[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 6.12.2006

COM(2006) 763 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE GLOBÁLIS EURÓPA

Az Európai Unió kereskedelmi védelmi eszközei a változó világgazdaságban Nyilvános konzultációra szánt zöld könyv

GLOBÁLIS EURÓPA

Az Európai Unió kereskedelmi védelmi eszközei a változó világgazdaságban Nyilvános konzultációra szánt zöld könyv (EGT vonatkozású szöveg)

Bevezetés

Az Európai Unió, akárcsak a legtöbb más importáló gazdaság, kereskedelmi védelmi eszközrendszert működtet. Ezek az eszközök – a dömpingellenes, szubvenció-ellenes és védintézkedések – lehetővé teszik az Európai Unió számára, hogy megvédje termelőit a tisztességtelen kereskedelmi feltételek mellett behozott vagy támogatott behozatal, valamint a kereskedelmi forgalomban bekövetkező jelentős változások ellen, amennyiben ezek károsak az Unió gazdaságára. Fontos, hogy ezeket az eszközöket eredményesen és megalkuvás nélkül alkalmazzuk, hogy biztosítsuk a nemzetközi kereskedelmi szabályok tiszteletben tartását és védelmezzük az európai érdekeket a tisztességtelen kereskedelemmel szemben.

Az EU ezeket az eszközöket olyan WTO-megállapodásokon alapuló szabályok szerint alkalmazza, amelyek meghatározzák a kereskedelmi védelmi eszközöket és az elveket, amelyek alapján a többoldalú szabad kereskedelmi rendszer törvényes részeként működtethetők. Akárcsak a termékhamisítás és a szellemi tulajdon lopása – beleértve az elektronikus kommunikációval való visszaélést – elleni sürgős fellépés, a tisztességtelen kereskedelemmel szembeni védekezés is mind politikailag, mind gazdaságilag lényeges eleme a szabad kereskedelem védelmének. Lehetővé teszi számunkra, hogy támogassuk az európai munkavállalók érdekeit és az európai versenyképességet, ezért jelentős részét képezi annak a segítségnek, amelyben Európa részesül, hogy a globalizáció következményeivel sikeresen szembenézhessen.

A dömpingellenes és a szubvenció-ellenes kereskedelmi védelmi intézkedések gazdasági indoklása alapvetően azon a tényen alapszik, hogy nemzetközi gazdasági szinten nincs olyan, a szinte valamennyi nemzetgazdaságban jelen levő versenypolitikai hatósághoz hasonlóan működő rendszer, amely korrigálná a versenyellenes gyakorlatok hatását. Ezen felül nagyon kevés joghatóság rendelkezik az Európai Unió állami támogatási szabályaihoz hasonló hivatalos szabályokkal vagy intézményekkel a szubvenciók ellenőrzésére. A nemzetközi jogban a kereskedelmi védelmi eszközöket a versenyellenes gyakorlat kereskedelmet torzító hatásainak nemzetközi szinten történő korrigálására alakították ki.

Az európai kereskedelmi védelmi fellépések az elmúlt évtized során olyan fontos ágazatokban szüntették meg a dömping kereskedelemtorzító hatásait – melyek az érintett ágazatok jövőbeni életképességét veszélyeztették és több ezer európai munkavállalót fenyegettek –, mint az acélágazat, a vegyipar és mikroprocesszorok gyártása.

Az EU az alkalmazás feltételeinek szigorítása és kereskedelmi védelmi fellépések hatásának saját piacán történő irányítása érdekében bármely más WTO-tagnál nagyobb mértékben támaszkodott egyoldalúan a WTO szabályaira. Az EU a kereskedelmi védelmi eszközök olyan rendszerét hozta létre, amely kétségkívül nyitottabb és kiegyensúlyozottabb bármely más WTO-tagország rendszerénél. Az EU vezető szerepet töltött be a WTO kereskedelmi védelemi szabályainak reformjáról szóló vitában is, amely a dohai forduló szerves részét képezte. A nemzetközi kereskedelmi rendszer működéséhez alapvetően fontos, hogy a WTO valamennyi tagja betartsa a nemzetközileg elfogadott szabályokat. Elkötelezettségünknek, mely szerint mindenkinek be kell tartania az ezen a területen elfogadott szabályokat, a jövőben is szakpolitikánk vezető célkitűzésének kell maradnia.

Mindazonáltal az 1994-es dömpingellenes megállapodás és az uniós kereskedelmi védelmi eszközök utolsó reformja óta eltelt évtizedben mélyreható változások történtek a világgazdaságban és az EU gazdasági szerkezetében. Ezek a változások lényeges tényezőnek bizonyultak a jelenlegi Bizottság általános prioritásai tekintetében a növekedést és versenyképességet ösztönző új menetrend támogatása terén. Ezeket a prioritásokat az Európai Tanács Hampton Court-i ülésén megfogalmazott bizottsági hozzájárulás tartalmazza: Európai értékek a globalizált világban .

Sokkal több uniós vállalat termel ma az EU-n kívül árut az Unióba történő behozatal céljából, vagy üzemeltet az EU piacán túl terjedő ellátási láncot. Ezek a változások megkérdőjelezik, hogy mi számít hagyományos értelemben uniós termelésnek, és hogy melyek az EU gazdasági érdekei. Mivel a kereskedelmi védelmi eszközöket pontosan ezek védelmére szánják, egy időszakos felülvizsgálat segíthet biztosítani azt, hogy az EU kereskedelmi védelmi eszközeivel továbbra is megfelelő választ lehessen adni a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokra. Ez abban is segíthet, hogy az ezen szükséges eszközök alkalmazása mögött meghúzódó erős politikai támogatás az Unió egészében fennmaradjon.

