Közös munkával a munkahelyekért és a növekedésért: a nemzeti fejlesztési bankok szerepe az európai beruházási terv támogatásában

1. Bevezetés: a nemzeti fejlesztési bankok kulcsszerepe az európai beruházási terv végrehajtásában

A Bizottság 2014. november 26-án meghirdette európai beruházási tervét, amely összehangolt és átfogó erőfeszítés arra, hogy három év alatt legalább 315 milliárd EUR összegű további reálgazdasági köz- és magánberuházást mozgósítson. Noha a terv végrehajtása főként a Bizottság és az EBB stratégiai partnerekként történő együttműködésén alapul, a nemzeti fejlesztési bankok tényleges részvételére is szükség van annak érdekében, hogy – sajátos szakértelmük és a helyi körülmények, üzleti és befektetői közösségek, valamint a nemzeti politikák és stratégiák ismerete alapján – fokozzák a terv beruházásokra, növekedésre és foglalkoztatásra gyakorolt hatását. Azon tagállamok, melyeknek még nincs nemzeti fejlesztési bankja, megfontolhatják egynek a létrehozását. Továbbá a befektetési platformok kulcsfontosságú szerepet játszhatnak az EBB, a nemzeti fejlesztési bankok és a magánbefektetők forrásainak összevonásában. Ez a közlemény egyértelmű iránymutatást nyújt azzal kapcsolatban, hogy mi a legjobb módja az ilyen bankok és platformok felállításának.

Eddig nyolc nemzeti fejlesztési bank (Bulgáriából, Franciaországból, Németországból, Olaszországból, Luxemburgból, Lengyelországból, Szlovákiából és Spanyolországból) vállalta, hogy társfinanszírozást biztosít a projektekhez és beruházási platformokhoz, összesen 34 milliárd EUR összegű finanszírozás erejéig.

A nemzeti fejlesztési bankok fontos szerepet játszanak a hosszú távú finanszírozás mozgósításában. E bankok az elmúlt években fokozták tevékenységeiket a kereskedelmi banki ágazatban zajló szükséges tőkeáttétel-csökkentési folyamat ellensúlyozása érdekében. Emellett jelentős szerepet játszanak az uniós pénzügyi eszközök végrehajtásában a beruházási terv hatókörén kívül is. Több tagállam, amely eddig nem rendelkezett nemzeti fejlesztési bankkal, döntött annak létrehozásáról, míg további tagállamok mérlegelik új nemzeti fejlesztési bank létrehozását.

Az európai gazdaság hosszú távú finanszírozásáról szóló zöld könyvvel kapcsolatos konzultáció során többen jelezték, hogy szükség lenne az uniós költségvetés, az Európai Beruházási Bank (EBB) csoport és a nemzeti fejlesztési bankok közötti szinergiák jobb kihasználására olyan szakpolitikai területeken, mint az éghajlatváltozás, a környezetvédelem, az innováció, a társadalmi és a humántőke fejlesztése. A befektetések ösztönzésének sürgős szükségességére és az Európában általában rendelkezésre álló korlátozott költségvetési mozgástérre tekintettel most nagyobb szükség van az állami források optimális felhasználására, mint valaha. A magánbefektetők bevonása érdekében az állami források ésszerűbb felhasználása az európai beruházási terv középpontjában áll. Az egyrészről a nemzeti fejlesztési bankok, és másrészről a Bizottság és az EBB csoport közötti fokozott együttműködés ezért a terv sikerének egyik kulcsfeltétele. Ezt egyértelműen tükrözi az Európai Stratégiai Beruházási Alapról szóló rendelet is, amely megteremti a beruházási terv első részének jogalapját.

Ezekre az előzményekre tekintettel ez a közlemény a legjobb gyakorlatokra építve útmutatást nyújt a nemzeti fejlesztési bankot létrehozni kívánó tagállamok számára. Ezenkívül megfogalmaz néhány kulcsfontosságú alapelvet a nemzeti fejlesztési bankoknak a beruházási terv keretében az EBB csoporttal és a Bizottsággal, valamint egymással, különösen beruházási platformokon keresztül történő együttműködésére vonatkozóan. Egyértelművé teszi továbbá, hogyan kell elszámolni a nemzeti fejlesztési bankoknak a beruházási platformokhoz való hozzájárulásait, valamint a társfinanszírozás állami támogatási összetevőjére vonatkozó eljárást.

