P9_TA(2022)0030

Végrehajtási jelentés a mezőgazdasági üzemben tartott állatok jólétéről

Az Európai Parlament 2022. február 16-i állásfoglalása: Végrehajtási jelentés a mezőgazdasági üzemben tartott állatok jólétéről (2020/2085(INI))

(2022/C 342/06)

Az Európai Parlament,

— tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 13. cikkére, amelynek értelmében az Unió és a tagállamok teljes mértékben figyelembe veszik az állatok mint érző lények kíméletére vonatkozó követelményeket, miközben tiszteletben tartják a tagállamok – különösen a vallási szertartásokra, kulturális hagyományokra és regionális örökségre vonatkozó – jogszabályi vagy közigazgatási rendelkezéseit és szokásait,

— tekintettel az Uniós Belső Politikák Főigazgatósága Állampolgári Jogi és Alkotmányügyi Tematikus Főosztályának „Vessünk véget a ketreces állattenyésztésnek: Alternatívák keresése” című, 2020. novemberi tanulmányára, az „End the cage age” (Vessünk véget a ketreces állattenyésztésnek!) polgári kezdeményezésről szóló, 2021. június 10-i állásfoglalására (1) és az „End the cage age” (Vessünk véget a ketreces állattenyésztésnek!) polgári kezdeményezésről szóló, 2021. június 30-i bizottsági közleményre C(2021)4747,

— tekintettel a tenyésztés céljából tartott állatok védelméről szóló, 1998. július 20-i 98/58/EK tanácsi irányelvre (2) (az általános irányelv),

— tekintettel a tojótyúkok védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló, 1999. július 19-i 1999/74/EK tanácsi irányelvre (3),

— tekintettel a hústermelés céljából tartott csirkék védelmét szolgáló minimumszabályok megállapításáról szóló, 2007. június 28-i 2007/43/EK irányelvre (4),

— tekintettel a borjak védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló, 2008. december 18-i 2008/119/EK irányelvre (5),

— tekintettel a sertések védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló, 2008. december 18-i 2008/120/EK irányelvre (6),

— tekintettel az Európai Parlament Kutatószolgálatának „A mezőgazdasági üzemen belüli állatjólétre vonatkozó uniós jogszabályok végrehajtása: az uniós szintű állatjóléti címkézési követelmények bevezetésének uniós hozzáadott értéke” (Implementation of EU legislation on 'on-farm' animal welfare: Potential EU added value from the introduction of animal welfare labelling requirements at EU level) című tanulmányára,

— tekintettel az Európai Unió 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó állatvédelmi és állatjóléti stratégiájának értékelését támogató, a Bizottság számára 2020 októberében készített tanulmányra,

— tekintettel a tenyésztett nyulak védelmére vonatkozó minimumkövetelményekről szóló, 2017. március 14-i állásfoglalására (7),

— tekintettel az állatjólétről, az antimikrobiális szerek használatáról, valamint az ipari brojlertenyésztés környezeti hatásairól szóló, 2018. október 25-i állásfoglalására (8),

— tekintettel a Bizottság „A 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégia. Hozzuk vissza a természetet az életünkbe!” című, 2021. június 9-i közleményére (9),

— tekintettel a fenntartható állattenyésztés szerves részét képező állatjólétről szóló, 2019. december 16-i tanácsi következtetésekre,

— tekintettel az uniós szintű állatjóléti címkéről szóló, 2020. december 7-i tanácsi következtetésekre,

— tekintettel az Európai Számvevőszék az „Állatjólét az Európai Unióban: a gyakorlati végrehajtás elmarad az ambiciózus céloktól” című, 2018. november 14-i, 31. sz. különjelentésére,

— tekintettel az uniós állatjóléti jogszabályok Bizottság által jelenleg végzett célravezetőségi vizsgálatára,

— tekintettel a Régiók Európai Bizottságának 2018. december 5-i, a közös agrárpolitika reformjáról szóló véleményére (10),

— tekintettel a „Making our food fit for the future – Citizens’ expectations” (Élelmiszereink jövőállóvá tétele – a polgárok elvárásai) című, 505. sz. Eurobarométer tematikus felmérésre,

— tekintettel az OIE (Állategészségügyi Világszervezet) által leírt „öt szabadságra és mentességre”, amelyek nevezetesen az éhségtől, alultápláltságtól és szomjúságtól való mentesség, a félelemtől és szorongástól való mentesség, a hőstressztől vagy fizikai kényelmetlenségtől való mentesség, a fájdalomtól, sérüléstől és betegségtől való mentesség, valamint a szokásos viselkedésminták gyakorlásának szabadsága,

— tekintettel a „Stratégiai iránymutatások a fenntarthatóbb és versenyképesebb uniós akvakultúra érdekében a 2021 és 2030 közötti időszakra” című, 2021. május 12-i bizottsági közleményre (COM(2021)0236),

— tekintettel eljárási szabályzata 54. cikkére, valamint az Elnökök Értekezletének a saját kezdeményezésű jelentések engedélyezésére vonatkozó eljárásról szóló, 2002. december 12-i határozata 1. cikke (1) bekezdésének e) pontjára, és 3. mellékletére,

— tekintettel a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság véleményére,

— tekintettel a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság jelentésére (A9-0296/2021),

A. mivel az állatjólét – amely a tenyésztőink számára fontos tényező – olyan etikai kérdés, amely egyre fontosabbá válik a fogyasztók számára és általánosságban a társadalmunkban; mivel a fogyasztók minden eddiginél nagyobb érdeklődést tanúsítanak a megvásárolt élelmiszerek minősége és az állatjólét iránt, és mivel az uniós polgárok fogyasztóként megalapozottabb döntéseket kívánnak hozni; mivel az élelmiszerminőség az állatjólét és az állategészségügy szempontjából fontos szerepet játszik „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia célkitűzéseinek elérésében;

B. mivel az EUMSZ 13. cikke elismeri, hogy az állatok érző lények, és előírja, hogy az Unió és tagállamai teljes mértékben vegyék figyelembe a jóléti követelményeket az Unió mezőgazdasági és halászati politikáinak kialakítása és végrehajtása során, tiszteletben tartva a vallási rítusokkal, a kulturális hagyományokkal és a regionális örökséggel kapcsolatos szokásokat a tagállamokban;

C. mivel az európai élelmiszerekre vonatkozó termelési normák a világon a legszigorúbbak közé tartoznak, beleértve az állatjóléti kritériumokat is, mégis további javításra szorulnak; mivel számos ország és régió tett további lépéseket ebben az irányban, például betiltva a ketreces gazdálkodás bizonyos formáit;

D. mivel az állatjóléti normák emelésének és teljes körű betartásának előfeltétele az állatjóléti jogszabályok egységes szövegezésének és alkalmazásának biztosítása, valamint azoknak a legújabb tudományos ismereteknek megfelelő naprakésszé tétele;

E. mivel egyes európai állattenyésztők az elmúlt évtizedekben folyamatos előrehaladást értek el azzal, hogy gyakorlataikat adaptálták, illetve javították és kiigazították munkájukat; mivel ebben tanácsadói és kutatószervezetek, valamint egyes nem kormányzati szervezetek is támogatják őket; mivel az intelligens gazdálkodási technológiáknak az állatok egészségének és jólétének figyelemmel kísérésére történő alkalmazása biztosíthatja a betegségek hatékony megelőzését és az állatjóléti előírások végrehajtását; mivel az európai állattenyésztők hajlandóak tovább fejlődni, de technikai, jogalkotási és gazdasági akadályokba ütköznek; mivel az állatok jólétének javításakor figyelembe kell venni az egyes fajokra jellemző egészségügyi sajátosságokat, a költségek pedig nem terhelhetik kizárólag csak az állattenyésztőket;

F. mivel a nagyüzemi állattenyésztés kiemelkedő szerepet játszik az uniós mezőgazdaságban; mivel a mezőgazdasági rendszer bővítése és intenzívebbé tétele miatt alig több mint egy évtized alatt több millió gazdaság szűnt meg, amelyek az összes gazdaság több mint egyharmadát tették ki Európában, és amelyek túlnyomó része kis családi vállalkozás volt;

G. mivel a gazdasági bizonytalanság arra kényszeríti az állattenyésztőket, hogy hosszú amortizációs és beruházási időszakokkal számoljanak, például az állatok jólétének javítása céljából létrehozott állattartó létesítmények tekintetében;