A Bizottság nemrégiben kiemelte egyik új politikai programját, amelynek célja az egyre inkább részekre hulló és egyre összetettebb termelési eljárásokkal és ellátási láncokkal, valamint a – különösen ázsiai – új jelentős gazdasági szereplők növekedésével jellemezhető világgazdaságban való versenyképességünk megerősítése ( Globális Európa : versenyezni a világban ). Az EU kereskedelmi védelmi eszközeiről folytatott eszmecsere az említett menetrend szerves része. A zöld könyv nem kérdőjelezi meg a kereskedelmi védelmi eszközök alapvető értékét, de felkéri a nyilvánosságot, gondolkozzon el azon, az EU hogyan tudja azokat továbbra is az európai érdekeket legeredményesebben szolgálva alkalmazni.

Ez a zöld könyv az Európai Bizottságnak a kereskedelmi védelmi eszközök alkalmazásának irányításában szerzett tapasztalataiból, valamint az uniós kereskedelmi védelmi eszközökről nemrégen készült értékelő tanulmány eredményeiből merít. Emellett szintén felhasználja az uniós tagállamoktól és az Európai Parlamentben informális megbeszélések során szerzett értesüléseket, valamint a kereskedelmi védelmi eszközök szakértői által 2006 júliusában az EU kereskedelmi biztosának, Peter Mandelsonnak benyújtott dokumentumokat[1].

A dokumentum hat kérdést tárgyal:

1. a kereskedelmi védelmi eszközök szerepe a változó világgazdaságban;

2. az EU különböző érdekeinek mérlegelése a kereskedelmi védelmi vizsgálatok során;

3. kereskedelmi védelmi vizsgálatok indítása és levezetése;

4. a kereskedelmi védelmi intézkedések formája, időzítése és időtartama;

5. a kereskedelmi védelmi vizsgálatok átláthatósága, valamint

6. a kereskedelmi védelmi vizsgálatok intézményi struktúrája.

A zöld könyv minden témakörében kérdéseket tesz fel és felkéri a résztvevőket, hogy válaszoljanak ezekre.

1. keret: Az Európai Unió kereskedelmi védelmi eszközei

Dömpingellenes intézkedések. A dömpingellenes szabályok az Európai Unió által leggyakrabban alkalmazott kereskedelmi védelmi eszközök. A dömpingellenes intézkedések olyan áruk Európai Unióba történő behozatala ellen lépnek fel, amelyek ára alacsonyabb a rendes belföldi piaci értéküknél – többnyire a verseny hiánya és/vagy a gyártási folyamatba történő állami beavatkozás miatt, ami az exportőr számára lehetővé teszi az export árának mesterséges csökkentését. A dömping mind az EU termelői, mind az uniós piacra való jutásért versenyző harmadik országok termelői számára káros. A dömpinget okozó torzulások tipikus példái többek között: jelentős tarifális és nem tarifális akadályok, a versenyszabályok nem megfelelő végrehajtása, kiviteli adókedvezmények; mesterségesen alacsony nyersanyag- és/vagy energiaárak. Amennyiben az EU vizsgálata kimutatja, hogy ezek az importáruk kárt okoznak az EU termelőinek, a dömpingellenes szabályok lehetővé teszik helyreigazító intézkedések meghozatalát az okozott kár kiigazítására. Általában ez vám kivetését jelenti a dömpingelt behozatalra.

Szubvenció-ellenes intézkedések. A szubvenció-ellenes intézkedések hasonlítanak a dömpingellenes intézkedésekre, azzal a különbséggel, hogy kifejezetten a külföldi termelőknek nyújtott, a WTO szabályai szerint kifogásolható támogatások kereskedelemtorzító hatását igazítják helyre, amennyiben kimutatható, hogy ezek kárt okoznak az EU termelőinek.

Védintézkedések. A védintézkedések abban különböznek az egyéb kereskedelmi védelmi eszközöktől, hogy nem a kereskedelem tisztességes voltára, hanem a kereskedelmi mennyiségben történő olyan változásokra összpontosítanak, amelyek túl gyorsak és túl nagy mértékűek ahhoz, hogy az EU termelőitől ésszerűen elvárható legyen a megváltozott kereskedelmi forgalomhoz való igazodás. Ilyen körülmények között a WTO és az EU szabályai megengedik a behozatal rövid távú korlátozását, hogy a gazdasági ágazatot ideiglenesen segítsék a hirtelen megnövekedett mennyiséghez való alkalmazkodásban. Ezzel az ideiglenes könnyebbséggel együtt jár a szerkezetátalakítás egyértelmű kötelezettsége.

1996 januárja és 2005 decembere között az EU 194 végleges dömpingellenes intézkedést vezetett be. Ez alatt az időszak alatt Kína (38 intézkedés) és India (16 intézkedés) bizonyult a dömping által leggyakrabban érintett országnak. 2006. október 31-én 12 szubvenció-ellenes intézkedés volt hatályban az EU-ban. Az EU a WTO-szabályok szerint mindössze nyolc végleges védintézkedést vezetett be: ezek közül csak egy van jelenleg is hatályban. Az EU-ban a tisztességtelen kereskedelem ellen hozott dömpingellenes és a szubvenció-ellenes intézkedések az összes behozatal értékének kevesebb mint 0,45 %-át teszik ki.

Ezzel szemben 1996 és 2005 között az Egyesült Államok 201, India pedig 309 végleges intézkedést hozott. Ugyanez alatt az időszak alatt az EU 294, az Egyesült Államok 352, India pedig 419 vizsgálatot kezdeményezett.

Az Európai Bizottság felelős a dömpingellenes, a szubvenció-ellenes és a védintézkedésekre vonatkozó vizsgálatok lefolytatásáért – beleértve a gazdasági ágazatok panaszai alapján a vizsgálat elindítására vonatkozó döntéseket is –, valamint az aktuális intézkedések élettartama alatt a felülvizsgálatokért. Ideiglenes intézkedéseket is hozhat és amennyiben indokolt, végleges intézkedéseket javasol a Tanácsnak. A Tanács egyszerű többséggel hozza meg a végleges dömpingellenes/szubvenció-ellenes intézkedéseket, míg a védintézkedések a tagállamok minősített többségének támogatását teszik szükségessé.

1. rész Mi a kereskedelmi védelmi intézkedések szerepe a világgazdaságban?

