[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |

Brüsszel, 8.6.2006

COM(2006) 278 végleges

A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE a 2006. júniusi Európai Tanácsnak

Európa a világban – Néhány gyakorlati javaslat a nagyobb koherencia, hatékonyság és láthatóság érdekében

1. Új kihívások

A hidegháború óta a világ rendkívül gyorsan változik. Európa erős gazdasági versennyel és a biztonságát fenyegető új veszélyekkel néz szembe. Noha Európa érett gazdaságai számos pozitívummal rendelkeznek, a lassú növekedés és az elöregedő társadalom hátrányt jelent. A gazdasági egyensúly eltolódott. A Kínához és Indiához hasonló országok gyorsan növekednek, és egyre nagyobb a nyersanyagokhoz, energiaforrásokhoz és piacokhoz való hozzáférésért folyó verseny. Súlyos problémát okoz a terrorizmus, a tömegpusztító fegyverek terjedése, a regionális konfliktusok, a bukott államok és a szervezett bűnözés.

Európa megfelelhet a kihívásoknak, és részesülhet a kialakuló piacok és a globalizáció nyújtotta új lehetőségekből. Nyílt társadalma befogadja az embereket, az eszméket és az új technológiákat. Az elmúlt három és fél évtized egymást követő bővítései bebizonyították, hogy az EU képes a stabilitás és a jólét előmozdítására, így a regionális integráció e modellje sikeresnek bizonyult. 470 milliós népességével és a világ bevételének egynegyedével az EU bonyolítja a világkereskedelem több mint egyötödét. Világszerte mi nyújtjuk a fejlesztési és humanitárius segítségnyújtás több mint felét. Az európai országok jelentősen hozzájárulnak minden fontos globális intézményhez. Az együttműködés és az integráció EU-modellje vonzó a szomszédos és a távolabbi országok számára is.

Az elmúlt ötven évben az EU egy sor politikai, gazdasági, kereskedelmi és pénzügyi külső politikai eszközt dolgozott ki, amelyek segítenek érdekeink és értékeink védelmében és előmozdításában. Ezeket az eszközöket nemrégiben megsokszorozták azokon a területeken, ahol a tagállamok a közös munka szükségét érezték, az EU külső fellépéseinek kiszélesítése és hatékonyabbá tétele érdekében pedig kijelölték a közös kül- és biztonságpolitika főképviselőjét. A válságkezelés polgári eszközeinek megerősítése érdekében katonai eszközöket hoztak létre.

Az EU belső politikái – mint például a környezetvédelem, az energia, a versenypolitika, mezőgazdaság és halászat, közlekedés, a terrorizmus és az illegális migráció elleni küzdelem, a globális járványok kezelése – egyre nagyobb hatást gyakorolnak a nemzetközi kapcsolatokra, és alapvető szerepet játszanak az EU külső befolyásában. Ugyanakkor Európa belső politikai célkitűzéseinek egy része a külső politikák hatékony használatától függ.

Ez a dokumentum azt vizsgálja, hogy a hatályos Szerződés keretében hogyan felelhetünk meg az Európa előtt álló kihívásoknak a rendelkezésre álló belső és külső politikák koherensebb és hatékonyabb használatával. Nem kívánja újraindítani az Alkotmányos Szerződés jövőjéről szóló vitát vagy újrahatározni a különböző intézményi szereplők felelősségeit. Inkább pragmatikus javaslatokat tesz, hogy az Unió tudatosíthassa a külső fellépések kollektív célját, és biztosíthassa az ehhez szükséges politikai eszközöket.

A dokumentum ezért azt javasolja, hogy a tagállamok és az EU-intézmények működjenek együtt az alábbi kérdések kezelésében:

- Hogyan fejleszthető és hajtható végre az európai külső politika a jövő veszélyeinek és lehetőségeinek figyelembe vételével.

- Hogyan növelhető az EU politikáinak és fellépéseinek hatékonysága és hatása a rendelkezésre álló eszközök – külső és belső politikák – koherensebb használatával, illetve a tagállamok és az intézmények speciális hatásköreinek és előnyeinek kihasználásával.

