HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 177/9

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – Az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelem stratégiája (saját kezdeményezésű vélemény)

(2014/C 177/02)

Előadó: Stefano PALMIERI

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2013. február 14-én az eljárási szabályzat 29. cikkének (2) bekezdése alapján úgy határozott, hogy saját kezdeményezésű véleményt dolgoz ki a következő tárgyban:

Az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelem stratégiája.

Az EGSZB munkájának előkészítésével megbízott „Foglalkoztatás- és szociálpolitika, uniós polgárság” szekció 2013. december 19-én elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2014. január 21–22-én tartott 495. plenáris ülésén (a január 21-i ülésnapon) 129 szavazattal ellenszavazat nélkül, 4 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) szükségesnek tartja, hogy ismételten hangsúlyozza az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munka elleni küzdelem jelentőségét, párhuzamosan és szinergiában az Európai Bizottsággal, a szakosodott intézményekkel, például az Eurofounddal és más nemzetközi szervezetekkel, elsősorban a Világbankkal, amelyek szintén kiemelt figyelmet fordítanak erre a témára.

1.2 Most, amikor Európát továbbra is sújtja a súlyos gazdasági válság, az EGSZB felhívja a figyelmet arra, hogy ezek a jelenségek károsan hatnak a vállalkozások fejlődési dinamikájára, valamint a humántőke innovációra és javításra irányuló lehetőségeire. Az árnyékgazdaság vállalkozásainak és munkavállalóinak a formális gazdaságban való megjelenése viszont a gazdasági fellendülés tényezője lehetne, és megalapozhatna egy fenntarthatóbb fejlődést.

1.3 Bár a tagállamok hatáskörébe tartozó politikákról van szó, széles körben elismert, hogy a hatékony küzdelem része az információk, adatok és értékelések rendszeres európai szintű cseréje, a felelős hatóságok és az érintett szociális partnerek részvételének és együttműködésének biztosítása mellett.

1.4 Természetéből fakadóan tehát az EGSZB az ideális hely az eszközök, politikák és bevált gyakorlatok megosztásának előmozdítására és ösztönzésére, mind a gazdasági tényezők, mind pedig a kulturális és társadalmi kontextus tekintetében, az Európai Uniónak (EU) az illegális foglalkoztatás és az adóelkerülés elleni küzdelem terén meghatározott stratégiája keretében, mely stratégia a hivatalos foglalkoztatásba történő bevonáson alapul.

1.5 Először is, az EGSZB meghatározónak tartja az ilyen – a különböző tagállamokban erőteljesen heterogén – jelenségek mennyiségi és minőségi értékelését, valamint azok negatív gazdasági és társadalmi következményeinek vizsgálatát, melyek hatása az eltérő strukturális és kontextuális feltételek miatt különböző lehet a tagállamokban. Koherens adatok és információk nélkül a különböző tagállamokban súlytalanná válik a be nem jelentett munka elleni küzdelem stratégiája, melyhez a probléma mértékének felmérését lehetővé tevő intézkedésekre, valamint a megvalósított politikák hatásának vizsgálatára van szükség.

1.6 Következésképpen az EGSZB a módszertani probléma feloldását javasolja a rejtett gazdaság és a be nem jelentett munka arányával és alakulásával kapcsolatos becsléseket illetően, melyek még mindig hiányosak és nem általánosan elfogadottak, a munkaerővel kapcsolatban az összes tagállamban homogén módon összegyűjtött adatokon alapuló módszer alkalmazása révén. Ezt a módszert az Olasz Statisztikai Intézet fejlesztette ki, tehát egy olyan országban tesztelték, amely különösen ki van téve ezeknek a jelenségeknek és emellett nagy területi heterogenitás is jellemzi.