A dömpingellenes intézkedések közgazdasági indoklása főleg arra vezethető vissza, hogy a nemzetközi piacok nem tökéletesen versenyzők – nincs olyan nemzetközi versenypolitikai hatóság, amely szabályozná az országok között előforduló versenyellenes magatartást. Továbbá, ellentétben egy olyan belső piaccal, mint amilyen az EU, a nemzetközi piacokon gyakran kevés előírás szabályozza az üzleti magatartást.

A dömpingellenes intézkedés a nemzetközi jog által biztosított egyetlen eszköz annak a hatásnak a kezelésére, amit az ilyen piacokról érkező, tisztességtelen kereskedelmi gyakorlattal behozott termék gyakorol az EU gazdasági ágazatára. Hasonlóképpen a szubvenció-ellenes intézkedések a harmadik országok termelőinek támogatását ellensúlyozzák, mivel nincsenek teljes mértékben kialakult nemzetközi módozatok az ilyen jellegű beavatkozások korlátozására. A védintézkedések az olyan behozatalt célozzák meg, amely túl nagy mértékben növekvő mennyisége miatt súlyos károkat okoz az EU gazdasági ágazatának, vagy azzal fenyeget.

Jelenleg az EU a szubvenció-ellenes vizsgálatokhoz képest számottevően több dömpingellenes vizsgálatot kezdeményez. Az egyik ok, amiért a vállalatok vonakodnak a szubvenció-ellenes ügyek kezdeményezésétől, az, hogy tartanak az érintett kormányok megtorló intézkedéseitől. Ezért erre megoldás lehetne, ha maga a Bizottság kezdeményezne több szubvenció-ellenes ügyet.

A kereskedelmi védelmi eszközök közgazdasági igazolása közgazdászok körében továbbra is vitatott. Egyesek azt állítják, hogy a kereskedelmi védelmi eszközökre azért van szükség, mert hiányoznak a nemzetközileg elfogadott versenyszabályok. Mások szerint a kereskedelmi védelmi intézkedéseket nem lehet közgazdasági szemszögből, valamely ország általános jóléte szempontjából igazolni. Megint mások azzal érvelnek, hogy a versenyképes behozatallal szembeni védelem megszerzésének módszereként alkalmat adhatnak az ágazati érdekből való visszaélésekre. Néhány közgazdász érvelése szerint a dömpingellenes intézkedések csak akkor indokoltak, ha valamely harmadik ország exportőre a belföldi versenypolitikai szabályok hiánya vagy elégtelen végrehajtása folytán szerez előnyt.

1. kérdés: Mi a kereskedelmi védelmi intézkedések szerepe a világgazdaságban? Továbbra is alapvetően fontosak a kereskedelmi védelmi eszközök a nemzetközi kereskedelmi szabályok tiszteletben tartása és az európai érdekek védelme érdekében? Szükséges-e, hogy az EU fontolóra vegye javításukat?

2. kérdés: Gyakrabban kellene-e az EU-nak dömpingellenes intézkedései mellett szubvenció-ellenes intézkedésekhez és védintézkedésekhez folyamodnia? Meghatározott körülmények között, amennyiben rendelkezésére állnak a megfelelő bizonyítékok, álljon-e a Bizottság készen arra, hogy saját kezdeményezésére több kereskedelmi védelmi vizsgálatot indítson?

3. kérdés: A nemzetközileg elfogadott versenyszabályok hiányában vannak-e alternatívái a kereskedelmi védelmi eszközöknek?

2. rész Az EU különböző érdekeinek mérlegelése a kereskedelmi védelmi vizsgálatok során

A kereskedelmi védelmi intézkedéseknek az egész EU gazdasági érdekeit kell szolgálniuk, beleértve a termelőket és munkavállalókat. Az uniós szabályoknak továbbra is foglalkozniuk kell azokkal a helyzetekkel, ahol az alacsony importárakat nem kizárólag a harmadik országokban a bér- és termelési költségek terén rendelkezésre álló tényleges komparatív előnyök vezérlik, hanem azt a tényt tükrözik az alacsony árak, hogy az említett előnyöket tisztességtelen versenyfeltételek kísérik, mint például a szubvenciók vagy más állami tevékenységek által okozott torzulások.

A változások a világgazdaság és az EU gazdaságának szerkezetében összetettebbé tették az EU gazdasági érdekeinek meghatározását. A globalizáció által nő a nemzetközi munkamegosztás, mert a szállítási és kommunikációs költségek lényegesen csökkennek. Az európai vállalatokra egyre nagyobb mértékben jellemző, hogy a termelést az Európai Unió területén kívülre helyezik, miközben Európában is jelentős tevékenységeket és foglalkoztatást tartanak fenn. A kereskedelmi védelmi eszközök szempontjából az jelent kihívást, hogy megvizsgálják, az uniós szabályok kellőképpen figyelembe veszik-e az uniós üzleti vállalkozások által kiszervezett termelés realitását, amely termelés ezt követően az Unióban történő termeléssel versenyez és esetleg hátrányosabb helyzetbe kerül a kereskedelmi védelmi intézkedések miatt.

Az EU-nak nem hosszú távú gazdasági érdeke a dömping megtűrése, még akkor sem, ha előnyökkel jár azon európai vállalatok számára, amelyek harmadik országokba helyezték át termelésüket. De el kell gondolkoznunk azon a tényen, hogy a dömping által okozott kár mérséklése érdekében hozott intézkedések hatással lehetnek azon európai vállalatok foglalkoztatási helyzetére és életképességére, amelyek szabályos módon működnek a termelés áthelyezésével. A szabad és a tisztességes kereskedelem megfelelő egyensúlyának kialakítása központi kérdés. Olyan egyértelmű szabályokra van szükség, amelyek megfelelő módon foglalkoznak e helyzettel.

A dokumentum az alábbiakban a közösségi érdekkel összefüggő négy fő kérdésre vonatkozik.

