keresztül közli a Bizottsággal, a tagállamokkal és a megbízóval a tudományos és társadalmi-gazdasági érvekkel alátámasztott, részletesen indokolt fenntartását, valamint annak összefoglalását. (3) Ha az értékelő jelentés I. része vonatkozásában a klinikai vizsgálat elfogadható vagy feltételekhez kötve elfogadható, az érintett tagállam belefoglalja határozatába az értékelő jelentés II. részére vonatkozó következtetését. (4) Ha az (1) bekezdésben említett határidőn belül az érintett tagállam nem értesíti határozatáról a megbízót, az értékelő jelentés I. részére vonatkozó következtetés minősül az érintett tagállamnak a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelemre vonatkozó határozatának. (5) Az érintett tagállamok az értékelés időpontját követően nem kérnek további felvilágosítást a megbízótól. (6) E fejezet alkalmazásában az értesítés időpontja az az időpont, amelyen az (1) bekezdésben említett határozatról értesítik a megbízót. Amennyiben nem értesítik az (1) bekezdésnek megfelelően a megbízót, az értesítés időpontja az (1) bekezdésben meghatározott időszak utolsó napja. 9. cikk Az engedély iránti kérelmet értékelő személyek (1) A tagállamok biztosítják, hogy az engedély iránti kérelmet hitelesítő és értékelő személyek esetén nem áll fenn összeférhetetlenség, az értékelők függetlenek a megbízótól, a klinikai vizsgálat helyszínéül szolgáló intézménytől, a részt vevő vizsgálóktól, valamint minden egyéb indokolatlan befolyásolástól. (2) A tagállamok biztosítják, hogy megfelelő számú személy, közösen végzi az értékelést, akik összességében nézve rendelkeznek a szükséges képesítésekkel és tapasztalatokkal. (3) Az értékelés során legalább egy olyan személy álláspontját is figyelembe veszik, akinek nem a tudományos terület az elsődleges érdekeltségi területe. Figyelembe kell venni továbbá legalább egy beteg véleményét. 10. cikk A lakosság veszélyeztetett csoportjaira vonatkozó egyedi észrevételek (1) Amennyiben a vizsgálati alanyok kiskorúak, gyermekgyógyászati szakértelem birtokában, vagy a gyermekgyógyászat klinikai, etikai és pszichoszociális problémáival kapcsolatos szakvélemény alapján különös gonddal értékelik a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelmet. (2) Amennyiben a vizsgálati alanyok cselekvőképtelenek, az adott betegségre és betegcsoportra vonatkozó szakértelem birtokában, vagy az adott betegségre és betegcsoportra vonatkozó klinikai, etikai és pszichoszociális problémákkal kapcsolatos szakvélemény alapján különös gonddal értékelik a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelmet. (3) A 32. cikkben említett klinikai vizsgálatok engedélyezése iránti kérelmek esetén különös figyelmet szentelnek a klinikai vizsgálat lefolytatásának körülményeire. 11. cikk Az értékelő jelentés I. részében szereplő szempontokra korlátozódó kérelmek benyújtása és értékelése A megbízó kérésére a klinikai vizsgálat engedélyezése iránti kérelem, a kérelem értékelése és a kérelemről szóló határozat az értékelő jelentés I. részében szereplő szempontokra korlátozódik. Az értékelő jelentés I. részében szereplő szempontokra vonatkozó határozatról szóló értesítést követően a megbízó benyújthat az értékelő jelentés II. részében szereplő szempontokra korlátozódó engedély iránti kérelmet. Ebben az esetben az engedély iránti kérelmet a 7. cikknek megfelelően értékelik, és az érintett tagállam a 8. cikknek megfelelően értesíti a megbízót az értékelő jelentés II. részére vonatkozó határozatáról. 12. cikk A kérelem visszavonása A megbízó az értékelés időpontjáig bármikor visszavonhatja engedély iránti kérelmét. Ebben az esetben a kérelmet valamennyi érintett tagállam tekintetében visszavonják. 