H. mivel az európai állattenyésztők jelenleg további intézkedéseket tesznek a tenyésztés és az állattartás fejlesztésével kapcsolatban az Állategészségügyi Világszervezet szerinti „öt szabadság és mentesség” jogával való konvergencia erősítése érdekében;

I. mivel az állatjólét együtt jár az állattenyésztők és a gazdálkodók jólétével, amelyek mindegyikét megfelelő forrásokkal és nagyobb gyakorlati támogatással kell ellátni uniós szinten;

J. mivel a Covid19-világjárvány rávilágított az állatok és az emberek egészsége és jóléte közötti közvetlen kapcsolatra; mivel az állatjólét a környezethez is kapcsolódik, amit a „One Welfare” keretrendszeren keresztül lehet a legjobban feltárni;

K. mivel az európai állattenyésztő gazdaságok mintegy 4 millió – fizetett és nem fizetett – alkalmazottat foglalkoztatnak, akiknek 80 %-a a legutóbb csatlakozott uniós tagállamokban él (11);

L. mivel az EU-n belüli halkereskedelem alapvető szerepet játszik az EU halászati kereskedelmében, mivel 2014-ben az EU-n belüli és kívüli kereskedelem 86 %-át tette ki, és az értékesítés teljes volumene 5,74 millió tonna volt 20,6 milliárd euró értékben, ami 2006 óta a legmagasabb összeg (12);

M. mivel az állategészségügy és az állatjólét kulcsfontosságú az élelmiszer-biztonság, az élelmiszer-ellátás biztosítása, a közegészségügy, valamint az EU-ban a magas minőségi szabványokhoz való hozzájárulás szempontjából;

N. mivel az egészséges állatállomány kulcsfontosságú eleme a fenntartható, alacsonyabb szén-dioxid-kibocsátású gazdálkodás megvalósításának;

O. mivel a tudományos és műszaki fejlődés lehetővé tette az állatok érzékenységének, magatartásának és jólétének jobb megértését;

P. mivel a haszonállatok jólétére vonatkozó jogszabályok végrehajtásával kapcsolatos adatgyűjtés terén jelentős nehézségek merültek fel a tagállamokra vonatkozó nyomon követési és adatgyűjtési követelmények hiánya miatt, mind az ilyen adatok rendelkezésre állása, mind azok minősége tekintetében;

Q. mivel a jelenlegi jogszabályok részben elavultak, elmaradnak az állatok fajuk, koruk, méretük és fizikai állapotuk szerinti sajátos szükségleteire vonatkozó ismeretekhez képest, és nincsenek összhangban az állattenyésztési gyakorlatok tudományos és technikai fejlődésével;

R. mivel az európai jogszabályok, amelyek jelenlegi szövege eltérések, kivételek és pontatlan követelmények kombinációját tartalmazza, vagy nem írnak elő konkrét biztosítékokat, vagy nem garantálják a védelem megfelelő szintjét – ezáltal számos nem kívánatos gyakorlatnak adnak teret –, vagy a különböző nemzeti jogszabályokkal párhuzamosan léteznek, ami a belső piacon széttöredezett jogi szabályozást és jogbizonytalanságot eredményez, és mivel mindez a verseny torzulásához vezethet;

S. mivel az uniós állatjóléti jogszabályok csak fajspecifikus állatjóléti minimumkövetelményeket állapítanak meg a sertésekre, tojótyúkokra, brojlercsirkékre és borjakra vonatkozóan, ugyanakkor nincs fajspecifikus jogszabály az élelmiszer-termelés céljából tenyésztett más fajokra, nevezetesen a hat hónaposnál idősebb tejelő és húsmarhákra, a juhokra és kecskékre, a brojlercsirkék és tojótyúkok szülőszárnyasaira, a jércékre, a pulykákra, a kacsákra és libákra, a fürjre, a halakra és a nyulakra vonatkozóan; mivel az uniós állatjóléti jogszabályokból jelenleg hiányoznak a termelési ciklus valamennyi szakaszára kiterjedő, faj- és életkor-specifikus rendelkezések; míg a különböző fajokhoz tartozó számos szárazföldi tenyésztett állatot és tenyésztett halat jelenleg csak az általános irányelv általános rendelkezései védik;

T. mivel az uniós jogszabályokon és hatósági ellenőrzéseken kívüli lépések hozzájárultak az állattenyésztési gyakorlatok javulásához; mivel számos tagállam saját kezdeményezésre az uniós előírásoknál szigorúbb állatjóléti előírásokat alkalmaz;

U. mivel a tagállamok széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a követelmények meghatározása és értékelése tekintetében; mivel a tagállamok által a források elosztása és a hatósági ellenőrzések rangsorolása során alkalmazott megközelítések sokfélék;

V. mivel a jogszabályok végrehajtása rendkívül következetlen a tagállamokban; mivel ez eltérő szintű megfeleléshez vezet, és azzal a kockázattal jár, hogy a szabályoknak megfelelő gazdálkodók hátrányos helyzetbe kerülnek;

W. mivel a tojótyúkokról, sertésekről (vemhes kocákról) és borjakról szóló irányelvek kívánatos szerkezeti változásokat eredményeztek az állatok tenyésztésében; mivel a tojás-, a borjúhús- és a sertéshúságazatban az irányelvek jelentős változásokat eredményeztek az épületekben és a berendezésekben, és hozzájárultak a gazdaságok számában és méretében bekövetkezett bizonyos változásokhoz;

X. mivel az általános irányelv általában kevésbé volt hatással, mint a fajspecifikus irányelvek, és szerény hatást fejtett ki az állatjólét javítása terén a követelmények homályos jellege, tág értelmezési lehetőségei, valamint a tejelő tehenek, a brojlercsirkék és tojótyúkok, a nyulak, a juhok és a pulykák fajspecifikus védelmének hiánya miatt;

Y. mivel a termelési nyomás miatt továbbra is széles körben fennállnak még azok a problémák, amelyeket a jogszabályoknak rendezniük kellene, ideértve a csonkítást, valamint a zsúfolt és stresszes körülményeket; mivel a kocák elhelyezésére vonatkozó célkitűzéseket nem sikerült elérni, és a jogszabályok végrehajtása összességében következetlen volt, mivel a kocákat még mindig túl zsúfolt és stresszes körülmények között helyezik el, és nem biztosítanak számukra elegendő környezetgazdagító anyagot;

Z. mivel a tojótyúkokról szóló 1999/74/EK irányelv célravezető volt a különböző termelési rendszerek megfelelő meghatározását illetően; mivel azonban ez a siker nem teljes, tekintettel a tagállamok által az irányelv végrehajtása során alkalmazott megközelítések széles körére, valamint arra, hogy az irányelv nem tartalmaz egyértelmű, kötelező és átfogó rendelkezéseket, ami miatt torzul a verseny az egységes piacon, és mivel ez az irányelv nem tett megfelelő előrelépést, nem felelt meg a tojótyúkok valós igényeinek, és fokozatosan vezetett be változást, ami miatt a ketreces tartási rendszer alternatíváit (13) csak egyes tagállamokban kezdték használni;

AA. mivel az állattenyésztőknek és a fogyasztóknak egyaránt érdekében áll, hogy a belső piacon egyenlő feltételeket biztosítsanak, ugyanakkor a harmadik országokból származó termékek behozatalát illetően is garantálják az egyenlő feltételeket;

AB. mivel bár a tojótyúkokat és a borjúkat tenyésztő gazdálkodók munkakörülményei javultak, ez nem feltétlenül áll fenn a sertéstenyésztők esetében;

AC. mivel a Bizottság úgy döntött, hogy 2022-ben befejezi az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) által készített, a ketreces tartás betiltására vonatkozó hatásvizsgálatot, 2023-ban pedig befejezi az állatjóléti jogszabályok, köztük az általános irányelv felülvizsgálatát;

AD. mivel alapvetően fontos elismerni, hogy a túlzott figyelmet kapó nem hivatalos meg nem felelések ellenére túlnyomó többségben vannak a szabályoknak megfelelő állattenyésztők;

AE. mivel a tagállamokon belül különbségek vannak az állattenyésztés típusai és a termelési rendszerek között;