- Hogyan erősíthető meg az EU-politikák és -fellépések demokratikus elszámoltathatósága és láthatósága, és elfogadottságuk növelése a közvéleményben.

2. Az EU külső politikáinak eszközei

Az európai állampolgárok azt várják az Uniótól, hogy jelentős nemzetközi befolyása segítségével mozdítsa elő érdekeiket, a nemzetközi partnerek pedig elvárják, hogy Európa tegyen eleget globális felelősségének. Ennek érdekében az EU-nak hatékonyabban kell felhasználnia külső politikai eszközeit. Amint a 2003. évi európai biztonsági stratégia megállapítja, az EU kollektív fellépéssel nagyobb hatást ér el, mint összetevői összegeként. Ez már bevett elv az EU külső politikáinak tekintélyes sorában.

Bővítés . Az EU-nak eredetileg hat tagja volt, ma pedig huszonöt tagállamból áll. Az egymást követő csatlakozási tárgyalásokkal az EU Európa-szerte kiterjesztette a békét, a stabilitást, a gazdasági jólétet, a demokráciát, az emberi jogokat és a jogállamiságot. A szigorú csatlakozási kritériumok és a hiteles EU-kép erős ösztönzést biztosítanak a tagjelölt országok stabilizációja és reformja felé.

Az európai szomszédságpolitika – az EU külkapcsolatainak egyik prioritása – Európa vonzerejét és befolyását kívánja kihasználni, nagy hangsúlyt fektetve az intézményépítésre és a reformra. Sikere a különböző külső és belső politikák aktív bevonásán múlik, és részt kínál az érintett országoknak az EU belső piacából.

Kereskedelem és versenyképesség. A befektetések és a nagyobb választék ösztönzéséhez szükséges kiszámíthatóság biztosításával az EU a kezdetektől munkálkodott/tett a globális piacok fokozatos megnyitásáért és a szabályokra épülő nemzetközi kereskedelmi rendszerért. Ez a megközelítés idővel hozzájárult egy új dinamizmus kialakításához, amely az árak csökkentésével és a fogyasztók rendelkezésére álló választék fejlesztésével megerősíti az Unió külső versenyképességét. Ugyanakkor a fejlődő országokból érkező termékekhez való könnyebb hozzáférés több munkát, növekedést és befektetést jelent a számukra.

Fejlesztés. Az új fejlesztési stratégia és az Afrikára, a Karib-tengerre és a Csendes-óceánra vonatkozó átfogó politikák jelzik az EU alapvető szerepét a millenniumi fejlesztési célok és a hatékony többoldalúság támogatásában a globalizáció keretében. Az új pénzügyi terv és a tizedik Európai Fejlesztési Alap egy sor pénzügyi eszközt kínál, beleértve a kormányzattal, az emberi jogokkal, a választási megfigyelőkkel, a békefenntartással, a befektetési környezettel és a regionális integrációval kapcsolatos intézkedéseket is. Ezeket a helyszínen a tagállamokkal közös programozás és összehangolt fellépések támogatják.

Stratégiai kapcsolatok, politikai párbeszéd és a közös kül- és biztonságpolitika (KKBP) . Az EU különféle szerződéses kapcsolatokat és politikai párbeszédeket folytat világszerte a stratégiai partnerekkel és a regionális csoportosulásokkal. Ezek közé tartozik az USA-val a belbiztonsági kérdésekkel és a terrorizmus elleni küzdelemmel kapcsolatos együttműködés, az Oroszországgal folytatott energetikai párbeszéd, a legfontosabb gyártókkal és szervezeteikkel fenntartott partnerségi viszonyok, a különböző országokkal folytatott, emberi jogokkal kapcsolatos párbeszéd, valamint a Kínával és Indiával a globális fenntartható fejlődésről folyó megbeszélések. Elkötelezetten támogatjuk a többoldalúságot, és a tagállamok és a Közösség képviseletén keresztül fontos szerepet játszunk a kulcsfontosságú nemzetközi intézményekben és fórumokon. A közös kül- és biztonságpolitika kidolgozása által az EU mára jobban ki tudja dolgozni álláspontját a külső politikákkal kapcsolatos fontos kérdésekben, a Bizottság teljes körű részvétele pedig hozzájárult a közösségi politikákkal való összhang biztosításához.

