Az Európai Bizottság szolgálatai és az Európai Külügyi Szolgálat széles körű konzultációt folytattak a nyugat-szaharai lakosság körében.

Ezek a konzultációk rávilágítottak arra, hogy a többségi vélemény támogatja a liberalizációs megállapodásnak a vámkedvezmények nyugat-szaharai termékekre történő kiterjesztése érdekében történő módosítását. A tárgyalópartnerek többsége arról számolt be, hogy a lakosság egészére kifejtett hatás pozitív, és különösen a szóban forgó kereskedelmi kedvezményeknek a magánberuházásokra esetlegesen kifejtett, meghatározó multiplikátorhatását emelték ki. Jelezték, hogy az európai piacokhoz való kiváltságos hozzáférés javítaná az üzleti kapcsolatok légkörét, valamint az európai közvetlen beruházásokat, és ezáltal megerősítené Nyugat-Szahara új, részvételen alapuló és fenntartható fejlődési modelljét. Továbbra is e többségi álláspont szerint ugyanakkor a Nyugat-Szaharával bonyolított kereskedelmi forgalmat érintő jogbizonytalanság tartós fennállása jelentős terhet róna a társadalmi-gazdasági fejlődésre, ahogyan arról Nyugat-Szahara bizonyos tagállamokkal, illetve bizonyos ágazatokban fennálló kereskedelmi kapcsolatainak lelassulása már most is tanúskodik. E tárgyalópartnerek szerint Nyugat-Szahara külföldi piacokra jutásának és külföldi beruházásokhoz való hozzáférésének korlátozása következésképp csak gátolná a belkereskedelmi tevékenységek fejlődését és veszélyeztetne bizonyos társadalmi-gazdasági változásokat pontosan akkor, amikor úgy tűnik, hogy Nyugat-Szahara fejlődése végre megindulna.

A konzultációba bevont Front Polisario, valamint egyes nem kormányzati szervezetek negatív véleményt juttattak kifejezésre. E véleményeket azonban nem a tervezett vámkedvezmények alkalmazása által a nyugat-szaharai lakosságra kifejtett konkrét negatív hatások motiválták, hanem inkább az a félelem, hogy a kedvezmények állandósítják a szerintük marokkói megszállás alatt lévő Nyugat-Szaharában fennálló helyzetet.

Az értékelésből az derül ki, hogy az EU–Marokkó társulási megállapodásban előírt vámkedvezmények biztosítása pozitív hatást fejt ki a nyugat-szaharai gazdaságra, és ez a hatás várhatóan a jövőben is folytatódik, sőt, fokozódik. Nem megalapozott az a félelem, hogy a vámkedvezmények kiterjesztése a fennálló helyzet elismerésével jár, a megállapodásban ugyanis semmi nem utal Marokkó Nyugat-Szahara feletti szuverenitásának elismerésére.

Emberi jogok

Ami a nyugat-szaharai emberi jogi helyzetet illeti, az általában véve megfelel a marokkói emberi jogi helyzetnek. A védelmet szabályozó mechanizmusok és törvények azonosak. Mindazonáltal léteznek Nyugat-Szaharában a politikai vitával összefüggő sajátosságok, többek között a véleménynyilvánítás, a tüntetés és az egyesülés szabadsága tekintetében. A „területi integritás” bármely megsértése – vagyis a Polisario-párti szeparatista mozgalom is – tilos, bírsággal, sőt szabadságvesztéssel sújtandó.

Ami általában véve a vámkedvezmények nyugat-szaharai termékekre történő kiterjesztése által a szóban forgó terület emberi jogi helyzetére várhatóan kifejtett hatást illeti, analógia útján az EU–Marokkó társulási megállapodás marokkói emberi jogi helyzetre kifejtett hatásával kell érvelni. Mivel a megállapodás a különböző területeken érvényesülő európai uniós normák irányába tartó szabályozási konvergenciát ösztönzi, közvetett pozitív hatás figyelhető meg többek között a munkakörülmények (például a biztonsági intézkedések), a munkajog (például a gyermekvédelem), a növény-egészségügyi intézkedések, vagy akár a fogyasztóvédelem tekintetében.

Gazdasági és kereskedelmi hatás

Ami a különböző gazdasági tevékenységi ágazatokat illeti, a következtetések a következőek.

