HU Az Európai Unió Hivatalos Lapja C 318/150

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye – A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Egy átfogó európai nemzetközi beruházási politika felé

(COM(2010) 343 végleges)

2011/C 318/25

Előadó: Jonathan PEEL

2010. július 7-én az Európai Bizottság úgy határozott, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 304. cikke alapján kikéri az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét a következő tárgyban:

A Bizottság közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Egy átfogó európai nemzetközi beruházási politika felé

COM(2010) 343 végleges.

A bizottsági munka előkészítésével megbízott „Külkapcsolatok” szekció 2011. június 20-án elfogadta véleményét.

Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság 2011. július 13–14-én tartott, 473. plenáris ülésén (a 2011. július 13-i ülésnapon) 123 szavazattal 5 ellenében, 9 tartózkodás mellett elfogadta az alábbi véleményt.

1. Következtetések és ajánlások

1.1 Az EGSZB üdvözli a közvetlen külföldi tőkebefektetésekre vonatkozó új uniós hatáskört és azokat a lehetőségeket, amelyek ennek az első lépésnek a nyomán határozottabb és következetesebb beruházásvédelemhez vezethetnek a tagállamok és harmadik országok között. Örömmel veszi az átfogó keretet is, ha ez nem túlságosan korlátozó jellegű. Mind az uniós gazdaság, mind pedig a fejlődő országok szempontjából alapvetően fontos, hogy ne inogjon meg a befektetői biztonság. A kizárólagos uniós hatáskörből adódó erősebb tárgyalási pozíciónak oda kellene vezetnie, hogy az EU fontosabb szereplővé válik, és könnyebben hozzáfér a legfontosabb harmadik országbeli piacokhoz, miközben a befektetők védelmet élveznek, egyúttal növekszik nemzetközi versenyképességünk.

1.2 Különösen üdvözöljük annak megerősítését a közleményben, hogy az Unió kereskedelem- és beruházáspolitikájának „illeszkednie kell” ahhoz, illetve összhangban kell állnia azzal, ahogy az EU a gazdasági tevékenységeket és az egyéb szakpolitikákat – köztük a környezetvédelmi politikát, a méltányos munkára, illetve a munkahelyi egészségre és munkahelyi biztonságra irányuló politikát – szabályozza. Alapvető, hogy az uniós beruházáspolitika ne kerüljön ellentmondásba e területek bármelyikével: az EGSZB kéri, hogy az EU jövőbeli vagy megújított beruházási szerződéseiben mindkét fél elegendő mozgásteret kapjon a fenntartható fejlődés szóban forgó, specifikus szempontjait illetően. Hasonlóképpen fontos, hogy teljes mértékben számításba vegyék a beruházók fenntartható fejlődéssel szembeni kötelezettségeit, mivel ezek a kötelezettségek a beruházók általános versenyképességét hivatottak alátámasztani és megőrizni. A hatékony uniós beruházási stratégiának ugyanakkor olyan pillanatban kell központi szerepet betöltenie az EU versenyképességének fenntartásában, amikor az egész világon gyorsan változik a gazdaság és jelentős súlyponteltolódások figyelhetők meg a relatív gazdasági hatalom terén.

1.3 Az EGSZB egyetért azzal, hogy nem lenne sem szükséges, sem kívánatos egyfajta uniformizált modellt alkalmazni a harmadik országokkal kötendő beruházási megállapodásokra. Az uniós beruházási megállapodások mindazonáltal az uniós beruházók nyitott beruházási környezetben való hatékony védelméhez, illetve a beruházást fogadó országokban a rugalmas működés biztosításához kell, hogy vezessenek. Ahhoz, hogy a befektetők haszonra tegyenek szert, alapvetően fontos egy ilyen környezet, amelyben fokozatosan megszűnnek a befektetésekre vonatkozó korlátozások, és megfelelő a védelem – mindenekelőtt a nemzeti elbánásra, a tisztességes és egyenlő elbánásra, valamint a szabad tőketranszferre vonatkozó rendelkezések révén.