Katasztrófákat követő válaszintézkedések, válságkezelés és az európai biztonsági és védelmi politika . Az EU egy sor politikával járul hozzá a válságkezeléshez. A humanitárius segítségnyújtás, a polgári védelem és az újjáépítés létfontosságú volt az afganisztáni, iraki és a szökőár sújtotta országokbeli válságok során, az acehi államépítés és a válságot követő intézkedések során, valamint a Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságban fellépő konfliktusok kezelésében és megelőzésében. Az EU válságokat követő válaszintézkedéseiben ezeket az eszközöket az EU erősödő európai biztonsági és védelmi politikájával együtt vetik be. Az európai biztonsági és védelmi politika tekintélyes fejlődését, illetve a vonatkozó politikai eszközök közötti hatékony kapcsolat fontosságát jelzik a Bosznia-Hercegovinában, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársaságban és a Kongói Demokratikus Köztársaságban ellátott katonai és rendőri feladatok és a koszovói kihívásokra hozott válaszintézkedések. A válságkezeléssel kapcsolatos műveletek az Unió külső fellépéseinek rendkívül látványos elemei.

3. Az EU belső politikáinak külső vetülete

Az EU belső és külső politikái elválaszthatatlanok egymástól. A Szerződés a kezdetektől elismerte, hogy a belső piachoz elengedhetetlen a közös vámrendszer és a közös kereskedelmi politika. Az euro létrehozásához közös monetáris politikára van szükség, ami közvetlen külső következményekkel jár. Ugyanez érvényes egy sor más politikában is – például mezőgazdaság és halászat, regionális politika, foglalkoztatás és szociálpolitika, környezetvédelem, migráció és határellenőrzés, terrorizmus elleni küzdelem és közlekedés (különösen a repülés) –, ahol a belső politikák kidolgozásának természetes velejárója az EU aktívabb külső szerepe. E területek többségében az EU-érdekek külső védelméhez és érvényesítéséhez a tagállamok és a Közösség közös felelősségére van szükség, ami a koherencia elérésének kihívásával jár együtt. Ugyanakkor egyre több politika és eszköz befolyásolja Európa külkapcsolatait, ezért ezeket figyelembe kell venni az EU külpolitikai célkitűzéseinek meghatározásakor.

A lisszaboni menetrendben – a növekedést és a munkahelyteremtést célzó partnerségben – a belső és a külső politikák kölcsönösen függenek egymástól a nyitott piacok, a tőke szabad mozgása és a globalizált pénzügyi piacok világában. A gazdasági és monetáris unió eredményeként az euro a világ második legfontosabb nemzetközi jegybanki és kereskedelmi valutája lett, és biztosítja az EU jelentős globális befolyását. Megoldandó kérdés azonban az EU képviselete a nemzetközi gazdasági és monetáris intézményekben. A belső piac kiteljesedésének hatására világszerte EU-szabványokat fogadtak el a legfontosabb technológiákban. Ezek közé tartoznak a kínai autóiparban és az élelmiszerbiztonságban alkalmazott normák és szabályok, a mobil hírközlés GSM-szabványa, a vezetéknélküli telefonok és az olyan technológiák, amelyek vásárlók tízmillióinak biztosítják a szélessávot. A versenypolitika fontos szabályozó eszköz a nemzetközi kartellek vagy az erőfölényben lévő vállalkozások visszaélései kérdésének kezelésében. Az EU versenypolitikája a belső piac védelmét célozza, a globális gazdaságban azonban a tröszt- és összefonódás-ellenes határozatokkal megcélzott vállalatok többsége nemzetközi szereplő. E politikák együtt megerősítik az EU külső versenyképességét, mert egyenlő játékszabályokat biztosítanak a nemzetközi kereskedelem szabad áramlása számára.