1.7 A heterogenitás főként a feketegazdaság kiterjedésére vonatkozik, mely néhány tagállamban és egyes régiókban eléri a teljes jövedelem 30%-át; itt tehát a feketegazdaság nem mellékes probléma, hanem sokkal inkább a termelési rendszer szerves része. Az EGSZB ezért ismételten hangsúlyozza, hogy különböző szakpolitikák keverékére van szükség – a különböző területek, termelői ágazatok és munkatípusok függvényében alkalmazva – annak érdekében, hogy megfelelő módon kezeljük azokat a nemcsak gazdasági, hanem kulturális és társadalmi konkrét tényezőket, amelyek táplálják az árnyékgazdaságot és a be nem jelentett munkavégzést.

1.8 A szociális partnerek elősegíthetik az informális gazdaság formálissá tételét, különösen azokon a területeken, ahol nem egyszerűen a termelési költségek csökkentését célzó trükkről van szó, hanem a termelési struktúra szerves részéről. A probléma ellen küzdő szakpolitikákhoz ugyanis az olyan európai, nemzeti és helyi szereplők közötti hálózatok kialakítására van szükség, akik tisztában vannak a problémával, és képesek fellépni annak érdekében, hogy az árnyékgazdaság elveszítse vonzerejét. Ez úgy valósítható meg, ha a felelősöket hatékony elrettentő intézkedésekkel büntetik, illetve – a jelenlegi gazdasági válság idején valószínűleg hasznosabb módon – megelőző és javító intézkedésekkel ösztönzik a legalizációt.

1.9 Az EGSZB támogatja, hogy árnyékgazdasággal foglalkozó megfigyelőközpontokat hozzanak létre helyi szinten a munkáltatók, a szakszervezetek és az illetékes hatóságok képviselőinek részvételével, abból a célból, hogy tanulmányozzák a problémát és annak időbeli alakulását, meghatározzák legfontosabb jellemzőit, értékeljék a leghatékonyabb intervenciós intézkedéseket és ellenőrizzék azok hatékony végrehajtását.

1.10 Az EGSZB kéri, hogy az árnyékgazdaság elleni küzdelem ne korlátozódjon az EU határain belülre, hanem a vállalati társadalmi felelősségvállalást a tisztességes munka minimumszabályainak elmaradására is alkalmazzák azokban a harmadik országokban, amelyek az EU alvállalkozóiként működnek. Egy olyan gyakorlatról van szó, amely nemcsak árt a vállalkozások közötti versenynek, hanem megnyitja az utat a gyermekmunka alkalmazása előtt, és veszélyezteti a munkavállalók testi épségét is, ha – ahogyan ez a közelmúltban egy bangladesi gyárban történt – nem tartják be az alapvető biztonsági előírásokat.

2. Az Európai Unió elkötelezettsége az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munkavállalás elleni küzdelemben

2.1 Az Európai Unió (EU) Európa 2020 stratégiája keretében – amelynek célja az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés – a tagállamoknak szóló gazdaságpolitikai iránymutatásokba beépültek a foglalkoztatási politikákkal kapcsolatos iránymutatások – köztük az árnyékgazdaság és a kapcsolódó be nem jelentett, illegális vagy nem hivatalos munka elleni küzdelem –, amelyek továbbra is a tagállamok hatáskörében maradnak. (1) Az árnyékgazdaság átfogó koncepciója különböző tevékenységeket foglal magába, a jogszerűtlenül végzett legális tevékenységektől az illegális tevékenységekig. A be nem jelentett munka meghatározása a következő: „bármely olyan fizetett tevékenység, amely természetét tekintve törvényes, azonban nincs bejelentve a hatóságoknál, […] figyelembe véve a tagállamok szabályozó rendszerében meglévő különbségeket”. Ez a meghatározás (…) a nem hivatalos háztartási szolgáltatásoktól az illegális bevándorlók által végzett fekete munkáig terjedő különböző tevékenységeket takar, ugyanakkor a bűncselekményeket kizárja.” (2)