2. keret: Esettanulmány – bőrből készült lábbelikre bevezetett dömpingellenes intézkedések, 2006. augusztus

2006 októberében az Európai Unió 16, 5%, illetve 10 %-os vámot vetett ki az Európai Unióba importált egyes bőrből készült lábbelikre. Ezeket a vámokat olyan vizsgálat eredményeképpen vetették ki, amely megállapította, hogy bizonyos harmadik országokból származó behozatal dömpingelt formában érkezett, és következésképpen az uniós gyártók kárt szenvedtek. Az EU- és WTO-szabályok alkalmazása e rendkívül összetett ügyben az EU gazdasági szereplői és tagállamai körében eltérő véleményeket eredményezett. Az ügy két olyan fontos kérdést szemléltet, amit ez a zöld könyv is vizsgál.

Az uniós gyártók tevékenységeinek kiszervezése. Bár számos uniós vállalat még mindig gyárt bőrből készült lábbelit az Európai Unióban, az uniós vállalatok jelentős hányada kiszervezte a lábbelik gyártását harmadik országokba, miközben tevékenységük egyéb elemei az EU-n belül maradtak. Azokra az uniós vállalatokra, amelyek harmadik országokban állítanak elő bőrből készült lábbelit, vonatkozik a dömpingellenes vám. Ráadásul a dömpingellenes vizsgálatokra vonatkozó, meglévő szabályok szerint csak azokat a gyártókat vették figyelembe, akik az EU-n belül fenntartották termelésüket, amikor megállapították, hogy teljesültek-e a közösségi gazdasági ágazatnak az ügy megindításához szükséges arányára vonatkozó feltételek. Mindazonáltal a termelésük egyes elemeit áthelyező uniós vállalatok száma egyre nő, és ezek a vállalatok több ezer munkahelyet jelentenek az EU-ban.

A fogyasztók érdeke . A lábbeli ügye az EU szélesebb körű gazdasági érdekeinek meghatározása kapcsán egy másik problémára is rávilágított. Az esetek többségében – különösen azokban, amelyek nem érintenek fogyasztási cikkeket – elhanyagolható a dömpingellenes intézkedések hatása a fogyasztók által fizetett árakra. Mindamellett fontos megvizsgálni azt a kérdést, hogy lehet-e – és ha igen, hogyan – jobban képviselni a fogyasztók érdekeit a dömpingellenes vizsgálatokban, illetve a hozott intézkedésekben.

2.1. A közösségi érdek vizsgálata. Az EU a kereskedelmi védelmi eszközök azon kevés alkalmazói közé tartozik, amelyek a dömpingellenes intézkedések bevezetését megelőzően a közösségi érdekre vonatkozó szabály formájában megvizsgálják a közérdeket. A közösségi érdekre vonatkozó szabály leszögezi, hogy csak azokat az intézkedéseket lehet bevezetni, amelyek esetében a Bizottság megállapítja, hogy az nem sérti az EU szélesebb körű gazdasági érdekeit. A WTO dömpingellenes megállapodása nem ír elő ilyen jellegű vizsgálatot, de a dömpingellenes ügyekben hasznos tényezőnek bizonyult az érdekek mérlegelésére.

Egyesek azonban azt állítják, hogy a közösségi érdek vizsgálatakor túl nagy az uniós gyártók súlya és nem veszik kellőképpen figyelembe azt, hogy az intézkedések milyen hatást gyakorolnak azokra az importőr vállalkozásokra, amelyek termelésüket az EU-n kívülre helyezték át. Az az aggály is felmerült, hogy a fogyasztók érdeke nem kap megfelelő hangsúlyt, kiváltképpen amikor a kereskedelmi védelmi eszközöket fogyasztási késztermékekre alkalmazzák. Míg az uniós eszközök fő célja a tisztességtelen verseny hatásaira való reagálás, az újabb esetek során felmerült a kérdés: lehetséges-e a közösségi érdek vizsgálatát arra használni, hogy felmérjék az intézkedéseknek az uniós szakpolitikák általános egységességére gyakorolt hatását. Az EU például megvizsgálhatja, hogy egyes esetekben a dömpingellenes intézkedések csökkentik-e az adott országnak nyújtott uniós fejlesztési támogatás hatékonyságát.

4. kérdés: Az EU felülvizsgálja-e a különböző gazdasági szereplők érdekei között jelenleg fennálló egyensúlyt a kereskedelmi védelmi vizsgálatok során felmerülő közösségi érdek vizsgálatakor? Az európai gyártók és alkalmazottaik érdekei mellett hogyan kellene figyelembe venni azoknak a vállalatoknak az érdekeit, amelyek fontos tevékenységeiket és alkalmazottaik jelentős hányadát Európában tartották, viszont termelésük bizonyos hányadát az EU-n kívülre helyezték át? Hogyan vehetők figyelembe azon importőrök és gyártók érdekei, akik az érintett importált termékeket feldolgozzák?

5. kérdés: Szükséges-e felülvizsgálni a módot, ahogyan a fogyasztói érdekeket a kereskedelmi védelmi vizsgálatok során figyelembe veszik? A Bizottságnak több erőfeszítést kell-e tennie, hogy megismerje a fogyasztói szövetségek véleményét? Hogyan lehetne az ilyen hozzászólásokat súlyozni? Hogyan lehet a kereskedelmi védelmi intézkedések fogyasztókra gyakorolt hatását felmérni és ellenőrizni?

6. kérdés: Szükséges-e, hogy az EU szélesebb körű megfontolásokat is figyelembe vegyen a közösségi érdek értékelésekor, mint például a más uniós szakpolitikákkal való összhangot? A fejlesztéspolitika vonatkozásában szükséges-e, hogy az EU a kereskedelmi védelmi eszközök alkalmazásakor formálisan megkülönböztesse a legkevésbé fejlett és a fejlődő országokat?

7. kérdés: Milyen jellegű gazdasági elemzések segíthetnek ezeknek a felméréseknek a végrehajtásában?