Nyugat-Szaharában folyik mezőgazdasági termelés, főként primőröket (paradicsomot és sárgadinnyét) termelnek, amelyeknek van piaca az Európai Unióban. E termelés becsült mennyisége 64 000 tonna, és mintegy 14 000 közvetlen munkahelyet jelent. Behozatali értéke hozzávetőleg 65 millió EUR. Vámkedvezmények hiányában erre a kivitelre 6,6 millió EUR vámfizetési kötelezettség vonatkozna.

A gazdasági előnyök gyarapodhatnának, ha a jövőben Nyugat-Szahara továbbfejlesztené a termelését és az Európai Unióba irányuló kivitelét a jelenleg mérlegelés tárgyát képező tervek keretében. Ez a munkahelyek számára is hatással lenne, amely egyes előrejelzések szerint az ötszörösére emelkedhetne. Ami azokat az állításokat illeti, amelyek szerint a mezőgazdasági tevékenységeknek a megállapodással ösztönzött fejlődése hatással lenne a természeti erőforrások – különösen a víz – felhasználására, a felszín alatti vizek felhasználására vonatkozó, bár egyesek által kétségbe vont marokkói becslések szerint a nem megújuló víztartalékokra kifejtett hatás mérsékelt. Hasonlóképpen, a hatóságok intézkedéseket tesznek a felszín alatti vizekből származó víz felhasználásának csökkentésére (helyi öntözés, tengervíz sómentesítése). Összességében egyrészt úgy tűnik, hogy napjainkban kevés hiteles alternatíva van az érintett terület gazdasági fejlődésének lehetővé tételére, másrészt a vízforrások felhasználásából fakadó hátrányokat ellensúlyozza a Nyugat-Szahara számára jelentkező pozitív gazdasági hatás.

Ami a halászati termékek ágazatát illeti, Nyugat-Szaharában jelentős a halászati termékek feldolgozóipara, ezen belül 141 olyan létesítmény van, amely exportálhat az Európai Unióba. A területről exportált halászati termékek értéke 2015-ben és 2016-ban 100 millió és 200 millió EUR között volt. Az Európai Unióba irányuló kiviteltől közvetlenül vagy közvetett módon függő munkahelyek száma hozzávetőleg 45 000 volt. A vámkedvezményeknek erre a behozatalra történő kiterjesztése tehát jelentős hatást fejtene ki a terület gazdaságára, és következésképp a foglalkoztatásra. Összhangban lenne a Nyugat-Szahara támogatását és fejlesztését célzó, az ágazat versenyképességének, a halászok foglalkoztatásának és életminőségének, valamint a természeti erőforrások fenntartható kiaknázásának pénzügyi támogatásával megvalósuló európai uniós hozzájárulással is. Ezzel szemben az említett kedvezmények biztosításának elutasítása veszélyeztetné a kivitelt, ugyanakkor a foglalkoztatást is, és elősegítené, hogy ezek a feldolgozási tevékenységek más helyekre, valószínűleg Marokkóba tevődjenek át. Ez ellentétes lenne az Európai Unió azon célkitűzéseivel is, hogy támogassa ennek az ágazatnak a fejlesztését Nyugat-Szaharában.

A nyugat-szaharai halászati termékek európai importőrei jelezték, hogy a (kedvezmény nélküli – nem preferenciális vámtételű) közös külső vám magas szintjére tekintettel e termékek vásárlása sokkal kevésbé lenne előnyös, ha nem részesülnének preferenciális elbánásban.

Végezetül ami a foszfátipart illeti, annak jelenlegi helyzetére tekintettel, nincs rá azonnali és közvetlen hatással Nyugat-Szaharának a társulási megállapodásból való kizárása. Ennek három fő okát lehet meghatározni: 1. egyes termékekre (a nyers foszfátokra) nulla vámtétel vonatkozik (a legnagyobb kedvezmény záradéka), 2. nincs olyan foszfáttermelés, amelynek létezne piaca az Unióban, 3. bizonyos, Nyugat-Szaharában előállított foszfátok Marokkóban történő feldolgozása (vagy bármely más olyan országban történő feldolgozása, amellyel az Európai Unió preferenciális megállapodást kötött) elegendő lenne ahhoz, hogy ezek a termékek marokkói preferenciális származást szerezzenek, tehát az e termékekre biztosított kedvezményekből fakadó előny nem függ az ásványok származásától.