1.4 Megjegyzendő továbbá, hogy a tagállamok által kötött, hatályos kétoldalú beruházási szerződések öt éven belüli felbontására irányuló törekvések rendkívüli és azonnali destabilizáló hatást gyakorolnának mind a meglévő beruházásokra, mind pedig a foglalkoztatásra és a szociális védelemre, habár ennek a ténynek nem kell eleve kizárnia azt, hogy adott felülvizsgálatok keretében alaposan körüljárjuk ezt a kérdést egy koherensebb, átláthatóbb és kiegyensúlyozottabb jövőbeli uniós megközelítés érdekében.

1.5 Ebből a célból az EGSZB sürgeti az EU-t, hogy ragadja meg az alkalmat, és mások puszta utánzása helyett saját erősségeire építve fejlessze és korszerűsítse az általa tárgyalt beruházási megállapodásokat. Az EU-nak kritikusan meg kell vizsgálnia a nemzetközi beruházási jog, valamint a beruházási politika és gyakorlat (ezen belül a beruházók és államok közötti választottbírósági eljárások) közelmúltbeli alakulását annak érdekében, hogy a szabadkereskedelmi megállapodásokban a beruházásokra vonatkozó jövőbeli szerződéseket és fejezeteket elméletben és a gyakorlatban is modern és fenntartható módon közelítse meg.

1.6 Teljes mértékben támogatjuk az Európai Bizottság arra irányuló szándékát, hogy elsőbbséggel kezelje a tárgyalásokat azokkal az országokkal – mindenekelőtt a „Globális Európa” stratégiában említett főbb feltörekvő gazdaságokkal –, amelyek komoly piaci potenciállal rendelkeznek, ahol azonban a külföldi beruházóknak jobb védelemre van szükségük. Az EGSZB üdvözli ugyanakkor azt a megállapítást, mely szerint ez nem kell, hogy eleve kizárjon bármilyen más jövőbeli többoldalú kezdeményezést.

1.7 Arra kérjük egyben az Európai Bizottságot, hogy alkalmazzon beruházás-védelmi megállapodásokat, mivel ezek kulcsfontosságú lehetőségek az olyan típusú hosszú távú beruházások ösztönzésére a fejlődő országokban, amelyek gazdasági hasznot hoznak, például magas színvonalú tisztességes munka, infrastrukturális fejlesztések és ismeretátadás formájában.

1.8 Az EGSZB sajnálja, hogy a közlemény nem részletezi kellőképpen, miként lehet kölcsönhatást és összhangot létrehozni az uniós nemzetközi beruházási politika és az EU fejlesztési programja között, kiemelt figyelmet fordítva az AKCS-országokra, a legkevésbé fejlett országokra és az európai partnerségi megállapodásokról folytatandó tárgyalásokra.

1.9 A kétirányú közvetlen külföldi tőkebefektetésekkel szembeni nyitottság mindeddig sok előnyt jelentett az EU számára, sajnáljuk azonban, hogy a közlemény nem szól a stratégiai szempontból érzékeny európai vállalatok és cégek lehetséges átvételéről.

1.9.1 Az Európai Bizottság egyértelműen – és helyesen – arra törekszik, hogy az EU-ban nyitott legyen a beruházási környezet, de alaposabban mérlegelnie kell, miként lehet ezt megvalósítani és ellenőrizni. Figyelmet kell fordítani a beruházások terén a harmadik felekkel kialakuló kölcsönösség bonyolult kérdésére is, miközben el kell kerülni az egyszerűsítő quid pro quo-megközelítést.

1.10 Az EGSZB szerint a beruházásról szóló fejezeteket, ha csak lehet, be kell emelni a szélesebb körű uniós kereskedelmi tárgyalásokba, és a beruházásokat a civil társadalom ellenőrző szerepébe is be kell építeni, ha az ilyen megállapodások keretében civil társadalmi fórumok kerülnek létrehozásra.