2. A nemzeti fejlesztési bankok létrehozása

2.1. A nemzeti fejlesztési bankok létrehozásának indoka

E közlemény alkalmazásában a nemzeti fejlesztési bankok az Európai Stratégiai Beruházási Alapról szóló rendelet 2. cikkének 3. pontja értelmében olyan hivatásos alapon pénzügyi tevékenységeket folytató jogi személyek, amelyek valamely tagállamtól vagy valamely központi, regionális vagy helyi szintű szervezettől megbízást kapnak arra, hogy fejlesztési tevékenységeket végezzenek. Ez a meghatározás nagyon különböző formákban működő nemzeti fejlesztési bankokat foglal magában, mivel az országspecifikus igényeknek megfelelően eltérő fejlesztési termékek adhatók. Az egyes tagállamok döntik el, hogy létrehoznak-e nemzeti fejlesztési bankot, továbbá döntenek annak alakjáról és formájáról.

A fejlesztési bankok létrehozásának fő gazdasági indokát az jelenti, hogy a piaci hiányosságok kevesebb beruházáshoz, és így a gazdaságilag hatékony mértékűnél lassabb jövőbeli növekedéshez vezethetnek, és egy állami felhatalmazással rendelkező intézmény alkalmasabb e piaci hiányosságok orvoslására, mint a magán piaci szereplők.

A piaci hiányosságok lehetnek i. aszimmetrikus információk, ii. externáliák és iii. piaci erő (gyenge verseny) következményei. Ezek a beruházás keresleti és kínálati oldalát egyaránt érintik. Tipikus példái i. a hiteladagolás és a magas megtérülési követelmények a bankoknak az életképes beruházási projektek azonosításával járó magas tranzakciós költségei miatt (például a kkv-ágazatban), ii. elégtelen beruházás területeken, mint a kutatás-fejlesztési, infrastrukturális, oktatási és környezetvédelmi projektek, ahol a beruházások előnyeiből a versenytársak is hasznot húzhatnak, és iii. a pénzügyi szolgáltatások alulkínálata piaci koncentráció, a versenytársak piacról való kivonulása vagy a hatékony verseny egyéb akadályai következtében. Uniós összefüggésben különleges externáliát jelent a fokozott piaci integráció, amelyet a határokon átnyúló projektek mozdítanak elő.

Egyes ilyen piaci hiányosságokat a fejlesztési bankok vagy más beavatkozási mechanizmusok kezelni tudnak. Egy fejlesztési bank például javíthatja a beruházási finanszírozási kínálatot a piaci hiányosságok által érintett területeken. Ezzel szemben a strukturális politikák alkalmasabbak arra, hogy bővítsék a nyereséges projektek körét (például a jogbiztonság javítása, a közigazgatási eljárások áramvonalasítása, a tényezőköltségek csökkentése stb. útján). Ez az oka annak, hogy a beruházási terv szerves részét képezi a szabályozási és strukturális reformokra vonatkozó ütemterv. Egy nemzeti fejlesztési bank létrehozása nem helyettesíti a szükséges reformokat.

Nemzeti szinten számos intézmény működik. A Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW, Németország), a Bpifrance (Franciaország), a Caisse des Dépôts et Consignations (CDC, Franciaország), a Cassa Depositi e Prestiti (CDP, Olaszország), az Instituto de Crédito Oficial (ICO, Spanyolország) és a nemrég létrehozott Green Investment Bank és a British Business Bank (Egyesült Királyság), amelyek a legnagyobbak között vannak, finanszírozást biztosítanak a kulcsfontosságú ágazatok számára és projektekbe fektetnek be innovatív, környezetbarát és szociális területeken, ahol piaci hiányosságokat azonosítottak. Portugália, Írország, Görögország és Lettország is nemrég hozott létre nemzeti fejlesztési bankot.

2.2. A nemzeti fejlesztési bankok létrehozására vonatkozó irányadó elvek

Míg a nemzeti fejlesztési bankok a piaci hiányosságok korrigálása révén hozzájárulhatnak a jólét növeléséhez, ám megfelelő politikákat kell kialakítani tevékenységeik lehetséges káros mellékhatásai megelőzésének biztosítása érdekében. Ilyen mellékhatások többek között:

a garanciavállaló kormányzatok gyenge minőségű értékpapírokra vonatkozó jegyzési garanciavállalásból eredő veszteségei;

a beruházások nem megfelelő elosztása politikai beavatkozás következtében;

nem hatékony piaci struktúrák, többletkapacitással rendelkező ágazatok fenntartása vagy nehéz helyzetben levő vállalkozások támogatása;