AF. mivel az európai mezőgazdaság demográfiáját illetően riasztó csökkenés tapasztalható; mivel a nem megfelelő generációs megújulás nemkívánatos hatással járna az állatjóléti normák végrehajtására nézve;

AG. mivel az EU mezőgazdasági, környezetvédelmi és nemzetközi kereskedelmi stratégiáinak és az egyenlő versenyfeltételek egységes piacon belüli biztosítását célzó intézkedéseinek következeteseknek, egymást kiegészítő jellegűnek és megfelelőnek kell lenniük;

AH. mivel a közös agrárpolitika (KAP) egyike azon szabályozási eszközöknek, amelyek támogatják a haszonállatok jólétének javítását, különösen az ökológiai rendszerek, valamint a beruházások támogatása révén, azonban a KAP mellett más finanszírozásra is szükség van ennek az iránynak a követéséhez; mivel a Bizottság a legutóbbi állatjóléti stratégia értékelésében megállapította azonban, hogy a tagállamok nem használták ki teljes mértékben az állatjóléti célokra biztosított alapokat, és az állatjólét javítására rendelkezésre álló uniós vidékfejlesztési alapok keretében biztosított több millió eurót jelenleg nem, vagy alig használták fel; mivel az európai mezőgazdasági hasznosítású területek 50 %-át kitevő hátrányos természeti adottságú területeken működő gazdaságoknak a második pillérből nyújtott támogatások, valamint a kedvezőtlen elhelyezkedésből vagy a különleges jogszabályok betartására irányuló kötelezettségekből eredő többletköltségeket ellentételező agrár-környezetvédelmi intézkedések fő kedvezményezettje az állattenyésztés (14);

AI. mivel különös figyelmet kell fordítani a teljes termelési ciklus során az állatjólét javítására, valamint nemzetközi szinten és a hazai piacon a szigorúbb állatjóléti előírások előmozdítására, továbbá arra, hogy politikai döntéseink ne vezessenek az európai állattenyésztés gyengüléséhez, ami a termelés csökkenéséhez, majd pedig a termelés áthelyezéséhez vezetne a világ más olyan részeire, ahol az állattartási feltételek és előírások nem felelnek meg az európai gyakorlatnak és elvárásoknak, ami nemcsak az állatjóléti előírások, hanem az európai környezetvédelmi célkitűzések szempontjából is káros;

AJ. mivel a címkézés csak akkor lehet hatékony, ha tudományos alapokon nyugszik, a fogyasztók számára könnyen érthető és annak alapján megalapozott döntést tudnak hozni, ha az az összes állati termékre alkalmazandó integrált egységes piacra irányul, és amelyet koherens uniós kereskedelempolitika támogat annak megakadályozására, hogy az alacsonyabb színvonalú termékek piacra kerüljenek, és csak akkor lehet hatékony, ha nem jár további gazdasági következményekkel az élelmiszer-ipari szereplőkre, különösen az állattenyésztőkre nézve, és valóban megvalósítható termelőink számára anélkül, hogy túlságosan megterhelő végrehajtási költségekkel vagy korlátokkal járna; mivel az ilyen címkézésnek azt is elő kell segítenie, hogy a termelők számára piacra jutási lehetőségek jöjjenek létre; mivel a felmérések és a nyilvános konzultációk eredményei azt mutatják, hogy egyes érdekeltek, és különösen az üzleti szféra nem támogatja teljes mértékben a kötelező címkézésre vonatkozó javaslatot; mivel a piacon az önkéntes címkézés csak akkor fog kifizetődni, ha az nem tesz különbséget a termelési jellemzők alapján; mivel kevés információ áll rendelkezésre a vizsgált címkézési rendszerek élelmiszeripari vállalkozásokra gyakorolt hatásáról, valamint a fogyasztóknak az állatjóléti gyakorlatokba vetett bizalmára és az ilyen gyakorlatok megértésére gyakorolt hatásáról;

AK. mivel az összes beteg állat vagy fertőzött élelmiszer felkutatására és nyomon követésére alkalmas DNS-nyomkövető technológiák bevezetésével lehetővé vált az élelmiszerbiztonság biztosítása és a fogyasztók számára nyújtott garanciák révén az élelmiszercsalás megelőzése;

AL. mivel bármi legyen is a fogyasztók rendelkezésére álló információs eszköz, azokat úgy kell kialakítani, hogy megőrizzék az egyenlő versenyfeltételeket és az összehangolt megközelítést, amit jelenleg az olyan magánkezdeményezések elszaporodása akadályoz, amelyek a különböző előírások kapcsán meg nem erősített állatjóléti kifejezéseket és állításokat használnak; mivel az EU-ban egyre nő a ketrecmentes, szabadtartású és biorendszerekből származó állati termékek piaca, valamint a növényi alapú alternatívák piaca;

AM. mivel a jogszabályok és szabványok harmonizációjának és végrehajtásuk javításának kell vezérelnie a jogalkotási fellépést;

AN. mivel az állatjóléti címkézési rendszerek többségét a magánszektor kezdeményezte, a többi pedig a köz-magán társulások, illetve – kisebb mértékben – az egyes uniós tagállamok illetékes nemzeti szereplői kezdeményezéseinek eredménye;

AO. mivel az Unióban az állatjóléti rendszerek önkéntes alapon működnek; mivel a legtöbb rendszer az állatjóléten kívül más – többek között nyomonkövethetőségi, fenntarthatósági és egészségügyi – szempontokat is magában foglal; mivel működésük és kialakításuk tekintetében meglehetősen eltérnek egymástól;

AP. mivel nincs egyetértés a kötelező állatjóléti címkézési szabályok kilátásaival kapcsolatban, főként a végrehajtásukból eredően különösen az állattenyésztőket érintő gazdasági következmények miatt; mivel még ha a kötelező szabályok ki is egyenlítenének bizonyos rendellenességeket az európai piacon, akkor is visszafognák a termékdifferenciálást és az állatjólét kereskedelmi eszközként való felhasználását célzó magánkezdeményezéseket;

Következtetések és ajánlások

A jogszabályok végrehajtása

1. üdvözli, hogy a Bizottság 2023-ig átértékeli és felülvizsgálja az állatjóléti jogszabályokat, beleértve az állatok szállítására és levágására vonatkozó jogszabályokat is, abból a célból, hogy azokat a legújabb tudományos eredményekhez igazítsák, hatályukat kibővítsék, azokat könnyebben végrehajthatóvá tegyék, és magasabb szintű állatjólétet biztosítsanak, „a termelőtől a fogyasztóig” stratégiában foglaltak szerint;

2. elismeri az állattenyésztők által gazdaságaikban – különösen az állatjólét javítása terén – tett erőfeszítéseket, valamint sokuknak az előremutató gondolkodás és fejlődés iránti lendületét és elkötelezettségét;

3. amellett foglal állást, hogy egy közösségi szintű kereten keresztül valamennyi tenyésztő számára biztosítsák az Állategészségügyi Világszervezet által meghatározott öt alapvető szabadságra utaló objektív mutatókon alapuló előrehaladási megközelítés végrehajtásának eszközeit;

4. kéri, hogy a termelési rendszer (beleértve az elhelyezést is) és az állatjóléti feltételek módosításával vagy megváltoztatásával járó jövőbeli jogalkotási intézkedések (felülvizsgálat vagy bevezetés) szilárd és friss, rendszerorientált kutatásra támaszkodó tudományos bizonyítékokon vagy tanulmányokon alapuljanak, amelyek minden szempontot figyelembe vesznek a fenntarthatóság és az állatjólét elérése érdekében; kéri, hogy tartsák tiszteletben az egyensúlyt és az arra vonatkozó tudományos megállapításokat, hogy az állatokat, a környezetet és az állattenyésztőket – különösen a kisüzemi állattenyésztőket – hogyan fogják érinteni a javasolt változtatások, valamint kéri, hogy a jogalkotási folyamat lehető legkorábbi szakaszában konzultáljanak a tagállamok illetékes hatóságaival;

5. hangsúlyozza, hogy hatásvizsgálatokat kell végezni minden döntés előtt, és hogy fajonkénti megközelítés kialakításával meg kell határozni bizonyos állatok tenyésztésének sajátos szükségleteit;