2.2. A közösségi érdek vizsgálatának alkalmazása a kereskedelmi védelmi intézkedések megtervezésekor. Jelenleg a közösségi érdek vizsgálatának megállapításai csak arra alkalmasak, hogy eldöntsék, szükséges-e az intézkedések bevezetése. Ez az „igen/nem” vizsgálat elvileg nem teszi lehetővé, hogy a közösségi érdek elemzését indoklásként felhasználják az intézkedések módosítására vagy megváltoztatására. Azonban e tekintetben nagyobb rugalmasságra lehet szükség, ha az intézkedések kiigazítása teljes mértékben tükrözi az esetre vonatkozó tényszerű megállapításokat. Ez a fajta rugalmasság az alacsonyabb vám szabálya alapján – amely előírja, hogy a vámokat a kárkülönbözet vagy a dömpingkülönbözet közül az alacsonyabb szintjén határozzák meg – a lefelé történő kiigazításokra korlátozódna. Elméletileg ez a rugalmasság kiterjedhetne arra a jogosultságra is, hogy egyes termékeket közösségi érdekből vámmentessé tegyenek.

8. kérdés: Szükséges-e kifejezetten előírni, hogy a javasolt intézkedések szintjét lefelé módosítsák a kereskedelmi védelmi vizsgálatok során végzett, a közösségi érdekre irányuló vizsgálatban? Az EU kifejezetten engedje-e meg egyes termékfajták kizárását a közösségi érdeket érintő megfontolások alapján? Amennyiben igen, milyen kritériumokat kellene alkalmazni?

2.3. Döntés arról, hogy mikor legyen a közösségi érdek vizsgálata alkalmazható. Jelenleg a közösségi érdek vizsgálatát csak az intézkedések meghatározásakor, a kereskedelmi védelmi vizsgálat elindítását követően írják elő. A dömpingellenes panaszoknak a vizsgálat elindítását megelőzően történő közzétételét tiltó WTO-szabályok jelenleg eleve kizárják, hogy az eredeti panasz megalapozottságának felmérésekor alkalmazzák a közösségi érdek vizsgálatát. Egyes érintett felek azonban azt javasolták, hogy az EU-nak el kellene érnie e szabályok megváltoztatását.

9. kérdés: Törekedjen-e az EU a WTO-szabályok megváltoztatására, lehetővé téve, hogy a közösségi érdekre vonatkozó vizsgálatot a dömpingellenes vagy szubvenció-ellenes vizsgálatok panasztételi szakaszában alkalmazzák? Léteznek más helyzetek, amelyek során a közösségi érdekre vonatkozó vizsgálat szükséges lehet – például a hatályvesztés felülvizsgálatának kezdeményezése előtt?

2.4. A gazdasági életképesség vizsgálata . Az EU gazdasági ágazatának általános életképessége olyan elem, amelyet a közösségi érdekre vonatkozó vizsgálat tanulmányoz. Ha egy adott ágazat gazdasági életképességének jók a kilátásai, ez fontos tényező lehet a kereskedelmi védelmi intézkedések bevezetésére vonatkozó döntés meghozatalakor.

10. kérdés: A gazdasági életképességre vonatkozó vizsgálatok relevánsak-e a kereskedelmi védelmi eszközök alkalmazására vonatkozó határozatok meghozatalában? Ha igen, milyen kritériumokat kell alkalmazni az uniós gazdasági ágazatok életképességének vizsgálatára a kereskedelmi védelmi vizsgálatok során (pl. a termelés szintje, foglalkoztatás, piaci részesedés)?

3. rész A kereskedelmi védelmi vizsgálatok indítása és levezetése

Az érdekelt felek a kereskedelmi védelmi intézkedések indításával és levezetésével kapcsolatosan számos technikai területet jelöltek meg, ahol változtatásokkal tovább lehetne javítani az EU kereskedelmi védelmi vizsgálatainak arányosságán, hatékonyságán és igazságosságán. A zöld könyv e témák közül nyolcat az alábbiakban tárgyal:

3.1. Előzetes konzultációk az exportáló harmadik országokkal. Jóllehet a WTO-szabályok tiltják a kapcsolatfelvételt egy ügy elindítása előtt az olyan vállalatokkal, amelyeket megvizsgálhatnak, egyes érdekelt felek javasolták a kapcsolatfelvételt az exportáló országok kormányaival a vizsgálat elindítása előtt, a politikai súrlódások elkerülése, valamint a vizsgálat során valószínűleg érintett termékekről és gyakorlatokról való tárgyalás érdekében.

11. kérdés: Az EU vegye-e fontolóra az exportáló harmadik országokkal való konzultáció lehetőségét a panasz beérkezését követően, de még a dömpingellenes vizsgálat megindítása előtt?

3.2. A szubvenció-ellenes eszköz használata az átmeneti gazdaságok esetében. A jelenlegi gyakorlat nem írja elő dömpingellenes vizsgálat indítását az átmeneti gazdaságokat érintő esetekben, mivel ezekben a gazdaságokban széleskörűen elterjedt a költségek és árak torzítása. A szubvenció-ellenes eszköz alkalmazását azonban fontolóra lehetne venni olyan ügyekben, amikor átmeneti gazdaságokban székhellyel rendelkező egyes vállalatok piacgazdasági elbánásban részesülnek.

12. kérdés: Szükséges-e, hogy az EU részletesebben rendelkezzen a szubvenció-ellenes eszköz alkalmazásáról olyan ügyekben, amelyekben átmeneti gazdaságok piacgazdasági elbírálásban részesülő vállalatai érintettek?

3.3. Állandó követelmények . Az EU előír bizonyos követelményeket, amelyeknek eleget kell tenni ahhoz, hogy kereskedelmi védelmi vizsgálat indulhasson. A WTO szabályai előírják, hogy a vizsgálat rendszerint csak akkor indulhat meg, ha az adott piac érintett terméke teljes előállításának legalább 25 %-áért felelős gyártók kifejezetten támogatják a panaszt.