2.1.1 Az árnyékgazdaság befolyással bír a termelőtevékenységek megfelelő működésére és a munkaerő minőségére, miközben akadályozza a növekedés-orientált gazdasági, szociális és költségvetési politikákat, valamint veszélybe sodorja az Európa 2020 stratégiában kitűzött nagyszabású gazdasági és foglalkoztatási célok elérésére tett erőfeszítéseket. A kedvezőtlen hatásokat tovább súlyosbítják a gazdasági válság társadalmi és foglalkoztatási helyzetre gyakorolt hatásai, amelyek csökkentik a munkalehetőségeket és veszélyeztetik a vállalkozások és a munkavállalók várható nyereségét és jövedelmét.

2.1.2 Az utóbbi években az Európai Foglalkoztatási Stratégia (EFS) keretében valóban fokozott figyelem fordult ezen jelenségek felé (3), közvetlenül vagy a munkaerő-piaci reformok szükségességére vonatkozó általános megfontolások keretében, illetve az olyan kérdésekhez kapcsolódóan, mint az illegális bevándorlás az EU-ba és a tisztességes munka a harmadik országokban.

2.1.3 Az árnyékgazdasággal és a be nem jelentett munkavégzéssel konkrétan foglalkozik a 2012. áprilisi foglalkoztatási csomag, a 2012-es és 2013-as éves növekedési elemzések és néhány tagállamnak szóló ajánlás a jogszerűtlen foglalkoztatás és az adócsalás elleni küzdelem tárgyában. Az Európai Bizottság munkaprogramjában (4) a 2014-ig végrehajtandó jogalkotási kezdeményezések között szerepel a feketemunka elleni küzdelmet célzó európai platform, melynek célja az, hogy javítsa a tagállamok illetékes hatóságai közötti együttműködést, terjessze a legjobb gyakorlatokat és meghatározzon néhány közös elvet.

2.2 Alapvetően fontos elemet építettek be a munkaadói szervezetek és a szakszervezetek döntéshozatali folyamatba való bevonásába: „Tagállami szinten a szociális partnerek fontos szerepet töltenek be a munkaerő-piaci szabályok kidolgozásában”. (5) Ezért ezzel párhuzamosan az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság (EGSZB) is megvitatta és előmozdította az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelmet célzó európai politikák helyzetének alakulását, két véleményt fogadva el a témában 1999-ben és 2005-ben. (6)

2.2.1 Az első véleményben az EGSZB pozitívan értékelte a küzdelem stratégiáját, amely a hivatalos foglalkoztatásba való integráláson és olyan szakpolitikák elegyén alapul, melyek a tagállamok különböző szabályozási és jövedelmi kontextusához igazíthatóak. Felhívta továbbá a figyelmet néhány homályos és alábecsült szempontra a következőkkel kapcsolatban: a be nem jelentett munkavégzés meghatározása; az azok közötti különbségtétel, akik kénytelenek be nem jelentettként dolgozni, vagy akik szándékosan választják azt, hogy nem rendezik helyzetüket; a kis- és középvállalkozásokra és a kisiparosokra nehezedő adminisztratív és adóterhek; az illegális bevándorlás kezelése; az új foglalkoztatási formák legalizálása; a be nem jelentett munkát végzők heterogén összetétele; valamint néhány tervezett ellenintézkedés esetleges eredménytelensége.

2.2.2 A második véleményt 2005-ben fogadta el az EGSZB saját kezdeményezésére (7), és ebben kiemeli az előbbi véleményében már említett problémákat, továbbá újabb szempontokat sorol fel. Ezek között találjuk a foglalkoztatás legalizálását célzó ösztönzők javítását, a bürokrácia csökkentését az új vállalkozások létrehozásakor, az alacsony jövedelmű dolgozókra irányuló megkülönböztetett figyelmet, a vállalkozásoknak és a munkavállalóknak szóló tájékoztató és oktató kampányok előmozdítását, egy ellenőrzéseken és szankciókon alapuló hatékony visszatartó rendszer megvalósítását, a munkaügyi normákra irányuló figyelmet a harmadik országokban, valamint a munkanélküliséggel való összefüggést.