6. kéri az állategészségügyi megelőzés jobb kezelését, valamint a magas szintű állategészségügyi és állatjóléti előírások előmozdítását szorgalmazza, különösen a zoonotikus betegségek terjedésének megakadályozása érdekében a vakcinázás és az antimikrobiális szerek szükségtelen használatának megelőzése terén;

7. tudatában van annak, hogy az EFSA az Európai Bizottság megbízásából több véleményt is készített az állatokon alapuló intézkedéseknek a külön jogszabályokban nem szabályozott fajok (tejelő tehenek és húshasznú szarvasmarha) tekintetében történő alkalmazásáról; sajnálja, hogy ezen EFSA által kiadott, állatokon alapuló intézkedéseket eddig nem hajtották végre; ezért kéri a Bizottságot, hogy gondoskodjon arról, hogy a legújabb tudományos ismeretek alapján aktualizálják és a meglévő egyedi jogszabályokba beépítsék ezeket az állatokon alapuló intézkedéseket;

8. elismeri, hogy – miként azt a tudományos testületek is megjegyezték – az állatokon alapuló intézkedések, bár kívánatosak, nem mindig hajthatók végre és ellenőrizhetők objektíven; kéri a Bizottságot, hogy az európai állatjóléti jogszabályok felülvizsgálata keretében a legújabb tudományos vélemények és a tagállamok különböző termelési rendszereinek fényében fogalmazzon meg nagyon konkrét, ellenőrizhető követelményeket;

9. felhívja a Bizottságot, hogy biztosítsa a meglévő állatjóléti jogszabályok betartását, és szükség esetén aktualizálja a szabályokat annak érdekében, hogy azok jobban igazodjanak a társadalom igényeihez, figyelembe véve az e területen elért tudományos és kutatási eredményeket, ugyanakkor szélesítse ki e szabályok hatályát és rugalmasságát a legújabb tudományos és technológiai fejleményekhez és a zöld megállapodás célkitűzéseihez való igazodás érdekében;

10. emlékeztet arra, hogy megfelelő tudományos értékelést követően, valamint a tagállamok illetékes testületeivel és érdekelt feleivel konzultálva eredményorientált, mérhető változtatásokat kell végrehajtani egyrészt az állattenyésztők előtt álló kihívások, másrészt a polgárok szükségleteinek és elvárásainak, valamint az állatok egészségének és jólétének kielégítése érdekében, kellően figyelembe véve a fogyasztók legjobb választási lehetőségeit és vásárlóerejét; emlékeztet arra, hogy az uniós élelmiszer-ellátó rendszernek megfizethető és minőségi élelmet kell biztosítania; úgy véli, hogy a termelőknek méltányos részesedést kell biztosítani az uniós állatjóléti jogszabályoknak megfelelő élelmiszerek árából;

11. az emberi táplálkozás terén rövidebb, a helyben vagy regionálisan előállított élelmiszerekre támaszkodó ellátási láncokat szorgalmaz annak érdekében, hogy a fogyasztók jobban és közvetlenül hozzáférjenek a helyi élelmiszerekhez, valamint támogassák a kisüzemi állattenyésztőket;

12. sürgeti a jogalkotókat, hogy ismerjék meg és legyenek teljes mértékben tudatában e fejlemények következményeinek; kéri, hogy a változásokat holisztikus megközelítéssel értékeljék, amely figyelembe veszi a fenntarthatóság társadalmi, környezeti, állatjóléti és gazdasági összetevőit, valamint az állattenyésztők ergonómiáját és az egészséggel kapcsolatos szempontokat, különösen az „Egy az egészség” megközelítés figyelembevételével; emlékeztet arra, hogy az állatjólétet fenntartható gazdasági megközelítéssel kell összekapcsolni;

13. hangsúlyozza, hogy az egységes egészségügyi megközelítés részeként az állattenyésztésben javítani kell az az állatok jólétét és egészségét; rámutat, hogy e cél érdekében fontos az állattenyésztési gyakorlatok javítása, mivel a jobb állatjólét javítja az állatok egészségét is, ezáltal csökkentve a gyógyszeres kezelés szükségességét és a zoonotikus betegségek terjedését; felszólítja a Bizottságot, hogy az állatjólétre vonatkozó jogszabályok felülvizsgálatának részeként fejlessze tovább az „egységes jólét” (One Welfare) megközelítést;

14. felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy az állattenyésztésben, a tengeri eredetű élelmiszerek termelésében és az akvakultúrás termelésben használt antibiotikumok és peszticidek szabályozatlan felhasználásának hatékony kezelésére irányuló bizottsági stratégia részeként fokozzák a nem uniós országokból érkező behozatalban található antibiotikumok és más tiltott vegyianyag-maradékok figyelemmel kísérését célzó ellenőrző vizsgálatokat;

15. kéri, hogy vezessenek be olyan intézkedéseket, amelyek garantálják az állattenyésztők biztonságát és integritását az állatokkal kapcsolatos bizonyos intézkedések meghozatala esetén;

16. hangsúlyozza, hogy minden változtatás során figyelembe kell venni a végrehajtáshoz az állattenyésztők számára szükséges időt, támogatást és finanszírozást, annak gazdasági és bürokratikus következményeit és az ezzel járó átmeneti időszakokat; hangsúlyozza, hogy az alacsony haszonkulcsok és a hosszú megtérülési idő jelentette kockázatok miatt különösen figyelembe kell venni a beruházási költségeket; megjegyzi, hogy azon változásokhoz, amelyek az állatjólét javítását célozzák a gazdaságokban, megfelelő átmeneti időszakra van szükség; elismeri, hogy az állattenyésztők a közelmúltbeli állatjóléti kezdeményezések és a hosszú törlesztési időszakok miatt folyamatosan beruháznak;

17. üdvözli az „End the cage age” (Vessünk véget a ketreces állattenyésztésnek!) polgári kezdeményezést; rámutat, hogy a ketreces tartásra vonatkozó esetleges változtatásokat a ketrecek fogalmának, és az egyes fajok esetén megkívánt specifikációinak pontos és egyértelmű meghatározásának kell kísérnie annak érdekében, hogy eredményes átmenetet lehessen biztosítani a kereskedelmi szempontból életképes és eleve alkalmazott alternatív tartási rendszerek felé, mint amilyen például az istálló, a szabad tartás a tyúkoknál és az ökológiai rendszerek, a parkrendszerek, a padlóketrecek, a nyulak esetében a szabadtéri szabad tartás és az ökológiai rendszerek, a kocák esetében a szabad tartás és a csoportos tartás, a fürjek esetében az istálló és a volier-rendszerek vagy a borjak esetében a páros és csoportos tartási rendszerek;

18. sürgeti a Bizottságot, hogy az új jogszabály végrehajtásának keretében pontosan és egyértelműen határozza meg az egyes állatfajok tenyésztésének feltételeit és körülményeit, és azok alapuljanak az alternatív tartási rendszerek bevált gyakorlatainak példáin; azt javasolja, hogy a Bizottság az élelmiszerbiztonság fokozására és az uniós mezőgazdasági piac megerősítésére összpontosítsa az erőfeszítéseit; sürgeti a Tanács a tojótyúkokról szóló 1999/74/EK irányelvének felülvizsgálatát annak érdekében, hogy gyorsan leépítsék és megtiltsák a tojóketrecek használatát, és bevezessék a ketrecmentes rendszerek alkalmazását minden tojótyúk számára, hogy egyenlő versenyfeltételeket biztosítsanak és ugyanakkor javítsák az Unióban tartott állatok jólétét;

19. rámutat, hogy az állatjólét javítására irányuló beruházások az érintett gazdálkodás típusától függetlenül magasabb termelési költségeket eredményeznek; megjegyzi, hogy további állami támogatásokra vagy egyértelmű piaci megtérülésre van szükség, mivel a termelési költségek növekedése megnehezíti vagy megakadályozza az állattenyésztőket abban, hogy végrehajtsák az állatjóléti beruházásokat, márpedig ezt a helyzetet szeretnénk elkerülni; úgy véli ezért, hogy az állatjóléti előírásokat fokozatosan és felelős módon, a pénzügyi ösztönzők rendszerére támaszkodva kell szigorítani, ideértve a KAP költségvetésén kívüli források felhasználását is;