A jelenlegi szabályok szerint azok az üzleti vállalkozások, amelyek mind termelik, mind behozzák az állítólag dömpingelt terméket, kizárhatóak az állandó értékelésből. Ennek az a hatása, hogy csökkenti az egy adott ügyben az állásfoglaláshoz szükséges vállalatok számát, és kizár olyan vállalatokat, amelyek kifogást emelhetnek egy panasz ellen. Egyes érdekelt felek túl alacsonynak találják ezeket az úgynevezett „állandó követelményeket”.

13. kérdés: Az EU-nak felül kell-e vizsgálnia ezeket – a közösségi gazdasági ágazat fogalommeghatározásához alkalmazott – állandó követelményeket a dömpingellenes és szubvenció-ellenes esetekben? A panasz jóváhagyásához és így a vizsgálat megindításához szükséges támogatás szintje megfelelő-e? Szükséges-e felülvizsgálni az importáló vagy az exportőrökkel kapcsolatban álló vállalatok állandó értékelésekből történő kizárásának a lehetőségét?

3.4. Dömpingre, szubvencióra és kárra vonatkozó de minimis szabályok. A jelenlegi szabályok szerint léteznek olyan küszöbértékek, amelyek alatt a vizsgált ügyet nem tekintik kellő fontosságúnak ahhoz, hogy az EU beavatkozzon. Az EU dömpingellenes jogszabályai előírják a vizsgálat lezárását, amennyiben a dömping mértéke az exportár százalékában kifejezve kevesebb mint 2 % – ezt „ de minimis küszöbértéknek” nevezik.

A de minimis küszöbérték a dömpingelt áruk miatt elszenvedett kár megállapításakor is alkalmazandó. Nem lehet eljárást kezdeményezni olyan országok ellen, ahonnan a behozatal az EU piacának kevesebb mint 1 %-át teszi ki. A jelenlegi de minimis küszöbértékek lehetnének magasabbak vagy alacsonyabbak, attól függően, hogy miként ítélik meg az alacsony dömping/szubvenció határértékeinek és kár küszöbértékeinek gazdasági hatását.

E százalékos küszöbértékeken kívül egy második „ de minimis vizsgálat” lehetőségét is fontolóra lehet venni azáltal, ha egy ügy megindítását a behozatal euróban megadott értékétől tennék függővé.

14. kérdés: Az EU változtassa-e meg a kereskedelmi védelmi vizsgálatokban jelenleg a dömpingre és kárra vonatkozó de minimis küszöbértékeket (százalékos és abszolút értékben kifejezve)?

3.5. A dömpingkülönbözet kiszámítása A dömpingellenes vizsgálat fontos része a termék gyártási költségének és rendes értékének meghatározása a hazai piacon. Egyes érdekelt felek felvetették, hogy az EU nem veszi kellőképpen figyelembe, hogy egy termék gyártásának kezdeti szakaszában előállított és értékesített kis mennyiség mennyire torzíthatja az egységnyi költségeket, illetve tüntetheti fel azokat valószerűtlenül magasnak. Ez pedig túlságosan megnövelheti a dömpingkülönbözetet.

15. kérdés: Szükséges-e, hogy a Bizottság finomítson a dömpingszámításban használt „kezdeti költségek” megállapításának módján, hosszabb türelmi időt biztosítva a kezdeti szakaszban lévő exportőröknek?

16. kérdés: Vannak-e más változtatások a dömpingellenes vizsgálatok dömpingkülönbözetet kiszámító módszerében – például a rendes kereskedelmi forgalomra vonatkozó vizsgálatra érvényes szabályok –, amelyeket fontolóra kell venni?

3.6. Az új exportőrökkel való bánásmód. Egyes érdekelt felek javasolták, hogy pontosítsák az olyan új exportőrökkel való bánásmódra vonatkozó rendelkezéseket, akik egy folyamatban lévő vizsgálat alatt kezdenek árut exportálni. Az új exportőrök esetében felvetődik az a probléma, hogy a ténymegállapítások nagyon kis számú ügyleten alapulnak. A Bizottság jelenleg a vizsgálat alatt működésüket megkezdő új exportőrökkel csak az új piaci szereplőkre vonatkozó külön felülvizsgálat során tud foglalkozni.

17. kérdés: Szükséges-e, hogy az EU változtasson az új exportőrökkel szembeni bánásmódján a dömpingellenes és szubvenció-ellenes vizsgálatokban? Tegye-e lehetővé az EU, hogy a fő ügy vizsgálata során felgyorsítható legyen a működésüket a vizsgálat folyamán megkezdő új piaci szereplőkkel való foglalkozás?

3.7. Szerkezetátalakítási tervek Egyes érdekelt felek úgy vélik, hogy az uniós termelők számára elő kellene írni egy szerkezetátalakítási terv benyújtását, mielőtt a dömpingellenes intézkedések előnyeiből részesülnének. Mások ellenvetése szerint, ha a gazdasági ágazat problémái a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok közvetlen következményeként jelentkeznek, a szerkezetátalakítás kérdése irreleváns.

18. kérdés: A dömpingellenes és szubvenció-ellenes vizsgálatokban releváns-e valamely uniós gazdasági ágazat szerkezetátalakítására vonatkozó bizonyíték? Amennyiben igen, hogyan és mely szakaszban?

3.8. Kkv-k bevonása. Számos érdekelt fél úgy gondolja, hogy a vizsgálatok összetettsége és a magas költségek miatt a kkv-k számára nehézséget jelent a kereskedelmi védelmi vizsgálatok elindítása és az azokban való részvétel.

19. kérdés: Melyek a kkv-k kereskedelmi védelmi vizsgálatokban való részvételének sajátságos akadályai és hogyan lehetne ezeket elhárítani?

4. rész A kereskedelmi védelmi intézkedések formája, időzítése és időtartama

Az érdekelt felek a kereskedelmi védelmi intézkedések bevezetésével, formájával, időtartamával és hatályvesztésével kapcsolatban számos területet jelöltek meg, amelyeket felül lehetne vizsgálni. Ebben a szakaszban négy kérdéssel foglalkozunk.