Az EU vezetőszerepet vállalt a nemzeti határok közé nem szorítható alapvető kérdésekre – éghajlatváltozás, járványok és a géntechnológiával módosított termékek kifejlesztésének és kereskedelmének helyes irányítása – adott nemzetközi válaszokban. Az EU-nak az éghajlatváltozás, a lég- és vízszennyezés és más transznacionális környezetvédelmi veszélyek területén a fenntartható fejlődésre vonatkozó stratégia segítségével összegyűjtött szakértelme és tapasztalata fontos szerepet játszott a nemzetközi tárgyalások során: e területeken szabályozási szabványokat dolgoztak ki, és mintául szolgáltak a hasonló problémákkal küzdő országok és régiók számára. Az EU nemzetközi környezetvédelmi szabványokra gyakorolt befolyása hozzájárult az EU vállalkozásaira vonatkozó egyenlő játékszabályok kialakításához, és megerősítette tiszta technológiáink exportkapacitását. A harmadik országok részéről ugyancsak nagy igény van arra is, hogy együttműködjenek az olyan EU-programokkal, mint a kutatáspolitika, az oktatás és a közlekedés (GALILEO).

Az energia, illetve az igazságügy és a belügy területén az EU-politika gyors fejlődését e kérdések külső dimenziója tükrözi. Az energiapolitikával kapcsolatos vita – amint azt a Bizottság nemrégiben kiadott zöld könyvének Európai Tanács által történő támogatása is alátámasztja – kiemelte az EU azon elsődleges célkitűzését, hogy az EU energiáinak meghatározott minimális mértéke biztonságos és alacsony széntartalmú energiaforrásokból származzon. Ennek elérésének sikere a belső politikák – energiahatékony technológiák kifejlesztése, versenypolitika, az energiaforrások sokfélesége, a belső energiapiac kiteljesítése és kiterjesztése az európai szomszédságpolitika és az EGT érintett országaira az Atomenergia-Közösséget létrehozó szerződés kiterjesztésén keresztül – hatékonyságán és a legnagyobb szolgáltatókkal, a tranzitországokkal és egyéb nagyfogyasztókkal fenntartott kapcsolatainkon múlik.

A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló európai térség kiteljesítése , valamint a terrorizmus elleni küzdelem nélkülözhetetlen a belső biztonsághoz, ezért előkelő helyen áll a politikai programban. A migráció átfogó és kiegyensúlyozott kezelése egyre fontosabb a szomszédainkkal ápolt jó és stabil kapcsolat biztosításához, a munkaerőpiac igényeinek kielégítéséhez és a külső határok jobb védelméhez. Ezek az intézkedések nélkülözhetetlenek a szervezett bűnözés, különösen az emberkereskedelem és a tiltott kábítószerekkel történő kereskedelem veszélyeinek leküzdése érdekében. A globális terrorizmus elleni harchoz is a belső és külső politikák összehangolt válaszintézkedéseire van szükség.

4. A nagyobb egyetértés és koherencia biztosítása

A koherens és hatékony külső politikák meghatározásával járó kihívások és felelősségek kezelésekor a tagállamok kormányainak meg kell fontolniuk, hogy mi az, ami az EU szintjén és a szerződések rendelkezéseinek megfelelően könnyebben elérhető. A Bizottságnak az a szerepe, hogy az EU közös érdekeit tükröző elemzéseket és javaslatokat dolgozzon ki.

Az EU külső fellépésének sikere három alaptényezőtől függ:

* mindenekelőtt politikai egyetértés a tagállamok között az EU-n keresztül elérendő célokkal kapcsolatban. Ehhez az uniós intézmények közötti erős partnerségre és korlátozott számú stratégiai prioritásra kell összpontosítani – amelyek esetében Európa kiemelkedő teljesítményre képes –, az erőfeszítések szétforgácsolása helyett. Ez a sine qua non feltétel;

* másodszor, meg kell vizsgálni, hogy az elérhető politikai eszközök megfelelnek-e a feladatnak, rendelkezésre állnak-e a szükséges források és egyértelműek-e az eszköz nyújtotta előnyök;

* harmadszor, az EU intézményeinek szerepe és felelőssége és a jogi környezet.