20. sürgeti a Bizottságot, hogy fogadjon el az állattenyésztők megfelelő pénzügyi támogatására irányuló intézkedéseket, hogy az állatjólét javítására irányuló beruházásokra ösztönözze őket; nyomatékosan kéri a Bizottságot, hogy sürgősen orvosolja ezeket a hiányosságokat, valamint ösztönözze és biztosítsa, hogy az állattenyésztők erőfeszítéseinek díjazása terén fenntartható javulást érjenek el; további külön pénzügyi támogatást kér a tenyésztők számára az alternatív állattartási rendszerre való átálláshoz kapcsolódóan, a ketreces tartást tiltó olyan új jogszabályokkal összefüggésben, amelyek végrehajtására az Európai Bizottság 2027-ig kötelezettséget vállalt az Európai Parlament 2021. június 10-i, „Vessünk véget a ketreces állattenyésztésnek!” elnevezésű európai polgári kezdeményezésről szóló állásfoglalásában foglalt felhívás alapján; elismeri, hogy ez a tisztességes piaci árakkal együtt a szükséges többletforrások biztosítását célzó intézkedésektől függ; megjegyzi, hogy ugyan mindig üdvözlendő az állatjóléti előírások és a szabályozás egyéb területeinek folyamatos szigorítása, az többletterhet ró a szabályoknak megfelelő állattenyésztőkre; rámutat, hogy elsődlegesen – még mielőtt a haladó szellemű állattenyésztőkre további terheket rónának – mindig a meglévő előírásoknak való megfelelés és az azokkal való összhang biztosítására kell helyezni a hangsúlyt, ami az első lépést jelenti annak garantálása felé, hogy a legkevésbé szabálykövető állattenyésztők is megfeleljenek és eleget tegyenek a meglévő előírásoknak; hangsúlyozza, hogy az állattenyésztők jövedelmét és az európai állattenyésztők versenyképességét a globális mezőgazdasági piacon a kölcsönösség elve alapján kell figyelembe venni az uniós jóléti jogszabályok javítására irányuló intézkedések összefüggésében;

21. tudatában van annak, hogy az európai állatjóléti jogszabályok és a 2014–2020-as KAP általánosságban csak korlátozott mértékben koherensek egymással, valamint hogy az egyedi jogszabályok nem megfelelően illeszkednek a nemzeti vidékfejlesztési tervekbe, az állatjóléti intézkedésekre nincs előirányozva kellő mennyiségű forrás, és tagállamonként jelentős eltérések mutatkoznak; ösztönzi a tagállamokat, hogy nemzeti stratégiai terveikben dolgozzanak ki állatjóléti ökorendszereket, és felhívja a Bizottságot annak biztosítására, hogy a nemzeti stratégiai tervek támogassák és irányítsák az állattenyésztőket az állatjóléti normák javításában; sürgősen kéri, hogy nyújtsanak pénzügyi támogatást azoknak az állattenyésztőknek, akiknek gazdaságaikban változtatást kell végrehajtaniuk, beleértve az állatok számának csökkentését és az állatok fizikai és viselkedési igényeinek megfelelő jobb tartási körülményeket, akár állami politikák (különböző eszközök, köztük a KAP és az Európai Tengerügyi, Halászati és Akvakultúra-alap koherens kombinációja) által, akár a piac révén, és hogy a fogyasztók világos és átlátható tájékoztatást kapjanak azáltal, hogy minden állati terméken egyértelmű és megbízható címkézést biztosítanak a teljes termelési ciklus jóléttel kapcsolatos szempontjairól, ideértve az előállítási módszert is; felszólít továbbá egy átlátható, pozitív és nem megbélyegző kommunikációs stratégia végrehajtására valamennyi állati termékre vonatkozóan, figyelembe véve bizonyos hagyományos regionális termékek sajátosságait annak érdekében, hogy felhívják a figyelmet a mezőgazdasági termelők és az állattenyésztők szakértelmére, munkájuk fontosságára és minőségére, valamint az új állatjóléti jogszabályok előnyeire;

22. felhívja a Bizottságot, hogy jobban kommunikáljon a bevált gyakorlatokról, nyújtson segítséget ezek láthatóvá tételéhez, és proaktívan támogassa az állattenyésztési ágazatokat az előrehaladásban, támogatva a végrehajtási eszközöket, tiszteletben tartva egymás kiindulási pontjait és ösztönzőket biztosítva az új gyakorlatok integrálásához;

23. sürgeti a tagállamokat, hogy a szarvasmarhák arányos kizárásával zárják ki annak lehetőségét, hogy a mezőgazdasági termelők közvetlen KAP-támogatásban részesüljenek az olyan szarvasmarhák után, amelyek végső rendeltetése a bikaviadalokhoz kapcsolódó tevékenységek céljából történő értékesítés;

24. felkéri a Bizottságot, hogy fektessen be az állattartással foglalkozó gazdálkodók jólétébe és e foglalkozás vonzerejébe, hogy növelje a meglévő és a leendő gazdálkodók motivációját és termelékenységét, ezáltal pedig közvetlenül javítsa az állatjólétet;

25. javasolja az állatokkal foglalkozó mezőgazdasági termelők és piaci szereplők megfizethető képzésének javítását az alap- és továbbképzésre vonatkozó külön modul hozzáadásával a készségek csiszolása érdekében; kéri a Bizottságot, hogy rendszeresen vizsgálja felül a tagállamok és az állattenyésztők által az oktatás és képzés minőségének javítása érdekében tett erőfeszítéseket, és ennek megfelelően jutalmazza a különleges elkötelezettséget; javasolja, hogy az oktatás és képzés terén gyűjtsék össze a bevált gyakorlatok példáit, és éves jelentések formájában osszák meg azokat a tagállamokkal; megjegyzi, hogy az azonosított állatjóléti kockázatok közül sok az állattartók és -tulajdonosok tevékenységéből és magatartásából ered; arra bátorítja a Bizottságot, hogy ellenőrizze, hogy a nemzeti stratégiai tervekben szerepel-e a gazdák és az állattartók képzése;

26. rámutat, hogy az állatok jólétének javítását célzó gyakorlatok általában magasabb termelési költségekkel járnak, és növelik a gazdák munkaterhelését, amit megfelelő díjazással kell ellensúlyozni; példaként hangsúlyozza, hogy a szabadtartás fokozatos bevezetéséhez az ellési egységekben hosszas átmeneti időszakra lenne szükség, hogy a felmerülő többletköltségek megtérüljenek a piacról, és hogy az új épületek építését tenné szükségessé; kéri az illetékes hatóságok együttműködését az építési engedélyek kiadása és az adminisztratív terhek csökkentése terén;

27. hangsúlyozza, hogy egyes, az állatjólét szempontjából állítólag előnyös intézkedések – amennyiben nem holisztikusan dolgozzák ki azokat – valójában kontraproduktívak, és ellentétesek lehetnek a fenntarthatóság egyéb szempontjaival, mind az állatjóléttel, mind az egészségbiztonsággal és az antimikrobiális rezisztencia elleni küzdelemmel, valamint az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésével kapcsolatban; rámutat például arra, hogy a nyulak szabadtéri tartása növeli a stressz és az elhullás mértékét, és hogy a nyúltenyésztő telepeken a gyűjtőketrecek telepítése agresszív viselkedéshez vezet az anyanyulak között, ami stresszt, sérüléseket és csökkent hozamot okoz ( 15 ) ; rámutat, hogy a szabadtéri tartás az ürülék és a kibocsátások ellenőrzésének csökkenéséhez, valamint a takarmányszükséglet növekedéséhez vezethet, ami potenciálisan nagyobb szén-dioxid-kibocsátással járhat; megjegyzi, hogy közvetlen kapcsolat áll fenn a ketrecek méretének növekedése és az ammóniakibocsátás között ( 16 ) , így a gazdáknak az állatjóléti és környezetvédelmi kérdésekre vonatkozó, egymásnak ellentmondó jogszabályokkal kell szembenézniük; megjegyzi, hogy a teljesen „szabad fialó” elhelyezési rendszerek vagy a ketrectartás hirtelen kivezetése további fertőzési forrásokat teremthet a haszonállatok körében, és növelheti a területi dominancia és a rivalizálás okozta stresszt; rámutat, hogy az életciklusnak megfelelő elhelyezés segít megfékezni az állatbetegségek és a kórokozók okozta fertőzések terjedését, valamint megelőzni a fiatal borjak vagy malacok legyengülését és elkerülhető elhullását ( 17 ) ; emlékeztet ezzel kapcsolatban tehát arra, hogy elengedhetetlen a fajonkénti megközelítés; kéri a Bizottságot, hogy állategészségügyi és állatjóléti szempontból alaposan értékelje az egyes javaslatok esetleges káros hatásait;