13. cikk Az engedély iránti kérelem újbóli benyújtása Ez a fejezet nem érinti a megbízó azon jogát, hogy az engedély megadásának elutasítását vagy a kérelem visszavonását követően bármely érintett tagállamnak újból kérelmet nyújtson be klinikai vizsgálat engedélyezése iránt. Ez a kérelem egy másik klinikai kísérlet engedélyezése iránti új kérelemnek minősül. 14. cikk Egy érintett tagállam utólagos bevonása (1) Ha a megbízó egy másik tagállamra (a továbbiakban: újabb érintett tagállam) is ki kívánja terjeszteni a már engedélyezett klinikai vizsgálatot, az uniós portálon keresztül az engedélyezéshez szükséges dokumentációt nyújt be az adott tagállamhoz. A kérelmet kizárólag az eredeti engedélyezési határozatról szóló értesítés időpontját követően lehet benyújtani. (2) Az (1) bekezdésben említett kérelem jelentéskészítő tagállama megegyezik az eredeti engedélyezési eljárás során jelentéskészítő tagállamként fellépő tagállammal. (3) Az újabb érintett tagállam az uniós portálon keresztül – egyetlen határozat formájában – az alábbi határidőkön belül értesíti a megbízót arról, hogy a klinikai vizsgálatot engedélyezik-e, feltételekhez kötve engedélyezik-e vagy elutasítják-e: a) kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatok esetén az (1) bekezdésben említett kérelem benyújtásától számított 25 napon belül; b) kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálattól eltérő vizsgálat esetén az (1) bekezdésben említett engedély iránti kérelem benyújtásától számított 35 napon belül; c) fejlett terápiás vizsgálati készítménnyel végzett klinikai vizsgálat esetén az (1) bekezdésben említett kérelem benyújtásától számított 40 napon belül. (4) Ha a jelentéskészítő tagállam az értékelő jelentés I. részére vonatkozóan azt a következtetést vonja le, hogy a klinikai vizsgálat lefolytatása elfogadható vagy feltételekhez kötve elfogadható, az újabb érintett tagállam által hozott következtetésnek meg kell egyeznie a jelentéskészítő tagállam által hozott, a 6. cikk (3) bekezdésében említett következtetéssel. : Az (1) bekezdéstől függetlenül az újabb érintett tagállam egyedül az alábbiakra hivatkozva vitathatja a jelentéskészítő tagállam következtetését: a) olyan jelentős különbségek az érintett tagállam és a jelentéskészítő tagállam standard klinikai gyakorlatában, amelyek következtében a vizsgálati alanyok a standard klinikai gyakorlathoz viszonyítva rosszabb minőségű kezelést kapnának; b) a 86. cikkben említett nemzeti jogszabályok megsértése. Amennyiben az újabb érintett tagállam a második albekezdés a) pontja alapján nem ért egyet a következtetéssel, az uniós portálon keresztül közli a Bizottsággal, a tagállamokkal és a megbízóval a tudományos és társadalmi-gazdasági érvekkel alátámasztott, részletesen indokolt fenntartását, valamint annak összefoglalását. (5) Az újabb érintett tagállam az (1) bekezdésben említett kérelem benyújtásának időpontjától számítva a (3) bekezdésben szereplő vonatkozó időszak lejártáig tájékoztathatja a jelentéskészítő tagállamot a kérelemhez kapcsolódó bármely észrevételéről. (6) Kizárólag a jelentéskészítő tagállam kérhet az 1) bekezdésben említett kérelem benyújtásának időpontjától számítva a (3) bekezdésben szereplő megfelelő időszak lejártáig az értékelő jelentés I. részére vonatkozóan további felvilágosítást a megbízótól, figyelembe véve az (5) bekezdésben említett észrevételeket. A jelentéskészítő tagállam e további felvilágosítására várva kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatok esetében legfeljebb tíz napra, nem kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálat esetén pedig legfeljebb húsz napra megszakíthatja a (3) bekezdésben említett vonatkozó időszakot. Amennyiben a további felvilágosítás beérkezését követően a (4) bekezdésben említett határozatról szóló értesítés kiküldéséhez kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálatok esetén három napnál, nem kismértékű beavatkozással járó klinikai vizsgálat esetén pedig öt na