2. Háttér – Beruházások: az EU új területe

2.1 Az „Egy átfogó európai nemzetközi beruházási politika felé” című európai bizottsági közlemény a Lisszaboni Szerződésre támaszkodik. Az EUMSZ 207. cikke most először az EU közös kereskedelempolitikájához sorolja a külföldi közvetlen befektetéseket, miközben a 206. cikk kimondja, hogy az EU tenni fog „(a nemzetközi kereskedelemre és) a külföldi közvetlen befektetésekre vonatkozó korlátozások fokozatos [megszüntetéséért]”. A közlemény megfogalmazása szerint „[a] beruházások a közös kereskedelempolitika új területe”. Ez azonban a megfelelő uniós politika kidolgozásának csak az első állomását jelenti, és a közleményre adott válaszlépések jelentősen befolyásolhatják e politika jövőbeli irányait.

2.2 A Lisszaboni Szerződés alapvetően fontos hatáskör-átruházást irányoz elő az EU külpolitikáját illetően: a különféle szempontokat (kereskedelem, beruházás, fejlesztés, bővítés) szorosabban össze kell fogni, és kölcsönösen össze kell hangolni – nem utolsósorban a jobb koordináció érdekében.

2.3 A közlemény célja annak felderítése, „hogy az Unió hogyan dolgozhat ki egy olyan nemzetközi beruházási politikát, amely növeli az Unió versenyképességét, és ezáltal hozzájárul az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés Európa 2020 stratégiában lefektetett célkitűzéseinek eléréséhez”, miközben megőrzi a nyitott beruházási környezetet.

2.4 Nem kérték ki azonban az EGSZB véleményét a párhuzamosan előterjesztett rendeletjavaslathoz, amelynek célja átmeneti rendelkezések megállapítása a meglévő kétoldalú beruházási szerződésekhez. Ez a kérdés sokakat igencsak érint, habár az Európai Bizottság hangsúlyozza, hogy nincs szó a szerződések újrafogalmazásáról. A tagállamokban jelenleg több mint 1 100 kétoldalú beruházási szerződés van érvényben, amelyek 147 harmadik országot érintenek. A sort – 120 szerződéssel – Németország vezeti, és az egyetlen ilyen szerződéssel sem rendelkező Írország zárja. A 2004 előtti tagállamok közül csak Görögországnak és Dániának van kevesebb mint 50 kétoldalú beruházási szerződése, míg az újabb tagállamok közül csak Csehország és Románia rendelkezik legalább 60-nal.

2.5 Az Európai Bizottság azt javasolja, hogy a tagállamok öt éven belül vizsgálják felül a hatályos szerződéseket, és készítsenek jelentést az Európai Parlament és a Tanács részére. Kiemelkedően fontos, hogy a beruházók stabilitást és jogbiztonságot élvezzenek. Bizonyos körök azonban nyomást gyakorolnak az Európai Bizottságra annak érdekében, hogy öt éven belül minden kétoldalú beruházási szerződés felbontásra kerüljön. Ez rendkívüli és azonnali destabilizáló hatást gyakorolna a meglévő beruházásokra, ami nemcsak a foglalkoztatásra és az érintett vállalatokra nézve járhat komoly következményekkel, hanem a szociális védelemre és a jövőbeli nyugdíjakra is egész Európában, ahol a nyugdíjalapokból sokat fektettek be ilyen vállalatokba. Ez azonban nem tarthatja vissza az EU-t attól, hogy a nemzetközi beruházási jog, valamint a beruházási politika és gyakorlat, illetve a beruházók és államok közötti választottbírósági eljárások közelmúltbeli alakulásának általános felülvizsgálata keretében szemügyre vegye a hatályos kétoldalú beruházási szerződéseket annak érdekében, hogy az Unió a jövőben koherensebb, átláthatóbb és fenntarthatóbb módon kezelje a beruházási politikát és a tárgyalásokat.

2.6 A közvetlen külföldi tőkebefektetésekre vonatkozó új uniós hatáskörnek tényleges lehetőségeket kellene kínálnia arra, hogy a tagállamok és a harmadik országok között erősebb és következetesebb legyen a beruházásvédelem, illetve hogy ösztönzést kapjanak az olyan típusú hosszú távú beruházások a fejlődő országokban, amelyek gazdasági hasznot hoznak, például magas színvonalú tisztességes munka, infrastrukturális fejlesztések és ismeretátadás formájában. Ezzel csökkenthető lenne az EU-ra jelenleg nehezedő jelentős migrációs nyomás is.