Hiába van meg a megfelelő politikai szándék, ahogy a nemzeti igazgatásban, úgy az EU-ban sem elegendő a hatás, ha a különböző politikák között feloldatlan feszültségek működnek vagy hiányzik a koherencia. Komoly és állandó erőfeszítésre van szükség a különböző politikai fellépések kölcsönhatásának megerősítéséhez és a különböző célkitűzések összehangolásához (például a kereskedelemben, a mezőgazdaságban, a fejlesztésben, a környezetvédelemben vagy a migrációban). Az EU számára további kihívást jelent az EU- és a nemzeti fellépések közötti koherencia biztosítása.

A különböző szereplők és politikák közötti összehangoltság hiánya következtében nemzetközi szinten csökken az EU politikai és gazdasági ösztönzőereje. A koordináció javítása terén elért fejlődés ellenére a különböző eszközök – a Bizottságon belül, a Tanács és a Bizottság, illetve az EU-intézmények és a tagállamok között – összehangolásán még van mit fejleszteni. Ezenkívül az EU politikájának hatását gyengíti a külső képviselet összpontosításának és folyamatosságának hiánya. A hatályos szerződések keretében úgy kell összekapcsolni a közösségi és a kormányközi módszereket, hogy az intézményi elméletek vagy dogmák helyett a kívánt eredmény eléréséhez vezető legjobb utat veszik alapul.

Az Alkotmányos Szerződés egy sor fontos intézményi változással kívánja javítani az EU külső fellépésének koherenciáját. Ezek közé tartozik a Bizottság külügyminiszter-alelnökének kinevezése; az Uniót a közös kül- és biztonságpolitikával kapcsolatos kérdésekben képviselő elnök kinevezése két és fél évre az Európai Tanács által; az Európai Külügyi Szolgálat létrehozása; az EU különálló jogi személyisége; a soros elnökség vége és egyéb külső politikai rendelkezések.

Az Alkotmányos Szerződés célkitűzései továbbra is érvényesek, és növelik az EU külső politikája által támasztott kihívásokkal való szembenézés lehetőségét. A hatályos szerződések korlátain belül is vannak azonban megfontolandó lépések.

5. Merre tovább – gyakorlati lépések

Az e dokumentumban vázolt kihívások kezelése közös felelősség. A kihívások leküzdése érdekében Európának európai és nemzeti szinten egyaránt ki kell használnia a közös erőforrásokat. Az Unió kollektív hatásának maximalizálása céljából valamennyi szereplőnek együtt kell működnie és hasznosítania kell az erejét. A külső politikákban több figyelmet kell fordítani a belső politikák szerepére, például a környezetvédelmi, igazságügyi, biztonsági, közlekedési és energiaügyi kérdésekben, ahol az EU-nak páratlan tapasztalata és befolyása van, beleértve a közösségi politikák Bizottság általi irányítását is.

5.1. Jobb stratégiai tervezés

A szerződésekben szereplő külső uniós célkitűzések tág keretével kapcsolatban már most is nagy fokú egyetértés mutatkozik. A 2003-as európai biztonsági stratégiával együtt ezeket az alapszövegeket a részletesebb tanácsi következtetések, stratégiai dokumentumok, pénzügyi támogatási programokról szóló dokumentumok és más hasonló dokumentumok átfogó sorával dolgozzák ki. Az Európai Parlament állásfoglalásai és jelentései kiegészítik az EU külkapcsolatainak stratégiai tervezését. Földrajzi és tematikus szinten azonban szisztematikusabb megközelítésre van szükség a stratégiai célkitűzések meghatározásához, hogy a politikai célkitűzések irányítsák a politikai eszközöket (és nem fordítva).

- A Bizottság felelősségei teljes körében javítani kívánja az EU külső politikájához való hozzájárulásának belső koherenciáját és hatékonyságát. Sor kerül a stratégiai tervezés és a prioritások kitűzésének fejlesztésére, hogy biztosítsuk a külső kérdésekkel kapcsolatos politikák megfelelő földrajzi és tematikus elegyét. Ez az alábbi területekre terjed ki:

- A Bizottság megerősíti az elnök fennhatósága alatt működő, külkapcsolatokért felelős biztosok csoportjának szerepét a stratégiai prioritások azonosításában. A csoporthoz a kapcsolódó feladatkörökkel rendelkező többi biztos is csatlakozik, és ad-hoc csoportokban vitatják meg a különböző földrajzi és tematikus kérdéseket. A megbeszélésekre folyamatosan sor kerül, hogy biztosítsák a kétoldalú csúcstalálkozókon vagy nemzetközi tárgyalásokon felvetendő belső politikai kérdések időben történő előkészítését. A biztosok más csoportjai is hozzászólnak a tematikus kérdésekhez, biztosítva ezzel a biztosok testületének koherensebb fellépését és a prioritások világosabb meghatározását. A biztosok testületének egésze gyakrabban tart megbeszéléseket a legfontosabb földrajzi és tematikus kérdésekre vonatkozó irányultsággal kapcsolatban. A Bizottság felkéri a főképviselőt, hogy – különösen a stratégiai tervezéssel kapcsolatban – vegyen részt a Relex-csoport munkájában.

- A Bizottság Brüsszelben és a delegációkban egyaránt fejleszti a jelentéstételi és elemzői kapacitást: fokozza a források és a szakértelem elosztásának rugalmasságát a felmerülő igényekre válaszul, és növeli a képzések számát. Ezáltal a Bizottság nagyobb mértékben járulhat hozzá a Coreper, a Politikai és Biztonsági Bizottság (CSP), a kapcsolódó tanácsi munkacsoportok és európai parlamenti bizottságok munkájához. Szükség esetén a delegációk vezetői is részt vehetnek a tanácsi munkacsoportok munkájában.

- A Bizottság vállalta, hogy rendszeres párbeszédet folytat az Európai Parlamenttel az országos, regionális és tematikus stratégiákkal kapcsolatos dokumentumtervezetekről, és hogy a stratégiák végrehajtásakor figyelembe veszi az Európai Parlament álláspontját.

Az alábbi intézkedések javítanák a Bizottság, a főképviselő és a Tanács közötti együttműködést a stratégiai tervezésben és különösen a közös értékelések, közös stratégiák és közös fellépések kidolgozásában:

- Az Európai Tanács új elnöke és külügyminisztere, a Bizottság elnöke és külkapcsolatokért felelős biztosa, valamint a főképviselő félévente informális találkozón tekintik át az Unió külső fellépését. A találkozókon esetenként más biztosok is részt vehetnek.

- Be kell vezetni a Tanácsban és munkacsoportjaiban folyó politikai megbeszélésekre vonatkozó közös dokumentumok elvét, a Bizottság szolgálatai és a Tanács politikákért felelős egysége közötti megerősített együttműködés és kapcsolattartás alapján.

- Korábban kell előkészíteni a kulcsfontosságú partnerekkel tartott csúcstalálkozókat a felvetendő legfontosabb belső politikai kérdések azonosítása céljából. Ennek részeként a Coreperben időben kell megbeszéléseket folytatni, hogy biztosítsuk a külső és belső politikai kérdések előkészítése közötti koherenciát.

- A Tanácsnak és a Bizottságnak jobb módszereket kell kidolgoznia a jelentések és egyéb információk kölcsönösség alapján való kicserélésére, beleértve a bizottsági delegációktól és az EU különleges képviselőitől származó információkat is. Idetartozik a jelentésekkel és elemzésekkel összefüggő erőforrások megosztása, többek között a tanácsi titkárság helyzetelemző központja és a Bizottság válságszobája között.

- A Tanács titkársága és a bizottsági személyzet fokozott összehangolása e területeken biztosabb alapot teremt a tagállamok számára a stratégia Tanácsban történő meghatározásához, beleértve szükség esetén az Európai Tanács szintjét is.