28. hangsúlyozza a sertéstenyésztéssel kapcsolatos egyik komoly probléma, nevezetesen a farokrágás többtényezős összetettségét; megjegyzi, hogy az e magatartást kiváltó kockázati tényezők mélyreható kutatása és vizsgálata során Unió-szerte technikai nehézségek merültek fel; megjegyzi, hogy ez azt jelentette, hogy eddig nem találtak megbízható megoldást, ami a farokkurtítás széles körű gyakorlatához vezetett, annak ellenére, hogy a Bizottság és a Parlament jelentős erőfeszítéseket tett a sertések farkának megőrzésére vonatkozó információk és bevált gyakorlatok terjesztésére; sajnálatát fejezi ki amiatt, hogy eddig csak két tagállam tiltotta be a farokkurtítás gyakorlatát; hangsúlyozza, hogy a környezet megfelelő gazdagításával, különösen manipulálható anyagok, megfelelő tér, helyes etetési gyakorlatok és szilárd padozat biztosításával jelentősen csökkenthető a farokrágás problémája; több tudományos kutatás finanszírozását és végrehajtását javasolja egy olyan, gazdaságilag fenntartható pálya feltérképezése céljából, amely garantálja, hogy a sertéseket ép farokkal lehessen beltéren, kereskedelmi céllal nevelni; úgy véli, hogy a jelenlegi jogszabályok hatályán belül megoldásokra van szükség a sertések jólétének védelme és a sérült sertések kezelésére használt antimikrobiális szerek csökkentése érdekében; sürgeti a Bizottságot annak biztosítására, hogy valamennyi tagállam tartsa be a sertések rutinszerű farokkurtításának tilalmát; úgy véli továbbá, hogy egyértelművé kell tenni a farokkurtítás esetén alkalmazandó szankciókat abban az esetben, amikor a sertéseket az egyik tagállamban nevelik, és egy másik tagállamba hizlalás céljából exportálják ( 18 )

29. emlékeztet arra, hogy a jelenlegi jogszabályok valamennyi tagállamban való teljes körű végrehajtása kritikus fontosságú a gazdaságokban megvalósuló állatjólét növeléséhez és a tisztességes versenyfeltételek biztosításához a belső piacon;

30. elismeri az európai sertéságazat által annak érdekében tett erőfeszítéseket, hogy alternatívákat keressen a malacok ivartalanítása helyett, és hangsúlyozza, hogy a malacok ivartalanítási alternatíváit figyelembe véve módosítani kell a sertéstenyésztő gazdaságok állategészségügyi szabályozását;

31. felhívja a Bizottságot, hogy a különböző tagállamokban tegye elérhetővé a malacok kasztrálásához használt fájdalomcsillapításhoz és érzéstelenítéshez rendelkezésre álló termékek és protokollok európai szinten harmonizált jegyzékét; felhívja a Bizottságot, hogy engedélyezze az állatgyógyászati készítmények rövid távú tárolását a gazdaságokban, és tegye lehetővé az állatorvosok számára, hogy a szabályozási keret szigorú rendelkezéseivel összhangban az ilyen készítményeket a gazdaságoknál hagyják;

32. megállapítja, hogy a hízott máj előállítása az állatjóléti kritériumokat tiszteletben tartó gazdálkodási eljárásokon alapul, mivel extenzív termelésről van szó, amely túlnyomórészt családi gazdaságokban folyik, ahol a szárnyasok életük 90 %-át a szabad levegőn töltik, és ahol a hízlalási szakasz, amely napi két etetés mellett átlagosan 10–12 napig tart, tiszteletben tartja az állatok biológiai paramétereit;

33. üdvözli, hogy a Bizottság 2021. május 12-én közzétette a fenntarthatóbb és versenyképesebb uniós akvakultúra-ágazatra vonatkozó stratégiai iránymutatásait; hangsúlyozza az uniós akvakultúra-ágazat fenntarthatóbb módszerek irányába történő fejlesztésének fontosságát, amelyek különös figyelmet fordítanak a halak jólétére a behozataltól való jelenlegi túlzott függőség kezelése érdekében; üdvözli, hogy a Parlament Halászati Bizottsága saját kezdeményezésű jelentést készít ezekről az iránymutatásokról; felhívja a Bizottságot, hogy terjesszen elő a tenyésztett halak jólétére vonatkozó konkrét, tudományosan megalapozott rendelkezéseket;

34. felkéri a Bizottságot, hogy javítsa a belső piacot azáltal, hogy belefoglalja az aktualizált uniós állatjóléti jogszabályokból eredő változásokat, harmonizált, átfogó és közös állatjóléti stratégiát dolgoz ki az európai országokban, összehangoltan végrehajtja a vonatkozó jogszabályokat, és biztosítja, hogy az állatjólét javítására irányuló törekvések és normák ne csökkenjenek, miközben nyomon követi a meglévő jogszabályok megfelelő végrehajtását és betartását a tagállamokban;

35. ösztönzi a Bizottságot, hogy hívja fel a fogyasztók figyelmét a gazdaságok helyzetére, a környezetre, a biológiai sokféleség csökkenésére és az éghajlatváltozásra gyakorolt tényleges hatásukra, valamint a termelési módszerek sokféleségére és eredetére, és tájékoztassa őket arról, hogy az állattenyésztők milyen gondot és figyelmet fordítanak állataikra, mindenféle dogmatizmus vagy megbélyegzés nélkül; felhívja a Bizottságot és a tagállamokat, hogy – többek között iskolai oktatás révén – jelentősen javítsák a nyilvánosság tudatosságát és ismereteit az állattenyésztés és az állatjólét valós helyzetével kapcsolatban;

36. felhívja a Bizottságot, hogy dolgozza át szabályozási keretét az állatok jólétének javítása érdekében az EU-ban azáltal, hogy egyértelműbbé, átfogóbbá, kiszámíthatóbbá és hozzáférhetőbbé teszi azt annak érdekében, hogy a célkitűzéseket és a mutatókat érthetőbbé tegye, és ezáltal kevesebb teret engedjen az értelmezésnek, és lehetővé tegye és megkönnyítse a tagállamok számára az egységes nemzeti átültetést a szabályok további szigorítása vagy kiegészítése előtt; javasolja, hogy az általános irányelvet a legújabb tudományos ismeretekkel összhangban tegyék naprakésszé a Bizottságnak a haszonállatok jólétével kapcsolatos rendszerszintű kutatási megállapításokra és célkitűzéseire és a polgárok elvárásaira, valamint a fajspecifikus irányelvekre való tekintettel, figyelembe véve a gazdaságok jellegét, az állatok életének különböző szakaszait, a nem az állattenyésztés részét képező, de a gazdaságokban alkalmazott gyakorlatokat, a hagyományokat és a regionális feltételeket, valamint a talaj- és éghajlati viszonyok sokféleségét;

37. megjegyzi, hogy az állatjólétre vonatkozó jelenlegi uniós jogszabályok nem átfogóak, és felkéri a Bizottságot, hogy a fajspecifikus jogszabályok hatálya alá jelenleg nem tartozó élelmiszer-termelő fajokra vonatkozó legújabb tudományos ismeretek fényében értékelje a konkrét állatjóléti jogszabályok szükségességét és hatását; tudomásul veszi, hogy hogy az általános irányelv, a sertésekről szóló 2008/120/EK tanácsi irányelv, a csirkékről szóló 2007/43/EK tanácsi irányelv és a tojótyúkokról szóló 1999/74/EK tanácsi irányelv esetében nem állnak rendelkezésre állatjóléti mutatók; elismeri továbbá, hogy hiányoznak a környezeti feltételek – például a levegőminőség (nitrogén, CO 2 , por), a világítás (időtartam, fényerő) és a minimális zaj – biztosítására és nyomon követésére vonatkozó számszerűsíthető követelmények, ami nemcsak az állatok jólétére van hatással, hanem az értelmezési mozgástér miatt a versenyt is torzítja; kéri, hogy a Bizottság dolgozzon ki ilyen végrehajtható és számszerűsíthető mutatókat, amelyeknek fajspecifikusnak és tudományos szempontból naprakésznek kell lenniük;