2.7 A beruházásokra vonatkozó döntések hátterében természetesen piaci megfontolások állnak, de a beruházásokat gyakran vagy a „piaci hozzáférés”, vagy a „védelem” kategóriájába lehet sorolni. A szóban forgó közlemény főként a „védelemre” összpontosít, de más szempontokkal is foglalkozik. Kitér például a külföldi beruházókkal szembeni nyitottságra, és biztosítja, hogy ezek a beruházók „a befogadó ország határain belül – és azon túl is – nyitott, megfelelően és tisztességesen szabályozott üzleti környezetben működhessenek”.

2.7.1 A beruházási piachoz való hozzáféréssel már foglalkoznak uniós szintű többoldalú és kétoldalú megállapodások (a szolgáltatások a jelenlegi dohai tárgyalási forduló egyik legfontosabb témáját jelentik). Nem egyértelmű, hogy a közlemény vonatkozik-e a „portfólióbefektetésekre” is, amelyeket az Európai Unió Bírósága a következőképpen ír le: „a tőkepiaci értékpapírok egyedül pénzügyi befektetési célzattal, a vállalkozás általános ügyvitele és irányítása befolyásolásának szándéka nélkül történő megszerzése”. (1) Ezt a kérdést, csakúgy mint minden esetlegesen eltérő bánásmód kérdését, tisztázni kell.

3. Közvetlen külföldi tőkebefektetések (FDI)

3.1 A közvetlen külföldi tőkebefektetéseket (FDI) a közlemény meghatározása szerint (és európai bírósági ítéletek alátámasztásával) „általában olyan külföldi beruházásnak tekintik, amely tartós és közvetlen kapcsolat kialakítására szolgál azzal a vállalkozással, amelynek egy gazdasági tevékenység elvégzéséhez a tőkét rendelkezésére bocsátották”, illetve úgy írják le, hogy azok lényege a „tőkeáramlás az egyik országban székhellyel rendelkező beruházótól egy másik országban székhellyel rendelkező vállalathoz”. Mivel azonban nem létezik általános érvényű definíció, az Európai Bizottság rugalmasabban tud fellépni, ha a jövőben változnának a feltételek, de az is megtörténhet, hogy növekedik a jogbizonytalanság, ami nem kedvez a beruházásoknak. Fontos, hogy az esetleges pontosabb definíció ne gyengítse, hanem erősítse a beruházók védelmét, és ne csökkentse a rugalmasságot.

3.2 Sokak szerint a beruházással kapcsolatos kérdések még a kereskedelemnél is fontosabbá válhatnak, különös tekintettel a piaci hozzáférésre a feltörekvő gazdaságokban. Az uniós vállalatok és ipar közvetlen külföldi tőkebefektetései az elmúlt években ugrásszerűen növekedtek, ami a globalizáció felgyorsulására vezethető vissza. A komparatív termelési költségektől függően az ideális termelési hely az esetek többségében a végfelhasználói piachoz minél közelebb helyezkedik el, ami különösen fontos annak fényében, hogy új piacok nyílnak – mindenekelőtt a legfontosabb feltörekvő gazdaságokban. Ez a trend felgyorsulhat: a beszerzést és a termelést könnyedén át lehet helyezni az egyik országból a másikba, ahogy az a biotechnológiai alkalmazások nemzeti és regionális elfogadottságának eltéréseiből adódóan már elő is fordult.

3.2.1 A nemzetközi ellátási és termelési láncok is több országot átfoghatnak. Lehetséges például, hogy az európai piacra szánt mobiltelefonokat Kínában gyártják, és Kelet-Ázsia más részeiből importálják hozzá a csúcstechnológiát. Megjegyzendő, hogy míg az elmúlt években az uniós import Kínából igen gyorsan növekedett (2005 és 2008 között 117 milliárd euróról csaknem a duplájára: 200 milliárd euróra), az elmúlt évtizedben a Kelet-Ázsiából az EU-ba érkező import általános szintje alig változott (21 % és 26 % között mozgott). Kína WTO-hoz való csatlakozása előtt az ilyen tételeket általában más térségekből közvetlenül importálták az EU-ba. Kína exportjának több mint a fele ugyanis olyan külföldi tulajdonú vállalatoktól származik, amelyek Kínában ruháztak be. Az elektronikai ágazatban e vállalatok részaránya eléri a 65 %-ot.