4.1. Az ideiglenes intézkedések időzítése. Egyes érdekelt felek említették az ideiglenes dömpingellenes intézkedések gyorsabb elfogadásának kérdését. Ezeket jelenleg a Bizottság a vizsgálat megindítását követő két és kilenc hónap közötti időtartam alatt fogadja el, ha az előzetes bizonyítékok arra utalnak, hogy megállapítható a kárt okozó dömping.

20. kérdés: Szem előtt tartva, hogy a határidők bármilyen rövidítése a vizsgálatok levezetését és átláthatóságát korlátozhatja, szükséges-e, hogy az EU lerövidítse azt a határidőt a dömpingellens és szubvenció-ellenes vizsgálatok során, amelyen belül el kell döntenie, hogy elrendeljen-e ideiglenes intézkedéseket vagy sem? Legyenek-e rugalmasabbak ezek a határidők?

4.2. Az intézkedések formája, időzítése és időtartama. Több érdekelt fél úgy nyilatkozott, hogy az EU-nak a hagyományos értékvámok, rögzített vámok, minimálárak és kötelező árajánlatok választékánál több lehetséges intézkedésből kellene tudnia választani. Ez nagyobb rugalmasságot kölcsönözne számára, amikor fontos fogyasztási cikkeket érintő összetett ügyekkel foglalkozik. Például a Bizottságnak – amilyen mértékben ezt nemzetközi kötelezettségei megengedik – általában véve legyen-e arra lehetősége, hogy időben vagy a behozatal mennyiségétől függően fokozatosan bevezetett vámot vethessen ki, így biztosítva időt a piacnak az alkalmazkodásra?

Néhány érdekelt fél azt is kijelentette, hogy az intézkedéseknek figyelembe kellene venniük az olyan termékekre való hatásukat, amelyeket esetleg jóval az intézkedések elfogadása előtt megrendeltek, vagy amelyeket az intézkedések elfogadásának időpontjában szállítanak le.

Jelenleg az intézkedések rendszerint öt évig hatályosak – a WTO szerinti maximális ideig. Elhangzott az a javaslat, hogy az intézkedések időtartama lehetne rövidebb, például a termékfajtától, a piaci helyzettől vagy egy gazdasági ágazat sajátosságaitól függően. A hatályvesztési felülvizsgálatot követően meghozott intézkedések időtartama szintén lehetne rövidebb.

21. kérdés: Alkalmazzon-e az EU gyakrabban rugalmasabb intézkedéseket a dömpingellenes és szubvenció-ellenes vizsgálatok során?

22. kérdés: Szükséges-e az EU intézkedéseit úgy igazítani a dömpingellenes és szubvenció-ellenes vizsgálatokban, hogy jobban figyelemmel legyenek a hosszú rendelési vagy szállítási idejű termékekre? Amennyiben igen, hogyan?

23. kérdés: Kifejezetten lehetővé kellene-e tenni, hogy a dömpingellenes és szubvenció-ellenes vizsgálatok végleges intézkedéseinek időtartama 5 évnél rövidebb legyen? Amennyiben igen, milyen helyzetekben lenne a rövidebb időtartam indokolt?

4.3. A vám visszatérítése a hatályvesztési felülvizsgálatot követően. Az intézkedések öt év után vesztik hatályukat, kivéve ha ez előtt az időpont előtt hatályvesztés felülvizsgálatát kezdeménynek. Az ezt követő vizsgálat során (amely az öt éves időtartamot 15 hónappal haladhatja meg), az intézkedések hatályban maradnak. Amennyiben a hatályvesztés felülvizsgálata azt a következtetést vonja le, hogy az intézkedéseket nem kell fenntartani, fontolóra lehetne venni a „rendes” öt éves időtartamon túl befizetett bármilyen vám visszatérítését. Egy másik lehetőség szerint még az intézkedések maximális időtartamának lejárata előtt el lehetne végezni és le lehetne zárni a hatályvesztés felülvizsgálatát. E megközelítés esetében a visszatérítések kérdése nem merülne fel.

24. kérdés: Vissza kell-e téríteni azokat a vámokat, amelyeket a dömpingellenes és szubvenció-ellenes vizsgálatok alapján hozott intézkedések 5 éves időtartamát követően szedtek be, ha a hatályvesztés felülvizsgálata azt a következtetést vonta le, hogy az intézkedéseket meg kell szüntetni?

25. kérdés: A dömpingellenes és szubvenció-ellenes vizsgálatok hatályvesztési felülvizsgálatait úgy kellene-e időzíteni, hogy az intézkedések ötödik évfordulóján érjenek véget, mintsem, hogy akkor kezdődjenek?

4.4. Magasabb küszöbértékek a hatályvesztés felülvizsgálata esetére. Egyes érdekelt felek úgy vélik, hogy túl könnyű a dömpingellenes intézkedéseket megújítani. A WTO és az EU szabályai szerint a gazdasági ágazatnak csak azt kell kimutatnia, hogy „fennáll a káros dömping megismétlődésének valószínűsége”. Az „egyértelműen előre látható és bekövetkező kár fenyegetése” magasabb küszöbértéket jelenthetne a gazdasági ágazatnak.

26. kérdés: Emelje-e az EU a küszöbértéket a dömpingellenes és szubvenció-ellenes vizsgálatokban? Például az EU vezesse-e be a „fenyegető kár” kifejezést a „megismétlődés valószínűsége” kifejezés helyett?

5. rész A kereskedelmi védelmi vizsgálatok átláthatósága

A tényleges átláthatóság rendkívül lényeges a kereskedelmi védelmi eszközök hitelessége szempontjából. Az uniós szabályokban a vizsgálatok lefolytatásának nyitottsága és a kereskedelmi információk bizalmas voltának tiszteletben tartása kiegyenlítik egymást. Az elemzés és az abból következő javaslatok nagy mértékben függnek a vizsgálat során nyújtott bizalmas információk minőségétől. Az érdekelt felek számos lehetséges módot felvetettek, amely szerint az Európai Bizottság javíthatna a kereskedelmi védelmi vizsgálatok átláthatóságán. Az átláthatósággal kapcsolatos szempontok közül négyet az alábbiakban tárgyalunk:

5.1. Meghallgató tisztviselő . A jelenlegi uniós szabályok rendelkeznek arról a lehetőségről, hogy az érdekelt felek meghallgatást kérjenek. Egyes felek szerint a meghallgató tisztviselő segíthetne azt biztosítani, hogy a kereskedelmi védelmi vizsgálatok felei jobban gyakorolhassák a meghallgatáshoz való jogukat, és azt, hogy a felek jogait tiszteletben tartsák.