3. Általános megjegyzések: a fellépés szükségessége

3.1 Az árnyékgazdaság nem csak a túlzottnak tekintett költségek (különösen a munkaerő-költségek) miatt, tehát nem csak a termelési költségeknek az adó- és társadalombiztosítási csalás következtében történő illegális csökkentése céljával jön létre. Abból az óhajból is fakad, hogy kibújjanak a munkaügyi előírások és szabványok (minimálbér, maximális munkaidő, biztonság és tanúsítás) alól. Nem bűncselekményekről vagy legális, de jogosulatlan piaci szereplők által végzett tevékenységekről van szó, hanem családi vagy szomszédi körben végzett alkalmi informális munkákról, melyek társadalmi elfogadottsága általában nagyobb.

3.1.1 A jelenség olyannyira összetett, hogy az érintett munkaerő rendkívül változatos (8): önálló vállalkozók, akik úgy döntenek, hogy nem alkalmazzák a szabályokat, munkavállalók, akik nem tartoznak a társadalombiztosítás alá, vagy nincs szerződésük, vagy részben készpénzben kapják fizetésüket, segítő családtagok, második vagy harmadik munkahelyüket be nem jelentő munkavállalók, illegális bevándorlók, harmadik országok munkavállalói a tisztességes munkára vonatkozó minimumszabályok nélkül, akik uniós vállalkozások alvállalkozóiként működnek.

3.2 Azért is fontos komolyan foglalkozni az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munkavégzés kérdésével, mert számos hatással bír mind a vállalkozásokra, mind pedig a munkavállalókra, nem is beszélve a költségvetésről: — tisztességtelen és torzul a verseny azok között a vállalkozások között, amelyek betartják a szabályokat és amelyek nem, olyan tevékenységeket tartva életben, amelyek valószínűleg nem lennének jelen a piacon; emellett létrehoz egyfajta dinamikát a hatékonyság elmaradása terén, amikor a vállalkozások nem növekednek, hogy a rejtett gazdaságban maradjanak, és nem rendelkeznek megfelelő hozzáféréssel a hitelekhez, — a munkavállalók a fizikai, jövedelmi és szociális biztonság tekintetében kiszolgáltatottak, ami nemcsak a méltóságukra hat ki (etikai szempont), hanem a termelésre is, hiszen nincs lehetőségük az egész életen át tartó tanulásra, a szakmai továbbképzésre, valamint a feladatkörök, termelési folyamatok és a termékek továbbfejlesztésére, — források vesznek el az államháztartás számára, mivel az adó- és társadalombiztosítási bevétel kiesik (tax gap), valamint a közszolgáltatások és a jóléti állam költsége egyenlőtlenül oszlik meg (potyázás, free riding).

3.3 A gazdasági globalizáció folyamata és a társadalmi-demográfiai változások is potenciálisan nagyobb teret engednek az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munka számára, ezért folyamatosan alakítani kell az ellenük küzdő politikákat, hogy igazodjanak a megváltozott feltételekhez, illetve kezeljék az újonnan felbukkanó jelenségeket. Ilyen például az otthoni segítség és ellátás iránt megnövekedett kereslet, a standard foglalkoztatási formák csökkenése, a szerződéses kapcsolatok növekvő rugalmassága, az önfoglalkoztatás és a kiszervezés növekedése, valamint a multinacionális vállalatcsoportok megerősödése. Mindezzel összefüggésben nagyobb figyelmet kell fordítani a jogi keret meghatározására, az utókövetési és ellenőrzési eszközökre, valamint a nemzetközi koordináció formáira.