38. sürgeti a Bizottságot, hogy egyértelműsítse a tagállamok ellenőrzésére szolgáló keretet, biztosítsa a káros gyakorlatok elleni fellépést, valamint meg nem felelés esetén indítson kötelezettségszegési eljárást; hangsúlyozza a precíziós állattenyésztési technológiák fontosságát, ideértve a gazdaságon belüli állategészségügyi és állatjóléti ellenőrzési eszközökben rejlő lehetőségeket, amely eszközök segítenek megelőzni és hatékonyabban megfékezni a gazdaságokon belüli járványkitöréseket; hangsúlyozza, hogy az állatjóléti jogszabályoknak való meg nem felelés mögött számos tényező húzódik meg, többek között nem érvényesíthető és nem számszerűsíthető, állatokon alapuló mutatók; megállapítja, hogy az ellenőrzések gyakorisága a minimális 1 %-tól a maximális 30 %-ig terjedő tartományban mozog a tagállamokban; aggodalmának ad hangot amiatt, hogy az ellenőrzések gyakoriságának e nagy szórása vagy az ellenőrzésekre vonatkozó rendelet ( 19 ) be nem tartásához, vagy az állattenyésztőkre nehezedő nagy nyomáshoz vezet; felhívja ezért a Bizottságot és a tagállamokat, hogy harmonizálják az ellenőrzésekre vonatkozó rendelet végrehajtását, hogy összehangolják az ellenőrzések gyakoriságát a tagállamok és az állattenyésztési ágazatok között; kéri a Bizottságot, hogy évente tegyen jelentést az Európai Parlamentnek az uniós mezőgazdasági üzemekben tartott állatok jólétének javítására irányuló intézkedéseiről és a tagállamok intézkedéseiről;

39. kéri a Bizottságot, hogy minden döntéshez csatoljon tudományos jelentést és hatásvizsgálatot (beleértve a környezeti, gazdasági és társadalmi hatásokat), amelyeknek figyelembe kell venniük az egyes uniós ágazatok gazdálkodási módszereinek sokféleségét, és elemezniük kell a helyzetet mind az állatok (fajonként és a termelés különböző szakaszaiban), mind az állattenyésztők szempontjából, a polgárok elvárásainak figyelembevétele és egy hatékony tenyésztési rendszer létrehozása céljából, amely biztosítja, hogy az állatok kedvező körülmények között éljenek, hogy az állatjólétet tiszteletben tartsák és az állattenyésztők gazdaságilag nyereségesek legyenek;

40. hangsúlyozza, hogy a tagállamoknak megfelelő végrehajtási mechanizmusokról kell gondoskodniuk (ezeket harmonizálni is lehetne közöttük), és hogy mindenkor biztosítaniuk kell az uniós jogszabályok szigorú végrehajtását; felhívja a Bizottságot, hogy nyújtson be rendszeres jelentéseket a Parlamentnek az uniós állatjóléti jogszabályok végrehajtásáról és érvényesítéséről, amelyeknek a tagállamok, a fajták és a jogsértések típusa szerinti bontásban azonosítaniuk kell a hiányosságokat és a jogsértéseket;

41. felhívja a Bizottságot, hogy alakítson ki jobb együttműködést az összes érdekelt fél között, és segítse elő a tagállamok különböző érdekelt felei közötti párbeszédet annak érdekében, hogy azok közösen mérlegelhessék az állattenyésztési rendszerek fejlődését; ösztönzi a helyes gyakorlatok megosztását az állattenyésztési ágazatok és az országok között; felszólít olyan eszközök kidolgozására, amelyek ösztönzik az úttörő gazdálkodókat a fejlesztési projektekben való részvételre; kéri, hogy a tenyésztőket és az állatjóléttel foglalkozó tudományos munkatársakat vonják be az Európa különböző régióiban végzett tanulmányok valamennyi szakaszába; reméli, hogy a bevált gyakorlatok tanulmányozására és terjesztésére szolgáló dokumentumokat lefordítják az Európai Unió valamennyi nyelvére; elismeri a Horizont Európa programban rejlő kutatási és innovációs lehetőséget, és elvárja, hogy a projektek tekintetében biztosítsák a tagállamok közötti kellő egyensúlyt; arra ösztönzi a Bizottságot, hogy a zöld megállapodás célkitűzéseivel összhangban és az állatjóléti jogszabályok egységesebb tagállami végrehajtása érdekében mozdítson elő eredményorientált megközelítést alkalmazó stratégiát, amely megfelelő környezetet biztosít a tagállami képviselők, tudományos testületek, érdekelt felek, állattenyésztők és nem kormányzati szervezetek összegyűjtéséhez, valamint a véleménycseréhez és a bevált gyakorlatok megosztásához;

42. üdvözli, hogy az állatok védelmére és az állatjólétre vonatkozó európai uniós stratégia (2012–2015) keretében létrehozták a különböző állatfajok és -kategóriák jólétével foglalkozó uniós referenciaközpontokat (EURCAW); ösztönzi a Bizottságot, hogy fejlessze tovább az EURCAW-ok hálózatát, különösen az egyedi jogszabályok hatálya alá nem tartozó fajok esetében, mivel ez hatékony platform az uniós jogszabályok végrehajtásának módjaira vonatkozó technikai információk tagállamok közötti következetes és egységes terjesztéséhez;

43. rámutat, hogy a célzott egyedi gazdálkodási gyakorlatok gyakran érdemi hatást gyakorolnak az állatjólétre is; felhívja a Bizottságot, hogy a jövőbeli projektekre vonatkozóan vezessen be tudományos bizonyítékokon és szakértői ismereteken, valamint a bevált gyakorlatok állattenyésztők közötti kölcsönös megosztásán alapuló eredményorientált megközelítést;

44. hangsúlyozza, hogy rendszeres eszmecserét kell folytatni a nemzeti és regionális hatóságok képviselőivel, az állattenyésztőkkel és érdekszervezeteik képviselőivel, nem kormányzati szervezetekkel, a polgárokkal és szakértőkkel a bevált gyakorlatok példáiról és az állatjólét javítása tekintetében szükséges teendőkről; rámutat arra, hogy a tudástranszfer az alacsony költségei ellenére rendkívül hatékony e területen, ezért a gyakorlatban gyakrabban kell alkalmazni; üdvözli ennek kapcsán, hogy a Bizottság megújította az állatjóléttel foglalkozó platform megbízását; álláspontja szerint a bevált gyakorlatok cseréjét és a tudástranszfert tovább kell erősíteni és meg kell könnyíteni, segítve az érintett feleket a rendszeres információcsere folyamatának felgyorsításában és egyszerűsítésében, valamint az információk tárolásában és az információáramlás biztonságossá tételében; hangsúlyozza, hogy ilyen eszmecserét rendszeresen folytatni kell az Európából állatokat importáló nem uniós országok képviselőivel is;

45. sürgeti a Bizottságot, hogy különböző stratégiáit az európai zöld megállapodással, „a termelőtől a fogyasztóig” stratégiával, a 2030-ig tartó időszakra szóló uniós biodiverzitási stratégiával, valamint a mezőgazdasági, kereskedelmi és promóciós politikákkal való összhangra kialakított szabályozások révén kapcsolja össze; hangsúlyozza, hogy az e stratégiák közötti összhang az életképes mezőgazdasági ágazat előfeltétele; kéri, hogy a felülvizsgált állatjóléti jogszabályokat teljes mértékben hangolják össze az uniós zöld megállapodás és „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia prioritásaival, továbbá bővítsék a hatályukat és fokozzák a rugalmasságukat annak érdekében, hogy azokat hozzá lehessen igazítani a legújabb tudományos és technológiai fejleményekhez; felhívja a Bizottságot, hogy a kereskedelempolitikát hozza összhangba az uniós állatvédelmi és -jóléti normákkal azáltal, hogy újraértékeli a harmadik országokkal kötött kereskedelmi megállapodásokat, és viszonosságot vezet be az új két- és többoldalú kereskedelmi megállapodásokba annak érdekében, hogy egyenlő versenyfeltételeket teremtsen, és ne veszélyeztesse saját termelőinek gazdasági jövedelmezőségét, és biztosítsa, hogy azok megfeleljenek az uniós állatjóléti és termékminőségi előírásoknak;