3.3 A közvetlen külföldi tőkebefektetések kulcsszerepet játszanak az EU nemzetközi üzleti stratégiájában. A közlemény kifejti ennek főbb okait. Több uniós vállalat is (többek között a textiliparban) Kínába helyezte át a termelést, hogy versenyképes maradjon, és továbbra is finanszírozhassa az otthon végzett legfontosabb tevékenységeket, mindenekelőtt a K+F terén. 2009-ben az EU összesen 5,3 milliárd euró értékben ruházott be Kínában, míg a kínai beruházások az EU-ban mindössze 0,3 milliárd eurót tettek ki. (2) A közlemény megállapítja, hogy „a közvetlen külföldi befektetések kutatásának jelenlegi állása szerint nem mutatható ki mérhető negatív hatás az összesített foglalkoztatásra nézve a kifelé irányuló beruházásokkal kapcsolatban”, (3) habár elismeri, hogy „[n]egatív hatások természetesen az összességében pozitív mérleg ellenére is megjelenhetnek egyes ágazatokban, földrajzi térségekben és/vagy egyéni alapon”. Ez valószínűleg inkább az alacsonyan képzetteket érinti.

3.3.1 A megfigyelések szerint ugyanakkor a fontosabb feltörekvő gazdaságok növelni kezdik „relatív részesedésüket” a nemzetközi közvetlen külföldi tőkebefektetések forgalmából. Az EU vezető helyet foglal el a közvetlen külföldi befektetések mind befelé, mind kifelé irányuló forgalmában – ezt tanúsítja egyes uniós vállalatok (például a Corus és a Volvo) indiai és kínai cégek általi megvásárlása, valamint az Európában már működő amerikai és japán cégekhez kapcsolódó számos (elsősorban autókat jelölő) márkanév.

3.3.2 A kétirányú közvetlen külföldi tőkebefektetésekkel szembeni nyitottság sok előnyt jelentett az EU számára – ahogy ezt a közlemény is megállapítja, hallgatva azonban a stratégiai szempontból érzékeny európai vállalatok és cégek lehetséges átvételéről. A médiákban sokat spekuláltak egy olyan uniós testület lehetséges létrehozásáról, amelynek hatáskörében állna az ilyen külföldi átvételek felülvizsgálata és leállítása. Például Kína – a csúcstechnológia-transzfer 1989 óta érvényes uniós tilalma ellenére – értékpapírokat (és államkötvényeket) próbál vásárolni mindenekelőtt az erősen eladósodott tagállamokban, és csúcstechnológiai vállalatokat igyekszik megszerezni. A Bank of England előrejelzései szerint 2050-ben a G20-ak összes megtakarításából Kínára 40 %, míg az USA-ra csak 5 % esik. Az ilyen kérdésekről Kanadában a beruházási okmány (Investment Canada Act), az USA-ban a külföldi beruházásokkal foglalkozó bizottság (US Committee on Foreign Investment) rendelkezik. Az Európai Bizottság egyértelműen – és helyesen – arra törekszik, hogy az EU-ban nyitott legyen a beruházási környezet, de alaposabban mérlegelnie kell, miként lehet ezt megvalósítani és ellenőrizni, és át kell gondolnia a beruházások terén a harmadik felekkel kialakuló kölcsönösség bonyolult kérdését is, miközben el kell kerülni az egyszerűsítő quid pro quo-megközelítést.

4. Beruházások mint a szélesebb körű uniós külpolitika tényezői

4.1 Az EU átfogó nemzetközi beruházási politikájának kialakításakor sok szempontot figyelembe kell venni. A beruházások piaci megfontolásokon alapulnak, de annak érdekében, hogy a befektetők haszonra tegyenek szert, egy rugalmasan működő, nyitott beruházási környezet is alapvetően fontos, amelyben fokozatosan megszűnnek a befektetésekre vonatkozó korlátozások, és megfelelő a védelem. Ezt a nemzeti elbánásra, a tisztességes és egyenlő elbánásra, valamint a szabad tőketranszferre vonatkozó rendelkezések révén kellene biztosítani. Mindez kulcsfontosságú, ha a kereskedelmet, „amelytől jólétünk függ”, (4) ki kell terjeszteni a legfontosabb harmadik országokra és más feltörekvő gazdaságokra.