- A Tanács javíthatná a felfelé irányuló koordinációt annak érdekében, hogy segítse az egyetértés kialakulását az olyan EU-vonatkozású kérdésekben, amelyeket multilaterális szervezetekben (ENSZ, nemzetközi pénzügyi intézmények), informális testületekben (G7/G8, G20), a globális kormányzás egyéb fórumain és regionális szervezetekben is megvitatnak. Azokban az esetekben, ahol a Közösség már tagja az ENSZ-testületeknek és a multilaterális és regionális szervezeteknek, jól működik a tanácsi koordináció az EU-álláspontról a tagállamok, az elnökség és a Bizottság között. Ezt a gyakorlatot lehetőség szerint a közösségi képviseleten keresztül más fórumokra is ki kell terjeszteni , és ennek részeként közösen kell azonosítani a jövőbeli programpontokat, előre ki kell osztani az elemzéseket és a politikai dokumentumokat a tagállamok képviselőinek, a Bizottságnak és az elnökségnek közösen kell ismertetnie az EU-álláspontját a partnerországokkal a legfontosabb harmadik országok fővárosában, és meg kell erősíteni a bizottsági szakértők jelenlétét az elnökségi koordináció megkönnyítése érdekében. A tagállamoknak megállapodásokat kell kötniük az EU-n kívüli országokkal, hogy biztosítsák a Bizottság teljes jogú részvételét, például az euróövezet külső képviseletét a G7, a G20 vagy a Pénzügyi Stabilitási Fórum összefüggésében.

5.2. A hatékonyság és a hatás javítása jobb teljesítéssel

Még ha az EU-nak világos célkitűzései és közösen megállapított fellépései vannak is, a fellépés hatékonyságát és hatását gyakran hátráltatják a vegyes üzenetek és a lassú és bonyolult végrehajtási eljárások. Az EU-nak meg kell fontolnia a fellépést az alábbi területeken:

- Annak biztosítása, hogy az EU politikai döntésének meghozatalát követően minden szereplő beépíti azt diplomáciai és nyilvános üzeneteibe illetve politikája kialakításába. Ehhez megerősített koordinációra van szükség Brüsszelben és jobban kell használni a bizottsági küldöttségek, EU különmegbízottak és a tagállamok nagykövetségeinek hálózatát, hogy egyértelmű, egyszerű üzeneteket közvetítsünk a partnerek felé.

- Új munkamódszerek és eljárások kidolgozása a Bizottságon belül annak érdekében, hogy a felmerülő eseményekre valós időben szülessen politikai válasz, a kollektív felelősség (kollegialitás) követelményeinek megfelelően.

- Válsághelyzetekben ennek része lehet a meglévő belső koordinációs mechanizmusok használata és külső hatékonyságuk növelése.

- Gyorsabb és rugalmasabb pénzügyi eljárások és beszerzési rendszerek végrehajtása az átláthatóság, az elszámoltathatóság és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás (beleértve a KKBP-költségvetés irányítását és a válságkezelés eszközeit is) elveinek teljes körű tiszteletben tartása mellett. A Tanács és az Európai Parlament támogatásával a Bizottság ésszerűsíti a külső pénzügyi eszközök struktúráját, hogy megerősítse és egyszerűsítse az új pénzügyi terv szerinti segítségnyújtás végrehajtását. Ezenkívül a Bizottság nemrégiben további javaslatokat tett a költségvetési rendelet egyszerűsítésére.

- A Bizottság javaslatokat terjeszt elő a tagállamokkal és az Európai Parlamenttel folytatott, a közösségi költségvetésből finanszírozott, politikailag érzékeny fellépésekre és projektekre vonatkozó együttműködés megerősítése érdekében (különösen nemzeti személyzet és erőforrások bevonása esetén).

5.3. Jobb együttműködés az EU-intézmények és a tagállamok között

E politikai intézkedések támogatásaként elő kell mozdítani a kölcsönös megértést az EU külső politikáiban érintett szereplők közötti fokozott együttműködés és a közös diplomáciai kultúra segítségével.

- A Bizottság személyzetcsere-programot készít elő a tagállamok diplomáciai szolgálataival és a Tanács titkárságának személyzetével, a küldöttségekben és a székhelyen egyaránt.

- A tagállamok nemzeti diplomáciai képzési rendszert vezethetnének be az EU-intézmények külkapcsolati kérdéseken dolgozó személyzete számára. A Bizottság és a Tanács nemzeti diplomatákat is bevonhatna az EU-szintű képzésbe. A tagállamok megerősíthetnék a nemzeti személyzet EU-kérdésekkel kapcsolatos képzését.