3.4 Statisztikai szempontból az árnyékgazdasági tevékenységek szerves részei a GDP-nek, és megfelelő módszerekre van szükség a felbecsülésükhöz. Megbízható és az EU-ban összehasonlítható információkat azonban nehéz beszerezni azok nagyságrendjéről és szerkezetéről, legalább három okból: i) a jelenségeket a dolog lényegéből fakadóan nem lehet közvetlenül megfigyelni, ii) a tagállamok különböző megközelítéseket alkalmaznak, ami eltérő nemzeti szabályokat eredményez, iii) az alkalmazott számítási módszerek is eltérőek. Az eltérő megközelítések értelemszerűen eltérő számszerű eredményekhez vezetnek, melyek jelentősen eltérhetnek akár egy adott országon belül is (lásd az 1. táblázatot). Általában a hivatalos nemzeti források által közzétett értékek alacsonyabbak, mint a szakértők és a nemzetközi szervezetek tanulmányaiban szereplő eredmények.

3.4.1 Az árnyékgazdaság arányának felméréséhez három értékeléstípus létezik, melyeket különféle elemzésekhez lehet felhasználni (hozzáadott érték vagy foglalkoztatás): — közvetlen vizsgálatok mikrogazdasági szinten (pl. Eurobarométer és Európai Társadalomtudományi Elemzések), melyek alkalmi vagy rendszeres mintavételes felméréseket foglalnak magukba, ahol a válaszadókat munkaviszonyuk néhány jellemzőjével kapcsolatban kérdezik (9), — közvetett becslések makrogazdasági szinten, a már ismertektől eltérő és az árnyékgazdasággal tartósan összefüggő mennyiségek alapján, lásd állami számvitel, munkaerő-piaci tendenciák, fogyasztás, pénz iránti kereslet, — ökonometriai modellek, melyek nem megfigyelhető változóként kezelik az árnyékgazdaságot, az azt előmozdító fő tényezők, valamint az illegális tevékenységek mutatói alapján.

3.5 Egy egész Európára kiterjedő vizsgálat a tagállamok számára homogén és összehasonlítható becslések elkészítésének hasznos alapjául az Olasz Statisztikai Intézet által kidolgozott közvetett módszertant javasolta, mely a munkaerő-ráfordítás széles körben hozzáférhető és megbízható adataira épül. (10) Ez középtávon közös alapot biztosítana az EU számára az elemzések, az összehasonlítás és az értékelések terén, a külső kutatóközpontok vagy szervezetek jelentéseitől függetlenül.

3.6 Az összes tagállam számára összehasonlítható információk jelenleg vagy az árnyékgazdasággal kapcsolatos ökonometriai modellekből, vagy pedig az informális alapon foglalkoztatott munkaerő (alkalmazott és önálló vállalkozó) arányáról készített közvetlen mintavételes felmérésekből származnak; az így kapott eredmények részben ellentmondóak, mivel eltérő szempontokat vizsgálnak (lásd a 2. táblázatot). Ráadásul csak kevés tagállam végez rendszeres országos felméréseket a jelenséggel kapcsolatban.

3.6.1 Az ökonometriai módszer segítségével a legmagasabb értékeket néhány közép- és kelet-európai tagállamban találjuk (Bulgáriában több mint 30%). Délen magas, a többi közép- és kelet-európai, illetve a skandináv országokban közepes az arány, a nyugati és az angolszász tagállamokban pedig alacsony. (11)

3.6.2 A közvetlen módszer viszont árnyaltabb képet mutat, legmagasabb értékekkel a déli országokban (különösen Ciprus és Görögország), sőt Írország és Lengyelország esetében is, illetve minimális értékekkel néhány közép- és kelet-európai, skandináv és nyugat-európai tagállamban. (12)

4. Részletes megjegyzések: a válság hatása és politikai irányvonalak

4.1 A válság és a megszorító politikák hatása nem eleve egyértelmű. A kínálati oldalon a recessziónak ösztönöznie kellene a termelési költségek akár jogellenes csökkentését is a nyereség és a bevételek csökkenésének ellensúlyozására, miközben a munkanélküliek nagyobb hajlandóságot mutatnak arra, hogy illegálisan vállaljanak munkát. A keresleti oldalon viszont csökkennek a munkalehetőségek az alacsony képesítéssel rendelkezők számára, mivel kevesebbet fogyasztunk és fektetünk be az olyan ágazatokban, mint az építőipar, a kereskedelem, a szálloda- és vendéglátóipar, a családi szolgáltatások.