4.2 A beruházáspolitika a „szingapúri témakör” egyik kérdése volt, amelyet az EU 1997-ben a WTO akkor küszöbön álló dohai fordulójának menetrendjére tűzött – később azonban (2003-ban, Cancúnban) kompromisszumkísérletként eltekintett tőle. Mivel szükség volt a fejlődő országok bevonására, a beruházáspolitikát a „Globális Európa” című, kereskedelemről szóló, 2006. évi európai bizottsági közleményben – amely az EU jelenlegi szabadkereskedelmi tárgyalásainak többségére kitér – ismét kulcsfontosságú uniós célkitűzésnek nyilvánították. A közlemény erre a megközelítésre, valamint a megnevezett országokra és régiókra épít, miközben leszögezi: ez nem kell, hogy eleve kizárjon bármilyen más jövőbeli többoldalú kezdeményezést. (5)

4.3 Kanada, amely érdeklődést mutatott az iránt, hogy a beruházásvédelem bekerüljön az EU-val jelenleg zajló gazdasági és kereskedelmi tárgyalásainak témái közé, továbbra is magas szintű beruházásvédelmet biztosít, és előkelő helyet foglal el mind a Világbanknak az „üzleti környezet minősége” szempontjából felállított listáján, mind pedig a beruházási folyamatok tekintetében. A „Globális Európa” stratégiában és a kérdéses közleményben megnevezett többi ország közül azonban sokakra nem ez jellemző, kivéve Szingapúrt. A Világbank rangsorolása szerint Kína (Hongkong nélkül) a 89., Oroszország a 120., Brazília a 129. és India a 133. helyen áll a 183 országot számláló listán. Az említett országok beruházás-védelmi szempontból is rossz eredményt mutattak, így még sokat kell tenniük a vállalkozások számára kedvező szabályozási környezet megteremtése érdekében. Ésszerű lenne előnyben részesíteni a tárgyalásokat olyan országokkal, amelyek komoly piaci potenciállal rendelkeznek, ahol azonban a külföldi beruházóknak jobb védelemre van szükségük.

4.3.1 Szingapúr és India is kérte, hogy az EU-val folytatott tárgyalások keretében kötendő szabadkereskedelmi megállapodások tartalmazzanak fejezeteket a beruházásvédelemről. A javaslatok szerint különálló beruházási megállapodásokra kellene törekedni Kínával és Oroszországgal, (6) mivel ezekben az országokban rendkívül lassan haladnak az átfogóbb tárgyalások. Feltehető, hogy Oroszország szintén érdeklődést mutat. Kínában az uniós vállalatok továbbra is komoly akadályokba ütköznek különösen a szellemi tulajdonjogot, a közbeszerzéseket és a csúcstechnológiát illetően. Brazília következetesen elutasítja a beruházásokról szóló fejezet beépítését a Mercosurral kötendő szabadkereskedelmi megállapodásokba, olyan országokkal pedig, mint Venezuela, továbbra is elképzelhetetlen bármiféle megállapodás.

4.4 A londoni közgazdaságtudományi egyetem (London School of Economics – LSE) tanulmányából (7) kiderül, hogy a kizárólagos hatáskör megerősítené az EU szerepét. Ezt az EGSZB üdvözli. A tanulmány kiemeli, hogy a beruházásokra vonatkozó szabályokat az 1990-es évek óta az (észak-amerikai) NAFTA-országok alakították ki átfogóbb megállapodások révén, ami közvetett módon az uniós beruházók rovására ment (habár néhány megállapodásba az újabb tagállamokat is bevonták). Megemlítésre kerül továbbá, hogy az egységes uniós politikából adódó erősebb tárgyalási pozíciónak „oda kellene vezetnie, hogy az EU könnyebben hozzáfér a legfontosabb harmadik országbeli piacokhoz, miközben a befektetők védelmet élveznek, egyúttal növekszik Európa nemzetközi versenyképessége”.