- A Tanács és a Bizottság javasolhatná, hogy a delegációvezetők és az EU különmegbízottjai szükség esetén – például a Nyugat-Balkánon – viseljenek kettős tisztséget, a Szerződésből adódó felelősségek és az intézményi egyensúly tiszteletben tartása mellett. Ezek a megoldások a skopjei kettős tisztségek pozitív tapasztalatából meríthetnek, amely tisztségek az EU jelenlétét kívánják egységesebbé tenni Szarajevóban és Pristinában. Máshol a Bizottság továbbra is együttműködik az EU különmegbízottjaival, és segíti őket feladataik elvégzésében.

- A tagállamok multilaterális intézmények igazgatótestületeiben dolgozó képviselőinek a megfelelő szinten egyeztetniük kell az EU-intézményekkel annak érdekében, hogy a közös érdeket jelentő ügyekben előmozdítsák a közös álláspontot.

- A Bizottság delegációi teljes mértékben támogatják a főképviselőt. Hasonlóképpen az EU különmegbízottjai is aktívabban részt vehetnek a Bizottság tevékenységeiben és látogatásaiban. A delegációk az Európai Parlament látogatóba érkező bizottságainak és küldöttségeinek is segítséget nyújtanak. Az EU-nak meg kell fontolnia az irodák és a háttérszolgáltatások megosztását a tagállamok és az EU harmadik országbeli külképviseletein.

- Együttműködést kell kialakítani a tagállamokkal a konzuli segítségnyújtás területén, különösen válsághelyzetekben. Meg kell vizsgálni, hogy a Bizottság delegációi milyen támogató/kiegészítő szerepet játszhatnak ezen a területen.

5.4. Jobb elszámoltathatóság és láthatóság

Meg kell erősíteni az EU külső fellépésének elszámoltathatóságát. Ebben kulcsszerepet játszik az Európai Parlament és a nemzeti parlamentek. Ezek az intézkedések a következők:

- Rendszeresebb információcsere az illetékes európai parlamenti testületek, a humán erőforrásért felelős szolgálatok és a főtitkárság, valamint a Bizottság tagjai között. Megfelelő megoldásokat kell kidolgozni annak érdekében, hogy az Európai Unió különmegbízottjai és a delegációvezetők hozzájáruljanak az Európai Parlament munkájához.

Részletesebb magyarázatra van szükség és mozgósítani kell a nyilvánosság támogatását:

- A „nyilvános diplomácia” megerősítése a harmadik országokban: az EU-politikák és -modellek bemutatása, az EU külső fellépése átláthatóságának növelése, a fejlesztési segítségnyújtás és a katasztrófák idején nyújtott segítség érdekében (konkrét példákkal, nem csak számokkal).

- Figyelemfelkeltés az EU iránt, például az EU látogatói programja vagy a harmadik országokban szervezett ösztöndíjprogramok segítségével;

- Az EU-n belül a polgárok bevonása a tagállamok és az intézmények által szervezett, az EU külső politikájával kapcsolatos nyilvános vitákba.

- Közös nyilatkozatok és sajtóközlemények a Bizottság és a Tanács közötti felelősségmegosztásról. A tagállamok és az EU-intézmények közötti együttműködés megerősítése a külkapcsolatokkal kapcsolatos kérdésekre vonatkozó információs politika területén, az EU-ban és a harmadik országokban egyaránt.

6. Következtetések

Ez a dokumentum azt állítja, hogy az uniós és nemzeti szinten működő szereplők közötti szorosabb és a kölcsönös támogatásra épülő kapcsolatok kialakítása előnyös az EU külső fellépésére nézve. Rövid távon az egyes szereplők és intézmények előnyösnek érezhetik a felelősségük független gyakorlásából származó működési szabadságot. Közép és hosszú távon az EU bebizonyította, hogy képes segíteni a tagállamokat külső politikai célkitűzéseik megvalósításában. Az EU általános hatékonysága, következésképp globális befolyása is azon múlik, hogy optimálisan használjuk-e a rendelkezésre álló ösztönzőerőket a külső célok támogatására. Az e dokumentumban javasolt gyakorlati lépések mögött az a meggyőződés húzódik, hogy a rugalmasság, a külső politikában biztosított hozzáadott érték és a tagállamok és az intézmények közös megközelítésének kidolgozása az egyik legfontosabb feladatunk.