4.1.1 A tapasztalati bizonyítékok nem egyértelműek. (13) A legutóbbi tendenciák egységes csökkenést mutatnak az ökonometriai modellek szerint, egy 2009-ben, a gazdasági válság közepette bekövetkezett enyhe növekedéstől eltekintve, melyet gyors visszaesés követett 2010 és 2012 között (lásd a 3. táblázatot). A közvetlen felmérések viszont más képet adnak, egyes tagállamoknál az alkalmazottak informális foglalkoztatásának csökkenését mutatják, másoknál éppen ellenkezőleg, az önálló vállalkozók adóelkerülésének emelkedését jelzik.

4.2 A rejtett gazdaságnak és a be nem jelentett munkavégzésnek nemcsak az aránya, hanem a szerkezete is változó a különböző tagállamokban, a termelési struktúrában és a jóléti rendszerekben meglévő eltérések miatt. (14) Az ezen jelenségek által leginkább érintett munkavállalók kategóriái – már az átlagosnál rosszabb gazdasági körülmények között – jobban szenvednek a recessziótól és alacsonyabb jövedelemre van kilátásuk. (15)

4.3 A rejtett gazdaság és a be nem jelentett munkavégzés dinamikája tehát – különösen a válságot követően – nem homogén módon hat a munkaerőre, sem a különböző tagállamok között, sem pedig az egyes gazdaságokon belül. Ezt a heterogén hatást figyelembe kell venni a rejtett gazdaság elleni küzdelmet folytató politikák tervezése során, valamint az anticiklikus szociális politikák beindításakor.

4.4 Tekintettel a rejtett gazdaság és a be nem jelentett munkavégzés összetettségére és sokdimenziós voltára, egyetértés van azzal kapcsolatban, hogy különböző eszközöket kell alkalmazni, amelyek az ellenőrzéseken és a szankciókon keresztüli elrettentésre és a jogszabályok betartásának ösztönzésére terjednek ki. Az EGSZB üdvözli, hogy az elmúlt években egyre nagyobb jelentőséget kaptak az árnyékgazdaságot megalapozó tényezők elkerülését vagy formálissá tételének ösztönzését célzó megelőző és korrekciós intézkedések, amelyek valószínűleg hasznosabban járulnak hozzá a gazdasági válságból való kilábaláshoz (16) (lásd a 4. táblázatot).

4.5 Általában különböző intézkedéseket javasolnak, amelyek a probléma alábbi, eltérő aspektusaira vonatkoznak: — olcsóbbá és könnyebbé tenni a jogszabályoknak való megfelelést a vállalkozások számára, az adminisztratív és adózási eljárások megreformálása és egyszerűsítése révén, — növelni a lebukás veszélyét, az ellenőrzések – különösen az illetékes állami hatóságok (17), a munkáltatók és a szakszervezetek képviselőivel folytatott háromoldalú ellenőrzések – megerősítése révén, valamint hatékonyabbá és eredményesebbé téve a már meglévő szankciókat, — ösztönözni a kis- és középvállalkozások növekedését, illetve iparpolitikákat alkalmazni a szakképzett munkaerőt különösen igénylő termelő ágazatok előmozdítására, — kevésbé vonzóvá tenni a be nem jelentett munkavégzést a munkavállalók számára, jövedelemtámogatások, illetve a járulékok és a szociális ellátások közötti nyilvánvalóbb kapcsolat révén, — oly módon szabályozni az új munkaformákat, hogy azokkal ne lehessen visszaélni, ugyanakkor tegyék lehetővé a vállalkozások és a munkavállalók igényeinek összekapcsolását, — figyelemmel kísérni az adózás szabályszerűségét a munkaerő-költségek megfelelőségét jelző mutatók segítségével (18)(ágazatonként, vállalati kategóriákként és területenként eltérőek), a szociális partnerekkel való egyetértésben, — csökkenteni az árnyékgazdaság társadalmi elfogadottságát és megvédeni az adómorált a közvélemény figyelmének felkeltésével, nagyobb egyenlőségre törekedve az adóterhelésben, illetve növelve a közigazgatásba és a politikába vetett bizalmat, — rendszeres monitoringjelentések készítése az aktuális tendenciák és az elfogadott intézkedések hatékonyságának értékelésére, — a tagállamok közötti együttműködés erősítése a multinacionális vállalatokkal kapcsolatban, többek között ügynökségek vagy intézményi struktúrák révén. (19)