4.4.1 Az EGSZB egyetért a londoni közgazdaságtudományi egyetemmel (LSE) abban, hogy az EU-nak meg kell ragadnia az alkalmat, és korszerűsítenie kell az általa tárgyalt beruházási megállapodásokat. Ennek során azonban a NAFTA utánzása helyett saját erősségeire kellene építenie.

5. Beruházással kapcsolatos szociális és környezetvédelmi megfontolások

5.1 Sokan aggódnak amiatt, hogy a beruházásokról szóló jövőbeli tárgyalásokat egyre inkább átszövi majd a politika, nem utolsósorban az EUMSZ 205. cikke miatt, amely hangsúlyozza, hogy a közös kereskedelempolitikát az Unió külső tevékenységére vonatkozó általános rendelkezések kell, hogy irányítsák, amelyekhez hozzátartozik a demokrácia előmozdítása, a jogállamiság, az emberi jogok további tiszteletben tartása és a fenntartható gazdasági, társadalmi és ökológiai fejlődés előmozdítása. Az EGSZB nem osztja ezt az aggodalmat, sőt kiemelkedően fontosnak tartja ezeket a megfontolásokat.

5.2 A NAFTA legutóbbi kétoldalú beruházási szerződései rendelkezéseket tartalmaznak a közvetett kisajátítás elleni védelemre vonatkozóan. A tagállamok kétoldalú beruházási szerződéseiben csak ritkán szerepelnek ilyen rendelkezések. E védelem hiányában növekszik annak a veszélye, hogy a vitás kérdéseket a választottbíróságra hagyják, ami aligha tekinthető optimális eljárásnak. Ez az aspektus különösen nagy jelentőségű az EGSZB számára a fenntartható fejlődésre vonatkozó rendelkezések és más, egyértelműen közérdekű szabályozások beépítésével kapcsolatban, (8) főként olyan esetekben, amikor a másik fél úgy tekint ezekre a szabályozásokra, mint az akadályok emelésének egyik módozatára.

5.3 Mint már megállapítottuk, üdvözöljük annak megerősítését a közleményben, hogy az Unió kereskedelem- és beruházáspolitikájának összhangban kell állnia az EU egyéb politikáival, köztük „a környezetvédelmi politikával, a méltányos munkára, illetve a munkahelyi egészségre és munkahelyi biztonságra irányuló politikával”, valamint a fejlesztéspolitikával. A beruházásról szóló fejezeteket, ha csak lehet, be kell emelni a szélesebb körű uniós kereskedelmi tárgyalásokba. A beruházásvédelmet a civil társadalom ellenőrző szerepébe is be kell építeni, ha az ilyen megállapodások keretében civil társadalmi fórumok (9) kerülnek létrehozásra.

5.4 A „Globális Európa” című közleményre adott válaszában az EGSZB már kérte a GSP+ beemelését a jövőbeli uniós szabadkereskedelmi megállapodásokba. Ez a preferenciarendszer tartalmazza az ILO nyolc alapegyezményét, illetve a legfontosabb környezetvédelmi egyezményeket. Ezek ellenőrzését bele kell építeni minden létrehozandó civil társadalmi fórum beruházással kapcsolatos feladatkörébe – nem utolsósorban annak érdekében, hogy a fogadó ország viták esetén minél kisebb eséllyel használhassa ki tisztességtelen módon a környezetvédelmi vagy szociális szempontokat. Megjegyezzük azonban, hogy a szóban forgó ILO-egyezmények közül Kanada mindössze ötöt, Korea négyet, az USA pedig csak kettőt ratifikált.

5.4.1 Ezért az EGSZB üdvözli, hogy a Cariforum-megállapodás (2008) egyértelmű kötelezettségvállalást tartalmaz arra vonatkozóan, hogy nem szabad alacsonyabb környezetvédelmi vagy munkaügyi normákat alkalmazni a beruházások vonzása érdekében, és rendelkezéseket tartalmaz a beruházók magatartásával kapcsolatban is (72. cikk) a szóban forgó normák fenntartása, a korrupt gyakorlatok elkerülése és a helyi közösségekhez fűződő kapcsolat megőrzése érdekében. Fontos, hogy teljes mértékben figyelembe vegyék a beruházók fenntartható fejlődéssel szembeni kötelezettségeit, mivel ezek a kötelezettségek a beruházók általános versenyképességét hivatottak alátámasztani és megőrizni. Az uniós beruházókat emellett külföldön védeni kell a helyi versenytársakkal szemben, ha ez utóbbiakra alacsonyabb normák érvényesek.