46. felhívja a Bizottságot, hogy hangolja össze a gazdaságban, illetve a szállítás és a vágás közben érvényes, állatjóléttel kapcsolatos különböző jogszabályokat;

Az állatjólétre vonatkozó címkézés

47. sajnálatát fejezi ki az állatjólétre irányuló önkéntes intézkedésekben részt vevő termelők beruházásainak korlátozott megtérülése miatt; megjegyzi továbbá, hogy a sikeres állatjóléti címkézés csak a magasabb árból származó méltányos gazdasági megtérülés mellett lehetséges, és csak akkor, ha a költségek és a haszon igazságosan oszlanak el a teljes agrár-élelmiszeripari láncban melynek révén az állattenyésztők méltányos részesedést kaphatnak a fogyasztók által az uniós állatjóléti címkézési követelményeknek megfelelő élelmiszeripari termékek vásárlásáért fizetett magasabb árból;

48. felszólítja a Bizottságot, hogy folytasson többoldalú tárgyalásokat és alakítson ki kétoldalú megállapodásokat a kölcsönösségi záradékokról az importált termékekre vonatkozó állatjóléti előírások betartása és a fogyasztók megfelelő tájékoztatása érdekében;

49. hangsúlyozza, hogy az állatjóléti címkézés bevezetése az összes érdekelt féllel együttműködésben kidolgozott és egyértelmű tudományos mutatókon alapuló, előzetesen harmonizált szabályokat, valamint nagyszabású promóciós kampányokat és az európai fogyasztókat megcélzó tájékoztatási tevékenységeket követel meg;

50. kéri a Bizottságot, hogy a beszállítói termelői lánc többi részében is garantálja az állatjólétet, és azt építse be a harmonizált önkéntes címkézési rendelkezésekbe;

51. felhívja a Bizottságot, hogy kezdje meg az átfogó uniós állatjóléti címkézési rendszer kidolgozását az önkéntes címkézésre vonatkozó kötelező uniós keret kidolgozása céljából, amely valamennyi állattartó gazdaságra kiterjedne, de minden faj tekintetében egyedi sajátosságokat foglalna magában és ismerne el annak érdekében, hogy csökkenjen a verseny torzulásának kockázata a belső piacon, miközben elegendő teret hagyna a termékek sokféleségébe befektető és a magasabb szintű állatjóléti normákat betartó magánkezdeményezéseknek;

52. kéri a Bizottságot, hogy tegyen javaslatot az önkéntes állatjóléti címkézésre vonatkozó közös követelményeket tartalmazó harmonizált és kötelező uniós keretre, amely az uniós szabályokon alapulna, és amely ösztönzi a tagállamokat, hogy rögzítsék a különböző megközelítéseket; kéri, hogy a keret előírásait egy olyan, technikai szempontból realisztikus és tudományosan megalapozott megközelítés alapján dolgozzák ki, amely a teljes ciklus során tükrözi a termelési módszereket, és kéri, hogy e keret biztosítsa az értéknek az állattenyésztők közötti újraelosztását az állatjólét piacvezérelt fejlődésének lehetővé tétele érdekében; kitart amellett, hogy a fogyasztók félretájékoztatásának és az állatjóléti követelményeknek megfelelőként való beállítás megelőzése érdekében a címkézési rendszernek egyértelmű technikai hivatkozásokon kell alapulnia és a marketingben használt védhető kifejezéseket és állításokat kell használnia;

53. emlékeztet arra, hogy a következetesség érdekében a címkézést a feldolgozott termékek és az állati eredetű összetevők esetében is alkalmazni lehetne; ajánlja, hogy a javasolt állatjóléti címkézési rendszer esetében vegyék figyelembe a fogyasztók megnövekedett információs igényeit és „a termelőtől a fogyasztóig” stratégia ezzel párhuzamos célkitűzéseit, amelyek az állatjólét mellett a fenntarthatóság, az egészség és a táplálkozás szempontjait is érintik;

54. felhívja a Bizottságot, hogy pontosan vizsgálja meg a kötelező címkézési követelmények uniós kerete bevezetésének lehetséges hatásait, alaposan értékelve a mezőgazdasági termelőktől a fogyasztókig terjedően az élelmiszerlánc valamennyi szereplőjére, és különösen az állattenyésztőkre gyakorolt hatást, különösen az egyes tagállamokban az elmúlt években bevezetett nyilvános címkézési rendszerekkel kapcsolatos tapasztalatokra támaszkodva; kéri a Bizottságot, hogy kerülje el az esetleges jövőbeli rendszerek és a meglévő, különösen az állatjóléti irányelvekben foglalt kötelező követelmények által előirányzott címkézési keretek közötti ellentmondásokat; aggodalmát fejezi ki a Bizottság által 2012-ben végzett korábbi hatásvizsgálat eredményei miatt, amelyek szerint a címkézés anélkül növelné az ágazat költségeit, hogy egyúttal szükségszerűen az előnyöket is növelné;

55. felszólítja a Bizottságot, hogy alkalmazza az uniós állattenyésztést védő politikát, és tiltsa be olyan állatállomány vagy hús Unióba való behozatalát, amely nem felel meg az európai állatjóléti követelményeknek;

o

o o

56. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és a Bizottságnak.

(1) Elfogadott szövegek, P9_TA(2021)0295.

(2) HL L 221., 1998.8.8., 23. o.

(3) HL L 203., 1999.8.3., 53. o.

(4) HL L 182., 2007.7.12., 19. o.

(5) HL L 10., 2009.1.15., 7. o.

(6) HL L 47., 2009.2.18., 5. o.

(7) HL C 263., 2018.7.25., 90. o.

(8) HL C 345., 2020.10.16., 28. o.

(9) Elfogadott szövegek, P9_TA(2021)0277.

(10) HL C 86., 2019.3.7., 173. o.

(11) A Bizottság megbízásából készült, „Az uniós állatállomány jövője: Hogyan járulhatunk hozzá a fenntartható mezőgazdasági ágazathoz?” című, 2020. júniusi tanulmány.

(12) A Halászati és Akvakultúra-termékek Piacának Európai Megfigyelőközpontja, Az uniós halpiac: 2015. évi kiadás.

(13) Az Európai Parlament tanulmánya: „A ketrecek korának vége: alternatívák keresése”, 2020. november.

(14) A Bizottság megbízásából készült, „Az uniós állatállomány jövője: Hogyan járulhatunk hozzá a fenntartható mezőgazdasági ágazathoz?” című, 2020. júniusi tanulmány.

(15) Fortun-Lamothe, L., Savietto, D., Gidenne, T., Combes, S., Le Cren, D., Davoust C., Warin, L., Démarche participative pour la conception d’un système d’élevage cunicole socialement accepté, „Colloque Bien-être animal: des valeurs à partager” [Participatory initiative with a view to designing a socially accepted rabbit farming system, „Animal welfare: shared values” symposium], Strasbourg, 2019. július 1–2.

(16) Guingand, N, „Réduire la densité animale en engraissement: quelles conséquences sur l’émission d’odeurs et d’ammoniac?”, Journées Recherche Porcine [„Reducing stocking density in the fattening phase: effects on odour and ammonia emissions”, French Swine Research Days], 39, 43-48. o., 2007.

(17) Kollenda, E., Baldock, D., Hiller, N., Lorant, A., Assessment of environmental and socio-economic impacts of increased animal welfare standards: transitioning towards cage-free farming in the EU, Policy report by the Institute for European Environmental Policy, Brussels & London, 2020. október.

(18) Lásd a sertéshúságazat válságáról szóló, 2021. október 5-i tanácsi következtetéseket, valamint a farokrágás megelőzésére és a sertések rutinszerű farokkurtításának elkerülésére irányuló tagállami tevékenységek értékelése céljából a 2017. október 9. és 13. között Dániában végzett ellenőrzésről szóló bizottsági jelentéstervezetet.

(19) Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/625 rendelete (2017. március 15.) az élelmiszer- és takarmányjog, valamint az állategészségügyi és állatjóléti szabályok, a növényegészségügyi szabályok, és a növényvédő szerekre vonatkozó szabályok alkalmazásának biztosítása céljából végzett hatósági ellenőrzésekről és más hatósági tevékenységekről (HL L 95., 2017.4.7., 1. o.).