4.6 Mindezen intézkedéseknek azonban egy közös céljuk van: a vállalkozások számára a gazdasági szankciók és a társadalmi megítélés romlása szempontjából költségesebbé tenni a csalásból vagy szabálytalanságból származó lehetséges előnyöket, tehát kevésbé érje meg kockáztatni; a munkavállalók számára pedig biztosítani, hogy a legális munka a havi jövedelem és a jövőbeni kilátások szempontjából kifizetődőbb legyen, mint a be nem jelentett. Ez olyan támogatási formákat tesz szükségessé, amelyek lehetővé teszik a be nem jelentett munkavégzés jogszerű munkavállalássá történő átalakítását.

Kelt Brüsszelben, 2014. január 21-én. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Henri MALOSSE

(1) „Út a munkahelyteremtő fellendülés felé”, COM (2012) 173 final, 1.1 pont; a Tanács 2010/707/EU határozata a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról, 7. iránymutatás.

(2) COM(2007) 628. Hasonló definíciót használ az OECD. A Világbank viszont azt javasolja, hogy vegyék figyelembe a szerződés nélküli munkavállalókat és az öt vagy annál kevesebb, szakmai tevékenységet nem folytató munkavállalót alkalmazó önálló vállalkozókat.

(3)

— 2013-as ILO-munkadokumentum „Labour Inspection and Undeclared Work in the EU” címmel,

— 2013-as Eurofound adatbank és jelentés: „Tackling undeclared work in 27 European Union Member States and Norway. Approaches and measures since 2008”,

— „2012-es foglalkoztatási csomag”: A Bizottság közleménye – „Út a munkahelyteremtő fellendülés felé”,

— A Bizottság 2012. és 2013. évi közleménye – „Éves növekedési jelentés”,

— 2012. és 2013. évi országspecifikus ajánlások,

— 2012 PROGRESS – az egymástól való tanulás programjának szakmai értékelése: „Combatting undeclared work as a growing challenge in the context of high unemployment”,

— A Bizottság 2010. évi közleménye: „Új készségek és munkahelyek menetrendje: Európa hozzájárulása a teljes foglalkoztatottsághoz”, COM(2010) 682 final,

— A Tanács 2010. október 21-i 2010/707/EU határozata a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról,

— A Bizottság 2007. évi közleménye: „Határozottabb fellépés a be nem jelentett munkavégzés ellen”, COM(2007) 628 final,

— Tematikus Eurobarometer felmérés a be nem jelentett munkavégzésről,

— A Bizottság közleménye „A munkajog korszerűsítése, szembenézve a XXI. század kihívásaival” című bizottsági zöld könyvről folytatott nyilvános konzultáció eredményeiről, COM(2007) 627,

— „Zöld könyv – A munkajog korszerűsítése szembenézve a XXI. század kihívásaival”, COM(2006) 708,

— 2010 „Feasibility of establishing a European platform for cooperation between labour inspectorates, and other relevant monitoring and enforcement bodies with the aim of preventing and fighting undeclared work” (Regioplan study).