Ugyanakkor úgy tűnik, hogy a Nyugat-Szaharából származó termékekre biztosított kedvezmények hatással lennének egyes foszfátok előállításának jövőbeli fejlődésére. A foszfátokból származó termékek (többek között a foszforsav és a műtrágyák) nyugat-szaharai előállítására vonatkozóan bejelentett, jelentős (2 milliárd USD-t meghaladó) beruházások ugyanis veszélybe kerülnének, ha a foszfáttartalmú termékek Unióba irányuló kivitele nem részesülhetne preferenciális elbánásban. Kedvezmények hiányában Nyugat-Szaharánál vonzóbbak lennének más olyan helyekre irányuló beruházások, ahol kedvezmények vonatkoznának a gyártásra (például Marokkóban). A nyugat-szaharai beruházások megszakítása hatással lenne a gyártási kapacitásra, a termékek sokféleségére, és következésképp a régió foszfátágazatán belüli foglalkoztatásra.

A vámkedvezmények biztosítása tehát várhatóan általában véve jelentős hatást gyakorol a terület gazdasági fejlődésére. E hatások figyelemmel kísérésének biztosítása érdekében azonban a megállapodás kifejezetten rendelkezik egy olyan megfelelő keretről és eljárásról, amelyek rendszeres információcsere alapján lehetővé teszik a felek számára, hogy a megállapodás végrehajtása során értékeljék annak hatásait.

Annak ellenére, hogy nehezen szerezhetők be minden esetben pontos adatok, ez a vizsgálat lehetővé teszi annak megállapítását, hogy Nyugat-Szaharában léteznek olyan gazdasági tevékenységek és létezik olyan termelés, amelyek esetében kiemelkedő érdek fűződne ahhoz, hogy a Marokkói Királysággal azonos vámkedvezményekben részesüljenek. Valójában e termékek közül egyesek 2016. december 21-ig részesültek ilyen kedvezményekben, ami lehetővé tette a gazdasági tevékenység fejlesztését és a munkahelyteremtést Nyugat-Szaharában: ez jellemezte többek között a halászati termékek és egyes mezőgazdasági termékek ágazatát. Az uniós vámkedvezmények e termékekre történő kiterjesztése lehetővé tenné a kivitelük fenntartásának biztosítását.

Nyugat-Szahara gazdasági potenciáljának szükséges diverzifikálása a külső beruházások ösztönzését feltételezi, amelynek többek között előfeltétele a nagyobb jogbiztonság és következésképp Nyugat-Szahara Unióba irányuló jelenlegi vagy jövőbeli kivitelére alkalmazandó általános vámfeltételek egyértelművé tétele. A vámkedvezményeknek a nyugat-szaharai termékekre történő kiterjesztése a jellegéből fakadóan biztosítja a beruházási feltételeket, emellett – a terület kiaknázatlan gazdasági potenciáljára és a közvetlen külföldi beruházások jelenlegi alacsony szintjére tekintettel – elősegíti a helyi foglalkoztatás szempontjából kedvező, gyors és jelentős fellendülést.

Ezzel szemben a vámkedvezmények biztosításának elmaradása jelentősen veszélyeztetné a nyugat-szaharai kivitelt, többek között a halászati és a mezőgazdasági termékek kivitelét, és így valószínű, hogy e termékek – már most is korlátozott – száma még tovább csökkenne, ami a terület fejlődését gátló további hátrány megteremtésével lenne egyenértékű. A kedvezmények nyugat-szaharai termékekre történő kiterjesztésének hiányában ugyanis ezekre a termékekre a legnagyobb kedvezményes elbánás keretében alkalmazandó uniós vámok vonatkoznának, és így nem jutnának kiváltságosan az uniós piacra. Ez csak nagyon korlátozott mértékben érintené az ipari termékek (a foszfátok) kivitelét, de kifejezetten negatív hatást gyakorolna a halászati és a mezőgazdasági termékek Unióba irányuló kivitelére.

Általánosabban: a vámkedvezmények biztosítása várhatóan jelentős hatást fejt ki a nyugat-szaharai gazdaságra, ösztönözve az ezen ágazatokban végrehajtott beruházásokat. Ez a helyzet például egyes foszfátok (nevezetesen a foszforsav és a műtrágyák) esetében, itt ugyanis már előirányoztak beruházásokat, illetve a mezőgazdaság esetében, ahol szintén vannak fejlesztési tervek, csakúgy, mint a halászat esetében. Ezzel szemben az említett kedvezmények biztosításának hiányában akadályba ütközhetnének a beruházások, a gazdasági tevékenységek fejlesztése és diverzifikálása, valamint a foglalkoztatás is.