6. Beruházás mint fejlesztési eszköz?

6.1 Egy kritikus kérdés, amelyet az EGSZB szerint a közlemény egyértelműen nem vizsgál meg megfelelően az, hogy az uniós nemzetközi beruházási politika és az EU fejlesztési programja hogyan hatnak majd egymásra, hogyan kapcsolódnak egymáshoz, különös tekintettel az AKCS-országokra és a legkevésbé fejlett országokra, valamint az európai partnerségi megállapodásokról folytatandó tárgyalásokra. Az EU Afrikához való hozzáállása éles ellentétben van azzal, ahogyan Kína közelíti meg ezt a földrészt. Kína új nyersanyagforrásokat keres és külföldi beruházásokra törekszik, ezért több afrikai országgal partnerséget kötött, amely nem annyira a fejlesztési segélyeket, mint inkább az üzleti beruházásokat helyezi középpontba.

6.2 Az EU-nak ösztönöznie kell az olyan típusú hosszú távú beruházásokat a fejlődő országokban, amelyek gazdasági hasznot hoznak, például tisztességes munka, infrastruktúra és ismeretátadás formájában. Ennek – az elsősorban fejlesztéssel foglalkozó – gazdasági partnerségi megállapodásokra irányuló kezdeményezés szerves részét kellene képeznie.

6.2.1 Az EGSZB már korábban utalt arra, (10) hogy Afrika gazdasági fejlődése „először és mindenekelőtt belső piacának elmélyítése által kell hogy történjen, amely képes belső növekedést elindítani, lehetővé téve a kontinens stabilizálását és világgazdasági helyzetének megszilárdítását. A regionális integráció és a belső piac fejlődése azok a támpontok, illetve ugródeszkák, amelyek lehetővé teszik Afrika számára, hogy megnyíljon a világszintű kereskedelem előtt”. Az EGSZB ugyanezt hangsúlyozza az EU beruházási politikájával kapcsolatban is.

Kelt Brüsszelben, 2011. július 13-án. az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság elnöke Staffan NILSSON

(1) Az Európai Unió Bíróságának 2006. szeptember 28-án hozott ítélete.

(2) Az Európai Bizottság adatai.

(3) 2010 Impact of EU outward FDI [Az EU kifelé irányuló közvetlen külföldi befektetéseinek hatása], Copenhagen Economics.

(4) A „Globális Európa” című közlemény alapján, amelyből a CESE HL C 211., 2011.8.19., 82. o. sz. vélemény idéz.

(5) Az EGSZB többoldalú kontra kétoldalú megállapodásokkal kapcsolatos nézeteit részletesebben a CESE HL C 211., 2011.8.19., 82. o. sz. vélemény fejti ki.

(6) Trade, Growth and World Affairs [Kereskedelem, növekedés és globális ügyek], 2.1. fejezet.

(7) „The EU Approach to International Investment Policy after the Lisbon Treaty” [Az EU nemzetközi beruházási politikában alkalmazott megközelítése a Lisszaboni Szerződés után], az LSE és mások által készített tanulmány, 2010.

(8) Az EGSZB-nek a fenntarthatósági hatásvizsgálatokkal és az EU kereskedelmi politikájával kapcsolatos nézeteit a CESE HL C 218., 2011.7.23., 14. o. sz. vélemény tartalmazza.

(9) Civil társadalmi fórumokról szóló rendelkezéseket tartalmaz a Cariforummal kötött gazdasági partnerségi megállapodás és a Közép-Amerikával kötött szabadkereskedelmi megállapodás a teljes megállapodás nyomon ellenőrzése céljából. A Koreával kötött megállapodásban a fenntartható fejlődésre vonatkozó fejezet civil társadalmi ellenőrzése a cél.

(10) HL C 317., 2009.12.23., 126. o. számú és a HL C 255., 2010.9.22., 1. o.