(4) COM(2012) 629 final

(5) COM(2012) 173 final, 3.2. pont.

(6) HL C 101, 1999.4.12., 30-37. o., HL C 255, 2005.10.14., 61. o. A témát ugyanakkor más vélemények is felvetették, amelyek szélesebb értelemben véve a munkaerőpiaccal vagy az árnyékgazdasághoz kapcsolódó párhuzamos jelenségekkel foglalkoztak. Ezek a vélemények a következők: HL C 175, 2007.7.27., 67-73. o., valamint. HL C 204, 2008.8.9., 70. o.

(7) A be nem jelentett munkavégzésről szóló 13538/1/03. sz. tanácsi állásfoglalás és a foglalkoztatáspolitikai iránymutatásokról szóló 2003. július 22-i tanácsi határozat alapján.

(8) ILO, Labour Inspection and Undeclared Work in the EU, 29. sz. munkadokumentum, Genf, 2013, 1. fejezet.

(9) Bár fennáll a veszélye annak, hogy az árnyékgazdaság alulreprezentált lesz a valósághoz nem hű válaszok miatt, az előny abban áll, hogy sok társadalmi-gazdasági részletre derül fény.

(10) Ciccarone G. et al., Study on indirect measurement methods for undeclared work in the EU, GHK & Fondazione G. Brodolini, Végleges jelentés az Európai Bizottságnak – Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás Főigazgatósága, 2009. december.

(11) Schneider F., The Shadow Economy and Work in the Shadow: What Do We (Not) Know?, IZA Vitaanyag, n. 6423, 2012. március; Schneider F., Size and Development of the Shadow Economy of 31 European and 5 other OECD Countries from 2003 to 2012: Some New Facts, munkadokumentum, 2012.

(12) Hazans M., Informal Workers across Europe. Evidence from 30 European Countries, Policy Research Working Paper, n. 5912, Világbank, 2011. december; Packard T. – Koettl J. – Montenegro C.E., In From the Shadow. Integrating Europe's Informal Labor, Világbank, 2012, 1. fejezet.

(13) F. Schneider, idézett mű; Hazans M., idézett mű; Packard T. – Koettl J. – Montenegro C.E., idézett mű.

(14) A skandináv országokban, ahol többet költenek a munkaerő-piaci politikákra, a szociális védelemre és az újraelosztásra, és ennek eredményeként nagyobb az egyenlőség a jövedelmek terén, a be nem jelentett munkavégzés előfordulása alacsonyabb, ami főként a jövedelem-kiegészítést célzó másodállásokra vonatkozik. Dél-Európában viszont a rejtett gazdaság helyettesítő szerepet játszik az aktív munkaerő-piaci és jóléti politikák korlátozásai miatt, így különösen fontos a munkanélküliek és a formális munkaerőpiacon marginális helyzetben lévő emberek számára Vö. Eurofound, Tackling undeclared work in 27 European Union Member States and Norway. Approaches and measures since 2008, 2013. június, 1. és 4. fejezet.

(15) Hazans M., 22–39. o.

(16) Eurofound, 2–3. fejezet.

(17) ILO, idézett mű 3. fejezete.

(18) Lehetővé teszik az esetleges szabálytalan foglalkoztatások felderítését, ha az audit a becsült minimumnál alacsonyabb munkaerőköltségeket (bér és társadalombiztosítási hozzájárulások) mutat. Jó gyakorlatokként hivatkozik rájuk a COM(2007) 628 final.

(19) Dekker H. et al., Joining up the fight against undeclared work in Europe, Regioplan, Végleges jelentés az Európai Bizottságnak – Foglalkoztatásért, szociális ügyekért és társadalmi befogadásért felelős főigazgatóság, 2010. december, 5. fejezet.