27. kérdés: A Bizottság létre fog hozni egy meghallgató tisztviselői pozíciót – pontosan milyen feladatokat lásson el ez a személy?

5.2. Nyilvános meghallgatások az egész országra kiterjedő piacgazdasági státuszra vonatkozó határozatok meghozatala érdekében. Egyes országok nem tekinthetők piacgazdaságnak a kereskedelmi védelmi vizsgálatok céljából – például Kína és Vietnám. Ezek az országok elnyerhetik a piacgazdasági státuszt, amennyiben teljesíteni tudnak bizonyos technikai feltételeket. Tekintettel az egész országra kiterjesztett piacgazdasági státusz (MES) odaítélésére vonatkozó határozatok fontosságára, összetettségére és politikai érzékenységére, több érdekelt fél azt javasolja, hogy nyilvános meghallgatásokat tartsanak, mielőtt a Bizottság a piacgazdasági státusz odaítélését javasolná egy országnak.

28. kérdés: Tartson-e a Bizottság nyilvános meghallgatásokat az egész országra kiterjesztett piacgazdasági státusz valamely országnak történő odaítélésével kapcsolatban a dömpingellenes vizsgálat során?

5.3. Egyenlő feltételek a tájékoztatásban. Érdekelt felek kifejezték aggodalmukat az olyan hírek által okozott bizonytalanság miatt, amelyek esetleges panaszokról vagy vizsgálatokról szólnak. Felmerült a kérdés, hogy a tanácsadói tisztet betöltő dömpingellenes bizottság működése átláthatóbbá tehető-e.

29. kérdés: Szükséges-e, hogy nagyobb legyen a nyitottság a dömpingellenes bizottság munkája tekintetében, például tegyék-e közzé napirendjét és/vagy az ülések jegyzőkönyveit?

5.4. Jobb hozzáférés a nem bizalmas dossziékhoz. Amennyiben a felek a dömpingellenes vizsgálat nem bizalmas jellegű dossziéját meg kívánják tekinteni, jelenleg ezt személyesen kell megtenniük az Európai Bizottság épületében. Lehetséges lenne online hozzáférést biztosítani ezekhez az anyagokhoz. Egyes érdekelt felek azonban ezt a nem bizalmas üzleti adatok túlzottan széleskörű terjesztésének tekinthetik.

30. kérdés: Legyenek-e hozzáférhetők a kereskedelmi védelmi vizsgálatok nem bizalmas dokumentumai az interneten keresztül? Helyénvalóbbak lennének-e más köztes megoldások – például a dossziék tartalomjegyzékének a közzététele?

6. rész Intézményi eljárás

Jóllehet a kereskedelmi védelmi eszközök alkalmazása politikailag nagyon érzékeny kérdés lehet, ezen eszközök hitelessége az átlátható, kiszámítható és szigorú ellenőrzésnek alávetett alkalmazásuktól függ. A meghozott határozatoknak a vizsgálat eredményein kell alapulniuk. A jelenlegi intézményi szerkezet, mint az EU kereskedelmi védelmi eszközökre vonatkozó alaprendeletei előírják, a hatásköröket a Bizottság és a Tanács között osztja meg. A határozatokat, amelyeknek meg kell felelniük a WTO keretein belül vállalt kötelezettségeknek, az Európai Bíróság felülvizsgálhatja. Ez az intézményi keret jól működik, de egyes érdekelt felek aggodalma szerint időnként lehetőség van arra, hogy a határozatokat magához a vizsgálathoz közvetlenül nem kapcsolódó tényezők is befolyásolhatják.

31. kérdés: Fenn kell-e tartani a dömpingellenes, a szubvenció-ellenes és a védintézkedések elfogadására a jelenlegi intézményi rendszert? Léteznek olyan módozatok, amelyekkel e határozatok meghozatalának módján javítani lehetne?

Hozzászólás az ezen a zöld könyvön alapuló konzultációhoz

Várjuk valamennyi érdekelt fél – köztük az Európai Parlament és a tagállamok – észrevételeit a zöld könyv által felvetett kérdések vonatkozásában. A válaszadók segítése céljából egy strukturált online kérdőív áll rendelkezésre, emellett a Bizottság szívesen megismerné valamennyi érdekelt szereplő véleményét, beleértve harmadik országok hatóságainak nézeteit is.

A Bizottság felkéri a válaszadókat, hogy az előbbi kérdésekben közvetlenül nem tárgyalt, az EU kereskedelmi védelmi eszközeire vonatkozó témákat is vessenek fel.

32. kérdés: Van-e az EU kereskedelmi védelmi eszközeivel kapcsolatos bármilyen egyéb szempont, amellyel Ön szeretné, ha foglalkoznánk?

A konzultáció válasz-formanyomtatványai megtalálhatók a következő címen:

http://ec.europa.eu/trade/issues/respectrules/anti_dumping/comu061206_en.htm.

A kérdőívre adott válaszoknak 2007. március 31-ig kell a Bizottsághoz beérkezniük. A kapott észrevételeket online hozzáférhetővé tesszük, kivéve, ha külön kérik azok bizalmas kezelését, amely esetben csak a hozzászóló megnevezése lesz feltüntetve. A konzultációs időszak vége felé a Bizottság szolgálatai egy szeminárium megszervezését tervezik az érdekelt felekkel. A nyilvános vitát követően a Bizottság tájékoztatást fog nyújtani a konzultáció eredményeiről, és megvizsgálja, hogy szükségesek-e további intézkedések.

[1] http://ec.europa.eu/trade/issues/respectrules/anti_dumping/legis/index_en.htm#txts.